b) "pracovníkem elektronické podatelny" osoba nebo subjekt poskytující žadatelům služby registrace jmen domény na základě smlouvy uzavřené s rejstříkem.
Článek 3
Charakteristika rejstříku
1. Komise:
a) v souladu s postupem uvedeným v čl. 6 odst. 3 stanoví kritéria a postup pro ustanovení rejstříku;
b) v souladu s postupem uvedeným v čl. 6 odst. 2, po uveřejnění výzvy k projevení zájmu v Úředním věstníku Evropských společenství a po završení postupu pro tuto výzvu ustanoví rejstřík;
6 odst. 2 uzavře smlouvu, která stanoví podmínky dohledu Komise nad vytvářením, přidělováním a správou TLD .eu rejstříkem.
Smlouva uzavřená mezi Komisí a rejstříkem je omezena na dobu určitou s možností obnovení.
Rejstřík nesmí přijímat registrace, dokud není stanovena registrační politika.
2. Rejstřík je nezisková organizace zřízená v souladu s právními předpisy členského státu, jejíž sídlo, správní ústředí a hlavní provozovna jsou ve Společenství.
3. Po předchozím souhlasu Komise uzavře rejstřík příslušnou smlouvu o přidělení kódu ccTLD ".eu".
Přitom vezme v úvahu odpovídající zásady přijaté Vládním poradním výborem.
4. Rejstřík pro TLD .eu sám nevyvíjí činnost elektronické podatelny.
Článek 4
Povinnosti rejstříku
1. Rejstřík dodržuje pravidla, zásady a pracovní postupy stanovené tímto nařízením a smlouvami uvedenými v článku 3.
Rejstřík se řídí transparentními a nediskriminačními postupy.
2. Rejstřík:
a) ve obecném zájmu vytváří, přiděluje a spravuje TLD .eu podle zásad kvality, účinnosti, spolehlivosti a přístupnosti;
b) prostřednictvím jakéhokoli zplnomocněného pracovníka elektronické podatelny pro TLD .eu registruje jména domény v TLD .eu na základě žádostí jakýchkoli:
i) podniků, jejichž sídlo, správní ústředí nebo hlavní provozovna se nachází na území Společenství, nebo
ii) organizací usazených ve Společenství, aniž by bylo dotčeno použití vnitrostátních právních předpisů, nebo
iii) fyzických osob s bydlištěm ve Společenství;
c) ukládá poplatky přímo související se vzniklými náklady;
d) provádí politiku mimosoudního urovnávání sporů založenou na úhradě nákladů a vede řízení za účelem rychlého řešení sporů mezi držiteli jmen domény z práv ke jménům, včetně práv duševního vlastnictví, jakož i sporů týkajících se jednotlivých rozhodnutí rejstříku. Příslušná pravidla přijme v souladu s čl.
5 odst. 1 a zohlední doporučení Světové organizace duševního vlastnictví.
Tato pravidla skýtají dotčeným stranám přiměřené procesní záruky, anož je dotčeno soudní řízení;
e) přijímá postupy pro schválení pracovníků elektronické podatelny domény .eu, provádí tato schválení a dbá o účinnou a korektní hospodářskou soutěž mezi pracovníky elektronické podatelny domény .eu;
f) zajišťuje celistvost databází jmen domény.
Článek 5
Politický rámec
1. Po konzultaci s rejstříkem Komise přijme v souladu s postupem uvedeným v čl. 6 odst. 3 obecná pravidla pro zavádění a funkce TLD .eu a všeobecné zásady pro registraci. Tento politický rámec zahrnuje mimo jiné:
a) politiku mimosoudního urovnávání sporů;
b) opatření zaměřená proti spekulativní a zneužívající registraci jmen domény, včetně možnosti postupné registrace jmen domény, aby byl držitelům přednostních práv uznaných nebo stanovených vnitrostátním právem nebo právem Společenství, jakož i veřejnoprávním subjektům zaručen dostatek času na registraci jejich jmen;
c) úpravu postupu při možném odebrání jmen domény, včetně otázky uvolněných jmen domény (bona vacantia);
d) jazykové otázky a otázky týkající se zeměpisných pojmů;
e) nakládání s právy duševního vlastnictví a s jinými právy.
2. Do tří měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost mohou členské státy oznámit Komisi a ostatním členským státům omezený seznam becně uznávaných jmen s ohledem na zeměpisné a/nebo geopolitické pojmy týkající se jejich politické nebo územní organizace, která
a) buď nesmějí být zaregistrována, nebo
b) smějí být zaregistrována pouze pod doménou druhého stupně v souladu s obecnými pravidly.
Komise neprodleně oznámí rejstříku seznam oznámených jmen, na která se vztahují tato kritéria.
Současně s tímto oznámením rejstříku Komise seznam zveřejní.
Vznese-li členský stát nebo Komise do 30 dnů od zveřejnění námitky proti některému pojmu obsaženému v oznámeném seznamu, přijme Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 6 odst. 3 opatření k nápravě.
3. Před započetím registrační činnosti přijme rejstřík po konzultaci s Komisí a ostatními zúčastněnými stranami počáteční registrační politiku pro TLD .eu.
Rejstřík bude při provádění své registrační politiky dodržovat obecná pravidla přijatá podle odstavce 1, přičemž zohlední seznamy výjimek uvedené v odstavci 2.
4. Komise pravidelně informuje výbor uvedený v článku 6 o činnostech uvedených v odstavci 3 tohoto článku.
Článek 6
Výbor
1. Komisi je nápomocen Komunikační výbor zřízený čl. 22 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) [6]. Než bude komunikační výbor zřízen podle rozhodnutí 1999/468/ES, je Komisi nápomocen výbor zřízený článkem 9 směrnice Rady 90/387/EHS ze dne 28. června 1990 o vytvoření vnitřního trhu telekomunikačních služeb zavedením otevřeného přístupu k telekomunikační síti [7].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES činí tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Výhrada práv
Společenství si vyhrazuje veškerá práva týkající se TLD .eu, zejména práva duševního vlastnictví a jiná práva k databázím rejstříku, jež jsou potřebná pro provádění tohoto nařízení, jakož i právo zřídit jiný rejstřík.
Článek 8
Zpráva o provádění
Jeden rok po přijetí tohoto nařízení a následně každé dva roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o využívání, účinnosti a fungování TLD .eu.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 743/2002
ze dne 25. dubna 2002
o vytvoření obecného rámce Společenství pro činnosti za účelem usnadnění soudní spolupráce v občanských věcech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie si dala za cíl zachovávat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zaručen volný pohyb osob.
Za tím účelem musí Společenství mimo jiné přijmout opatření v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech nezbytná pro řádné fungování vnitřního trhu.
(2) Dne 3. prosince 1998 přijala Rada akční plán Rady a Komise na co nejlepší provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy týkajících se prostoru svobody, bezpečnosti a práva (dále jen "Vídeňský akční plán") [4].
(3) Evropská rada přijala na svém zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 závěry nazvané "Na cestě k unii svobody, bezpečnosti a práva: milníky z Tampere".
(4) Dne 30. listopadu 2000 přijala Rada společný program Komise a Rady o opatřeních k provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [5].
(5) Společnou akcí 96/636/SVV [6] byl zaveden program podpor a výměn právníků na roky 1996 až 2000 (Grotius).
(6) Nařízením (ES) č. 290/2001 [7] byl program podpor a výměn právníků v oblasti občanského práva (Grotius civil) prodloužen pouze o jednoleté přechodné období, dokud nebudou výsledky podrobného rozboru o budoucím zaměření akcí a podpory Společenství.
(7) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1496/98/ES [8] byl zaveden akční program pro zvyšování povědomí právníků o právu Společenství (projekt Robert Schuman) na tříleté období.
(8) Má-li být dosaženo náročných cílů stanovených Smlouvou, Vídeňským akčním plánem a závěry z Tampere, je nezbytný pružný a účinný obecný rámec Společenství pro činnosti v oblasti občanského práva.
(9) Obecný rámec činností Společenství by měl zahrnovat iniciativy Komise, v souladu se zásadou subsidiarity, akce na pomoc organizacím podporujícím a usnadňujícím soudní spolupráci v občanských věcech, jakož i opatření na podporu zvláštních projektů.
(10) Další rozvoj soudní spolupráce v občanských věcech vyžaduje množství akcí, a tyto akce by tedy měly být provedeny v rámci programu Společenství pro činnosti.
Zahrnutí těchto akcí do obecného rámce Společenství pro činnosti usnadní jejich plánování a provádění.
(11) Akce Komise by měly zahrnovat specifické akce, jako jsou studie, výzkumy, semináře, konference, setkání odborníků, publikace, manuály, databáze nebo internetové stránky, jakož i opatření k šíření výsledků projektů spolufinancovaných z obecného rámce Společenství pro činnosti.
(12) Obecný rámec Společenství pro činnosti určený ke zlepšování vzájemného porozumění právních a soudních systémů členských států přispěje ke zmenšení překážek soudní spolupráce v občanských věcech, což zlepší fungování vnitřního trhu.
(13) Jsou nezbytná opatření k zajištění řádného využití nástrojů Společenství v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech.
Tato opatření budou účinnější, budou-li koordinována v obecném rámci Společenství pro činnosti.
(14) Jelikož cílů navrhované činnosti nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodů nezbytného evropského rozměru pro jejich dosažení, očekávaných úspor z rozsahu a kumulativních účinků zamýšlených akcí lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou uvedeným článkem toto nařízení nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(15) Účast kandidujících zemí na přistoupení k Evropské unii v tomto obecném rámci Společenství pro činnosti bude užitečnou přípravou na přistoupení, zejména pokud jde o schopnost těchto zemí uplatňovat acquis communautaire.
(16) Je nezbytné stanovit některé zásady pro ukládání sankcí při zjištění nesrovnalostí nebo při nedodržení povinností vyplývajících z grantové dohody mezi Komisí a příjemci.
(17) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(18) V zájmu zajištění určité institucionální rovnováhy, zejména s ohledem na to, že specifické akce stanovené v čl. 3 odst. 1 přijímá Komise, je roční pracovní program přijímán postupem řídícího výboru.
(19) Spojené království a Irsko v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámily své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(20) Dánsko se v souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, neúčastní přijímání tohoto nařízení, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
CÍLE A ČINNOSTI
Článek 1
Předmět
1. Tímto nařízením se na období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2006 stanoví obecný rámec Společenství pro činnosti za účelem usnadnění výkonu soudní spolupráce v občanských věcech (dále jen "obecný rámec").
2. Toto nařízení se nevztahuje na Dánsko.
Článek 2
Cíle
Obecný rámec činností má tyto cíle:
1. podporovat soudní spolupráci v občanských věcech, zejména prostřednictvím
a) zaručení právní jistoty a zlepšování přístupu ke spravedlnosti,
b) podpory vzájemného uznávání soudních rozhodnutí a rozsudků,
c) podpory nezbytného sbližování právních předpisů,
d) odstraňování překážek způsobených rozdíly v občanském právu a občanském řízení;
2. zlepšovat vzájemné znalosti právních a soudních systémů členských států v občanských věcech;
3. zajistit řádné provádění a používání nástrojů Společenství v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech a
4. zlepšit informování veřejnosti o přístupu ke spravedlnosti, soudní spolupráci a o právních systémech členských států v občanských věcech.
Článek 3
Druhy činností
Činnosti finančně podporované nebo prováděné v tomto obecném rámci musí splňovat nejméně jeden z cílů uvedených v článku 2 a zahrnovat:
1. specifické akce Komise, nebo
2. akce poskytující finanční podporu zvláštním projektům v zájmu Společenství za podmínek článku 5, nebo
3. akce poskytující finanční podporu činnostem nevládních organizací za podmínek článku 6.
Článek 4
Účast třetích zemí
Tento obecný rámec je otevřen účasti těchto zemí:
1. kandidátských zemí střední a východní Evropy za podmínek určených v odpovídajících Evropských dohodách, v dodatkových protokolech k nim a v rozhodnutích příslušných rad přidružení,
2. Kypru, Malty a Turecka na základě dvoustranných dohod, které mají být s těmito zeměmi uzavřeny, a
3. jiných zemí, připouštějí-li to dohody a postupy.
Článek 5
Zvláštní projekty
1. Zvláštní projekty uvedené v čl. 3 odst. 2 zahrnují jednu nebo více z těchto akcí:
a) vzdělávání,
b) výměny a stáže,
c) studie a výzkum,
d) setkání a semináře,
e) šíření informací.
2. Projekty mohou být předkládány orgány a veřejnými nebo soukromými organizacemi, včetně profesních organizací, výzkumných ústavů a institucí pro právní a soudní vzdělávání a další vzdělávání právníků.
"Právníky" se rozumějí mimo jiné soudci, státní zástupci, advokáti, akademičtí a vědečtí pracovníci, ministerští úředníci, soudní úředníci, soudní vykonavatelé, soudní tlumočníci a další odborníci spojení se soudnictvím v oblasti občanského práva.
3. Pro spolufinancování jsou způsobilé pouze projekty, které zahrnují nejméně tři země účastnící se tohoto obecného rámce pro činnosti.
Na projektech se mohou podílet také právníci z Dánska, z kandidátských zemí, napomůže-li to jejich přípravě na přistoupení, nebo z jiných třetích zemí nezúčastněných na tomto rámci činností, pokud to slouží cílům těchto projektů.
Článek 6
Činnosti nevládních organizací
Finanční podpora pro akce uvedené v čl. 3 odst. 3 může být poskytnuta ve prospěch činností obsažených v ročních programech činností nevládních organizací, které splňují tato kritéria:
1. musí to být neziskové organizace;
2. musí být zřízeny v souladu s právními předpisy některého členského státu;
3. jejich činnost musí mít evropský rozměr a zpravidla zasahovat nejméně polovinu členských států;
4. mezi cíle jejich činností musí patřit jeden nebo více cílů uvedených v článku 2.
KAPITOLA II
FINANCOVÁNÍ, PROVÁDĚNÍ A POSTUPY
Článek 7
Financování
1. Spolufinancování činností v tomto obecném rámci vylučuje jakékoliv jiné financování z jiného programu financovaného ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
2. Roční rozpočtové položky se vyváženě rozdělují mezi činnosti uvedené v čl. 3 odst. 1 na jedné straně a činnosti uvedené v čl. 3 odst. 2 a 3 na straně druhé.
3. Podíl finanční podpory ze souhrnného rozpočtu Evropské unie zpravidla nepřekračuje 60 % celkových nákladů na akce uvedené v čl. 3 odst. 2 nebo 3. Za výjimečných okolností však může finanční podpora činit až 80 %.
Článek 8
Provádění
1. Každý rok, pokud možno před 30. červnem, Komise zveřejní roční pracovní program, který
a) stanoví přednostní cíle a druhy činností na následující rok,
b) popisuje akce uvedené v čl. 3 odst. 1, které má Komise v úmyslu podniknout, a
c) obsahuje popis kritérií výběru a přiznání a postupy pro předkládání a schvalování návrhů akcí uvedených v čl. 3 odst. 2 a 3.
2. Komise přijímá roční pracovní program postupem podle čl. 13 odst. 2.
3. Při hodnocení a výběru návrhů Komise věnuje pozornost zejména těmto kritériím:
a) schopnost přispět k dosažení cílů uvedených v článku 2,
b) zaměření na řešení problémů,
c) evropský rozměr,
d) plánovaná opatření k zajištění šíření výsledků,
e) doplňkovost s jinými minulými, současnými nebo budoucími činnostmi a
f) rozsah akce, zejména s ohledem na úspory z rozsahu a efektivnost nákladů.
4. Komise posoudí každý návrh akce uvedený v čl. 3 odst. 2 a 3, který je jí předložen. Rozhodnutí týkající se akcí se přijímají postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 9
Rozhodnutí o financování
1. Rozhodne-li Komise o financování podle čl. 3 odst. 2 a 3, uzavře s příjemci grantovou dohodu.
2. Rozhodnutí o financování a na ně navazující grantové dohody podléhají finanční kontrole Komise a přezkoumání Účetním dvorem.
Článek 10
Sledování
1. Komise zajišťuje pravidelné sledování provádění akcí financovaných Společenstvím a dohled nad nimi.
Sledování a dohled se provádějí na základě zpráv podle postupů dohodnutých mezi Komisí a příjemcem. Mezi tyto postupy mohou patřit namátkové kontroly na místě.
2. Příjemci předloží Komisi zprávu z každé akce do tří měsíců po jejím ukončení.
Komise určí formu této zprávy, včetně druhu údajů, které v ní musí být obsaženy.
3. Po dobu pěti let od poslední platby týkající se akce uchovávají příjemci finanční podpory pro potřeby Komise veškeré podklady výdajů.
Článek 11
Šíření informací
1. Komise zajišťuje každoroční zveřejnění seznamu příjemců a činností financovaných v tomto obecném rámci, který obsahuje výši podpory.
2. Pokud součástí projektů financovaných na základě čl. 3 odst. 2 není šíření výsledků a pokud by to mohlo přispět k plnění některého z cílů v článku 2, může k tomu přijmout opatření Komise.
3. Na počátku každého roku poskytne Komise výboru v článku 12 informace o činnostech provedených na základě čl. 3 odst. 1 v předešlém roce.
Článek 12
Poradní výbor
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor podle článku 12").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Řídící výbor
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor podle článku 13").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 14
Sankce
1. Sankce jsou upraveny grantovými dohodami v souladu s tímto nařízením.
2. Komise může vypovědět grantovou dohodu uzavřenou v obecném rámci, zjistí-li nesrovnalosti nebo nejsou-li dodržovány povinnosti vyplývající z grantové dohody.
Jsou-li zjištěny nesrovnalosti nebo nejsou-li dodržovány povinnosti vyplývající z grantové dohody, může Komise pozastavit výplatu zůstatku finanční podpory.
Komise vyzve příjemce, aby v přiměřené lhůtě, kterou Komise stanoví, podal vysvětlení nebo zjednal nápravu.
Není-li odpověď uspokojivá nebo není-li zjednána náprava, může Komise grantovou dohodu vypovědět a požadovat náhradu vyplacených částek včetně úroků z prodlení.
3. Nejsou-li dodržovány některé povinnosti vyplývající z grantové dohody, může Komise snížit zůstatek finanční podpory a požadovat náhradu jakýchkoliv již vyplacených částek včetně úroků z prodlení.
Článek 15
Podávání zpráv a hodnocení
1. Nejpozději do 30. června 2004 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění tohoto obecného rámce, včetně výsledků kontroly, zpráv a sledování činností.
2. V dostatečném předstihu před možným prodloužením tohoto obecného rámce nebo nejpozději do 31. prosince 2005 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu o obecném rámci.
Tato zpráva zahrnuje hodnocení efektivnosti nákladů a posouzení založené na ukazatelích výkonu, zda bylo dosaženo stanovených cílů.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 748/2002
ze dne 29. dubna 2002
o pozastavení a otevření celních kvót pro dovoz některých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Maďarska do Společenství a o změně nařízení (ES) č. 1477/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/67/ES ze dne 22. října 1998 o uzavření Protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol 3 k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Maďarskou republikou na straně druhé, schválený rozhodnutím Rady a Komise 93/742/Euratom, ESUO, ES [4], stanoví právní úpravu obchodování se zpracovanými zemědělskými produkty, které jsou v něm uvedeny.
(2) Protokol 3 k Evropské dohodě byl pozměněn, pokud jde o objem celních kvót a systém výpočtu snížených zemědělských složek a dodatečných cel, rozhodnutím Rady přidružení ES-Maďarsko č. 2/2002 ze dne 16. dubna 2002 o zlepšení právní úpravy obchodování se zpracovanými zemědělskými produkty stanovené v protokolu 3 k Evropské dohodě [5].
Změny se použijí ode dne 1. ledna 2002.
(3) V důsledku toho je třeba pozastavit používání celních kvót, které byly otevřeny pro dovoz produktů pocházejících z Maďarska do Evropského společenství pro rok2002 na základě nařízení Komise (ES) č. 2542/2001 [6], a otevřít nové roční kvóty uvedené v příloze I protokolu 3. Pro rok 2002 by měly být nové kvóty otevřeny od 1. ledna do 31. prosince. Zároveň by mělo být stanoveno, že již uskutečněné dovozy z Maďarska, na něž se vztahují celní kvóty podle nařízení (ES) č. 2542/2001, se musí považovat za součást nových celních kvót. Případné vracení cel, která se vztahují na tyto dovozy, se provádí v souladu s články 878 až 898 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/2002 [8].
(4) Celní kvóty otevřené pro Maďarsko musí být spravovány v souladu s nařízením (EHS) č. 2454/93.
(5) Je třeba zrušit snížené zemědělské složky a dodatečná cla použitelné od 1. července 2000 pro dovoz zboží uvedeného v nařízení (ES) č. 3448/93 do Společenství, které byly v rámci Evropské dohody s Maďarskem stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1477/2000 [9], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 176/2002 [10].
(6) Nařízení (ES) č. 1477/2000 musí být podle toho pozměněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Používání celních kvót, které byly otevřeny na základě přílohy IV nařízení (ES) č. 2542/2001, se od 1. ledna 2002 pozastavuje.
2. Celní kvóty Společenství pro produkty pocházející z Maďarska, které jsou uvedeny v příloze I a II, se otevírají každoročně od 1. ledna do 31. prosince.
Pro rok 2002 se otevírají od 1. ledna do 31. prosince 2002.
3. Celní kvóty pro produkty uvedené v příloze I jsou osvobozeny od cla.
4. V rámci limitu celních kvót uvedených v příloze II se na příslušné produkty vztahuje clo 0 % + 1,8 EUR/100 kg/net eda.
Od 1. ledna 2003 se toto clo každoročně snižuje o 10 %.
Článek 2
Množství zboží, na které se vztahují celní kvóty a které bylo v souladu s nařízením (ES) č. 2542/2001 propuštěno do volného oběhu od 1. ledna 2002 před vstupem tohoto nařízení v platnost, se zahrnuje do množství, která jsou stanovena v přílohách I a II.
Článek 3
Celní kvóty Společenství uvedené v čl. 1 odst. 2 spravuje Komise podle ustanovení článků 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 4
Nařízení (ES) č. 1477/2000 se mění takto:
1. v článku 2 se zrušuje odstavec 2;
2. přílohy V, VI, VII a VIII se zrušují.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 753/2002
ze dne 29. dubna 2002,
kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na články 53 a 80 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kapitola II hlavy V a přílohy VII a VIII nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví prováděcí pravidla pro popis, označování a obchodní úpravu některých produktů, na něž se uvedené nařízení vztahuje ("vinařské produkty"), a pro ochranu některých označení a výrazů. Proto je nezbytné stanovit prováděcí pravidla k těmto ustanovením a zrušit stávající právní předpisy v této oblasti, tj. nařízení Komise (EHS) č. 3201/90 ze dne 16. října 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a obchodní úpravu vína a hroznového moštu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 885/2001 [4], dále nařízení (EHS) č. 3901/91 ze dne 18. prosince 1991, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro označování a obchodní úpravu speciálních vín [5], (ES) č. 554/95 ze dne 13. března 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a obchodní úpravu šumivých vín a šumivých vín dosycených oxidem uhličitým [6], ve znění nařízení (ES) č. 1915/96 [7], a (ES) č. 881/98 ze dne 24. dubna 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro ochranu doplňujících tradičních výrazů pro některé druhy jakostních vín stanovených pěstitelských oblastí [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1608/2000 [9].
(2) Některá pravidla pro označování potravin jsou stanovena směrnicí Rady 75/106/EHS ze dne 19. prosince 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zhotovení některých kapalných výrobků v hotovém balení podle objemu [10], naposledy pozměněnou směrnicí 89/676/EHS [11], směrnicí Rady 89/396/EHS ze dne 14. června 1989 o údajích nebo značkách určujících šarži, ke které potravina patří [12], naposledy pozměněnou směrnicí 92/11/EHS [13], a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ESES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [14], ve znění směrnice Komise 2001/101/ES [15].
Tato prováděcí pravidla se vztahují také na vinařské produkty s výjimkou případů, které uvedené směrnice výslovně vylučují.
(3) Toto nařízení by mělo přihlížet ke zkušenostem získaným při provádění stávajících právních předpisů o vinařských produktech a předpisů stanovených uvedenými směrnicemi.
Tyto předpisy je nutno zejména co nejvíce zjednodušit, učinit je srozumitelnějšími a harmonizovat jejich ustanovení pro různé skupiny produktů se zřetelem na různorodost produktů.
(4) Toto nařízení by mělo zohlednit cíle stanovené v čl. 47 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, které se týkají ochrany oprávněných zájmů spotřebitele a producenta, zajištění řádného fungování vnitřního trhu a podpory produkce jakostních produktů. Mělo by rovněž splňovat požadavky článku 77 uvedeného nařízení, aby tak zároveň mohl být brán náležitý zřetel na cíle obsažené v článcích 33 a 131 Smlouvy a na závazky vyplývající z mezinárodních dohod uzavřených v souladu s článkem 300 odst. 2.
(5) Měl by být upřesněn pojem označování "etiketou", aby se jeho význam omezil pouze na ty aspekty obchodní úpravy vinařských produktů, které se týkají povahy, jakosti nebo původu samotných produktů.
(6) V zájmu spotřebitele by měla každá nádoba obsahovat povinné sdělení uvedené ve stejném zorném poli, měly by být stanoveny přípustné odchylky v uvedení skutečného obsahu alkoholu a mělo by se přihlédnout ke specifickému charakteru dotyčných produktů.
(7) Ukázalo se, že stávající pravidla pro užívání kódů na etiketách jsou užitečná, a měla by proto zůstat zachována.
(8) Některé vinařské produkty nemusí být nutně určeny k přímé lidské spotřebě.
Členským státům by proto mělo být umožněno vyjmout tyto produkty z působnosti pravidel o označování etiketou, pokud existují přiměřené kontrolní mechanismy.
Totéž se vztahuje rovněž na některá jakostní vína s. o., která zrají v láhvích.
(9) Vyvážené vinařské produkty někdy musejí splňovat pravidla o označování etiketou platná ve třetích zemích nebo poskytovat spotřebitelům v těchto zemích užitečné údaje.
Členské státy proto musejí být schopny umožnit užití jiných jazyků pro některé údaje na etiketě.
(10) Nařízení (ES) č. 1493/1999 harmonizovalo označování etiketami všech vinařských produktů s již zavedeným modelem pro šumivá vína tím, že umožňuje užívat jiné výrazy než výrazy výslovně stanovené v právních předpisech Společenství, pokud jsou takové výrazy správné.
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení musejí proto být také stejným způsobem harmonizována s použitím modelu pro šumivá vína, přičemž je nutno dbát na zamezení záměny takových jiných výrazů s výrazy stanovenými v právních předpisech Společenství a na podmínku, že při užití uvedených výrazů musí hospodářský subjekt prokázat v případě pochybností jejich správnosti.
(11) V zájmu právní jistoty by měly být zachovány stávající definice pojmů "stáčírna" a "plnění" a zavedena definice "dovozce".
(12) Používání kapslí vyráběných na bázi olova k obalení uzávěrů nádob, v nichž jsou uchovávány produkty, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1493/1999, by mělo být zakázáno, aby se zabránilo jednak nebezpečí kontaminace, zejména náhodným kontaktem s těmito výrobky, jednak nebezpečí znečištění životního prostředí odpadem obsahujícím olovo z uvedených kapslí.
(13) Používání některých typů lahví pro některé produkty má ve Společenství i ve třetích zemích dlouholetou tradici.
Vzhledem k této tradici si spotřebitel může s danou láhví spojovat určitou vlastnost nebo původ produktu.
Proto jsou uvedené typy láhví vyhrazeny i pro určitá vína.
(14) Z důvodu možnosti zpětného vysledování a kontroly vinařských produktů se musejí v souladu s nařízením Komise (ES) č. 884/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů a pro evidenční knihy vedené v odvětví vína [16], určité náležitosti uváděné na etiketě zopakovat i v evidenčních knihách a v průvodních dokladech.
(15) Nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví podmínky, kterými se musí řídit užívání určitých výrazů.
Pro stanovení některých z těchto výrazů jsou nezbytná pravidla Společenství, aby bylo možno zajistit řádné fungování vnitřního trhu.
Uvedená pravidla musejí obecně vycházet ze stávajících předpisů.
Pro jiné výrazy by měl každý členský stát stanovit pravidla, která budou slučitelná s právními předpisy Společenství a budou se vztahovat na vína vyráběná na jeho území, aby byla vytvořena koncepce co nejbližší producentovi.
V každém případě musí být zajištěna průhlednost uvedených předpisů.
(16) Pokud jde o povinné uvádění jména nebo obchodní firmy stáčírny nebo odesílatele a nepovinné uvedení jména, adresy a postavení jedné nebo více právnických nebo fyzických osob, které se podílejí na obchodování, měla by se povinně uvádět i činnost uvedených osob za pomocí výrazů, jako např. "vinohradník", "sklizeno", "obchodník s vínem", "distribuováno", "dovozce", "dovezeno" apod.
(17) Výrazy odkazující na ekologickou produkci vinných hroznů se řídí výhradně nařízením Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k tomu se vztahujícímu označování zemědělských produktů a potravin [17], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č.
473/2002 [18], které povoluje jejich užívání pro všechny vinařské produkty. Na tyto výrazy se tedy nevztahuje toto nařízení o údajích týkajících se způsobu získávání nebo výrobní metodě.
(18) Užití a právní úprava některých výrazů (s výjimkou označení původu) pro popis jakostních vinařských produktů má ve Společenství dlouholetou tradici.
Tyto tradiční výrazy mohou ve spotřebiteli vyvolávat dojem spojitosti s metodou produkce, metodou zrání, jakostí, barvou nebo druhem vína nebo historickou událostí, která se k minulosti vína váže.
Proto by měl být v zájmu zajištění spravedlivé hospodářské soutěže a ochrany spotřebitele před uvedením v omyl vytvořen společný rámec pro zápis a ochranu uvedených tradičních výrazů.
(19) V zájmu jednoduchosti a jasnosti se musí v nejvyšší míře harmonizovat označování etiketou likérových a perlivých vín s náležitým zřetelem na různorodost produktu a s využitím postupu stanoveného v nařízení (ES) č. 1493/1999 pro tichá vína.
Postup označování etiketou ostatních vinařských produktů musí být harmonizován obdobným způsobem, i když specifická povaha těchto produktů a dotčených trhů vyžaduje vyšší stupeň rozlišení, zejména pokud jde o povinné údaje.
(20) Pravidla pro označování etiketou vinařských produktů ze třetích zemí nacházejících se na trhu Společenství, musí být také v co nejvyšší míře harmonizována s postupem schváleným pro vinařské produkty Společenství s cílem zabránit klamání spotřebitele a nekalé hospodářské soutěži mezi producenty.
Nicméně je nutno vzít v úvahu i rozdíly v produkčních podmínkách, vinařské tradici a právních předpisech třetích zemí.
(21) Tímto nařízením by neměly být dotčeny žádné zvláštní předpisy sjednané v rámci dohod se třetími zeměmi, které byly uzavřeny postupem podle článku 133 Smlouvy.
(22) V příloze III nařízení (ES) č. 1493/1999 již byla stanovena zvláštní pravidla pro označování šumivých vín.
Nicméně je třeba ještě stanovit některá doplňující prováděcí pravidla.
(23) Pravidla pro perlivá vína dosycená oxidem uhličitým by pokud možno měla s náležitým zřetelem na různorodost produktů odpovídat pravidlům stanoveným v nařízení (ES) č. 1493/1999 pro perlivá vína dosycená oxidem uhličitým.
(24) Článek 80 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví, že budou přijata opatření k usnadnění přechodu od dřívějších právních předpisů pro odvětví vína k právní úpravě uvedeného nařízení.
Aby se zabránilo nadměrnému zatížení hospodářských subjektů, je žádoucí přijmout ustanovení, která umožní pokračovat v uvádění produktů označených etiketou v souladu s platnými pravidly tohoto odvětví na trh a přechodně používat etikety vytištěné v souladu s těmito pravidly.
(25) Článek 81 nařízení (ES) 1493/1999 zrušuje stávající právní předpisy Rady pro odvětví vína, včetně předpisů zabývajících se aspekty, na něž se vztahuje toto nařízení.
Aby byl umožněn hladký přechod a zajištěno pokračování platné úpravy až do dokončení a schválení prováděcích opatření, stanoví nařízení (ES) č. 1608/2000, naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
699/2002 [19], že některá ustanovení Rady zrušená článkem 81 zůstávají na krátké přechodné období v platnosti. Změny stávajících předpisů stanovené tímto nařízením vyžadují od členských států přijetí řady prováděcích opatření.
V zájmu poskytnutí přiměřené lhůty pro přijetí uvedených opatření a aby se hospodářské subjekty mohly přizpůsobit novým pravidlům, zůstávají některá ustanovení Rady zrušená článkem 81 nařízení (ES) č. 1493/1999 v platnosti ještě na dodatečné krátké přechodné období.
Nařízení (ES) č. 1608/2000 by proto mělo být zrušeno.
(26) Opatření tohoto nařízení by se měla vztahovat pouze na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999, aniž jsou dotčena ustanovení uvedeného nařízení týkající se jiných produktů, zejména čl. 52 odst. 2, 3 a 4 uvedeného nařízení a příloh VII části C a VIII části I bodu 3 uvedené přílohy.
(27) Řídící výbor pro víno nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
SPOLEČNÁ PRAVIDLA
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla ke kapitole II hlavy V a k přílohám VII a VIII nařízení (ES) č. 1493/1999, která se vztahují na popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů.
Článek 2
Etikety
Za součást etikety definované v úvodní části přílohy VII a přílohy VIII části A bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 nejsou považovány údaje, značky ani ostatní známky:
a) stanovené členskými státy v prováděcích pravidlech ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES [20];
b) odkazující na výrobce nebo obsah nádoby a nesmazatelně uvedené přímo na nádobě;
c) používané ke kontrolám při plnění produktu; v této souvislosti si členské státy mohou přesně stanovit nebo odsouhlasit systém označení dne plnění vína a hroznového moštu, které se provádí na jejich území;
d) používané k identifikaci produktu prostřednictvím číselného kódu a/nebo strojově čitelného symbolu;
e) stanovené členskými státy v ustanoveních o kontrole jakosti a množství produktů podléhajících systematické úřední kontrole;
f) odkazující na cenu daného produktu;
g) stanovené v daňových předpisech členského státu;
h) na něž se nevztahují písmena a) až g) tohoto výčtu, pokud žádným způsobem nesouvisejí s charakterizací daného produktu a neřídí se nařízením (ES) č. 1493/1999 nebo tímto nařízením.
Článek 3
Uvádění povinných údajů
1. Povinné údaje uvedené v příloze VII části A nařízení (ES) č. 1493/1999 se uvádějí na nádobě v jednom zorném poli zřetelným, čitelným, nesmazatelným a dostatečně velkým písmem, které se znatelně odlišuje od pozadí, na němž jsou natištěny, aby byly jasně odlišeny od všech ostatních nápisů nebo vyobrazení na etiketě.
Povinné údaje o dovozci a číslu šarže však lze uvést mimo zorné pole, ve kterém se nacházejí ostatní povinné údaje.
Skutečný obsah alkoholu v % objemových, stanovený v příloze VII části A bodu 1 třetí odrážce a příloze VIII části B bodu 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1493/1999, se uvádí v celých jednotkách nebo v jednotkách zaokrouhlených na pět desetin procenta objemového.
Aniž jsou dotčeny přípustné odchylky stanovené referenční metodou rozboru, nesmí být udaný obsah alkoholu vyšší nebo nižší o více než 0,5 % objemového oproti obsahu alkoholu stanovenému rozborem.
U jakostních vín s. o. skladovaných v láhvích déle než tři roky, u šumivých vín, šumivých vín dosycených oxidem uhličitým, perlivých vín, perlivých vín dosycených oxidem uhličitým a likérových vín však, aniž jsou dotčeny přípustné odchylky stanovené referenční metodou rozboru, nesmí být udaný obsah alkoholu vyšší nebo nižší o více než 0,8 % objemového oproti obsahu alkoholu stanovenému rozborem.
Za číselným údajem skutečného obsahu alkoholu se uvádí symbol "% obj." a tomuto symbolu mohou předcházet slova "skutečný obsah alkoholu", "skutečný alkohol", případně zkratka "alk."
Skutečný obsah alkoholu v % objemových se na etiketě uvádí číslicemi, které jsou v případě jmenovitého objemu většího než 100 cl vysoké nejméně 5 mm, v případě jmenovitého objemu většího než 20 cl do 100 cl vysoké nejméně 3 mm a v případě jmenovitého objemu 20 cl a méně vysoké nejméně 2 mm.
Článek 4
Používání kódů na etiketě
1. Kódy uvedené v příloze VII části E nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví členský stát, v němž má své sídlo stáčírna, odesílatel nebo dovozce, zatímco kódy uvedené v příloze VIII části D bodech 4 a 5 uvedeného nařízení stanoví členský stát, v němž má své sídlo producent vína nebo prodejce.
2. Odkaz na členský stát se v kódu podle odstavce 1 uvádí ve formě poštovní zkratky, po níž následují zbývající části kódu.
Článek 5
Odchylky
1. V případě vín vyráběných na jejich území se mohou členské státy odchýlit od ustanovení týkající se etiketovací povinnosti uvedené v příloze VII části G bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 v případě:
a) produktů převážených mezi dvěma nebo více zařízeními jednoho podniku, které se nacházejí v jedné správní jednotce nebo v sousedících správních jednotkách; uvedené jednotky nesmějí být větší než regiony, jejichž velikost odpovídá úrovni III statistického názvosloví územních jednotek (NUTS III), s výjimkou ostrovních území, kde správní jednotka odpovídá úrovni II statistického názvosloví územních jednotek (NUTS II);
b) množství hroznového moštu a vína nepřesahujícího 30 litrů na jednu šarži, které není určeno k prodeji;
c) množství hroznového moštu a vína určeného ke spotřebě v rodině producenta a jeho zaměstnanců.
Dotyčné členské státy mohou dále pro tento účel stanovit přesně vymezené odchylky pro některá jakostní vína s. o. uvedená v čl. 29 odst. 1 písm. b) druhé odrážce tohoto nařízení, která dlouhou dobu před prodejem zrála v láhvích za předpokladu, že byly stanoveny kontrolní podmínky a pravidla pro oběh těchto produktů.
2. Odchylně od přílohy VII části D bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou členské státy dovolit, aby se údaje na etiketě, zejména povinné údaje, uvedly i v jiných jazycích než v úředních jazycích Společenství, pokud jsou uvedené produkty určeny na vývoz a pokud to vyžadují právní předpisy třetí země.
Článek 6
Společná pravidla pro všechny výrazy na etiketě
1. V souladu s přílohou VII částí B bodem 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 lze údaje na etiketách produktů, na které se uvedená příloha vztahuje, doplňovat o další údaje, pokud tyto údaje nemohou uvést osoby, jimž jsou určeny, v omyl, zejména záměnou těchto údajů s povinnými údaji uvedenými v části A bodu 1 nebo s nepovinnými údaji uvedenými v části B bodu 1 uvedené přílohy.
2. V případě produktů uvedených v příloze VII části B bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 si mohou orgány uvedené v čl. 72 odst. 1 zmíněného nařízení při dodržení obecných procesních pravidel jednotlivých členských států vyžádat od stáčírny, odesílatele nebo dovozce prokázání správnosti údajů použitých pro označení a týkajících se povahy, totožnosti, jakosti, složení, původu dotyčného produktu nebo produktů použitých k jeho výrobě nebo týkajících se místa, odkud byl dovezen či byly dovezeny.
V případě, že takový požadavek vznese příslušný orgán toho členského státu, v němž jsou stáčírna, odesílatel nebo dovozce usazeni, vyžádá si dotyčný příslušný orgán prokázání přímo od této osoby.
V případě, že takový požadavek vznese příslušný orgán jiného členského státu, poskytne tento orgán v rámci přímé spolupráce příslušnému orgánu té země, v níž jsou stáčírna, odesílatel nebo dovozce usazeni, veškeré skutečnosti nezbytné k tomu, aby si mohl vyžádat náležité prokázání. Žadatelský orgán bude informován o následném postupu spojeném s vyřízením jeho žádosti.
Pokud příslušné orgány zjistí, že pravdivost použitých údajů nebyla prokázána, jsou dotyčné údaje považovány za neslučitelné s nařízením (ES) č. 1493/1999 nebo tímto nařízením.
Článek 7
Definice pojmů "stáčírna", "plnění" a "dovozce"
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "stáčírnou" rozumí fyzická nebo právnická osoba nebo seskupení těchto osob, které se na vlastní účet zabývají plněním nebo nechávají plnění provádět;
b) "plněním" rozumí umisťování produktů pro obchodní účely do nádob o objemu nejvýše 60 litrů;
c) "dovozcem" se rozumí fyzická nebo právnická osoba nebo seskupení těchto osob usazené v Evropském společenství, které přebírá odpovědnost za propuštění zboží, které není zbožím Společenství, do volného oběhu ve smyslu čl. 4 odst. 8 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [21].
Článek 8
Zákaz použití kapslí nebo folií vyrobených na bázi olova
Uzávěr na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 nesmí být obalen kapslí nebo fólií vyrobenou na bázi olova.
Článek 9
Vyhrazené užívání některých typů láhví
1. Podmínky pro užívání některých typů láhví jsou uvedeny v příloze I.
2. Do přílohy I mohou být zařazeny jen typy láhví, které splňují tyto podmínky:
a) jejich užití vychází ze zvyklostí poctivě a tradičně uplatňovaných v posledních 25 letech ve stanovených regionech nebo produkčních oblastech Společenství;
b) jejich užití odkazuje na charakteristický rys nebo určitý původ vína;
c) daný typ láhve nesmí být užíván pro jiná vína na trhu Společenství.
3. Členské státy sdělí Komisi:
a) skutečnosti, které opodstatňují uznání každého typu láhve;
b) popis jednotlivých typů láhví, které splňují požadavky uvedené v odstavci 2, a víno, pro které jsou tyto láhve vyhrazeny.
4. Odchylně od odstavců 1, 2 a 3 se povoluje užívání některých typů láhví uvedených v příloze I i pro vína pocházející ze třetích zemí, pokud:
a) uvedené země předložily Komisi odůvodněnou žádost a
b) byly splněny podmínky považované za rovnocenné podmínkám uvedeným v odstavcích 2 a 3.
U každého typu láhve jsou spolu s pravidly jejich užívání v příloze I uvedeny i dotčené třetí země.
5. Některým typům láhví tradičně užívaným ve třetích zemích, které nejsou zahrnuty do seznamu v příloze I, může být za účelem jejich uvedení na trh Společenství a za podmínky vzájemnosti přiznána ochrana pro tento typ lahve uvedená v tomto článku.
První pododstavec se provádí prostřednictvím dohod s dotčenými třetími zeměmi, které se uzavírají postupem podle článku 133 Smlouvy.
Článek 10
Evidenční knihy, průvodní a jiné doklady
1. Označení produktů uvedených v příloze VII části A bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, s výjimkou perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým, které je zapsáno v evidenčních knihách vedených hospodářskými subjekty podle článku 11 nařízení (ES) č. 884/2001 a v dalších evidenčních knihách, průvodních a jiných Společenstvím předepsaných dokladech, a pokud žádný průvodní doklad nebyl vystaven, v obchodních dokladech, obsahuje kromě údajů stanovených nařízením (ES) č. 884/2001 i nepovinné údaje uvedené v příloze VII části B bodech 1 a 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 za předpokladu, že jsou nebo mají být uvedeny na etiketě.
2. Označení produktů uvedených v příloze VIII části A bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 a perlivých vín, včetně perlivých vín dosycených oxidem uhličitým, které je zapsáno v evidenčních knihách vedených výrobci vína, a v dalších evidenčních knihách, průvodních a jiných Společenstvím předepsaných dokladech, a pokud žádný průvodní doklad nebyl vystaven, v obchodních dokladech, obsahuje kromě údajů stanovených nařízením (ES) č. 884/2001:
- v případě produktů uvedených v příloze VIII části A bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 rovněž přesné obchodní označení produktu a údaj o druhu produktu podle přílohy VIII části B bodu 1 písm. a) a c) nařízení (ES) č. 1493/1999 a u perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým přesné obchodní označení produktu podle přílohy VII části A bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999,
- v případě produktů uvedených v příloze VIII části A bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 rovněž nepovinné údaje uvedené v příloze VIII části E nařízení (ES) č. 1493/1999 a u perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým nepovinné údaje uvedené v příloze VII části B bodech 1 a 2 nařízení (ES) č. 1493/1999, pokud jsou nebo mají být uvedeny na etiketě.
3. Označení produktů uvedených v hlavě II, které je zapsáno v evidenčních knihách vedených hospodářskými subjekty podle článku 11 nařízení (ES) č. 884/2001 a v dalších evidenčních knihách, průvodních a jiných Společenstvím předepsaných dokladech, a pokud žádný průvodní doklad nebyl vystaven, v obchodních dokladech, obsahuje kromě údajů stanovených nařízením (ES) č. 884/2001 rovněž nepovinné údaje uvedené v čl. 13 odst. 1 a čl. 14 odst. 1 a 3 tohoto nařízení, pokud jsou nebo mají být uvedeny na etiketě.
4. Označení zapsané v evidenčních knihách vedených jinými osobami než producenty nebo výrobci obsahuje alespoň údaje uvedené v závislosti na případu v odstavcích 1, 2 nebo 3.
Nepovinné údaje uvedené v závislosti na případu v odstavcích 1, 2 nebo 3 mohou být v těchto knihách nahrazeny číslem průvodního dokladu nebo čísly jiných Společenstvím předepsaných dokladů a datem jejich vystavení.
5. Nádoby pro uchování produktů uvedených v odstavcích 1, 2 a 3 se identifikují a uvede se jejich jmenovitý objem.
Na těchto nádobách jsou rovněž uvedeny údaje stanovené za tímto účelem členskými státy, které umožňují kontrolou pověřenému subjektu určit s pomocí evidenčních knih nebo dokladů, které uvedené knihy nahrazují, jejich obsah.
V případě nádob s obsahem nejvýše 600 litrů naplněných stejným produktem a společně uskladněných v jedné šarži může být označení jednotlivých nádob nahrazeno označením celé šarže, pokud je daná šarže od ostatních zřetelně oddělena.
HLAVA II
PRAVIDLA PRO HROZNOVÝ MOŠT, ČÁSTEČNĚ ZKVAŠENÝ HROZNOVÝ MOŠT, ZAHUŠTĚNÝ HROZNOVÝ MOŠT, MLADÉ VÍNO V PROCESU KVAŠENÍ A VÍNO Z PŘEZRÁLÝCH HROZNŮ
Článek 11
Obecná ustanovení
1. Mají-li se etiketou označit produkty uvedené v čl. 53 odst. 2 písm. g) nařízení (ES) č. 1493/1999 nebo stejné produkty vyráběné ve třetích zemích (dále jen "produkty hlavy II"), musí etiketa odpovídat článkům 12, 13 a 14.
2. Ustanovení čl. 3 odst. 1 se použije obdobně na povinné údaje uvedené v článku 12.
3. Příloha VII část E nařízení (ES) č. 1493/1999 a článek 4 tohoto nařízení se použijí obdobně na produkty hlavy II.
Článek 12
Povinné údaje
1. Na etiketách produktů hlavy II se uvádí obchodní označení produktu vyjádřené:
a) výrazem definovaným v nařízení (ES) č. 1493/1999, který produkt co nejvýstižněji popisuje, nebo
b) výrazy, které nejsou definovány v předpisech Společenství, ale jejichž užívání právně upravuje dotyčný členský stát nebo třetí země, pokud tyto výrazy sdělí Komisi, která zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tyto výrazy byly uvedeny ve známost.
2. Na etiketách produktů hlavy II se uvádí jmenovitý objem produktu.
3. Na etiketách produktů hlavy II se uvádějí tyto údaje:
a) v případě nádob se jmenovitým objemem nejvýše 60 litrů jméno nebo obchodní firma stáčírny a obce a členského státu, v němž má stáčírna své hlavní sídlo;
b) v případě jiných nádob jméno nebo obchodní firma odesílatele a obce a členského státu, v němž má odesílatel své hlavní sídlo;
c) v případě dovážených produktů jméno dovozce nebo, provede-li se plnění ve Společenství, jméno stáčírny.
V případě údajů uvedených pod písmeny a), b) a c) se na produkty vyrobené ve Společenství použije obdobně článek 15 a na produkty vyrobené ve třetích zemích se použije obdobně čl. 34 odst. 1 písm. a).
4. U hroznového moštu nebo u zahuštěného hroznového moštu se na etiketě uvádí jeho hustota.
U částečně zkvašeného hroznového moštu nebo u mladého vína v procesu kvašení se na etiketě uvádí skutečný a/nebo celkový obsah alkoholu v % objemových.
Při uvádění celkového obsahu alkoholu v % objemových, zejména u částečně zkvašeného hroznového moštu, nesmí být udaný celkový obsah alkoholu vyšší nebo nižší o více než 0,5 % objemového oproti celkovému obsahu alkoholu stanoveného rozborem.
Za číselným údajem celkového obsahu alkoholu se uvádí symbol "obj. %", a tomuto symbolu předcházejí slova "celkový obsah alkoholu" nebo "celkový alkohol".
Tento údaj se na etiketě uvádí číslicemi se stejnou minimální výškou, jaká je stanovená pro skutečný obsah alkoholu.
U vín vyráběných z přezrálých hroznů se na etiketě uvádí skutečný obsah alkoholu v % objemových.
Skutečný obsah alkoholu v % objemových se uvádí v celých jednotkách nebo v jednotkách zaokrouhlených na pět desetin procenta objemového.
Udaný obsah alkoholu nesmí být vyšší nebo nižší o více než 0,5 % objemového oproti obsahu alkoholu stanovenému rozborem.
Za číselným údajem skutečného obsahu alkoholu se uvádí symbol "obj. %", a tomuto symbolu mohou předcházet slova "skutečný obsah alkoholu", "skutečný alkohol", případně zkratka "alk".
Skutečný obsah alkoholu v % objemových se na etiketě uvádí číslicemi, které jsou v případě jmenovitého objemu většího než 100 cl vysoké nejméně 5 mm, v případě jmenovitého objemu většího než 20 cl do 100 cl vysoké nejméně 3 mm a v případě jmenovitého objemu 20 cl a méně vysoké nejméně 2 mm.
5. V případě zasílání nebo vývozu produktů hlavy II do jiného členského státu se na etiketách uvádí:
a) u hroznového moštu vyrobeného v členském státě, v němž byly hrozny sklizeny, název tohoto členského státu;
b) u vín uvedených v tomto článku, získaných z hroznů sklizených a vinifikovaných na území jednoho členského státu, název tohoto státu.
6. V případě produktů hlavy II vyrobených ve třetí zemi se na etiketě uvádí název dané třetí země.
7. V případě produktů hlavy II vyrobených scelováním produktů pocházejících ze dvou nebo více členských států se na etiketě uvádějí slova "směs z produktů různých zemí Evropského společenství".
V případě hroznového moštu, který nebyl vyroben v členském státě, v němž byly použité hrozny sklizeny, obsahuje etiketa slova "mošt vyrobený v …. z hroznů sklizených v….".
V případě vína, které nebylo vinifikováno v členském státě, v němž byly použité hrozny sklizeny, obsahuje etiketa slova "víno vyrobeno v…z hroznů sklizených v …".
8. Na etiketách produktů hlavy II se v souladu se směrnicí 89/396/EHS uvádí číslo šarže.
Článek 13
Nepovinné údaje
1. Etiketa produktů hlavy II může být doplněna těmito údaji:
a) jménem, adresou a postavením jedné nebo více osob podílejících se na uvádění produktů na trh; článek 15 se na dané produkty použije obdobně;
b) druhem produktu za podmínek stanovených producentským členským státem;
c) zvláštní barvou za podmínek stanovených producentským členským státem; článek 17 se na dané produkty použije obdobně.
2. Etikety na produktech hlavy II mohou být doplněny dalšími nepovinnými údaji.
Článek 6 se na tyto produkty použije obdobně.
Článek 14
Etikety se zeměpisným označením
1. Částečně zkvašený hroznový mošt určený k přímé lidské spotřebě a víno z přezrálých hroznů vyrobené ve Společenství mohou nést zeměpisné označení. V těchto případech obsahuje obchodní označení uvedené v čl. 12 odst. 1 tyto údaje:
a) výraz "částečně zkvašený hroznový mošt", případně "víno z přezrálých hroznů";
b) název zeměpisné jednotky;
c) zvláštní tradiční výraz; obsahuje-li tento výraz obchodní označení produktu, nemusí se označení opakovat.
Členské státy stanoví zvláštní tradiční výrazy uvedené v písm. c) prvním pododstavci, které se užívají pro částečně zkvašený hroznový mošt určený k přímé lidské spotřebě a víno z přezrálých hroznů vyrobené na jejich území.
Článek 51 nařízení (ES) č. 1493/1999, článek 28 tohoto nařízení a ustanovení nařízení (ES) č. 1493/1999 a tohoto nařízení, která se týkají ochrany názvů stolních vín se zeměpisným označením, se použijí obdobně na částečně zkvašený hroznový mošt se zeměpisným označením určený k přímé lidské spotřebě a na víno z přezrálých hroznů se zeměpisným označením.
2. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá na základě odstavce 1.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
3. Etiketa částečně zkvašeného hroznového moštu se zeměpisným označením, který je určen k přímé lidské spotřebě, a vína z přezrálých hroznů se zeměpisným označením, které bylo vyrobeno v Evropském společenství, může být doplněna těmito údaji:
a) ročníkem sklizně; články 18 a 20 se použijí obdobně;
b) názvem odrůdy nebo odrůd révy; články 19 a 20 se použijí obdobně;
c) odkazem na ocenění, medaili nebo soutěž; článek 21 se použije obdobně;
d) údajem o způsobu získávání nebo výrobní metodě; článek 22 se použije obdobně;
e) doplňujícími tradičními výrazy; články 23 a 24 se použijí obdobně;
f) názvem podniku; článek 25 se použije obdobně;
g) údajem o plnění ve vinohradnickém podniku, seskupením vinohradnických podniků nebo v podniku, který se nachází v produkčním regionu; článek 26 se použije obdobně.
HLAVA III
PRAVIDLA PRO STOLNÍ VÍNA, STOLNÍ VÍNA SE ZEMĚPISNÝM OZNAČENÍM A JAKOSTNÍ VÍNA S. O.
Článek 15
Údaj o jméně, adrese a postavení jedné nebo více osob podílejících se na uvádění produktu na trh
1. Povinné údaje stanovené v příloze VII části A bodu 3 písm. a) první odrážce a nepovinné údaje stanovené v příloze VII části B bodu 1 písm. a) první odrážce nařízení (ES) č. 1493/1999 se doplňují údajem o činnosti stáčírny, odesílatele nebo osob podílejících se na uvádění produktu na trh, a to prostřednictvím výrazů jako "vinohradník", "sklizeno v", "obchodník s vínem", "distribuováno…", "dovozce", "dovezeno…" nebo jiných podobných výrazů.
Zejména údaj o stáčírně se doplňuje výrazy "stáčírna" nebo "plněno v".
Při plnění za úhradu musí být označení stáčírny doplněno slovy "plněno pro…", nebo je-li uvedeno jméno, adresa a postavení osoby, která provedla plnění na účet třetí strany, slovy "plněno pro… v …."
Na používání jiných nádob než láhví se vztahuje druhý a třetí pododstavec.
Slova "stáčírna" a "plněno" se však nahrazují výrazy "balírna" a "baleno".
Nicméně, použije-li se jedno z označení uvedených v článcích 26 a 33, nevyžaduje se užití žádného z výrazů uvedených ve druhém, třetím a čtvrtém pododstavci.
Použitím tohoto odstavce není dotčen odstavec 2.
Provádí-li se plnění nebo odesílání v jiné obci, než je obec stáčírny nebo odesílatele nebo okolní obec, doplňují se údaje uvedené v tomto odstavci o odkaz na obec, kde uvedená operace proběhla, případně, proběhla-li v jiném členském státě, o název tohoto státu.
2. Údaje uvedené v odst. 1 prvním pododstavci smí obsahovat výrazy odkazující na zemědělský podnik, pouze pokud byl dotyčný produkt vyroben výhradně z hroznů sklizených na vinicích vinohradnického podniku nebo podniku osoby označené daným výrazem a vinifikace se uskutečnila v tomto podniku.
Pro účely prvního pododstavce se nepřihlíží k přídavku zahuštěného hroznového moštu nebo rektifikovaného moštového koncentrátu určeného ke zvýšení přirozeného obsahu alkoholu v dotyčném produktu.
Členské státy stanoví tyto údaje pro vína vyráběná na jejich území a upraví rozsah a podmínky jejich užívání.
Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá na základě třetího pododstavce.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
3. Nepovinné údaje uvedené v odst. 1 prvním pododstavci se používají pouze se souhlasem dotčené osoby nebo dotčených osob.
Vyžadují-li předpisy členského státu uvedení jména, adresy a postavení osoby, která provádí plnění za mzdu, pak se na uvedené údaje první pododstavec nevztahuje.
4. Název členského státu, v němž se nachází stáčírna nebo odesílatel, se na etiketě uvádí stejným typem a velikostí písma jako jméno, adresa a postavení nebo obchodní firma dotyčných osob. Název členského státu se uvádí:
a) celý, za názvem obce nebo její části;
b) případně jako poštovní zkratka spolu s poštovním směrovacím číslem dané obce.
5. U stolních vín se název obce, v níž má hlavní sídlo osoba nebo osoba uvedené v odst. 1 prvním pododstavci, uvádí na etiketě písmem, které dosahuje nejvýše poloviční velikosti nápisu "stolní víno".
U stolních vín se zeměpisným označením se název obce, v níž má hlavní sídlo osoba nebo osoby uvedené v odst. 1 prvním pododstavci, uvádí na etiketě písmem, které dosahuje nejvýše poloviční velikosti nápisu použitého pro zeměpisné označení.
U jakostních vín s. o. se název obce, v níž má hlavní sídlo osoba nebo osoby uvedené v odst. 1 prvním pododstavci, uvádí na etiketě písmem, které dosahuje nejvýše poloviční velikosti nápisu označujícího stanovenou pěstitelskou oblast.
Tento odstavec se nepoužije, pokud je obec uvedena prostřednictvím kódu podle přílohy VII části E nařízení č. 1493/1999.
Článek 16
Údaj o druhu produktu
1. Podle přílohy VII části B bodu 1 písm. a) druhé odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 se na etiketách stolních vín, stolních vín se zeměpisným označením a jakostních vín s. o., s výjimkou jakostních likérových vín s. o. a jakostních perlivých vín s. o., na které se vztahuje čl. 39 odst. 1 písm. b), používají pouze tyto výrazy:
a) "sec", "trocken", "secco" nebo "asciutto", "dry", "tør", "ξηρός", "seco", "kuiva", "droog" nebo "torrt", jestliže obsah zbytkového cukru v dotyčném víně nepřesahuje:
i) 4 gramy na litr nebo
ii) 9 gramů na litr, pokud celkový obsah kyselin přepočtený na kyselinu vinnou na jeden litr je nejméně o 2 gramy nižší než hodnota obsahu zbytkového cukru;
b) "demi-sec", "halbtrocken", "abbocato", "medium dry", "halvtør", "ξημίξηρός", "semiseco" nebo "meio seco", "adamado", "puolikuiva", "halfdroog" nebo "halvtorrt", jestliže je obsah zbytkového cukru v dotyčném víně větší než nejvyšší hodnota stanovená pod písmenem a), ale nepřesahuje:
i) 12 gramů na litr nebo
ii) 18 gramů na litr, byl-li minimální celkový obsah kyselin stanoven členským státem podle odstavce 2;
c) "moelleux", "lieblich", "amabile", "medium", "medium sweet", "halvsød", "ημίγλυκος", "semidulce" nebo "meio doce", "puolimakea", "halfzoet" nebo "halvsött", jestliže obsah zbytkového cukru v dotyčném víně je větší než nejvyšší hodnota stanovená pod písmenem b), ale dosahuje nejvýše 45 gramů na jeden litr;
d) "doux", "süß", "dolce", "sweet", "sød", "γλυκός", "dulce" nebo "doce", "makea", "zoet" nebo "sött" ("sladké"), jestliže obsah zbytkového cukru v dotyčném víně je nejméně 45 gramů na jeden litr.
2. Členské státy mohou pro užívání:
a) výrazů uvedených v odst. 1 písm. a) a b) v případě některých vín vyráběných na jejich území stanovit jako doplňující kritérium minimální celkový obsah kyselin,
b) výrazů uvedených v odst. 1 písm. d) v případě některých jakostních vín s. o. vyráběných na jejich území stanovit minimální obsah zbytkového cukru 35 gramů na litr.
3. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá na základě odstavce 2.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
Článek 17
Údaje o barvě
Členské státy stanoví podle přílohy VII části B bodu 1 písm. a) třetí odrážky nařízení č. 1493/1999 způsob označování zvláštní barvy stolních vín, stolních vín se zeměpisným označením a jakostních vín s. o., která se vyrábějí na jejich území, upraví rozsah a podmínky užívání uvedeného označení a sdělí Komisi dotyčná opatření.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
HLAVA IV
PRAVIDLA PRO STOLNÍ VÍNA SE ZEMĚPISNÝM OZNAČENÍM A JAKOSTNÍ VÍNA S. O.
KAPITOLA I
SPOLEČNÁ PRAVIDLA
Článek 18
Údaj o ročníku sklizně
Ročník sklizně uvedený v příloze VII části B bodu 1 písm. b) první odrážce nařízení (ES) č. 1493/1999 může být na etiketě stolního vína se zeměpisným označením nebo jakostního vína s. o. uveden za předpokladu, že po odečtení množství produktů užitých k případnému slazení bylo nejméně 85 % hroznů použitých k výrobě vína sklizeno v daném roce.
U vín, která se tradičně získávají z hroznů sklízených v zimě, se namísto ročníku sklizně uvádí rok zahájení běžného hospodářského roku.
Článek 19
Údaj o odrůdách révy
1. Název odrůd révy užívaných k výrobě stolních vín se zeměpisným označením nebo jakostních vín s. o. nebo jejich synonyma je možno na etiketě uvést pouze tehdy, když:
a) tyto odrůdy a jejich případná synonyma jsou zahrnuty v zatřídění odrůd révy vypracovaném členským státem na základě článku 19 nařízení (ES) č. 1493/1999;
b) jsou tyto odrůdy stanoveny členským státem na základě přílohy VI části B bodu 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 a čl. 28 druhého pododstavce tohoto nařízení pro dotyčná vína;
c) název odrůdy nebo jedno z jeho synonym nezahrnuje zeměpisné označení používané u jakostního vína s. o., stolního vína nebo dovezeného vína, které je předmětem dohod uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi, a je-li k němu připojeno jiné zeměpisné označení, uvádí se na etiketě bez tohoto zeměpisného označení;
d) v případě použití názvu pouze jedné odrůdy nebo jejího synonyma bylo vyrobeno z uvedené odrůdy, která musí být určující pro charakter daného vína, nejméně 85 % produktu po odečtení produktů užitých k případnému slazení; je-li však daný produkt vyroben výhradně z uvedené odrůdy, včetně produktů užitých k případnému slazení, s výjimkou rektifikovaného moštového koncentrátu, lze uvést, že produkt je vyroben výhradně z uvedené odrůdy;
e) v případě použití názvů dvou nebo tří odrůd nebo jejich synonym bylo vyrobeno z uvedených odrůd 100 % daného produktu po odečtení produktů užitých k případnému slazení, přičemž odrůdy musí být zapsány písmem stejné velikosti, a to v sestupném pořadí podle použitého množství;
f) v případě použití názvů více než tří odrůd nebo jejich synonym se názvy odrůd nebo jejich synonyma uvádějí mimo zorné pole, ve kterém se nacházejí povinné údaje uvedené v čl. 3 odst. 1; použité písmo nesmí přesahovat velikost 3 mm.
2. Odchylně od odst. 1 písm. c):
a) může být název odrůdy nebo jednoho z jejích synonym, které obsahuje zeměpisné označení, uváděn na etiketě vína s tímto zeměpisným označením;
b) mohou být za podmínek stanovených platnými vnitrostátními předpisy a předpisy Společenství používány názvy odrůd uvedené v příloze II a jejich synonyma, které byly používány ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Dotyčné členské státy sdělí Komisi do 1. října 2002 opatření uvedená v odst.
2 písm. b). Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
Článek 20
Pravidlo 85 %
Články 18 a čl. 19 odst. 1 písm. d) mohou být použity současně za předpokladu, že po odečtení produktů užitých k případnému slazení pochází nejméně 85 % vína ve směsi z odrůdy révy a ročníku sklizně, které jsou uvedeny v označení dotyčného vína.
Článek 21
Ocenění a medaile
Podle přílohy VII části B bodu 1 písm. b) třetí odrážky nařízení (ES) č 1493/1999 lze na etiketě stolních vín se zeměpisným označením a jakostních vín s. o. uvádět ocenění a medaile, pokud byly uděleny celé šarži dotyčného vína v soutěži uznané členským státem nebo třetí zemí, jejíž pravidla hodnocení zaručují nestrannost.
Členské státy a třetí země sdělí Komisi seznam uznaných soutěží.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tyto seznamy byly uvedeny ve známost.
Článek 22
Údaje o způsobu získávání nebo výrobní metodě
1. Uvedou-li členské státy u vín, která se vyrábějí na jejich území, podle přílohy VII části B bodu 1 písm. b) čtvrté odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999, údaje o způsobu získávání nebo výrobní metodě stolních vín se zeměpisným označením a jakostních vín s. o., musejí upravit rozsah a podmínky jejich užívání.
Údaje nezahrnují odkazy na ekologickou produkci hroznů, které jsou upraveny nařízením (EHS) č. 2092/91.
2. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá na základě odstavce 1.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
Článek 23
Doplňující tradiční výrazy
Pro účely přílohy VII části B bodu 1 písm. b) páté odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 se "doplňujícími tradičními výrazy" v případě vín uvedených v této hlavě rozumějí doplňující výrazy, které producentské členské státy tradičně užívají zejména k označení metody produkce nebo zrání či výrobní metodu, případně jakosti, barvy, místa nebo historické události, která se k minulosti vína váže, a jež jsou vymezeny v právních předpisech členského státu týkajících se označování vín na území daného státu.
Článek 24
Ochrana tradičních výrazů
1. Pro účely tohoto článku se "tradičními výrazy" rozumějí doplňující tradiční výrazy uvedené v článku 23, výrazy uvedené v článku 28 a zvláštní tradiční výrazy uvedené v čl. 14 odst. 1 prvním pododstavci písm. c), článku 29 a čl. 38 odst. 3.
2. Tradiční výrazy vyjmenované v příloze III se vyhrazují pro vína, se kterými se pojí, a jsou chráněny proti:
a) jakémukoli zneužití, napodobení nebo vyvolání domněnky, i když je chráněné označení doprovázeno výrazem jako "druh", "typ", "způsob", "imitace", "známka" nebo podobným výrazem;
b) jakémukoli dalšímu nekalému, lživému nebo klamavému údaji, který se vztahuje k povaze nebo podstatným vlastnostem vína a který je uveden na obalu nebo vnějším balení produktu, reklamních materiálech nebo dokumentech týkajících se daného produktu;
c) všem ostatním praktikám způsobilým uvést veřejnost v omyl zejména tím, že vyvolávají zdání, že se na víno vztahuje chráněný tradiční výraz.
3. K označení vína na etiketě nesmějí být použity známky, které obsahují tradiční výrazy uvedené v příloze III, pokud dané víno nemá právo k označení takovým tradičním výrazem.
První pododstavec se však nepoužije v případě ochranných známek, které byly v dobré víře a v souladu s právem zapsány ve Společenství nebo které oprávněně ve Společenství nabyly práv tím, že byly v dobré víře užívány před datem vyhlášení tohoto nařízení (nebo před datem doplnění v případě tradičních výrazů doplněných do přílohy III po vstupu tohoto nařízení v platnost), a byly od doby uvedeného zápisu nebo nabytí práv skutečně a oprávněně používány v dobré víře.
Tento pododstavec se použije pouze v členském státě, v němž byla dotyčná ochranná známka zapsána nebo v němž byla práva získána uvedeným užíváním.
Použitím tohoto odstavce není dotčena příloha VII část F a příloha VIII část H nařízení (ES) č. 1493/1999.
4. Spadá-li tradiční výraz uvedený v příloze III tohoto nařízení do jedné z kategorií údajů uvedených v příloze VII částech A a B bodech 1 a 2 nařízení (ES) č. 1493/1999, vztahují se na daný tradiční výraz ustanovení tohoto článku namísto jiných ustanovení hlavy IV nebo hlavy V.
Ochrana tradičního výrazu se vztahuje pouze na jazyk nebo jazyky, ve kterém nebo ve kterých je dotyčný výraz uveden v příloze III.
Každý tradiční výraz uvedený v příloze III se pojí s jednou nebo více kategoriemi vína.
Uvedenými kategoriemi jsou:
a) jakostní likérová vína s. o. a likérová vína se zeměpisným označením; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení likérových vín;
b) jakostní šumivá vína s. o. (včetně jakostních aromatických šumivých vín s. o.); v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení šumivých vín a šumivých vín dosycených oxidem uhličitým;
c) jakostní perlivá vína s. o. a perlivá vína se zeměpisným označením; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým;
d) jakostní vína s. o., na která se nevztahují písmena a), b) nebo c) a stolní vína se zeměpisným označením; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení vín, která nespadají do kategorie vín likérových, šumivých, šumivých dosycených oxidem uhličitým, perlivých a perlivých dosycených oxidem uhličitým,
e) částečně zkvašený hroznový mošt s udáním zeměpisného označení určený k přímé lidské spotřebě; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení částečně zkvašeného hroznového moštu;
f) víno z přezrálých hroznů s udáním zeměpisného označení; v tomto případě se ochrana tradičního výrazu vztahuje pouze na označení vína z přezrálých hroznů.
5. Pro zařazení do přílohy III části A musí tradiční výraz splňovat tyto podmínky:
a) musí jít o tradiční výraz sám o sobě specifický a přesně vymezený v právních předpisech členského státu;
b) musí být dostatečně odlišný a/nebo dobře znám na trhu Společenství;
c) musí být tradičně používán v daném členském státě nejméně po dobu deseti let;
d) musí být užíván pro jedno nebo případně větší množství vín nebo kategorií vín ze zemí Společenství.
6. Pro zařazení do přílohy III části B musejí tradiční výrazy splňovat podmínky uvedené v odstavci 5, musejí se užívat pro vína se zeměpisným označením a musejí identifikovat původ dotyčného vína v dané oblasti nebo v daném místě na území Společenství, pokud lze typickou jakost, pověst nebo jiné vlastnosti vína vyjádřené daným tradičním výrazem přičíst především tomuto zeměpisnému původu.
7. Členské státy sdělí Komisi:
a) skutečnosti opodstatňující uznání každého výrazu;
b) tradiční výrazy uznané v jejich právních předpisech, které splňují výše uvedené podmínky, a vína, pro která jsou tyto výrazy vyhrazeny;
c) popřípadě všechny tradiční výrazy, které přestávají být v jejich zemi původu chráněny.
8. Odchylně od odstavců 1 až 7 se na etiketě vín se zeměpisným označením, která pocházejí ze třetích zemí, povoluje užití některých tradičních výrazů uvedených v příloze III části A v jazyce třetí země původu, nebo v jiném jazyce, pokud je dotyčný jazyk pro tyto údaje tradičně používán, za předpokladu, že
a) tyto země předložily Komisi odůvodněnou žádost a doručily jí znění právního předpisu týkajícího se daného výrazu a
b) byly splněny podmínky stanovené v odstavcích 5 a 9 a
c) pravidla dotyčných třetích zemí týkající se daného výrazu nemohou uvést spotřebitele v omyl.
Dotyčné třetí země spolu se všemi tradičními výrazy jsou uvedeny v příloze III části A.
9. Podle přílohy VII části D bodu 1 šestého pododstavce nařízení (ES) č. 1493/1999 a odstavce 8 tohoto článku se užití jiného jazyka pro tradiční výraz než jazyka úředního považuje v dané zemi za tradiční, je-li užívání tohoto jazyka stanoveno v právních předpisech dané země a je-li tento jazyk nepřetržitě používán k vyjádření tradičního výrazu po dobu nejméně 25 let.
10. Použitím tohoto článku nejsou dotčeny články 28 a 29.
Článek 25
Název podniku
1. Název podniku se smí na základě přílohy VII části B bodu 1 písm. b) šesté odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 použít pouze se souhlasem podniku, pokud se dotyčný podnik podílí na uvádění produktu na trh.
Je-li podnik vinohradnickým podnikem, kde bylo víno vyrobeno, použije se název tohoto podniku pouze tehdy, bylo-li víno vyrobeno výhradně z hroznů sklizených na vinicích tohoto vinohradnického podniku a proběhla v něm i vinifikace.
Členské státy stanoví podmínky užívání názvů podniků u vín vyráběných na jejich území.
2. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá na základě odstavce 1.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
Článek 26
Údaje o plnění
1. Členské státy stanoví podle přílohy VII části B bodu 1 písm. b) sedmé odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 u vín vyráběných na jejich území údaje o tom, že stolní vína se zeměpisným označením a jakostní vína s. o. byla plněna:
a) ve vinohradnickém podniku nebo
b) seskupením vinohradnických podniků nebo
c) v podniku, který se nachází v produkčním regionu, nebo v případě jakostních vín s. o. podle přílohy VI části D bodu 3 v bezprostřední blízkosti tohoto regionu.
Členské státy upraví rozsah a podmínky pro užití těchto údajů.
2. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá na základě odstavce 1.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
Článek 27
Doplňující ustanovení producentských členských států
Použitím pravidel této hlavy týkajících se některých nepovinných údajů není dotčena možnost producentských členských států učinit z těchto údajů údaje povinné, zakázat je nebo omezit jejich užívání v případě vín získaných na jejich území podle přílohy VII části B bodu 4 nařízení (ES) č.
1493/1999. Z důvodu omezení užívání těchto nepovinných údajů mohou členské státy zavést přísnější podmínky, než jaké jsou stanoveny v této hlavě.
KAPITOLA II
ZVLÁŠTNÍ PRAVIDLA PRO STOLNÍ VÍNA SE ZEMĚPISNÝM OZNAČENÍM
Článek 28
Užití zeměpisných označení
Pokud jde o stolní vína označovaná jako:
- "Landwein" v případě stolních vín pocházejících z Německa, Rakouska a provincie Bolzano v Itálii;
- "vin de pays" v případě stolních vín pocházejících z Francie, Lucemburska a regionu Valle dAosta v Itálii;
- "indicazione geografica tipica" v případě stolních vín pocházejících z Itálie;
- "vino de la tierra" v případě stolních vín pocházejících ze Španělska;
- "ονομασία κατά παράδοση" (appellation traditionnelle) nebo "τοπικός οίνος" (vin de pays) v případě stolních vín pocházejících z Řecka;
- "vinho regional" v případě stolních vín pocházejících z Portugalska;
- "regional wine" v případě stolních vín pocházejících ze Spojeného království;
- "landwijn" v případě stolních vín pocházejících z Nizozemska
sdělí každý producentský členský stát Komisi v souladu s přílohou VII částí A bodem 2 písm. b) třetí odrážkou nařízení (ES) č. 1493/1999:
a) seznam názvů zeměpisných jednotek menších než členský stát podle čl. 51 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999, jejichž užití je povoleno, a předpisy upravující užívání výrazů a názvů jednotek;
b) každou následnou změnu v seznamu a v předpisech uvedených pod písmenem a).
Vnitrostátní pravidla pro užívání výrazů uvedených v prvním pododstavci musí vyžadovat, aby se tyto výrazy pojily s užíváním stanoveného zeměpisného označení jednotky menší než členský stát a aby byly vyhrazeny pro stolní vína splňující určité výrobní požadavky, zejména pokud jde o odrůdu révy, minimální obsah alkoholu v % objemových a vyhodnocení nebo uvedení organoleptických vlastností.
Pravidla uvedená v druhém pododstavci však mohou umožnit užití výrazů "ονομασία κατά παράδοση" (appellation traditionelle) nebo "τοπικός οίνος" (vin de pays) ve spojení s výrazem "Ρετσίνα" ("retsina"), aniž by nezbytně musely být vázány na stanovená zeměpisná označení.
Producentské členské státy mohou stanovit přísnější pravidla užívání těchto výrazů pro vína vyráběná na jejich území.
Komise zveřejní názvy zeměpisných jednotek, které jí byly sděleny na základě prvního pododstavce, v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ PRAVIDLA PRO JAKOSTNÍ VÍNA S. O.
Článek 29
Zvláštní tradiční výrazy
1. Aniž jsou dotčeny doplňující výrazy povolené vnitrostátními právními předpisy, stanoví se za předpokladu, že budou dodrženy příslušné vnitrostátní předpisy a předpisy Společenství o víně, tyto zvláštní tradiční výrazy uvedené v příloze VII části A bodu 2 písm. c) čtvrté pododrážce nařízení (ES) č. 1493/1999:
a) pro Belgii:
- "gecontroleerde oorsprongsbenaming"
- "appellation d’origine contrôlée";
b) pro Německo:
tyto výrazy, které doprovázejí údaje o původu vína
- "Qualitätswein", "Qualitätswein garantierten Ursprungs"
- "Qualitätswein mit Prädikat" ve spojení s jedním z těchto výrazů: "Kabinett", "Spätlese", "Auslese"; "Beerenauslese", "Trockenbeerenauslese" nebo "Eiswein";
c) pro Řecko:
- "Oνομασία προελεύσεως ελεγχόμευη" ("ΟΠΕ") (appellation d'origine contrôlée)
- "Oνομασία προελεύσεως ανωτέρας ποιότητος" ("ΟΠΑΠ") (appellation d'origine de qualité supérieure)
Uvede-li se však na etiketě název podniku nebo odrůdy révy nebo známka, zopakuje se název stanovené pěstitelské oblasti mezi slovy "Oνομασία προελεύσεως" a "Ελεγχόμευη" nebo mezi slovy "Oνομασία προελεύσεως" a "Aνωτέρας Ποιότητος", přičemž se vše uvádí písmem stejného typu, stejné velikosti a barvy;
- "Οίνος γλυκός φυσικός" (vin doux naurel)
- "Οίνος φυσικώς γλυκύς" (vin naturellement doux);
d) pro Španělsko:
- "Denominación de origen", "Denominación de origen calificada", "D.O.", "D.O.Ca."
Tyto výrazy se však musejí uvádět na etiketě bezprostředně pod názvem stanovené pěstitelské oblasti;
- "vino generoso", "vino generoso de licor", "vino dulce natural";
e) pro Francii:
- "appellation dorigine contrôlée", "appellation contrôlée"
Uvede-li se však na etiketě název podniku nebo odrůdy révy nebo známka, zopakuje se název stanovené pěstitelské oblasti mezi slovy "appellation" a "contrôlée", přičemž se vše uvádí písmem stejného typu, stejné velikosti a barvy;
- "appellation dorigine vin délimité de qualité supérieure", "vin doux naturel".
Tyto výrazy se mohou uvádět ve formě zkratky pouze tehdy, pokud jsou doprovázeny logem, které pro každou z těchto kategorií definovala Francie;
f) pro Itálii:
- "Denominazione di origine controllata", "Denominazione di origine controllata e garantita", "vino dolce naturale", "D.O.C.", "D.O.C.G."
Na etiketách vín označených D.O.C., která byla vyrobena v provincii Bolzano, lze uvést výraz "Kontrollierte Ursprungsbezeichnung", a na etiketách vín D.O.C.G. vyrobených v provincii Bolzano lze uvést výraz "Kontrollierte und garantierte Ursprungsbezeichnung";
g) pro Lucembursko:
- "Marque nationale" doplněný výrazem "Appellation contrôlée" nebo "Appellation dorigine contrôlée" ve spojení s názvem stanovené pěstitelské oblasti "Moselle luxembourgeoise", "A.O.C."
Slova "marque nationale" se mohou objevit na doplňkové etiketě;
- "vendange tardive", "vin de paille", a "vin de glace", ve spojení s názvem stanovené pěstitelské oblasti "Moselle luxembourgeoise - Appellation contrôlée";
h) pro Rakousko:
tyto výrazy, které doprovázejí údaje o původu vína:
- "Qualitätswein mit staatlicher Prüfnummer"
- "Qualitätswein"
- "Kabinett" nebo "Kabinettwein"
- "Qualitätswein besonderer Reife und Leseart" nebo "Predikätswein"
- "Spätlese" nebo "Spätlesewein"
- "Auslese" nebo "Auslesewein"
- "Beerenauslese" nebo "Beerenauslesewein"
- "Ausbruch" nebo "Ausbruchwein"
- "Trockenbeerenauslese" nebo "Trockenbeerenauslesewein"
- "Eiswein"
- "Strohwein"
- "Schilfwein"
- "Districtus Austria Controllatus" nebo "D.A.C";
i) pro Portugalsko:
- "Denominação de origem", "Denominação de origem controlada", "Indicação de proveniência regulamentada", "vinho generoso", "vinho dolce natural", "D.O.", "D.O.C."a "I.P.R".
Výraz "região demarcada" lze použít ve spojení s výrazem "denominação de origem controlada";
j) pro Spojené království:
- "English vineyard quality wine psr" a "Welsh vineyard quality wine psr".
2. Zvláštními tradičními výrazy uvedenými v příloze VIII části D bodu 2 písm. c) druhé odrážce nařízení (ES) č. 1493/1999, které se musejí používat k obchodnímu označení jakostních šumivých vín s. o., jsou:
a) pro Německo:
- "Qualitätsschaumwein garantierten Ursprungs";
b) pro Řecko:
- "Oνομασία προελεύσεως ελεγχόμευη" ("ΟΠΕ") (appellation dorigine contrôlée)
- "Oνομασία προελεύσεως ανωτέρας ποιότητος" ("ΟΠΑΠ") (appellation dorigine de qualité supérieure)
Uvede-li se však na etiketě název podniku nebo odrůdy révy nebo známka, zopakuje se název stanovené pěstitelské oblasti mezi slovy "Oνομασία προελεύσεως" a "ελεγχόμευη" nebo mezi slovy "Oνομασία προελεύσεως" a "ανωτέρας Ποιότητος", přičemž vše se uvádí písmem stejného typu, stejné velikosti a barvy;
c) pro Španělsko:
- "Denominación de origen" a "Denominación de origen calificada", "D.O." a "D.O.Ca".
Tyto výrazy se však musejí na etiketě uvést bezprostředně pod názvem stanovené pěstitelské oblasti;
d) pro Francii:
- "appellation dorigine contrôlée"
- "appellation contrôlée"
Uvede-li se však na etiketě, kde je uveden výraz "appellation contrôlée" název podniku nebo odrůdy révy nebo známka, zopakuje se mezi slovy "appellation" a "contrôlée" název stanovené pěstitelské oblasti, přičemž vše se uvádí písmem stejného typu, stejné velikosti a barvy;
- "appellation dorigine vin délimité de qualité supérieure".
Tyto výrazy se mohou uvádět ve formě zkratky pouze tehdy, pokud jsou doprovázeny logem, které pro každou z těchto kategorií definovala Francie;
e) pro Itálii:
- "Denominazione di origine controllata", "Denominazione di origine controllata e garantita", "D.O.C" a "D.O.C.G."
Na etiketách vín označených D.O.C., která byla vyrobena v provincii Bolzano, lze uvést výraz "Kontrollierte Ursprungsbezeichnung", a na etiketách vín D.O.C.G. vyrobených v provincii Bolzano lze uvést výraz "Kontrollierte und garantierte Ursprungsbezeichnung";
f) pro Lucembursko:
- "Marque nationale" doplněný výrazem "Appellation contrôlée" nebo "Appellation dorigine contrôlée" ve spojení s názvem stanovené pěstitelské oblasti "Moselle luxembourgeoise" a "A.O."
Slova "marque nationale" se povolují na doplňkové etiketě;
g) pro Portugalsko:
- "Denominação de origem", "Denominação de origem controlada", "Indicação de proveniência regulamentada", "D.O.", "D.O.C."a "I.P.R".
Článek 30
Odchylky od povinného užívání zvláštního tradičního výrazu
Odchylně od přílohy VII části A bodu 2 písm. c) druhé odrážky nařízení (ES) č.1493/1999 smí být vína pouze označená názvem dané stanovené pěstitelské oblasti uváděna na trh, mající v souladu s platnými vnitrostátními předpisy a předpisy Společenství nárok nést jeden z názvů těchto stanovených pěstitelských oblastí:
a) pro Řecko:
- "Σάμος" ("Samos");
b) pro Španělsko:
- "Cava"
- "Jerez", "Xérès" nebo "Sherry"
- "Manzanilla";
c) pro Francii:
- "Champagne";
d) pro Itálii:
- "Asti"
- "Marsala"
- "Franciacorta";
e) pro Portugalsko:
- "Madeira" nebo "Madère"
- "Porto" nebo "Port".
Článek 31
Zeměpisná jednotka menší než stanovená pěstitelská oblast
1. Pro účely označení jakostního vína s. o. na etiketě v souladu s přílohou VII části B bodem 1 písm. c) první odrážkou nařízení (ES) č. 1493/1999 se názvem "zeměpisné jednotky menší než stanovená pěstitelská oblast", rozumí název:
a) malé lokality nebo skupiny lokalit;
b) obce nebo její části;
c) vinařské podoblasti nebo její části.
2. Producentské členské státy mohou přidělit název zeměpisné jednotky menší než stanovená pěstitelská oblast jakostnímu vínu s. o. za předpokladu, že:
a) je tato zeměpisná jednotka přesně vymezena;
b) všechny vinné hrozny, z nichž byla vína vyrobena, pocházejí z uvedené jednotky.
3. Získává-li se jakostní víno s. o. z produktů hroznů sklizených v různých zeměpisných jednotkách v rámci jedné stanovené pěstitelské oblasti, jak se uvádí v odstavci 1, je jediným povoleným doplňujícím údajem k názvu stanovené pěstitelské oblasti název větší zeměpisné jednotky, která zahrnuje všechny dotyčné plochy vinic.
K označení jakostního vína s. o. však mohou producentské členské státy schválit v souladu s článkem 20 užití:
a) názvu zeměpisné jednotky uvedené v odstavci 1, bylo-li víno slazeno produktem vyrobeným ve stejné stanovené pěstitelské oblasti, s výjimkou rektifikovaného moštového koncentrátu;
b) názvu zeměpisné jednotky uvedené v odstavci 1, je-li víno získáno ze směsi hroznů, hroznových moštů, mladých vín v procesu kvašení nebo - s platností do 31. srpna 2003 - vín pocházejících ze zeměpisné jednotky, jejíž název je určen k označení vína, s produktem získaným ve stejné stanovené pěstitelské oblasti, ale mimo uvedenou jednotku, pokud bylo nejméně 85 % daného jakostního vína s. o. získáno z hroznů sklizených v zeměpisné jednotce, jejímž názvem je označeno a pokud bylo uvedené opatření s ohledem na výjimku, jejíž platnost končí dnem 31. srpna 2003, povoleno ustanoveními daného producentského členského státu přede dnem 1. září 1995;
c) názvu zeměpisné jednotky uvedené v odstavci 1 spolu s názvem obce nebo její části, nebo s názvem jedné z obcí, do níž uvedená zeměpisná jednotka zasahuje, za předpokladu, že:
i) je takové opatření tradiční a obvyklé a bylo stanoveno v předpisech dotčeného členského státu přede dnem 1. září 1976 a
ii) název obce nebo její části, případně jeden z názvů těchto obcí uvedených na vypracovaném seznamu je užit jako reprezentativní za všechny obce, jejichž území tato zeměpisná jednotka pokrývá.
Producentské členské státy sestaví seznam jednotlivých druhů zeměpisných jednotek, na které se vztahuje odchylka platná do 31. srpna 2003, stanovená pod písmenem b), a názvů stanovených pěstitelských oblastí, do nichž tyto zeměpisné jednotky patří. Tento seznam doručí Komisi.
Producentské členské státy sestaví seznam názvů obcí uvedených v písm. c) bodu ii) tohoto článku a doručí jej Komisi.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tyto seznamy byly uvedeny ve známost.
4. Název stanovené pěstitelské oblasti a název zeměpisné jednotky uvedené v odstavci 1 se nepřidělí:
- vínu, které vzniká ze směsi jakostního šumivého vína s. o. a produktu získaného mimo dotyčnou stanovenou pěstitelskou oblast;
- jakostnímu šumivému vínu s. o., které bylo slazeno produktem získaným mimo dotyčnou stanovenou pěstitelskou oblast.
První pododstavec se nevztahuje na vína uvedená na seznamu, jenž bude sestaven na základě přílohy VI části D bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 32
Zeměpisná jednotka větší než stanovená pěstitelská oblast
Sestaví-li členské státy v případě vín vyráběných na jejich území členské státy podle přílohy VII části B bodu 1 písm. c) druhé odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 seznam zeměpisných jednotek větších než stanovená pěstitelská oblast, upraví rozsah a podmínky jeho užití a Komisi sdělí přijatá opatření.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
Článek 33
Plnění ve stanovené pěstitelské oblasti
1. Členské státy stanoví podle přílohy VII části B bodu 1 písm. c) třetí odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 u vín vyráběných na jejich území výraz, kterým se označuje, že víno bylo plněno ve stanovené pěstitelské oblasti. Upraví rozsah a podmínky jeho užití.
2. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá na základě odstavce 1.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
3. Výrazy uvedené v odstavci 1 se užívají pouze tehdy, bylo-li plnění provedeno v dotyčné stanovené pěstitelské oblasti nebo v zařízeních v bezprostřední blízkosti uvedené oblasti ve smyslu článku 2 nařízení Komise (ES) č. 1607/2000 [22].
HLAVA V
PRAVIDLA PRO DOVÁŽENÉ PRODUKTY
Článek 34
Společná pravidla
1. Podle přílohy VII části B bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být etikety vín pocházejících ze třetích zemí, s výjimkou šumivých vín a šumivých vín dosycených oxidem uhličitým, a produktů hlavy II vyrobených v třetích zemích, doplněny těmito údaji:
a) jménem, adresou a postavením jedné nebo více osob podílejících se na jejich uvádění na trh za předpokladu, že dotyčná třetí země upraví podmínky jejich užívání;
b) druhem produktu; článek 16 se použije obdobně;
c) zvláštní barvou za předpokladu, že dotyčná třetí země upraví podmínky jejího užívání.
V případě likérových vín, perlivých vín, perlivých vín dosycených oxidem uhličitým a produktů hlavy II vyráběných ve třetích zemích se údaje stanovené v prvním pododstavci písm. b) smějí používat za předpokladu, že dotyčná třetí země upraví podmínky jejich užívání.
2. Pokud jde o údaje uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) a o označení dovozce, nebo o označení stáčírny v případě, že se plnění provádí ve Společenství, které jsou stanoveny v příloze VII části A bodu 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999, použijí se obdobně čl. 15 odst. 1, čl. 15 odst. 2 první a druhý pododstavec, čl. 15 odst. 3 první pododstavec a čl. 15 odst. 4 tohoto nařízení.
V případě produktů bez zeměpisného označení ze třetích zemí se na etiketě uvádí název obce, v níž má hlavní sídlo osoba nebo osoby uvedené v prvním pododstavci, a to písmem, které dosahuje nejvýše poloviční velikosti písma, jímž je uvedeno slovo "víno" za názvem třetí země.
V případě produktů se zeměpisným označením ze třetích zemí se na etiketě uvádí název obce, v níž má hlavní sídlo osoba nebo osoby uvedené v prvním pododstavci, a to písmem, které dosahuje nejvýše poloviční velikosti písma, jímž je uvedeno zeměpisné označení.
Druhý a třetí pododstavec se nepoužijí v případech, kdy je obec nebo její část uvedena prostřednictvím kódu uvedeného v příloze VII části E nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 35
Názvy třetích zemí
Název země původu uvedený v příloze VII části A bodu 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1493/1999 se doplňuje těmito údaji:
a) na vínech vyrobených ze směsi produktů pocházejících z více třetích zemí: výrazem "směs vín z různých zemí mimo Evropské společenství" nebo "směs vín z…", doplněným výčtem názvů dotyčných třetích zemí,
b) na vínech vinifikovaných ve třetí zemi z hroznů získaných v jiné třetí zemi: výrazem "víno vyrobené v …z hroznů sklizených v…", doplněným o názvy dotyčných třetí zemí.
Článek 36
Dovezená vína se zeměpisným označením
1. Na etiketě dovezeného vína, včetně vína vyrobeného z přezrálých hroznů nebo částečně zkvašeného hroznového moštu určeného k přímé lidské spotřebě a pocházejícího ze třetí země, která je členem Světové obchodní organizace (WTO), lze uvést název zeměpisné oblasti uvedené v příloze VII části A bodu 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1493/1999, pokud tento slouží k označení vína, které pochází ze třetí země, v některé z jejích stanovených pěstitelských oblastí či v jiném místě uvedené třetí země, a pokud lze jakost, pověst nebo určitou jinou vlastnost produktu přičíst především tomuto zeměpisnému původu.
Pokud však jde o údaje, které slouží jen výjimečně k označení vína, které jako celek pochází ze třetí země, mohou být na etiketě dovezeného vína použity údaje uvedené v příloze IV tohoto nařízení.
2. Je-li produkt uvedený v odstavci 1 dovezen ze třetí země, která není členem Světové obchodní organizace, musejí být kromě podmínky stanovené v tomto odstavci splněny ještě tyto podmínky:
a) dané zeměpisné označení se vztahuje na přesně vymezenou produkční oblast menší než celkové vinařské území dané třetí zemi;
b) hrozny, z nichž byl produkt vyroben, pocházejí z této zeměpisné jednotky;
c) hrozny, z nichž se vyrábějí vína splňující typické požadavky na jakost, byly sklizeny v této zeměpisné jednotce a
d) zeměpisné označení je používáno k označení vína na vnitřním trhu dotyčné třetí země a je k tomuto účelu stanoveno v právních předpisech této země.
Dotyčná třetí země předloží uvedené právní předpisy Komisi.
Jsou-li uvedené podmínky splněny, zařadí se název třetí země do seznamu v příloze V tohoto nařízení.
3. Zeměpisná označení uvedená v odstavcích 1 a 2 nesmějí být zaměněna se zeměpisným označením používaným k označení jakostního vína s. o., stolního vína nebo jiného dovezeného vína uvedeného na seznamech v dohodách, které Společenství uzavřelo se třetími zeměmi.
Některá zeměpisná označení třetích zemí stanovená v prvním pododstavci, která se shodují se zeměpisnými označeními pro jakostní víno s. o., stolní víno nebo dovezené víno, se však mohou užívat na základě praktických podmínek, které zajistí jejich vzájemné odlišení s ohledem na rovné zacházení s dotčenými producenty tak, aby spotřebitelé nebyli uváděni v omyl.
Podobně se některé výrazy třetích zemí, které slouží k identifikaci vína jako vína pocházejícího z oblasti, regionu nebo místa v dané třetí zemi, pokud lze jakost, pověst nebo určitou jinou vlastnost produktu vyjádřenou těmito výrazy přičíst tomuto zeměpisnému původu, a které se shodují s tradičními výrazy uvedenými v příloze III části B, mohou používat na základě praktických podmínek, které zajistí jejich vzájemné odlišení s ohledem na rovné zacházení s dotyčnými producenty tak, aby spotřebitelé nebyli uváděni v omyl.
Tato označení, výrazy a praktické podmínky jsou stanoveny v příloze VI.
4. Zeměpisná označení a tradiční výrazy uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 se nesmějí používat, ačkoli jsou výstižné, pokud oblast, region nebo místo, z něhož produkt pochází, by mohly vést k dojmu, že produkty pocházejí z jiné země.
5. Víno dovážené ze Spojených států amerických může být označeno názvem státu, doplněným případně názvem county nebo vinařské oblasti také tehdy, pokud víno bylo alespoň ze 75 % získáno z hroznů sklizených v jednom státě nebo county, jehož názvem je označeno, za podmínky, že toto víno bylo získáno výhradně z hroznů sklizených na území Spojených států amerických.
První pododstavec se však použije pouze do doby vstupu v platnost dohody, která je výsledkem jednání se Spojenými státy o dohodě o obchodu s vínem a o enologických postupech a především o ochraně zeměpisných označení, nejdéle však do 31. prosince 2003.
Článek 37
Jiná označení povolená na etiketě dovezených vín se zeměpisným označením
1. Podle přílohy VII části B bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 se údaje na etiketě vína pocházejícího ze třetí země (s výjimkou šumivých vín a šumivých vín dosycených oxidem uhličitým, ale včetně vín z přezrálých hroznů) a na etiketě částečně zkvašeného hroznového moštu určeného k přímé lidské spotřebě a vyrobeného ve třetí zemi, na nichž je v souladu s článkem 36 uvedeno zeměpisné označení, mohou doplnit těmito údaji:
a) ročníkem sklizně; údaj o ročníku sklizně lze užít pouze za předpokladu, že dotyčná třetí země upraví podmínky jejich užívání a že po odečtení množství produktů užitých k případnému slazení bylo nejméně 85 % hroznů použitých k výrobě vína sklizeno v daném roce;
b) názvem odrůdy nebo odrůd; uvedené názvy odrůd se povolují za předpokladu, že:
i) dotyčná třetí země upraví podmínky jejich užívání;
ii) označení odrůd a jejich synonyma odpovídají ustanovením čl. 20 odst. 3 písm. a), b) a c) nařízení Komise (ES) č. 1227/2000 [23]; a
iii) jsou splněny podmínky čl. 19 odst. 1 písm. c), d), e) a f) tohoto nařízení; čl. 19 odst. 2 se použije obdobně;
c) odkazem na ocenění, medaili nebo soutěž; článek 21 se použije obdobně;
d) údajem o způsobu získávání nebo výrobní metodě, pokud dotyčná třetí země upraví podmínky jeho užívání;
e) v případě vín ze třetích zemí a částečně zkvašených hroznových moštů určených k přímé lidské spotřebě, které byly vyrobeny ve třetích zemích, jiné tradiční výrazy, než které jsou uvedeny v příloze III v souladu s právními předpisy dotyčné třetí země, a doplňující tradiční výrazy uvedené v příloze III, pokud dotyčná třetí země upraví v souladu s články 23 a 24 podmínky jejich užívání;
f) názvem podniku, pokud dotyčná třetí země upraví podmínky jeho užívání; čl. 25 odst. 1se použije obdobně;
g) údajem o plnění:
i) buď ve vinohradnickém podniku, seskupením vinohradnických podniků nebo v podniku, který se nachází v produkčním regionu, nebo
ii) v produkčním regionu, pokud plnění proběhlo v dotyčném produkčním regionu, nebo v zařízeních v bezprostřední blízkosti uvedeného region, jestliže dotyčná třetí země upraví podmínky jejího užívání.
2. Údaje uvedené v odst. 1 písm. a) a b) se smějí užívat současně, pokud po odečtení produktů užitých k případnému slazení nejméně 85 % vína ve směsi pochází z odrůdy révy a ročníku sklizně, které jsou uvedeny v označení dotyčných produktů.
3. Odchylně od odst. 1 písm. b) mohou být vína dovážená ze Spojených států amerických označena názvem odrůdy, pokud bylo dotyčné víno alespoň ze 75 % získáno z hroznů dané odrůdy, jestliže je daná odrůda pro charakter dotyčného vína určující.
Tato odchylka se však použije pouze do doby vstupu v platnost dohody, která je výsledkem jednání se Spojenými státy o dohodě o obchodu s vínem a o enologických postupech a především o ochraně zeměpisných označení, nejdéle však do 31. prosince 2003.
HLAVA VI
PRAVIDLA PRO LIKÉROVÁ VÍNA, PERLIVÁ VÍNA A PERLIVÁ VÍNA DOSYCENÁ OXIDEM UHLIČITÝM
Článek 38
Povinné údaje
1. Podle přílohy VII části A bodu 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 se na etiketách likérových vín, perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým uvádějí kromě povinných údajů stanovených v části A bodu 1 uvedené přílohy tyto údaje:
a) jméno nebo obchodní firma stáčírny, název obce a členského státu, v němž se stáčírna nachází, nebo u nádob se jmenovitým objemem větším než 60 litrů jméno odesílatele; v případě perlivých vín může být jméno stáčírny nahrazeno jménem výrobce;
b) u dovážených vín jméno dovozce, nebo je-li víno plněno ve Společenství, jméno stáčírny.
Pokud jde o údaje stanovené v prvním pododstavci, použije se článek 15 obdobně na produkty vyrobené ve Společenství a čl. 34 odst. 1 písm. a) se použije obdobně na produkty vyrobené ve třetích zemích.
2. Výraz "perlivá vína dosycená oxidem uhličitým" stanovený v příloze VII části A bodu 2 písm. g) nařízení (ES) č.1493/1999 se uvádí na etiketě s povinnými údaji, jejichž užití je stanoveno v uvedené příloze.
Tento výraz se doplňuje slovy "získáno dosycením oxidem uhličitým", uvedenými písmem stejného typu a velikosti, pokud není ze samotného výrazu zřejmé, že došlo k dosycení oxidem uhličitým.
Tyto údaje se uvádějí na stejném řádku jako obchodní označení nebo na řádku bezprostředně následujícím.
Pro účely přílohy VII části A bodu 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 se povoluje uvádění zeměpisného označení u likérových vín a perlivých vín vyrobených ve Společenství.
V takovém případě obsahuje obchodní označení tyto údaje:
a) výraz "likérové víno" nebo "perlivé víno";
b) název zeměpisné jednotky;
c) zvláštní tradiční výraz; obsahuje-li tento výraz obchodní označení produktu, není třeba označení opakovat.
Členské státy stanoví zvláštní tradiční výrazy pro vína vyráběná na jejich území.
Článek 51 nařízení (ES) č. 1493/1999, článek 28 tohoto nařízení a ustanovení nařízení (ES) č. 1493/1999 a tohoto nařízení, která se týkají ochrany názvů stolních vín se zeměpisným označením, se použijí obdobně na likérová vína se zeměpisným označením a na perlivá vína se zeměpisným označením.
4. Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá na základě odstavce 3.
Komise zajistí všemi vhodnými způsoby, aby tato opatření byla uvedena ve známost.
5. Ustanovení tohoto článku se nevztahují na jakostní likérová vína s. o. a jakostní perlivá vína s. o., na která se vztahuje hlava III.
Článek 39
Nepovinné údaje
1. Podle přílohy VII části B bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být etikety likérových vín, perlivých vín a perlivých vín dosycených oxidem uhličitým, která pocházejí ze Společenství, doplněny těmito údaji:
a) jménem, adresou a postavením jedné nebo více osob podílejících se na jejich uvádění na trh; článek 15 tohoto nařízení se použije obdobně;
b) druhem produktu za podmínek stanovených producentským členským státem;
c) zvláštní barvou za podmínek stanovených producentským členským státem; článek 17 se použije obdobně.
2. Pro účely přílohy VII části B bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být etikety likérových vín se zeměpisným označením a perlivých vín se zeměpisným označením pocházejících ze Společenství doplněny těmito údaji:
a) ročníkem sklizně; články 18 a 20 tohoto nařízení se použijí obdobně;
b) názvem odrůdy nebo odrůd; články 19 a 20 se použijí obdobně;
c) odkazem na ocenění, medaili nebo soutěž; článek 21 se použije obdobně;
d) údajem o způsobu získávání nebo výrobní metodě; článek 22 se použije obdobně;
e) doplňujícími tradičními výrazy; články 23 a 24 se použijí obdobně;
f) názvem podniku; článek 25 se použije obdobně;
g) údajem o plnění ve vinohradnickém podniku, seskupením vinohradnických podniků nebo v podniku, který se nachází v produkčním regionu; článek 26 se použije obdobně.
3. Odstavec 1, s výjimkou písmena b), a odstavec 2 se nevztahují na jakostní likérová vína s. o. a jakostní perlivá vína s. o., na která se vztahuje hlava IV.
Článek 40
Podmínky užívání výrazů "likérové víno", "perlivé víno" a "perlivé víno dosycené oxidem uhličitým" pro vína ze třetích zemí
Odchylně od přílohy VII části C bodu 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou být vína ze třetích zemí označena výrazy "likérové víno", "perlivé víno" a "perlivé víno dosycené oxidem uhličitým", splňují-li podmínky stanovené, v závislosti na případu, v písmenech d), g) a h) přílohy XI nařízení Komise (ES) č. 883/2001 [24].
HLAVA VII
PRAVIDLA PRO ŠUMIVÁ VÍNA A ŠUMIVÁ VÍNA DOSYCENÁ OXIDEM UHLIČITÝM
Článek 41
Šumivá vína dosycená oxidem uhličitým
Výraz "šumivá vína dosycená oxidem uhličitým" stanovený v příloze VIII části D bodu 2 písm. f) nařízení (ES) č. 1493/1999 se uvádí na etiketě s povinnými údaji, jejichž užití je stanoveno v uvedené příloze.
Tento výraz se doplňuje slovy "získáno dosycením oxidem uhličitým" uvedenými písmem stejného typu a velikosti, pokud není ze samotného výrazu zřejmé, že došlo k dosycení oxidem uhličitým.
Tyto údaje se uvádějí na stejném řádku jako obchodní označení nebo na řádku bezprostředně následujícím.
Článek 42
Definice výrazu "prodejce"
Za prodejce uvedeného v příloze VIII části B bodu 2 druhé odrážce nařízení (ES) č. 1493/1999 je považována jakákoli fyzická nebo právnická osoba, na kterou se nevztahuje definice producenta a která drží svým jménem šumivá vína nebo šumivá vína dosycená oxidem uhličitým za účelem jejich uvedení na trh ke spotřebě.
Tato definice se vztahuje rovněž na seskupení uvedených fyzických nebo právnických osob.
2. Ustanovení čl. 15 odst. 1 první pododstavec se použije obdobně na údaje uvedené v příloze VIII části B bodu 2 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 43
Označení jiné zeměpisné jednotky než stanovené pěstitelské oblasti
Názvy zeměpisných jednotek (jiných než stanovené pěstitelské oblasti) menších než členský stát, které lze užívat v souladu s přílohou VIII částí E bodem 1 druhou odrážkou nařízení (ES) č. 1493/1999, jsou uvedeny na seznamu v příloze VII tohoto nařízení.
Článek 44
Šumivá vína pocházející ze třetí země
Šumivá vína pocházející ze třetí země, která jsou uvedena v příloze VIII části E bodu 1 třetí odrážce nařízení (ES) č. 1493/1999, jsou uvedena na seznamu v příloze VIII tohoto nařízení.
Článek 45
Doplňující ustanovení
1. Články 23 a 24 se použijí obdobně na šumivé víno.
2. Ustanovení čl. 29 odst. 2, článku 30 a čl. 31 odst. 4 se vztahují na jakostní šumivá vína s. o.
Podle přílohy VIII části E bodu 12 písm. a) druhé odrážky nařízení (ES) č. 1493/1999 se článek 22 použije obdobně na jakostní šumivá vína s. o.
3. Ustanovení hlavy III a hlavy IV se s výjimkou ustanovení uvedených v odstavcích 1 a 2 nevztahují na jakostní šumivá vína s. o.
Článek 46
Odrůdy révy "Pinot"
V případě jakostních šumivých vín s. o. nebo jakostních šumivých vín mohou být názvy odrůd užívané jako doplněk k označení produktu "Pinot blanc", "Pinot noir" nebo "Pinot gris" a odpovídajících názvů v ostatních jazycích Společenství nahrazeny synonymem "Pinot".
HLAVA VIII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 47
Přechodná ustanovení
1. Produkty, na něž se vztahuje toto nařízení, jejichž označení a obchodní úprava odpovídala v době jejich uvedení do oběhu platným předpisům, ale v důsledku vstupu tohoto nařízení v platnost jim již neodpovídají, mohou být drženy za účelem prodeje, uváděny do oběhu a vyváženy až do vyčerpání zásob.
Etikety a hotová balení obsahující údaje, které v době jejich uvedení do oběhu byly vytištěny podle platných předpisů, ale v důsledku použitelnsoti tohoto nařízení jim již neodpovídají, mohou být užívány do 1. srpna 2003.
2. Odchylně od některých ustanovení nařízení (ES) č. 1493/1999 se níže uvedené předpisy použijí pouze do 31. prosince 2002:
a) čl. 15 odst. 2 a 7 nařízení Rady (EHS) č. 823/87 [25];
b) nařízení Rady (EHS) č. 2392/89 [26];
c) článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 3895/91 [27];
d) články 8, 9 a 11 nařízení Rady (EHS) č. 2333/92 [28];
e) článek 72 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 [29].
Článek 48
Zrušení
1. Zrušuje se nařízení (EHS) č. 3201/90, (EHS) č. 3901/91 a (ES) č. 554/95.
2. Zrušují se nařízení (ES) č. 881/98 a (ES) č. 1608/2000.
Článek 49
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2003, s výjimkou čl. 19 odst. 3, čl. 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 2, které se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 763/2002
ze dne 3. května 2002
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 578/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury a tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Vzhledem k tomu, že je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 765/2002
ze dne 3. května 2002
o odběru vzorků a přijetí některých prováděcích pravidel v souvislosti s fyzickou kontrolou vykostěných kusů hovězího masa, pro které jsou poskytovány vývozní náhrady
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky [3], ve znění nařízení (ES) č. 163/94 [4], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 33 nařízení (ES) č. 1254/1999 může být rozdíl mezi cenami produktů uvedených v článku 1 tohoto nařízení na světovém trhu a cenami v rámci Společenství pokryt vývozní náhradou. Platná úprava pro zemědělské produkty je stanovena v nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2299/2001 [6].
(2) Oddíl 5 přílohy I nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 488/2002 [8], mimo jiné stanoví, že vývozní náhrady jsou poskytovány pro některé vykostěné kusy, pokud splňují minimální obsah libového hovězího masa, a pro kusy z dospělého skotu samčího pohlaví, pokud jsou baleny jednotlivě.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 2221/95 [9] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2655/1999 [10] stanoví prováděcí pravidla pro fyzickou kontrolu prováděnou při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytoványnáhrady. Zvláštní podmínky pro hovězí maso jsou stanoveny v nařízení Komise (ES) č. 2457/97 ze dne 10. prosince 1997 o odběru vzorků v souvislosti s fyzickou kontrolou vykostěných kusů hovězího masa, pro které jsou poskytovány vývozní náhrady [11].
(4) Je nutné stanovit kontroly původu vykostěných kusů dospělého skotu samčího pohlaví a metodu, která se má při těchto kontrolách použít, s cílem stanovit vhodné sankce pro případ nedodržení podmínky původu. Nařízení (ES) č.
2457/97 musí být rovněž aktualizováno, aby zohlednilo změny nomenklatury týkající se vývozních náhrad pro zemědělské produkty podle nařízení (EHS) č. 3846/87 ve znění nařízení (ES) č.
(5) V zájmu jasnosti je proto nutné zrušit a nahradit nařízení (ES) č. 2457/97.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení se použije v případě fyzické kontroly povahy a vlastností produktů ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 386/90, pokud jde o:
a) povinnost jednotlivě balit každý vykostěný kus z produktů těchto kódů:
- 020130009100,
- 020130009120;
b) původ vykostěných kusů z dospělého skotu samčího pohlaví z produktů těchto kódů:
- 020130009100,
- 020130009120;
c) minimální průměrný obsah libového masa ve vykostěných kusech z produktů těchto kódů:
- 020130009100,
- 020130009120,
- 020130009060
- 020230909200
2. Popis produktů uvedených v odstavci 1 musí odpovídat popisu v nomenklatuře zemědělských produktů pro vývozní náhrady uvedenému v oddíle 5 přílohy 1 nařízení (EHS) č. 3846/87.
Článek 2
1. Vzorek určený k fyzické kontrole tvoří dva plné kartony odebrané ze dvou různých částí zásilky.
První karton je určený pro orgány pověřené kontrolou, druhý karton zůstane jako rezerva pod dohledem celních orgánů.
2. Za zásilku se považuje množství produktů, na které se vztahuje jedno z těchto prohlášení:
a) prohlášení uvedené v čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999;
b) prohlášení uvedené v čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 800/1999 v situaci podle uvedeného odstavce, pouze pokud jde o skladování.
Článek 3
1 odst. 1 písm. a) celní orgány prozkoumají, zda je každý kus z prvního kartonu vzorku podle článku 2 zabalen jednotlivě a zda každé balení obsahuje pouze jeden kus.
Pokud tomu tak není, provedou se stejné kontroly u druhého kartonu.
Pokud se ukáže, že v obou dvou kartonech nebyl jednotlivě zabalen jeden jediný kus nebo že pouze jedno balení obsahovalo více než jeden kus, a že všechny ostatní podmínky pro poskytnutí náhrady jsou splněny, zásilka se považuje za standardní.
Pokud tomu tak není, je považována za nestandardní.
Pokud je zjištěna nesrovnalost, vypočítá se náhrada splatná pro hmotnost zásilky na základě opravené hmotnosti.
Opravená hmotnost se získá, když se od ohlášené čisté hmotnosti odečte procentuální podíl poměru hmotnosti nevyhovujících kusů k celkové čisté hmotnosti vzorku.
Článek 4
1 odst. 1 písm. b) je vzorek pro analýzu tvořen jedním nebo dvěma kusy, které byly náhodně odebrány z prvního kartonu vzorku podle článku 2.
Pokud analýza ukáže, že se jedná o jiné maso než o hovězí maso z dospělého skotu samčího pohlaví, není poskytnuta žádná náhrada.
Kontrola se provádí v souladu s metodou popsanou v příloze tohoto nařízení.
Aniž jsou dotčeny další kontroly, o nichž se rozhodne při podezření na nesrovnalost, kontroly se provádějí namátkou u všech vývozů a nejméně u jedné třetiny zásilek vybraných k fyzické kontrole.
Článek 5
Pro účely kontroly dodržování podmínky podle čl. 1 odst.
1 písm. c) se celý obsah kartonu vzorku podle článku 2 rozemele, aby vznikla homogenní směs. Pokud vzorek nesplňuje předepsaný obsah libového masa, prozkoumá se stejným způsobem i obsah druhého kartonu.
Pokud je průměr z obou kartonů nižší než předepsaný průměrný obsahu libového masa, není poskytnuta žádná náhrada.
Článek 6
V souladu s článkem 68 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 [13] a aniž je dotčen článek 78 uvedeného nařízení, odběry vzorků a jejich kontroly stanovené tímto nařízením se provádějí při ověřování přijatých prohlášení pode čl. 2 odst. 2.
Článek 7
Nařízení (ES) č. 2457/97 se zrušuje.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. července 2002.
Použije se pro vývozy, na které se vztahuje prohlášení podle čl. 2 odst. 2 přijaté od 1. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 769/2002
ze dne 7. května 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHÁZEJÍCÍ POSTUP A STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1) V březnu 1996 bylo nařízením č. 600/96 [2] přijato konečné antidumpingové opatření v souvislosti s dovozy kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky.
Opatření bylo uloženo ve formě zvláštního cla ve výši 3479 ECU za tunu.
B. STÁVAJÍCÍ ŠETŘENÍ
1. Žádost o přezkum
(2) Po zveřejnění sdělení o blížícím se ukončení platnosti [3] antidumpigových opatření na dovozy kumarinu z Čínské lidové republiky ("dotčená země" nebo "ČLR") obdržela Komise žádost o přezkum podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení").
(3) Žádost předložila dne 4. ledna 2001 Evropská rada pro chemický průmysl (CEFIC) (dále jen "žadatel") jménem jediného výrobce ve Společenství, který představuje celkovou výrobu kumarinu ve Společenství.
(4) Žádost o přezkum ukončení platnosti byla odůvodněna tím, že v případě, že platnost opatření skončí, škodlivý účinek dumpingových dovozů pocházejících z ČLR by pravděpodobně trval i nadále nebo by se znovu projevil.
2. Sdělení o zahájení šetření
(5) Po konzultaci s Poradním výborem Komise rozhodla, že existují dostatečné důkazy pro zahájení řízení o přezkum, a podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení zahájila šetření sdělením zveřejněným v Úředním věstníku Evropských společenství [4].
3. Období šetření
(6) Období šetření (OŠ) trvání nebo opakovaného výskytu dumpingu a vzniklé škody zahrnovalo období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2000.
Zkoumání vývoje podstatného pro zjištění trvání nebo opakovaného výskytu škody zahrnovalo období od 1. ledna 1996 do konce OŠ ("posuzované období").
4. Strany dotčené šetřením
(7) Komise úředně oznámila zahájení přezkumu výrobci ze Společenství, který podal žádost, všem dotčeným vyvážejícím výrobcům v ČLR a jejich zástupcům, čínským orgánům a dovozcům, uživatelům a známým dotčeným sdružením.
Dotazníky byly zaslány vyvážejícím výrobcům, jednomu výrobci ve Spojených státech (analogická země), jedinému výrobci ve Společenství, dovozcům, uživatelům, známým dotčeným sdružením a ostatním stranám, které se během lhůty stanovené ve sdělení o zahájení přezkumu samy přihlásily.
(8) Na dotazníky odpověděl výrobce ve Společenství, výrobce z analogické země, jedno sdružení dovozců a pět uživatelů.
Z ČLR nedošla žádná odpověď.
5. Ověření obdržených informací
(9) Komise shromáždila a prověřila všechny informace, které považovala pro účely zjištění trvání nebo opakovaného výskytu dumpingu, vzniklé škody a zájmu Společenství za nezbytné.
Komise dala také přímo dotčeným stranám možnost písemně se vyjádřit a požádat o slyšení.
(10) Kontrolní návštěvy byly provedeny v závodech těchto podniků:
výrobce ze Společenství:
- Rhodia, (Lyon) Francie;
dovozci:
- Quest International, (Ashford), Spojené státy;
výrobce z analogické země:
- Rhodia, (Cranbury NJ), USA.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(11) Dotyčný výrobek je shodný s výrobkem v původním šetření, tj. kumarinem, bělavý krystalický prášek s charakteristickou vůní čerstvě posečeného sena.
Používá se hlavně jako aroma a jako fixační přípravek při přípravě vonných látek, které potom slouží k výrobě čistících prostředků, kosmetiky a parfémů.
(12) Kumarin, který je původně přírodní výrobek získávaný z tonkových bobů, se nyní vyrábí synteticky.
Lze jej získat syntézou fenolu ze salicilaldehydem (Perkinova reakce) nebo syntézou ortocresolu (Raschigova reakce).
Hlavní fyzikální vlastností kumarinu je jeho čistota projevující se bodem tání.
Kumarin standardní kvality, který je prodáván na trhu Společenství, má bod tání mezi 68 °C a 70 °C, což odpovídá čistotě 99 %.
(13) Dotyčný výrobek patří pod kód KN ex29322100.
2. Obdobný výrobek
(14) Bylo zjištěno, že stejně jako v původním šetření mají kumarin vyráběný a prodávaný na domácím trhu v analogické zemi (USA) stejně jako kumarin, který je do Společenství dovážen z ČLR, a kumarin vyráběný a prodávaný průmyslem Společenství na trhu Společenství v podstatě shodné fyzikální vlastnosti a shodné použití, což znamená, že ve smyslu článku 1 odstavce 4 základního nařízení jde o obdobný výrobek.
D. PRAVDĚPODOBNOST TRVÁNÍ DUMPINGU NEBO JEHO NOVÉHO VÝSKYTU
(15) Podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení je nutné přezkoumat, zda by ukončení platnosti opatření nevedlo k pravděpodobnému pokračování dumpingu.
(16) Při šetření, zda je trvání dumpingu pravděpodobné, je nutné prověřit, zda v současné době dumping existuje a zda je jeho pokračování pravděpodobné.
1. Předběžné poznámky
(17) Níže uvedené závěry o dumpingu je nutno vidět z pohledu toho, že čínští vyvážející výrobci v šetření nespolupracovali, takže závěry se opírají o dostupná fakta, tj. údaje Eurostatu, čínské údaje o zahraničním obchodu a informace obsažené v žádosti.
2. Současná výše dumpingu
a) Analogická země
(18) Stávající opatření předpokládá zavedení celostátního cla na všechny dovozy kumarinu z ČLR do Společenství. Podle čl.
11 odst. 9 základního nařízení použila Komise stejnou metodu jako v původním šetření.
Na základě informací získaných z tržní ekonomiky třetí země ("analogická země") proto byla stanovena běžná hodnota.
(19) Spojené státy posloužily jako analogická země v původním šetření.
Ve sdělení o zahájení tohoto přezkumu bylo proto navrženo vybrat pro účely zjištění běžné hodnoty jako analogickou zemi znovu Spojené státy.
Jelikož bylo rovněž zjištěno, že původní důvody pro výběr USA, tj. velikost domácího trhu, otevřenost jejich trhu a přístup k základním materiálům, přetrvávají, byl výběr Spojených států za analogickou zemi shledán přiměřený a odůvodněný. Pouze jedna dotčená strana měla vůči výběru analogické země námitky, zejména v souvislosti s rozdílnou výrobou výrobku; ve stanovené době však nepředložila žádnou alternativu.
Jelikož americký výrobce, který byl osloven, souhlasil s tím, že bude plně spolupracovat, a vykazoval dostatečně reprezentativní domácí prodej, byly Spojené státy podle čl.
2 odst. 7 základního nařízení považovány za přiměřeným a dostatečně zdůvodněným způsobem vybranou analogickou zemi k ČLR pro zjištění běžné hodnoty dotyčného výrobku.
b) Běžná hodnota
(20) Návazně bylo zkoumáno, zda je možné domácí prodej spolupracujícího výrobce ze Spojených států považovat podle čl. 2 odst. 4 základního nařízení za prodej v běžném obchodním styku. Bylo zjištěno, že vážená průměrná prodejní cena všech obchodů během období šetření byla vyšší než vážené průměrné jednotkové náklady výroby a že objem jednotlivých prodejů za cenu nižší, než jsou jednotkové náklady výroby, byl vyšší než 20 %, ale nižší než 90 % prodejů použitých ke stanovení běžné hodnoty; pouze všechny ziskové domácí prodeje byly proto považovány za obchody uskutečněné v běžném obchodním styku a byly použity pro srovnání. Běžná hodnota byla proto stanovena v souladu s čl. 2 odst. 1 základního nařízení na základě ceny, kterou v běžném obchodním styku zaplatili nebo mají zaplatit nezávislí domácí zákazníci spolupracujícího výrobce ze Spojených států během období šetření.
c) Vývozní cena
(21) Pokud jde o vývozy do Společenství, při kterých nespolupracoval žádný z čínských vyvážejících výrobců, byly závěry učiněny podle čl. 18 odst.
1 základního nařízení na základě dostupných faktů. Průměrná vývozní cena všech transakcí byla tedy určena na základě údajů o čínském zahraničním obchodu.
d) Srovnání
(22) Pro účely spravedlivého srovnání a v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení byly vzhledem k rozdílům upraveny ceny týkající se tuzemské přepravy, manipulace a nakládky, dopravy a úvěrů, které ceny a jejich srovnatelnost ovlivňují.
(23) U domácí přepravy byly ceny upraveny podle nákladů analogické země.
e) Míra dumpingu
(24) Podle čl. 2 odst. 11 základního nařízení byla vážená průměrná běžná hodnota porovnána na základě ceny ze závodu s váženou průměrnou vývozní cenou ze závodu v Číně na stejné úrovni obchodu.
(25) Výše uvedené srovnání ukázalo výskyt značného dumpingu.
Zjištěná míra dumpingu byla výrazná, jen těsně pod úrovní zjištěnou v původním šetření (kolem 50 %).
(26) Šetření neprokázalo žádné známky toho, že by se dumping v případě skončení platnosti opatření již nevyskytoval.
Dospělo se tedy k závěru, že pokračování dumpingu je pravděpodobné.
Vzhledem k danému množství dovozů z ČLR během OŠ však bylo považováno za vhodné rovněž prověřit, zda by se po skončení platnosti opatření v případě zvýšení objemu vývozů dumping znovu objevil.
3. Vývoj dovozů z ČLR
(27) V rámci zkoumání pravděpodobnosti opětovného výskytu dumpingu byly zkoumány tyto faktory: existence dumpingu, vývoj výroby, využití kapacit v ČLR a celosvětový vývoj čínských vývozů kumarinu.
a) Existence dumpingu
(28) Míra dumpingu zjištěná v původním šetření byla vysoká (více než 50 % a vedla ke stanovení cla ve výši 3479 ECU za tunu).
Šetření v rámci tohoto přezkumu ukazuje, že dumping stále trvá a jeho úroveň se téměř blíží míře při původním šetření.
b) Vývoj výroby a využití kapacit v ČLR
(29) Výrobní kapacita v ČLR je podle dostupných informací vysoká a lze ji ve velmi krátkém čase díky povaze výrobku a výrobnímu postupu dokonce ještě zvýšit.
Informace ukazují, že čínská výrobní kapacita činí cca 1900 tun (což představuje 40 % světové kapacity) u sedmi výrobců a 18 potenciálních výrobců je připraveno znovu vstoupit na trh.
To je mnohem více než celková spotřeba ES, která představuje 700 tun.
(30) Navíc velmi vysoký podíl nevyužitých kapacit (50 % až 60 % výrobní kapacity) umožňuje čínským vyvážejícím výrobců vysokou pružnost výroby.
Výrobci jsou schopni velmi rychle zvýšit výrobu a směrovat ji na vývozní trh včetně trhu Společenství, pokud opatření přestanou platit.
c) Vývoj čínských vývozů do třetích zemí
1. Obecný trend vývozů
(31) Podle čínské statistiky vývozů ukazuje čínská cenová politika na ostatních vývozních trzích, že vývozní ceny na těchto trzích jsou v průměru o 11 % nižší než ceny nabízené ve Společenství a dokonce o 16 % nižší než na trzích určitých třetích zemí, jako např. v Hongkongu a Indii.
2. Možné přesměrování čínských vývozů v důsledku zavedení omezení ve třetích zemích
(32) USA uložily antidumpingové clo na dovozy kumarinu z ČLR v roce 1995 a na základě přezkumu prodloužily v květnu 2000 jejich platnost.
Clo USA činí 31,02 % až 160,80 %.
(33) To ukazuje, že na čínské vyvážející výrobce je činěn velký tlak, aby si našli alternativní vývozní trhy.
Pokud by Společenství zrušilo současná antidumpingová opatření, stal by se trh Společenství pro čínské vyvážející výrobce atraktivní variantou.
3. Čínské vývozy na reprezentativní vývozní trhy
(34) Je důležité poznamenat, že poté, co v roce 1995 stanovila Rada antidumpingová cla, vyvážející výrobci v ČLR nebyli schopni proniknout na jiné vývozní trhy či rozšířit vývozy na jiné stávající trhy.
d) Závěr
(35) Šetření prokázalo, že zboží dovezené do Společenství z ČLR během období šetření bylo cenově podbízeno.
(36) Šetření rovněž prokázalo, že objem čínských vývozů kumarinu do Společenství by pravděpodobně dosáhl značné úrovně, pokud by byla současná opatření zrušena.
K tomuto závěru se dospělo vzhledem k velkému množství volných výrobních kapacit v ČLR a vzhledem k tlaku, který je na čínské vyvážející výrobce vyvíjen a který je nutí hledat alternativní vývozní trhy v USA a v jiných zemích.
To vše dokládá pokračující silný zájem čínských vyvážejících výrobců o prodej ve Společenství.
(37) Dospělo se také k závěru, že tyto podstatně zvýšené vývozy do Společenství by se pravděpodobně realizovaly za dumpingové ceny.
Dokazují to nízké ceny, které byly zjištěny v případě čínských vývozů do jiných důležitých třetích zemí.
(38) Lze tedy shrnout, že je nejvýš pravděpodobné, že vývozy z ČLR do Společenství by v případě zrušení opatření podstatně vzrostly a byly by realizovány za dumpingové ceny.
E. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(39) Podnik zastoupený žadatelem byl v období šetření jediným výrobcem kumarinu ve Společenství.
(40) Výrobce ze Společenství dovážel v období šetření kumarin z jiné země než z ČLR.
Těmito dovozy měl být kompenzován nedostatek dotyčného výrobku ve výrobě výrobce ze Společenství, způsobený technickými problémy.
Tyto dovozy tvořily pouze malý podíl celkového objemu prodeje tohoto výrobce ve Společenství.
Hlavní činnost tohoto podniku tedy i přes prodej dovezeného kumarinu zůstala ve Společenství a jeho dovozy neměly na jeho statut výrobce ve Společenství žádný dopad.
Tento výrobce ve Společenství proto představuje výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst.
F. ANALÝZA SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. Spotřeba ve Společenství [5]
(41) Spotřeba ve Společenství byla zjištěna na základě objemu prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství, uvedeného v odpovědi na dotazník, objemu dovozů do Společenství z dotčeného země a všech ostatních třetích zemí na základě údajů Eurostatu.
(42) Na základě těchto údajů se zjevná spotřeba kumarinu v období šetření zvýšila o 92 %.
K největšímu nárůstu došlo v roce 1996 – 1997 (+ 82 %).
Zde je však třeba vzít v úvahu velké objemy kumarinu dovezeného převážně z ČLR v letech 1994 a 1995, tj. před zavedením antidumpingových opatření.
Tyto velké objemy dovozů byly uskladněny a použity nebo spotřebovány v roce 1996, což uměle snížilo poptávku po kumarinu v uvedeném roce, a tím i jeho zjevnou spotřebu.
V roce 1997 se celkový objem dovozů vrátil zpět na úroveň srovnatelnou s úrovní roku 1993.
2. Dovozy z dotčené země
a) bjem a podíl na trhu
(43) Objem čínských dovozů se v posuzovaném období drasticky snížil (– 89 %), zvláště v období 1996 – 1998 (– 87 %).
To souvisí se zavedením antidumpingových opatření a se skutečností, že jiné země zvýšily své vývozy do Společenství.
V tomto ohledu bylo zjištěno, že některé dovozy z Japonska byly ve skutečnosti čínského původu a obešly tak uvedená opatření.
To bylo možné pozorovat hlavně od roku 1997, kdy došlo k výraznému nárůstu dovozů z Japonska.
Poté, co USA podnikly preventivní opatření proti podobnému obcházení na americkém trhu, zastavil dotčený japonský vývozce své vývozy do ES a podle údajů Eurostatu se do konce OŠ japonské dovozy na trh Společenství neustále snižovaly.
(44) Podíl dovozů z ČLR na trhu se během posuzovaného období snížil o 25 procentních bodů a pohyboval se mezi 1,5 a 3 %.
b) Ceny
(45) Po zavedení opatření v roce 1995 se průměrné ceny CIF dotčených dovozů podle údajů Eurostatu zvýšily o 23 % v období mezi 1996 a OŠ, zůstaly však pod úrovní průměrných cen CIF všech ostatních dovozů v posuzovaném období a rovněž pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství.
3. Ekonomická situace výrobního odvětví Společenství
a) Výroba
(46) Výroba výrobního odvětví Společenství se mezi rokem 1996 a OŠ zdvojnásobila.
K výraznému nárůstu došlo v období 1996 – 1997.
Následně lehce klesala až do roku 1999 a v období mezi rokem 1999 a OŠ se opět zvýšila.
b) Kapacita a využití kapacit
(47) Celková kapacita výrobního odvětví Společenství se v posuzovaném období zvýšila o 29 %.
Nárůst byl zaznamenán hlavně v letech 1996 – 1997 a v období 1999 a OŠ.
(48) Vyušití kapacity se zvýšilo o 56 % v období mezi rokem 1996 a obdobím vyšetřování.
Toto zvýšení se zazname-nalo hlavně v období mezi lety 1996 a 1997, stejně jako mezi rokem 1999 a obdobím vyšetřování.
c) Prodej ve Společenství
(49) Objem prodeje výrobního odvětví Společenství se v posuzovaném období výrazně zvýšil.
V období 1999 a OŠ se ztrojnásobil.
Tento vývoj byl možný, neboť současně se zdvojnásobila výroba a snížily vývozy.
Zvýšení prodeje bylo nejvýraznější mezi rokem 1996 a 1997 a jeho objem se však také stále zvyšoval v období 1997 a OŠ.
Jak již bylo uvedeno v bodu 42 odůvodnění, byla poptávka na trhu Společenství v roce 1996 poměrně nízká, takže srovnání je poněkud zkreslené.
Při použití roku 1997 jako základu srovnání činilo zvýšení objemu prodeje výrobního odvětví Společenství mezi rokem 1997 a OŠ 41 %.
Tento vývoj má několik důvodů, např. zavedení antidumpingových opatření v roce 1995 a snížení dovozů z určitých třetích zemí, jak bylo již uvedeno v bodu 43 odůvodnění.
d) Zásoby
(50) Konečný stav zásob výrobního odvětví Společenství klesl v posuzovaném období o 8 %.
Tento stav se mezi rokem 1996 a 1997 nejprve zvýšil, do roku 1999 opět klesl, než došlo k jeho opětovnému zvýšení mezi rokem 1999 a OŠ.
e) Podíl na trhu
(51) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu vzrostl během posuzovaného období o 27 procentních bodů.
Tento nárůst byl zvláště výrazný v letech 1996 až 1998, kdy dosáhl 20 procentních bodů.
V roce 1999 došlo potom k mírnému poklesu podílu na trhu a v období 1999 a OŠ dosáhl jeho nárůst opět cca 12 procentních bodů.
f) Ceny
(52) Průměrné netto prodejní ceny výrobce ze Společenství klesly mezi rokem 1996 a OŠ o 14 %.
Jejich pokles byl zvlášť výrazný v letech 1996 a 1997 a poté mezi rokem 1999 a OŠ.
(53) To lze částečně vysvětlit cenovou úrovní čínských výrobků, které v posuzovaném období zůstaly pod úrovní průměrných cen CIF všech ostatních dovozů, jak již bylo uvedeno v bodu 45 odůvodnění.
I když objem dovozů zůstal v období šetření relativně nízký, šetření ukázalo, že ceny nabízené čínskými vývozci byly nadále nabízeny na nízké úrovni.
Navíc cenový tlak dovozů z Japonska v posuzovaném období nelze považovat za zanedbatelný, i když jejich objemy od roku 1997 klesly.
Tento vývoj je však třeba vidět i z pohledu snahy výrobce ze Společenství o zlepšení účinnosti výrobního postupu.
Zvýšení výrobní kapacity spolu s účinky antidumpingových opatření umožnily výrobci ze Společenství zvýšit svůj prodej a snížit tak jednotkové náklady na prodané zboží.
g) Ziskovost
(54) Vážená průměrná ziskovost výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období výrazně zlepšila, když přešla z výrazné ztráty v roce 1996 do zisku ve výši 5 % až 10 % v OŠ.
Toto zvýšení, které bylo zvláště výrazné mezi rokem 1998 a OŠ, je třeba vidět z pohledu zvýšení kapacit, uvedeného v bodu 47 odůvodnění, které umožnilo výrobnímu odvětví Společenství značně snížit výrobní náklady.
h) Zaměstnanost, produktivita a mzdy
(55) Vývoj peněžního toku vytvořeného vyrobním odvětvím společénství, pokud jde o prodej kumarínu, je velmi podobný vývoji ziskovosti, jako přešel od roku 1999 od záporné ke kladné číselné hodnotě.
(56) Vyšetřování konstatovalo, že výrobní odvětví společenství nezakusilo těžkosti týkající se schopnosti zvýšení kapitálu.
Avšak nepovažuje se to za významný ukazatel vzhledem k tomu, že výrobní odvětví společenství je rozsáh lá skupina, jejíž produkce kumarínu představuje poměrně malou část celkové produkce a schopnost zvýšení kapitálu je úzce spojená s výkonem celé skupiny.
i) Zaměstnanost, produktivita a mzdy
(57) Zaměstnanost výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období lehce zvýšila a mezi rokem 1996 a OŠ dosáhlo její zvýšení 9 %.
Produktivita zaměstnanců výrobního odvětví Společenství, měřená jako objem výroby na jednoho zaměstnance, ve stejném období výrazně vzrostla, a to o více než 80 %.
Mzdy jako celek se mezi rokem 1996 a OŠ zvýšily o 27 %, což ve stejném období vedlo ke zvýšení průměrné mzdy na jednoho zaměstnance o 16 %.
j) Investice a návratnost investic
(58) Mezi rokem 1996 a 1999 došlo k výraznému zvýšení úrovně investic, která v OŠ opět klesla.
Šetření ukázalo, že většina těchto kapitálových výdajů šla na rozšíření kapacit, jak již bylo uvedeno v bodu 47 odůvodnění, a na údržbu zařízení.
(59) Návratnost investic vyjádřená jako poměr mezi čistými zisky výrobního odvětví Společenství a čistou účetní hodnotou jeho investic sledovala velmi úzce trend ziskovosti, když byla od roku 1999 pozitivní a mezi rokem 1996 a OŠ se zvýšila o 23 procentních bodů.
k) R ů s t
(60) Jak již bylo uvedeno výše, zatímco spotřeba ve Společenství se během posuzovaného období téměř zdvojnásobila, objem prodejů a podíl výrobního odvětví Společenství na trhu zaznamenaly ještě výraznější trend.
Výrobní odvětví Společenství mohlo tedy plně těžit z růstu na trhu Společenství.
j) Výše míry dumpingu
(61) Pokud jde o vliv zjištěné míry dumpingu na výrobní odvětví Společenství (viz bod 28 odůvodnění), nemohl se vzhledem k nízkému objemu dovozů v OŠ projevit.
4. Závěr
(62) Zavedení antidumpingových opatření na dovozy kumarinu pocházejícího z ČLR mělo pozitivní dopad na výrobní odvětví Společenství, které se mohlo zotavit ze své zeslabené ekonomické situace.
Všechny projevy poškození kromě prodejních cen se vyvíjely pozitivně.
Tento trend je však třeba vidět z pohledu snahy výrobního odvětví Společenství o zlepšení účinnosti a snížení výrobních nákladů.
Konečně je třeba podotknout, že toto zlepšení pouze umožnilo výrobnímu odvětví Společenství vrátit se do situace, ve které se nacházelo těsně před začátkem používání dumpingových praktik.
G. PRAVDĚPODOBNOST VZNIKU DALŠÍCH ŠKOD
1. Pravděpodobnost vzniku dalších škod
(63) Vzhledem k pravděpodobnému účinku zrušení platných opatření na výrobní odvětví Společenství byly spolu s prvky shrnutými v bodech 35 až 38 odůvodnění zkoumány následující faktory.
(64) Existují jasné náznaky toho, že dovozy pocházející z ČLR budou nadále realizovány za dumpingové ceny.
Navíc je pravděpodobné, že objem dovozů by se výrazně zvýšil, neboť čínští vyvážející výrobci mají vzhledem k velkému množství volných kapacit dostatečný potenciál ke zvýšení své výroby.
A konečně, i když se předpokládá, že světová spotřeba kumarinu se v příštích třech letech lehce zvýší, není pravděpodobné, že by mohla pojmout nevyužité čínské kapacity.
(65) Vzhledem k vývozním cenám čínských vývozců na trzích třetích zemí (tj. v Hongkongu, Indii, Japonsku a Singapuru), které jsou o cca 10 % nižší než na trhu Společenství, je pravděpodobné, že čínští vyvážející výrobci použijí tuto agresivní cenovou politiku i ve Společenství, aby znovu získali své ztracené podíly na trhu.
Tyto nízké ceny na trzích třetích zemí ukazují, že podle mínění čínských vývozců je v jejich zájmu za takové ceny prodávat.
To by opět vedlo k novým škodám, a sice ke snížení prodejních cen výrobního odvětví Společenství a ke snížení objemu prodejů, jakož i k následnému negativnímu dopadu na ziskovost.
(66) Trh Společenství by také mohl být pro čínské vývozce atraktivní.
Na jedné straně je třeba připomenout, že trh Společenství pojal v roce 1995, tj. před zavedením stále platných opatření, 46 % čínského vývozu v porovnání s 10 % v roce 1999.
(67) Na druhé straně, srovnání mezi celkovými čínskými vývozy na světový trh a čínskými vývozy na trh Společenství ve stejném období ukazuje, že čínským vývozcům se nepodařilo najít nové trhy, které by mohly nahradit jejich prodej v ES.
Silný pokles čínských vývozů na trh Společenství v letech 1995 až 1999 (363 tun) byl kompenzován zvýšením čínských vývozů do třetích zemí ve výši pouhých 100 tun.
(68) Navíc na trh Společenství a na americký trh připadá cca 50 % světové spotřeby kumarinu a vzhledem k tomu, že USA zavedly antidumpingová opatření na dovozy kumarinu z ČLR, je velmi pravděpodobné, že budou-li opatření zrušena, bude trh Společenství pro vývozce z ČLR atraktivní.
(69) Jedno sdružení dovozců namítlo, že pouhá existence volných kapacit v ČLR sama o sobě neznamená pravděpodobnost vzniku dalších škod.
(70) V tomto konkrétním bodě je třeba podotknout, že toto šetření by mělo posoudit pravděpodobnost vzniku dalších škod v případě, že by byla stávající opatření zrušena.
I když existence velkého množství volných kapacit v ČLR sama o sobě neznamená, že by došlo k novému výskytu dumpingu, je to nicméně nepominutelný faktor, který je třeba vzít do úvahy.
Tento indikátor v kombinaci s analýzou chování čínských vývozců na trzích jiných zemí a zjištěným trvajícím dumpingem naznačuje pravděpodobné chování vývozců v případě, že by byla opatření zrušena, a jeho pravděpodobný účinek.
(71) Na základě výše uvedeného byl vyvozen závěr, že budou-li opatření zrušena, existuje pravděpodobnost vzniku dalších škod způsobených dovozem kumarinu z ČLR.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvod
(72) Podle článku 21 základního nařízení Komise zkoumala, zda by bylo prodloužení platnosti stávajících antidumpingových opatření v rozporu se zájmem Společenství jako celku.
Určení zájmu Společenství se opíralo o zhodnocení zájmů všech dotčených stran, tj. zájmu výrobního odvětví Společenství, dovozců/obchodníků a uživatelů posuzovaného výrobku.
Pro účely posouzení pravděpodobného dopadu zachování nebo nezachování opatření si Komise vyžádala informace od všech dotčených stran uvedených výše.
(73) Je třeba poznamenat, že v předchozím šetření nebylo shledáno, že by přijetí opatření bylo v rozporu se zájmem Společenství.
Navíc skutečnost, že při současném šetření jde o přezkum, tj. analýzu situace, ve které již antidumpingová opatření platí, by umožnilo posouzení jakéhokoliv příliš negativního dopadu stávajících antidumpingových opatření na dotčené strany.
(74) Na tomto základě bylo zkoumáno, zda i přes závěr pravděpodobného nového výskytu poškozujícího dumpingu neexistují jiné důvody vedoucí k závěru, že v tomto jednotlivém případě není v zájmu Společenství stávající opatření zachovat.
2. Zájem výrobního odvětví Společenství
(75) Lze předpokládat, že kdyby antidumpingová opatření zavedená v rámci předchozího šetření byla zrušena, je pravděpodobný další výskyt poškozujícího dumpingu a situace výrobního odvětví Společenství, která se během posuzovaného období zlepšila, by se zhoršila.
3. Zájem dovozců
(76) Z 26 rozeslaných dotazníků obdržela Komise odpověď pouze od jednoho sdružení dovozců.
(77) Toto sdružení namítlo, že antidumpingová opatření vedla k vyloučení jak čínských tak i jiných výrobců z třetích zemí z trhu Společenství, tudíž k závislosti uživatelů na jediném výrobci ze Společenství.
(78) Za prvé je třeba podotknout, že světový trh s kumarinem je soustředěný pouze na několik výrobců, z nichž ti nejdůležitější z hlediska kapacit sídlí v Číně a ve Společenství.
Proto každou ztrátu podílu jednoho z těchto dvou výrobců na trhu získá pravděpodobně ten druhý.
Účelem antidumpingových opatření však není omezit dodávky, nýbrž znovu nastolit rovnoprávnou soutěživost na trhu Společenství, aby mohl být kumarin pocházející z ČLR nadále na trh Společenství dovážen.
Navíc je třeba poznamenat, že během OŠ bylo cca 25 % veškerých dovozů kumarinu dovezeno z jiných zemí než z Číny, a sice z Japonska a Indie, což ukazuje, že alternativní zdroje dodávek stále existují.
Vzhledem k nízkému stupni spolupráce a ke skutečnosti, že dovozci se obecně zabývají širokou škálou chemických výrobků, kdy kumarin je pouze jedním z nich, dospěla Komise k závěru, že možný negativní dopad zachování opatření na dovozce by nutně nehovořil proti zachování jejich platnosti.
4. Zájem uživatelů
(79) Odpovědi na dotazníky a/nebo informace byly obdrženy od pěti uživatelů (z 23 rozeslaných dotazníků).
(80) Jeden z těchto podniků je jasně pro zachování platných opatření, zatímco jiný neočekává, že by zrušení či zachování opatření jakkoli ovlivnilo jeho obchodní činnost.
Tento druhý podnik rovněž podtrhl skutečnost, že by nebylo v zájmu Společenství, aby výrobce ze Společenství v případě nového výskytu dumpingových dovozů zastavil výrobu.
(81) Dva uživatelé, z nichž pouze jeden dovážel během posuzovaného období dotyčný výrobek z dotčené země, byli proti zachování opatření, avšak oba ve svých odpovědích na dotazník uvedli, že neočekávají žádný dopad případného zrušení či zachování opatření na svou obchodní činnost.
(82) Další uživatel byl rovněž proti prodloužení platnosti opatření.
Argumentoval tím, že konkurence čínských vývozců je nutná k zajištění dodávek za konkurenční ceny.
Pokud by nebyly zaručeny konkurenční ceny, mohl by tento uživatel uvažovat o přemístění části své výroby vonných látek do ČLR, což by mělo za následek ztrátu pracovních míst ve Společenství.
Vzhledem k tomu, že kumarin však představuje pouze 1,5 % celkových výrobních nákladů tohoto uživatele, je nepravděpodobné, že by došlo k přemístění výroby určitých látek mimo Společenství pouze jako důsledek dalšího trvání antidumpingových opatření zvlášť tehdy, jestliže k tomu nedošlo během posledních pěti let, kdy byla uvedená opatření v platnosti.
(83) Stejný uživatel uvedl rovněž problémy ve výrobě, způsobené značným zpožděním dodávek od výrobce ze Společenství.
Ačkoliv se výrobce ze Společenství během posuzovaného období potýkal s výrobními potížemi, bylo to způsobeno určitými okolnostmi, které se pravděpodobně nebudou vyskytovat pravidelně, jako např. modernizace stávajícího zařízení uvedená v bodu 47 odůvodnění.
Navíc, jak se uvádí v bodu 40 odůvodnění, zjištěný dopad problémů s dodávkami na uživatele byl nepatrný, neboť výrobce ze Společenství mohl dovážet obdobný výrobek a kompenzovat tak nedostatek dotyčného výrobku při výrobě.
(84) Na základě výše uvedeného a vzhledem k nízkému stupni spolupráce, který sám o sobě potvrzuje, že současná platná opatření neměla podstatný negativní účinek na jejich ekonomickou situaci, nebyl dopad na uživatele považován za dostatečný důvod proti zachování opatření, neboť možný negativní účinek na uživatele pravděpodobně nevyváží jejich pozitivní dopad na výrobní odvětví Společenství.
5. Aspekt soutěživosti
(85) Některé dotčené strany argumentovaly tím, že současná opatření vedou k vytlačení čínského kumarinu z trhu Společenství a monopolnímu postavení výrobního odvětví Společenství.
Prodloužení jejich platnosti by proto bylo v rozporu se zájmem Společenství.
(86) Jak již bylo uvedeno v bodu 51 odůvodnění, výrobní odvětví Společenství zvýšilo svůj podíl na trhu, a může tak těžit ze silné pozice na trhu Společenství.
Současné šetření však také ukázalo, že účelem opatření bylo umožnit výrobnímu odvětví Společenství, aby obnovilo podíl na trhu, který měl před začátkem čínských dumpingových praktik.
(87) Navíc je třeba podotknout, že světový trh s kumarinem je charakteristický malým počtem výrobců.
V takové situaci je nutno velmi opatrně sledovat aspekt soutěživosti, neboť účinek opatření na tyto dodavatele může být velmi důležitý.
Z šetření však nevyplynul jediný náznak jakýchkoliv praktik výrobce ze Společenství proti soutěživosti.
V této souvislosti je třeba zdůraznit, že jeho prodejní ceny v posuzovaném období klesly.
Navíc stále existuje několik alternativních zdrojů dodávek, neboť kumarin lze dovážet i z jiných zemí, např. z Japonska a Indie, jež si na trhu Společenství stále drží nezanedbatelný podíl.
(88) Na základě výše uvedeného se dospělo k závěru, že námitky týkající se soutěživosti nelze považovat za závažný důvod proti zachování stávajících opatření.
6. Závěr k zájmu Společenství
(89) Z uvedeného vyplývá, že v zájmu Společenství neexistují žádné závažné důvody, které by byly proti zachování opatření.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(90) Všem dotčeným stranám byly sděleny podstatné skutečnosti a úvahy, na základě kterých se zvažovalo doporučit zachování stávajícího antidumpingového cla na dovozy kumarinu pocházejícího z ČLR.
Byla jim poskytnuta lhůta, ve které se k tomu mohly vyjádřit.
Komise neobdržela žádná stanoviska, jejichž povaha by měnila výše uvedené závěry.
(91) Z výše uvedeného vyplývá, že antidumpingová opatření týkající se dovozů kumarinu pocházejícího z Čínské lidové republiky, která jsou v současné době v platnosti, by měla zůstat zachována,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu kumarinu kódu KN ex29322100 (TARIC kód 2932210010) pocházejícího z Čínské lidové republiky.
2. Clo se stanoví ve výši 3479 EUR na tunu.
Článek 2
Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 778/2002
ze dne 7. května 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2799/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na články 10 a 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 213/2001 [4], je přepracovaným zněním nařízení Komise (EHS) č. 1725/79 ze dne 26. července 1979 o pravidlech pro poskytování podpory pro odstředěné mléko zpracované do krmných směsí a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo pro telata [5]. Z čl. 1 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1725/79 a jeho používání v praxi vyplývá, že směsi určené k výrobě krmných směsí obsahují odstředěné sušené mléko, do kterého mohl být přidán jeden nebo více komponentů uvedených ve zmíněném odstavci. Má-li být odstraněna jakákoli pochybnost ohledně výkladu článku 4 nařízení (ES) č. 2799/1999, v kterém jsou stanoveny požadavky na složení směsí, je třeba potvrdit tuto praxi používanou v členských státech a vypracovat nové znění uvedeného článku se zpětnou působností.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 4 nařízení (ES) č. 2799/1999 se písmeno a) nahrazuje tímto: "a) sušené odstředěné mléko, případně rovněž," .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 780/2002
ze dne 8. května 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3063/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o režim podpory produkce medu zvláštní jakosti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 442/2002 [2], a zejména na čl. 12 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2019/93 zavedlo pro menší ostrovy v Egejském moři režim podpor úlů pro produkci medu zvláštní jakosti. Jelikož článek 12 výše uvedeného nařízení, ve znění nařízení (ES) č. 442/2002, nyní odkazuje na "sdružení producentů", je tedy třeba upravit terminologii použitou v nařízení Komise (ES) č. 3063/93 [3].
(2) Za účelem aktualizace nařízení (ES) č. 3063/93 je třeba zrušit odchylky pro rok 1993, pokud jde o dny žádosti o podporu a výplaty podpory, dny, kdy mají být sděleny Komisi údaje o vyplacených podporách, jakož i o procento žádostí o podporu kontrolovaných na místě.
Je třeba zrušit také odkaz na zemědělský přepočítací koeficient.
(3) Nařízení (ES) č. 3063/93 musí být tedy v důsledku toho změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3063/93 se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Podpora produkce medu zvláštní jakosti na menších ostrovech v Egejském moři, obsahujícího velký podíl tymiánového medu, se poskytuje sdružením včelařů uznaným příslušnými orgány, která provádějí každoroční programy iniciativ týkající se zlepšení podmínek, za nichž je jakostní med uváděn na trh a propagován."
2. V čl. 2 odst. 2 se první věta nahrazuje tímto: "Sdružení včelařů předkládají programy ke schválení řeckému orgánu."
3. Článek 3 se mění takto:
a) v odstavci 1 se zrušuje druhý pododstavec;
b) v odstavci 2 se první odrážka nahrazuje tímto: "— název a adresu sdružení včelařů nebo jméno a adresu včelaře,".
4. V článku 4 se zrušuje druhý pododstavec.
5. Článek 5 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první a druhá odrážka nahrazují tímto: "— počet sdružení včelařů a počet jednotlivých včelařů, kteří předložili žádost o podporu,
— počet úlů, pro které byla žádána a poskytnuta podpora, a to sdruženími včelařů na jedné straně a včelaři na straně druhé,";
b) druhý pododstavec se zrušuje.
6. V čl. 6 odst. 2 prvním pododstavci se zrušuje druhá věta;
7. Článek 8 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 786/2002
ze dne 13. května 2002,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 747/2001, pokud jde o celní kvóty Společenství a referenční množství pro některé zemědělské produkty pocházející z Jordánska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 747/2001 ze dne 9. dubna 2001 o správě celních kvót Společenství a referenčních množství v případě produktů, které mají na základě dohod s některými zeměmi Středomoří nárok na preference, a o zrušení nařízení (ES) č.
1981/94 a (ES) č. 934/95 [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé [2], dále jen "dohoda", se pro dovoz některých zemědělských produktů pocházejících z Jordánska do Společenství stanoví v rámci celních kvót Společenství celní koncese.
(2) Pro některé okurky salátové a melouny, pro něž platí na základě Dodatkového protokolu k Dohodě o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Jordánským hášimovským královstvím schváleného rozhodnutím Rady 87/512/EHS [3] celní koncese v rámci referenčních množství, je v dohodě stanoveno při dovozu do Společenství osvobození od cla pro neomezené množství.
(3) Pro účely uplatňování celních koncesí stanovených v dohodě je nezbytné nahradit seznam zemědělských produktů, pro které platí celní kvóty, a zrušit referenční množství pro některé okurky salátové a melouny.
(4) Podle dohody by se měly objemy celních kvót pro některé produkty od vstupu této dohody v platnost zvýšit o čtyři stejné roční částky, z nichž každá odpovídá 3 % základních objemů stanovených v dohodě.
(5) Nařízení (ES) č. 747/2001 je proto třeba v souladu s tím pozměnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha V nařízení (ES) č. 747/2001 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 787/2002
ze dne 13. května 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky, pokud jde o vývozy do Švýcarska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 19 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 156/2002 [4] stanoví, že v případě sýrů uvedených v příloze III téhož nařízení a vyvážených do Švýcarska musí být předložena vývozní licence, která potvrzuje, že vyvážené produkty pocházejí ze Společenství, a ve které je rovněž uvedeno, zda byla či nebyla vyplacena vývozní náhrada. Poté, co byly zrušeny vývozní náhrady pro všechny sýry Společenství vyvážené do Švýcarska, jak stanoví dvoustranná dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty (dále jen "dohoda"), podepsaná v Lucemburku dne 21. června 1999 a schválená rozhodnutím Rady ze dne 28. února 2002 [5], a v zájmu zjednodušení celních formalit bude možné vyvážet sýry do Švýcarska na základě jednoduchého vývozního prohlášení, k němuž se přiloží důkaz o původu podle protokolu č. 3, týkajícího se definice pojmu "původní produkty" a metod administrativní spolupráce, k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací ze dne 22. července 1972 naposledy pozměněné rozhodnutím č. 1/2001 Smíšeného výboru ES-Švýcarsko ze dne 24. ledna 2001 [6], schválené nařízením Rady (EHS) č. 2840/72 ze dne 19. prosince 1972 [7]. Z tohoto důvodu je třeba uvedené ustanovení změnit a zrušit přílohu III.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 174/1999 se mění takto:
1. článek 19 se nahrazuje tímto: "Článek 19
Pro získání nároku na snížení cla nebo osvobození od cla při dovozu do Švýcarska je nezbytné, aby při vývozu sýrů do této země, uvedených v dodatku 2 přílohy III dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, bylo předloženo vývozní prohlášení, k němuž je přiložen doklad o původu vyhotovený podle protokolu č. 3 k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací ze dne 22. července 1972". 2. Zrušuje se příloha III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 797/2002
ze dne 14. května 2002,
kterým se mění přílohy III a VIII nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 27/2002 [2], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala rozhodnutím (ES) č. 2474/2000 [3] seznam textilních a oděvních výrobků, které mají být ke dni 1. ledna 2002 začleněny do rámce GATT 1994;
(2) Čínská lidová republika se dne 11. prosince 2001 stala řádným členem Světové obchodní organizace.
Tchaj-wan se stal řádným členem dne 1. ledna 2002;
(3) osvědčení o původu a vývozní licence používané Tchaj-wanem se mírně liší od všeobecně užívaného vzoru uvedeného v nařízení (EHS) č. 3030/93. Vzory poskytly tchajwanské orgány;
(4) ustanovení o odchylkách stanovená v nařízení (EHS) č. 3030/93 vyžadují pro obě země úpravu za účelem uvedení do souladu s mezinárodními závazky Společenství;
(5) nařízení (EHS) č. 3030/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno;
(6) s cílem zajistit, že Společenství dostojí svým mezinárodním závazkům, měla by se opatření tohoto nařízení použít ode dne 1. ledna 2002;
(7) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
1. příloha III se mění v souladu s částí A přílohy tohoto nařízení;
2. příloha VIII se nahrazuje zněním uvedeným v části B přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 800/2002
ze dne 14. května 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1686/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k podpoře pro osivo, pokud jde o stabilizační mechanismus
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 ze dne 26. října 1971 o společné organizaci trhu s osivem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 154/2002 [2], a zejména na čl. 3 odst. 4a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2358/71 upravilo stabilizační mechanismus pro osiva, s výjimkou osiva rýže, který stanoví maximální množství způsobilé pro podporu, zásadu rozdělování tohoto maximálního množství mezi členské státy a důsledky spočívající ve snížení podpory, které se uplatní v případě překročení tohoto maximálního množství.
(2) Mělo by být stanoveno maximální množství osiva, s výjimkou osiva rýže, způsobilého pro podporu ve Společenství, a množství připadající na jednotlivé členské státy. Toto maximální množství pro každý členský stát se rovná průměru z množství sklizených během referenčního období, stanoveného v nařízení (EHS) č. 2358/71. Množství braná v úvahu jsou množství, která byla sdělena Komisi na základě bodu 6 přílohy nařízení Komise (EHS) č. 3083/73 ze dne 14. listopadu 1973 o sdělování údajů nezbytných k uplatňování nařízení Rady (EHS) č. 2358/71 o společné organizaci trhu s osivem [3], naposledy pozměněného nařízením (EHS) č. 1679/92 [4].
(3) Na jednotlivé druhy osiv se poskytuje různá výše podpory.
Pro každý druh by měl být stanoven koeficient ekvivalence, založený na poměru mezi výší podpory pro daný druh a průměrnou výší podpory, aby všechny druhy byly rovnocenné z hlediska rozpočtu.
Průměrná výše podpory se určí na základě výdajů, které se teoreticky vynaloží na množství osiva představujícího maximální zaručené množství.
Maximální množství pro Společenství a jednotlivá národní množství se vyjádří v ekvivalentních množstvích.
(4) Aby stabilizační mechanismus fungoval, musí být stanoven konečný termín, ve kterém členské státy oznamují Komisi množství osiva, pro která požadují podporu, aby bylo možné vypočítat koeficienty snížení použitelné pro každý členský stát.
(5) V členských státech, které překročily svá přidělená národní množství, může být vyplacení podpory provedeno pouze poté, co Komise určí koeficienty snížení, jež mohou být použity pro každý z dotyčných členských států.
Musí být proto stanoven konečný termín pro určení těchto koeficientů.
(6) Aby bylo zajištěno, že stabilizační mechanismus bude používán pouze v rozsahu překročení maximálního množství pro Společenství a aby nedocházelo k jakémukoliv podněcování nadprodukce, měla by být případná množství nevyužitá některými členskými státy přerozdělena mezi ty členské státy, které svá národní množství překročily, v poměru k jejich národnímu množství, a následně pro každý dotyčný členský stát vypočítány koeficienty snížení podpory v poměru, ve kterém překročily určené národní množství.
(7) Koeficienty snížení použitelné pro každý dotyčný členský stát určí Komise.
Je proto třeba stanovit metodu, kterou si každý členský stát musí vypočítat podporu použitelnou pro každý druh.
(8) Aby bylo členským státům umožněno zohlednit zvláštní povahu struktury národní produkce, a zejména malých produkčních odvětví, je třeba jim poskytnout možnost rozepisovat svá národní množství na rody nebo druhy osiv.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro osivo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Komise (EHS) č. 1686/72 [5] se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto: "Článek 3
1. Počínaje dnem 1. července 2002 se pro osiva, s výjimkou osiva rýže, stanoví maximální množství 305754 tun za rok, na které může být ve Společenství udělena podpora a které je mezi producentské členské státy rozděleno takto: Belgie: _BAR_ 10077 tun _BAR_ Dánsko: _BAR_ 93697 tun _BAR_ Německo: _BAR_ 31654 tun _BAR_ Řecko: _BAR_ 3846 tun _BAR_ Španělsko: _BAR_ 23976 tun _BAR_ Francie: _BAR_ 52981 tun _BAR_ Irsko: _BAR_ 1016 tun _BAR_ Itálie: _BAR_ 18822 tun _BAR_ Lucembursko: _BAR_ 865 tun _BAR_ Nizozemsko: _BAR_ 35856 tun _BAR_ Rakousko: _BAR_ 769tun _BAR_ Portugalsko: _BAR_ 769tun _BAR_ Švédsko: _BAR_ 8132 tun _BAR_ Finsko: _BAR_ 5853 tun _BAR_
Spojené království: _BAR_ 17910 tun _BAR_
Tato množství se vyjadřují v ekvivalentních množstvích v souladu s odstavcem 2.
2. Převod množství, pro která byly předloženy žádosti o podporu, na ekvivalentní množství se provádí vynásobením množství, týkajících se každého druhu, jejich koeficienty ekvivalence, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
3. Podpora je poskytována množiteli osiva na základě žádosti, kterou je nutno předložit po sklizni a přede dnem, který pro každý druh nebo skupinu odrůd stanoví dotyčný členský stát.
4. Aniž je dotčen odstavec 5, poskytne členský stát množiteli částku podpory do dvou měsíců po podání žádosti, nejpozději však do 31. července roku následujícího po sklizni.
Do 15. srpna roku následujícího po sklizni sdělí producentské členské státy Komisi množství, pro která byly podány žádosti.
5. Pokud je na základě čl. 3 odst. 4a čtvrtého pododstavce nařízení (EHS) č. 2358/71 zjištěno překročení maximálního množství u určité sklizně, určí Komise za předpokladu, že obdrží informace uvedené v odst. 4 druhém pododstavci nejpozději do 30. září, koeficienty snížení podpory použitelné pro každý dotyčný členský stát pro hospodářský rok následující po roce, v němž došlo k překročení.
Koeficienty snížení podpory se určí v poměru k překročení národního množství stanoveného v odstavci 1.
Pokud Komise zjistí, že národní množství stanovené v odstavci 1 některý členský stát plně nevyužil, přerozdělí jeho nevyužité množství pro týž hospodářský rok mezi členské státy, které svá národní množství překročily.
Komise tuto částku přerozdělí v poměru k národnímu množství těchto členských států.
6. Výši snížené podpory pro každý druh vypočte členský stát tak, že vynásobí výši podpory koeficientem snížení získaným podle odstavce 5.
7. Před zahájením hospodářského roku mohou členské státy stanovit na vnitrostátní úrovni určitý profil produkce tím, že rozdělí své národní množství mezi různé druhy nebo rody osiv.
Členské státy, které mají v úmyslu využít možnosti poskytované v předchozím pododstavci, informují o tom Komisi a sdělí jí dostatečně předem zamýšlená vnitrostátní opatření. Tato opatření musí být v souladu s čl. 3 odst. 4a nařízení (EHS) č. 2358/71 a s odstavci 5 a 6, zejména pokud jde o dopad vyplácení podpory na rozpočet."
2. Příloha tohoto nařízení se vkládá jako příloha I.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 811/2002
ze dne 16. května 2002,
kterým se s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2031/2001, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, mění nařízení Rady (ES) č. 32/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 32/2000 ze dne 17. prosince 1999 o otevření a správě celních kvót Společenství závazných v rámci GATT a některých jiných celních kvót Společenství, o podrobných pravidlech pro úpravy těchto kvót a o zrušení nařízení (ES) č. 1808/95 [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 2511/2001 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], učinilo změny v nomenklatuře pro některé výrobky spadající do působnosti přílohy I, II a IV nařízení (ES) č. 32/2000. Tyto přílohy by se proto měly upravit.
(2) Podle nařízení (ES) č. 2031/2001 je novinový papír (kód KN 48010000) od 1. ledna 2002 osvobozen od cla.
Celní kvóty pro tento výrobek se proto staly nadbytečnými a měly by se od 31. prosince 2001 uzavřít.
(3) Výše uvedené úpravy by se měly použít ode dne vstupu nařízení (ES) č. 2031/2001 v platnost.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 32/2000 se mění takto:
1. Příloha I se mění takto:
a) pořadová čísla 09.0015 a 09.0017 se zrušují;
b) u pořadového čísla 09.0091 se v sedmém sloupci zrušuje číslice "20".
2. V příloze II se u pořadového čísla 09.2501 ve druhém sloupci kód KN "6002" nahrazuje kódy KN "6002 až 6006".
3. V příloze IV se u pořadového čísla 09.0106 ve druhém sloupci kód KN "ex61101035" nahrazuje kódem KN "ex61101210", kód KN "ex61101038" se nahrazuje kódem KN "ex61101910", kód KN "ex61101095" se nahrazuje kódem KN "ex61101290" a kód KN "ex61101098" se nahrazuje kódem KN "ex61101990".
V příloze IV se v seznamu kódů TARIC u pořadového čísla 09.0106 ve sloupci "kód KN" kód KN "ex61101035" nahrazuje kódem KN "ex61101210", kód KN "ex61101038" se nahrazuje kódem KN "ex61101910", kód KN "ex61101095" se nahrazuje kódem KN "ex61101290" a kód KN "ex61101098" se nahrazuje kódem KN "ex61101990".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 812/2002
ze dne 16. května 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 883/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na články 63 a 72 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro dovozy vína v rámci koncesí stanovených v dohodách s některými třetími zeměmi je nutno předložit osvědčení, že dotyčné víno splňuje podmínky pro přístup ke koncesím, vydané úředním subjektem nebo subjektem úředně uznaným oběma smluvními stranami a uvedeným ve společně vypracovaném seznamu.
(2) Je vhodné, aby členské státy zaslaly Komisi seznamy úředních nebo úředně uznaných subjektů, které navrhují k vydávání takových osvědčení, aby tak Komise mohla tyto seznamy vypracovat a vyměnit s dotyčnými třetími zeměmi.
V zájmu usnadnění úkolů takových subjektů je vhodné, aby seznamy byly předkládány ve vhodné formě a na vhodném záznamovém nosiči.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do nařízení Komise (ES) č. 883/2001 [3] se vkládá nová kapitola, která zní: "KAPITOLA VIIa
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO VÝVOZ
Článek 34a
1. Členské státy zašlou Komisi seznamy úředních nebo úředně uznaných subjektů, které navrhují k vydávání osvědčení potvrzujících, že dotyčné víno splňuje podmínky přístupu ke koncesím stanoveným v dohodách se třetími zeměmi.
2. Komise jménem Společenství společně s dotyčnými třetími zeměmi vypracuje a vymění seznam úředních subjektů oprávněných vydávat osvědčení uvedená v odstavci 1 a rovnocenné osvědčení vydané dotyčnou třetí zemí.
3. Komise předá seznam uvedený v odstavci 2 ve formě a na záznamovém nosiči, které považuje za vhodné."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost čtvrtým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 831/2002
ze dne 17. května 2002,
kterým se provádí nařízení Rady č. 322/97 o statistice Společenství, pokud jde o přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1999 o statistice Společenství [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 a čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výzkumní pracovníci a vědecká obec stále více požadují, aby měli pro vědecké účely přístup k důvěrným údajům předávaným orgánu Společenství.
(2) Přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely lze umožnit buď v prostorách orgánu Společenství, nebo prostřednictvím anonymizovaných údajů výzkumným pracovníkům na základě zvláštních podmínek (řízený přístup).
(3) Toto nařízení bere ohled na základní práva a dodržuje zásady stanovené zejména Chartou základních práv Evropské unie.
(4) Toto nařízení zejména zabezpečí plné dodržování práva na soukromý život a na ochranu osobních údajů (články 7 a 8 Charty základních práv Evropské unie).
(5) Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčeny směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [2] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [3].
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistickou důvěrnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit podmínky, za kterých je možný přístup k důvěrným údajům sdělovaným orgánu Společenství za účelem získání statistických závěrů pro vědecké účely, a způsob spolupráce orgánu Společenství a vnitrostátních orgánů pro usnadnění tohoto přístupu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "orgánem Společenství" orgán Společenství pověřený plněním úkolů uložených Komisi v oblasti vypracování statistik Společenství (Eurostat), jak je vymezen v článku 2 nařízení (ES) č. 322/97,
- "statistikou Společenství" kvantitativní, souhrnné a reprezentativní informace pocházející ze shromažďování a systematického zpracování údajů získaných vnitrostátními orgány a orgánem Společenství v rámci provádění statistického programu Společenství, jak jsou vymezeny v článku 2 nařízení (ES) č. 322/97,
- "důvěrnými údaji" údaje umožňující pouze nepřímou identifikaci statistické jednotky, k níž se vztahují,
- "přístupem k důvěrným údajům" buď přístup v prostorách orgánu Společenství, nebo zpřístupnění anonymizovaných mikrodat,
- "anonymizovanými mikrodaty" jednotlivé statistické záznamy, které byly upraveny tak, aby se v souladu se současnou nejlepší praxí minimalizovalo nebezpečí identifikace statistických jednotek, kterých se záznamy týkají,
- "vnitrostátními orgány" statistické orgány členských států a jiné orgány pověřené v každém členském státě vypracováváním statistik Společenství, jak jsou vymezeny v článku 2 nařízení (ES) č. 322/97.
Článek 3
Přípustnost žádostí "ratione personae"
1. Orgán Společenství může umožnit přístup k důvěrným údajům výzkumným pracovníkům subjektů těchto kategorií:
a) univerzity a jiná instituce vysokoškolského vzdělávání zřízené podle práva Společenství nebo jednotlivých členských států;
b) vědeckovýzkumné organizace a instituce zřízené podle práva Společenství nebo jednotlivých členských států;
c) ostatní subjekty, organizace a instituce poté, co Výbor pro statistickou důvěrnost postupem podle čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 322/97 zaujme své stanovisko.
2. Orgán Společenství může také umožnit přístup k důvěrným údajům výzkumným pracovníkům orgánů pověřených provádět výzkum pro vědecké účely.
Pověřující a pověřené orgány musí náležet do některé z kategorií uvedených v odstavci 1.
Pověřenými orgány mohou být také organizace nebo instituce, které útvary Komise nebo správní orgány členských států pověřily prováděním zvláštního výzkumu.
Tyto organizace nebo instituce musí mít právní subjektivitu.
Článek 4
Obecné podmínky
1. S výhradou splnění zvláštních požadavků podle článků 5 nebo 6 může orgán Společenství umožnit přístup k důvěrným údajům za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a) byla podána náležitá žádost a podrobný výzkumný projekt odpovídající současným vědeckým standardům;
b) výzkumný projekt uvádí dostatečně podrobně soubor údajů, který má být zpřístupněn, metody analýzy údajů a potřebnou dobu;
c) výzkumný pracovník, jeho výzkumná instituce, popřípadě organizace zadávající výzkum, a orgán Společenství uzavřou smlouvu, jež stanoví podmínky přístupu, povinnosti výzkumného pracovníka, opatření k zabezpečení důvěrnosti statistických údajů a sankce pro případ porušení smluvních závazků;
d) vnitrostátní orgán, který údaje poskytl, je informován před umožněním přístupu.
2. Vedle podmínek uvedených v odstavci 1 může orgán Společenství umožnit přístup k důvěrným údajům ve svých prostorách podle článku 5, pokud jsou splněny také tyto podmínky:
a) výzkum se provádí výhradně v prostorách orgánu Společenství a pod dohledem určeného pracovníka tohoto orgánu;
b) výsledky výzkumu neopustí prostory orgánu Společenství bez předchozí kontroly, aby se zajistilo, že neobsahují důvěrné údaje;
c) výsledky, které se mají zveřejnit nebo jinak zpřístupnit, musí být zkontrolovány orgánem Společenství, aby se zabránilo zveřejnění důvěrných údajů.
Článek 5
Přístup v prostorách orgánu Společenství
1. Orgán Společenství může umožnit ve svých prostorách přístup k důvěrným údajům získaných z těchto zjišťování nebo zdrojů statistických údajů
- panel domácností Evropského společenství,
- zjišťování o pracovních silách,
- zjišťování o inovacích ve Společenství,
- zjišťování o dalším odborném vzdělávání pracovníků.
Přístup k údajům pro určitý výzkumný projekt se však na žádost vnitrostátního orgánu, který údaje poskytl, neumožní.
2. S výhradou předchozího výslovného souhlasu příslušného vnitrostátního orgánu může orgán Společenství ve svých prostorách také přístup k jiným důvěrným údajům, než které jsou uvedeny v odstavci 1.
Článek 6
Zpřístupnění anonymizovaných mikrodat
1. Orgán Společenství může zpřístupnit soubory anonymizovaných mikrodat z těchto zjišťování nebo zdrojů statistických dat:
- panel domácností Evropského společenství,
- zjišťování o pracovních silách,
- zjišťování o inovacích ve Společenství,
- zjišťování o dalším odborném vzdělávání pracovníků.
Zpřístupnění údajů pro určitý výzkumný projekt se však na žádost vnitrostátního orgánu, který údaje poskytl, neumožní.
2. Před takovým zpřístupněním zajistí orgán Společenství ve spolupráci s vnitrostátními orgány, aby metody anonymizace použité pro tyto soubory mikrodat minimalizovaly v souladu se současnou nejlepší praxí nebezpečí identifikace statistických jednotek, kterých se mikrodata týkají, v souladu s nařízením (ES) č. 322/97.
Článek 7
Dvoustranné dohody
Každý vnitrostátní orgán a orgán Společenství uzavřou dvoustrannou písemnou dohodu o praktické úpravě a podmínkách podle článků 5 a 6.
Tyto dvoustranné dohody a všechny jejich případné změny se oznámí Výboru pro statistickou důvěrnost.
Článek 8
Organizační záležitosti
1. Orgán Společenství přijme nezbytná správní, technická a organizační opatření, aby zajistil, že přístup k důvěrným údajům ani nenaruší fyzickou a logickou ochranu důvěrných údajů, ani neumožní jejich nedovolené zpřístupnění nebo použití pro jiný účel, než pro který byl přístup umožněn.
2. Ve všech případech, kdy je nutné stanovisko vnitrostátních orgánů, přijmou vnitrostátní orgány a orgán Společenství organizační a technická opatření, aby zajistily náležitou a účinnou spolupráci bez zbytečného odkladu s ohledem na potřeby výzkumného projektu.
Vynaloží se veškeré úsilí pro zajištění stanoviska vnitrostátního orgánu požadovaného podle článku 5 nebo 6 ve lhůtě šesti týdnů ode dne obdržení žádosti vnitrostátním orgánem.
3. Pokud existují přiměřená opatření pro ochranu důvěrnosti údajů a pokud k tomu vnitrostátní orgány, které poskytly údaje orgánu Společenství, dají souhlas, lze také umožnit přístup k důvěrným údajům na chráněném místě v prostorách vnitrostátního orgánu.
V takových případech se pro zajištění fyzické a logické ochrany údajů přijmou opatření jako v prostorách orgánu Společenství.
Článek 9
Náklady
Náklady vynaložené na přístup k důvěrným údajům podle tohoto nařízení, a zejména s používáním zařízení Komise, nese žadatel.
Při stanovení těchto nákladů zajistí orgán Společenství, že to nepovede k nekalé hospodářské soutěži s vnitrostátními orgány.
Článek 10
Bezpečnostní opatření
1. Orgán Společenství se ujistí, že zpřístupněné údaje neobsahují informace umožňující přímou identifikaci statistických jednotek, kterých se údaje týkají.
2. Orgán Společenství povede veřejný registr obsahující všechny relevantní informace.
Článek 11
Zprávy
Komise předloží Výboru pro statistickou důvěrnost jednou ročně zprávu o uplatňování tohoto nařízení.
Zpráva obsahuje mimo jiné jména a adresy výzkumných pracovníků a jejich institucí, zpřístupněné údaje, vyúčtované náklady a popis výzkumných projektů a výsledných publikací.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 839/2002
ze dne 21. května 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2090/98 o rejstříku rybářských plavidel Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1181/98 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro účely společné rybářské politiky by měla být udržována aktualizovaná referenční databáze charakteristických znaků plavidel rybářského loďstva Společenství, tvořící rejstřík rybářských plavidel Společenství podle nařízení (ES) č. 2090/98 [3].
(2) Členské státy musejí sledovat kvalitu údajů předávaných Komisi, které se vkládají do této databáze.
(3) Údaje o licencích k rybolovu vydávaných podle nařízení Rady (ES) č. 3690/93 ze dne 20. prosince 1993 o zavedení režimu Společenství, kterým se stanoví pravidla pro nejnutnější údaje, které musí být obsaženy v licencích k rybolovu [4], musí být začleněny do této databáze.
(4) Databáze musí obsahovat údaje požadované v rámci dvoustranných dohod o rybolovu mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
(5) Do této databáze musí být rovněž vkládány doplňující údaje, aby tak vyhovovala mezinárodním závazkům Společenství, pokud jde o výměnu údajů s Organizací Spojených národů pro výživu a zemědělství, podle rozhodnutí Rady 96/428/ES ze dne 25. června 1996 o přistoupení Společenství k Dohodě podporující dodržování mezinárodních opatření na zachování a řízení zdrojů rybářskými plavidly na volném moři [5].
(6) Mělo by se proto změnit nařízení (ES) č. 2090/98.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídicího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2090/98 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 3a, který zní: "Článek 3a
Údaje uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 839/2002 musejí být sděleny Komisi nejpozději do 31. prosince 2002 v případě plavidel s licencí k rybolovu, jejichž celková délka je 15 metrů nebo vyšší nebo jejichž délka mezi svislicemi je 12 metrů nebo vyšší.
Plavidla s licencí k rybolovu, jejichž celková délka je nižší než 15 metrů nebo jejichž délka mezi svislicemi je nižší než 12 metrů, sdělí tyto údaje nejpozději do 31. prosince 2003."
2. Článek 5 se nahrazuje tímto: "Článek 5
Komise zaznamenává údaje o rybářských plavidlech, sdělené členskými státy podle tohoto nařízení, do databáze tvořící rejstřík, s výhradou jejich shody s přílohami tohoto nařízení.
Členské státy mají přístup k těm údajům v rejstříku, které se týkají jejich vlastního loďstva."
3. Vkládá se nový článek 5a, který zní: "Článek 5a
Plavidlo je rozpoznáno jednoznačným způsobem pomocí vnitřního čísla stanoveného v příloze I tohoto nařízení.
Toto číslo se přidělí s konečnou platností při prvním zápisu plavidla do vnitrostátního rejstříku.
Potom již nesmí být ani upravováno, ani přiděleno jinému plavidlu, a to ani tehdy, bylo-li dotyčné plavidlo převedeno z jednoho členského státu do jiného, vrakováno, vyjmuto z rybolovné činnosti nebo přeřazeno na jinou činnost."
4. Přílohy I až V se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 843/2002
ze dne 21. května 2002,
kterým se stanoví obchodní norma pro jahody a kterým se mění nařízení (EHS) č. 899/87
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 a čl. 3 odst. 3 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jahody patří mezi produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96, pro které musí být přijaty normy. Nařízení Komise (EHS) č. 899/87 ze dne 30. března 1987, kterým se stanoví normy jakosti pro třešně a višně a pro jahody [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 888/97 [4], bylo změněno a již nezajišťuje právní jasnost.
(2) V zájmu jasnosti je vhodné oddělit předpisy týkající se jahod od předpisů pro ostatní produkty podléhající nařízení (EHS) č. 899/87.
Při této příležitosti je vhodné v zájmu zachování průhlednosti na světovém trhu vzít v úvahu normy, které pro jahody doporučuje Pracovní skupina pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zvyšování jejich jakosti Evropské hospodářské komise Organizace Spojených národů (EHK/OSN).
Je proto nutné přepracovat předpisy týkající se jahod a v souladu s tím změnit nařízení (EHS) č. 899/87.
(3) Uplatňování nových norem má za cíl odstranit z trhu produkty neuspokojivé jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchod na základě poctivé hospodářské soutěže a tím přispět ke zvýšení výnosnosti.
(4) Normy jsou platné ve všech stádiích obchodu.
Dálková přeprava, skladování po určitou dobu a různé manipulace, kterým jsou produkty podrobeny, mohou způsobit určitý stupeň poškození vyplývající z biologického vývoje produktů nebo jejich větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Taková poškození je nutno brát v úvahu při uplatňování norem ve stádiích uvádění na trh, která následují po odeslání.
U produktů jakosti "výběr", které musí být obzvláště pečlivě tříděny a baleny, se berou v úvahu pouze snížení čerstvosti a vadnutí.
(5) Jedním z minimálních požadavků u jahod musí být dostatečná zralost.
Stávající vědecké a technické údaje neumožňují stanovení spolehlivých a objektivních kritérií pro posouzení tohoto požadavku.
(6) Odrůdy jahod, které při sběru snadno ztrácejí kališní lístky, se v produkčních oblastech Finska a v Dánska tradičně uvádějí na trh bez kališních lístků.
Oba uvedené členské státy požádaly v souladu s nařízením (ES) č. 2200/96, aby jahody vypěstované a určené ke spotřebě v těchto oblastech nemusely splňovat normy.
Toto nařízení musí proto zahrnovat odchylku v tomto smyslu.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro jahody spadající pod kód KN 08101000 je stanovena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve stádiích po odeslání však produkty mohou oproti požadavkům normy vykazovat:
a) mírnou ztrátu čerstvosti a mírné vadnutí;
b) u produktů zařazených do jiných tříd než do třídy "výběr" lehká poškození vyplývající z jejich vývoje a větší či menší náchylnosti ke zkáze.
Článek 2
1. Odchylně od ustanovení tohoto nařízení lze odrůdy jahod, které při sklizni snadno ztrácejí kališní lístky, prodávat bez kališních lístků v produkčních oblastech Finska a Dánska.
2. Pro provádění odstavce 1 je na každém balení nebo šarži kromě dalších požadovaných údajů uveden tento údaj:
- finsky: "myydään ainoastaan… (produkční oblast)",
- dánsky: "må kun sælges i… (produkční oblast)",
- švédsky: "får endast säljas i… (produkční oblast)".
Článek 3
Nařízení (EHS) č. 899/87 se mění takto:
a) Název se nahrazuje tímto: "Nařízení Komise (EHS) č. 899/87 ze dne 30. března 1987, kterým se stanoví normy jakosti pro třešně a višně".
b) Čl. 1 odst. 1 se nahrazuje tímto: "1. Obchodní normy pro třešně spadající pod kód KN 08092095 jsou stanoveny v příloze.";
c) Příloha II se zrušuje.
d) V příloze I se slova "Příloha I" nahrazují tímto slovem: "Příloha".
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 849/2002
ze dne 22. května 2002
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 796/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Rady a Evropského parlamentu (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 868/2002
ze dne 24. května 2002,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 77/2002 [2], a zejména na články 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Gentamicin, piperazin a abamektin by měly být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Alantoin a benzokain by měly být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 869/2002
ze dne 24. května 2002,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 868/2002 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Spektinomycin by měl být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Dexpanthenol by měl být zařazen do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Aby bylo možné dokončit vědecké studie, musí být pro alfacypermethrin a cypermethrin prodlouženo trvání platnosti prozatímních limitů reziduí stanovených v předchozím období v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(9) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Rady 81/851/EHS [3] naposledy pozměněnou směrnicí 2000/37/ES [4].
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 876/2002
ze dne 21. května 2002
o zřízení společného podniku Galileo
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 171 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 13. ledna 1999 Evropský parlament přijal usnesení ke sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu "Budování transevropské lokalizační a navigační sítě zahrnující Evropskou strategii pro globální družicový navigační systém (GNSS)" [4].
(2) Dne 10. února 1999 Komise přijala sdělení "Galileo — zapojení Evropy do nové generace družicových navigačních služeb".
(3) Odkazy na program Galileo jsou uvedeny v závěrech Evropské rady ze zasedání v Kolíně nad Rýnem (ve dnech 3. a 4. června 1999), Feiře (ve dnech 19. a 20. června 2000), Nice (ve dnech 7. až 11. prosince 2000), Stockholmu (ve dnech 23. a 24. března 2001), Laekenu (ve dnech 14. a 15. prosince 2001) a v Barceloně (ve dnech 15. a 16. března 2002).
(4) Dne 19. července 1999 Rada přijala usnesení o zapojení Evropy do nové generace družicových navigačních služeb — Galileo — definiční fáze [5].
(5) Dne 22. listopadu 2000 Komise přijala sdělení Evropskému parlamentu a Radě k programu Galileo.
(6) Dne 5. dubna 2001 Rada přijala usnesení k programu Galileo [6].
(7) Dne 26. března 2002 Rada přijala závěry k programu Galileo.
(8) První smlouvy o výzkumu a studie proveditelnosti byly financovány ze čtvrtého a pátého rámcového programu pro výzkum a vývoj.
(9) Fáze technologického rozvoje byla financována z přidělovaných částek vyčleněných na transevropskou dopravní síť na základě čl. 4 písm. g) rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě [7], které stanoví možnost financování výzkumu a vývoje, a článku 17 nařízení Rady (ES) č. 2236/95 ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí [8].
(10) Počátkem roku 2001 vstoupilo řízení programu družicové radionavigace Galileo, dále jen "program Galileo", do fáze vývoje zaměřené na ověřování a testování předpokladů získaných během definiční fáze, zejména se zřetelem na různé součásti architektury tohoto systému.
(11) Po fázi vývoje by měla následovat fáze rozmísťování, spočívající ve výrobě družic a pozemních komponentů, vypouštění družic a v instalaci pozemních stanic a zařízení tak, aby mohl být celý systém provozuschopný v roce 2008.
(12) S ohledem na počet účastníků, kteří se budou muset do tohoto procesu zapojit, a na potřebné finanční zdroje a potřebné technické odborné znalosti je nezbytné vytvořit právní subjekt, který by zajišťoval koordinovanou správu finančních prostředků vyčleněných na program Galileo v průběhu fáze vývoje. Z důvodů právní jistoty je nutno stanovit, že tento subjekt, který nemá za úkol sledovat ekonomické cíle a odpovídá za řízení veřejného výzkumnéhoprogramu v evropském zájmu, musí být považován za mezinárodní organizaci ve smyslu druhé odrážky čl. 15 odst. 10 šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu [9] a druhé odrážky čl. 23 odst. 1 směrnice Rady č. 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [10].
(13) Evropská rada na svém zasedání ve Stockholmu vzala na vědomí, že "soukromý sektor je připraven doplnit veřejné rozpočty na fázi vývoje".
Zástupci příslušných nejdůležitějších průmyslových odvětví podepsali v březnu 2001 memorandum o porozumění, kterým se zavázali poskytnout svůj příspěvek formou upsání kapitálu společného podniku nebo jinou formou do celkové částky 200 milionů EUR na fázi vývoje programu Galileo.
(14) Je proto nezbytné zřídit podle článku 171 Smlouvy společný podnik vzhledem k tomu, že významnou součástí programu Galileo je výzkum a vývoj, který opravňuje a nadále bude opravňovat k čerpání fondů vyčleněných na rámcové programy výzkumu a vývoje.
Tento program by navíc měl umožnit dosažení značného pokroku ve vývoji družicových navigačních technologií.
(15) Hlavním úkolem společného podniku by mělo být v souladu s rozhodnutími Rady a za pomoci střídavého financování ze strany veřejného a soukromého sektoru úspěšně dokončit vývoj programu Galileo v průběhu jeho fáze vývoje.
Společný podnik by navíc měl umožnit zajištění řízení důležitých demonstračních projektů.
(16) Finanční předpisy společného podniku by měly respektovat obecné zásady a pravidla stanovená finančním nařízením ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [11].
(17) Při sestavování návrhu na jmenování ředitele společného podniku by Komise měla přihlížet k pracovním zásluhám a řídícím schopnostem kandidáta, dále k jeho kvalifikaci a praxi v příslušném oboru a k jeho schopnosti uchovat si při výkonu funkce nezávislost na jakémkoli podniku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely provádění fáze vývoje programu Galileo se zřizuje společný podnik ve smyslu článku 171 Smlouvy na období čtyř let.
Úkolem společného podniku je zajišťovat jednotnou správu a finanční kontrolu projektu pro fázi výzkumu, vývoje a demonstrace programu Galileo, a k tomuto účelu mobilizovat finanční prostředky vyčleněné na tento program.
Na společný podnik se pohlíží jako na mezinárodní organizaci ve smyslu druhé odrážky čl. 15 odst. 10 směrnice č. 77/388/EHS a druhé odrážky čl. 23 odst. 1 směrnice č. 92/12/EHS.
Sídlem společného podniku je Brusel.
Článek 2
Stanovy společného podniku se přijímají ve znění přílohy tohoto nařízení.
Článek 3
1. S cílem zajistit náležitý tok informací a umožnit členským státům účinnou politickou kontrolu při provádění fáze vývoje programu Galileo se zřizuje dozorčí rada.
Dozorčí rada se skládá z jednoho zástupce z každého členského státu Evropské unie a ze zástupce Komise ve správní radě společného podniku.
2. Dozorčí radě předsedá zástupce členského státu, který vykonává předsednictví v Radě Evropské unie.
3. V přiměřené lhůtě, ale minimálně 15 dní před každou schůzí správní rady, svolá Komise dozorčí radu a předloží jejím členům veškeré dokumenty k jednotlivým bodům programu schůze.
Dozorčí rada přijme rozhodnutí ke všem bodům programu nadcházející schůze správní rady a může k nim připojit další body k projednání.
Při výkonu svých funkcí ve správní radě bude Komise usilovat v maximální míře o to, aby rozhodnutí přijatá správní radou odrážela rozhodnutí a názory dozorčí rady.
4. Dozorčí rada přijímá rozhodnutí kvalifikovanou většinou hlasů zástupců členských států, přičemž těmto hlasům je přidělena váha v souladu s čl. 205 odst. 2 Smlouvy. Zástupce Komise se hlasování neúčastní.
5. Dozorčí rada přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Komise každoročně předkládá Radě výroční zprávu o dosažených výsledcích programu Galileo, jakož i plán dalšího rozvoje programu, včetně finančních aspektů.
Na konci roku 2003 Komise uvědomí Radu o výsledcích nabídkového řízení vypsaného společným podnikem v souladu s článkem 4 jeho stanov.
Článek 5
Komise podá Radě zprávu o přistoupení nových členů.
Jakákoli účast nových členů, včetně účasti členů ze třetích zemí, se předkládá Radě ke schválení.
Článek 6
Společný podnik podléhá pravidlům obsaženým v rozhodnutí Rady č. 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [12].
Článek 7
1. Z důvodu řešení otázek bezpečnosti týkajících se systému Galileo se zřizuje rada pro bezpečnost.
Rada se skládá z jednoho zástupce z každého členského státu Evropské unie a ze zástupce Komise.
2. Rada pro bezpečnost přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 881/2002
ze dne 27. května 2002
o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60, 301 a 308 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj 2002/402/SZBP o omezujících opatřeních proti Usámovi bin Ládinovi, členům organizace Al-Kajdá a Talibanu a dalším osobám, skupinám, podnikům a subjektům, které jsou s nimi spojeny, a o zrušení společných postojů 96/746/SZBP, 1999/727/SZBP, 2001/154/SZBP a 2001/771/SZBP [1],
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. ledna 2002 Rada bezpečnosti OSN přijala rezoluci 1390(2002), která konstatuje, že Taliban nereagoval na její požadavky stanovené v mnoha předchozích rezolucích, a odsuzuje Taliban za to, že dovolil, aby byl Afghánistán použit jako základna pro výcvik a činnosti teroristů a také odsuzuje síť Al-Kajdá a další teroristické skupiny s ní spojené za jejich teroristické činy a ničení majetku.
(2) Rada bezpečnosti rozhodla mimo jiné, že by měl být odvolán zákaz letů a některá omezení vývozu zavedená v Afghánistánu podle jejích rezolucí 1267(1999) a 1333(2000) a že by měl být upraven rozsah zmrazení prostředků a zákaz zpřístupnění prostředků, který byl zaveden podle těchto rezolucí.
Také rozhodla, že má být použit zákaz poskytování určitých služeb vztahujících se k vojenským činnostem Talibanu a organizaci Al-Kajdá.
Podle odstavce 3 rezoluce 1390(2002) přezkoumá tato opatření Rada bezpečnosti 12 měsíců po přijetí rezoluce a na konci tohoto období Rada bezpečnosti buď povolí, aby bylo v opatřeních pokračováno, nebo rozhodne o jejich zdokonalení.
(3) V této souvislosti Rada bezpečnosti připomněla závazek provést v plném rozsahu svou rezoluci 1373(2001), pokud jde o všechny členy Talibanu a organizace Al-Kajdá, ale také pokud jde o ty, kteří jsou s nimi spojeni a účastnili se na financování, plánování, podpoře, přípravě nebo provádění teroristických akcí.
(4) Tato opatření spadají do působnosti Smlouvy, a proto je nutné zejména s cílem vyhnout se narušení hospodářské soutěže, aby rozhodnutí Rady bezpečnosti byla provedena odpovídajícími právními předpisy Společenství, pokud jde o území Společenství.
Pro účely tohoto nařízení se územím Společenství rozumí území, které zahrnuje území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek v ní stanovených.
(5) Aby byla v rámci Společenství vytvořena co nejvyšší právní jistota, je třeba zveřejnit jména a ostatní příslušné údaje týkající se fyzických nebo právnických osob, skupin nebo subjektů, jejichž prostředky mají být nadále zmrazeny podle určení orgánů OSN, a v rámci Společenství je třeba stanovit postup, podle kterého by se tyto seznamy měnily.
(6) Je třeba, aby byly příslušné orgány členských států v případě potřeby zmocněny zajistit soulad s tímto nařízením.
(7) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1267(1999) stanoví, že příslušný Výbor OSN pro sankce může z humanitárních důvodů stanovit výjimky ze zmrazení prostředků.
Proto musí být přijata ustanovení, která by umožňovala takové výjimky používat v rámci Společenství.
(8) Z důvodů účelnosti by měla být Komise zmocněna měnit přílohy tohoto nařízení na základě souvisejícího oznámení nebo informace poskytnuté Radou bezpečnosti OSN, příslušným Výborem OSN pro sankce a členskými státy.
(9) Je třeba, aby se Komise a členské státy navzájem informovaly o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a vyměňovaly si další důležité informace, které mají v souvislosti s tímto nařízením k dispozici, a spolupracovaly s příslušným Výborem OSN pro sankce, zejména tím, že mu budou dodávat informace.
(10) Je třeba, aby členské státy stanovily pravidla pro sankce použitelné za porušení tohoto nařízení a zajistily, aby byly uplatňovány.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(11) S ohledem na úpravu zmrazení prostředků je nutné zajistit, aby mohly být sankce za porušení tohoto nařízení uvaleny ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
(12) S ohledem na opatření zavedená rezolucí 1390(2002) je nutné upravit opatření zavedená ve Společenství zrušením nařízení Rady (ES) č. 467/2001 [4] a přijetím nového nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "prostředky" rozumí finanční aktiva a hospodářské výnosy jakéhokoli druhu, zejména hotovost, šeky, peněžní pohledávky, směnky, výběry z bankovních účtů, platební příkazy a jiné platební nástroje, vklady u finančních institucí nebo u jiných subjektů, zůstatky na účtech, dluhy a dluhopisy, veřejně i soukromě obchodované cenné papíry a dluhové nástroje včetně akcií, certifikáty zastupující cenné papíry, obligace, bankovky, zástavy, dlužní úpisy, smlouvy o derivátech, úroky, dividendy a jiný příjem nebo hodnota zvyšovaná nebo vytvářená aktivy, úvěr, právo na vypořádání, záruky, záruky jistoty nebo jiné finanční závazky, akreditivy, nákladní listy, kupní smlouvy, dokumenty prokazující podíl na finančních prostředcích a zdrojích a jakýkoli jiný nástroj financování vývozu;
2. "hospodářskými zdroji" rozumí majetek jakéhokoli druhu, hmotný nebo nehmotný, movitý nebo nemovitý, který nepředstavuje vlastní prostředky, ale může být použit k získání prostředků, zboží a služeb;
3. "zmrazením prostředků" rozumí zabránění jakémukoli pohybu, převodu, přeměně, použití nebo zacházení s prostředky jakýmkoli způsobem, který by vedl k jakékoli změně jejich objemu, výše, umístění, vlastnictví, držby, povahy, určení nebo k jiné změně, která by umožnila použití těchto prostředků, včetně správy portfolia;
4. "zmrazením hospodářských zdrojů" rozumí zabránění jejich použití k obdržení prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména prodejem, nájmem nebo zástavou.
Článek 2
1. Všechny prostředky a hospodářské zdroje, které patří fyzické nebo právnické osobě, skupině nebo subjektu určenému Výborem pro sankce a uvedenému v příloze I, nebo jsou v jeho vlastnictví nebo držbě, se zmrazují.
2. Žádné prostředky nesmějí být zpřístupněny přímo ani nepřímo právnické nebo fyzické osobě, skupině nebo subjektu označenému Výborem pro sankce a uvedenému v příloze I anebo v jeho prospěch.
3. Žádné hospodářské zdroje nesmějí být zpřístupněny přímo ani nepřímo fyzické nebo právnické osobě, skupině nebo subjektu označenému Výborem pro sankce a uvedenému v příloze I anebo v jeho prospěch, aby nebylo umožněno těmto osobám, skupinám nebo subjektům získat prostředky, zboží nebo služby.
Článek 3
Aniž jsou dotčeny pravomoci členských států při výkonu jejich veřejné moci, je zakázáno přímo nebo nepřímo poskytovat, prodávat, dodávat anebo převádět technické poradenství, pomoc nebo výcvik týkající se vojenských činností, včetně zejména výcviku a poradenství týkajícího se výroby, udržování a používání zbraní a jakéhokoli materiálu, který s nimi souvisí, kterékoli fyzické nebo právnické osobě, skupině nebo subjektu označenému Výborem pro sankce a uvedenému v příloze I.
Článek 4
1. Zakazuje se vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejímž předmětem nebo účinkem je přímo nebo nepřímo obejít článek 2 nebo podporovat transakce stanovené v článku 3.
2. Každá informace, že toto nařízení je nebo bylo obcházeno, musí být oznámena příslušným orgánům členských států a přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů Komisi.
Článek 5
1. Aniž jsou dotčena odpovídající pravidla pro ohlašování, důvěrnost a služební tajemství a článek 284 Smlouvy, jsou fyzické a právnické osoby, subjekty a orgány povinny
a) neprodleně poskytnout každou informaci, která by usnadňovala dodržování tohoto nařízení, například účty a částky zmrazené podle článku 2, příslušným orgánům členských států uvedeným v příloze II, ve kterých mají bydliště nebo sídlo, a přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů Komisi.
Zejména se poskytují dostupné informace o prostředcích nebo hospodářských zdrojích vlastněných nebo spravovaných osobami označenými Výborem pro sankce a uvedenými v příloze I během období šesti měsíců před vstupem tohoto nařízení v platnost;
b) spolupracovat s příslušnými orgány uvedenými v příloze II při každém ověřování těchto informací.
2. Každou informaci, která je poskytnuta nebo obdržena podle tohoto článku, lze použít pouze pro účely, pro které byla poskytnuta nebo přijata.
3. Každá dodatečná informace, kterou přijala přímo Komise, se předá příslušným orgánům dotyčných členských států.
Článek 6
Zmrazení prostředků, jiných finančních aktiv a hospodářských zdrojů v dobré víře, že tento postup je v souladu s tímto nařízením, nemá za následek odpovědnost žádného druhu pro fyzické nebo právnické osoby, skupiny nebo subjekty, které ji provádějí, nebo jejich ředitele nebo zaměstnanců, pokud se neprokáže, že zmrazení bylo způsobeno nedbalostí.
Článek 7
1. Komise je zmocněna
- měnit nebo doplňovat přílohu I na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN nebo Výboru pro sankce a
- měnit přílohu II na základě informací sdělených členskými státy.
2. Aniž jsou dotčena práva a povinnosti členských států podle Charty OSN, udržuje Komise veškeré styky s Výborem pro sankce, které jsou nezbytné pro účinné provádění tohoto nařízení.
Článek 8
Komise a členské státy se neprodleně navzájem informují o opatřeních přijatých podle tohoto nařízení a předávají si navzájem důležité informace, které mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména informace obdržené podle článku 5, a pokud jde o porušování předpisů, obtíže s vynucováním a rozhodnutí vnitrostátních soudů.
Článek 9
Toto nařízení se použije bez ohledu na jakákoli udělená práva a povinnosti uložené jakoukoli podepsanou mezinárodní dohodou nebo uzavřenou smlouvou anebo jakoukoli licencí nebo povolením uděleným před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Článek 10
1. Každý členský stát stanoví sankce, které budou uloženy v případě porušení ustanovení tohoto nařízení.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Do přijetí právních předpisů za tímto účelem, pokud jsou nezbytné, jsou v případech porušení tohoto nařízení ukládány sankce stanovené členskými státy podle článku 13 nařízení (ES) č. 467/2001.
3. Každý členský stát odpovídá za zahájení soudního řízení proti kterékoli fyzické či právnické osobě, skupině nebo subjektu podléhajícímu jeho pravomoci v případech porušení kteréhokoli ze zákazů stanovených tímto nařízením takovou osobou, skupinou nebo subjektem.
Článek 11
Toto nařízení se vztahuje na
- území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru,
- palubu každého letadla nebo plavidla podléhající pravomoci členského státu,
- každou osobu, která je státním příslušníkem členského státu, ať se nachází kdekoli,
- každou právnickou osobu, skupinu nebo subjekt založený nebo zřízený podle právních předpisů členského státu,
- každou právnickou osobu, skupinu nebo subjekt, který provozuje podnikatelskou činnost ve Společenství.
Článek 12
Zrušuje se nařízení (ES) č. 467/2001.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 886/2002
ze dne 27. května 2002,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót, a kterým se uvedené nařízení mění
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3, čl. 29 odst. 1 a článek 40 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dvoustranná dohoda uzavřená mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, podepsaná v Lucemburku dne 21. června 1999 a schválená rozhodnutím Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom [3] (dále jen "dohoda se Švýcarskem"), se týká zejména otevření kvót a snížení cel pro některé mléčné výrobky pocházející ze Švýcarska.
Je tedy třeba pozměnit nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [4].
(2) Dohoda se Švýcarskem vstoupí v platnost dnem 1. června 2002.
Nařízení (ES) č. 2535/2001 stanoví, že celní kvóty jsou spravovány po půlročních obdobích, která začínají dne 1. ledna a 1. července každého roku.
Má-li být zajištěna koordinovanost a mají-li být dodržena roční množství stanovená v dohodě se Švýcarskem, je třeba spravovat kvóty stanovené v uvedené dohodě ve stejných časových intervalech.
(3) Článek 23 nařízení (ES) č. 2535/2001 stanoví pro některé sýry dovážené ze Švýcarska minimální cenu s dodáním na hranice, kterou je třeba dodržovat, aby u nich mohla být použita snížená cla, jakož i sankci pro případ nedodržení této ceny.
Dohoda se Švýcarskem již nestanoví závaznou minimální cenu s dodáním na hranice, a proto je třeba uvedený článek zrušit.
(4) Hospodářským subjektům, které mají v úmyslu účastnit se přidělování kvót otevřených v rámci dohody se Švýcarském, je třeba umožnit, aby mohly splnitpodmínky pro schválení stanovené v článku 7 nařízení (ES) č. 2535/2001, a z tohoto důvodu je nezbytné prodloužit termín pro podávání žádostí o schválení.
(5) Evropsko-středomořská dohoda o přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé, podepsaná v Bruselu dne 24. listopadu 1997 a schválená rozhodnutím Rady a Komise 2002/357/ES, ESUO [5] (dále jen "dohoda s Jordánskem"), stanoví zejména celní koncese pro některé druhy sýrů pocházejících z Jordánska.
Tuto kvótu je třeba spravovat podle pravidel hlavy 2 kapitoly I nařízení (ES) č. 2535/2001, do nějž musí být vložena nezbytná ustanovení.
(6) V čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 2535/2001 jsou stanovena maximální množství, pro která mohou hospodářské subjekty podávat žádosti o licence. Čl. 16 odst. 2 stanoví, že Komise musí určit množství, která se připojí k disponibilnímu množství pro druhé období kvótového roku, pokud množství přidělená v prvním období jsou nižší než množství v tomto období disponibilní. Je třeba jasně stanovit, že v tomto případě musí být množství uvedená v článku 13 příslušným způsobem upravena.
(7) Článek 10 nařízení (ES) č. 2535/2001 stanoví, že příslušné orgány členských zemí sdělí Komisi seznam schválených hospodářských subjektů.
K usnadnění identifikace každého žadatele je třeba upřesnit, jaké údaje má každý hospodářský subjekt sdělit.
(8) Na podporu spolupráce s kandidátskými zeměmi a maximálního využívání kvót a celních koncesí poskytovaných těmto zemím je také třeba umožnit, aby na žádost zainteresovaného státu byl tomuto státu poskytnut seznam schválených hospodářských subjektů, při současném dodržování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [6].
(9) Podle článku 18 nařízení (ES) č. 2535/2001 je žadatel o licenci povinen popsat produkty, které se mají dovézt, a v žádosti o licenci a v licenci musí být uvedeny přesné údaje týkající se zejména obsahu sušiny a tuku.
Je běžné, že žádosti o dovozní licence v rámci celních kvót spravovaných podle ustanovení hlavy 2 kapitoly I značně převyšují disponibilní kvóty; v důsledku toho jsou koeficienty přidělení minimální a žadatelům se přidělují množství představující pouze zlomek požadovaných množství.
Proto při podání žádosti nejsou hospodářské subjekty schopny uzavírat smlouvy a tudíž ještě neznají přesné složení produktů, které chtějí dovézt podle kódů uvedených v žádosti o licenci.
Vzhledem k tomu, že hospodářské subjekty mají k dispozici údaje o přesném složení produktů až v okamžiku vyhotovení dovozního prohlášení, je třeba dotyčná ustanovení nahradit ustanovením, podle kterého je při vyřizování celních formalit dovozce povinen uvést v dovozním prohlášení obsah produktů.
(10) Má-li být umožněno sledování změn některých složek obsahu, je také třeba stanovit, že tyto údaje musí být předávány Komisi. Aby se však nekomplikovala činnost vnitrostátní správy, je třeba od příslušných orgánů požadovat, aby pouze předávaly údaje týkající se obsahu složek, které překračují referenční reprezentativní hodnoty. Z tohoto důvodu je třeba tyto hodnoty stanovit na základě obsahových hodnot definovaných v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 796/2002 [8], a obsahových hodnot definovaných v příloze I oddílu 9 nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 749/2002 [10].
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2535/2001 se mění takto:
1. V článku 5 se vkládají nová písmena f) a g), která znějí: "f) kvót stanovených v příloze 2 a v dodatku 1 přílohy 3 dohody o obchodu se zemědělskými produkty, uzavřené mezi Společenstvím a Švýcarskem dne 21. června 1999 [11];
g) kvóty stanovené v příloze protokolu 1 k dohodě s Jordánskem [12]."
2. V článku 6 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Množství uvedená v příloze I částech B, D a F se pro každý dovozní rok rozdělí rovným dílem na dvě půlroční období, která začínají 1. července a 1. ledna každého roku."
3. Článek 10 se nahrazuje tímto: "Článek 10
1. Do 20. června každého roku členské státy sdělí v souladu s ustanoveními odstavce 3 seznam schválených hospodářských subjektů Komisi, která ho předá příslušným orgánům ostatních členských států.
Pouze hospodářské subjekty uvedené v seznamu jsou oprávněny podávat žádosti o licence během období od 1. července do 30. června následujícího roku v souladu s články 11 až 14.
2. Na žádost kandidátských zemí, pro které byla otevřena dovozní kvóta, jim může Komise předat seznam schválených hospodářských subjektů pod podmínkou, že hospodářské subjekty uvedené na seznamu s předáním souhlasí.
Členské státy přijmou nezbytná ustanovení, která upraví způsob získávání souhlasu hospodářských subjektů.
3. Členské státy předají seznam schválených hospodářských subjektů podle vzoru uvedeného v příloze XIV; v části A této přílohy uvedou schválené hospodářské subjekty, které poskytly souhlas podle odstavce 2, a v části B této přílohy ostatní schválené hospodářské subjekty."
4. V článku 13 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Žádost o licenci se vztahuje nejméně na deset tun a nejvýše na 10 % množství stanoveného v rámci kvóty na půlroční období uvedené v článku 6.
V případě kvót uvedených v čl. 5 písm. c), d), e) a g) se však žádost o licenci vztahuje nejméně na deset tun a nejvýše na množství stanovené na každé období v souladu s článkem 6.
3. Množství, na která lze žádosti o licence podat a která jsou uvedena v odstavci 2, se zvýší o množství vyplývající z použití čl. 16 odst. 2 druhého pododstavce."
5. V čl. 18 odst. 1 se písmeno b) nahrazuje tímto: "b) v kolonce 15, popis produktu uvedeného v příloze I, a není-li k dispozici, pak popis kombinované nomenklatury kódu KN uvedeného v dotyčné kvótě;".
6. Článek 19 se mění takto:
a) v odstavci 1 se vkládají nová písmena f) a g), která znějí: "f) protokolu 3 k dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Švýcarskou konfederací ze dne 22. července 1972 [13];
g) protokolu 3 k dohodě s Jordánskem;";
"3. Při vyřizování celních formalit musí dovozce při dovozu sýrů uvedených v příloze XIII a dovážených v rámci kvót uvedených v článku 5 uvést v kolonce 31 dovozního prohlášení obsah sušiny v procentech hmotnostních, obsah tuku v sušině v procentech hmotnostních, případně rovněž obsah tuku v procentech hmotnostních.
Pokud hodnoty uvedených složek obsahu překročí hodnoty uvedené v příloze XIII, příslušné orgány o tom co nejdříve informují Komisi a předají jí kopii dovozního prohlášení a kopii příslušné dovozní licence."
7. V čl. 20 odst. 1 se písmeno d) nahrazuje tímto: "d) v dohodě o obchodu se zemědělskými produkty uzavřené mezi Společenstvím a Švýcarskem, příloha 2 a dodatek 1 přílohy 3."
8. Článek 23 se zrušuje.
9. Znění přílohy I tohoto nařízení se vkládá jako části F a G přílohy I.
10. Příloha II část D se nahrazuje přílohou II tohoto nařízení.
11. Příloha III tohoto nařízení se vkládá jako příloha XIV.
12. Příloha IV tohoto nařízení se vkládá jako příloha XIII.
Článek 2
Odchylně od čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001, žádosti o schválení týkající se kvót, které budou otevřeny dne 1. července 2002, se mohou podávat až do 10. června 2002.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 1 body 1, 2, 6 a) a 7 až 10 se však použijí ode dne 1. června 2002, s výjimkou ustanovení týkajících se dohody s Jordánskem.
Body 4, 5, 6 b) a 12 se použijí ode dne 1. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 888/2002
ze dne 24. května 2002,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2538/2001 [2], a zejména na článek 28 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) po uzavření dvoustranných dohod a jiných ujednání s některými zeměmi, které nyní spadají pod nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 [3], by tyto země měly být vyškrtnuty z přílohy II nařízení (ES) č.
517/94. Svazovou republiku Jugoslávii je třeba zahrnout do přílohy II;
(2) na základě změn zveřejněných v nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4], je třeba změnit přílohu I nařízení (ES) č. 517/94;
(3) nařízení (ES) č. 517/94 by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno;
(4) z důvodu jasnosti by měly být nahrazeny přílohy I a II;
(5) opatření tohoto nařízení by měla být používána s účinkem od 1. ledna 2002;
(6) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 517/94 se nahrazují přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 889/2002
ze dne 13. května 2002,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2027/97 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci společné dopravní politiky je důležité zajistit cestujícím poškozeným při leteckých nehodách náhradu škody v přiměřené výši.
(2) Dne 28. května 1999 byla v Montrealu přijata nová Úmluva o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě, která pro mezinárodní leteckou dopravu stanoví nová globální pravidla odpovědnosti v případě nehod, která nahrazují pravidla ve Varšavské úmluvě z roku 1929 ve znění pozdějších změn [4].
(3) Varšavská úmluva nadále existuje vedle Montrealské úmluvy.
(4) Montrealská úmluva stanoví režim neomezené odpovědnosti v případě smrti nebo zranění leteckých cestujících.
(5) Společenství podepsalo Montrealskou úmluvu, čímž dalo najevo svůj úmysl stát se po ratifikaci jejím účastníkem.
(6) Je nezbytné změnit nařízení Rady (ES) č. 2027/97 ze dne 9. října 1997 o odpovědnosti leteckého dopravce v případě nehod [5] za účelem jeho uvedení do souladu s ustanoveními Montrealské úmluvy, čímž se pro mezinárodní leteckou dopravu vytvoří jednotný systém odpovědnosti.
(7) Toto nařízení a Montrealská úmluva posilují ochranu cestujících a jimi vyživovaných osob a nelze je vykládat tak, aby oslabovaly jejich ochranu ve vztahu k právním předpisům platným v den přijetí tohoto nařízení.
(8) Na vnitřním leteckém trhu bylo odstraněno rozlišení mezi vnitrostátní a mezinárodní dopravou, a je proto žádoucí, aby uvnitř Společenství existovaly jak pro vnitrostátní, tak pro mezinárodní dopravu stejný rozsah i povaha odpovědnosti.
(9) V souladu se zásadou subsidiarity je na úrovni Společenství třeba pracovat na vytvoření jediného souboru pravidel pro všechny letecké dopravce Společenství.
(10) Pro bezpečný a moderní letecký dopravní systém je vhodná zásada neomezené odpovědnosti v případě smrti nebo zranění leteckých cestujících.
(11) Letecký dopravce ze Společenství by měl mít možnost odvolat se na čl. 21 odst. 2 Montrealské úmluvy pouze tehdy, pokud se prokáže, že škoda nebyla způsobena nedbalostí nebo jiným protiprávním jednáním či opomenutím dopravce, jeho zaměstnanců nebo zástupců.
(12) Jednotné limity odpovědnosti při ztrátě, poškození nebo zničení zavazadel a při škodě způsobené zpožděním, platné pro veškerou dopravu provozovanou dopravci Společenství, povedou k zajištění jednoduchých a jasných pravidel jak pro cestující, tak i pro letecké společnosti a umožní cestujícím rozeznat, kdy je nutné další pojištění.
(13) Používání různých režimů odpovědnosti na různé trasy jejich sítí by bylo pro letecké dopravce Společenství nepraktické a pro jejich cestující matoucí.
(14) Je žádoucí obětem nehod a jejich rodinným příslušníkům při krátkodobých finančních těžkostech v době bezprostředně po nehodě poskytnout pomoc.
(15) Článek 50 Montrealské úmluvy vyžaduje od účastníků, aby zajistili náležité pojištění leteckých dopravců, přičemž při plnění tohoto ustanovení je nezbytné zohlednit článek 7 nařízení Rady (EHS) č. 2407/92 ze dne 23. července 1992 o vydávání licencí leteckým dopravcům [6].
(16) Je třeba každému cestujícímu poskytnout základní informace o platných pravidlech odpovědnosti, aby si mohl před cestou podle potřeby sjednat dodatečné připojištění.
(17) Bude nezbytné přezkoumávat výši finančních částek stanovených v tomto nařízení v souvislosti s vývojem inflace a případnými změnami vymezení odpovědnosti v Montrealské úmluvě.
(18) Jsou-li požadována další pravidla k provádění Montrealské úmluvy v otázkách neupravených nařízením (ES) č. 2027/97, přísluší členským státům vydat takové předpisy,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2027/97 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Nařízení (ES) č. 2027/97 o odpovědnosti leteckého dopravce při letecké dopravě cestujících a jejich zavazadel."
2. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Toto nařízení provádí příslušná ustanovení Montrealské úmluvy, pokud jde o leteckou dopravu cestujících a jejich zavazadel, a stanoví určitá doplňující ustanovení.
Dále rozšiřuje používání těchto ustanovení na leteckou dopravu uvnitř jednotlivého členského státu."
3. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
1. Pro účely tohoto nařízení se:
a) "leteckým dopravcem" rozumí podnik letecké dopravy s platnou provozní licencí;
b) "leteckým dopravcem Společenství" rozumí letecký dopravce s platnou provozní licencí vydanou členským státem v souladu s nařízením (EHS) č. 2407/92;
c) "osobou oprávněnou k náhradě škody" rozumí cestující nebo každá osoba oprávněná uplatňovat v souladu s platnými právními předpisy nárok týkající se tohoto cestujícího;
d) "zavazadly", není-li stanoveno jinak, rozumí jak odbavená, tak neodbavená zavazadla ve smyslu čl. 17 odst. 4 Montrealské úmluvy;
e) "ZPČ" rozumí zvláštní práva čerpání podle definice Mezinárodního měnového fondu;
f) "Varšavskou úmluvou" rozumí Úmluva o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě podepsaná ve Varšavě dne 12. října 1929, nebo Varšavská úmluva ve znění z Haagu ze dne 28. září 1955 a Úmluva doplňující Varšavskou úmluvu uzavřená v Guadalajaře dne 18. září 1961;
g) "Montrealskou úmluvou" rozumí "Úmluva o sjednocení některých pravidel o mezinárodní letecké dopravě" podepsaná v Montrealu dne 28. května 1999.
2. Pojmy obsažené v tomto nařízení, které nejsou definovány v odstavci 1 se shodují s pojmy použitými v Montrealské úmluvě."
4. Článek 3 se nahrazuje tímto: "Článek 3
1. Odpovědnost leteckého dopravce Společenství, pokud jde o cestující a jejich zavazadla, se řídí ustanoveními Montrealské úmluvy pro danou odpovědnost.
2. Pojišťovací povinností stanovenou v článku 7 nařízení (EHS) č. 2407/92, pokud jde o odpovědnost za cestující, se rozumí požadavek, aby byl letecký dopravce Společenství pojištěn do výše dostačující tomu, aby všechny osoby oprávněné k náhradě škody obdržely celou částku, na kterou mají v souladu s tímto nařízením nárok."
5. Vkládá se nový článek, který zní: "Článek 3a
22 odst. 2 Montrealské úmluvy může letecký dopravce Společenství požadovat, učiní-li cestující zvláštní prohlášení o zájmu na doručení jeho zavazadel na místo určení, se řídí tarifem pro dodatečné náklady na přepravu a pojištění daných zavazadel přesahující náklady na zavazadla oceněná ve výši limitu odpovědnosti nebo méně.
Tarif je cestujícím sdělen na požádání."
6. Zrušuje se článek 4.
7. Článek 5 se nahrazuje tímto: "Článek 5
1. Letecký dopravce Společenství neprodleně a v každém případě nejpozději do patnácti dnů po zjištění totožnosti fyzické osoby oprávněné k náhradě škody provede takové zálohové platby, které mohou být požadovány k uspokojení bezprostředních ekonomických potřeb úměrně k utrpěné újmě.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, nesmí být zálohová platba v případě smrti nižší než částka v eurech odpovídající 16000 ZPČ na jednoho cestujícího.
3. Zálohová platba nezakládá uznání odpovědnosti a lze ji započítat proti jakékoli následné částce placené na základě odpovědnosti leteckého dopravce Společenství, není však návratná, kromě případů podle článku 20 Montrealské úmluvy anebo pokud osoba, která obdržela zálohovou platbu, nebyla osobou oprávněnou k náhradě škody."
8. Článek 6 se nahrazuje tímto: "Článek 6
1. Všichni letečtí dopravci při prodeji služeb letecké dopravy ve Společenství zajistí, aby byl souhrn hlavních ustanovení upravujících odpovědnost za cestující a jejich zavazadla, včetně lhůt pro vyplnění žádosti o náhradu škody a možnosti učinění zvláštního prohlášení o zavazadlech, dostupný cestujícím na všech prodejních místech, a to i při prodeji po telefonu a prostřednictvím internetu.
Za účelem splnění tohoto informačního požadavku letečtí dopravci Společenství používají upozornění obsažené v příloze.
Tento souhrn nebo upozornění nelze použít jako základ nároku na náhradu škody ani pro výklad ustanovení tohoto nařízení nebo Montrealské úmluvy.
2. Kromě informačních požadavků stanovených v odstavci 1 všichni letečtí dopravci ve vztahu ke službám letecké dopravy poskytovaným nebo zakoupeným ve Společenství poskytnou každému cestujícímu písemně informace o
- použitelném limitu odpovědnosti dopravce pro tento let v případě smrti nebo zranění, pokud limit existuje,
- použitelném limitu odpovědnosti dopravce pro tento let v případě zničení, ztráty nebo poškození zavazadel a varování, že zavazadla hodnoty přesahující tuto částku by měla být letecké společnosti oznámena při odbavení nebo před cestou v plné výši pojištěna cestujícím,
- použitelném limitu odpovědnosti dopravce pro tento let v případě škody způsobené zpožděním.
3. Pro veškerou dopravu provozovanou leteckými dopravci Společenství jsou limity uvedené v souladu s informačními požadavky odstavců 1 a 2 limity stanovené tímto nařízením, pokud se letecký dopravce Společenství dobrovolně nezaváže k použití vyšších limitů.
Pro veškerou dopravu provozovanou leteckými dopravci ze zemí mimo Společenství se odstavce 1 a 2 použijí pouze ve vztahu k dopravě do Společenství, z něj a uvnitř něj."
9. Článek 7 se nahrazuje tímto: "Článek 7
Nejpozději do tří let od použitelnosti nařízení (ES) č. 889/2002 [7] Komise vypracuje zprávu o používání tohoto nařízení.
Komise zejména prověří potřebu revidovat částky uvedené v příslušných článcích Montrealské úmluvy s ohledem na hospodářský vývoj a sdělení depozitáře Mezinárodní organizace pro civilní letectví."
10. Doplňuje se nová příloha, která zní:
"
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 893/2002
ze dne 27. května 2002,
kterým se za účelem rozdělování povolení získaných v rámci dohody mezi Evropským společenstvím a Rumunskem o podmínkách pro silniční přepravu zboží a o podpoře kombinované dopravy mezi členské státy mění nařízení (ES) č. 685/2001
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 2002/409/ES [4] uzavřelo Evropské společenství s Rumunskem dohodu o podmínkách pro silniční přepravu zboží a o podpoře kombinované dopravy.
(2) Tato dohoda stanoví, že Společenství, podobně jako na základě téměř stejných dohod uzavřených s Bulharskem a Maďarskem, obdrží od Rumunska povolení pro silniční tranzit.
(3) Důvody konzistence vyžadují, aby pravidla upravující distribuci těchto povolení byla stejná jako pravidla pro distribuci povolení obdržených podle dohod s Bulharskem a Maďarskem.
(4) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 658/2001 [5],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 685/2001 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 685/2001 ze dne 4. dubna 2001 o rozdělování povolení získaných v rámci dohod mezi Evropským společenstvím a Bulharskem, mezi Evropským společenstvím a Maďarskem a mezi Evropským společenstvím a Rumunskem o podmínkách pro silniční přepravu zboží a o podpoře kombinované dopravy mezi členské státy."
2. Článek 1 se nahrazuje tímto: "Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro rozdělování povolení získaných Společenstvím na základě čl. 6 odst. 2 dohod mezi Evropským společenstvím a Bulharskem, mezi Evropským společenstvím a Maďarskem a mezi Evropským společenstvím a Rumunskem o podmínkách pro silniční přepravu zboží a o podpoře kombinované dopravy (dále jen "dohody") mezi členskými státy."
3. Příloha se nahrazuje tímto:
Irsko _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ Itálie _BAR_ 102 _BAR_ 102 _BAR_ 102 _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 894/2002
ze dne 27. května 2002,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 95/93 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
Whereas:
(1) Teroristický útok ve Spojených státech ze dne 11. září 2001 a politický vývoj následující po těchto událostech vážně postihnul leteckou dopravu provozovanou leteckými dopravci a během zbývajícího období letního letového řádu 2001 a v období zimního letového řádu 2001/2002 měl za následek podstatný pokles v poptávce.
(2) Za účelem zajistit, aby nevyužívání letištních časů přidělených pro tato období nezpůsobilo provozovatelům ztrátu oprávnění na tyto letištní časy, se jeví jako nezbytné jasně a jednoznačně uznat, že tato období byla nepříznivě ovlivněna teroristickými útoky ze dne 11. září 2001.
(3) Proto by nařízení Rady (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství [4] mělo být změněno,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení Rady (EHS) č. 95/93 se vkládá tento článek: "Článek 10a
Události ze dne 11. září 2001
Pro účely čl. 10 odst. 3 koordinátoři uznají, že letečtí dopravci mají během období letního letového řádu 2002 a období zimního letového řádu 2002/2003 nárok na stejné série letištních časů, které jim byly přiděleny ke dni 11. září 2001 pro období letního letového řádu 2001 a pro období zimního letového řádu 2001/2002."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 905/2002
ze dne 30. května 2002,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Calçot de Valls)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Španělsko Komisi žádost o zápis názvu "Calçot de Valls" jako zeměpisného označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedený název by tedy měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení", a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 564/2002 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 923/2002
ze dne 30. května 2002
o uzavření Protokolu, kterým se stanoví na období od 18. ledna 2002 do 17. ledna 2005 rybolovná práva a finanční vyrovnání podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a první pododstavec čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel [2], podepsanou dne 28. října 1987 v Bruselu, vedly tyto dvě strany jednání s cílem stanovit změny, které mají být v dohodě provedeny na konci doby provádění protokolu připojeného k uvedené dohodě.
(2) Výsledkem těchto jednání bylo parafování nového protokolu dne 28. září 2001, kterým se stanoví na období od 18. ledna 2002 do 17. ledna 2005 rybolovná práva a finanční vyrovnání podle výše uvedené dohody.
(3) V zájmu Společenství je tento protokol schválit.
(4) Rozdělení rybolovných práv mezi členské státy musí být provedeno na základě tradičního rozdělení rybolovných práv podle dohody o rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Protokol, kterým se stanoví na období od 18. ledna 2002 do 17. ledna 2005 rybolovná práva a finanční vyrovnání podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto nařízení [3].
Článek 2
Rybolovná práva uvedená v protokolu jsou rozdělena mezi členské státy takto:
a) plavidla lovící tuňáky vlečnou sítí
–Spojené království _BAR_ 1 plavidlo _BAR_
b) plavidla lovící na dlouhý vlasec s návazci
–Portugalsko _BAR_ 7 plavidel _BAR_
Pokud žádosti o povolení od těchto členských států nepokryjí rybolovná práva stanovená v tomto protokolu, Komise může vzít v úvahu i žádosti o povolení od jakéhokoli jiného členského státu.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle tohoto protokolu, oznámí Komisi množství každého úlovku odloveného ve vodách Seychel v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 [4].
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat protokol zavazující Společenství.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 933/2002
ze dne 31. května 2002
o otevření a správě celních kvót pro některé zemědělské produkty pocházející ze Švýcarska a o zrušení nařízení (ES) č. 851/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/309/ES, Euratom a Komise, pokud jde o Dohodu o vědecké a technické spolupráci, ze dne 4. dubna 2002 o uzavření sedmi dohod se Švýcarskou konfederací [1], zejména na Dohodu o obchodu se zemědělskými produkty [2], dále jen "dohoda", a zejména na článek 2
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutno otevřít celní kvóty uvedené v příloze 2 dohody a stanovit pravidla pro jejich správu.
(2) Tyto celní kvóty by měly spravovat instituce Společenství a členské státy podle systému pro správu celních kvót, který je stanoven v článcích 308a, 308b a 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 444/2002 [4].
(3) Podmínkou pro vznik nároku na tyto celní kvóty je, že produkty musí ve smyslu pravidel stanovených v článku 4 dohody pocházet ze Švýcarska.
(4) Celní kvóta pro stolní třešně kódu KN 08092095 nahrazuje celní kvótu pro stejné zboží s pořadovým číslem 09.0901, která byla otevřena nařízením Rady (ES) č. 851/95 [5].
Toto nařízení se tak stává nadbytečným a mělo by být ke dni vstupu dohody v platnost zrušeno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. S výhradou odstavce 2 se celní kvóty pro produkty pocházející ze Švýcarska otevírají každoročně od 1. ledna do 31. prosince s celními sazbami uvedenými v příloze.
2. V roce 2002 budou celní kvóty otevřeny od 1. června do 31. prosince.
Roční objemy budou kráceny poměrně podle počtu měsíců, v nichž jsou celní kvóty otevřeny.
Vzniknou-li při těchto výpočtech desetinná místa, bude množství zaokrouhleno na celou tunu nahoru.
Článek 2
Celní kvóty uvedené v článku 1 spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 851/95 se od 1. června 2002 zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 951/2002
ze dne 3. června 2002,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 881/2002 může Komisi měnit nebo doplňovat přílohu I uvedeného nařízení na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů nebo Výboru pro sankce, zřízeného rezolucí Rady bezpečnosti 1267(1999).
(2) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(3) Dne 15. března a 24. dubna 2002 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(4) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Osoby, skupiny a subjekty uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do seznamu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 881/2002.
2. V příloze I nařízení (ES) č. 881/2002 se slova "Al Rashid Trust" nahrazují tímto: "Al Rashid Trust (také znám jako Al Rasheed Trust, Al-Rasheed Trust, Al-Rashid Trust, The Aid Organisation of The Ulema):
- Kitas Ghar, Nazimabad 4, Dahgel-Iftah, Karáčí, Pákistán,
- Jamia Maajid, Sulaiman Park, Melgium Pura, Lahore, Pákistán,
- Kitab Ghar, Darul Ifta Wal Irshad, Nazimabad č. 4, Karáčí, Pákistán, tel. 668 33 01; tel. 0300-820 91 99; Fax 662 38 14,
- Jamia Masjid, Sulaiman Park, Begum Pura, Lahore, Pákistán; tel. 042-681 20 81,
- 302b-40, Good Earth Court, naproti Pia Planitarium, Block 13a, Gulshan -I Iqbal, Karáčí; tel. 497 92 63,
- 617 Clifton Center, Block 5, šesté patro, Clifton, Karáčí; tel. 587-25 45,
- 605 Landmark Plaza, 11 Chundrigar Road, naproti Jang Building, Karáčí, Pákistán; tel. 262 38 18-19,
- Kancelář Dha'rbi M'unin, naproti Khyber Bank, Abbottabad Road, Mansehra, Pákistán,
- Kancelář Dhar'bi M'unin ZR Brothers, Katcherry Road, Chowk Yadgaar, Péšavár, Pákistán,
- Kancelář Dha'rbi-M'unin, místnost č. 3 Moti Plaza, blízko Liaquat Bagh, Muree Road, Ravalpindi, Pákistán,
- Kancelář Dha'rbi-M'unin, nejvyšší patro, Dr Dawa Khan — chirurg zubní kliniky, Main Baxae, Mingora, Swat, Pákistán,
- operace
Nařízení Rady (ES) č. 962/2002
ze dne 27. května 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1868/94, kterým se stanoví režim kvót pro výrobu bramborového škrobu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1868/94 [4] stanoví kvóty bramborového škrobu pro producentské členské státy pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02.
(2) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94 má být kvóta producentským členským státům přidělena každý třetí rok na základě zprávy, kterou Komise předkládá Radě. Kvóty, které jsou v současné době stanoveny pro hospodářský rok 2001/02, by proto měly být o tři roky prodlouženy.
(3) S ohledem na probíhající hodnocení daného odvětví si Komise vyhrazuje právo předložit další vhodné legislativní návrhy týkající se režimu výroby bramborového škrobu.
(4) Producentské členské státy přidělí své kvóty pro období tří let všem výrobcům bramborového škrobu na základě kvót přijatých pro hospodářský rok 2001/02.
(5) Množství použitá nad rámec subkvót, které jsou k dispozici v hospodářském roce 2001/02, musí být pro hospodářský rok 2002/03 podle ustanovení čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1868/94 odečtena.
(6) Nařízení Rady (ES) č. 1253/1999 [5] pozměňuje platební terminologii v článku 8 nařízení (EHS) č.
1766/92 [6]; uvedené nařízení je proto třeba uvést v soulad s touto terminologií,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1868/94 se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
1. Následujícím producentským členským státům se pro výrobu bramborového škrobu v hospodářských letech 2002/03, 2003/04 a 2004/05 přidělují kvóty:
(v tunách) _BAR_ Dánsko _BAR_ 168215 _BAR_
Celkem _BAR_ 1762148 _BAR_ 2. Každý producentský členský stát rozdělí před provedením případné opravy podle čl. 6 odst. 2 mezi podniky vyrábějící bramborový škrob kvóty uvedené v odstavci 1 pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04 a 2004/05 v poměru k subkvótám, které má daný podnik k dispozici v hospodářském roce 2001/02.
Subkvóty každého podniku pro hospodářský rok 2002/03 se upraví s přihlédnutím ke každé částce použité nad kvótu v hospodářském roce 2001/02 v souladu s čl. 6 odst. 2."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto: "Článek 3
1. Nejpozději do 30. září 2004 a poté každý třetí rok předloží Komise Radě zprávu o přidělování kvót ve Společenství, která bude v případě potřeby doplněna vhodnými návrhy.
Tato zpráva zohlední změny plateb producentům brambor a rozvoj trhu s bramborovým škrobem i trhu s obilným škrobem.
2. Nejpozději do 31. prosince 2004 a poté každý třetí rok přidělí Rada, jednající na základě článku 37 Smlouvy, členským státům kvóty pro následující tři hospodářské roky na základě zprávy uvedené v odstavci 1.
3. Nejpozději do 31. ledna 2005 nebo před tímto datem a poté každý třetí rok poskytnou členské státy těm, kterých se to týká, podrobné údaje o přidělování kvót pro následující tři hospodářské roky."
3. Článek 7 se nahrazuje tímto: "Článek 7
Ustanovení tohoto nařízení se nevztahují na výrobu bramborového škrobu v podnicích, které nenakupují brambory, pro něž byla poskytnuta platba podle článku 8 nařízení (EHS) č. 1766/92 ani náhrady podle článku 7 uvedeného nařízení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 963/2002
ze dne 3. června 2002,
kterým se stanoví přechodná ustanovení týkající se antidumpingových a antisubvenčních opatření přijatých podle rozhodnutí Komise č. 2277/96/ESUO a č. 1889/98/ESUO, jakož i dosud neukončených antidumpingových a antisubvenčních šetření, stížností a žádostí podle těchto rozhodnutí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva o založení Evropského společenství uhlí a oceli (dále jen "Smlouva o ESUO") pozbude platnosti dnem 23. července 2002.
(2) Výrobky, které se v současné době řídí Smlouvou o ESUO, budou od 24. července 2002 spadat pod Smlouvu o založení Evropského společenství.
(3) Komise přijala řadu antidumpingových opatření podle rozhodnutí Komise č. 2277/96/ESUO ze dne 28. listopadu 1996 o ochraně před dumpingovým dovozem výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství uhlí a oceli (dále jen "základní antidumpingové rozhodnutí") [1].
11 odst. 2 základního antidumpingového rozhodnutí běžně zavádějí na období 5 let.
Některá z těchto opatření však nedosáhnou ke dni pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO konce pětiletého období (dále jen "antidumpingová opatření ESUO").
Některá šetření zahájená podle základního antidumpingového rozhodnutí mohou v době, kdy Smlouva o ESUO pozbude platnosti, stále ještě probíhat (dále jen "neukončená antidumpingová šetření").
Podobně mohou být ke dni, kdy Smlouva o ESUO pozbude platnosti, stále ještě nevyřízeny stížnosti nebo jiné žádosti o zahájení řízení, podané podle ustanovení základního antidumpingového rozhodnutí (dále jen "nevyřízené antidumpingové žádosti").
(4) Je proto zapotřebí zajistit, aby po dni pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO antidumpingová opatření ESUO podle nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní antidumpingové nařízení") [2] dále platila a aby se na tato opatření od tohoto data vztahovala ustanovení základního antidumpingového nařízení.
Všechna dosud probíhající šetření by po pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO měla dále pokračovat a být uzavřena podle ustanovení základního antidumpingového nařízení a všechna antidumpingová opatření vyplývající z těchto šetření by měla podléhat ustanovením základního antidumpingového nařízení.
Podobně by mělo být po pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO zacházeno s nevyřízenými žádostmi o antidumpingové řízení podle ustanovení základního antidumpingového nařízení.
(5) V této souvislosti je třeba poznamenat, že ustanovení základního antidumpingového rozhodnutí jsou s výjimkou těch, která se týkají postupu vydávání rozhodnutí Společenství, prakticky shodná s ustanoveními základního antidumpingového nařízení.
(6) Komise rovněž přijala řadu vyrovnávacích opatření podle rozhodnutí Komise č. 1889/98/ESUO o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství uhlí a oceli (dále jen "základní antisubvenční rozhodnutí") [3].
Opatření se běžně zavádějí na období 5 let podle čl. 18 odst.
1 základního antisubvenčního rozhodnutí. Některá z těchto opatření však nedosáhnou ke dni pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO konce pětiletého období (dále jen "vyrovnávací opatření ESUO").
Některá šetření zahájená podle základního antisubvenčního rozhodnutí mohou v době, kdy Smlouva o ESUO pozbude platnosti, stále ještě probíhat (dále jen "neukončená antisubvenční šetření").
Podobně mohou být ke dni, kdy Smlouva o ESUO pozbude platnosti, stále ještě nevyřízeny stížnosti nebo jiné žádosti o zahájení řízení podané podle ustanovení základního antisubvenčního rozhodnutí (dále jen "nevyřízené antisubvenční žádosti").
(7) Je proto rovněž zapotřebí zajistit, aby po datu pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO antisubvenční opatření ESUO podle nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní antisubvenční nařízení") [4] dále platila a aby se na tato opatření po datu pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO vztahovala ustanovení základního antisubvenčního nařízení.
Všechna dosud probíhající šetření by po pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO měla dále pokračovat a být uzavřena podle ustanovení základního antisubvenčního nařízení a všechna vyrovnávací opatření vyplývající z těchto šetření by měla podléhat ustanovením základního antisubvenčního nařízení.
Podobně by mělo být po pozbytí platnosti Smlouvy o ESUO zacházeno s nevyřízenými žádostmi o antisubvenční řízení podle ustanovení základního antisubvenčního nařízení.
(8) V této souvislosti je třeba poznamenat, že ustanovení základního antisubvenčního rozhodnutí jsou s výjimkou těch, která se týkají postupu vydávání rozhodnutí Společenství, prakticky shodná s ustanoveními základního antisubvenčního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Antidumpingová opatření uvedená v příloze I tohoto nařízení, která byla přijata podle rozhodnutí č. 2277/96/ESUO a která budou ke dni 23. července 2002 stále ještě v platnosti (dále jen "antidumpingová opatření uvedená v příloze I") budou dále platit a budou se řídit ustanoveními nařízení (ES) č. 384/96 s účinkem od 24. července 2002.
2. Při stanovování dne, kdy antidumpingová opatření uvedená v příloze I pozbudou platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96, musí být vzat zřetel na původní datum vstupu těchto opatření v platnost.
3. Jakékoliv šetření zahájené podle rozhodnutí č. 2277/96/ESUO, které ke dni 23. července 2002 stále ještě nebude ukončeno, nebo jakákoliv žádost o zahájení takového šetření, která k tomuto datu nebude vyřízena, bude pokračovat a podléhat ustanovením nařízení (ES) č. 384/96 s účinkem od 24. července 2002. Všechna antidumpingová opatření, která z těchto neukončených antidumpingových šetření vyplynou, stížnosti nebo žádosti se budou řídit ustanoveními nařízení (ES) č. 384/96.
Článek 2
1. Vyrovnávací opatření uvedená v příloze II tohoto nařízení, která byla přijata podle rozhodnutí č. 1898/98/ESUO a která budou ke dni 23. července 2002 stále platit (dále jen "antisubvenční opatření uvedená v příloze II"), budou platná i dále a budou se řídit opatřeními nařízení (ES) č. 2026/97 s účinkem od 24. července 2002.
2. Při stanovování dne, kdy antisubvenční opatření uvedená v příloze II pozbudou platnosti podle čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2026/97, musí být vzat zřetel na původní datum vstupu těchto opatření v platnost.
3. Jakékoliv šetření zahájené podle rozhodnutí č. 1898/98/ESUO, které ke dni 23. července 2002 stále ještě nebude ukončeno, nebo jakákoliv žádost o zahájení takového šetření, která k tomuto datu nebude vyřízena, bude pokračovat a podléhat ustanovením nařízení (ES) č. 2026/97 s účinkem od 24. července 2002. Všechna vyrovnávací opatření, která z těchto neukončených antisubvenčních šetření vyplynou, stížnosti nebo žádosti se budou řídit ustanoveními nařízení (ES) č. 2026/97.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 976/2002
ze dne 4. června 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých mechanismů kroužkových pořadačů (MKP) pocházejících z Indonésie a o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů některých MKP pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Předcházející řízení týkající se dovozů mechanismů kroužkových pořadačů pocházejících z Čínské lidové republiky a Malajsie
(1) V lednu 1997 uložila Rada svým nařízením (ES) č. 119/97 [2] konečné antidumpingové clo z dovozu mechanismů kroužkových pořadačů (dále jen "MKP") pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") a Malajsie.
(2) V září 2000, po zahájení přezkumu podle článku 12 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení"), změnila Rada svým nařízením (ES) č. 2100/2000 [3] konečná cla na dovozy MKP pocházejících z ČLR.
11 odst. 2 základního nařízení přezkum antidumpingových opatření proti dovozům MKP pocházejících z ČLR [4].
Nebyl přijat žádný požadavek na přezkum opatření platných pro Malajsii, takže tato opatření pozbyla platnosti v lednu 2002.
2. Současné řízení
(4) Dne 18. května 2001 zveřejnila Komise v Úředním věstníku Evropských společenství [5] oznámení o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů do Společenství určitých MKP pocházejících z Indie a Indonésie.
(5) Řízení bylo zahájeno v důsledku stížnosti, kterou dne 3. dubna 2001 podali ve Společenství tito výrobci: Koloman Handler AG (dále jen "Koloman"), Rakousko, a Krause Ringbuchtechnik GmbH & Co. KG (dále jen "Krause"), Německo (dále jen "stěžovatelé"), představující větší podíl, v tomto případě kolem 90 % výroby MKP ve Společenství.
Ve stížnosti jsou uvedeny důkazy o dumpingu uvedeného výrobku a o z toho vzniklých značných škodách, což bylo posouzeno jako dostatečný důvod k zahájení řízení.
(6) Tentýž den bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [6] oznámení o zahájení paralelního antisubvenčního řízení týkajícího se téhož výrobku pocházejícího z týchž zemí.
(7) Komise všem vyvážejícím výrobcům, vývozcům a dovozcům, o nichž jí bylo známo, že se jich to týká, zástupcům dotyčných vyvážejících zemí, stěžovatelům a všem známých výrobcům a uživatelům ve Společenství úředně oznámila zahájení řízení.
Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému předložení svých stanovisek a žádostí o vyslechnutí ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(8) Z každé z dotyčných zemí předložil jeden vyvážející výrobce písemně své stanovisko.
Všechny strany, které o to ve výše uvedené lhůtě požádaly a uvedly pro to zvláštní důvody, dostaly příležitost k vyslechnutí.
(9) Komise rozeslala dotazníky všem stranám, o nichž jí bylo známo, že se jich to týká, a všem ostatním společnostem, které se přihlásily ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení.
Komise obdržela odpovědi od jednoho z dvou výrobců ve Společenství, kteří podali stížnost, od jednoho vyvážejícího výrobce v Indii, jakož i od jeho přidruženého vývozce se sídlem mimo Společenství a od jednoho uživatele a dvou nezávislých vývozců ve Společenství.
Komise hledala a ověřovala všechny informace, které považovala za potřebné pro určení dumpingu, škod a jejich příčin a zájmu Společenství.
Byly provedeny ověřovací návštěvy v sídlech těchto společností:
a) výrobci ve Společenství
- Koloman Handler AG, Rakousko;
b) vyvážející výrobci v Indii
- ToCheungLee Stationery Mfg Co. Pvt. Ltd, Tiruvallore;
c) přidružení vývozci mimo Společenství v Hongkongu
- ToCheungLee (BVI) Limited/Word Wide Stationery Mfg Co.
Ltd (nejvyšší holdingová společnost);
c) nezávislí dovozci
- Bensons International Systems Ltd, Spojené království;
- Bensons International Systems BV, Nizozemsko;
d) uživatel
- Esselte, Spojené království.
(10) Šetření dumpingu a škod pokrylo období od 1. dubna 2000 do 31. března 2001 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
Pro účely analýzy trendů důležitých pro určení škody přezkoumala Komise údaje z období od 1. ledna 1998 do konce OŠ (dále jen "sledované období").
3. Prozatímní opatření
(11) Vzhledem k potřebě dalšího přezkumu některých aspektů škod, jejich příčin a zájmu Společenství, a zejména z hlediska stále pokračující restrukturalizace stěžovatelů, nebyla pro MKP pocházející z Indie a Indonésie stanovena žádná prozatímní antidumpingová opatření.
4. Další řízení
(12) Všechny strany byly informovány o rozhodnutí o nestanovení prozatímních opatření.
Komise pokračovala v hledání a ověřování všech informací, které pokládala za potřebné pro konečné závěry.
Zejména byla prováděna šetření na místě v sídlech uživatele MKP ve Společenství a dvou nezávislých dovozců ve Společenství.
(13) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo doporučeno stanovení konečných antidumpingových cel.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, během níž mohou po obdržení těchto informací zaujmout svá stanoviska.
Ústní a písemné připomínky předložené těmito stranami byly zváženy a závěry případně příslušně změněny.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(14) Dotyčným výrobkem jsou určité mechanismy kroužkových pořadačů (dále jen "dotyčný výrobek").
Ty jsou v současné době zařazeny pod kód KN ex83051000.
Pákové mechanismy spadající pod tentýž kód nejsou předmětem tohoto šetření.
(15) MKP pozůstávají ze dvou pravoúhlých ocelových plechů nebo drátů s nejméně čtyřmi na nich připevněnými polokroužky, které drží pohromadě ocelová krytka.
Mohou se otevírat buď roztažením polokroužků nebo malým ocelovým rozvíracím mechanismem připevněným na MKP.
Polokroužky mohou být různého tvaru, nejobvyklejší jsou však kruhové, pravoúhlé nebo tvaru D.
(16) MKP se používají pro ukládání různých dokumentů nebo listin.
Používají je, mimo jiné, výrobci kroužkových pořadačů a technických příruček, fotoalb a alb známek, katalogů a brožur.
(17) Během OŠ bylo prodáno ve Společenství několik set různých modelů MKP.
Modely se lišily velikostí, tvarem a počtem kroužků, velikostí základní desky a systémem rozevírání kroužků (roztažením kroužků nebo stlačením rozvíracího mechanismu).
Vzhledem k tomu, že není jasná hranice mezi modely MKP, a vzhledem k tomu, že všechny mají stejnou fyzikální a technickou vlastnost a že modely MKP mohou být v určitém rozsahu vzájemně zaměnitelné, Komise pro účely současného řízení stanovila, že všechny MKP představují jediný výrobek.
2. Obdobný výrobek
(18) Komise zjistila, že MKP vyráběné a prodávané na domácím trhu v Indii a výrobky vyvážené do Společenství z Indie mají stejnou fyzikální a technickou vlastnost a užití.
(19) Komise rovněž zjistila, že není žádný rozdíl v základní fyzikální a technické vlastnosti a užitím mezi MKP pocházejícími a dováženými do Společenství z Indie a MKP vyráběnými výrobním odvětvím Společenství a prodávanými na trhu Společenství.
(20) Vzhledem k tomu, že žádný z indonéských výrobců nebyl ochoten ke spolupráci, byla Komise odkázána na dosažitelná fakta v souladu s článkem 18 základního nařízení.
V tomto ohledu a pro nedostatek jiných informací o této zemi považovala Komise za vhodné použít informace předložené stěžovatelem, podle nichž MKP vyráběné a prodávané v Indonésii nebo vyvážené do Společenství a MKP vyráběné žalujícími výrobci ve Společenství a prodávané na trhu Společenství jsou podobné.
(21) Došlo se proto k závěru, že MKP vyráběné výrobním odvětvím Společenství a prodávané na trhu Společenství a MKP pocházející z Indie a Indonésie a vyvážené do Společenství a MKP vyráběné a prodávané na domácím trhu v Indii a Indonésii jsou veskrze obdobnými výrobky v smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
(22) Během OŠ podléhal dotyčný výrobek smluvním clům ve výši 2,7 % v roce 2000 a 2,7 % v roce 2001.
V rámci VCP požíval dotyčný výrobek dovážený z Indie a Indonésie výhody snížení ve výši 100 % smluvních cel vybíraných v letech 200 a 2001.
Výsledkem bylo 0 % v roce 2000 a 0 % v roce 2001.
C. DUMPING
1. Indie
(23) Jedna společnost poslala vyplněný dotazník pro vyvážející výrobce.
Jedna společnost mimo Společenství, spojená s tímto vyvážejícím výrobcem, rovněž vrátila vyplněný dotazník.
Na základě dovozních údajů oznámených Eurostatem připadají na tohoto vývozce všechny vývozy z Indie do Společenství.
a) Běžná hodnota
(24) Za účelem určení běžné hodnoty bylo nejdříve zkoumáno, zda celkový objem prodeje MKP na domácím trhu jediného indického vyvážejícího výrobce je srovnatelný s celkovým objemem vývozu do Společenství. V souladu s čl.
22 odst. 2 základního nařízení nebyl prodej na domácím trhu považován za reprezentativní, protože celkový objem prodeje vyvážejícího výrobce na domácím trhu byl nižší než 5 % celkového objemu jeho vývozu do Společenství.
(25) Protože nebyl znám reprezentativní objem domácího prodeje nebo objem prodeje žádného jiného vyvážejícího výrobce na domácím trhu, ani objem ostatního prodeje v téže obecné skupině výrobků vyvážejícího výrobce, musela být běžná hodnota stanovena v souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení na základě výrobních nákladů s přičtením přiměřené částky odbytových, všeobecných a správních nákladů (dále jen "OVS náklady") a ziskového rozpětí.
(26) Vlastní OVS náklady společnosti a její zisk související s prodejem dotyčného výrobku na domácím trhu byly připočteny k výrobním nákladům vyvážených modelů. V souladu s čl.
2 odst. 5 základního nařízení byly OVS náklady uvedené vyvážejícím výrobcem upraveny tak, aby odrážely auditem zkontrolované účetní závěrky.
(27) Po sdělení základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení konečných opatření, spolupracující indický vyvážející výrobce tvrdil, že při neexistenci objemu reprezentativního prodeje na domácím trhu nemohou být jeho vlastní OVS náklady a ziskové rozpětí použity pro stanovení běžné hodnoty a že ziskové rozpětí není přiměřené ve srovnání se ziskovým rozpětím použitým pro výpočet prahové hodnoty pro odstranění škod při předcházejících šetřeních a s rozpětím skutečně dosaženým při vývozech.
(28) Pokud se týče OVS nákladů, nebyl argument předložený indickým vyvážejícím výrobcem podpořen žádným důkazem, že by vlastní OVS náklady společnosti byly podstatně odlišné, kdyby objem prodeje na domácím trhu byl vyšší než 5 % objemu vývozů.
Proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(29) Pokud se týče ziskového rozpětí, byla situace přezkoumána s ohledem na nově získané údaje o indickém domácím trhu.
Na základě těchto nových údajů bylo zjištěno, že přiměřené ziskové rozpětí nepřesahující ziskové rozpětí běžně dosahované ostatními vývozci nebo výrobci při prodeji výrobků stejné obecné skupiny na domácím trhu země původu, Indie, by nepřesáhlo 5 %.
Proto byl výpočet na tomto základě odpovídajícím způsobem změněn.
b) Vývozní cena
(30) Všechny vývozy do Společenství byly určeny nezávislým dovozcům ve Společenství a vývozní cena byla stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení s přihlédnutím k cenám skutečně zaplaceným nebo splatným.
c) Srovnání
(31) Za účelem zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byla v souladu s čl. 2 odst. 10 základního nařízení stanovena dovolená odchylka ve formě úprav rozdílů ovlivňujících srovnatelnost ceny.
(32) Vývozy do Společenství byly realizovány přes spojenou společnost v Hongkongu.
Tato společnost vykonávala funkce obchodníka, a proto byla s přihlédnutím k těmto svým funkcím upravena vývozní cena této společnosti v Hongkongu tak, že od vývozní ceny byla odečtena provize.
(33) Bylo-li to možné a odůvodněné, byly rovněž stanoveny povolené odchylky nákladů na dopravu, pojištění a úvěry.
d) Dumpingové rozpětí
(34) Podle ustanovení čl. 2 odst. 11 základního nařízení byl vážený průměr běžné hodnoty každého modelu dotyčného výrobku vyváženého do Společenství srovnán s váženým průměrem vývozní ceny "ze závodu" stejného modelu.
(35) Srovnání ukázalo, že při vývozech MKP uskutečněných spolupracujícím vyvážejícím výrobcem během OŠ nedošlo k žádnému dumpingu.
Konečné dumpingové rozpětí vyjádřené procentem z dovozní ceny na úrovni CIF na hranice Společenství před zaplacením cla je pro:
- ToCheungLee Stationery Mfg Co.
Pvt. Ltd: 0,0 %.
(36) Protože veškeré indické vývozy dotyčného výrobku do Společenství uskutečnil spolupracující vyvážející výrobce, bylo rozhodnuto stanovit zbytkové dumpingové rozpětí pro tohoto spolupracujícího vyvážejícího výrobce ve výši zjištěného dumpingového rozpětí, tj. 0,0 %.
2. Indonésie
(37) Jediný známý vyvážející výrobce v Indonésii a jeho spojený dovozce nevrátili vyplněný dotazník.
V souladu s článkem 18 základního nařízení byla tato společnost řádně informována, že nebude-li spolupracovat, budou s ní spojená zjištění založena na skutečnostech, které jsou k dispozici.
Společnost však přesto při šetření nespolupracovala. V souladu s čl.
16 odst. 1 základního nařízení nebyla v sídle vyvážejícího výrobce provedena žádná ověřovací návštěva.
a) Běžná hodnota a vývozní cena
(38) Při nedostatku jiných spolehlivých informací byly použity skutečnosti, které byly o této zemi k dispozici, a usoudilo se, že je vhodné založit stanovení na informacích poskytnutých v rámci stížnosti. V souladu s čl.
18 odst. 5 základního nařízení byly tyto informace prověřeny, pokud to bylo možné, podle informací z jiných nezávislých zdrojů.
(39) V případě Indonésie byla zjištěna běžná cena pěti různých typů MKP na základě výrobních nákladů s připočtením přiměřené výše OVS nákladů a ziskového rozpětí.
(40) Vývozní cena byla zjištěna na základě ceny účtované prvnímu nezávislému kupci ve Společenství za každý z pěti typů.
Na základě informací uvedených ve stížnosti byly provedeny úpravy OVS nákladů a ziskového rozpětí.
(41) Jediný známý vyvážející výrobce v Indonésii tvrdil, že běžná hodnota zjištěná na základě stížnosti není pro skutečnou běžnou hodnotu reprezentativní a kromě toho, že podle čl.
18 odst. 5 je Komise povinna ověřit informace uvedené v stížnosti z nezávislých zdrojů, včetně zveřejněných ceníků, úředních statistik nebo jiných nezávislých úředních informací.
(42) Jak je uvedeno výše, tento vyvážející výrobce neposkytl žádné údaje pro určení běžné hodnoty.
Komise se maximálně snažila nalézt alternativní zdroje informací a znovu přezkoumat údaje ve stížnosti průzkumem přes internet, zadáním přezkumu údajů nezávislému dovozci a analýzou údajů z Eurostatu.
Z tohoto hlediska obsahovala stížnost pět zvláštních modelů s různým rozsahem cen pro běžnou hodnotu a srovnávala tyto ceny s odpovídajícími vývozními cenami týchž modelů.
Srovnání každé jednotlivé běžné hodnoty nebo prostého průměru běžné hodnoty ze stížnosti s váženým průměrem vývozní ceny poskytnutým Eurostatem by neposkytlo žádný smysluplný základ pro nález.
V důsledku toho nebyly nalezeny žádné alternativního údaje o běžné hodnotě nebo vývozní ceně, které by byly posouzeny jako spolehlivější než údaje ve stížnosti.
b) Srovnání
(43) Za účelem spravedlivého srovnání byly podle možnosti provedeny úpravy nákladů spojených s dopravou a distribucí.
Úpravy se rovněž zakládaly na informacích uvedených ve stížnosti, které byly ověřeny.
c) Dumpingové rozpětí
(44) Podle ustanovení čl. 2 odst. 11 základního nařízení byly běžné hodnoty každého zvažovaného typu dotyčného výrobku vyváženého do Společenství srovnány s vývozními cenami "ze závodu" každého srovnatelného typu.
(45) Toto srovnání prokázalo v případě Indonésie dumping.
Dumpingové rozpětí vyjádřené procentem dovozní ceny CIF na hranice Společenství před výběrem cla se pro všechny indonéské vyvážející výrobce stanoví takto:
(46) všichni vývozci: 144,0 %.
D. ŠKODY
1. Předběžná poznámka
(47) Vzhledem k tomu, že při šetření spolupracoval pouze jeden indický vyvážející výrobce a že výrobní odvětví Společenství představuje pouze jedna společnost, byly zvláštní údaje týkající se těchto společností uvedeny formou indexů nebo přibližných hodnot, aby byla v souladu s článkem 19 základního nařízení zachována důvěrnost poskytnutých údajů.
2. Výroba ve Společenství
(48) Byl zjištěno, že kromě výroby obou výrobců ve Společenství, kteří podali stížnost, vyrábí se dotyčný výrobek rovněž v Itálii a Španělsku.
Ačkoliv dotyčná italská společnost neposkytla Komisi úplné údaje, získané informace potvrdily, že během OŠ představoval podíl cca 10 % celkové výroby ve Společenství.
V případě španělské společnosti, která neposkytla Komisi úplné údaje, bylo zjištěno, že v roce 2001 tato společnost vyrobila zanedbatelné množství dotyčného výrobku, přičemž větší část prodaného množství pocházela z dovozu z dotyčných zemí.
Z toho byl proto učiněn závěr, že tato společnost by měla být pokládána spíše za dovozce než za výrobce.
(49) Bylo rovněž zjištěno, že jedna společnost se sídlem ve Spojeném království byla dříve zapojena ve výrobě určitého typu MKP.
Tato společnost písemně potvrdila, že svou výrobu dotyčného výrobku před několika roky ukončila.
Žádní jiní výrobci ve Společenství nejsou známi.
(50) Na základě výše uvedených skutečností představuje výroba stěžovatelů a dalšího výrobce ve Společenství se sídlem v Itálii celkovou výrobu ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
3. Definice výrobního odvětví Společenství
a) Výrobní odvětví Společenství
(51) Jeden ze dvou stěžovatelů (Krause) nevrátil vyplněný dotazník a byl považován za nespolupracujícího.
Tento výrobce, ačkoliv stížnost podpořil, nebyl považován za součást výrobního odvětví Společenství.
Pokud se týče druhého výrobce (Koloman), bylo zjištěno, že tato společnost nevyráběla během OŠ obdobný výrobek pouze ve Společenství, ale vyráběla jej částečně i v Maďarsku.
Mimo výroby ve Společenství obchodoval Koloman s maďarskými výrobky ve Společenství a používal také součástí vyrobených v Maďarsku pro svou výrobu ve Společenství.
Kromě toho byla část výroby spolupracujícího výrobce ve Společenství přemístěna na počátku roku 2000 formou převodu určitého strojního zařízení z Rakouska do Maďarska.
Přes výše uvedené skutečnosti zůstalo jádro činnosti ve Společenství, tj. vedení, sklady, odbytová kancelář, výroba podstatné části sortimentu výrobku, jakož i významné technické a marketingové know-how/personální obsazení.
Dovozy byly používány k doplňování vlastní výroby obdobného výrobku a neovlivňovaly proto statut fy Koloman jako výrobce ve Společenství.
Šetření ukázalo, že výroba součástí v Maďarsku a jejich následného použití pro konečný výrobek, představuje pouze menší část výrobních nákladů konečného výrobku a tím i přidané hodnoty.
V důsledku toho nemají tyto dovozy žádný vliv na statut výrobce jako výrobce ve Společenství.
(52) Šetření potvrdilo, že jediný spolupracující výrobce ve Společenství představoval více než 25 % výroby MKP ve Společenství a splnil tak podmínky čl. 5 odst. 4 základního nařízení. Proto se usoudilo, že představuje výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 téhož nařízení a bude dále nazýván "výrobním odvětvím Společenství".
b) Události po období šetření
(53) V listopadu 2001, tj. po ukončení OŠ, upadl spolupracující výrobce ve Společenství Koloman do konkursu a v důsledku likvidačního řízení byl převzat jednou rakouskou společností, jejíž mateřská společnost se sídlem ve Spojeném království získala také maďarskou dceřinou společnost firmy Koloman.
(54) Kupci potvrdili Komisi svou pokračující podporu stížnosti.
c) Spotřeba ve Společenství
(55) Zjevná spotřeba Společenství byla zjištěna na základě objemů prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství, objemů prodeje ostatních výrobců ve Společenství na trhu Společenství, uvedených ve stížnosti a řádně upravených ve vztahu k OŠ, informací poskytnutých spolupracujícím vyvážejícím výrobcem a na základě dovozních údajů od Eurostatu.
V úvahu byla vzata také skutečnost, že pod kód KN 83051000 patří rovněž výrobky, které nejsou předmětem tohoto řízení.
Vzhledem k neexistující spolupráci ze strany indonéských výrobců však byly v případě Indonésie použity nejlepší dosažitelné informace, tj. údaje od Eurostatu.
Podle stížnosti jakožto nejlepšího dosažitelného důkazu byly všechny dovozy patřící pod výše uvedený kód KN považovány za dotyčný výrobek.
Nespolupracující indonéský výrobce tvrdil, že objem jeho vývozů na trh Společenství byl o cca 15 % nižší, než použitý objem dovozu.
Toto tvrzení však nemohlo být ověřeno a rozdíl byl takový, že nemohl být vysvětlen použitým převodním poměrem statistických údajů Eurostatu, které jsou uvedeny v tunách, na kusy.
Na tomto základě se spotřeba ve Společenství v době mezi rokem 1998 a OŠ zvýšila o 5 %.
Přesněji řečeno, zůstala mezi roky 1998 a 1999 stabilní a potom se stále zvyšovala až do konce OŠ, kdy dosáhla cca 348 miliónů kusů.
4. Dovozy z dotyčných zemí
(56) Je třeba připomenout, že řízení vůči Indii je ukončeno.
Proto se analyzují pouze dovozy ze zbývající dotyčné země.
a) Objem dumpingových dovozů
(57) Přestože objem dovozu pocházejícího z Indonésie mezi roky 1998 a 2000 poklesl a poté se mezi rokem 2000 a OŠ lehce zvyšoval, je třeba poznamenat, že zatímco dovozy z dotyčných zemí začaly teprve v roce 1997, byly již v roce 1998 značné a v OŠ dosáhly výše 32 miliónů kusů.
b) Podíl dumpingových dovozů na trhu
(58) Zjištěný podíl indonéských dovozů na trhu dosáhl 8 % a 13 % a od roku 1998 poklesl přibližně o 2 %.
b) Ceny dumpingových dovozů
i) Vývoj ceny
(59) Vážený průměr dovozních cen dovozů pocházejících z Indonésie poklesl mezi rokem 1998 a OŠ o 5 %, tj. ze 105 ECU za tisíc kusů na 99 EUR za tisíc kusů.
Pokles byl zaznamenán zejména mezi roky 1998 a 1999, kdy ceny klesly o 3 %, a mezi rokem 2000 a OŠ, kdy klesly o 2 %.
ii) Podbízení
(60) Vzhledem k neexistující spolupráci ze strany indonéského vývozce bylo provedeno srovnání údajů od Eurostatu řádně upravených pro cla a náklady po dovozu na stejné úrovni obchodu s cenami "ze závodu" výrobce.
(61) Na tomto základě bylo rozpětí podbízení přezkoumáno a podle potřeby změněno na základě informací poskytnutých během dodatečných ověřovacích návštěv.
Bylo zjištěno, že dovozy z Indonésie podbízely ceny výrobního odvětví Společenství o 30 % až 40 %.
Je třeba také poznamenat, že v důsledku toho, že činnost výrobní odvětví Společenství nebyla zisková, bylo navíc zabráněno zvyšování cen.
5. Situace výrobního odvětví Společenství
a) Výroba
(62) Výroba výrobního odvětví Společenství si zachovala v době mezi rokem 1998 a OŠ svůj klesající trend 25 %.
Podstatný pokles nastal mezi roky 1998 a 1999 (–15 %).
K dalšímu značnému poklesu došlo mezi roky 1999 a 2000 a následně zůstal objem výroby stabilní až do konce OŠ.
b) Kapacita a míra využití kapacity
(63) Výrobní kapacita sledovala tentýž trend jako výroba a poklesla v době mezi rokem 1998 a OŠ o 26 %.
(64) Na základě toho zůstala míra využití kapacity ve sledovaném období stabilní.
c) Stav zásob
(65) Stav zásob výrobního odvětví Společenství na konci roku poklesl v době mezi rokem 1998 a OŠ o 12 %.
d) Prodej ve Společenství
(66) Přes vzrůst spotřeby ve Společenství objem prodeje výrobního odvětví Společenství v době mezi rokem 1998 a OŠ podstatně poklesl, a to o 25 %.
Pokles nastal v době mezi roky 1998 a 1999 (–10 %) a ještě výraznější pak v době od roku 1999 do roku 2000 (–15 %).
e) Podíl na trhu
(67) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu poklesl o více než 4 procentní body, sledoval tak tentýž trend jako objem prodeje.
f) Ceny
(68) Průměrná čistá prodejní cena výrobního odvětví Společenství poklesla v době mezi rokem 1998 a OŠ o 4 %.
Tento pokles byl zaznamenán zvláště mezi roky 1998 a 1999 (6 %), tj. v době, kdy dovozní ceny dotyčné země podstatně poklesly, jak je vysvětleno v bodě 59 odůvodnění.
g) Výnosnost
(69) Vážená průměrná výnosnost výrobního odvětví Společenství se v období mezi rokem 1998 a OŠ zhoršila o 10 procentních bodů a výrobní odvětví vykazovalo od roku 2000 ztrátu.
V důsledku tohoto nepříznivého vývoje upadlo výrobní odvětví do konkurzu, jak je uvedeno v bodě 53 odůvodnění.
h) Peněžní tok a schopnost shromáždění kapitálu
(70) Vývoj peněžního toku zaznamenaný výrobním odvětvím Společenství v souvislosti s odbytem MKP je velmi podobný vývoji výnosnosti, protože v období mezi rokem 1998 a OŠ se výrazně zpomalil.
(71) Šetření ukázalo, že pro výrobní odvětví Společenství bylo v důsledku jeho finanční situace, a zejména při jeho snížené výnosnosti, v této době shromáždění kapitálu obtížnější.
i) Zaměstnanost, mzdy a produktivita
(72) Zaměstnanost v výrobním odvětví Společenství ve vztahu k výrobě MKP poklesla v období mezi rokem 1998 a OŠ o 30 %.
Celkový objem vyplacených mezd sledoval podobný trend a klesl během téhož období o 27 %, což vedlo v období mezi rokem 1998 a OŠ ke zvýšení průměrné mzdy o 5 %.
Produktivita práce výrobního odvětví, měřena jako objem výroby na zaměstnance, vzrostla v období mezi rokem 1998 a OŠ o 8 %.
j) Investice a návratnost investic
(73) Objem investic se v období mezi rokem 1998 a OŠ snížil o 39 %.
Zvlášť značný pokles byl zaznamenán v době mezi roky 1999 a 2000.
Šetření ukázalo, že větší část kapitálových výdajů se týkala přemístění nebo údržby stávajících zařízení.
(74) Návratnost investic vyjádřená poměrem mezi čistým ziskem výrobního odvětví Společenství a čistou účetní hodnotou jeho investic sledovala velmi těsně trend výnosnosti a v roce 2000 dosáhla záporné hodnoty.
k) Růst
(75) Zatímco se v období mezi rokem 1998 a OŠ spotřeba ve Společenství zvýšila o 5 %, poklesl objem prodeje výrobního odvětví Společenství o cca 25 % a objem dotyčných dovozů zůstal stále značný.
Proto nebylo výrobní odvětví Společenství schopno využít lehkého zvýšení poptávky na trhu Společenství ve svůj prospěch.
l) Výše dumpingového rozpětí
(76) Pokud se týká účinku výše skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze tento účinek vzhledem k objemu a cenám dovozů z dotyčných zemí považovat za zanedbatelný.
m) Zotavení z účinku dřívějšího dumpingu
(77) Výrobní odvětví Společenství se stále ještě zotavuje z účinku dřívějších dumpingových dovozů MKP pocházejících z ČLR a Malajsie. Jak již bylo uvedeno výše, bylo nařízení (ES) č.
119/97, kterým se ukládala konečná opatření, pozměněno nařízením Rady (ES) č. 2100/2000 proto, aby byly vzaty v úvahu výsledky řízení o antiabsorpčním postupu vůči ČLR.
Zatímco opatření vůči Malajsii pozbyla v lednu 2000 platnosti, byl znovu zahájen přezkum ve věci čínských vývozů MKP.
6. Přemístění části výroby
(78) Za účelem ověření, že příčinou zhoršení situace výrobního odvětví Společenství nebyla změna struktury výroby ve Společenství, bylo rovněž šetřeno, zda přemístění části výroby (převedením strojního zařízení z Rakouska do Maďarska) na počátku roku 2000, uvedené v bodě 51 odůvodnění, neovlivnilo situaci výrobního odvětví Společenství.
Přitom se ukázalo, že zatímco klesající trend určitých ukazatelů škod se tímto přemístěním zhoršil (tj. výroba, výrobní kapacita a objem prodeje), trend využití kapacity a průměrných prodejních cen se zlepšil a vedl k omezení ztrát.
Šetření například ukázalo, že přibližně 60 % poklesu výroby a 80 % snížení objemu prodeje lze připsat na vrub přemístění, zatímco bez přemístění výroby by pokles cen byl třikrát větší a výnosnost by byla o dalších 7 procentních bodů nižší.
Z výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že zhoršení situace výrobního odvětví Společenství nebylo způsobeno změnou struktury výroby ve Společenství.
(79) Byl uplatňován názor, že výrobní odvětví Společenství již neprovozuje svou hlavní činnost ve Společenství, protože přemístění výroby do Maďarska vedlo k poklesu výroby o 60 % a ke snížení objemu prodeje MKP vyrobených ve Společenství o 80 %.
(80) Jak již bylo vysvětleno v bodě 78 odůvodnění, přemístění nezpůsobilo toto snížení výroby v výrobním odvětví Společenství, nýbrž vedlo jen ke snížení jeho výroby ve Společenství o 15 % a ke snížení objemu jeho prodeje ve Společenství o 20 %.
Proto je závěr uvedený v bodě 51 odůvodnění, týkající se hlavní činnosti výrobního odvětví Společenství, potvrzen.
7. Závěr týkající se škod
(81) Bylo zjištěno (s přihlédnutím k přemístění části výroby, jak je uvedeno v bodě 78 odůvodnění), že situace výrobního odvětví Společenství se ve sledovaném období zhoršila.
(82) Ačkoliv antidumpingová opatření vůči dovozům pocházejícím z ČLR a Malajsie vedla po roce 1998 k podstatnému snížení dovozů pocházejících z těchto zemí, výrobní odvětví Společenství nemohlo mít z tohoto vývoje plný prospěch.
Od roku 1998 většina ukazatelů škod, tj. výroba, objem prodeje, ceny, podíl na trhu, výnosnost, návratnost investic, finanční tok a zaměstnanost, zaznamenala negativní vývoj.
Obzvláště pokles prodejních cen výrobního odvětví Společenství měl negativní vliv na jeho výnosnost.
(83) Navíc, zatímco objem prodeje výrobního odvětví v období mezi rokem 1998 a OŠ se snížil, dovozy pocházející z Indonésie byly značné.
Šetření ukázalo, že během OŠ byly dovozy prováděny za ceny, které podbízely ceny výrobního odvětví Společenství o 30 až 40 %.
Kromě toho bylo zabráněno zvýšení cen.
(84) Tak bylo zjištěno, že situace výrobního odvětví Společenství se zhoršila takovou měrou, že výsledkem šetření byl závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo značné škody.
(85) Je třeba připomenout, že po OŠ vedla špatná finanční situace výrobního odvětví Společenství k jeho úpadku.
E. PŘÍČINY ŠKOD
1. Úvod
3 odst. 6 a 7 základního nařízení bylo zkoumáno, zda dovozy pocházející z Indonésie byly vzhledem k jejich objemu a vlivu na ceny MKP na trhu Společenství příčinou škod do té míry, že je možno je klasifikovat jako škody značné.
Známé faktory jiné než dumpingové dovozy, které mohly ve stejné době způsobit výrobnímu odvětví Společenství škody, byly rovněž přezkoumány, aby se zajistilo, že případné škody způsobené jinými faktory nebudou přičítány dumpingovým dovozům z Indonésie.
2. Účinek dumpingových dovozů
(87) Objem dumpingových dovozů se snížil v období od roku 1998 do OŠ o 14 % a jejich podíl na trhu Společenství poklesl v tomtéž období o 2 procentní body.
Zůstaly však značné a jejich podíl na trhu se v období mezi rokem 1998 a OŠ vždy pohyboval mezi 18 % a 13 %.
Tyto dovozy také značně podbízely ceny výrobního odvětví Společenství.
Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu poklesl o více než 4 procentní body.
V tomtéž období poklesly průměrné ceny Společenství o 4 %.
Cenový propad cen byl ve skutečnosti dokonce vyšší, než je uvedeno v bodě 78 odůvodnění.
(88) Během téhož období, mezi rokem 1998 a OŠ, se situace výrobního odvětví Společenství zhoršila, jak ukazují snížení objemu prodeje a velikosti podílu na trhu, pokles ceny a podstatné zhoršení výnosnosti, která se změnila ve ztráty.
Tak nemohlo mít výrobní odvětví Společenství z výše uvedených opatření uložených vůči ČLR a Malajsii, žádný významný prospěch.
(89) Indonéský vývozce tvrdil, že indonéské vývozy nemohly způsobit žádné škody, protože se v době mezi roky 1999 a 2000 snížily a jejich podíl na trhu byl jen minimální.
Tatáž společnost uváděla, že dovozy z Indonésie nemohly mít na výrobní odvětví Společenství žádný skutečný dopad, protože výroba ve Společenství je pětkrát nebo šestkrát vyšší než objem indonéských dovozů.
(90) Je však třeba připomenout, že ačkoli se indonéské dovozy v době mezi roky 1998 a 2000 snížily, v období mezi rokem 1998 a OŠ opět slabě stouply, aniž dosáhly úrovně roku 1998.
Navíc, jak již bylo vysvětleno v bodě 58 odůvodnění, držel se podíl indonéských dovozů na trhu mezi 8 % a 13 %, což je podstatně a jasně víc než uváděné minimum.
Nakonec je ještě třeba také připomenout, že výrobní odvětví Společenství je jasně definováno v bodě 52 odůvodnění a že objem jeho výroby je mnohem nižší, než tvrdí indonéská společnost.
(91) Z toho proto lze vyvodit závěr, že dumpingové dovozy pocházející z Indonésie neutralizovaly účinky antidumpingových opatření přijatých v roce 1997 vůči ČLR a Malajsii a změněných pro ČLR v roce 2000 a že byly podstatnou příčinou negativního vývoje souhrnně popsaného v předcházejících odstavcích.
3. Účinek jiných faktorů
a) Dovozy z jiných třetích zemí
(92) Uvažovalo se, zda mohly ke škodám, které utrpělo výrobní odvětví Společenství, vést jiné faktory než dumpingové dovozy z Indonésie, a zejména, zda k této situaci mohly přispět dovozy z jiných zemí než z Indonésie.
(93) Objem dovozu z jiných třetích zemí se v období mezi rokem 1998 a OŠ zvýšil o 17 %, zatímco jejich podíl na trhu stoupl v tomtéž období pouze o 5 procentních bodů.
Tento vzrůst je ve velké míře důsledkem zvýšení dovozů pocházejících z Indie, Maďarska a Thajska, zatímco se mezitím dovozy pocházející z ČLR a Malajsie značně snížily díky antidumpingovým opatřením uloženým v roce 1977.
(94) Průměrná cena za kus u dovozů ze třetích zemí se v období mezi rokem 1998 a OŠ snížila o 16 %.
Během tohoto období poklesly ceny dovozů téměř ze všech třetích zemí s výjimkou cen dovozů z ČLR, které se díky účinku antidumpingových opatření značně zvýšily, ačkoli dosáhly téže úrovně jako maďarské ceny teprve v OŠ.
i) Indie
(95) Nejdříve se zkoumalo, zda ke škodám způsobeným výrobnímu odvětví Společenství mohly přispět dovozy z Indie.
Přestože se dovozy z Indie v období mezi rokem 1998 a OŠ značně zvýšily, bylo zjištěno, že byly podbízeny dovozy z Indonésie, jejichž ceny byly v období mezi rokem 1998 a OŠ o 2 až 30 % nižší než ceny dovozů z Indie.
Dále je třeba poznamenat, že v roce 1998, kdy dovozy z Indie začaly, byly ceny o více než 40 % vyšší než ceny srovnatelného množství MKP dovezených z Indonésie.
Od té doby indické dovozní ceny stále klesaly, ale v období mezi rokem 1998 a OŠ byly stále ještě o 5 % vyšší než ceny indonéské.
Z toho lze proto vyvodit závěr, že přestože dovozy z Indie rovněž nežádoucím způsobem ovlivnily situaci výrobního odvětví Společenství, byl negativní dopad dumpingových dovozů z Indonésie sám o sobě velmi podstatný.
Ve skutečnosti byla Indonésie ve Společenství vlivným a důležitým účastníkem trhu.
Objem jejího vývozu do Společenství byl nižší než objem indických dovozů, ale byl stále ještě podstatný.
Indonéské dovozy podbízely ceny výrobního odvětví Společenství dokonce více než vývozy z Indie.
Je třeba poznamenat, že výše uvedená analýza byla značně ztížena tím, že Indonésie nespolupracovala, takže z její strany nebyly poskytnuty žádné informace o typech výrobku a o segmentech trhu, kterých se dovozy z Indonésie týkaly.
ii) Čínská lidová republika
(96) Bylo rovněž zkoumáno, zda přijetí antidumpingových opatření uplatněných v roce 1997 vůči dovozům z ČLR mohlo vést nebo přispět ke škodám způsobeným výrobnímu odvětví Společenství.
V této souvislosti je pozoruhodné, že ačkoliv přijetí cla na dovozy z ČLR neutralizovalo účinek opatření uplatněných v roce 1997 s ohledem na prodejní ceny, přesto tato opatření vedla už v roce 1998 k podstatnému snížení objemu dovozů z ČLR.
Navíc je třeba poznamenat, že zatímco dovozy z Indonésie začaly teprve v roce 1997, jejich objem dosáhl do roku 1998 již téměř stejné úrovně jako dovozy z ČLR.
Od té doby se dovozy z ČLR dramaticky snižovaly, zatímco indonéské dovozy klesaly mnohem menší měrou až do doby OŠ, kdy byly třikrát vyšší než dovozy z ČLR.
Proto vzhledem k tomu, že objem dovozů z ČLR byl v období mezi rokem 1998 a OŠ daleko nižší než objem dovozů z Indonésie, byl učiněn závěr, že tyto dovozy nemají na výrobní odvětví Společenství ve srovnání s účinkem dumpingových dovozů z Indonésie žádný vážný vliv.
ii) Maďarsko
(97) Aby bylo možno určit, zda dovozy z Maďarska byly samy o sobě příčinou škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství, byl proveden přezkum objemu dovozů a cen na trhu Společenství.
(98) Analýza týkající se maďarských dovozů v období mezi rokem 1998 a OŠ byla založena na údajích uvedených v dotazníku vyplněném a vráceném výrobcem ve Společenství, jehož závod v Maďarsku představuje jediného maďarského výrobce.
(99) Během sledovaného období se objem dovozů MKP pocházejících z Maďarska zvýšil.
Ačkoliv se ceny, které výrobní odvětví Společenství účtovalo na trhu Společenství za své výrobky dovezené z Maďarska, ve sledovaném období snížily, patřily mezi cenami dovozů z jiných třetích zemí stále k nejvyšším a byly podbízeny dovozy z Indonésie.
(100) Maďarská výroba MKP výrobního odvětví Společenství byla analyzována a srovnána s rakouskou výrobou.
Bylo zjištěno velmi malé překrytí mezi modely vyráběnými v Rakousku a Maďarsku.
(101) Vzhledem k malému procentu modelů vyráběných jak v Rakousku, tak i v Maďarsku se došlo k závěru, že maďarské výrobky doplňují výrobní sortiment výrobního odvětví Společenství a umožňují mu nabízet zákazníkům širší paletu modelů a že nemají na situaci výrobního odvětví Společenství žádný negativní vliv.
(102) Z výše uvedených skutečností vyplynul závěr, že dovozy z Maďarska nepřispěly nijak významně ke zhoršení situace výrobního odvětví Společenství.
iv) Thajsko
(103) Vzhledem k tomu, že (jak již je konstatováno v nařízení Rady (ES) č. 2100/2000) "určité zboží čínského původu bylo deklarováno u vnitrostátních celních orgánů jako pocházející z Thajska a tak se vyhnulo zaplacení antidumpingového cla" bylo rovněž považováno za patřičné vyhodnotit dopad dovozů odeslaných z Thajska.
(104) Dovozy z Thajska se během sledovaného období značně zvýšily, neboť v roce 1998 začaly dovozem cca jednoho miliónu kusů a v OŠ dosáhly již více než 23 miliónů kusů.
Kromě toho bylo na základě údajů od Eurostatu zjištěno, že prodejní ceny byly u thajských dovozů nižší než ceny dovozů z Indonésie.
(105) Ačkoliv bylo zjištěno, že thajské ceny jsou cca o 20 % nižší než ceny indonéských dovozů, je třeba připomenout, že objem indonéských dovozů je o více než třetinu vyšší než objem dovozů Thajska.
Ze skutečnosti, že objem dovozů z Thajska je stále ještě podstatně nižší než objem dovozů z Indonésie, vyplynul závěr, že tyto dovozy namohly mít ve srovnání s dumpingovými dovozy z Indonésie žádný významný účinek.
(106) Výsledky analýzy týkající se Thajska byly indonéským nespolupracujícím vývozcem zpochybněny.
Tvrdil, že objem dovozů z Indonésie je srovnatelně nižší a že ceny jsou ve srovnání s dovozy z Thajska vyšší.
V této souvislosti je třeba připomenout, že thajské ceny byly nižší než ceny dovozů z Indonésie a objem dovozů z Indonésie byl o více než 30 % vyšší než objem dovozů z Thajska.
Tím je závěr uvedený v bodě 105 odůvodnění potvrzen.
b) Další faktory
(107) Bylo rovněž zkoumáno, zda ke škodám způsobeným výrobnímu odvětví Společenství mohly přispět i jiné faktory než výše uvedené.
(108) Spolupracující dovozci tvrdili, že obchod MKP je cenově neobyčejně citlivý a proto musí výrobci prodávat velká množství, aby byli konkurenceschopní.
Tytéž strany také argumentovaly tím, že výrobní odvětví Společenství se zaměřuje pouze na trh Společenství místo na světový trh, který by mu umožnil nákladově účinnější činnost.
V této souvislosti je třeba připomenout, že poměr prodeje výrobního odvětví Společenství uvnitř a mimo Společenství se v období mezi rokem 1998 a OŠ nijak významně nezměnil.
Ačkoliv bylo výrobní odvětví Společenství silně zaměřeno na trh Společenství, objem jeho prodeje na vývoz mu v roce 1998, kdy dovozy z Indonésie byly značné, dovolil dosáhnou zisku.
(109) Jeden uživatel argumentoval tím, že škody byly způsobeny silnou konkurencí v výrobním odvětví kancelářských potřeb.
Tato konkurence údajně vedla uživatele výrobku/obchodníky s výrobkem k nátlaku na výrobní odvětví Společenství, jehož výsledkem bylo cenové snížení.
V této souvislosti je třeba zdůraznit, že dumpingové dovozy musely cenový nátlak uživatelů ve Společenství značně zhoršit a výrobní odvětví Společenství tak poškodit.
(110) Kromě toho bylo zkoumáno, zda cenový pokles je výsledkem obvyklého obchodu MKP, neboť v období mezi rokem 1998 a OŠ se snížily ceny téměř všech dodavatelů.
(111) V této souvislosti je třeba připomenout, že všeobecný pokles cen by mohl být důsledkem trvalých nekalých praktik jednak ze strany ČLR a Malajsie a jednak ze strany Indonésie, které ovlivnily trh Společenství.
(112) Kromě toho je trh s MKP, jak se uvádí v bodě 108 odůvodnění, cenově neobyčejně citlivý.
Ze zjištění, že ceny indonéských dovozů byly v období mezi rokem 1998 a OŠ dumpingové a nižší než průměrná kusová cena všech ostatních dovozů MKP, byl proto vyvozen závěr, že dovozy z Indonésie, jejichž podíl na trhu Společenství činil v období mezi rokem 1998 a OŠ 8 až 13 %, měly na ceny na tomto trhu depresivní vliv.
(113) Nakonec bylo zkoumáno, zda cenové chování firmy Krause, nespolupracujícího výrobce ve Společenství, nepřispělo ke vzniku škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství.
Dodatečný přezkum údajů o firmě Krause ukázal, že situace tohoto výrobce ve Společenství se ve sledovaném období rovněž zhoršila, zejména co se týče prodejní ceny a výnosnosti.
Zdá se proto, že tento výrobce nijak nepřispěl ke škodám způsobeným výrobnímu odvětví Společenství a že byl dovozy z Indonésie stejně negativně postižen a přinucen ke snížení svých cen podobně jako výrobní odvětví Společenství.
(114) Ze všech výše vysvětlených důvodů byl vyvozen závěr, že propad cen na trhu Společenství nemůže být způsoben obvyklým vývojem obchodu, ale že je spíše důsledkem nekalých obchodních praktik Indonésie.
(115) Indonéské orgány tvrdily, že indonéské vývozy byly omezeny na dodávky pro italského výrobce kroužkových pořadačů na doplnění sortimentu jeho výrobků.
(116) Ukázalo se, že toto tvrzení je v rozporu s prohlášením nespolupracujícího indonéského vývozce, který argumentoval tím, že jediným trhem, na kterém má indonéský výrobce významnější podíl, je trh Spojeného království.
Toto potvrdil i Eurostat.
(117) Posledně jmenovaný výrobce tvrdil, že tyto indonéské vývozy nemohly způsobit škody, protože jejich hlavním odbytištěm je Spojeného království, kde výrobní odvětví Společenství nevyvíjí žádnou významnější činnost.
Nehledě na skutečnost, že toto tvrzení je v rozporu s prohlášením indonéských orgánů, je třeba připomenout, že analýza škod se vztahuje na celé Společenství a nikoliv pouze na některý region.
4. Závěr o příčině škod
(118) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že značné škody způsobené výrobnímu odvětví Společenství, které jsou charakterizovány negativním vývojem výroby, objemů prodeje, cen, podílu na trhu, výnosnosti, návratnosti investic, finančního toku a zaměstnanosti, patřičně upravené s přihlédnutím k přemístění části výroby do Maďarska, byly způsobeny dotyčnými dumpingovými dovozy.
Kombinace dovozů z Indie, Thajska a ČLR, jakož i částečného přemístění výroby do Maďarska měla na situaci výrobního odvětví Společenství ve skutečnosti pouze omezený vliv.
(119) Indonéský nespolupracující vývozce také tvrdil, že závěr uvedený v bodě 118 odůvodnění je v rozporu se skutečností, že jsou dostatečné důkazy k zahájení přezkumu v souvislosti s termínem ukončení platnosti opatření vůči ČLR.
(120) V této souvislosti je třeba připomenout, že cílem přezkumu souvisejícího s blížícím se termínem ukončení platnosti opatření je analýza situace trhu Společenství z hlediska pravděpodobnosti pokračování nebo opakování dumpingu a škod, kdyby byla platná opatření odstraněna.
Skutečnost, že zhoršení situace během tohoto období šetření bylo přičítáno Indonésii, nemá vliv na analýzu budoucího chování čínských vývozců na trhu Společenství a na jeho pravděpodobný dopad na situaci výrobního odvětví Společenství.
Rovněž je třeba připomenout, že čínský podíl na trhu byl v posledních dvou letech sledovaného období na velmi nízké úrovni.
(121) Na základě analýzy, která vhodně rozlišila a oddělila účinky všech známých faktorů na situaci výrobního odvětví Společenství od škodlivých účinků dumpingových dovozů, se tímto přijímá závěr, že tyto ostatní faktory nemohou jako takové nic změnit na skutečnosti, že značné škody musí být přičteny dumpingovým dovozům.
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Předběžná poznámka
(122) Bylo zkoumáno, zda existují závažné důvody, které by mohly vést k závěru, že přijetí opatření není v tomto konkrétním případě v zájmu Společenství. Za tímto účelem a v souladu s čl.
21 odst. 1 základního nařízení bylo na základě všech poskytnutých dokladů zkoumáno, jaký dopad by měla opatření na všechny strany, kterých se toto řízení týká, a také jaké důsledky by mělo nepřijetí takových opatření.
(123) Aby bylo možné určit pravděpodobný důsledek uložení nebo neuložení opatření, byly vyžádány informace ode všech dotčených stran.
Byly rozeslány dotazníky oběma výrobcům ve Společenství, kteří podali stížnost, dvěma ostatním společnostem známým jako výrobci ve Společenství, devíti nezávislým dovozcům, 49 uživatelům a jednomu sdružení uživatelů.
Vyplněný dotazník vrátil jeden ze stěžovatelů (Koloman), dva nezávislí dovozci, jakož i jeden uživatel spojený s těmito dovozci.
Jiný uživatel sdělil své stanovisko, aniž vyplnil dotazník.
(124) Údaje z dotazníků a uvedené stanovisko byly základem analýzy zájmu Společenství.
2. Zájem výrobního odvětví Společenství
a) Předběžná poznámka
(125) V posledních pěti letech několik výrobců ve Společenství ukončilo výrobu MKP.
Co se týče zbývajících společností, šetřením bylo zjištěno (viz bod 49 odůvodnění), že jedna společnost se sídlem ve Spojeném království rovněž před několika roky zastavila svou výrobu.
V případě společnosti se sídlem v Itálii bylo zjištěno, že nepředstavuje žádný významnější podíl na výrobě MKP ve Společenství a podstatnou část prodávaného zboží dováží.
Španělská společnost by měla být považována spíše za dovozce než za výrobce, protože vyrábí zanedbatelné množství dotyčného výrobku, zatímco více než 90 % prodávaného zboží dováží z Indonésie.
Z toho lze proto učinit závěr, že jedinými zbývajícími výrobci s významnou výrobou MKP ve Společenství jsou oni dva stěžovatelé.
(126) Je třeba připomenout, že oba výrobci ve Společenství, kteří podali stížnost, byli již v minulosti těžce poškozeni dovozy MKP pocházejícími z ČLR a Malajsie, které vedly (jak je popsáno v nařízení (ES) č. 119/97) mimo jiné ke snížení zaměstnanosti v době mezi rokem 1992 a říjnem 1995 o 28 %.
Jak je uvedeno v bodě 72 odůvodnění, došlo v období mezi rokem 1998 a OŠ k dalšímu snížení počtu zaměstnanců odvětví o 30 %.
(127) Vzhledem ke značným škodám, které výrobní odvětví Společenství utrpělo, byl učiněn závěr, že kdyby se výrobní odvětví z následků nekalých dumpingových praktik nezotavilo, pravděpodobně by výroba MKP ve Společenství úplně zanikla a jejich uživatelé by byli značnou měrou závislí na dovozech.
b) Finanční situace výrobního odvětví Společenství
(128) Finanční situace výrobního odvětví Společenství se ve sledovaném odvětví vyvíjela tak negativně, že po OŠ upadlo výrobní odvětví Společenství do konkurzu, jak je uvedeno v bodě 53 odůvodnění.
Je třeba poznamenat, že ztrátová situace byla výsledkem dumpingových dovozů za nízké ceny.
Skutečnost, že spolupracující výrobce ve Společenství byl převzat rakouskou společností, však nasvědčuje tomu, že výroba MKP ve Společenství je ve stadiu restrukturalizace a že je vyvíjeno značné úsilí zajistit životaschopnost tohoto výrobního odvětví a vrátit mu jeho výnosnost.
c) Možné důsledky uložení nebo neuložení opatření vůči výrobnímu odvětví Společenství
(129) Po uložení opatření by obnovení spravedlivých tržních podmínek umožnilo výrobnímu odvětví Společenství znovu získat podíl na trhu, lepším využitím kapacity snížit výrobní náklady na kus a zvýšit výnosnost.
Kromě toho se očekává, že opatření budou mít pozitivní vliv na vývoj cen výrobního odvětví Společenství.
Očekává se, že zvýšení výroby a prodeje na jedné straně a další snižování nákladů na kus na straně druhé ve spojení s přiměřeným zvýšením ceny umožní výrobnímu odvětví Společenství zlepšit jeho finanční situaci.
(130) Naproti tomu by v případě neuložení opatření výrobní odvětví Společenství muselo pravděpodobně dále snižovat své ceny, případně by nadále ztrácelo svůj podíl na trhu.
V obou případech by se situace výrobního odvětví Společenství pravděpodobně zhoršila.
Dalším pravděpodobným důsledkem by bylo úplné a konečné ukončení výroby.
(131) Vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství nevyrábí pouze dotyčný výrobek, ale také jiné zboží představující cca třetinu jeho obratu, je velmi pravděpodobné, že uzavření výrobních linek na výrobu MKP by ovlivnilo životaschopnost celého podniku a vedlo by k uzavření všech výrobních linek s následným rozsáhlejším negativním dopadem na zaměstnanost a investice.
d) Možné přemístění výroby výrobního odvětví Společenství
(132) Bylo zkoumáno, zda by vzhledem k přemístění části výroby výrobního odvětví Společenství do třetí země nemohla být některá opatření proti zájmu Společenství.
Byla proto současně zkoumána také možnost dalšího přemístění.
(133) Především je třeba připomenout, že toto přemístění, k němuž došlo v roce 2000 (viz bod 78 odůvodnění), umožnilo výrobnímu odvětví Společenství omezit jeho ztráty.
Bylo to strategické rozhodnutí s cílem překazit vliv dumpingových praktik.
Kromě toho je pravděpodobné, že toto přemístění mělo v důsledku zlepšení finanční situace výrobního odvětví nepřímý účinek ve formě zvýšení jeho atraktivnosti pro investora, který je v nedávné době převzal.
(134) Pokud se týče rizika jakéhokoliv dalšího přemístění, obdržela Komise uspokojující potvrzení, že takové přemístění výrobní odvětví Společenství nemá v úmyslu.
Kromě toho není žádný důvod se domnívat, že takové přemístění je pravděpodobné, protože restrukturalizační snaha spojená s uložením antidumpingových opatření by výrobnímu odvětví Společenství umožnila znovu dosáhnout výnosnosti.
3. Zájem dovozců
(135) Někteří výrobci, kteří však MKP z Indonésie nenakupují, namítají, že změnou zdrojů dodávek by mohly vzniknout dodatečné náklady nebo přechodné problémy.
Dovozci zejména zdůrazňovali, že kvůli antidumpingovým opatřením zavedeným v roce 1997 již byli nuceni změnit své dodavatelské zdroje.
(136) Je však třeba připomenout, že účelem antidumpingových opatření není donutit dovozce nebo uživatele ke změně jejich dodavatelských zdrojů, nýbrž obnovit korektní hospodářskou soutěž na trhu Společenství.
Kromě toho tito dovozci uznali, že několik jiných třetích zemí by mohlo MKP snadno vyrábět a nepředpokládali žádné potíže v odběru ze zemí, vůči kterým nejsou antidumpingová opatření používána.
Kromě toho mohou obchodovat také zbožím výrobců ve Společenství.
Proto mohou být problémy způsobené možnou změnou dodavatelů pouze dočasné a je nepravděpodobné, že by mohly převážit pozitivní vliv antidumpingových opatření na výrobní odvětví Společenství.
4. Zájem uživatelů a spotřebitelů
a) Uživatelé
(137) Jak spolupracující nezávislí dovozci, tak i uživatelé (výrobci kroužkových pořadačů) tvrdili, že uložení antidumpingových opatření by mohlo mít vážný nepříznivý dopad na finanční situaci uživatelů.
(138) V této souvislosti bylo zkoumáno, jaký pravděpodobný dopad by mohla mít antidumpingová opatření vůči Indonésii na výrobní náklady uživatelů.
Byl odhadnut dopad zamýšlených opatření vůči Indonésii na uživatele s jediným zdrojem dodávek z Indonésie (nejhorší scénář).
Na tomto základě bylo usouzeno, že by došlo ke zvýšení výrobních nákladů o cca 4 %.
Jak již bylo vysvětleno, je toto zcela hypotetický scénář, neboť nespolupracoval žádný uživatel, který odebíral dotyčný výrobek pouze z Indonésie.
(139) Na základě výše uvedených zjištění se došlo k závěru, že dopad antidumpingových cel na uživatele by byl zanedbatelný.
Všeobecněji řečeno, vzhledem k neexistující spolupráci za strany ostatních uživatelů je pravděpodobné, že by antidumpingová cla měla na náklady ostatních uživatelů podobně zanedbatelný vliv.
(140) Spolupracující uživatel tvrdil, že podobně jako před třemi roky, kdy musel v důsledku uložení antidumpingových opatření vůči dovozům MKP pocházejících z ČLR a Malajsie přemístit část své výroby mimo Společenství a uzavřít tři své závody, mělo by uložení antidumpingových opatření vůči dovozům z Indonésie, které by zdražilo jednu z položek jeho výrobních nákladů, ten důsledek, že by byl nucen k dalšímu přeložení své výroby MKP mimo území Společenství, případně k uzavření příslušných závodů.
To by mohlo mít dopad na celou jeho činnost, tj. také na výrobu ostatních výrobků, jejichž provozy by byly rovněž přemístěny, a bylo by to spojeno se značnou ztrátou pracovních míst ve Společenství.
(141) Všeobecně je třeba poukázat na to, že toto nebezpečí přemístění druhotného průmyslu v důsledku antidumpingových opatření je zmírněno tím, že část trhu s kroužkovými pořadači je zaměřena na živnostenské/výrobní spotřebitele a že zásadou je, aby uživatelé byli nablízku svým zákazníkům, měli pružnou výrobu připravenou uspokojit poptávku a aby dobře znali trh.
Šetření ve skutečnosti ukázalo, že hlavními kritérii, která jsou pro zákazníky výrobců kroužkových pořadačů při výběru rozhodující, jsou cena, kvalita a servis, jakož i krátké dodací lhůty.
Kromě toho, jak je vysvětleno v bodech 137 a 138 odůvodnění, bylo zjištěno, ze finanční dopad na druhotný průmysl je zanedbatelný.
Nakonec také skutečnost, že při šetření plně spolupracoval pouze jeden výrobce pořadačů, potvrzuje závěr, že tato antidumpingová opatření nebudou mít na uživatele žádný rozhodující vliv.
(142) Kromě toho některé dotčené strany zdůrazňovaly, že k přemístění několika uživatelů v minulých letech došlo v důsledku vysokých výrobních nákladů ve Společenství.
Tím se potvrzuje, že jakékoliv přemístění výroby by mělo být posuzováno v širší souvislosti a s přihlédnutím ke struktuře celkových nákladů, na nichž se antidumpingová opatření podílejí nezanedbatelnou měrou.
(143) Pokud se týče zvláštní situace spolupracujícího uživatele, šetření ukázalo, že ačkoliv tento uživatel přemístil v období mezi rokem 1998 a OŠ část své výroby mimo Společenství, tj. po zavedení antidumpingových opatření vůči ČLR a Malajsii, tento uživatel ve skutečnosti změnil po zavedení antidumpingových opatření vůči ČLR a Malajsii svůj zdroj dodávek a nakupoval MKP od spolupracujícího dovozce, který zase od roku 1998 začal dovážet z Indie místo z ČLR.
Zdá se proto obtížné prokázat souvislost mezi přemístěním výroby kroužkových pořadačů tohoto uživatele mimo Společenství a stanovením antidumpingových cel na dovozy z ČLR a Malajsie.
Kromě toho mají antidumpingová cla, jak je uvedeno již v bodě 139 odůvodnění, na výrobní náklady tohoto uživatele jen zanedbatelný dopad.
(144) Bylo zjištěno, že na výše uvedené přemístění by se mělo nahlížet spíše jako na důsledek expanzivní strategie tohoto uživatele, který v minulých letech získal několik společností.
Tato strategie vedla nakonec ke konsolidaci a restrukturalizaci různých provozů skupiny podniků, z nichž některé byly uzavřeny.
Na přemístění některých provozů mimo Společenství by mělo být nahlíženo jako na součást této strategie, která je zaměřena na posílení postavení tohoto uživatele na trhu Společenství a rozvoj jeho přítomnosti ve východní Evropě.
(145) Na výše uvedeném pozadí a vzhledem k zanedbatelnému vlivu, který pravděpodobně může výše stanovených cel na dotyčného uživatele mít, se zdá nepravděpodobné, že antidumpingová opatření vůči Indonésii budou mít jako taková za následek další přesun jeho výroby kroužkových pořadačů mimo Společenství.
(146) Pokud se týče uzavření provozů a nebezpečí dalšího uzavírání v souvislosti se zavedením antidumpingových opatření vůči Indonésii, bylo zjištěno, že spolupracující uživatel uzavřel v posledních třech letech tři své provozy v době platnosti opatření vůči ČLR a Malajsii.
Vzhledem k zanedbatelnému vlivu, který by tato opatření měla na výrobní náklady a finanční situaci dotyčného uživatele (viz bod 144 odůvodnění), je nepravděpodobné, že by tato opatření vedla sama o sobě k uzavření oněch třech provozů a že by antidumpingová opatření zavedená vůči dovozům z Indonésie mohla být příčinou uzavření dalších provozů.
b) Spotřebitelé
(147) Je třeba poznamenat, že dotyčný výrobek se neprodává na úrovni maloobchodu a že se žádné sdružení spotřebitelů neozvalo ani se šetření neúčastnilo.
(148) Spolupracující uživatel rovněž tvrdil, že antidumpingová opatření zvýší cenu pro konečného zákazníka, tj. spotřebitele.
Vzhledem k výše uvedenému vysvětlení týkajícímu se dopadu na výrobce kroužkových pořadačů však nebude pravděpodobně zvýšení ceny kroužkových pořadačů pro uživatele nijak významné.
(149) Kromě toho šetření ukázalo, že spolupracující uživatel prodává své výrobky hlavně distributorům.
V nejhorším případě, kdyby se vzrůst nákladů, který by mohl uživatele postihnout, plně projevil i u konečného zákazníka, znamenal by zvýšení ceny maximálně o 4 %.
Je však nepravděpodobné, že by k tomu došlo, protože obecná zkušenost ukazuje, že každý článek odbytového řetězce se snaží část zvýšení svých nákladů unést, aby si zachoval na svém trhu konkurenceschopnost.
(150) Na základě výše uvedených skutečností bylo usouzeno, že dopad na uživatele MKP a spotřebitele kroužkových pořadačů není důvodem k nezavedení antidumpingových opatření, protože je nepravděpodobné, že by případný negativní účinek převážil nad pozitivním účinkem antidumpingových opatření proti škodlivému dumpingu na výrobní odvětví Společenství.
c) Vliv na soutěž
(151) Rovněž bylo zkoumáno, zda by zavedení antidumpingových opatření vůči dovozům z Indonésie mohlo vést k situaci, kdy by výrobní odvětví Společenství mohlo požívat výhod svého dominantního postavení na trhu Společenství, zejména vzhledem k antidumpingovým opatřením zavedeným v roce 1997 vůči dovozům z ČLR a Malajsie a vzhledem k restrukturalizaci výrobního odvětví Společenství.
(152) Především je třeba připomenout, že během OŠ drželo výrobní odvětví Společenství svůj podíl na trhu jen ve výši mezi 10 a 15 %.
Oba výrobci ve Společenství, kteří podali stížnost by během OŠ měli na trhu dohromady podíl mezi 32 a 37 %.
I kdyby se do společného podílu obou stěžovatelů na trhu zahrnuly i dovozy firmy Koloman, pohyboval by se tento podíl na trhu Společenství v rozmezí 47 až 52 %.
Mimoto je třeba také připomenout, že ačkoliv Komise zahájila přezkum opatření vůči ČLR, netýká se tento přezkum dovozů z Malajsie.
Rovněž mohou být MKP dále dováženy z Indie.
Proto se pokládá za velmi nepravděpodobné, že by zavedení antidumpingových opatření vůči Indonésii mohlo vést na trhu Společenství k negativnímu vlivu na soutěž v výrobním odvětví Společenství.
Nakonec budiž připomenuto, že zavedení antidumpingových opatření vůči ČLR a Malajsii nevedlo z žádnému dominantnímu postavení výrobního odvětví Společenství, i když v té době neexistovaly žádné jiné zdroje dodávek než tyto dvě země.
(153) Na druhé straně je pravděpodobné, jak bylo vysvětleno již v bodě 130 odůvodnění, že bez opatření k odstranění vlivu dumpingových dovozů nebude výrobní odvětví Společenství již životaschopné a tedy zanikne.
Jistě by nebylo v zájmu uživatelů, aby výrobní odvětví Společenství zastavilo výrobu dotyčného výrobku.
Jednak jediný spolupracující uživatel nakupoval v období mezi rokem 1998 a OŠ 20 až 50 % MKP od výrobního odvětví Společenství a jednak by zastavením výroby MKP v výrobním odvětví Společenství byli uživatelé značně závislí na dovozech.
(154) V případě zavedení opatření existuje stále ještě několik alternativních zdrojů.
MKP jsou nebo mohou být nakupovány od výrobního odvětví Společenství, od jiných výrobců ve Společenství, z Indie a Hongkongu.
Kromě toho mohou být pravděpodobně opět zahájeny dovozy z Malajsie, protože opatření vůči této zemi pozbyla před časem platnost.
Šetření navíc ukázalo, že zavedení antidumpingových opatření vůči dovozům z ČLR a Malajsie nezpůsobilo žádný nedostatek dotyčného výrobku.
Nakonec je třeba připomenout zjištění, že opatření měla na uživatele jen zanedbatelný vliv a že dotyčný výrobek bude zcela pravděpodobně dovážen z Indonésie.
5. Závěr o zájmu Společenství
(155) Vzhledem k výše uvedeným důvodům se došlo k závěru, že neexistují žádné závažné důvody proti stanovení antidumpingových cel.
G. KONEČNÁ OPETŘENÍ
1. Výše náhrady škod
(156) Vzhledem k závěrům týkajícím se dumpingu, škod, příčin a zájmu Společenství, by měla být přijata opatření k zabránění dalších škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství dumpingovými dovozy.
9 odst. 4 základního nařízení Komise zkoumala, jaká výše náhrady by byla adekvátní k odstranění škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství dumpingem.
Přitom byl zastáván názor, že by výše ceny měla být vypočtena na základě výrobních nákladů výrobce s připočtením přiměřeného ziskového rozpětí.
(158) Bylo zjištěno, že s přihlédnutím k potřebě dlouhodobých investic a zvláště pak k ziskovému rozpětí, které by výrobní odvětví Společenství mohlo při neexistenci škodlivého dumpingu očekávat, lze za přiměřené minimum považovat ziskové rozpětí 5 %.
(159) Vzhledem k chybějící spolupráci bylo konstatováno, že výše náhrady škod by měla pokrýt rozdíl mezi vypočtenou cenou a cenami CIF upravenými tak, jak je to vysvětleno v bodě 60 odůvodnění.
(160) Zjištěná výše rozpětí škody pro dovozy z Indonésie je 42,30 %.
2. Konečná antidumpingová opatření
(161) Z předcházejících skutečností a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení byl vyvozen závěr, že konečná antidumpingová cla by měla být běžně stanovena ve výši rozpětí škod pro Indonésii.
(162) S ohledem na paralelní antisubvenční řízení probíhající v souladu s čl. 24 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2026/97 [7] (dále jen "základní antisubvenční nařízení") a čl. 14 odst. 1 základního nařízení, nesmějí být pro žádný výrobek stanovena současně jak antidumpingová, tak i vyrovnávací cla z důvodu řešení jedné a téže situace vzniklé následkem dumpingu a subvencí vývozu. Při současném šetření bylo zjištěno, že antidumpingová cla by měla být pro dovozy dotyčného výrobku pocházejícího z Indonésie stanovena a proto je třeba určit, zda a v jakém rozsahu z téže situace vznikla subvenční a dumpingová rozpětí.
(163) V paralelním antisubvenčním řízení byla pro dovozy z Indonésie v souladu s čl. 15 odst.
1 základního antisubvenčního řízení stanovena vyrovnávací cla odpovídající subvencím ve zjištěné výši 10 %. Některé ze šetřených subvencí v Indonésii přestavovaly subvence ve smyslu čl.
4 písm. a) základního antisubvenčního nařízení. Tyto subvence by mohly jako takové ovlivnit pouze vývozní cenu indonéského vyvážejícího výrobce, a vést tak ke zvýšení dumpingového rozpětí.
Jinými slovy, zjištěné dumpingové rozpětí pro indonéské výrobce je částečně důsledkem existence subvencí vývozu.
Za těchto okolností se nepokládá za vhodné, aby byla stanovena jak vyrovnávací, tak i antidumpingová cla v plném rozsahu zjištěných příslušných subvenčních a dumpingových rozpětí.
Proto by výše kombinovaných cel neměla překročit hodnotu rozpětí škody. Vzhledem k tomu, že část rozpětí škody 42,3 % bude kryta stanovením vyrovnávacího cla ve výši 10 %, nemělo by antidumpingové clo být vyšší, než je zbývajících 32,3 % rozpětí škody.
Společnost _BAR_ Rozpětí subvence vývozu _BAR_ Celkové subvenční rozpětí _BAR_ Rozpětí škody _BAR_ Vyrovnávací clo _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_ Celková celní sazba _BAR_
Indonésie: všechny společnosti _BAR_ 5 % _BAR_ 10 % _BAR_ 42,3 % _BAR_ 10 % _BAR_ 32,3 % _BAR_ 42,3 % _BAR_
(164) Byl uplatňován názor, že by mohlo být porušeno ustanovení čl. 14 odst. 1 základního nařízení, protože výrobek podléhá jak antidumpingovému, tak i vyrovnávacímu clu z důvodu řešení jedné a téže situace vzniklé následkem dumpingu a subvencí vývozu. Zde je však třeba připomenout, že cla byla upravena, jak je vysvětleno v bodech 162 a163 odůvodnění, v souladu čl. 14 odst. 1 základního nařízení. Tento argument byl proto odmítnut.
(165) Aby byla dodržena lhůta stanovená v čl. 6 odst. 9 základního nařízení, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost dnem svého vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu některých mechanismů kroužkových pořadačů kódu KN ex83051000 (kódy TARIC 8305100010 a 8305100020) pocházejících z Indonésie.
Pro účely tohoto nařízení pozůstávají mechanismy kroužkových pořadačů ze dvou ocelových plechů nebo drátů s nejméně čtyřmi na nich připevněnými polokroužky, které drží pohromadě ocelová krytka.
Mohou se otevírat buď roztažením polokroužků nebo malým rozvíracím ocelovým rozvíracím mechanismem připevněným na mechanismu kroužkového pořadače.
2. Sazba konečného antidumpingového cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je pro výrobky pocházející z následující země tato:
Země _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_ Indonésie _BAR_ 32,3 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
4. Řízení týkající se dovozů některých mechanismů kroužkových pořadačů pocházejících z Indie se zastavuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 977/2002
ze dne 4. června 2002
o uložení konečného vyrovnávacího cla na dovozy některých mechanismů kroužkových pořadačů (MKPMKP) pocházejících z Indonésie a o zastavení antisubvenčního řízení ohledně dovozů některých MKPMKP pocházejících z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Stávající šetření
(1) Komise dne 18. května 2001 prostřednictvím oznámení (dále jen "oznámení o zahájení") zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství [2] oznámila zahájení antisubvenčního řízení ohledně dovozů určitých mechanismů kroužkových pořadačů (dále jen "MKPMKP"), jež pocházejí z Indie a Indonésie, do Společenství a zahájila šetření.
(2) Řízení bylo zahájeno kvůli stížnosti podané dne 3. dubna 2001 těmito výrobci Společenství: Koloman Handler AG ("Koloman"), Rakousko, a Krause Ringbuchtechnik GmBH & Co. KG ("Krause"), Německo, ("žalobci"), kteří představují převážný podíl, v tomto případě asi 90 %, výroby MKPMKP ve Společenství.
Stížnost obsahovala důkaz o subvencování uvedeného výrobku a o materiální újmě, která z něj vyplývá, což bylo shledáno dostatečným k tomu, aby se zahájilo řízení.
(3) Zahájení paralelního antidumpingového řízení týkajícího se dovozů téhož výrobku pocházejícího ze stejných zemí bylo oznámeno prostřednictvím oznámení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] v tentýž den.
9 nařízení (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") oznámila vládám Indie a Indonésie, že obdržela řádně zdokumentovanou stížnost, v níž se uvádí, že dovozy subvencovaných MKPMKP pocházejících z Indie a Indonésie způsobují materiální újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Obě vlády byly přizvány ke konzultacím za účelem vyjasnění situace ohledně obsahu stížnosti a dosažení vzájemně dohodnutého řešení.
Konzultace s oběma vládami se konaly v Bruselu.
Z připomínek těchto vlád byl vypracován řádný záznam týkající se obvinění obsažených ve stížnosti ohledně dovozů subvencovaných výrobků a materiální újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, přičemž několik údajných schémat nebylo následně zahrnuto do šetření.
(5) Komise oficiálně radila výrobcům Společenství, vyvážejícím výrobcům, dovozcům a uživatelům, o nichž se ví, že se jich to týká, představitelům vyvážejících zemí a navrhovateli zahájení řízení.
Dotyčné strany měly příležitost, aby oznámily svá stanoviska písemně a aby požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(6) Komise rozeslala dotazníky všem stranám, o nichž se ví, že se jich to týká, a všem společnostem, které o sobě daly vědět ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení.
Komise dostala odpověď od indické vlády, jednoho výrobce Společenství, jednoho vyvážejícího výrobce v Indii, jakož i od vývozce, který je s ním ve spojení a sídlí vně Společenství, a od dvou dovozců ve Společenství a od jednoho uživatele ve spojení s dovozci.
Komise vyhledala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné k tomu, aby rozhodla o subvencování, újmě, příčinných souvislostech a zájmu Společenství.
Ověřovací návštěvy se uskutečnily na půdě indické vlády a v těchto společnostech:
a) Výrobci Společenství
- Koloman Handler AG, Rakousko
b) Vyvážející výrobci v Indii
- ToCheungLee Stationery Mfg Co. Pvt. Ltd, Tiruvallore
c) Vývozci ve spojení se sídlem vně Společenství v Hongkongu
- ToCheungLee (BVI) Limited/World Wide Stationery Mfg.
Co. Ltd. (hlavní holdingová společnost)
d) Dovozci, kteří nejsou ve spojení
- Bensons International Systems Ltd, Spojené království
- Bensons International Systems Ltd, Nizozemsko
e) Uživatel
- Esselte, Spojené království.
(7) Šetření ohledně subvencování a újmy se týkalo období od 1. dubna 2000 do 31. března 2001 ("období šetření" nebo "OŠ").
Komise pro účely trendů v analýze, které se vztahují k ohodnocení újmy, přezkoumala údaje vztahující se k období od 1. ledna 1998 do konce OŠ ("zvažované období").
2. Prozatímní opatření
(8) S ohledem na potřebu dále přezkoumat některá hlediska újmy, příčinné souvislosti a zájmy Společenství, zejména vzhledem k probíhající restrukturalizaci žalobců, nebyla na MKPMKP pocházející z Indie a Indonésie uvalena žádná vyrovnávací opatření.
3. Následné řízení
(9) Všechny strany byly informovány o rozhodnutí neuvalovat prozatímní opatření.
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, které byly považovány za nezbytné pro konečné zjištění.
Zejména byla provedena další šetření na místě uživatele MKPMKP ve Společenství a u dvou dovozců ve Společenství, kteří nejsou ve spojení.
(10) Všechny strany byly informovány o základních faktech a předpokladech, na jejichž základě se zamýšlelo doporučit, aby byla uvalena konečná vyrovnávací cla.
Stranám se také poskytla doba, během níž mohly po jejich zveřejnění učinit oficiální prohlášení.
Byly posouzeny ústní a písemné připomínky předložené stranami a v případě potřeby se podle toho zjištění upravila.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(11) Dotyčným výrobkem jsou určité mechanismy kroužkových pořadačů ("dotyčný výrobek").
Ty se v současné době zařazují pod kód KN ex83051000.
Mechanismy s pákou spadající pod tentýž kód KN se nezahrnují do působnosti tohoto šetření.
(12) MKPMKP se skládají ze dvou obdélníkových ocelových tabulí nebo drátů s alespoň čtyřmi půlkroužky z ocelového drátu k nim připevněnými, které drží pohromadě ocelovou vazbou.
Lze je otevírat buď zatáhnutím za půlkroužky nebo pomocí malého západkového mechanismu, který je k MKPMKP připevněn.
Kroužky mohou mír různé tvary, nejpopulárnější jsou kulaté, obdélníkové a ve tvaru písmene D.
(13) MKPMKP se používají k zařazování různých druhů dokumentů nebo papírů.
Používají je mimo jiné výrobci kroužkových pořadačů, programových vybavení a technických manuálů, fotoalb a alb na známky, katalogů a brožur.
(14) Během OŠ se ve Společenství prodalo několik stovek různých modelů MKPMKP.
Modely se lišily ve velikosti, tvaru a počtu kroužků, velikosti spodní tabule a v systému otevírání kroužků (otevření zatáhnutím nebo otevírací západkou).
V situaci, kdy neexistuje jasná dělící čára v řadě MKPMKP a vzhledem k tomu, že všechny mají stejnou základní fyzickou a technickou vlastnost a že modely MKPMKP se mohou v rámci určitých řad navzájem nahrazovat, Komise stanovila, že všechny MKP tvoří za účelem stávajícího šetření jeden jednotný výrobek.
2. Obdobný výrobek
(15) Komise zjistila, že MKP vyrobené a prodané na domácím trhu v Indii a MKP vyvezené do Společenství z Indie měly stejnou základní fyzickou a technickou vlastnost a použití.
(16) Komise dále zjistila, že mezi MKP pocházejícími z Indie dovezenými do Společenství a MKP vyrobenými výrobním odvětvím Společenství a prodanými na trhu Společenství neexistoval rozdíl v základní fyzické a technické vlastnosti a použitích.
(17) Komise s ohledem na nedostatek spolupráce ze strany všech indonéských výrobců spoléhala na fakta, která měla k dispozici v souladu s článkem 28 základního nařízení.
Komise se v tomto ohledu a za neexistence jakýchkoli dalších informací dostupných o dané zemi domnívala, že je vhodné využít informací předložených ve stížnosti, podle níž jsou MKP vyráběné a prodávané v Indonésii nebo vyvážené do Společenství a MKP vyráběné žalujícími výrobci Společenství a prodávané na trhu Společenství obdobné.
(18) Komise tudíž došla k závěru, že MKP vyráběné a prodávané výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, MKP pocházející z Indie a Indonésie vyvážené do Společenství a MKP vyráběné a prodávané na domácím trhu v Indii a Indonésii jsou všechno obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
(19) Dotyčný výrobek podléhal během OŠ smluvnímu clu 2,7 % v roce 2000 a 2001.
V rámci režimu GSP měl však dotyčný výrobek prospěch ze snížení, které dosahovalo 100 % smluvního cla splatného v roce 2000 a 2001.
Následkem toho činilo v roce 2000 uplatněné clo 0 % a v roce 2001 také 0 %.
C. SUBVENCE
1. Indie
a) Úvod
(20) Komise na základě informací obsažených ve stížnosti a na základě odpovědí v dotazníku Komise prošetřila tyto systémy, které se údajně týkají poskytování vývozních subvencí:
- volné vývozní zóny/jednotky orientované na vývoz (EPZ/EOU)
- systém "duty entitlement passbook" (DEPB)
- systém "export promotion capital goods" (EPCG)
- systém osvobození od daně ze zisku (ITE).
(21) První tři systémy jsou založeny na Aktu o zahraničním obchodu (rozvoj a regulace) z roku 1992 (v platnosti od 7. srpna 1992).
Akt o zahraničním obchodu opravňuje vládu Indie, aby vydávala oznámení ohledně vývozní a dovozní politiky.
Ta jsou shrnuta v dokumentech o "vývozní a dovozní politice", které se vydávají každých pět let a ročně se aktualizují.
Dokument, který se vztahuje k období šetření tohoto případu, se týká politiky z let 1997 až 2002.
(22) Poslední systém, systém osvobození od daně ze zisku, je založen na Aktu o osvobození od daně ze zisku z roku 1961, který se každoročně pozměňuje Aktem o financování.
(23) Na dotazník pro vyvážející výrobce odpověděla jedna společnost.
Na tento dotazník také odpověděla společnost se sídlem vně Společenství ve spojení s tímto vyvážejícím výrobcem.
Na základě údajů Eurostatu o dovozech byl vyvážející výrobce v Indii zodpovědný za všechny indické vývozy do Společenství.
b) Volné vývozní zóny (EPZ)/jednotky orientované na vývoz (EOU)
i) Právní základ
(24) Systém volných vývozních zón (dále jen "EPZ")/jednotek orientovaných na vývoz (dále jen "EOU"), který byl zaveden v roce 1965, je nástrojem v rámci vývozní a dovozní politiky, který zahrnuje podněty spojené s vývozem.
Tento systém byl během OŠ regulován celním oznámením č.
53/97, 133/94 a 126/94. Podrobnosti o systému jsou obsaženy v kapitole 9 vývozních a dovozních politik z let 1997/2002, jakož i v příslušné příručce postupů.
ii) Způsobilost
(25) Závazek společností vyvážet svou celkovou výrobu zboží může být v zásadě stanoven na základě systému EPZ/EOU.
Jakmile se tento status udělí, tyto společnosti mohou využít určitých výhod.
V Indii existuje sedm identifikovaných EPZ.
EUO mohou sídlit kdekoli v Indii.
Jedná se o svázané jednotky pod dohledem celních úřadů v souladu s oddílem 65 celního zákona.
Ačkoli EOU/EPZ jsou obecně zavázány k vývozu celkové výroby, vláda Indie povoluje těmto jednotkám, aby prodávaly část své výroby na domácím trhu za určitých podmínek.
Spolupracujícímu vyvážejícímu výrobci byl udělen status EOU.
iii) Praktické provádění
(26) Společnosti, které žádají o status EOU nebo o zřízení EPZ, tak musí činit u příslušných orgánů.
Žádost musí zahrnovat podrobnosti ohledně období následujících pěti let ohledně mimo jiné plánovaných výrobních množství, navrhovanou hodnotu vývozů, požadavky na dovozy a domácí požadavky.
Jestliže orgány přijmou žádost společnosti, požadavky a podmínky připojené k přijetí budou sděleny společnosti.
Společnosti v zónách EPZ a jednotkách EOU se mohou zabývat výrobou kteréhokoli výrobku.
Dohoda je platná na pětileté období a lze ji obnovit na další období.
(27) Jednotky EPZ/EOU mají nárok na tyto výhody:
i) osvobození od dovozních cel na všechny druhy zboží (včetně dlouhodobých aktiv, surovin a pomocných materiálů) potřebných pro zhotovení, výrobu, zpracování nebo v jejich souvislosti za předpokladu, že se nejedná o zakázané položky na negativním seznamu dovážených výrobků ("negative list of imports");
ii) osvobození od spotřební daně na zboží získané z domácích zdrojů;
iii) osvobození od daně, u níž je daň ze zisku běžně splatná v souladu s oddílem 10A nebo 10B aktu o dani ze zisku, na desetileté období;
iv) náhrada centrální daně z obratu na zboží získané v místě;
v) 100 % vlastnictví zahraničního vlastního kapitálu;
vi) možnost prodávat část výroby na domácím trhu.
(28) Dovozce by měl na zvláštním formuláři vést řádný záznam o všech dotyčných dovozech a o spotřebě a využití veškerých dovážených materiálů a učiněných vývozech.
Tyto záznamy by se měly pravidelně, pokud se tak žádá, předkládat komisaři pro rozvoj.
(29) Dovozce také musí zajistit minimální čistý zisk v zahraniční měně, počítaný jakožto procento vývozů a vývozní výkonnosti, jak se stanoví v plánu.
Celkové operace EOU/EPZ se mají provádět v celních prostorách.
iv) Závěr pro EPZ/EOU
(30) EOU systém se ve stávajícím řízení používal k dovozům dlouhodobých aktiv, surovin a pomocných materiálů, jakož i k dodávání zboží na domácí trh.
Komise proto přezkoumala pouze napadnutelnost těchto výsad.
(31) Systém EOU/EPZ v tomto ohledu zahrnuje poskytování subvencí, neboť podstatou výsad poskytovaných v rámci tohoto systému jsou finanční příspěvky vlády Indie, protože vládní příjmy, které by se měly jinak zaplatit, by ušly a výhoda připadla příjemci.
(32) Přerušení vybírání daní z dlouhodobých aktiv má stejný účinek jako osvobození, protože pokud jsou vývozní požadavky splněny, je pouze na volnosti jednání společnosti, zda a kdy uvolní dlouhodobá aktiva.
(33) Tato subvence právně závisí na vývozní výkonnosti ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení vzhledem k tomu, že ji nelze získat bez toho, aby společnost přijala povinnost vyvézt, a je tudíž považována za zvláštní a napadnutelnou.
v) Výpočet výše subvence
Zastavení dovozního cla na nákupy dlouhodobých aktiv:
(34) Indický vyvážející výrobce používal systém EOU, aby dosáhl zastavení dovozních cel, které by obvykle byly splatné na dlouhodobá aktiva.
(35) Prospěch společnosti se vypočítal na základě částky nezaplaceného cla, které by se mělo zaplatit za dovážená dlouhodobá aktiva tak, že se tato částka rozdělí na období sedmi let, vyjadřující dobu snížení hodnoty dlouhodobých aktiv dovezených společností, které se považuje za období, jež ukazuje na snížení hodnoty takových aktiv v dotyčném výrobním odvětví.
Takto vypočítaná částka, která se vztahuje k době šetření, se upravila připočítáním úroku během doby šetření, aby se stanovila úplná subvence příjemce v rámci tohoto systému.
S ohledem na podstatu tohoto systému, který je ekvivalentem jednorázového grantu, se obchodní úroková sazba během období šetření v Indii, tj. 10 %, považovala za přiměřenou.
Tato částka se během období šetření rozdělila mezi celkové vývozy.
(36) Společnost na tomto základě obdržela v rámci tohoto systému subvence ve výši 2,42 %.
Osvobození od cla na dovozy surovin a pomocných materiálů:
(37) Indický vyvážející výrobce používal systém EOU, aby tak dosáhl osvobození od cla na dovozy surovin a pomocných materiálů.
(38) Během ověřovací návštěvy došlo k ověření podstaty a množství těchto dovážených materiálů.
Společnost byla u všech surovin dovážených během OŠ schopna prokázat jasné spojení s množstvími vyvážených konečných výrobků a bylo možno stanovit, že nedošlo k žádným dovozům, které by přesahovaly dovážená množství výstupů skutečně použitých u vyvážených výrobků.
(39) Tyto dovozy tudíž spadají pod výjimku z položky (I) ilustrativního seznamu vývozních subvencí, obsaženého v příloze I základního nařízení, vzhledem k tomu, že veškeré zboží, které bylo dovezeno osvobozené od cla, se stalo součástí vyvezeného výrobku a nedošlo k žádným nadměrným úlevám z dovozního cla.
Osvobození od spotřební daně na zboží získané z domácích zdrojů:
(40) Indický vyvážející výrobce používal systém EOU, aby tak dosáhl osvobození od spotřební daně na zboží získané z domácích zdrojů.
(41) Spotřební daň zaplacená za nákupy jednotkou, která není EOU (tj. kteroukoli společností operující bez jakéhokoli zvláštního statutu), se však považuje za návratné clo (podle CENVAT/MODVAT) a využívá se k zaplacení spotřební daně na domácí prodej.
Osvobozením od spotřební daně na nákupy prostřednictvím jednotky EOU tak pro vládu Indie nejsou žádné dodatečné zisky ušlé.
Následkem toho nevyplývá pro EOU žádná dodatečná výsada.
Vrácení centrální daně z prodeje zaplacené na zboží získané v místě:
(42) Indický vyvážející výrobce použil systém EUO, aby dosáhl vrácení centrální daně z obratu zaplacené za zboží získané v místě.
Toto vrácení zahrnuje poskytování subvencí, neboť vládní zisky, které by se měly jinak zaplatit, jsou ušlé a výsada se uděluje příjemci.
(43) Výsada se vypočítala na základě částky centrální daně z obratu splatitelné u nákupů v místě během období šetření.
V tomto ohledu je možné stanovit, že indický vyvážející výrobce si zjednal prakticky všechny své místní nákupy ve státě, na jehož území sídlí (Tamil Nadu), a že centrální daň z obratu se používá pouze u vnitrostátních transakcí.
Výše centrální daně z obratu splacená této společnosti byla tudíž omezena na 0,01 %.
c) Systém osvobození od daně ze zisku (ITE)
i) Právní základ
(44) Systém osvobození od daně ze zisku je založen na Aktu o dani ze zisku z roku 1961, kterým se stanoví základ pro vybírání daní, jakož i různé výjimky/odpočty, které je možno nárokovat.
Mezi výjimky, které lze nárokovat, jsou výjimky uvedené v oddílech 10A, 10B a 80HHC aktu, ve kterých se stanoví případy osvobození od daně ze zisku u zisků plynoucích z vývozního prodeje.
ii) Způsobilost
(45) Na osvobození podle oddílu 10A mohou uplatňovat nárok firmy sídlící ve volných obchodních zónách, na osvobození podle oddílu 10B mohou uplatňovat nárok jednotky orientované na vývoz a na osvobození podle oddílu 10A mohou uplatňovat nárok všechny firmy, které vyvážejí zboží.
iii) Praktické provádění
(46) Nárok na uplatnění odpočtů z vývozních zisků se předkládá společně s obvyklým ročním prohlášením o dani ze zisku.
iv) Závěr pro ITE
(47) Vláda Indie uděluje v rámci systému ITE finanční příspěvek společnosti tím, že se vzdává vládního příjmu ve formě přímých daní, které by se jinak měly zaplatit.
Tento finanční příspěvek poskytuje výsadu příjemci tím, že omezuje jeho povinnost ohledně daně ze zisku.
(48) Tento systém osvobození od daně ze zisku právně závisí na vývozní výkonnosti ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení vzhledem k tomu, že od zdanitelného zisku lze odečíst pouze zisky vzniklé prostřednictvím vývozních činností, a ta je tudíž považována za zvláštní a napadnutelnou.
v) Výpočet výše subvence
(49) Indický vyvážející výrobce, který je EOU, měl nárok na osvobození od daně ze zisku podle oddílu 10B Aktu o dani ze zisku a během 0Š uplatňoval nárok na odpočet.
Subvence byla vypočítána použitím teoretické sazby daně, která by se uplatnila u zisků, kdyby k žádnému odpočtu nedošlo.
(50) Společnost takto na základě tohoto systému obdržela subvence ve výši 0,15 %.
d) Jiné systémy subvencování
(51) Šetřením se stanovilo, že vyvážející výrobce nepoužil žádného jiného vyšetřovaného systému.
Není tudíž nutné hodnotit jejich napadnutelnost.
e) Výše napadnutelných subvencí
(52) Výše napadnutelných subvencí v souladu s ustanoveními základního nařízení vyjádřená podle hodnoty u vyšetřovaného vývozce činí 2,5 %.
Tato sazba je pod minimální úrovní a za těchto okolností se rozpětí subvence pro Indii musí považovat za zanedbatelné.
2. Indonésie
a) Úvod
(53) Kromě konzultací uvedených v bodě odůvodnění 4 se služby Komise rozhodly omezit šetření na dva systémy (BKPM a Cakung EPZ). Vládě Indonésie byl tudíž zaslán dotazník s žádostí o příslušné údaje.
Vláda Indonésie však neposkytla na dotazník žádnou odpověď. K žádné ověřovací návštěvě vlády Indonésie tudíž nedošlo.
Jediný známý vyvážející výrobce v Indonésii na dotazník neodpověděl, a to i přes prodloužení konečného termínu pro dodání odpovědi.
S ohledem na výše uvedenou neochotu spolupracovat byla tato společnost řádně informována, že konečná zjištění pro Indonésii budou založena na faktech dostupných podle čl. 28 odst.
28 odst. 6 základního nařízení, přičemž výsledek může být pro Indonésii méně příznivější, než kdyby spolupracovala.
V souladu s čl.
26 odst. 1 základního nařízení nedošlo k žádné ověřovací návštěvě na půdě tohoto vyvážejícího výrobce.
(54) Následkem toho se v souladu s článkem 28 základního nařízení musí subvencování a vývozní cena určit na základně faktů, které jsou k dispozici.
Komise považovala za vhodné založit své zjištění na informacích předložených ve stížnosti, jakož i na informacích, které byly k dispozici z předchozího antisubvenčního řízení, které se týkalo Indonésie [4]. V souladu s čl.
28 odst. 5 se tyto informace srovnávaly s údaji z nezávislých zdrojů, pokud to bylo možné.
b) Systémy BKPM
(55) Ze stížnosti se zdá, že tento vyvážející výrobce využil výsad, které dala k dispozici Rada koordinující investice ("Investment Coordinating Board") (BKPM), což je vládní agentura, která řídí plánování a podporu investic.
(56) Předchozí šetření uvedené výše ukázalo, že BKPM může schvalovat jak zahraniční (PMA), tak domácí (PMDN) investice. Společnostem, které jsou schválené jako společnosti PMA nebo PMDN, se povolí osvobození nebo úleva z dovozního cla a dávek na dovoz dlouhodobých aktiv, zejména strojního zařízení, zařízení, náhradních částí a pomocného zařízení, a na dovoz surovin.
(57) Systémy BKPM jsou subvencí vzhledem k tomu, že finanční příspěvek vlády Indonésie ve formě nezaplacených cel uděluje přímou výsadu příjemci.
(58) Systémy se nekvalifikují jako systémy navracení cla v souladu s ustanoveními příloh I až III základního nařízení vzhledem k tomu, že dlouhodobá aktiva se nespotřebovávají ve výrobním procesu a neexistuje u nich závazek vyvézt konečný výrobek obsahující suroviny.
(59) Systémy BKPM právně nezávisejí na vývozní výkonnosti nebo na přednosti použití domácího zboží před dováženým zbožím.
(60) Kritéria způsobilosti stanoví BKPM a zdá se, že se často aktualizují.
Systémy BKPM výslovně omezují přístup k subvenci některým podnikům, které neoperují v určitých odvětvích.
Poskytující orgány mohou užít volnosti rozhodování během schvalovacího procesu, přičemž způsobilost není automatická.
(61) Systémy BKPM nejsou tudíž v souladu s čl. 3 odst. 2 písm. b) základního nařízení, který stanoví, že poskytující orgán musí mít objektivní kritéria, která jsou neutrální a neupřednostňují určité podniky nad jinými a která jsou v podstatě ekonomická a při používání horizontální. Tyto programy se z tohoto důvodu považují za zvláštní podle čl. 3 odst. 2 písm. a) základního nařízení vzhledem k tomu, že výslovně omezují přístup k subvencím některým podnikům. Fakt, že vyvážející výrobce a indonéská vláda nespolupracovali, znemožnil přesné určení toho, do jaké míry tento výrobce sám využil tohoto systému.
c) Indonéské celní zóny – Cakung EPZ
(62) Adresa nespolupracujícího vyvážejícího výrobce naznačuje, že jeho zařízení jsou umístěna ve volné zóně vývozu Cakung, což je oblast vymezená jako "celní zóna Nusantara".
Společnost tuto informaci potvrdila.
Společnosti sídlící v takové zóně mají nárok na určité výhody, které běžně nejsou k dispozici pro společnosti sídlící mimo tyto zóny, zejména osvobození od dovozního cla na zboží, které se má použít při výrobě vyvážených konečných výrobků.
(63) Vyvážející výrobce tím, že se rozhodl nespolupracovat, neposkytl žádný důkaz o nevyužití výsad, které byly v rámci této zóny k dispozici.
Rada je kvůli tomu, aby neodměňovala neochotu spolupracovat, a s ohledem na fakt, že bylo stanoveno, že vyvážející výrobce skutečně sídlí v EPZ, oprávněna předpokládat, že takových výsad bylo využito.
(64) V souladu s poznatky z předchozích šetření je systém navrácení cla fungující v rámci takových zón finančním příspěvkem vlády vzhledem k tomu, že vládní příjmy, které by se měly jinak zaplatit, jsou ušlé a výsada se uděluje příjemci.
(65) Takový systém navracení cla je podstatou subvence, která právně závisí na vývozní výkonnosti ve smyslu čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení vzhledem k tomu, že ji nelze získat bez toho, aby společnost přijala závazek vyvážet, a je tudíž považována za zvláštní a napadnutelnou.
(66) Fakt, že vyvážející výrobce nespolupracoval, znemožnil určení toho, zda by dovozy v rámci tohoto systému měly nárok na jakoukoli výjimku, jak je uvedeno v přílohách základního nařízení vzhledem k tomu, že nebylo možno stanovit, že dovážené zboží je skutečně součástí vyváženého výrobku a že nedošlo k žádným nadměrným úlevám.
d) Závěr ohledně subvencí
(67) Na základě faktů dostupných v souladu s článkem 28 základního nařízení existuje důkaz o existenci vyrovnávacích subvencí, které má nespolupracující výrobce k dispozici a dále existuje důvodné podezření, že takové subvence byly využity.
Za účelem opatření se v souladu s předchozím šetřením předpokládá, že jedna část (50 %) jsou domácí subvence a podstatou druhé části (50 %) jsou vývozní subvence, protože pouze jeden ze dvou systémů, EPZ, byl považován za vývozní subvenci.
(68) Má se za to, že neochota spolupracovat vyplývá z toho, že tento výrobce použil a ke svému prospěchu využil vyrovnávacích subvencí v míře, která přesahuje minimální úroveň pro Indonésii.
Konečné rozpětí subvence vyjádřené jako procento dovozní ceny cif na nezaplacené clo na hranicích Společenství, které se používá u všech indonéských vyvážejících výrobců, je kvůli tomu, aby se neodměňovala neochota spolupracovat, a s ohledem na informace obsažené ve stížnosti, jakož i s ohledem na zjištění z předchozího šetření, takovéto:
všichni vývozci: 10,0 %
D. ÚJMA
1. Úvodní poznámka
(69) S ohledem na fakt, že při šetření spolupracoval pouze indický vyvážející výrobce a že výrobní odvětví Společenství zahrnuje pouze jednu Společnost, se zvláštní údaje vložily do rejstříku, popřípadě se uvedly ve formě řady tak, aby se zachovala důvěrnost údajů předložených v souladu s článkem 29 základního nařízení.
2. Výroba Společenství
(70) Bylo stanoveno, že kromě výroby dvou žalujících výrobců Společenství výroba probíhá také v Itálii a ve Španělsku.
Ačkoli dotyčná italská společnost Komisi nedodala úplné údaje, obdržené informace potvrdily, že během OŠ představovala podíl okolo 10 % celkové výroby Společenství.
Pokud jde o španělskou společnost, která Komisi nedodala úplné údaje, bylo zjištěno, že v roce 2001 vyrobila zanedbatelné objemy dotyčného výrobku, zatímco dovezla větší část svého prodeje z jedné z dotyčných zemí.
Došlo se k závěru, že by se proto měla raději považovat za dovozce než za výrobce.
(71) Dále bylo zjištěno, že společnost sídlící ve Spojeném království byla dříve zapojena do výroby určitého typu MKP.
Tato společnost písemně potvrdila, že před několika lety ukončila výrobu dotyčného výrobku.
Žádní další výrobci nejsou ve Společenství známí.
(72) Na základě výše uvedeného tvoří výroba žalujících a ostatních výrobců Společenství, kteří sídlí v Itálii, celkovou výrobu Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení.
3. Definice výrobního odvětví Společenství
a) Výrobní odvětví Společenství
(73) Jeden ze dvou žalujících výrobců neodpověděl na dotazník (Krause) a je považován za nespolupracujícího.
Tento výrobce, přestože podporoval stížnost, se tudíž nepovažuje za součást výrobního odvětví Společenství.
Co se týče druhého výrobce (Koloman), bylo zjištěno, že tato společnost nejenom vyráběla obdobný výrobek ve Společenství během OŠ, ale také vyráběla jeho části v Maďarsku.
Koloman kromě své výroby ve Společenství obchodoval s maďarskými výrobky ve Společenství a také používal části vyrobené v Maďarsku ke své výrobě ve Společenství.
Mimoto část výroby spolupracujícího výrobce Společenství přesídlila na začátku roku 2000 převedením určitého strojního zařízení z Rakouska do Maďarska.
Přes výše uvedené však jádro činnosti této společnosti zůstalo ve Společenství, tj. sídlo podniku, sklady, prodejny, výroba značného množství výrobní řady, jakož i důležité technické a tržní know-how.
Dovezené zboží doplnilo výrobní řadu obdobného výrobku a neovlivnilo tudíž statut Kolomana, jakožto výrobce Společenství.
Pokud jde o výrobu částí v Maďarsku a jejich následné zapojení do finálního výrobku, šetření stanovilo, že tyto zapojené části představovaly pouze malý podíl na nákladech výroby finálních výrobků a tudíž se jednalo o přidanou hodnotu.
Následkem toho není status výrobce jakožto výrobce Společenství těmito dovozy nepříznivě ovlivněn.
(74) Šetření potvrdilo, že jediný spolupracující výrobce Společenství představoval více než 25 % výroby MKP Společenství a tím splňoval požadavky čl. 10 odst. 8 základního nařízení. Mělo se tudíž za to, že tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 téhož nařízení a bude se na něj dále odkazovat jako na "výrobní odvětví Společenství".
b) Události, které se staly po období šetření
(75) V listopadu roku 2001, tj. po konci OŠ, přešel spolupracují výrobce Společenství Koloman do konkursního správcovství v důsledku likvidace a převzala jej rakouská společnost, jejíž mateřská společnost sídlící ve Spojeném království nabyla maďarskou dceřinou společnost Koloman.
(76) Nabyvatelé potvrdili Komisi svou trvající podporu stížnosti.
c) Spotřeba Společenství
(77) Zřejmá spotřeba Společenství byla stanovena na základě objemů prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství, prodeje ostatních výrobců Společenství na trhu Společenství, jak je uvedeno ve stížnosti, řádně upravených, pokud jde o OŠ, a na základě informací poskytnutých spolupracujícím vyvážejícím výrobcem a údajů o dovozech Eurostatu.
Byl brán ohled na fakt, že kód KN 83051000 také zahrnuje výrobky, které nejsou zahrnuty do působnosti tohoto řízení.
Co se však týče Indonésie a s ohledem na nedostatek spolupráce indonéských vývozců, byla použita ta nejlepší fakta, která byla k dispozici, tj. údaje Eurostatu.
V tomto ohledu a na základě stížnosti, jakožto nejlepšího dostupného důkazu, jsou všechny dovozy v rámci uvedeného kódu KN považovány za dotyčný výrobek.
Nespolupracující indonéský výrobce prohlásil, že jeho vývozy na trh Společenství byly o asi 15 % menší než použité objemy dovozu.
Toto tvrzení však nebylo možno ověřit, přičemž rozdíl byl takový, že jej mohl vysvětlit poměr použitý k převádění statistických údajů Eurostatu, které jsou v tunách, na jednotky.
Spotřeba Společenství se na základě této skutečnosti zvýšila o 5 % mezi rokem 1998 a OŠ.
Podrobněji řečeno, zůstala relativně stálá mezi rokem 1998 a 1999 a pak se rovnoměrně zvyšovala až do konce OŠ, kdy činila asi 348 miliónů jednotek.
4. Dovozy z dotyčné země
(78) Připomíná se, že řízení s Indií skončilo.
Analyzují se tudíž pouze dovozy z Indonésie, a to jako dovozy z dotyčné zbývající země.
a) Objem subvencovaných dovozů
(79) I kdyby objem dovozů pocházejících z Indonésie klesal mezi rokem 1998 a 2000 a poté se mírně zvýšil mezi rokem 2000 a OŠ, mělo by se zaznamenat, že zatímco dovozy z dotyčné země byly zahájeny teprve v roce 1997, v roce 1998 byly již značné a v OŠ dosáhly úrovně 32 miliónů kusů.
b) Podíl subvencovaných dovozů na trhu
(80) Bylo zjištěno, že podíly na trhu, které zaujímají indonéské dovozy, činily mezi 8 a 13 %, přičemž klesly o asi dva procentní body od roku 1998.
c) Ceny subvencovaných dovozů
i) Vývoj cen
(81) Vážené průměrné dovozní ceny dovozů pocházejících z Indonésie se snížily o –5 % mezi rokem 1998 a OŠ, tj. ze 105 ECU na tisíc jednotek na 99 EUR na tisíc jednotek.
Pokles byl zaznamenán zejména mezi rokem 1998 a 1999, kdy ceny poklesly o 3 %, a mezi rokem 2000 a OŠ, kdy poklesly o 2 %.
ii) Prodej za nižší ceny než u konkurence
(82) S ohledem na nedostatek spolupráce ze strany indonéských vývozců se porovnání cen provedlo na základě údajů Eurostatu, které se řádně upravily pro cla a ceny po dovozu a na stejné úrovni obchodu se srovnaly s cenami ze závodů výrobců Společenství.
(83) V tomto ohledu se přezkoumal a v případě potřeby pozměnil prodej za nižší ceny než u konkurence, a to na základě informací poskytnutých během dodatečných ověřovacích návštěv.
Zjistilo se, že ceny dovozů z Indonésie jsou nižší než ceny výrobního odvětví Společenství pohybující se mezi 30 a 40 %.
Mělo by se také zaznamenat, že se jednalo o stlačení cen vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství nebylo ziskové.
5. Situace výrobního odvětví Společenství
a) Výroba
(84) Výroba výrobního odvětví Společenství časem sledovala klesající trend, přičemž se snížila o 25 % mezi rokem 1998 a OŠ.
Ke značnému poklesu došlo mezi rokem 1998 a 1999 (–15 %).
Další značný pokles nastal také mezi rokem 1999 a 2000 a objem výroby následně zůstal stejný až do konce OŠ.
b) Kapacita a míry využití kapacity
(85) Výrobní kapacita kopírovala stejný trend jako výroba a snížila se o 26 % mezi rokem 1998 a OŠ.
(86) Míra využití kapacity na základě této skutečnosti zůstala během zvažovaného období stálá.
c) Zásoby
(87) Poslední zásoby výrobního odvětví Společenství se snížily o 12 % mezi rokem 1998 a OŠ.
d) Prodej ve Společenství
(88) Přes zvýšení spotřeby ve Společenství objem prodeje výrobního odvětví Společenství mezi rokem 1998 a OŠ značně poklesl, a to o 25 %.
Snížení nastalo mezi rokem 1998 a 1999 (–10 %) a mezi rokem 1999 a 2000 došlo dokonce ještě k výraznějšímu poklesu (–15 %).
e) Podíl na trhu
(89) Podíl na trhu výrobního odvětví Společenství se snížil o více než čtyři procentní body mezi rokem 1998 a OŠ, čímž kopíroval stejný trend jako prodaný objem.
f) Ceny
(90) Průměrná čistá prodejní cena výrobního odvětví Společenství se snížila o 4 % mezi rokem 1998 a OŠ.
Takový pokles byl zaznamenán zejména mezi rokem 1998 a 1999 (–6 %), tj. když dovozní ceny dotyčné země značně poklesly, jak je vysvětleno v bodu 81 odůvodnění.
g) Ziskovost
(91) Vážená průměrná ziskovost výrobního odvětví Společenství se zhoršila o 10 procentních bodů mezi rokem 1998 a OŠ a v roce 2000 se stala ztrátovou.
Následkem tohoto nepříznivého vývoje a, jak je uvedeno v bodu 75 odůvodnění, výrobní odvětví Společenství muselo přejít do konkursního správcovství.
h) Hotovostní tok a schopnost nashromáždit kapitál
(92) Vývoj příjmů nashromážděných výrobním odvětvím Společenství v souvislosti s prodeji MKP je velmi podobný vývoji ziskovosti, tj. značný pokles mezi rokem 1998 a OŠ.
(93) Šetření stanovilo, že se schopnost výrobního odvětví Společenství nashromáždit v tuto chvíli kapitál stala obtížnější kvůli finanční situaci, a zejména kvůli zhoršené ziskovosti.
i) Zaměstnanost, mzdy a produktivita
(94) Zaměstnanost výrobního odvětví Společenství vztahující se k výrobě MKP se mezi rokem 1998 a OŠ snížila o 30 %.
Souhrnná částka mezd celkově kopírovala podobný trend v tom, že poklesla o 27 % během stejného období a vedla tak ke zvýšení průměrné mzdy o 5 % mezi rokem 1998 a OŠ.
Produktivita pracovní síly výrobního odvětví Společenství, měřeno jako objem výroby na zaměstnanou osobu, se mezi rokem 1998 a OŠ zvýšila o 8 %.
j) Investice a návratnost investic
(95) Úroveň investic klesla o 39 % mezi rokem 1998 a OŠ.
Pokles byl zaznamenán zejména mezi rokem 1999 a 2000.
Šetření ukázalo, že většina těchto investičních výdajů se vztahovala k nahrazení nebo zachování stávajících zařízení.
(96) Návratnost investic vyjádřená jako vztah mezi čistými zisky výrobního odvětví Společenství a čistou účetní hodnotou jeho investic následovala velmi těsně trend ziskovosti a v roce 2000 se stala negativní.
k) Růst
(97) Zatímco se spotřeba Společenství mezi rokem 1998 a OŠ zvýšila o 5 %, objem prodeje výrobního odvětví Společenství se snížil o asi 25 %, přičemž objem dotyčných dovozů zůstal značný.
Výrobní odvětví Společenství tudíž nemohlo mít prospěch z mírného zvýšení poptávky na trhu Společenství.
6. Přemístění části výroby
(98) Za účelem ověření toho, zda zhoršení situace výrobního odvětví Společenství nebylo způsobeno změnou ve způsobu výroby Společenství, se dále prověřilo, zda přemístění části výroby uvedené v bodu 73 odůvodnění (prostřednictvím přemístění strojního zařízení z Rakouska do Maďarska), které se uskutečnilo na začátku roku 2000, mělo vliv na situaci výrobního odvětví Společenství.
Došlo k tomu, že zatímco klesající trend některých indikátorů újmy se tímto přemístěním zhoršil (tj. výroba, výrobní kapacita a objem prodeje), trend využití kapacity a trend průměrných prodejních cen se zlepšil, což vedlo k omezení ztrát.
Bylo například stanoveno, že okolo 60 % poklesu ve výrobě a okolo 80 % poklesu v objemu prodeje bylo spojeno s přemístěním, zatímco v případě, že by k tomuto přemístění nedošlo, by pokles cen byl třikrát vyšší a ziskovost by ztratila sedm dodatečných procentních bodů.
S ohledem na výše uvedené se došlo k závěru, že zhoršení situace výrobního odvětví Společenství nebylo způsobeno změnou ve způsobu výroby Společenství.
(99) Argumentovalo se tím, že základní činnost výrobního odvětví Společenství se již déle nenachází ve Společenství vzhledem k tomu, že přemístění do Maďarska mělo údajně za následek 60 % pokles ve výrobě Společenství a 80 % pokles v prodejích Společenství.
(100) Jak již bylo zdůvodněno v bodu 98 odůvodnění, přemístění nemělo za následek takový pokles ve výrobě výrobního odvětví Společenství, ale jen 15 % pokles jeho výroby Společenství a 20 % pokles jeho prodejů Společenství.
Závěr uvedený v bodu 73 odůvodnění ohledně základní činnosti výrobního odvětví Společenství se potvrzuje.
7. Závěr ohledně újmy
(101) Odkazem na zvažované období bylo zjištěno, že došlo ke zhoršení situace výrobního odvětví Společenství (po zohlednění přemístění uvedeného v bodu 98 odůvodnění).
(102) Zatímco antidumpingová opatření na dovozy MKP pocházejících z Čínské lidové republiky ("ČLR") a Malajsie vedla ke značnému snížení dovozů pocházejících z těchto zemí po roce 1998, výrobní odvětví Společenství nemohlo mít plný prospěch z tohoto vývoje.
Od roku 1998 se většina indikátorů újmy, tj. výroba, objemy prodeje, ceny, podíl na trhu, ziskovost, návratnost investic, příjem a zaměstnanost, vyvíjela negativně.
Zejména pokles cen ve výrobním odvětví Společenství měl negativní vliv na jeho ziskovost.
(103) Mimoto, zatímco se prodej výrobního odvětví Společenství snížil mezi rokem 1998 a OŠ, dovozy pocházející z Indonésie byly značné.
Šetření ukázalo, že během OŠ se indonéské dovozy prováděly za nižší ceny než ceny výrobního odvětví Společenství, a to mezi 30 a 40 %.
Kromě toho došlo ke stlačení cen.
(104) Zjistilo se, že situace výrobního odvětví Společenství se zhoršila do té míry, že se došlo k závěru, že výrobní odvětví Společenství utrpělo materiální újmu.
(105) Připomíná se, že špatná finanční situace po OŠ vedla výrobní odvětví Společenství k tomu, aby přešlo do konkursního správcovství.
E. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Úvod
8 odst. 6 a 7 základního nařízení se přezkoumalo, zda dovozy pocházející z Indonésie s ohledem na jejich objem a vliv na ceny MKP na trhu Společenství způsobují újmu výrobnímu odvětví Společenství v takové míře, která umožňuje, aby byla klasifikována jako materiální.
Byly přezkoumány také jiné známé faktory než subvencované dovozy, které by mohly zároveň poškozovat výrobní odvětví Společenství, za účelem zajištění toho, aby se možná újma způsobená těmito jinými faktory nepřipisovala subvencovaným dovozům z Indonésie.
2. Účinek subvencovaných dovozů
(107) Objem subvencovaných dovozů se snížil o 14 % mezi rokem 1998 a OŠ a během téhož období i odpovídající podíl na trhu Společenství o dva procentní body.
Zůstaly však značné a vždy si udržely podíl na trhu, který se pohyboval mezi 8 a 13 % mezi rokem 1998 a OŠ.
Tyto dovozy se také do značné míry prodávaly za nižší cenu, než byly ceny výrobního odvětví Společenství.
Podíl na trhu výrobního odvětví Společenství se snížil o více než čtyři procentní body.
Zároveň šly dolů průměrné ceny Společenství, a to o 4 %.
Pokles cen byl ve skutečnosti dokonce ještě větší, jak je uvedeno v bodu 98 odůvodnění.
(108) Situace výrobního odvětví Společenství se během stejného období – mezi rokem 1998 a OŠ – zhoršila, o čemž svědčí snížení objemu prodeje a podílu na trhu, snížení cen a podstatné zhoršení ziskovosti, které vyústilo ve ztráty.
Výrobní odvětví Společenství tak nemohlo nijak podstatně těžit z uvalení výše uvedených opatření proti ČLR a Malajsii.
(109) Indonéský vývozce namítal, že indonéské vývozy nemohly způsobit újmu vzhledem k tomu, že se snížily mezi rokem 1999 a 2000 a měly minimální podíl na trhu.
Stejná společnost tvrdila, že dovozy z Indonésie nemohly mít žádný reálný dopad na výrobní odvětví Společenství vzhledem k tomu, že výroba Společenství byla pětkrát až šestkrát vyšší než objem indonéských dovozů.
(110) Připomíná se však, že ačkoli se indonéské dovozy snížily mezi rokem 1998 a 2000, mírně se zvýšily mezi rokem 2000 a OŠ bez toho, aby dosáhly úrovně z roku 1998.
Kromě toho, jak je již vysvětleno v bodu 80 odůvodnění, indonéské dovozy mezi rokem 1998 a OŠ zaujímaly podíl na trhu mezi 8 a 13 %, což je podstatný podíl a je jasně nad minimální úrovní.
Nakonec se také připomíná, že výrobní odvětví Společenství je jasně definováno v bodu 74 odůvodnění a že jeho úroveň výroby je daleko pod úrovní, kterou uváděla indonéská společnost.
(111) Lze tudíž dojít k závěru, že subvencované dovozy pocházející z Indonésie těžce narušily účinky antidumpingových opatření přijatých v roce 1997 proti ČLR a Malajsii, které byly pozměněny v roce 2000, pokud jde o ČLR, a že byly skutečnou příčinou negativního vývoje, jak je shrnuto v předcházejících odstavcích.
3. Účinek jiných faktorů
a) Dovozy z ostatních třetích zemí
(112) Zvažovalo se, zda jiné faktory než subvencované dovozy z Indonésie mohly vést nebo přispět k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství, a zejména, zda k této situaci mohly přispět dovozy z jiných zemí než z Indonésie.
(113) Objem dovozu z jiných třetích zemí se zvýšil o 17 % mezi rokem 1998 a OŠ, zatímco jejich podíl na trhu se zvýšil o více než pět procentních bodů během stejného období.
Toto zvýšení bylo do velké míry způsobeno zvýšením dovozů pocházejících z Indie, Maďarska a Thajska, zatímco mezitím dovozy z ČLR a Malajsie značně poklesly kvůli antidumpingovým opatřením uvaleným v roce 1997.
(114) Průměrná jednotková cena dovozů ze třetích zemí se snížila o 16 % mezi rokem 1998 a OŠ.
Během tohoto období ceny dovozů z téměř všech třetích zemí poklesly s výjimkou cen z ČLR, které se kvůli účinku antidumpingových opatření značně zvýšily, ačkoli stejné úrovně jako maďarské ceny dosahovaly pouze v OŠ.
i) Indie
(115) Nejprve se přezkoumalo, zda dovozy pocházející z Indie mohly přispět k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství.
Zjistilo se však, že ačkoli dovozy z Indie značně vzrostly mezi rokem 1998 a OŠ, prodávaly se za nižší ceny než dovozy z Indonésie, jejichž ceny byly podle zjištění o 2 až 30 % nižší než ceny indických dovozů mezi rokem 1998 a OŠ.
Kromě tohoto by se mělo poznamenat, že po zahájení indických dovozů v roce 1998 byly jejich ceny podle zjištění o více než 40 % vyšší než ceny indonéských dovozů pro srovnatelný objem MKP.
Od té doby se indické dovozní ceny rovnoměrně snižovaly, ale vždy převyšovaly indonéské ceny a podle zjištění byly stále o více než 5 % vyšší než indonéské ceny během OŠ.
Dochází se tudíž k závěru, že, ačkoli měly indické dovozy negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství, negativní dopad samotných subvencovaných dovozů z Indonésie byl přesto značný.
Indonésie byla vlivným a důležitým účastníkem na trhu Společenství.
Její objem dovozů do Společenství byl nižší než indických dovozů, ale i tak byl značný.
Indonéské vývozy se prodávají za nižší ceny než ceny výrobního odvětví Společenství, a to dokonce ve větší míře než indické vývozy.
Také bylo vzato na vědomí, že výše uvedená analýza byla vážně ztížena faktem, že Indonésie nespolupracovala, a tudíž nebyly k dispozici žádné informace, pokud jde o výrobní typy a segmenty na trhu, které představují vývozy z Indonésie.
ii) Čínská lidová republika
(116) Také se zvažovalo, zda k újmě utrpěné Společenstvím mohlo vést či přispělo tlumení antidumpingových opatření uvalených v roce 1997 na dovozy z ČLR.
V tomto ohledu je pozoruhodné, že ačkoli tlumení cla na dovozy z ČLR poškodilo účinek opatření uvalených v roce 1997, pokud jde o prodejní ceny, tato opatření přesto vedla ke značnému snížení objemů dovážených z ČLR, a to již v roce 1998.
Kromě toho by se mělo poznamenat, že zatímco dovozy z Indonésie začaly teprve v roce 1997, dosáhly již přibližně stejné úrovně dovozů jako dovozy z ČLR do roku 1998.
Od té doby se dovozy z ČLR dramaticky snížily, zatímco indonéské dovozy se do OŠ snížily v daleko menší míře, kdy tyto indonéské dovozy byly stále více než třikrát větší než dovozy z ČLR.
Dochází se tudíž k závěru, že s ohledem na to, že objemy dovozů z ČLR během OŠ byly daleko menší než objemy dovozů z Indonésie během OŠ, tyto dovozy neměly tak závažný dopad na výrobní odvětví Společenství v porovnání s účinkem subvencovaných dovozů z Indonésie.
iii) Maďarsko
(117) Za účelem určení toho, zda dovozy z Maďarska samotné způsobily újmu výrobnímu odvětví Společenství, byla přezkoumána úroveň dovozů a cen na trhu Společenství.
(118) Analýza ohledně maďarských dovozů mez rokem 1998 a OŠ byla založena na údajích poskytnutých v odpovědi na dotazník výrobcem Společenství, jehož závod v Maďarsku představuje jediného maďarského výrobce.
(119) Během zvažovaného období se dovozy MKP pocházející z Maďarska zvýšily v objemu.
Pokud jde o jejich ceny účtované výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství za výrobky dovážené z Maďarska, zatímco se během zvažovaného období snížily, zůstaly nejvyšší mezi dovozními cenami z ostatních třetích zemí, přičemž se dovozy z Indonésie prodávaly za nižší ceny.
(120) Maďarská výroba MKP výrobního odvětví Společenství byla analyzována a porovnána s rakouskou výrobou.
Zjistilo se, že modely vyráběné v Rakousku a v Maďarsku se překrývaly pouze ve velmi malé míře.
(121) S ohledem na toto malé procento modelů vyráběných v Rakousku a v Maďarsku se došlo k závěru, že maďarské výrobky doplňovaly výrobní řadu výrobního odvětví Společenství tak, aby mu umožnily nabízet širší výběr modelů zákazníkům, přičemž negativně neovlivňovaly situaci výrobního odvětví Společenství.
(122) Na základě výše uvedeného se došlo k závěru, že dovozy z Maďarska materiálně nepřispěly ke zhoršení situace výrobního odvětví Společenství.
iv) Thajsko
(123) S ohledem na to, že podle nařízení (ES) č. 2100/2000 [5]"bylo určité zboží čínského původu u státních celních orgánů prohlášeno za zboží thajského původu, čímž se vyhnulo zaplacení antidumpingových cel, která by obvykle byla splatná", se také považovalo za vhodné zhodnotit dopad dovozů odesílaných z Thajska.
(124) V tomto ohledu se dovozy z Thajska během zvažovaného období značně zvýšily, neboť v roce 1998 začínaly asi s jedním miliónem jednotek a zvýšily se na více než 23 miliónů jednotek v OŠ.
Kromě toho se na základě údajů Eurostatu stanovilo, že prodejní ceny thajských dovozů byly obecně nižší než ceny indonéských dovozů.
(125) Ačkoli se zjistilo, že thajské ceny jsou asi o 20 % nižší než ceny indonéských dovozů, přesto se připomíná, že indonéské dovozy jsou o více než jednu třetinu větší než objemy dovozů z Thajska.
Vzhledem k tomu, že objemy dovážené z Thajska jsou stále značně nižší než objemy dovážené z Indonésie, se tudíž došlo k závěru, že tyto dovozy nemohly mít významný dopad v porovnání s účinkem subvencovaných dovozů z Indonésie.
(126) Analýza ohledně Thajska byla zpochybněna indonéským vývozcem, který nespolupracoval.
V tomto ohledu namítal, že úroveň dovozů z Indonésie je srovnatelně nižší a že ceny jsou při srovnání s thajskými dovozy vyšší.
Připomíná se však, že ačkoli thajské ceny byly nižší než ceny dovozů z Indonésie, objemy dovážené z Indonésie byly o více než 30 % vyšší než dovozy z Thajska.
Závěr vyvozený v bodu 125 odůvodnění se proto potvrzuje.
b) Další faktory
(127) Zkoumalo se také, zda k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství mohly přispět i jiné faktory nežli výše uvedené.
(128) Spolupracující dovozci tvrdili, že obchodování s MKP je nesmírně citlivé na ceny a že výrobci tudíž musí prodávat velké objemy, aby byli konkurenceschopní.
Tytéž strany také namítaly, že výrobní odvětví Společenství spoléhá pouze na trh Společenství namísto světového trhu, který by mu umožnil být účinným vzhledem k vynaloženým nákladům.
V této záležitosti se připomíná, že poměr prodeje výrobního odvětví Společenství uvnitř a vně Společenství se mezi rokem 1998 a OŠ významně nezměnil.
I když se výrobní odvětví Společenství silně orientovalo na trh Společenství, jeho vývozní prodej umožnil výrobnímu odvětví Společenství, aby bylo v roce 1998 ziskové, tedy v době, kdy byly dovozy z Indonésie značné.
(129) Jeden uživatel namítal, že újma byla způsobena silnou hospodářskou soutěží ve výrobním odvětví kancelářských potřeb.
Tato hospodářská soutěž údajně vedla uživatele/distributory dotyčného výrobku k tomu, aby vyvinuli cenový nátlak na výrobní odvětví Společenství vedoucí ke snížení cen.
V tomto ohledu se zdůrazňuje, že subvencované dovozy musely značně zhoršit cenový nátlak vyvinutý uživateli ve Společenství, čímž způsobily újmu výrobnímu odvětví Společenství.
(130) Kromě toho se přezkoumalo, zda je možné připisovat toto stlačení cen obvyklém průběhu obchodu s MKP vzhledem k tomu, že ceny z téměř všech zásobovacích zdrojů mezi rokem 1998 a OŠ klesly.
(131) V tomto ohledu se připomíná, že na obecné snížení cen by se mělo pohlížet s ohledem na pokračující nekalé praktiky, které ovlivnily trh Společenství, a to za prvé ze strany ČLR a Malajsie, za druhé ze strany Indonésie.
(132) Mimoto, jak se uvádí v bodu 128 odůvodnění, trh s MKP je nesmírně citlivý na ceny.
S ohledem na zjištění, že ceny indonéských dovozů byly subvencovány a byly nižší než průměrné jednotkové ceny všech ostatních dovozů MKP mezi rokem 1998 a OŠ, se tudíž dochází k závěru, že dovozy z Indonésie, které zaujímaly podíl na trhu Společenství mezi 8 a 13 % během OŠ, měly na tento trh dopad spočívající ve stlačení cen.
(133) Nakonec se analyzovalo, zda by chování cen Krause, nespolupracujícího výrobce Společenství, mohlo přispět k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství.
Dodatečný přezkum údajů, které odkazovaly na Krause, ukázalo, že tento výrobce Společenství byl sám poškozen zhoršením situace během zvažovaného období, zejména pokud jde o prodejní cenu a ziskovost.
Zdá se tudíž, že nepřispěl k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství a že byl rovnocenně negativně ovlivněn dovozy z Indonésie, přičemž byl podobně jako výrobní odvětví Společenství donucen snížit ceny.
(134) Na základě všech důvodů vysvětlených výše se došlo k závěru, že na stlačení cen na trhu Společenství by se nemělo pohlížet jako na běžný vývoj obchodu, ale spíše jako na důsledek nekalých obchodních praktik Indonésie.
(135) Indonéské orgány tvrdily, že indonéští vývozci se omezovali na dodávání kroužkových pořadačů italskému výrobci, aby doplnili jeho řadu výrobků.
(136) Bylo však zjištěno, že toto tvrzení je v rozporu s prohlášením, které učinil nespolupracující indonéský vývozce, který namítal, že jediným trhem, na němž měl indonéský výrobce značný podíl, je Spojené království.
To také potvrdil Eurostat.
(137) Tento výrobce uváděl, že tyto indonéské vývozy nemohly způsobit újmu, neboť jeho hlavím trhem je Spojené království, kde výrobní odvětví Společenství není nijak významně činné.
Nicméně kromě faktu, že je tato domněnka v rozporu s výpovědí indonéských orgánů, se také připomíná, že analýza újmy se provedla na bázi Společenství a ne na regionální bázi.
4. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(138) S ohledem na výše uvedené se dochází k závěru, že materiální újmu utrpěnou výrobním odvětvím Společenství, která je charakterizována negativním vývojem výroby, objemů prodeje, cen, podílu na trhu, ziskovosti, návratnosti investic, hotovostním tokem a zaměstnaností, řádně upraveným tak, aby zohledňoval přemístění do Maďarska, způsobily dotyčné subvencované dovozy.
Společný účinek dovozů z Indie, Thajska a ČLR, jakož i částečné přemístění výroby Společenství, byl ve skutečnosti na situaci výrobního odvětví Společenství pouze omezený.
(139) Indonéský vývozce, který nespolupracoval, také tvrdil, že existuje rozpor mezi závěrem uvedeným v bodu 138 odůvodnění a faktem, že existují dostatečné důkazy k tomu, aby se zahájil přezkum po vypršení opatření proti ČLR.
(140) V tomto ohledu by se mělo připomenout, že cílem přezkumu po vypršení opatření proti ČLR je analyzovat situaci trhu Společenství v perspektivě pravděpodobnosti trvání nebo opětovného vzniku dumpingu nebo újmy, i kdyby se měla odvolat platná opatření. Fakt, že zhoršení výrobního odvětví Společenství bylo během období šetření připsáno Indonésii, následně neovlivňuje situaci výrobního odvětví Společenství.
Dále se připomíná, že čínský podíl na trhu byl během posledních dvou let zvažovaného období na velmi nízké úrovni.
(141) S ohledem na tuto analýzu, která náležitě rozlišila a oddělila účinky všech známých faktorů o situaci výrobního odvětví Společenství od škodlivých vlivů subvencovaných dovozů, se tímto dochází k závěru, že tyto ostatní faktory jako takové nevyvracejí fakt, že zjištěná materiální újma se musí připisovat subvencovaným dovozům.
F. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Úvodní poznámka
(142) Bylo přezkoumáno, zda existují přesvědčivé důvody, které by mohly vést k závěru, že není v zájmu Společenství přijmout opatření právě v tomto případě. Za tímto účelem a v souladu s čl.
31 odst. 1 základního nařízení se dopad možných opatření na všechny strany dotčené v tomto řízení a také důsledky neučinění žádných opatření posuzovaly na základě všech předložených důkazů.
(143) Za účelem zhodnocení pravděpodobného dopadu uvalení nebo neuvalení opatření se ode všech dotčených stran žádaly informace.
Dotazníky se zaslaly dvěma žalujícím výrobcům Společenství, dvěma společnostem známým jako výrobci ve Společenství, devíti dovozcům, kteří nejsou ve spojení, 49 uživatelům a jednomu sdružení uživatelů.
Jeden žalující výrobce Společenství (Koloman), dva dovozci, kteří nejsou ve spojení, jakož i jeden uživatel, který je ve spojení s těmito dovozci, na dotazník odpověděli.
Další uživatel dotazník odevzdal, aniž by jej vyplnil.
(144) Tyto odpovědi a tvrzení tvořily základ analýzy zájmu Společenství.
2. Zájem výrobního odvětví Společenství
a) Úvodní poznámka
(145) V posledních několika letech několik výrobců MKP ve Společenství zastavilo výrobu dotyčného výrobku.
Co se týče zbylých společností, šetřením se zjistilo, že, jak je uvedeno v bodu 71 odůvodnění, společnost sídlící ve Spojeném království také před několika lety zastavila svou výrobu.
Pokud jde o společnost sídlící v Itálii, bylo zjištěno, že nepředstavovala významnou část výroby MKP ve Společenství a dovážela podstatnou část prodaných MKP.
Co se týče španělské společnosti, bylo zjištěno, že by se měla považovat za dovozce raději než za výrobce, neboť vyráběla zanedbatelné objemy dotyčného výrobku, zatímco více než 90 % prodaných MKP dovážela z Indonésie.
Dochází se proto k závěru, že dva žalující jsou jedinými výrobci MKP ve Společenství se zbylou významnou výrobou.
(146) Mělo by se připomenout, že dva žalující výrobci Společenství byli těžce poškozeni již v minulosti, a to dovozy MKP pocházejícími z ČLR a Malajsie, což, jak je popsáno v nařízení (ES) č. 119/97 [6], mimo jiné vedlo ke 28 % snížení jejich pracovní síly mezi rokem 1992 a říjnem 1995.
Jak je uvedeno v bodu 94 odůvodnění, k dalšímu 30 % snížení pracovní síly výrobního odvětví Společenství došlo mezi rokem 1998 a OŠ.
(147) S ohledem na materiální újmu utrpěnou výrobním odvětvím Společenství se dochází k závěru, že pokud by se výrobní odvětví Společenství nevzpamatovalo z nekalých praktik subvencování, je pravděpodobné, že výroba ve Společenství se zcela zastaví a uživatelé budou značně závislí na dovozech.
b) Finanční situace výrobního odvětví Společenství
(148) Finanční situace výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období vyvíjela tak negativně, že po OŠ přešlo výrobní odvětví Společenství do konkursního správcovství, jak je uvedeno v bodu 75 odůvodnění.
Mělo by se poznamenat, že ztrátová situace výrobního odvětví Společenství vyplynula z obtížnosti konkurovat subvencovaným dovozům s nízkými cenami.
Fakt, že podnik spolupracujícího výrobce Společenství přešel do jiných rukou, ukazuje, že výroba MKP ve Společenství je v procesu restrukturalizace a že se vyvíjí značné úsilí, aby toto odvětví zůstalo životaschopné a aby se stalo ziskovým.
c) Možné dopady uvalení/neuvalení opatření na výrobní odvětví Společenství
(149) Následkem uvalení opatření by znovunastolení korektních tržních podmínek umožnilo výrobnímu odvětví Společenství, aby obnovilo ztracený podíl na trhu a zvýšeným využitím kapacity by snížilo jednotkové náklady výroby a zvýšilo ziskovost.
Závěrem se očekává, že zvýšení výroby a objemu prodeje na jedné straně a další snížení jednotkových nákladů na straně druhé, které se nakonec spojí s mírným zvýšením cen, umožní výrobnímu odvětví Společenství, aby napravilo svou finanční situaci.
(150) V opačném případě, pokud by vyrovnávací opatření nebyla uvalena, je pravděpodobné, že by výrobní odvětví Společenství muselo dále snižovat své ceny a/nebo pokračovat ve ztrácení podílu na trhu.
V obou scénářích je pravděpodobné, že se finanční situace výrobního odvětví Společenství ještě zhorší.
Pravděpodobný je další následek, a to, že by výroba Společenství v krátkém časovém období ustala úplně.
(151) Kromě toho vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství nevyrábí pouze dotyčný výrobek, ale také jiné výrobky, které představují okolo jedné třetiny jeho obratu, je velmi pravděpodobné, že uzavření výrobních linek vyrábějících MKP by ovlivnilo životaschopnost celé továrny a vedlo by k uzavření všech výrobních linek s následným negativním následkem pro zaměstnanost a ziskovost.
d) Možné přemístění výroby výrobního odvětví Společenství
(152) Zkoumalo se, zda by bylo možné považovat kterékoli opatření za opatření, jež není v zájmu Společenství, a to vzhledem k přemístění části výroby výrobního odvětví Společenství do třetí země.
Možnost jakéhokoli dalšího přemístění se také prověřila.
(153) Zaprvé, jak je vysvětleno v bodu 98 odůvodnění, se připomíná, že přemístění, které se uskutečnilo v roce 2000, umožnilo výrobnímu odvětví Společenství, aby omezilo své ztráty.
V tomto ohledu se jednalo o strategické rozhodnutí, které bylo učiněno za účelem zmaření následků praktik subvencování.
Mimoto je pravděpodobné, že toto přesídlení tím, že zlepšilo finanční situaci výrobního odvětví Společenství, mělo nepřímý vliv na to, aby jej učinilo přitažlivějším pro nového investora, který je nedávno převzal.
(154) Pokud jde o riziko každého dodatečného přemístění, Komise obdržela uspokojivé potvrzení, že takové přemístění výrobní odvětví Společenství nepřepokládá.
Kromě toho neexistuje důvod pro to, že by takové přestěhování bylo pravděpodobné, neboť snaha o restrukturalizaci společně s uvalením vyrovnávacího cla by měla umožnit výrobnímu odvětví Společenství, aby bylo opět v ziskové situaci.
3. Zájem dovozců
(155) Někteří dovozci, kteří nicméně nenakupovali MKP z Indonésie, tvrdili, že přeměna zdrojů nabídky by sebou mohla nést dodatečné náklady nebo přechodné problémy.
Konkrétněji, dovozci zdůraznili, že kvůli antidumpingovým opatřením uvaleným v roce 1997 byli již nuceni změnit své nákupní zdroje.
(156) Připomíná se však, že účelem vyrovnávacích opatření není donutit dovozce nebo uživatele k tomu, aby změnili své nákupní zdroje, ale obnovit korektní hospodářskou soutěž na trhu Společenství.
Tito dovozci kromě toho také uznali, že mnoho jiných třetích zemí by mohlo lehce vyrábět MKP a nepředpokládají žádné potíže v odběru ze země, které se netýkají vyrovnávací opatření.
Kromě toho by také mohli obchodovat s výrobky výrobců Společenství.
Všechny problémy vyplývající z možné přeměny dodávek jsou však pravděpodobně dočasné, přičemž není pravděpodobné, že by nahradily pozitivní účinek vyrovnávacích opatření na výrobní odvětví Společenství v porovnání s poškozujícími subvencemi.
4. Zájem uživatelů a spotřebitelů
a) Uživatelé
(157) Jak spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, tak uživatelé (výrobci kroužkových pořadačů) tvrdili, že uvalení vyrovnávacích opatření bude mít značně nepříznivý dopad na finanční situaci uživatelů.
(158) V tomto ohledu se hodnotil pravděpodobný účinek vyrovnávacích opatření uvalených na Indonésii na náklady výroby uživatelů.
V tomto ohledu se také učinil odhad toho, jaký bude dopad opatření navrhovaných proti Indonésii na uživatele, pro kterého jsou jediným nákupním zdrojem dovozy z Indonésie (horší scénář).
Na základě této skutečnosti by se dopad opatření navrhovaných proti Indonésii hodnotil jako zvýšení nákladů výroby o asi 1,3 %.
Jak již bylo vysvětleno, jedná se o zcela hypotetický scénář vzhledem k tomu, že žádný uživatel, který odebírá dotyčný výrobek výhradně z Indonésie, nespolupracoval.
(159) S ohledem na výše uvedené se došlo k závěru, že dopad vyrovnávacích cel na uživatele bude zanedbatelný.
Obecněji, při nedostatku spolupráce ze strany ostatních uživatelů je pravděpodobné, že cenový dopad na všechny ostatní uživatele bude obdobně zanedbatelný.
(160) Spolupracující uživatel tvrdil, že by vyrovnávací opatření na dovozy pocházející z Indonésie tak mohla mít za následek další pohyb v jeho výrobě kroužkových pořadačů ve Společenství a/nebo uzavření příslušných závodů, jak se stalo v uplynulých třech letech, když musel přemístit část své výroby mimo Společenství a uzavřít tři závody následkem uvalení antidumpingových opatření na MKP pocházející z ČLR a Malajsie.
To by hrozilo postižením celé jeho činnosti, tj. výroby jiných výrobků, jejich závody by byly také přemístěny, a to se značnými ztrátami pracovních míst ve Společenství.
(161) Obecně by se mělo poznamenat, že riziko přemístění druhotného průmyslu kvůli vyrovnávacím opatřením je zmírněno faktem, že část trhu s kroužkovými pořadači je obchod obchodně orientovaný a je nezbytné, aby uživatelé byli nablízku svým spotřebitelům, měli pružnou výrobu, která je připravena uspokojit poptávku a dobrou znalost trhu.
Šetření ve skutečnosti ukázalo, že hlavním kritériem, které spotřebitelé výrobce kroužkových pořadačů berou v úvahu při své volbě, je cena, kvalita a servis, jakož i rychlé dodání.
Kromě toho bylo zjištěno, jak již bylo vysvětleno v bodech 157 až 158 odůvodnění, že finanční dopad vyrovnávacích opatření na druhotný průmysl je zanedbatelný.
Nakonec fakt, že pouze jeden výrobce kroužkových pořadačů při šetření plně spolupracoval, vede k potvrzení závěru, že vyrovnávací opatření nebudou mít na uživatele rozhodující dopad.
(162) Mimoto některé dotčené strany poukázaly na to, že v posledních letech došlo k přemístění několika uživatelů, a to kvůli vysokým nákladům výroby ve Společenství.
To potvrzuje, že na každé přemístění by se mělo pohlížet v širším kontextu celkové struktury nákladů, v jejichž rámci, jak již bylo vysvětleno, představují vyrovnávací opatření zanedbatelnou část.
(163) Pokud jde o zvláštní situaci spolupracujícího výrobce, šetření ukázalo, že ačkoli tento uživatel přemístil mezi rokem 1998 a OŠ část své výroby vně Společenství, tj. po uvalení antidumpingových opatření proti ČLR a Malajsii, tento uživatel po uvalení antidumpingových opatření proti ČLR a Malajsii ve skutečnosti změnil nákupní zdroj, přičemž nakupoval MKP od spolupracujících dovozců, kteří na oplátku začali od roku 1998 dovážet z Indie na úkor ČLR.
Zdá se tudíž obtížné určit souvislost mezi pohybem výroby kroužkových pořadačů uvedeného uživatele vně Společenství a uvalením antidumpingových cel na dovozy z ČLR a Malajsie.
Vyrovnávací cla kromě toho, jak již bylo ukázáno v bodu 159 odůvodnění, mají na náklady uživatelů zanedbatelný dopad.
(164) Zjistilo se, že na přemístění popsané výše by se mělo raději pohlížet jako na důsledek vnějšně orientované strategie tohoto uživatele, který během posledních let získal několik společností.
Tato strategie nakonec vedla ke konsolidaci a restrukturalizaci různých subjektů skupiny, z nichž některé byly uzavřeny.
Na přemístění některých závodů vně Společenství by se mělo pohlížet jako na součást této strategie, která si klade za cíl posílit pozici uvedeného uživatele nad rámec trhu Společenství a rozvíjet svou přítomnost ve východní Evropě.
(165) Po výše uvedeném podrobném osvětlení a s ohledem na zanedbatelný dopad, který pravděpodobně bude mít výše uvalených cel na dotyčné uživatele, se zdá nepravděpodobné, že vyrovnávací opatření proti Indonésii by jako taková měla za následek další přesunutí výroby kroužkových pořadačů vně Společenství.
(166) Co se týče uzavření závodů a rizika dalšího uzavíraní spojeného s uvalením vyrovnávacích opatření proti Indonésii, zjistilo se, že spolupracující uživatel uzavřel tři závody v posledních třech letech, kdy platila opatření ohledně ČLR a Malajsie.
S ohledem na zanedbatelný dopad, který by tato opatření měla na náklady výroby a na finanční situaci dotyčného uživatele, jak je vysvětleno v bodu 164 odůvodnění, je nepravděpodobné, že by samotná opatření ohledně ČLR a Malajsie vedla k uzavření těchto závodů a že by vyrovnávací opatření na dovozy z Indonésie způsobila uzavření ostatních závodů.
a) Spotřebitelé
(167) Mělo by se uvést, že dotyčný výrobek se neprodává na maloobchodní úrovni a že žádná asociace spotřebitelů o sobě nedala vědět a neúčastnila se tohoto šetření.
(168) Spolupracující uživatel také namítal, že vyrovnávací opatření by zvýšila cenu zaplacenou konečnému spotřebiteli kroužkových pořadačů, tj. spotřebitelům.
S ohledem na výše uvedené vysvětlení ohledně dopadu na výrobce kroužkových pořadačů však pravděpodobně nebude jakékoli zvýšení konečné prodejní ceny pro spotřebitele kroužkových pořadačů významné.
(169) Šetření mimoto ukázalo, že spolupracující uživatel prodává své výrobky hlavně distributorům.
V horším scénáři, pokud by zvýšení cen, kterým by mohli trpět uživatelé, plně přešlo na konečného spotřebitele, znamenalo by to zvýšení cen maximálně o 4 % pro konečného spotřebitele.
To však pravděpodobně nenastane vzhledem k tomu, že obecná zkušenost ukazuje, že každý krok v distribučním řetězci pravděpodobně podpoří část zvýšení nákladů tak, aby výrobek zůstal na svém trhu konkurenceschopný.
(170) Na základě výše uvedeného se dopad na uživatele MKP a na spotřebitele kroužkových pořadačů nepovažuje za přesvědčivý důvod proti uvalení vyrovnávacích opatření, a to vzhledem k tomu, že možný negativní účinek pravděpodobně nevyrovná pozitivní účinek vyrovnávacích opatření na výrobní odvětví Společenství v porovnání s poškozujícími subvencemi.
c) Dopad na hospodářskou soutěž
(171) Také se přezkoumalo, zda by uvalení vyrovnávacích opatření na dovozy z Indonésie mohlo vést k situaci, kdy by výrobní odvětví Společenství mohlo mít prospěch z dominantního postavení na trhu Společenství, zejména s ohledem na antidumpingová opatření uvalená v roce 1997 na dovozy z ČLR a Malajsie a s ohledem na restrukturalizaci výrobního odvětví Společenství.
(172) Především se připomíná, že výrobní odvětví Společenství během OŠ zaujímalo podíl na trhu, který činil pouze 10 až 15 %.
Dva žalující výrobci Společenství by společně během OŠ zaujímali podíl na trhu mezi 32 a 37 %.
Dokonce i v případě zahrnutí dovozů Kolomana do podílu na trhu, který vlastnili oba žalující dohromady, by tento podíl na trhu dosahoval 47 až 52 % trhu Společenství v OŠ.
Kromě toho se připomíná, že ačkoli Komise zahájila přezkum opatření proti ČLR, tento přezkum se netýká dovozů z Malajsie.
MKP je také stále možno dovážet z Indie.
Proto se má za velmi nepravděpodobné, že by uvalení vyrovnávacích opatření proti Indonésii vedlo k jakémukoli negativnímu účinku na hospodářskou soutěž výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
Nakonec se připomíná, že uvalení antidumpingových opatření na dovozy z ČLR a Malajsie podobně nevedlo k žádnému druhu dominance pro výrobní odvětví Společenství, i když v té době kromě těchto dvou zemí neexistovaly žádné jiné nákupní zdroje.
(173) Na druhou stranu, jak již bylo vysvětleno v bodu 150 odůvodnění, je pravděpodobné, že bez opatření, jež by napravila účinky subvencovaných dovozů, nebude výroba Společenství v krátké době životaschopná a tudíž zanikne.
Nebylo by jistě v zájmu uživatelů, aby výrobní odvětví Společenství přestalo s výrobou dotyčného výrobku.
Na jedné straně jediný uživatel, který spolupracoval, nakupoval mezi rokem 1998 a OŠ 20 až 50 % svých MKP od výrobního odvětví Společenství.
Na druhou stranu, pokud by výrobní odvětví Společenství definitivně ukončilo výrobu MKP, uživatelé by byli do značné míry závislí na dovozech.
(174) Pokud by byla uvalena opatření, stále by existovalo několik alternativních zdrojů dodávek.
MKP se nakupují nebo je lze nakupovat od výrobního odvětví Společenství, jiných výrobců Společenství, Indie a Hongkongu.
Kromě toho dovozy z Malajsie se pravděpodobně obnoví vzhledem k tomu, že opatření proti této zemi v nedávné době skončila.
Šetření navíc ukázalo, že uvalení antidumpingových opatření na dovozy z ČLR a Malajsie nezpůsobilo žádný nedostatek dotyčného výrobku.
Nakonec se připomíná, že dopad opatření na uživatele byl podle zjištění zanedbatelný a dotyčný výrobek se bude tudíž velmi pravděpodobně stále dovážet z Indonésie.
5. Závěr ohledně zájmu Společenství
(175) Vzhledem k výše uvedeným důvodům se dochází k závěru, že neexistují žádné přesvědčivé důvody proti uvalení vyrovnávacích cel.
G. DEFINITIVNÍ OPATŘENÍ
I. Míra eliminace újmy
(176) S ohledem na závěry dosažené ohledně subvencování, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství by se měla uvalit konečná vyrovnávací opatření na úrovni, která postačuje k tomu, aby se odstranila újma způsobená výrobnímu odvětví Společenství subvencovanými dovozy.
15 odst. 1 základního nařízení přezkoumala, jaká úroveň cel by odpovídala tomu, aby se odstranila újma způsobená výrobnímu odvětví Společenství subvencováním.
Za tímto účelem se mělo za to, že by se měla vypočítat úroveň cen založená na nákladech výroby výrobců Společenství společně s přiměřeným ziskovým rozpětím.
(178) Zde bylo zjištěno, že ziskové rozpětí ve výši 5 % obratu by se mohlo považovat za přiměřené minimum beroucí v úvahu potřebu dlouhodobých investic a zejména částku, kterou by výrobní odvětví Společenství mohlo očekávat, že získá v případě neexistence poškozujícího subvencování.
(179) Při nedostatku spolupráce se mělo za to, že úroveň odstranění újmy by měla zahrnovat rozdíl mezi touto vypočítanou cenou a cenami cif upravenými tak, jak je vysvětleno v bodu 82 odůvodnění.
(180) Zjištěná úroveň odstranění újmy činila u dovozů z Indonésie 42,30 %.
2. Konečná vyrovnávací opatření
15 odst. 1 základního nařízení by sazba vyrovnávacího cla měla odpovídat rozpětí subvence, které je nižší než rozpětí újmy.
Proto se použije tato sazba cla:
Indonésie (všechny společnosti): 10,0 %.
(182) Za účelem splnění konečného termínu stanoveného v čl. 11 odst. 9 základního nařízení by stávající nařízení mělo vstoupit v platnost dnem svého vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na dovozy určitých mechanismů kroužkových pořadačů kódu KN ex83051000 (kódy TARIC 8305100010 a 8305100020) pocházejících z Indonésie se ukládá konečné vyrovnávací clo.
Pro účely tohoto nařízení pozůstávají mechanizmy kroužkových pořadačů ze dvou ocelových plechů nebo drátů s nejméně čtyřmi na nich připevněnými polokroužky, které drží pohromadě ocelová krytka.
Mohou se otevírat buď roztažením polokroužků nebo malým rozvíracím ocelovým rozvíracím mechanizmem připevněným na mechanizmu kroužkového pořadače.
2. U výrobků pocházejících z níže uvedené země se použije tato sazba konečného vyrovnávacího cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením:
Země _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_ Indonésie _BAR_ 10,0 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
4. Řízení týkající se dovozů určitých mechanismů kroužkových pořadačů pocházejících z Indie se tímto ukončuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 980/2002
ze dne 4. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2082/2000, kterým se přijímají normy Eurocontrol
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/65/EHS ze dne 19. července 1993 o definici a užívání slučitelných technických specifikací pro zadávání zakázek na zařízení a systémy řízení letového provozu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 97/15/ES [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 97/15/ES, kterou se přijímají normy Eurocontrol a mění směrnice Rady 93/65/EHS o definici a užívání slučitelných technických specifikací pro zadávání zakázek na zařízení a systémy řízení letového provozu, ve znění nařízení (ES) č. 2082/2000 [3], přijala normu Eurocontrol pro výměnu dat on-line (On-Line Data Interchange - OLDI) verze 1.0 a normu Eurocontrol o způsobu výměny dat letových provozních služeb (Air Traffic Services Data Exchange Presentation - ADEXP) verze 1.0.
(2) Nařízení (ES) č. 2082/2000 přijalo dvě novější znění těchto dvou norem Eurocontrol, a to OLDI verze 2.2 a ADEXP verze 2.0 a také novou normu Eurocontrol nazvanou Dokument o řízení rozhraní pro výměnu dat o letu [Flight Data Exchange - Interface Control Document (FDE-ICD)].
(3) Od této doby organizace Eurocontrol přijala změny OLDI verze 2.2 a ADEXP verze 2.0.
(4) Tyto změny norem Eurocontrol spadají do oblasti působnosti směrnice 93/65/EHS a přispívají k harmonizaci vnitrostátních systémů uspořádání letového provozu členských států, zejména co se týče předávání letů mezi středisky řízení letového provozu navzájem (OLDI) a uspořádání toku letového provozu (ADEXP).
(5) Změny zahrnují zejména údaje o palubním vybavení, které je při letu k dispozici a je nezbytné pro plynulé a bezpečné zavádění příslušných programů zvyšujících kapacitu.
(6) Nařízení (ES) č. 2082/2000 by proto mělo být změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 6 odst. 1 směrnice 93/65/EHS,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II k nařízení (ES) č. 2082/2000 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 982/2002
ze dne 7. června 2002,
kterým se stanoví obchodní normy pro pěstované žampiony
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pěstované žampiony patří mezi produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96, pro něž musí být přijaty obchodní normy.
Za tímto účelem a v zájmu zachování průhlednosti na světovém trhu by se měla vzít v úvahu norma pro pěstované žampiony, kterou doporučila pracovní skupina pro stanovení norem pro zemědělské produkty podléhající rychlé zkáze a pro rozvoj jakosti při Evropské hospodářské komisi OSN.
(2) Účelem uplatňování těchto norem je vyloučit z trhu produkty neodpovídající jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchod založený na poctivé hospodářské soutěži, a přispět tak zvyšování rentability produkce.
(3) Normy jsou platné ve všech stadiích obchodu.
Dálková přeprava, skladování po delší dobu a různé manipulace, které jsou produkty podrobeny, mohou způsobit určitý stupeň poškození vyplývající z biologického vývoje produktu nebo jeho menší či větší náchylnosti ke zkáze.
Tato poškození je třeba vzít v úvahu při používání norem ve stadiích obchodu následujících po odeslání.
(4) Ve třídě "Extra" je nutno produkty třídit a balit zvlášť pečlivě a v jejich případě se bere v úvahu pouze nedostatek čerstvosti a turgidity.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní normy pro pěstované žampiony rodu Agaricus spadající pod kód KN 07095100 jsou uvedeny v příloze.
Norma se uplatňuje ve všech stadiích obchodu podle podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Ve fázích po odeslání však mohou produkty oproti požadavkům normy vykazovat lehký nedostatek čerstvosti a turgidity; produkty roztříděné do jiných tříd, než je třída "extra", mohou kromě toho vykazovat malá poškození vyplývající z jejich vývoje a náchylnosti ke zkáze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 988/2002
ze dne 3. června 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3677/90 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V nařízení (EHS) č. 3677/90 [2] jsou stanovena opatření, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek.
(2) Z důvodu srozumitelnosti a za účelem plnění ustanovení čl. 12 odst. 10 Úmluvy Organizace spojených národů proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami ze dne 19. prosince 1988, a usnesení č. 20/4 zvláštního zasedání Valného shromáždění OSN o drogách v roce 1988 je nezbytné oddělit ustanovení o povolení vývozu uvedených látek zařazených do kategorie 1 přílohy nařízení (EHS) č. 3677/90 od ustanovení, která se týkají oznámení před vývozem.
(3) Nařízení (EHS) č. 3677/90 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3677/90 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se třetí odrážka nahrazuje tímto: "— jméno a adresu vývozce, dovozce a distributora a v souladu s čl. 4, 4a, 5 a 5a konečného příjemce".
2. Článek 4 se nahrazuje novými články články 4 a 4a, které znějí:
"Článek 4
Oznámení před vývozemUvedené látky zařazené do kategorie 1 přílohy
1. Před vývozem uvedených látek zařazených do kategorie 1 přílohy musí být vždy učiněno oznámení před vývozem, které se odesílá do země určení v souladu s ustanoveními čl. 12 odst. 10 Úmluvy OSN proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami ze dne 19. prosince 1988, a usnesením č. 20/4, které bylo přijato na zvláštním zasedání Valného shromáždění OSN o drogách v roce 1988.
Zemi určení je poskytnuta lhůta pro odpověď v délce nejvýše 15 pracovních dnů, po jejímž uplynutí příslušné orgány vyvážejícího členského státu vývoz povolí, pokud během uvedené lhůty neobdrží jiné informace.
2. Před vývozem uvedených látek do země určení poskytnou příslušné orgány dotyčného členského státu údaje uvedené v čl. 4a odst. 2 příslušným orgánům dané země.
Orgán poskytující uvedené údaje požádá orgán třetí země, který tyto údaje získává, aby zachoval mlčenlivost o ekonomickém, obchodním, průmyslovém nebo služebním tajemství, případně o všech informacích týkajících se příslušných obchodních transakcí.
Článek 4a
Vývozní povoleníUvedené látky zařazené do kategorie 1 přílohy
1. Vývoz uvedených látek zařazených do kategorie 1 přílohy podléhá vývoznímu povolení, které pro každý vývoz vydávají příslušné orgány členského státu, v němž je podle platných předpisů nutné předložit vývozní celní prohlášení.
2. Žádosti o vývozní povolení uvedené v odstavci 1 musí obsahovat tyto údaje:
a) jméno a adresu vývozce, dovozce ve třetí zemi a jakéhokoliv jiného provozovatele zúčastněného na vývozní operaci nebo na přepravě a dále také konečného příjemce;
b) název uvedené látky podle kategorie 1 zařazené v příloze;
c) množství a hmotnost uvedené látky, v případě směsi množství a hmotnost směsi, jakož i množství a hmotnost nebo procentuální podíl látky nebo látek uvedených v příloze, které jsou ve směsi obsaženy;
d) údaje o přepravě, zejména předpokládané datum odeslání, způsob přepravy, název celního úřadu, kde musí být předloženo vývozní celní prohlášení, a dále, pokud jsou tyto informace v dané fázi již k dispozici, identifikační údaje o dopravním prostředku, trasu, předpokládané místo opuštění celního území Společenství a místo vstupu do dovážející země.
V případech uvedených v odstavci 9 musí být k žádosti přiloženo dovozní povolení vydané v zemi určení.
3. Příslušné orgány rozhodnou o žádosti ve lhůtě 15 pracovních dnů ode dne, kdy dokumentaci označí za kompletní.
Tato lhůta se prodlouží, pokud v případech uvedených v odstavci 9 musí příslušné orgány provést další šetření s cílem zjistit, zda dovoz látek byl řádně povolen.
4. Aniž je dotčeno případné provádění donucovacích opatření, vývozní povolení uvedené v odstavci 1 se zamítne, pokud
a) existují dostatečné důvody pro podezření, že údaje poskytnuté v souladu s odstavcem 2 jsou nepravdivé nebo nepřesné;
b) se v případech uvedených v odstavci 9 prokáže, že dovoz uvedených látek nebyl řádně povolen příslušnými orgány země určení;
c) existují dostatečné důvody pro podezření, že dotyčné látky jsou určeny k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek.
5. Nejsou-li v žádosti podle odstavce 2 uvedeny podrobné údaje týkající se trasy a dopravního prostředku, pak ve vývozním povolení musí být uvedeno, že provozovatel je povinen tyto údaje poskytnout celním orgánům nebo jinému příslušnému orgánu v místě opuštění celního území Společenství dříve než zásilka toto území fyzicky opustí.
V tomto případě musí být uvedený požadavek zapsán do vývozního povolení v okamžiku jeho vydání.
6. Ve všech případech se vývozní povolení předkládá celním orgánům současně s podáním vývozního celního prohlášení.
Kromě toho musí jedno vyhotovení povolení doprovázet zásilku až na celní úřad v místě, kde uvedené látky opouští celní území Společenství.
Tento úřad případně doplní do povolení údaje uvedené v odstavci 5 a všechny další údaje, které považuje za nezbytné, povolení orazítkuje, a poté jej vrátí orgánu, který jej vydal.
7. Vydání vývozního povolení nezprošťuje jeho držitele případné správní nebo jiné odpovědnosti.
8. Příslušné orgány mohou vývozní povolení pozastavit nebo odebrat, existují-li dostatečné důvody pro podezření, že by uvedené látky mohly být zneužity k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek.
9. Pokud na základě dohody mezi Společenstvím a třetí zemí může být dovoz povolen pouze tehdy, pokud příslušné orgány třetí země vydají pro dotyčné látky dovozní povolení, pak Komise sdělí příslušným orgánům členských států jméno a adresu příslušného orgánu uvedené třetí země, jakož i všechny praktické informace, které od této země obdržela.
Příslušné orgány členských států zajistí, aby veškerý dovoz byl řádně povolen, a v případě nutnosti si od příslušných orgánů třetí země vyžádají příslušné potvrzení." 3. V článku 5 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení článků 4 a 4a se použijí přiměřeně na vývozy uvedené v odstavci 1 ve všech případech, kdy se prokáže, že vývoz přímo nebo nepřímo směřuje do třetí země, která byla označena za zemi, v níž se provozuje nedovolená výroba omamných nebo psychotropních látek s použitím uvedených uvedených látek.
Důvodem tohoto označení může být zejména odůvodněná žádost, kterou dotčená třetí země předloží Komisi.
Ustanovení článku 4a se použijí rovněž v případě, kdy nelze vydat otevřené individuální povolení podle odstavce 3."
4. V článku 5a se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Na vývoz látek uvedených v odstavci 1 se přiměřeně vztahují ustanovení článků 4 a 4a, kdykoli zvláštní dohody uzavřené mezi dotyčnými třetími zeměmi stanoví, že pro každou operaci musí být vydáno vývozní povolení a předloženo oznámení před vývozem.
Ustanovení článku 4a se použijí rovněž v případě, kdy nelze vydat otevřené individuální povolení podle odstavce 3."
5. V článku 6 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto: "1. Za účelem zajištění správného používání článku 2 a článků 4, 4a, 5 a 5a přijme každý členský stát v rámci svých vnitrostátních právních předpisů opatření nezbytná k tomu, aby příslušné orgány mohly:
a) získávat informace o objednávkách uvedených látek nebo o činnostech s těmito látkami souvisejícími;
b) vstupovat do provozních prostor provozovatelů za účelem získání důkazů o protizákonném jednání.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení článků 4, 4a, 5 a 5a a odstavce 1 tohoto článku, mohou příslušné orgány každého členského státu zakázat uvedení uvedených látek na celní území Společenství nebo jejich přesun z tohoto území, existují-li dostatečné důvody pro podezření, že tyto látky jsou určeny k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 993/2002
ze dne 6. června 2002,
kterým se opravuje nařízení ECB/2001/13 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí [1]
(ECB/2002/4)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou [2], a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2531/98 ze dne 23. listopadu 1998 o uplatňování minimálních rezerv Evropskou centrální bankou [3], ve znění nařízení (ES) č. 134/2002 [4], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení ECB/2001/13 mělo od 1. ledna 2003 nahradit nařízení ECB/1998/16 ze dne 1. prosince 1998 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí [5], ve znění nařízení ECB/2000/8 [6].
Vykazování podle nového režimu začne údaji za leden 2003.
Zpravodajská povinnost podle nařízení ECB/1998/16 by tudíž měla zůstat zachována až do 1. ledna 2003.
Omylem však byl stanoven den vstupu nařízení ECB/2001/13 v platnost na den 1. ledna 2002.
To má za následek, že se nařízení ECB/1998/16, které se podle nařízení ECB/2001/13 zrušuje ke dni jeho vstupu v platnost, zrušuje o jeden rok dříve.
Nařízení ECB/2001/13 je tudíž nutno opravit tak, aby bylo zřejmé, že vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003.
(2) Zpravodajské jednotky podléhají od 1. ledna 1999 zpravodajské povinnosti stanovené v nařízení ECB/1998/16.
Další používání uvedeného nařízení až do 31. prosince 2002, zejména povinnost jeho dodržování od 1. ledna 2002, tzn. před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, se nepovažuje za porušení oprávněných očekávání zpravodajských jednotek, které nadále vykazovaly příslušné statistické údaje i po konci roku 2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení ECB/2001/13 se opravuje takto:
- V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Nařízení (ES) č. 2819/98 (ECB/1998/16) se zrušuje k 1. lednu 2003.",
- Článek 9 se nahrazuje tímto: "Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003."
Článek 2
Závěrečné ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 996/2002
ze dne 11. června 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o doplňkovou podporu v odvětví hovězího a telecího masa pro menší ostrovy v Egejském moři
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 442/2002 [2], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2019/93, které stanoví zejména zvláštní opatření ve prospěch chovu hospodářských zvířat v odvětví hovězího a telecího masa na menších ostrovech v Egejském moři, bylo podstatně změněno nařízením (ES) č. 442/2002. Za účelem právní jasnosti je po této změně třeba přijmout nová prováděcí ustanovení k uvedenému nařízení, pokud jde o doplňkovou podporu pro producenty hovězího a telecího masa a je třeba zrušit nařízení Komise (EHS) č. 2889/93 ze dne 21. října 1993 o stanovení určitých prováděcích pravidel k nařízení (EHS) č. 2019/93, pokud jde o doplňkové dávky ke zvláštní prémii pro producenty hovězího a telecího masa a k prémii na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka [3].
(2) Podle čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2019/93 se podpora na výkrm skotu samčího pohlaví poskytuje producentům hovězího a telecího masa ke zvláštní prémii uvedené v článku 4 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [4], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [5]. Podle čl. 6 odst. 2 druhého pododstavce uvedeného nařízení se tato doplňková podpora poskytuje ročně pro 12000 kusů skotu samčího pohlaví v rámci regionálního stropu stanoveného v čl. 4 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 1254/1999.
(3) Aby se zabránilo komplikování správního řízení, je třeba stanovit, že pro doplňkovou podporu podle nařízení (EHS) č. 2019/93 a prémie podle nařízení (ES) č. 1254/1999 se podává jediná žádost.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Doplňková podpora ke zvláštní prémii na výkrm skotu samčího pohlaví stanovená v čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2019/93 se poskytuje v rámci ustanovení nařízení (ES) č. 1254/1999 platných pro žádosti o zvláštní prémii na skot samčího pohlaví.
Tato doplňková podpora se poskytuje ročně pro 12000 kusů samčího skotu v rámci regionálního stropu stanoveného v čl. 4 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 1254/1999. Poměrné snížení uvedené v čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení se v rámci tohoto počtu nepoužije.
2. Doplňková podpora k prémii na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka stanovená v čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2019/93 se poskytuje v rámci ustanovení nařízení (ES) č. 1254/1999 platných pro žádosti o zvláštní prémii na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka.
Článek 2
Doplňková podpora uvedená v čl. 1 odst. 1 a 2, zvláštní prémie a prémie na zachování chovu krav bez tržní produkce mléka stanovené v nařízení (ES) č. 1254/1999 jsou předmětem jediné žádosti producenta v souladu s ustanoveními uvedeného nařízení.
Článek 3
1. Řecké orgány okamžitě uvědomí Komisi o ustanoveních, která mohou přijmout pro účely poskytování doplňkové podpory uvedené v článku 1.
2. Řecké orgány oznamují každoročně Komisi nejpozději do 31. července za předcházející rok počet zvířat, pro která byly podány žádosti o doplňkovou podporu uvedenou v čl. 1 odst. 1 a 2 a pro který byla podpora poskytnuta.
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 2889/93 se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 997/2002
ze dne 11. června 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k ustanovením o poskytování finančního příspěvku Společenství členským státům s cílem posílit infrastruktury inspekcí pro rostlinolékařské kontroly rostlin a rostlinných produktů pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1] (dále jen "směrnice"), naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/36/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 9 pátý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice mohou členské státy obdržet finanční příspěvek Společenství k pokrytí výdajů (až do výše 50 %) přímo souvisejících se zlepšením vybavení a zařízení potřebných k provádění inspekcí na inspekčních místech, která se nacházejí jinde než v místě určení, nad úroveň, která již byla dosažena splněním minimálních podmínek stanovených v prováděcích opatřeních podle čl. 13 odst. 8 čtvrtého pododstavce směrnice.
(2) Je nutné stanovit prováděcí pravidla k opatřením, která se týkají poskytování finančního příspěvku Společenství na takové zlepšení členským státům.
(3) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [3] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná podle předpisů Společenství financována ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. Finanční kontrola těchto opatření se provádí podle článků 8 a 9 uvedeného nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádost členského státu o "finanční příspěvek pro dovozní rostlinolékařské kontroly na inspekčních místech" musí:
a) být podána písemně orgánem uvedeným v čl. 1 odst. 4 směrnice;
b) být adresována Komisi Evropských společenství, generálnímu ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele, B-1049 Brusel, Belgie;
c) být podána do 1. června roku, v němž by měla být přezkoumána.
Pro rok 2002 se datum podání výjimečně posouvá na 15. červenec 2002;
d) obsahovat důkaz o vybavení anebo zařízení, která členský stát zamýšlí zakoupit rámci příslušného programu, který se má provádět, včetně:
i) polohy inspekčního místa (inspekčních míst), jemuž (jimž) jsou vybavení nebo zařízení přidělena;
ii) popisu inspekčního místa, pokud jde o přítomný personál, seznam vybavení a povahu hlavního obchodu s rostlinami a rostlinnými produkty;
iii) odůvodnění nákupu a/nebo zlepšení vybavení a/nebo zařízení;
iv) technického popisu vybavení anebo zařízení, které je nutné zakoupit anebo zlepšit;
v) podrobného finančního odhadu plánovaného nákupu anebo zlepšení uvedeného vybavení a/nebo zařízení (bez DPH a daní);
e) se týkat vybavení anebo zařízení uvedených v příloze tohoto nařízení, s výjimkou spotřebního zboží.
Článek 2
1. Komise u každé přijaté žádosti posuzuje, zda:
a) bylo předloženo rostlinolékařské odůvodnění takového nákupu nebo zlepšení;
b) jsou odhadované náklady nákupu nebo zlepšení přiměřené.
Na žádost Komise jí dotyčný členský stát sdělí jakékoli doplňující údaje, které Komise požaduje pro své posouzení.
Každý rok připraví Komise do 15. září seznam programů, které splňují podmínky uvedené v odst. 1 písm. a) a b) a na něž lze proto obdržet případný finanční příspěvek Společenství.
Aby byl příspěvek ES účinný a konzistentní, vypracuje Komise s přihlédnutím k vývoji rostlinolékařské situace ve Společenství pořadí uvedených programů.
Přednost budou mít programy, které nejvíce přispějí ke zhodnocení příslušného inspekčního místa, pokud jde o množství a/nebo kvalitu inspekcí a které se v důsledku toho týkají:
- zlepšení navrhovaných odborníky uvedenými v článku 21 směrnice,
- inspekčních míst, která mají být významně restrukturalizována.
Seznam upřesňující výši navrhovaného finančního příspěvku Společenství pro každý program se předkládá k projednání Stálému rostlinolékařskému výboru.
3. Každý program zařazený do seznamu stanoveného v odstavci 2 se schvaluje jednotlivě postupem podle článku 18 směrnice.
Toto schválení se týká výše finančního příspěvku Společenství, podmínek, kterým finanční příspěvek může podléhat, a horní meze finančního příspěvku.
Pokud je celková částka výdajů, na něž lze obdržet finanční příspěvek, nižší než 25000 EUR na program, finanční příspěvek Společenství se neposkytuje.
Program se může týkat více než jednoho inspekčního místa v jednom a tomtéž členském státě.
Článek 3
Pro obdržení finančního příspěvku Společenství na schválený program:
a) se musí nákup a/nebo zlepšení vybavení a/nebo zařízení uvedených v programu uskutečnit v období od 1. ledna do 31. prosince roku bezprostředně následujícího po schválení uvedeném v čl. 2 odst. 3;
b) se musí platby členských států týkající se programu provést do šesti měsíců od jeho dokončení;
c) musí členský stát předložit žádost o platbu finančního příspěvku v eurech Komisi do šesti měsíců od dokončení programu a v každém případě nejpozději do 30. září roku následujícího po roce, ve kterém se program uskutečnil;
d) musí žádost členského státu obsahovat doklady o platbách, např. příjmové doklady.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1005/2002
ze dne 12. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98, pokud jde o uznání seskupení producentů, aukční režim, národní rezervu a dohody o postoupení v odvětví surového tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 546/2002 [2], a zejména na článek 7, čl. 9 odst. 5, článek 11 a článek 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 nařízení Komise č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 486/2002 [4], stanoví požadavky pro uznání seskupení producentů. V ostrovních oblastech, kde je produkce tabáku velmi omezená, a v osamocených pěstitelských oblastech, kde produkce tabáku ustupuje, nemohou být v určitých případech dosažena minimální prahová množství stanovená v příloze I nařízení (ES) č. 2848/98, která jsou předpokladem pro uznání seskupení producentů. Proto by se mělo pro ostrovní oblasti stanovit alternativní kritérium a měla by se snížit požadovaná minimální procentní sazba pro uznání seskupení producentů, aby mohli příslušní producenti získat proměnlivou část prémie.
(2) Čl. 6 odst. 5 a čl. 9 odst. 5 nařízení (EHS) č. 2075/92 byly pozměněny nařízením (ES) č. 546/2002. Proto by se měla odpovídajícím způsobem upravit příslušná prováděcí pravidla stanovená v nařízení (ES) č. 2848/98.
(3) Čl. 33 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 2848/98 stanoví, že v případě postoupení kvót musí být písemná dohoda uzavřená mezi zúčastněnými stranami zaregistrována příslušným orgánem do 30 dnů po uplynutí lhůty pro vystavení osvědčení o produkčních kvótách. Za účelem urychlení a zjednodušení postupu by měla lhůta pro registraci začít běžet od data vystavení osvědčení o produkčních kvótách.
(4) Proto by mělo být nařízení (ES) č. 2848/98 odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. v čl. 3 odst. 1 písm. e) se doplňuje nový pododstavec, který zní: "V ostrovních oblastech může být uznáno seskupení producentů, které nedosáhlo požadované procentní sazby, pokud seskupuje alespoň 70 % producentů této oblasti."
"1. Členské státy se do 31. ledna sklizňového roku rozhodnou, zda u smluv o pěstování použijí aukční režim, který se vztahuje na smlouvy o pěstování pro jednu nebo více skupin odrůd uzavřené na jejich území.
Tento systém zahrnuje smlouvy seskupení producentů, kteří se jej chtějí účastnit."
3. v článku 29 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Za účelem podpořit přeměnu producentů a restrukturalizaci zemědělských podniků mohou členské státy vytvořit pro každou sklizeň národní rezervu kvót pro jednotlivé skupiny odrůd."
4. v čl. 33 odst. 1 se písmeno d) nahrazuje tímto: "d) písemná dohoda podle písmene c) byla předložena k registraci příslušnému orgánu do 30 dnů po datu vystavení osvědčení o produkčních kvótách;;"
5. příloha I se nahrazuje textem přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských Společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1006/2002
ze dne 12. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 411/2002 [4], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 13 odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nedávno byly mezi Evropskou komisí a Estonskem, Lotyšskem a Litvou uzavřeny obchodní dohody, kterými se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a úplná liberalizace obchodu s ostatními zemědělskými produkty. V odvětví obilovin je takovou koncesí zrušení náhrad.
Dohoda s Estonskem se vztahuje na produkty uvedené v čl. 1 odst.
1 nařízení (EHS) č. 1766/92 a rýžový škrob.
Dohoda s Litvou se vztahuje na všechny výše uvedené produkty s výjimkou ječmene, kukuřice a určitých produktů zpracovaných z těchto obilovin.
Dohoda s Lotyšskem se nevztahuje na určité zpracované produkty.
(2) Orgány Estonska, Lotyšska a Litvy se zavázaly, že do svých zemí povolí pouze dovoz produktů Společenství, na něž se vztahují obchodní dohody a pro které nebyly poskytnuty žádné náhrady. Za tím účelem by měl být článek 7a nařízení Komise (ES) č.
1162/95 [5] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2298/2001 [6], kterým se řídí vývoz do Polska, použit také pro dovozy do těchto zemí.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1162/95 se mění takto:
1. Článek 7a se nahrazuje tímto: "Článek 7a
1. Pro produkty uvedené v příloze IV se při vývozu do třetích zemí podle uvedené přílohy použijí následující ustanovení.
2. Při vývozech podle odstavce 1 musí být příslušným orgánům dotčených třetích zemí předložena ověřená kopie vývozní licence vydaná v souladu s čl. 7 odst. 3a a s tímto článkem a náležitě schválená kopie vývozního celního prohlášení pro každou zásilku. Zboží nesmí být do té doby vyvezeno do jiné třetí země.
3. V licenci se uvede:
a) v kolonce 7 název dotčené dovážející země nebo zemí;
b) v kolonce 15 popis zboží v souladu s kombinovanou nomenklaturou;
c) v kolonce 16 osmimístný kód kombinované nomenklatury a množství v tunách pro každý produkt uvedený v kolonce 15;
d) v kolonkách 17 a 18 celkové množství produktů uvedených v kolonce 16;
e) v kolonce 20 jeden z těchto údajů:
- Exportación conforme al artículo 7 bis del Reglamento (CE) no 1162/95,
- Udførsel i overensstemmelse med artikel 7a i forordning (EF) nr.
1162/95,
- Ausfuhr in Übereinstimmung mit Artikel 7a der Verordnung (EG) Nr.1162/95,
- Εξαγωγή σύμφωνα με το άρθρο 7α του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
1162/95,
- Export in accordance with Article 7a of Regulation (EC) no 1162/95,
- Exportation conformément à l’article 7 bis du règlement (CE) no 1162/95,
- Esportazione in conformità all’articolo 7 bis del regolamento (CE) n. 1162/95,
- Uitvoer op grond van artikel 7 bis van Verordening (EG) nr.
1162/95,
- Exportação conforme o artigo 7.o A do Regulamento (CE) n.o 1162/95,
- Asetuksen (EY) N:o 1162/95 7a artiklan mukainen vienti,
- Export i överensstämmelse med artikel 7a i förordning (EG) nr 1162/95;
f) v kolonce 22 kromě slov uvedených v čl. 7 odst. 3a jeden z těchto údajů:
- Sin restitución por exportación,
- Uden eksportrestitution,
- Ohne Ausfuhrerstattung,
- Χωρίς επιστροφή κατά την εξαγωγή,
- No export refund,
- Sans restitution à l’exportation,
- Senza restituzione all’esportazione,
- Zonder uitvoerrestitutie,
- Sem restituição à exportação,
- Ilman vientitukea,
- Utan exportbidrag;
g) licence jsou platné pouze pro produkt a pro množství, které jsou v ní uvedeny.
4. Licence vydané podle tohoto článku zavazují k vývozu do zemí určení uvedených v kolonce 7.
5. Na žádost dotčené strany se vydá ověřená kopie schválené licence.
6. První pondělí každého měsíce oznámí příslušné orgány členských států Komisi množství, pro která byly licence vydány, rozdělená podle kódů kombinované nomenklatury."
2. Příloha tohoto nařízení se vkládá jako příloha IV.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1011/2002
ze dne 10. června 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu práškového aktivního uhlí pocházejícího z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí pro konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ ŠETŘENÍ
(1) Nařízením (ES) č. 1006/96 ze dne 3. června 1996 [2] Rada uložila konečné antidumpingové clo z dovozu práškového aktivního uhlí pocházejícího z Čínské lidové republiky.
B. SOUČASNÉ ŠETŘENÍ
(2) Po zveřejnění oznámení o blížícím se skončení platnosti antidumpingových opatření [3] Komise přijala žádost o přezkum předložený Evropskou radou pro chemický průmysl (CEFIC) jménem dvou výrobců, kteří společně reprezentují větší část (více než 80 %) celkové výroby práškového aktivního uhlí ve Společenství.
V žádosti se tvrdí, že by se po skončení opatření pravděpodobně znovu objevily nebezpečné antidumpingové dovozy pocházející z Čínské lidové republiky (Čína).
(3) Komise po konzultaci s poradním výborem usoudila, že existují dostatečné důkazy, aby mohl být zahájen přezkum, a zahájila šetření [4] podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 (základní nařízení).
(4) Šetření pravděpodobnosti pokračování nebo opětovného vzniku dumpingu a možných škod zahrnovalo období od 1. června 2000 do 31. května 2001 (období šetření).
Zkoumání trendů významných pro hodnocení pravděpodobnosti pokračování nebo opětovného vzniku dumpingu a možných škod zahrnovalo období od roku 1997 do konce období šetření (zkoumané období).
(5) Komise oficiálně informovala výrobce ze Společenství, kteří podali žádost o přezkum, vývozce a vyvážející výrobce v Číně, dovozce/obchodníky, uživatele a dodavatele, jejichž účast byla známa, o zahájení přezkumu.
Komise odeslala všem těmto stranám a těm, kteří se ohlásili ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení, dotazníky.
Komise také dala přímo dotčeným stranám příležitost, aby písemně podaly svá stanoviska a požádaly o slyšení.
(6) Komise odeslala 26 dotazníků nezávislým dovozcům/obchodníkům a 49 dotazníků vývozcům a vyvážejícím výrobcům v Číně.
Kromě toho kvůli zřejmě vysokému počtu vývozců a vyvážejících výrobců dotyčného výrobku v Číně Komise odeslala každému dotyčnému vývozci a vyvážejícímu výrobci dotazník vyžadující zvláštní údaje o průměrných objemech prodeje a cenách práškového aktivního uhlí (dotazník průzkumu), aby zjistila, zda je nezbytné výběrové šetření.
Od dovozců/obchodníků Komise neobdržela žádnou odpověď a jeden vývozce v Číně odpověděl na dotazník průzkumu, ale následně přestal spolupracovat.
(7) Komise poslala dotazníky také všem dalším známým dotčeným stranám a obdržela odpovědi od dvou výrobců ze Společenství, jejichž jménem byla předložena žádost o přezkum, a od dvou dodavatelů surovin a dvou uživatelů.
(8) Komise vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro určení pravděpodobnosti pokračování nebo opětovného výskytu dumpingu a možných škod a pro vymezení zájmu Společenství.
Byly provedeny kontrolní návštěvy v provozovnách těchto společností:
Výrobce ve srovnatelné zemi, ve Spojených státech amerických:
- NORIT Americas Inc, Atlanta, Georgia;
Výrobci ze Společenství:
- Norit NV, Nizozemsko,
- Ceca SA, Francie.
C. ZKOUMANÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(9) Zkoumaný výrobek je stejný jako při původním šetření, tj. práškové aktivní uhlí v současné době zařazené pod kódem KN ex38021000.
Jedná se o mikroporézní formu uhlíku získávanou z různých surovin, jako je uhlí, rašelina, dřevo, lignit, olivové pecky nebo kokosové skořápky, které jsou aktivovány párou nebo chemickým procesem.
Práškové aktivní uhlí je velmi jemný prášek.
Aktivní uhlí se také prodává v granulovaných formách (granulované aktivní uhlí), na které se dosud platná opatření nevztahují.
(10) Po uložení konečných opatření v roce 1996 se objevily určité obtíže ohledně rozlišení aktivního uhlí prodávaného v prášku od aktivního uhlí prodávaného v granulích.
V této souvislosti je důležité připomenout, že oba výrobky jsou tvořeny částicemi uhlíku, jejichž velikost se mění, a pro práškové aktivní uhlí neexistuje žádná mezinárodní norma.
Proto Výbor pro celní kodex Společenství pro účely provádění uvedených opatření definoval práškové aktivní uhlí takto: "práškové aktivní uhlí obsahuje nejméně 90 procent hmotnostních (% m/M) částic s velikostí menší než 0,5 mm".
Šetření tuto definici potvrdilo.
(11) Práškové aktivní uhlí se všeobecně používá pro úpravu vody (pitná voda a odpadní voda), čištění plynů a vzduchu, obnovu rozpouštědel, odbarvování cukru, rostlinných olejů a tuků a pro čištění různých výrobků v chemickém průmyslu (např. organické kyseliny), nebo ve farmaceutickém průmyslu (např. tablety užívané při zažívacích potížích) nebo v potravinářském průmyslu (např. alkoholické a nealkoholické nápoje).
(12) Jak ukázalo předchozí šetření a jak potvrdilo toto šetření, bylo zjištěno, že prášková aktivní uhlí vyráběná a prodávaná výrobci ze Společenství a prášková aktivní uhlí dovážená z Číny jsou ve všech aspektech shodná a mají tedy stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti.
Čína je transformující se ekonomikou a jak je uvedeno v bodě 18 odůvodnění, běžná hodnota musí být stanovena na základě údajů získaných z tržní ekonomiky třetí země.
Podle dostupných informací má práškové aktivní uhlí vyráběné a prodávané v tržní ekonomice třetí země ve Spojených státech amerických stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti jako práškové aktivní uhlí vyráběné v Číně a vyvážené do Společenství. Proto jsou tyto výrobky považovány za obdobné ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení.
D. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPĚTOVNÉHO VÝSKYTU DUMPINGU
1. Předběžné poznámky
(13) V souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení je účelem přezkumu skončení platnosti antidumpingových opatření určit, zda skončení platnosti těchto opatření pravděpodobně povede k pokračování nebo opětovnému výskytu dumpingu.
(14) V této souvislosti byly v období šetření zkoumány objemy vyvážené do Společenství.
K tomu je třeba poznamenat, že jelikož žádný z čínských vývozců ani žádný dovozce ve Společenství během tohoto šetření nespolupracoval, údaje o vývozu byly stanoveny v souladu s článkem 18 základního nařízení, tj. na základě dostupných informací.
Od uložení konečných antidumpingových cel v roce 1996 jsou pro dovozy práškového aktivního uhlí k dispozici statistiky Společenství.
Tyto statistiky byly potvrzeny údaji z průzkumu trhu, které předložili stěžující si výrobci ze Společenství.
Na tomto základě a při absenci jakýchkoliv dalších spolehlivých informací byly použity tyto statistiky.
Ty ukázaly, že v období šetření bylo z Číny do Společenství dovezeno 993 tun práškového aktivního uhlí.
(15) V období původního šetření činil objem dovozu čínského práškového aktivního uhlí do Společenství 4008 tun, tj. přibližně 10 % spotřeby Společenství.
Po uložení antidumpingového cla v roce 1996 dovozy poklesly na 960 tun a zůstaly v následujících letech poměrně stabilní, když dosáhly 842 tun v roce 1999 a 811 tun v roce 2000.
(16) Podíl čínských dovozů práškového aktivního uhlí na trhu Společenství je podle záznamů Eurostatu menší než 3 %, ale nicméně je významný, tj. nad minimální prahovou hodnotou (de minimis) podle základního nařízení [5].
2. Pravděpodobnost pokračování dumpingu
(17) Ohledně pravděpodobnosti pokračování dumpingu bylo šetřeno, zda u vývozů z Číny v současné době dochází k dumpingu.
Vycházelo se z toho, že pokud k dumpingu dochází nyní, mohlo by to být důležitou indikací, že dumping bude pravděpodobně pokračovat také v budoucnosti, pokud by se platnost opatření nechala vypršet.
a) Srovnatelná země
(18) Jelikož Čína je transformující se ekonomikou, běžná hodnota byla určena na základě údajů získaných na vhodném trhu ekonomiky třetí země vybrané v souladu s čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
(19) Spojené státy americké byly vybrány jako vhodná srovnatelná země v původním šetření.
Jak je uvedeno v oznámení o zahájení šetření, Komise počítala s použitím Spojených států amerických jako vhodné srovnatelné země také v tomto šetření.
V tomto ohledu šetření ukázalo, že Spojené státy americké byly nejvhodnější srovnatelnou zemí z těchto důvodů:
Spojené státy americké jsou jedním z největších výrobců práškového aktivního uhlí na světě.
Údaje předložené spolupracujícím výrobcem ze Spojených států amerických a výrobci ze Společenství stojícími za žádostí o přezkum ukázaly, že objem výroby je v obou zemích srovnatelný.
Kromě toho, jak je uvedeno v bodě 12 odůvodnění, bylo zjištěno, že práškové aktivní uhlí vyráběné a prodávané ve Spojených státech je podobným výrobkem, jaký se vyrábí v Číně a dováží do Společenství.
Objemy domácího prodeje spolupracujícího výrobce ve Spojených státech byly ve srovnání s dovozy práškového aktivního uhlí z Číny do Společenství reprezentativní.
Konečně bylo zjištěno, že úroveň hospodářské soutěže ve Spojených státech amerických je velmi vysoká.
Kromě soutěže mezi několika výrobci ve Spojených státech amerických existuje také konkurence dováženého práškového aktivního uhlí (hlavně z Číny, Filipín a Srí Lanky), které může být dováženo bez množstevních omezení nebo dovozních cel.
Hlavní výrobce práškového aktivního uhlí ve Spojených státech byl ochoten nadále spolupracovat.
(20) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a protože Komise neobdržela k výběru srovnatelné země od žádné ze dotčených stran žádné připomínky, Spojené státy americké byly tedy vybrány jako nejvhodnější srovnatelná země.
b) Běžná hodnota
2 odst. 1 základního nařízení bylo zvažováno, zda by objemy domácího prodeje práškového aktivního uhlí ve Spojených státech amerických mohly být vzhledem k účtované ceně považovány za vytvořené v běžném obchodním režimu.
K tomu Komise zkoumala, zda domácí prodeje byly ziskové.
Za tímto účelem byly v období šetření porovnávány plné výrobní náklady na jednotku každé jakosti s průměrnou jednotkovou cenou příslušných prodejních transakcí provedených během stejného období.
Bylo zjištěno, že všechny prodeje byly ziskové.
Šetření také ukázalo, že všechny prodeje byly určeny nezávislým zákazníkům.
Proto byly ceny placené nebo splatné za práškové aktivní uhlí nezávislými zákazníky na domácím trhu Spojených států v běžném obchodním režimu použity k určení běžné hodnoty v souladu s čl. 2 odst.
c) Vývozní cena
(22) Jak již bylo uvedeno, ani čínští vývozci nebo vyvážející výrobci ani žádný dovozce práškového aktivního uhlí do Společenství v tomto řízení nespolupracovali.
Proto byla vývozní cena v souladu s článkem 18 základního nařízení určena na základě dostupných údajů.
Jak již bylo uvedeno v bodě 14 odůvodnění tohoto nařízení, při absenci jakýchkoliv dalších spolehlivých informací tak bylo učiněno odkazem na Eurostat.
(23) Údaje Eurostatu jsou zaznamenány na základě cen CIF (náklady, pojištění a přepravné) na hranici Společenství.
Tyto ceny byly převedeny na základě FOB (vyplaceně na loď) odečtením nákladů na námořní přepravu a pojištění.
Nezbytné údaje o těchto nákladech byly předloženy výrobním odvětvím Společenství a při absenci jakýchkoliv dalších spolehlivějších informací použity při výpočtech.
d) Srovnání
(24) Aby bylo zajištěno správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou, vzaly se v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení v úvahu rozdíly ve faktorech, o nichž bylo zjištěno, že ovlivňují ceny a srovnatelnost cen. V tomto ohledu byly provedeny úpravy vzhledem k rozdílům na úrovni obchodu, provizí, balení a nákladů na vnitrozemskou dopravu.
(25) Pokud se jedná o běžnou hodnotu, od domácí prodejní ceny byl odečten vážený průměr nákladů na vnitrozemskou dopravu a na balení na jednotku.
Náklady na vnitrozemskou dopravu zahrnovaly náklady na pojištění, vyložení a naložení.
Vzhledem k tomu, že čínští vývozci nebo vyvážející výrobci při šetření nespolupracovali a chyběly jakékoliv spolehlivější informace, stejná částka pro vnitrozemskou dopravu a balení byla odečtena od vývozní ceny FOB.
(26) Pokud se jedná o náklady na balení, výrobní odvětví Společenství, které podalo stížnost, předložilo Komisi údaje, které ukazovaly, že alespoň část výrobku vyváženého do Společenství byla balena v pytlích, zatímco běžná hodnota byla stanovena bez nákladů na balení.
Vývozní cena byla proto snížena o příslušnou částku nákladů na balení.
(27) Domácí prodeje ve Spojených státech amerických byly určeny hlavně konečným uživatelům, zatímco čínské vývozy práškového aktivního uhlí jsou na základě dostupných informací určeny hlavně obchodníkům/ distributorům.
Proto byla běžná hodnota upravena o slevu pro distributory použitelnou na domácím trhu Spojených států.
(28) Navíc podle údajů předložených průmyslovým odvětvím Společenství byly téměř všechny vývozní prodeje z Číny prováděny přes vývozní agentury, kvůli požadavku na vývozní licence.
Proto byla od vývozní ceny odečetna provize ve výši 1 %.
e) Dumpingové rozpětí
(29) Na stejné obchodní úrovni, tj. úrovni distributorů/ obchodníků, byl porovnán vážený průměr běžných hodnot a vážený průměr vývozních cen všech jakostí.
Srovnání ukázalo, že vývozy práškového aktivního uhlí do Společenství byly v období šetření dumpingové a dumpingové rozpětí bylo významné.
Dumpingové rozpětí bylo rovné částce, o kterou běžná hodnota překročila ceny vývozů do Společenství.
Vážený průměr dumpingových rozpětí překročil 40 %.
3. Vývoj dovozů v případě skončení platnosti opatření
(30) Bylo také zkoumáno, jak by se dovozy práškového aktivního uhlí z Číny vyvíjely v případě skončení platnosti antidumpingových opatření.
Za tímto účelem byla zkoumána rezervní výrobní kapacita v Číně, objemy vývozu a domácí trh v Číně, stejně jako cenová politika Číny vůči jiným třetím zemím.
Při absenci spolupráce ze strany vyvážejících výrobců byly použity údaje z průzkumu trhu, které předložilo výrobní odvětví Společenství.
a) Výrobní kapacita, domácí trh v Číně a objemy vývozu
(31) Informace dostupné Komisi ukázaly, že Čína je spolu se Spojenými státy největším výrobcem a vývozcem aktivního uhlí (granulovaného a práškového) na světě.
V roce 1998 skutečná výroba aktivního uhlí v Číně činila podle statistického odvětvového průzkumu poskytnutého průmyslovým odvětvím Společenství asi 100000 tun, z čehož 40 % neboli 40000 tun bylo v práškové formě.
Výrobní kapacita byla na základě kapacity nejvýznamnějších čínských výrobců reprezentujících 31 % celkové čínské kapacity ve stejném období odhadnuta na 140000 tun, z čehož nejméně polovina byla určena na výrobu práškového aktivního uhlí, tj. 70000 tun.
V roce 1998 tak byla pro výrobu práškového aktivního uhlí k dispozici rezervní kapacita přibližně 30000 tun.
(32) Na základě dostupných údajů za předcházející roky zahrnuté do výše uvedeného odvětvového průzkumu bylo odhadnuto, že roční míra růstu spotřeby, výroby a výrobní kapacity práškového aktivního uhlí v Číně činila nejméně 5 %.
Podle toho v roce 2003 rezervní kapacity pro výrobu práškového aktivního uhlí dosáhnou 36000 tun.
Kvůli zvláštní situaci na domácím trhu (viz následující body odůvodnění) by celá rezervní kapacita byla k dispozici pro vývoz.
(33) Kromě toho podle výše uvedeného odvětvového průzkumu byl čínský domácí trh charakterizován významným převisem nabídky vyplývajícím z nestabilních cen.
Proto se čínští výrobci práškového aktivního uhlí stále více obraceli na vývozní trhy, což byla často jediná možnost jak vůbec udržet výrobu.
Je důležité připomenout, že v Číně neexistovala pro vývoz práškového aktivného uhlí žádná omezení (jiná než vývozní licence).
Vzhledem k situaci na čínském domácím trhu, významným rezervním kapacitám a následné potřebě využít vývozní trhy bylo považováno za pravděpodobné, že vývozní ceny budou na nízké úrovni a budou dumpingové.
(34) Hlavní vývozní trhy pro čínské práškové aktivní uhlí byly jihovýchodní Asie, Japonsko, Korejská republika, Spojené státy americké a Evropa.
Ovšem podle údajů předložených průmyslovým odvětvím Společenství by dodatečná poptávka po dováženém práškovém aktivním uhlí v dalších třetích zemích byla minimální a schopnost absorbovat další čínské vývozy téměř zanedbatelná.
Kromě toho je třeba poznamenat, že řada potenciálních vývozních trhů v asijském regionu používá pro práškové aktivní uhlí vyšší celní tarify, například Indie a Indonésie.
(35) Pokud by naopak byla antidumpingová cla zrušena, trh Společenství by byl schopen absorbovat velká množství čínského práškového aktivního uhlí díky významné spotřebě ve Společenství.
V tomto ohledu je třeba také poznamenat, že čínští vývozci jsou stále přítomni na trhu Společenství prostřednictvím spřízněných dovozců, jejichž zařízení zvýšila dovozy a distribuci práškového aktivního uhlí.
(36) Konečně pokud by byla zrušena antidumpingová opatření, je pravděpodobné, že čínští výrobci zvýší využití své kapacity, protože se Společenství stane atraktivním vývozním trhem.
b) Cenová politika
(37) Analýza cenové politiky čínských vývozců vůči jiným třetím zemím, jako jsou Spojené státy americké a Japonsko, ukázala, že vývozy práškového aktivního uhlí do těchto zemí byly realizovány za velmi nízké ceny a tyto ceny byly ve srovnání s běžnou hodnotou určenou při tomto šetření dumpingové.
Co se týká Spojených států, podle údajů poskytnutých průmyslovým odvětvím Společenství a také podle informací poskytnutých spolupracujícím výrobcem ve Spojených státech amerických by úroveň dumpingu překročila 40 %, zatímco dumpingová rozpětí pro vývozy do Japonska by byla přes 90 %.
(38) Vzhledem k obrovské rezervní kapacitě, která je k dispozici pro vývozy a vývozně orientovanou čínskou výrobu práškového aktivního uhlí, je rozumné předpokládat, že pokud by přestala platit antidumpingová opatření, dumpingová rozpětí, která by se mohla realizovat ve Společenství, pravděpodobně budou nejméně na stejné úrovni jako tato rozpětí na jiných velkých vývozních trzích čínského práškového aktivního uhlí.
4. Závěr k pravděpodobnosti pokračování dumpingu
(39) Dovozy čínského práškového aktivního uhlí v období šetření byly nad stanovenou minimální úrovní (de minimis) a byly nadále dumpingové.
Bylo zjištěno, že dumping pokračoval a že existuje silná pravděpodobnost, že bude pokračovat, pokud by přestala platit antidumpingová opatření.
Navíc je pravděpodobné, že pokud antidumpingová opatření přestanou platit, vývozy čínského práškového aktivního uhlí do Společenství budou významně narůstat (a vrátí se přinejmenším na úrovně zjištěné v období původního šetření) a že ceny těchto dalších dovážených množství budou s veškerou pravděpodobností na významných úrovních dumpingové.
E. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(40) Dva výrobci ze Společenství, jejichž jménem byla předložena stížnost, spolupracovali při šetření. Tito výrobci reprezentovali více než 80 % výroby práškového aktivního uhlí ve Společenství, a tudíž tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
F. SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. Spotřeba ve Společenství
(41) Přímá spotřeba práškového aktivního uhlí ve Společenství byla stanovena na základě objemů prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství, údajů, které byly obsaženy v žádosti o přezkum, týkajících se jiných výrobců ve Společenství a na základě statistických údajů z Eurostatu.
(42) Takto stanovená spotřeba Společenství byla ve zkoumaném období prakticky stabilní na úrovni mírně pod 40000 tun za rok.
2. Dovozy z Číny
a) Objemy dovozu, podíl na trhu a ceny
(43) Podle statistických údajů z Eurostatu se objemy dovozu z Číny ve zkoumaném období mírně zvýšily, ale zůstaly pod 3 % spotřeby, zatímco jejich podíl na trhu při předchozím šetření byl nad 10 %.
(44) Ve zkoumaném období se ceny dovozů z Číny zvýšily o 28 %, a to hlavně ze dvou důvodů. Zaprvé kvůli vývoji směnného kursu euro/dolar, zejména mezi roky 1999 a 2000.
Zadruhé se zvýšily celosvětové ceny uhlí, jak ukazují údaje z průzkumu trhu.
Dovozy z Číny _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Období šetření _BAR_ Objem (tuny) _BAR_ 818 _BAR_ 647 _BAR_ 842 _BAR_ 811 _BAR_ 993 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 79 _BAR_ 103 _BAR_ 99 _BAR_ 121 _BAR_
Cena (EUR/tunu) _BAR_ 832 _BAR_ 834 _BAR_ 863 _BAR_ 1089 _BAR_ 1067 _BAR_
b) Cenový vývoj dovozů (45) Ceny práškového aktivního uhlí pocházejícího z Číny zůstaly nižší než ceny výrobního odvětví Společenství i po uložení antidumpingového cla v roce 1996.
Rozdíl oproti cenám výrobního odvětví Společenství byl v období šetření 15 %.
Tento rozdíl byl zjištěn na základě průměrných prodejních cen výrobního odvětví Společenství (ze závodu). Čínské dovozní ceny byly odvozeny ze statistiky Eurostatu a upraveny o náklady po dovozu, cla a antidumpingová cla.
3. Ekonomická situace výrobního odvětví Společenství
a) Předběžné poznámky
(46) Jelikož je výrobní odvětví Společenství tvořeno dvěma společnostmi, aby byla chráněna důvěrnost údajů, údaje o výrobním odvětví Společenství musely být indexovány, zatímco podíly na trhu pro všechny účastníky trhu byly zaokrouhleny.
b) Výroba, výrobní kapacita a míra využití výrobní kapacity
(47) Výroba práškového aktivního uhlí výrobního odvětví Společenství se ve zkoumaném období snížila o 5 % na něco přes 30000 tun.
Celková výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství od roku 1998 do období šetření byla stabilní na úrovni okolo 35000 tun, s vysokou mírou využití výrobní kapacity.
c) Objemy prodeje ve Společenství a podíl na trhu
(48) Objemy prodeje výrobního odvětví Společenství se v období 1997 až 1999 zvýšily o 11 %.
Mírně se zvýšily v roce 2000 a v období šetření, ale zůstaly 6 % pod úrovní roku 1997.
Protože spotřeba byla prakticky stabilní, podíl na trhu vykázal stejný trend jako objemy prodeje.
Celkově v období šetření poklesl o 7 procentních bodů a dosáhl přibližně 60 %. Objemy prodeje v tunách _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 91 _BAR_ 89 _BAR_ 92 _BAR_ 94 _BAR_
d) Zásoby
(49) Ve zkoumaném období se zásoby práškového aktivního uhlí výrobního odvětví Společenství ke konci roku zvýšily o 15 %, protože se snížily objemy prodeje a zařízení nepřetržitě pracovala, aby se ušetřily náklady za opětovné spouštění pecí, které jsou velmi vysoké.
e) Prodejní ceny ve Společenství
(50) Průměrné čisté prodejní ceny výrobního odvětví Společenství se ve zkoumaném období zvýšily o 7 %.
V letech 1999 a 2000 byly ceny vyšší než v období šetření.
Index _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 111 _BAR_ 110 _BAR_ 107 _BAR_
f) Ziskovost a návratnost investic
(51) Po registraci ztrát ve výši 10 % v roce 1993 v období předchozího šetření se výrobní odvětví Společenství vrátilo v roce 1997 do ziskových čísel.
S výjimkou roku 2000, ve kterém byly zisky uspokojivé díky kombinaci vysoké úrovně cen a poměrně nízkých nákladů na jednotku, ovšem úroveň zisků dosažená průmyslovým odvětvím Společenství nikdy nepřekročila 6 %. Návratnost investic byla v období šetření stabilní a kladná.
Ziskovost _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 85 _BAR_ 198 _BAR_ 131 _BAR_
g) Peněžní příjmy
(52) Výrobní odvětví Společenství prokázalo, že tvoří peněžní příjmy s podobným trendem jako u ziskovosti.
h) Schopnost navyšovat kapitál
(53) Výrobní odvětví Společenství nemělo ve zkoumaného období žádný zvláštní problém s navyšováním kapitálu nebo získáváním úvěrů.
i) Zaměstnanost a mzdy
(54) Zaměstnanost se ve výrobním odvětví Společenství ve zkoumaném období snížila o 9 % na méně než 350 osob, zatímco celkové náklady na pracovní síly se zvýšily o 11 % (zvýšení asi o 20 % na zaměstnance).
j) Investice
(55) Ve zkoumaném období výrobní odvětví Společenství nepřetržitě investovalo, aby zvýšilo produktivitu a racionalizovalo výrobní proces.
Částky investované každý rok byly poměrně stabilní.
k) Produktivita
(56) Produktivita výrobního odvětví Společenství ve výrobě a prodeji práškového aktivního uhlí stanovená jako vyrobené tuny na zaměstnanou osobu se ve zkoumaném období zvýšila o 7 %.
l) Velikost dumpingu a zotavení z minulého dumpingu
(57) Pokud se jedná o dopad velikosti skutečného dumpingového rozpětí zjištěného v období šetření na situaci výrobního odvětví Společenství, je třeba připomenout, že dumpingové rozpětí zjištěné v případě Číny je významné.
Ovšem díky existenci antidumpingových opatření se výrobní odvětví Společenství mohlo zotavit z minulého dumpingu.
4. Vývozní aktivita výrobního odvětví Společenství
(58) Objemy vývozu práškového aktivního uhlí výrobního odvětví Společenství se ve zkoumaném období mírně zvýšily a představují o něco více než jednu třetinu celkové výroby.
5. Objemy a ceny dovozu z jiných třetích zemí
(59) Celkové objemy dovozu práškového aktivního uhlí ze třetích zemí jiných než Čína se během zkoumaného období snížily zpřibližně 7600 tun v roce 1997 na 5400 tun v období šetření, což odpovídá podílům na trhu přibližně 20 % a 15 %.
Hlavními vývozci do Společenství byly Spojené státy americké, Malajsie a Indonésie.
Zatímco objemy dovozu ze Spojených států amerických poklesly na polovinu, dovozy z později jmenovaných zemí se zvýšily z přibližně 1100 tun v roce 1997 na 1900 tun v období šetření.
Průměrné ceny dovozu z Malajsie a Indonésie byly nižší než ceny výrobního odvětví Společenství a byly ve stejném cenovém pásmu jako dovozy pocházející z Číny.
6. Objemy prodeje ostatních výrobců ve Společenství
(60) Ostatní výrobci práškového aktivního uhlí ve Společenství jsou hlavně zpracovatelé granulovaného aktivního uhlí, které nepodléhá antidumpingovým opatřením.
Ve zkoumaném období začali dovážet více granulovaného aktivního uhlí z Číny a rozemílali ho na práškové aktivní uhlí.
Tato konkurence ovšem nebránila výrobnímu odvětví Společenství, aby prodávalo své práškové aktivní uhlí za cenu umožňující přiměřenou ziskovost.
7. Závěr
(61) Opatření umožnila výrobnímu odvětví Společenství návrat k ziskovosti a zmírnila cenový tlak dumpingových dovozů z Číny.
Výrobní odvětví Společenství ovšem dále ztrácelo podíl na trhu, zejména když ostatní výrobci ve Společenství začali prodávat práškové aktivní uhlí vyrobené z granulovaného uhlí pocházejícího z Číny.
Tedy zatímco finanční situace výrobního odvětví Společenství je uspokojivá, jeho postavení na trhu zůstává křehké.
G. PRAVDĚPODOBNOST OPĚTOVNÝCH ŠKOD
(62) Je třeba připomenout, že v bodě 39 odůvodnění se došlo k závěru, že skončení platnosti antidumpingových opatření by pravděpodobně vedlo k významnému zvýšení dumpingových dovozů z Číny do Společenství.
(63) Skutečně, pokud by platnost opatření skončila, je pravděpodobné, že na trh Společenství budou dodávány značné objemy za velmi nízké ceny, což významně oslabí ceny výrobního odvětví Společenství.
Kdyby se platnost opatření nechala vypršet, současný cenový diferenciál ve výši 15 % mezi dováženým výrobkem a výrobkem výrobního odvětví Společenství (viz bod 45 odůvodnění) by se mohl zvýšit na více než 30 % (výše cla ve vztahu k současným dovozním cenám).
Je třeba připomenout, že současné ceny čínského vývozu do Společenství (na základě CIF) jsou srovnatelné s cenami čínského vývozu do jiných třetích zemí.
(64) Odhaduje se, že jakmile skončí platnost cla, do Společenství by mohlo být vyvezeno nejméně 10000 tun práškového aktivního uhlí pocházejícího z Číny.
Toto by představovalo více než čtvrtinu trhu Společenství.
Protože v tomto typu odvětví jsou vysoké fixní náklady a velmi vysoké náklady na opětovné spuštění v případě přerušení výroby, příliv takového množství dumpingových dovozů by okamžitě způsobil silný pokles cen na trhu, protože výrobní odvětví Společenství by se především muselo snažit udržet svůj podíl na trhu a nesnižovat výrobu.
To by následně úplně narušilo ziskovost výrobního odvětví Společenství a odvětví by se vrátilo do ztrát podobných těm, které utrpělo v roce 1993.
Střednědobě by výrobní odvětví Společenství mohlo být vytlačeno z trhu, protože zde nebude další prostor pro významné zvyšování produktivity, které by umožnilo fungování při nižších nákladech na jednotku.
(65) Výše uvedené skutečnosti je třeba vidět v následujících souvislostech.
Situace výrobního odvětví Společenství se nepochybně zlepšila (ačkoliv toto odvětví je stále křehké).
Výrobní odvětví Společenství například zaznamenalo v období původního šetření ztráty 10,8 % a z této hodnoty se dostalo do zisku okolo 6 %.
Pravděpodobný dopad zvýšených dovozů za dumpingové ceny popsaný v předcházejícím odstavci se také potvrzuje při pohledu na hlavní změny, které se odehrály na trhu od období původního šetření do období tohoto šetření.
- V období tohoto šetření byl podíl dovozů z Číny na trhu významně nižší, než v období původního šetření.
- Cenový diferenciál mezi cenami Společenství a cenami čínských dovozů se díky existenci cla významně snížil.
- V období tohoto šetření se uskutečnily levné dovozy z Indonésie a Malajsie, ale příslušná množství stále zůstávají podstatně pod úrovněmi zjištěnými pro Čínu v období původního šetření.
Je také třeba připomenout, že dovozy z Malajsie již byly na trhu Společenství přítomny v době původního šetření.
- Podíl na trhu výrobců ve Společenství, kteří nejsou součástí výrobního odvětví Společenství, se zvýšil.
Na tomto základě dojdeme k závěru, že hlavní změnou, která vedla ke zlepšení situace výrobního odvětví Společenství, bylo obnovení úrovně prostředí, ve kterém bylo možné čelit dovozům práškového aktivního uhlí z Číny.
Proto by se pozitivní situace výrobního odvětví Společenství rychle zhoršila, pokud by čínští vyvážející výrobci měli možnost dumpingu na trhu Společenství ve významně vyšších množstvích.
(66) Na základě výše uvedených skutečností je možné dojít k závěru, že pokud by se platnost antidumpingových opatření nechala vypršet, existuje určitá pravděpodobnost opětovného výskytu škod.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Předběžná poznámka
(67) V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo zkoumáno, zda by prodloužení stávajících antidumpingových opatření bylo proti zájmu Společenství jako celku.
Stanovení zájmu Společenství se opíralo o hodnocení všech různých zájmů, kterých se tato věc týká, tj. zájmů výrobního odvětví Společenství, ostatních výrobců ve Společenství, dovozců/obchodníků a také uživatelů a dodavatelů dotyčného výrobku.
(68) Je třeba připomenout, že při předchozím šetření nebylo přijetí opatření považováno za působící proti zájmu Společenství.
Navíc je toto šetření přezkumem, a tudíž analyzuje situaci, ve které již antidumpingová opatření působila, což by mělo umožnit posouzení všech nežádoucích negativních dopadů současných antidumpingových opatření na dotčené strany.
(69) Na tomto základě bylo zkoumáno, zda navzdory závěru o přínosu opatření pro výrobní odvětví Společenství a pravděpodobnosti opětovného výskytu škodlivého dumpingu, pokud by měla opatření skončit, existují naléhavé důvody, které by vedly k závěru, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství opatření zachovat.
2. Zájmy výrobního odvětví Společenství
(70) Výrobní odvětví Společenství prokázalo, že je strukturálně životaschopným odvětvím, které je schopné se přizpůsobit měnícím se podmínkám na trhu.
Toto bylo potvrzeno zejména pozitivním vývojem situace v době, kdy byla po uložení antidumpingových opatření pro dovozy pocházející z Číny a po investicích do moderních výrobních kapacit obnovena účinná hospodářská soutěž.
Je ovšem možné dojít k závěru, že bez pokračování antidumpingových opatření se situace odvětví s veškerou pravděpodobností silně zhorší.
3. Zájmy ostatních výrobců
(71) S ohledem na pravděpodobná množství a ceny čínského práškového aktivního uhlí, které bude pravděpodobně vyvezeno do Společenství, pokud skončí platnost antidumpingových opatření, by u ostatních výrobců práškového aktivního uhlí, včetně práškového uhlí vyráběného z granulovaného aktivního uhlí pocházejícího z Číny, také došlo ke zhoršení podílu na trhu a ekonomické situace.
4. Zájmy nezávislých dovozců/obchodníků
(72) Komise odeslala dotazníky 26 nezávislým dovozcům/obchodníkům a neobdržela žádnou odpověď.
(73) Za těchto okolností je možné dojít k závěru, že pokračování opatření by nemělo na nezávislé dovozce/obchodníky vliv.
5. Zájmy uživatelů
(74) Komise poslala dotazníky 42 uživatelům a obdržela dvě neúplné odpovědi, ze kterých bylo zřejmé, že práškové aktivní uhlí mělo malý dopad na náklady (méně než 0,1 %).
6. Zájmy dodavatelů
(75) Komise poslala dotazníky 11 dodavatelům surovin výrobcům práškového aktivního uhlí a obdržela pouze dvě odpovědi.
Odpovědi se vyslovily kladně k zachování opatření, protože by to znamenalo pokračující zajištění prodeje ve Společenství.
7. Závěr
(76) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se došlo k závěru, že proti prodloužení antidumpingových opatření neexistují žádné naléhavé důvody vycházející ze zájmu Společenství.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(77) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých vznikl záměr doporučit zachování stávajících opatření.
Byla také poskytnuta lhůta k zaujetí stanoviska k tomuto výkladu.
Nebyly obdrženy žádné připomínky.
(78) Z výše uvedeného vyplývá, že jak je stanoveno v čl. 11 odst. 2 základního nařízení, antidumpingová opatření použitelná pro dovozy práškového aktivního uhlí pocházejícího z Číny, uložená nařízením (ES) č. 1006/96, by měla být zachována,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu práškového aktivního uhlí kódu KN ex38021000 (kód TARIC 38021000*20), pocházejícího z Čínské lidové republiky.
2. Výše konečného antidumpingového cla činí 323 EUR na tunu (čistá hmotnost).
Článek 2
Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1017/2002
ze dne 13. června 2002
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 796/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojí kontroly a předběžného a zpětného dozoru Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojí kontroly a předběžného a zpětného dozoru Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1018/2002
ze dne 13. června 2002,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Fagiolo di Sorana)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslala Itálie Komisi žádost o zápis názvu "Fagiolo di Sorana" jako zeměpisného označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádost splňuje všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména, že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedený název by tedy měl být zapsán do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měl by být proto v rámci Společenství chráněn jako zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 564/2002 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisuje do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1019/2002
ze dne 13. června 2002
o obchodních normách pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména s ohledem na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Olivový olej má určité vlastnosti, zejména organoleptické a výživové vlastnosti, které mu vzhledem k jeho produkčním nákladům umožňují vstupovat na trh s relativně vysokými cenami v porovnání s většinou ostatních rostlinných olejů.
Vzhledem k této situaci na trhu je třeba stanovit pro olivový olej nové obchodní normy obsahující zejména zvláštní pravidla pro označování, která nahradí pravidla stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000, kterou se sbližují právní předpisy členských států o označování, obchodní úpravě a propagaci potravin [3], ve znění směrnice Komise 2001/101/ES [4], a zejména pravidla stanovená v článku 2 uvedené směrnice.
(2) Aby se zajistila pravost prodávaného olivového oleje, balení pro maloobchod by nemělo překročit určitý objem a mělo by mít odpovídající uzávěr.
Členským státům by se však měla dát možnost povolit větší balení pro zařízení společného stravování.
(3) Vedle závazného označení pro jednotlivé kategorie olivového oleje podle v článku 35 nařízení č. 136/66/EHS by měl být spotřebitel informován o druzích nabízených olivových olejů.
(4) V důsledku zemědělských tradic a místních metod extrahování a míchání mohou mít panenské olivové oleje určené pro přímý prodej podstatně odlišnou chuť a jakost v závislosti na svém zeměpisném původu.
V rámci stejné kategorie olivového oleje to může véstk cenovým rozdílům narušujícím trh.
V jiných kategoriích jedlých olejů nejsou žádné významné rozdíly podmíněné původem a označení původu na spotřebitelském balení olivového oleje může vést spotřebitele k domněnce, že takové rozdíly existují.
Aby se zabránilo narušení trhu s jedlými oleji, je proto třeba přijmout normy Společenství přesně vymazující označení původu pro kategorie "extra panenský olivový olej" a "panenský olivový olej", které splňuje přesně stanovené podmínky.
Cílem je předepsání závazného označení původu u těchto kategorií olivového oleje.
Dokud však neexistuje žádné systematické zabezpečení pravosti údaje označujícího původ a žádná kvantitativní kontrola všech olivových olejů uváděných na trh, musí zůstat údaj o původu pro "panenský olivový olej" a "extra panenský olivový olej" nepovinný.
(5) Stávající ochranné známky včetně zeměpisných odkazů se mohou dále používat, pokud byly úředně zapsány v rejstříku podle první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách [5], ve znění rozhodnutí 92/10/EHS [6], nebo podle nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [7], ve znění nařízení (ES) č. 3288/94 [8].
(6) Označení regionálního původu může být zahrnuto pod chráněné označení původu (CHOP) nebo chráněné zeměpisné označení (CHZO) podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [9], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [10]. Označení uvádějící regionální původ je třeba vyhradit pro CHOP nebo CHZO, aby nedošlo ke klamání spotřebitelů, které by mohlo vést k narušení trhu. U dovážených olivových olejů musí být dodrženy ustanovení o nepreferenčním původu zboží podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [11], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [12].
(7) Odkazuje-li označení původu panenského olivového oleje na Společenství nebo členský stát, je třeba vycházet ze skutečnosti, že jakost a chuť oleje ovlivňují kromě použitých oliv také techniky a postupy lisování.
Označení původu proto musí odpovídat zeměpisné produkční oblasti, tj. obecně oblasti, ve které byl olej vylisován z oliv.
Pokud k lisování olejů nedochází v oblastech sklizně oliv, je toto třeba uvést na balení popřípadě na etiketě, aby nedocházelo ke klamání spotřebitelů a k narušení trhu s olivovým olejem.
(8) Velkou část panenských olivových olejů uváděných na trh ve Společenství a v členských státech tvoří směsi, u kterých je zaručena konsistentní jakost a charakteristické organoleptické vlastnosti v souladu s očekáváním trhu.
Typické vlastnosti panenských olivového olejů z daných oblastí tedy zůstávají zachovány přes – nebo také díky – přidání malého množství olivového oleje pocházejícího z jiné oblasti.
V zájmu umožnění pravidelného zásobování trhu v souladu s tradičními obchodními toky a s ohledem na kvantitativní výkyvy produkce typické pro pěstování oliv je proto třeba zachovat označení původu uvádějící Společenství nebo členský stát, pokud je produkt směsí obsahující malý procentní podíl olivového oleje z jiných oblastí.
Spotřebitelé však musí být v takových případech informováni o tom, že celý produkt nepochází výhradně z oblasti zahrnuté pod označení původu.
(9) Podle směrnice 2000/13/ES nesmějí údaje na označení uvádět kupujícího v omyl, zejména pokud jde o charakteristiku daného olivového oleje, nebo tím, že mu přisuzují vlastnosti, které nemá, nebo tvrzením, že má zvláštní charakteristiky, které má ve skutečnosti většina olejů.
Některé běžně používané nepovinné údaje specifické pro olivový olej také vyžadují jednotná pravidla, aby bylo možné je přesně definovat a ověřovat jejich pravdivost.
Pojmy "lisování za studena" a "extrahování za studena" by proto měly odpovídat tradičním technicky definovaným způsobům produkce. Organoleptické vlastnosti musí být založeny na objektivním zjištění.
Odkazy na obsah kyselin by neměly u spotřebitele vyvolat falešný dojem absolutního kritéria jakosti, protože tato charakteristika má vypovídací hodnotu o jakosti pouze ve spojení s ostatními charakteristikami olivových olejů.
Vzhledem ke zvyšujícímu se rozšíření některých údajů a vzhledem k jejich zvyšujícímu se hospodářskému významu, je třeba stanovit objektivní kritéria pro jejich použití, v zájmu dosažení transparentnosti na trhu s olivovým olejem.
(10) Je třeba přijmout opatření v zájmu zabezpečení toho, aby potraviny obsahující olivový olej neuváděly spotřebitele v omyl tím, že by spotřebitelům zdůraznily dobréjméno olivového oleje, aniž by jasně specifikovaly skutečné složení potravinového výrobku.
Na etiketě je proto třeba jednoznačně uvést procentní podíl olivového oleje, jakož i odpovídající údaje u potravinových výrobků, které jsou složeny výhradně ze směsí různých rostlinných tuků.
Dále je třeba vzít v úvahu zvláštní ustanovení určitých nařízení pro výrobky obsahující olivový olej.
(11) Označení kategorií olivového oleje odpovídají fyzikálně-chemickým a organoleptickým vlastnostem, přesně stanoveným v příloze nařízení č. 136/66/EHS a v nařízení Komise (EHS) č. 2568/91 ze dne 11. července 1991 o charakteristikách olivového oleje a olivového oleje z pokrutin a o příslušných metodách analýzy [13], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 796/2002 [14]. Všechny ostatní údaje na etiketě musí vycházet z objektivních skutečností, aby spotřebitel nebyl uváděn v omyl a nedocházelo k narušení hospodářské soutěže na trhu s oleji.
(12) V rámci kontrolního režimu podle čl. 35a odst. 2 nařízení č. 136/66/EHS musí členské státy stanovit nezbytné důkazy a finanční sankce v případě používání odlišného označení na etiketách. U důkazů může jít mimo jiné o zjištěné skutečnosti, spolehlivé výsledky analýz nebo kontrol a správní nebo účetní informace.
(13) Jelikož se kontroly hospodářských subjektů odpovědných za správné označení provádějí v členských státech, ve kterých jsou podniky usazeny, musí existovat postup pro správní spolupráci mezi Komisí a členským státem, ve kterém se olej uvádí na trh.
(14) Za účelem vyhodnocení režimu stanoveného tímto nařízením musí dané členské státy sdělovat získané zkušenosti a problémy, které nastaly.
(15) V zájmu umožnění přizpůsobení se novým normám a pro zavedení prostředků potřebných k jejich uplatnění je třeba prodloužit dobu použitelnosti nařízení Komise (ES) č. 2815/98 ze dne 22. prosince 1998 o obchodních normách pro olivový olej [15], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2152/2001 [16], a odložit vstup tohoto nařízení v platnost.
(16) Řídící výbor pro oleje a tuky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Aniž je dotčena směrnice 2000/13/ES, stanoví toto nařízení zvláštní normy pro uvádění na trh na úrovni maloobchodu s olivovým olejem a olivovým olejem z pokrutin ve smyslu bodu 1 písm. a) a b) a bodů 3 a 6 přílohy nařízení č. 136/66/EHS.
2. Pro účely tohoto nařízení se "maloobchodem" rozumí prodej oleje uvedeného v odstavci 1 v nezměněném stavu nebo jako součást potravin konečnému spotřebiteli oleje.
Článek 2
1 odst. 1 se konečnému spotřebiteli nabízejí v balení o maximálním obsahu 5 litrů.
Takové balení je opatřeno uzávěrem, který není možné znovu použít, a je označeno etiketou podle článků 3 až 6.
U olejů určených ke spotřebě v restauracích, nemocnicích, jídelnách a jiných podobných zařízeních společného stravování však členské státy mohou pro balení podle typu daného hospodářského subjektu stanovit maximální obsah větší než 5 litrů.
Článek 3
Vedle obchodního označení podle článku 35 nařízení č. 136/66/EHS musí označení etiketami u olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 poskytovat čitelným a nesmazatelným písmem tyto údaje o dané kategorii olivového oleje:
a) extra panenský olivový olej:
"výběrová jakost olivového oleje získaného přímo z oliv pouze mechanickými postupy;" b) panenský olivový olej:
"olivový olej získaný přímo z oliv pouze mechanickými postupy;" c) olivový olej obsahující směs rafinovaného olivového oleje a panenského olivového oleje:
d) olivový olej z pokrutin: "olivový olej obsahující pouze olej získaný zpracováním zbytků po extrakci olivového oleje a olej získaný přímo z oliv;"
nebo "olivový olej obsahující pouze olej získaný zpracováním olivového oleje z pokrutin a oleje získaného přímo z oliv."
Článek 4
1. Označení původu může být uvedeno na etiketě pouze u extra panenského olivového oleje a panenského olivového oleje ve smyslu bodu 1 písm. a) a b) přílohy nařízení č. 136/66/EHS a podle ustanovení odstavců 2 až 6.
Pro účely tohoto nařízení se "označením původu" rozumí uvedení zeměpisného názvu na balení popřípadě na etiketě oleje.
2. Vyznačení původu na regionální úrovni je možné u produktů nesoucích chráněné označení původu nebo chráněné zeměpisné označení ve smyslu nařízení (EHS) č. 2081/92, a to v souladu s uvedeným nařízením.
V jiných případech je vyznačením původu odkaz na členský stát, Společenství nebo třetí zemi.
3. Za vyznačení původu ve smyslu tohoto nařízení se nepovažují názvy produktů nebo podniků, o jejichž zápis bylo požádáno nejpozději 31. prosince 1998 podle směrnice 89/104/EHS nebo 31. května 2002 podle nařízení (ES) č. 40/94.
4. V případě dovozu z třetích zemí se vyznačení původu stanoví podle článků 22 až 26 nařízení (EHS) č. 2913/92.
5. Vyznačení původu uvádějící členský stát nebo Společenství odpovídá zeměpisné oblasti, ve které byly dané olivy sklizeny nebo ve které se nachází lisovna, v níž byl olej z oliv vylisován.
Byly-li olivy sklizeny v jiném členském státě nebo třetí zemi, než ve které se nachází lisovna, v níž byl olej z oliv vylisován, jsou v označení původu uvedena tato slova: "(extra) panenský olivový olej získaný ve (Společenství nebo jméno daného členského státu) z oliv sklizených ve (Společenství nebo jméno daného členského státu nebo země)".
6. V případě směsí extra panenských olivových olejů nebo panenských olivových olejů, ve kterých více než 75 % pochází ve smyslu odst. 5 prvního pododstavce tohoto článku ze stejného členského státu nebo ze Společenství, může být za označením původu údaj o minimálním procentním podílu (75 % nebo více), který skutečně pochází z hlavního místa původu.
Článek 5
Nepovinné údaje stanovené v tomto článku, které se mohou objevit na etiketách olejů uvedených v čl. 1 odst. 1, musí splňovat tyto požadavky:
a) údaj "první lisování za studena" se může uvádět pouze u panenského olivového oleje nebo extra panenského olivového oleje získaných při teplotě nižší než 27 °C z prvního mechanického lisování olivové pasty tradičním způsobem lisování pomocí hydraulických lisů;
b) údaj "lisovaný za studena" se může uvádět pouze u panenského olivového oleje nebo extra panenského olivového oleje získaných při teplotě nižší než 27 °C perkolací nebo odstřeďováním olivové pasty;
c) údaje o organoleptických vlastnostech se mohou uvádět pouze jsou-li založeny na výsledcích metod analýzy uvedených v nařízení (EHS) č. 2568/91;
d) údaje o obsahu kyselin, popřípadě maximálním obsahu kyselin, se mohou uvádět pouze jsou-li vedle nich uvedeny údaje o hodnotě peroxidového čísla, obsahu vosku a koeficientu extinkce, stanovené podle nařízení (EHS) č. 2568/91, písmem stejné velikosti a v rámci téhož zorného pole.
Článek 6
1. Pokud je přítomnost olejů uvedených v čl. 1 odst. 1 ve směsi olivového oleje a jiných rostlinných olejů zdůrazněna na etiketě jinde než v seznamu složek použitím slov, obrázků, nebo grafických symbolů, musí být na dané směsi tento obchodní název: "Směs rostlinných olejů (nebo konkrétní názvy daných rostlinných olejů) a olivového oleje", a přímo za ním musí následovat údaj o procentním podílu olivového oleje ve směsi.
Přítomnost olivového oleje může být na označení směsi zdůrazněna obrázkem nebo grafickým symbolem podle prvního pododstavce pouze tehdy, pokud jeho podíl v dané směsi činí více než 50 %.
2. Pokud je přítomnost olivového oleje v jiných potravinách, než jsou uvedeny v odstavci 1, zdůrazněna na etiketě jinde než v seznamu složek pomocí slov, obrázků nebo grafických symbolů, musí přímo za obchodním názvem potraviny následovat údaj o procentním podílu olivového oleje na celkové čisté hmotnosti potraviny, s výjimkou případů uvedených v nařízeních pro určité produkty obsahující olivový olej.
Údaj o procentním podílu přidaného olivového oleje na celkové čisté hmotnosti potraviny může být nahrazen údajem o procentním podílu přidaného olivového oleje na celkové hmotnosti tuků, doplněného slovy "procentní podíl tuků".
3. V případě přítomnosti olivového oleje z pokrutin se přiměřeně použijí odstavce 1 a 2, přičemž slova "olivový olej" se nahradí slovy "olivový olej z pokrutin".
Článek 7
Na žádost členského státu, ve kterém se nachází adresa výrobce, stáčírny nebo prodejce uvedená na etiketě, předloží daná strana doklady dokládající údaje uvedené v článcích 4, 5, a 6, založené na jedné nebo více těchto skutečností:
a) zjištěné nebo vědecky prokázané skutečnosti;
b) výsledky analýz nebo automatické zjištění získané z representativních vzorků;
c) správní nebo účetní údaje vedené v souladu s předpisy Společenství a/nebo předpisy členských států.
Daný členský stát povoluje toleranci mezi údaji na etiketách podle článků 4, 5 a 6 a závěry učiněnými na základě předložených podpůrných dokladů a/nebo nezávislých odborných posudků, přičemž se vezme v úvahu přesnost a reprodukovatelnost daných metod a podkladů, jakož i případné nezávislé odborné posudky.
Článek 8
1. Každý členský stát zasílá Komisi jméno a adresu orgánu nebo orgánů odpovědných za monitorování provádění tohoto nařízení, které sděluje na požádání ostatním členským státům a všem zainteresovaným stranám.
2. Členský stát, ve kterém se nachází adresa výrobce, stáčírny nebo prodejce uvedená na etiketě, po přezkoušení žádosti odebírá na konci měsíce následujícího po měsíci podání žádosti vzorky a ověřuje pravdivost údajů na příslušných etiketách.
Tuto žádost mohou zasílat:
a) příslušné útvary Komise;
b) organizace hospodářských subjektů uznané daným členským státem podle článku 4a nařízení Rady (ES) č. 1638/98 [17];
c) kontrolní orgány jiného členského státu.
3. K žádostem uvedeným v odstavci 2 se připojují veškeré údaje potřebné pro přezkoušení žádosti, zejména:
a) datum odběru vzorku nebo zakoupení daného oleje;
b) název nebo obchodní jméno a adresa hospodářského subjektu, ve kterém byl vzorek odebrán nebo ve kterém byl daný olej zakoupen;
c) počet příslušných šarží;
d) kopie všech etiket, uvedených na balení daného oleje;
e) výsledky analýz nebo jiných odborných posudků s uvedením použité metody a jména a adresy příslušné laboratoře nebo odborníka;
f) případně jméno dodavatele daného oleje uváděné prodejním místem.
4. Před koncem třetího měsíce následujícího po měsíci podání žádosti uvedené v odstavci 2 daný členský stát uvědomí žadatele o přiděleném jednacím čísle a o dalších přijatých opatřeních.
Článek 9
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto nařízením, včetně režimu sankcí.
Členské státy sdělí Komisi opatření přijatá za tímto účelem nejpozději 31. prosince 2002 a jejich změny do konce měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla opatření přijata.
2. Pro účely ověřování údajů uvedených v článcích 5 a 6 mohou dané členské státy zavést režim uznávání hospodářských subjektů, jejichž stáčírny se nacházejí na jejich výsostném území.
Takové uznání je povinné pro údaje uvedené v článku 4.
Uznání a alfanumerický kód se přiděluje žádajícímu hospodářskému subjektu, který splňuje tyto podmínky:
a) disponuje vlastním stáčecím zařízením;
b) zavazuje se shromažďovat a uchovávat podpůrné doklady vyžadované členským státem podle článku 7;
c) má k dispozici skladovací systém, který podle požadavků daného členského státu umožňuje kontrolovat, odkud pochází olivové oleje s označením původu.
Na etiketě se případně uvádí alfanumerická identifikace uznané stáčírny.
3. Členské státy mohou nadále považovat za uznané stáčírny, které byly uznány pro uvádění označení původu podle nařízení (ES) č. 2815/98 a které splňují podmínky pro uznání pro hospodářský rok 2001/02.
Článek 10
Příslušné členské státy sdělí Komisi nejpozději 31. března každého roku zprávu za předchozí rok s těmito údaji:
a) žádosti o přezkoušení obdržené podle čl. 8 odst. 2;
b) nově zahájená ověřování a stále probíhající ověřování z předchozích hospodářských roků;
c) opatření přijatá na základě provedených ověřování a uložené sankce.
Údaje se předkládají podle roku provedení přezkoušení a podle kategorie porušení práva.
Zpráva může případně uvést specifické problémy při provádění nebo návrhy na zlepšení kontrol.
Článek 11
V článku 7 nařízení (ES) č. 2815/98 se datum "30. června 2002" nahrazuje datem "31. října 2002".
Článek 12
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Použije se ode dne 1. listopadu 2002, s výjimkou produktů, které byly v souladu s právními předpisy vyrobeny a označeny etiketami v Evropském společenství nebo dovezeny do Evropského společenství a propuštěny do volného oběhu před 1. srpnem 2002.
Článek 11 se použije ode dne 1. července 2002.
Články 3, 5 a 6 se použijí ode dne 1. listopadu 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1020/2002
ze dne 13. června 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2958/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o zvláštní režim zásobování některými zemědělskými produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se zemědělských produktů1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 442/20022, a zejména na článek 3a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům.
(1) Nařízení (EHS) č. 2019/93 bylo podstatně změněno nařízením (ES) č. 442/2002. Proto je třeba upravit prováděcí pravidla k tomuto nařízení, stanovená nařízením Komise (EHS) č. 2958/933 naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1802/954.
(2) částky podpor poskytované na zásobování ostrovů skupiny A a B by měly být přizpůsobeny novému měnovému systému.
Aby se ostrovy skupiny A staly pro obchodníky přitažlivější, měla by se zvýšit podpora pro dodávky na tyto ostrovy.
Kromě toho by se měla poskytovat doplňková podpora na náklady na překládku a přepravu z tranzitních ostrovů nebo z ostrovů nakládky na ostrovy konečného určení skupiny A nebo B, ke kterým není možná či pravidelná přímá doprava z pevniny.
(3) Sledování operací, které spadají pod zvláštní režim zásobování, vyžaduje zákaz převodu práv a povinností přenesených na držitele osvědčení.
Lhůta pro předložení dokladu o využití osvědčení o podpoře by měla být prodloužena, aby obchodníci mohli svou povinnost splnit.
(4) Jedním z cílů správy zvláštního režimu zásobování je zajistit, aby výhody byly skutečně předány na stupni, ve kterém jsou produkty určené pro konečné spotřebitele uvedeny na trh.
Za tímto účelem by státním orgánům mělo být povoleno ověřovat obchodní marže a ceny používané obchodníky.
(5) Nařízení (EHS) č. 2019/93 stanoví, že produkty, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, nelze zpětně vyvážet do třetích zemí nebo zpětně odesílat do ostatních částí Společenství.
Umožňuje však odchylky pro tradiční vývozy nebo tradiční zásilky zpracovaných produktů do ostatních částí Společenství.
Je třeba stanovit prováděcí pravidla pro kontrolu používání těchto odchylek.
(6) Je proto nutné nařízení (EHS) č. 2019/93 příslušně pozměnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2958/93 se mění takto:
1. článek 1 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Paušální podpora uvedená v čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2019/93 se stanoví pro všechny produkty uvedené v příloze k uvedenému nařízení takto:
- 22 EUR za tunu pro dodávky na ostrovy skupiny A uvedené v příloze I tohoto nařízení,
- 36 EUR za tunu pro dodávky na ostrovy skupiny B uvedené v příloze II tohoto nařízení.
Kromě toho se poskytuje 9 EUR za tunu na pokrytí nákladů na překládku a přepravu z tranzitních ostrovů nebo ostrovů nakládky na ostrovy konečného určení skupiny A nebo B, ke kterým není možná či pravidelná přímá doprava z pevniny.";
b) odstavec 2 se zrušuje;
c) odstavec 10 se nahrazuje tímto: "10. Doklad o využití osvědčení o podpoře se předloží do dvou měsíců po skončení jeho platnosti, s výjimkou případů vyšší moci."
2. článek 2 se nahrazuje tímto: "Článek 2
Osvědčení jsou nepřevoditelná."
3. Článek 3 se mění takto:
a) odstavec 1 se zrušuje;
"2. Řecké orgány přijmou všechna nezbytná opatření k prověření, že výhoda, která plyne z poskytnutí podpory, je předána konečnému spotřebiteli.
Přitom mohou hodnotit obchodní marže a ceny používané dotyčnými obchodníky.
Tato opatření a jakékoli provedené změny se oznamují Komisi."
4. článek 4 se nahrazuje tímto: "Článek 4
1. Tradiční vývozy a tradiční zásilky zpracovaných produktů obsahujících suroviny, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, do ostatních částí Společenství jsou povoleny v rámci limitů ročních množství, které stanoví Komise postupem podle čl. 13a odst. 2 nařízení (EHS) č. 2019/93. Příslušné orgány přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že u těchto operací nebudou překročena stanovená roční množství.
2. Příslušné orgány povolí vývoz nebo zásilky jiných zpracovaných produktů, než produktů, které jsou uvedeny v odstavci 1, do ostatních částí Společenství, pouze pokud je potvrzeno, že dotyčné produkty neobsahují suroviny, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování.
Příslušné orgány provádějí kontroly nezbytné k zajištění správnosti potvrzení uvedeného v prvním pododstavci a případně vymáhají podporu poskytnutou v rámci zvláštního režimu zásobování.
3. Pro účely odstavců 1 a 2 se zásilky produktů do míst určení mimo ostrovy skupiny A nebo B považují za zásilky do ostatních částí Společenství."
5. článek 5 se nahrazuje tímto: "Článek 5
Nejpozději poslední den každého měsíce oznámí řecké orgány Komisi následující údaje vztahující se k třetímu předcházejícímu měsíci a každému produktu:
- množství, pro která byla podána žádost o osvědčení o podpoře, rozepsaná podle přijímajících skupin ostrovů,
- počet případů nevyužitých osvědčení o podpoře a odpovídající množství rozepsaná podle přijímajících skupin ostrovů,
- množství vyvezená po zpracování v rámci tradičních vývozů, rozepsaná podle místa určení,
- množství odeslaná po zpracování v rámci tradičních zásilek, rozepsaná podle místa určení."
6. článek 6 se zrušuje.
7. Příloha II se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1030/2002
ze dne 13. června 2002,
kterým se stanoví jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem Amsterodamské smlouvy je postupné vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva. Tato smlouva přiznává Komisi podíl na právu podávat návrhy na přijetí opatření při dosahování harmonizované přistěhovalecké politiky.
(2) V odst. 38 písm. c) bodu ii) akčního plánu Rady a Komise o nejlepších způsobech provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy o vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva [3] je stanoven požadavek na vypracování pravidel pro postup při udělování dlouhodobých víz a vydávání povolení k pobytu členskými státy.
(3) Evropská rada na svém zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 zdůraznila potřebu této harmonizované přistěhovalecké politiky, zejména s ohledem na ustanovení Smlouvy, která se týkají vstupu a pobytu státních příslušníků třetích zemí.
(4) Společná akce Rady 97/11/SVV [4] o jednotném vzoru povolení k pobytu potvrzuje požadavek na harmonizaci vzoru povolení k pobytu, která vydávají členské státy státním příslušníkům třetích zemí.
Proto je vhodné, aby byla napříště společná akce 97/11/SVV nahrazena aktem Společenství.
(5) Je nezbytné, aby jednotný vzor povolení k pobytu obsahoval všechny nezbytné informace a splňoval velmi vysoké technické požadavky, zejména pokud jde o ochranu proti padělání a pozměňování.
Tím se přispěje k předcházení nedovolenému přistěhovalectví a nedovolenému pobytu a boje proti těmto jevům.
Jednotný vzor musí také vyhovovat potřebám všech členských států a nést harmonizované všeobecně rozpoznatelné bezpečnostní prvky, které jsou jasně viditelné pouhým okem.
(6) K lepší ochraně povolení k pobytu proti padělání a pozměňování budou členské státy a Komise v pravidelně a v souladu s technickým rozvojem posuzovat případné změny v bezpečnostních prvcích, které jsou do dokladu o povolení zabudovány, zejména zařazení a užití nových biometrických prvků.
(7) Toto nařízení obsahuje pouze takový výčet technických podmínek, které nejsou tajné.
Tyto specifikace musí být doplněny o další technické podmínky, které musí zůstat utajeny proto, aby se zabránilo padělání a pozměňování, a které nemohou zahrnovat osobní údaje nebo odkazy na tyto údaje.
Pravomoc stanovit tyto další technické podmínky by měla být svěřena Komisi, které bude nápomocen výbor zřízený článkem 6 nařízení Rady (ES) č. 1683/95 ze dne 29. května 1995, kterým se stanoví jednotný vzor víz [5].
V této souvislosti je nezbytné zajistit, aby nedošlo k žádnému přerušení spojitosti s ohledem na povolení k pobytu vydaná na základě rozhodnutí Rady ze dne 17. prosince 1997 a 8. června 2001.
(8) Je také nezbytné zajistit, že uvedené informace nebudou dostupné více osobám, než je nezbytné, a je proto také důležité, aby každý členský stát určil nejvýše jeden subjekt odpovědný za tisk povolení k pobytu podle jednotného vzoru, přičemž členské státy mohou tento subjekt změnit, bude-li to potřebné.
Z bezpečnostních důvodů musí každý členský stát sdělit Komisi a ostatním členským státům název příslušného subjektu.
(9) Členské státy musí po konzultaci s Komisí provést nezbytná opatření, která zajistí zpracování osobních údajů v souladu s úrovní ochrany uvedenou ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6].
(10) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(11) Tímto nařízením není dotčena pravomoc členských států v oblasti uznávání států a územních jednotek a cestovních pasů, dokladů totožnosti a cestovních dokladů vydávaných jejich orgány.
(12) Podle článků 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko přijímání tohoto nařízení neúčastní a není pro to pro ně závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že účelem tohoto toto nařízení je rozvoj schengenského acquis na základě třetí části hlavy IV Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko podle článku 5 uvedeného protokolu šesti měsíců od přijetí tohoto nařízení Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(13) Pro Islandskou republiku a Norské království představuje toto nařízení rozvoj schengenského acquis, který spadá do oblasti uvedené v článku 1 písm. B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [8].
(14) Podle článku 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství oznámilo Spojené království dopisem ze dne 3. července 2001 své přání účastnit se přijímání a používání tohoto nařízení.
(15) Podle článku 1 uvedeného protokolu se Irsko přijímání tohoto nařízení neúčastní.
V důsledku toho, a aniž je dotčen článek 4 výše uvedeného protokolu, se toto nařízení na Irsko nevztahuje,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Povolení k pobytu, která členské státy vydávají státním příslušníkům třetích zemí, se vypracovávají podle jednotného vzoru a poskytují dostatečný prostor pro údaje uvedené v příloze tohoto nařízení.
Jednotný vzor může být použit jako štítek, nebo jako samostatný doklad.
Každý členský stát může doplnit do vyhrazeného prostoru jednotného vzoru veškeré důležité údaje o povaze povolení a právním postavení dotyčné osoby, zejména zda je dotyčné osobě povoleno pracovat.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "povolením k pobytu" každé oprávnění vydané orgány členského státu, které dovoluje státnímu příslušníkovi třetí země oprávněně pobývat na jeho území, s výjimkou
i) víz,
ii) povolení vydaných na dobu posuzování žádosti o povolení k pobytu nebo o azyl,
iii) povolení pro pobyt, jehož délka nesmí překročit šest měsíců, vydaných členskými státy, v nichž se neuplatňuje článek 21 úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích [9];
b) "státním příslušníkem třetí země" každá osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
1. Postupem podle čl. 7 odst. 2 budou stanoveny další technické podmínky pro jednotný vzor povolení k pobytu, které se budou týkat
a) dalších bezpečnostních prvků a požadavků včetně zdokonalených norem proti padělání, napodobování a pozměňování;
b) technických norem a metod pro vyplňování jednotného povolení k pobytu;
c) dalších pravidel pro vyplňování jednotného povolení k pobytu.
2. Barvy jednotného povolení k pobytu se mohou měnit postupem podle čl. 7 odst. 2.
Článek 3
Technické podmínky uvedené v článku 2 jsou tajné a nezveřejňují se.
Zpřístupní pouze subjektům určeným členskými státy určily pro tisk a osobám, řádně pověřeným členským státem nebo Komisí.
Každý členský stát určí jeden subjekt, který bude odpovědný za tisk jednotného povolení k pobytu.
Název tohoto subjektu sdělí Komisi a ostatním členským státům.
K tomuto účelu může být dvěma nebo více členskými státy určen tentýž subjekt.
Každý členský stát je oprávněn změnit jím uvedený subjekt.
Uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy.
Článek 4
Aniž jsou dotčena pravidla o ochraně údajů, má osoba, jíž je vydáno povolení k pobytu, právo ověřit osobní údaje uvedené v povolení k pobytu a případně požadovat provedení oprav nebo výmazů.
Na povolení k pobytu se neuvádějí žádné strojově čitelné informace, pokud nejsou uvedeny v příloze k tomuto nařízení nebo pokud nejsou uvedeny v odpovídajícím cestovním dokladu.
Článek 5
Toto nařízení se nevztahuje na státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou
- rodinnými příslušníky občanů Unie vykonávajícími své právo volného pohybu,
- státními příslušníky členských států Evropského sdružení volného obchodu, které jsou smluvní stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru, a jejich rodinnými příslušníky vykonávajícími své právo volného pohybu v souladu s uvedenou dohodou,
- státními příslušníky třetích zemí, kteří jsou osvobozeni od vízové povinnosti a kteří mají povolení pobývat v členském státě po dobu kratší než tři měsíce.
Článek 6
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení se přijímají regulativním postupem podle čl. 7 odst. 2.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1683/95.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Tímto nařízením nejsou dotčeny pravomocí členských států v oblasti o uznávání států a územních jednotek a cestovních pasů, dokladů totožnosti a cestovních dokladů vydávaných jejich orgány.
Článek 9
Členské státy vydají jednotný vzor povolení k pobytu vymezený v článku 1 nejpozději do jednoho roku od přijetí doplňujících bezpečnostních prvků a požadavků uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. a).
Od uvedeného dne nahrazuje toto nařízení v dotyčných členských státech společnou akci 97/11/SVV.
Vkládání fotografie do povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí ve formě štítku, stanovené v bodě 14 přílohy, se zavede nejpozději do pěti let po přijetí technických podmínek stanovených pro přijetí tohoto opatření v článku 2.
Avšak platnost oprávnění vydaných podle jiného vzoru povolení k pobytu není zavedením jednotného vzoru povolení k pobytu dotčena, pokud dotyčný členský stát nerozhodne jinak.
Článek 10
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1040/2002
ze dne 14. června 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k ustanovením o poskytování finančního příspěvku Společenství na ochranu zdravotního stavu rostlin a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 2051/97
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/36/ES [2], a zejména na čl. 23 odst. 5 poslední pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES mohou členské státy obdržet finanční příspěvek Společenství k pokrytí výdajů přímo souvisejících s přijatými nebo plánovanými zvláštními opatřeními, která jsou v boji proti škodlivým organizmům zavlečeným ze třetích zemí nebo jiných oblastí Společenství nezbytná k jejich eradikaci nebo alespoň k zabránění jejich dalšího šíření.
(2) Členské státy mohou požádat zejména o přidělení finančního příspěvku Společenství na provádění jimi přijatých či plánovaných zvláštních opatření k boji proti nákaze způsobené škodlivými organismy zavlečenými na jejich území.
Horní hranice tohoto příspěvku je 50 % způsobilých výdajů.
(3) Používání nařízení Komise (ES) č. 2051/97 ze dne 20. října 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k předpisům o poskytování finančního příspěvku Společenství na ochranu zdravotního stavu rostlin [3] ukázalo, že jsou nutné podrobnější předpisy a že je třeba zpřesnit zejména požadavky na informace, které členské státy musejí předkládat pro odůvodnění žádosti o finanční příspěvek Společenství.
(4) Nové předpisy by měly upřesňovat údaje uváděné členskými státy v žádostech o finanční příspěvek Společenství, zejména důkaz o programu eradikace týkajícím se škodlivého organismu, pro který se žádá o finanční příspěvek Společenství.
(5) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [4] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná podle předpisů Společenství financována ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. Finanční kontrola těchto opatření se provádí podle článků 8 a 9 uvedeného nařízení.
(6) Nařízení (ES) č. 2051/97 by proto mělo být zrušeno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Aniž je dotčen čl. 23 odst. 4 první pododstavec směrnice 2000/29/ES, musejí být žádosti členských států o poskytnutí finančního příspěvku Společenství na ochranu zdravotního stavu rostlin podle čl. 23 odst. 5 směrnice 2000/29/ES podány písemně orgánem uvedeným v čl. 1 odst. 4 dané směrnice nejpozději do 30. dubna roku, v němž mají být přezkoumány, a adresovány Komisi Evropských společenství, generálnímu ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele, B-1049 Brusel, Belgie.
2. Žádosti obsahují informace o programu eradikace týkajícím se škodlivého organismu, pro který se žádá o finanční příspěvek Společenství vztahující se na rostlinolékařské kontroly, zejména:
a) všeobecné informace o výskytu dotyčného škodlivého organismu, včetně přesných údajů o dni, kdy vzniklo podezření na jeho přítomnost nebo se toto podezření potvrdilo, a předpokládaná příčina výskytu;
b) přijatá nebo plánovaná opatření k eradikaci dotyčného škodlivého organismu, jejich očekávané trvání a případně dosažené výsledky, skutečné nebo odhadované výdaje, které již vznikly nebo pravděpodobně vzniknou, a podíl takových výdajů, který byl nebo má být pokryt z veřejných fondů.
Opatření nesmí trvat déle než dva roky ode dne zjištění výskytu dotyčného škodlivého organismu, s výjimkou řádně odůvodněných případů, ve kterých lze na každý jeden rok podat dvě další takové žádosti.
Článek 2
1. Pro účely přezkoumání uvedeného v čl. 1 odst. 1 předkládají členské státy zprávu, která pro každý rok programu obsahuje:
a) opis oznámení o přítomnosti nebo výskytu dotyčného organismu podle čl. 16 odst. 1 nebo 2 směrnice 2000/29/ES;
b) informace o inspekcích, testech a jiných činnostech prováděných za účelem stanovení povahy a rozsahu výskytu dotyčného škodlivého organismu, včetně metod použitých pro tato ošetření;
c) úřední oznámení požadující ošetření, jako je zničení, dezinfekce, deratizace, sterilizace a jiná ošetření, jež mají být provedena, a úřední popis a vyhodnocení jejich výsledků, včetně popisu metod použitých pro tato ošetření;
d) v případě vyplacení vyrovnání finanční ztráty, s výjimkou ušlého zisku, spojené se zákazy a/nebo omezeními podle čl. 23 odst. 2 písm. c) směrnice 2000/29/ES, úřední prohlášení o uskutečněných platbách nebo platbách, které se mají uskutečnit, a o způsobu výpočtu;
e) údaje o totožnosti zásilky podle čl. 23 odst. 4 směrnice 2000/29/ES nebo případně důvody, proč ji nelze identifikovat.
2. Kromě toho členské státy předkládají rovněž seznam částek (bez DPH a daní), které zaplatily nebo mají zaplatit za provedení opatření k eradikaci dotyčného škodlivého organismu, a podíl těchto částek krytý z veřejných fondů.
U každého takového opatření je třeba:
a) pro inspekce a rozbory uvést shrnující tabulku, ve které jsou mimo jiné uvedeny data, místa a náklady na jednotku;
b) pro ošetření uvedená v odst. 1 písm. c) uvést seznam ošetřených podniků/míst a množství ošetřených rostlin nebo ploch;
c) pro platby uvedené v odst. 1 písm. d) uvést seznam příjemců.
Článek 3
1. U každé obdržené žádosti Komise stanoví, zda jsou rostlinolékařská opatření vhodná a zda náklady na tato opatření jsou přiměřené.
2. Dotyčný členský stát sdělí na žádost Komise jakýkoli doplňující údaj, který Komise požaduje pro své šetření.
Článek 4
1. Každý rok připraví Komise do 15. září seznam zvažovaných programů, na něž lze obdržet finanční příspěvek Společenství.
Aby byl příspěvek ES účinný a konzistentní, vypracuje Komise s přihlédnutím k vývoji rostlinolékařské situace ve Společenství pořadí uvedených programů. Přednost budou mít programy, které co nejvíce splňují tato kritéria:
- chrání zájmy celého Společenství,
- vykazují vyšší pravděpodobnost účinnosti,
- poskytují požadované informace ohledně totožnosti zásilky.
2. Seznam upřesňující výši navrhovaného příspěvku Společenství pro každý program se předkládá k projednání Stálému rostlinolékařskému výboru.
V případě potřeby se uvádí rovněž koeficient degrese.
3. Každý program zařazený do seznamu stanoveného v odstavci 2 se schvaluje jednotlivě postupem podle článku 18 směrnice 2000/29/ES.
Toto schválení se týká výše finančního příspěvku Společenství, podmínek, kterým může finanční příspěvek podléhat a horní meze příspěvku.
Pokud je celková částka výdajů, na něž lze obdržet finanční příspěvek, nižší než 50000 EUR na program, finanční příspěvek Společenství se neposkytuje.
Článek 5
Pro obdržení finančního příspěvku Společenství na schválený program musí členský stát předložit žádost o platbu finančního příspěvku v eurech Komisi nejpozději do 30. září roku následujícího po roku, ve kterém byl program schválen.
Žádost členského státu musí obsahovat doklady o platbách, např. faktury nebo příjmové doklady.
Článek 6
Zrušuje se nařízení (ES) č. 2051/97.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1041/2002
ze dne 14. června 2002
o dočasném povolení nové doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech1, naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 2205/20012, a zejména na články 3 a 9a této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že nové doplňkové látky mohou být povoleny po přezkoumání žádosti předložené v souladu s článkem 4 této směrnice.
(2) Čl. 2 bod aaa) směrnice 70/524/EHS vyžaduje, aby povolení kokcidiostatik bylo vázáno na osobu odpovědnou za jejich uvádění do oběhu.
(3) Článek 9a směrnice 70/524/EHS stanoví, že dočasné povolení k použití takových látek, uvedených v části I přílohy C této směrnice, může být uděleno na dobu nejvýše čtyř let počínaje dnem jeho nabytí účinku, pokud jsou splněny podmínky stanovené v čl. 3a písm. b) až e) této směrnice a pokud lze s přihlédnutím k dostupným výsledkům předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a).
(4) Z vyhodnocení předložené dokumentace vyplývá, že kokcidiostatikum semduramicinát sodný popsané v příloze, je-li použito u kategorií zvířat a za podmínek uvedených v příloze, splňuje výše uvedené požadavky.
(5) Vyhodnocení dokumentace ukazuje, že mohou být nezbytné určité postupy pro ochranu zaměstnanců před expozicí doplňkovým látkám.
Tato ochrana by však měla být zajištěna uplatněním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci3.
(6) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko k bezpečnosti uvedeného kokcidiostatika za podmínek popsaných v příloze.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňková látka semduramicinát sodný náležející do skupiny "kokcidiostatik a jiných léčebných substancí" a uvedená v příloze tohoto nařízení se dočasně povoluje jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1042/2002
ze dne 14. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 919/94, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o organizace producentů banánů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2587/2001 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 919/94 [3], ve znění nařízení (ES) č. 630/1999 [4], stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 404/93, pokud jde o organizace producentů banánů. Stanoví především podmínky pro uznávání organizací producentů a jeho příloha I stanoví minimální objem tržní produkce banánů a minimální počet producentů, které organizace musí uznat za členy.
(2) Za účelem splnění hospodářských cílů uložených organizacím producentů v oblasti produkce a uvádění na trh, zvýšení příjmů z uvádění produktů na trh a zlepšení řízení odvětví je nutné podporovat vytváření větších jednotek a tím zvyšování limitů počtu členů v organizacích a tržních objemů produkce.
Z těchto důvodů by se používání uvedených limitů pro francouzské oblasti produkce mělo rozšířit na Kanárské ostrovy.
Zvýšení limitů pro ostatní oblasti produkce v Řecku a Portugalsku není vzhledem k charakteristice organizací producentů možné.
(3) Aby se usnadnilo zakládání organizací producentů přizpůsobených novým limitům, je třeba pro rok 2002 prodloužit konečný termín, ke kterému musejí členové organizací producentů založených ve Španělsku oznámit svůj záměr vystoupit z organizace.
(4) Podpora stanovená v článku 6 nařízení (EHS) č. 404/93 by se neměla poskytovat organizacím producentů tvořeným členy bývalých organizací producentů, které využívali tohoto režimu podpor.
(5) S cílem umožnit organizacím producentů přizpůsobit se novým limitům je vhodné stanovit datum použití tohoto nařízení na 1. ledna 2003, s výjimkou ustanovení o oznámení vystoupení z organizace v roce 2002, které by mělo být použitelné dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
(6) Nařízení (ES) č. 919/94 je proto třeba pozměnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 919/94 se mění takto:
1. V článku 5c se vkládá druhý pododstavec, který zní: "Odchylně od prvního pododstavce v případě organizací producentů založených ve Španělsku se oznámení o záměru vystoupit z organizace v roce 2002 podávají nejpozději do 15. října."
2. Článek 10 se nahrazuje tímto: "Článek 10
Pomoc na podporu zřizování a správní činnosti organizací producentů, uvedená v čl. 6 odst. 1 nařízení (EHS) č. 404/93, se neposkytuje těm organizacím producentů, které získaly podporu stanovenou v článku 10 nařízení (EHS) č. 1360/78 nebo v článku 10 nařízení Rady (ES) č. 952/97 [5] a jejichž členové byli dříve členy organizací, které již z této podpory měly prospěch."
3. Příloha I nařízení (ES) č. 919/94 se nahrazuje zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1050/2002
ze dne 13. června 2002
o uložení konečného anti-dumpingového cla z dovozu záznamových kompaktních disků pocházejících z Tchaj-wanu a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí pro konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 2479/2001 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozů záznamových kompaktních disků (CD-R) kódu KN ex85239000 (kód TARIC 85239000*10), pocházejících z Tchaj-wanu.
(2) Je třeba připomenout, že šetření dumpingu a škod se vztahovalo na období od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2000 (dále jen "období šetření").
Zkoumání trendů významných pro analýzu škod zahrnovalo období od 1. ledna 1997 do konce období šetření (dále jen "zkoumané období").
B. DALŠÍ ŘÍZENÍ
(3) Poté, co byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých bylo rozhodnuto uložit prozatímní antidumpingová opatření, některé dotčené strany předložily písemné připomínky. V souladu s ustanoveními čl.
6 odst. 5 základního nařízení dostaly strany, které o to požádaly, příležitost k ústnímu slyšení.
(4) Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro stanovení konečných výsledků.
(5) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých mělo být doporučeno uložení konečných antidumpingových cel a konečný výběr částek zajištěných pomocí prozatímních cel.
(6) Byla jim také poskytnuta lhůta, ve které mohly k tomto sdělení zaujmout stanovisko.
(7) Ústní a písemné připomínky předložené dotčenými stranami byly zváženy a podle potřeby byly na jejich základě upraveny prozatímní výsledky.
(8) Po přijetí prozatímních opatření dvě společnosti, Nan Ya Plastics Corporation a Rimma International Inc., se sídly v Tchaj-peji na Tchaj-wanu, požádaly o statut nového vyvážejícího výrobce a požadovaly, aby se s nimi nezacházelo odlišně od společností, které spolupracovaly při šetření. Jelikož byl však při šetření dumpingu použit výběrový soubor, nemohl být v rámci tohoto řízení zahájen přezkum pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení s cílem určit individuální dumpingová rozpětí. Zkoumání těchto žádostí spolu s dalšími údaji poskytnutými těmito společnostmi ukázalo, že pouze jedna z nich, Nan Ya Plastics Corporation, splnila všechny požadavky čl. 11 odst. 4 základního nařízení, které by se jinak uplatnily, tj.:
- že nevyvážela dotyčné výrobky do Společenství během období šetření,
- že neměla obchodní spojení se žádnými vývozci nebo výrobci na Tchaj-wanu, kteří podléhali prozatímním antidumpingovým opatřením, a
- že skutečně vyvážela dotyčné výrobky do Společenství po období šetření, ze kterého vycházejí opatření, nebo přijala neodvolatelný obchodního závazek vyvážet do Společenství významná množství.
Aby se za těchto okolností zajistilo rovné zacházení pro tohoto nového vyvážejícího výrobce a spolupracující společnosti nezahrnuté do výběrového souboru, Nan Ya Plastics Corporation byla přidána do seznamu společností, pro které se používá vážený průměr celních sazeb podle čl. 1 odst. 2 prozatímního nařízení.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(9) Vzhledem k podobě záznamových kompaktních disků (CD-R) a přepisovatelných kompaktních disků (CD-RW), které nejsou do šetření zahrnuty, stěžovatel, Výbor evropských výrobců CD-R (CECMA), požadoval, že by se zkoumaný výrobek (CD-R) měl rozlišovat od disků CD-RW, aby bylo zajištěno správné uplatnění uložených cel.
(10) Typ disku je běžně uveden na samotném disku nebo na obalu.
Proto se nezdá být nutné zavádět dodatečné specifikace.
V nepravděpodobném případě, že by taková identifikace chyběla, se typ výrobku pozná podle barvy nepotištěné strany disku.
Disky CD-R mají na nepotištěné straně buď jasné barvy (jako je kyanová světle modrá, ftalokyanová zelená, žlutá nebo kombinovaná zelená/žlutá, stříbrná a zlatá), nebo tmavě modrou (azo).
Disky CD-RW mají tmavě šedou barvu, ve srovnání s disky CD-R s nízkou odrazivostí.
(11) Pod specifikaci dotyčného výrobku patří také disky CD-R, které mají menší velikost, než je standardní průměr 12 cm.
Disk CD-R o průměru 8 cm má nižší kapacitu a dobu přehrávky než disky CD-R se standardním průměrem 12 cm.
Některé 8 centimetrové disky CD-R byly dále přizpůsobeny, aby vyhovovaly velikosti obchodní karty, ale vlastnosti takového disku zůstávají přes rozdílný formát stejné jako u 12 centimetrového disku CD-R.
Všechny uvedené typy menšího disku CD-R mohou být použity v každém osobním počítači stejným způsobem jako disky CD-R o průměru 12 cm.
Proto šetření a přijatá opatření zahrnují 8 centimetrové disky CD-R i disky CD-R formátu obchodní karty.
(12) Od disků CD-R by se ovšem měly odlišovat tak zvané minidisky.
Ačkoliv je minidisk optické záznamové zařízení využívající stejnou laserovou technologii jako disky CD-R, je současně mazatelný a vždy uložený v pevném pouzdře, podobně jako 3,5 palcové diskety.
Zápis/čtení na minidisku vyžaduje zvláštní zařízení (zapisovací zařízení nebo přehrávač minidisků), které není součástí osobního počítače.
Vzhledem k rozdílům ve fyzikálních vlastnostech a vzhledem k úplné odlišnosti cílového trhu se přijatá opatření na minidisky nevztahují.
(13) Některé strany tvrdily, že definice dotyčného výrobku v prozatímním nařízení nevzala v úvahu skutečnost, že se na trhu u disků CD-R setkáváme z nejrůznějšími typy obalů.
Otázkou obalů, s tím spojených výrobních nákladů a srovnání výroby výrobního odvětví Společenství s tchajwanskými dovozy se zabývá bod 2 písm. b) "Nabídka pod cenou" a bod 3 písm. a) "Výrobní náklady a ziskovost" v oddílu G "Škody" tohoto nařízení.
Je třeba poznamenat, že balení je významné pouze v souvislosti s analýzou srovnání cen a nikoliv pro definici dotyčného výrobku.
(14) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzují prozatímní výsledky popsané v bodech 9 a 10 odůvodnění prozatímního rozhodnutí.
2. Obdobný výrobek
(15) Při absenci jakýchkoliv dalších připomínek se potvrzuje definice obdobného výrobku, jak je popsána v bodě 11 odůvodnění prozatímního nařízení.
D. VÝBĚROVÝ SOUBOR
(16) Nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se výběrového souboru tchajwanských vyvážejících výrobců, a jsou tedy potvrzeny závěry uvedené v bodech 12 až 18 odůvodnění prozatímního nařízení.
E. DUMPING
1. Běžná hodnota
(17) Po přijetí prozatímních opatření jeden vyvážející výrobce požádal o vyjmutí prodejních, všeobecných a správních výdajů své přidružené společnosti působící na domácím trhu z celkových prodejních, všeobecných a správních výdajů použitých při hodnocení, zda se jednalo o běžný obchodní režim, a při výpočtu běžné hodnoty.
Vyvážející výrobce souhlasil s tím, že přidružená společnost byla vytvořena k provádění obchodu po internetu, což přináší vysoké prodejní, všeobecné a správní náklady, ale do prodeje dotyčných výrobků se zapojila pouze dočasně, aby zlepšila svoji finanční situaci.
Vyvážející výrobce tvrdil, že téměř žádné prodejní, všeobecné a správní výdaje její přidružené společnosti se netýkaly prodeje dotyčných výrobků.
Ze stejných důvodů také požadoval, aby Komise zcela vyloučila domácí prodeje přidružené společnosti z výpočtů dumpingu.
(18) V tomto ohledu byl požadavek úplně vyloučit domácí prodeje a prodejní, všeobecné a správní výdaje přidružené společnosti odmítnut, protože nemohl být podpořen žádnými ověřenými údaji.
Komise ovšem při určování běžné hodnoty přijala vyjmutí určitých částek prodejních, všeobecných a správních výdajů, u nichž se ukázalo, že se netýkají domácího prodeje dotyčných výrobků.
(19) Dva vyvážející výrobci tvrdili, že by Komise neměla k dotyčnému výrobku přiřazovat všechny úrokové výdaje, ale pouze ty, které se týkaly provozních činností.
Argumentovali tím, že dlouhodobé a krátkodobé investice tvoří součást celkových aktiv a vyžadují financování, a tudíž vyžadují úrokové náklady, které se netýkají výroby a prodeje dotyčných výrobků.
(20) Tento požadavek byl přijat, protože se ukázalo, že se určité finanční výdaje netýkají provozních činností spojených s výrobou a prodejem dotyčných výrobků.
Prodejní, všeobecné a správní výdaje byly tedy před použitím v hodnocení, zda se jednalo o běžný obchodní režim, a při výpočtu běžné hodnoty revidovány.
2. Vývozní cena
(21) Ohledně určení vývozní ceny nebyly vzneseny žádné požadavky.
Jsou tedy potvrzeny závěry uvedené v bodě 26 odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(22) Tři vyvážející výrobci tvrdili, že Komise přistoupila ke srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou, aniž konzistentně vzala v úvahu náklady na balení u vypočtené běžné hodnoty a u běžné hodnoty založené na skutečných cenách.
Namítali, že je nepřípustné, aby Komise považovala náklady na balení za odečet v případě běžné hodnoty založené na cenách a nikoliv v případě vypočtené běžné hodnoty.
(23) Tito tři vyvážející výrobci také argumentovali tím, že náklady na balení byly mandatorním odečtem podle čl. 2 odst.
10 písm. f) základního nařízení, když existovaly rozdíly mezi přímo vázanými náklady na balení u běžné hodnoty a u vývozní ceny. Namítali, že v případě srovnání váženého průměru běžných hodnot s cenami jednotlivých vývozních transakcí Komise pro stejný typ výrobku srovnávala jednotlivé vývozní ceny zahrnující individuální náklady na balení vynaložené při každé transakci s vypočtenou běžnou hodnotou zahrnující vážený průměr nákladů na balení při vývozu.
Tito tři vyvážející výrobci proto požadovali odečtení nákladů na balení od všech vývozních cen a od běžné hodnoty vypočtené na stejném základě.
(24) Co se týká údajného mandatorního charakteru odečtu nákladů na balení, došlo se k závěru, že odečet podle čl. 2 odst.
10 základního nařízení se poskytuje, pouze když existují rozdíly ve faktorech, jako je balení, které neumožňují správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou. Ve skutečnosti vypočtená běžná hodnota v tomto případě vycházela z výrobních nákladů vyváženého typu, včetně nákladů na balení, a proto mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou neexistoval v nákladech na balení žádný rozdíl.
(25) Ovšem požadavek týkající se srovnání jednotlivých vývozních cen zahrnujících individuální náklady na balení s vypočtenou běžnou hodnotou zahrnující vážený průměr nákladů na balení při vývozu pro stejné typy výrobku byl přijat.
Proto pro čtyři vyvážející výrobce, kteří vyváželi typy výrobku, pro které se musela běžná hodnota počítat, byl výpočet běžné hodnoty revidován tak, aby se vzaly v úvahu náklady na balení při vývozu pro každý typ výrobku a typ balení.
(26) Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise při výpočtech dumpingu nevzala v úvahu určité změny v typech balení jeho vývozních prodejů, které se uskutečnily během kontrolní návštěvy.
(27) Tento požadavek byl přijat a dotyčné typy balení byly modifikovány.
4. Dumpingová rozpětí
(28) Dva vyvážející výrobci tvrdili, že Komise neměla určovat dumpingová rozpětí na základě srovnání (pro stejné typy výrobku) váženého průměru běžných hodnot s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí, protože považovali zdůvodnění Komise, proč zvolila tuto metodu, za nedostatečné.
Ačkoliv tyto dvě společnosti připustily, že se vývozní ceny v různých dobách během období šetření významně lišily, namítaly, že existoval souběžný trend poklesu světových cen, včetně běžných hodnot, a vývozních cen, a proto nebylo třeba brát v úvahu rozdíly ve vývozních cenách.
Tito dva vyvážející výrobci také tvrdili, že se místo toho mělo použít srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny pro jednotlivé transakce.
(29) Tyto argumenty nebyly přijaty.
Co se týká srovnání jednotlivých transakcí, je třeba připomenout, že Společenství tuto metodologii nepoužívá, protože proces výběru jednotlivých transakcí pro takové srovnání je považován za příliš nepraktický a subjektivní, přinejmenším v případech jako je tento, kdy existovaly tisíce vývozních a domácích transakcí.
Proto se došlo k závěru, že srovnání jednotlivých transakcí nemohlo být vhodnou alternativní metodou.
(30) Aby bylo možné, narozdíl od srovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen, použít srovnání váženého průměru běžných hodnot s cenami jednotlivých vývozních transakcí, musí být zjištěno, že se vývozní ceny pro různé kupující, regiony nebo časová období významně liší a že použití dalších dvou metod srovnávání specifikovaných v čl. 2 odst.
11 základního nařízení by neodráželo plnou míru dumpingu. Co se týká prvního požadavku, bylo zjištěno, že vývozní ceny byly významně nižší během druhé poloviny období šetření ve srovnání s jeho první polovinou, a toto zjištění dotyční vyvážející výrobci nezpochybňovali.
Popírali ovšem, že by se rozdíl v cenách vytvářel systematicky, protože byl údajně výsledkem celosvětového poklesu cen, včetně běžných hodnot.
K názoru, že se pokles vývozních cen vytvářel systematicky, se došlo ze dvou důvodů: za prvé proto, že pokles trval po celou druhou polovinu období šetření; a za druhé kvůli jeho míře, která byl shledána jako velmi podstatná a v některých případech dosáhla 50 %.
Pokud se jedná o tvrzení, že rozdíly ve vývozních cenách byly způsobeny celosvětovým vývojem cen, včetně běžných hodnot, tento argument není relevantní, protože je třeba vycházet z analýzy cen vývozů do Společenství. Je třeba také připomenout, že čl.
2 odst. 11 základního nařízení vyžaduje prokázání systematického charakteru vývozních cen a nikoliv vysvětlení jeho vzniku.
(31) V souvislosti s požadavkem prokázat, že pouze srovnání váženého průměru běžných hodnot s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí bude odrážet plnou míru dumpingu, je vhodné poznamenat, že použití této metodologie poskytlo významně vyšší dumpingové rozpětí, než srovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen, které by nebralo ohled na významný pokles cen vývozů do Společenství v druhé polovině období šetření.
Pokud by se tedy nepoužilo srovnání váženého průměru běžných hodnot s cenami všech jednotlivých výrobních transakcí, významně vyšší nebo cílený dumping, který se projevoval během druhé poloviny období šetření, by byl použitím srovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen nepřiměřeně zkreslen.
Při výpočtu dumpingu pomocí srovnání váženého průměru běžných hodnot s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí bylo také vhodné zohlednit skutečnost, že vývozní ceny v druhé polovině období šetření byly pod úrovní výrobních nákladů a tak vytvářely velmi agresivní formu dumpingu.
(32) Stejní dva vyvážející výrobci poukázali na zprávy poroty a apelačního orgánu WTO v případě indického ložního prádla před Orgánem pro řešení sporů (DSB) a požadovali, aby nebylo při výpočtu dumpingových rozpětí založeném na srovnání váženého průměru běžných hodnot se všemi jednotlivými vývozními transakcemi povoleno tzv. "vynulování negativních dumpingových rozpětí".
(33) V souvislosti s citovaným případem DSB je třeba připomenout, že metodologie posuzovaná porotou a apelačním orgánem byla odlišná od metodologie použité při tomto šetření. DSB nepřijal ohledně srovnání váženého průměru běžných hodnot se všemi jednotlivými vývozními transakcemi žádné doporučení.
V každém případě, pokud se jedná o "vynulování", je třeba poznamenat, že kdyby se nepoužila tato praktika, srovnání váženého průměru běžných hodnot se všemi jednotlivými vývozními transakcemi podle typů výrobku a srovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen podle typů výrobku by poskytla stejné dumpingové rozpětí. V takovém případě by se metodologie stanovená v čl.
2 odst. 11 poslední větě základního nařízení, srovnání váženého průměru běžných hodnot se všemi jednotlivými vývozními transakcemi, stala nadbytečnou.
Kromě toho v případě cíleného dumpingu "vynulování" umožní vyhnout se tomu, že kladná dumpingová rozpětí dumpingových prodejů budou zakryta zápornými dumpingovými rozpětími.
Proto požadavek, aby "vynulování" nebylo při srovnání váženého průměru běžných hodnot se všemi jednotlivými vývozními transakcemi povoleno, nemůže být přijato.
(34) Dumpingová rozpětí byla určena tak, jako jsou stanovena v bodech 28 až 33 odůvodnění prozatímního nařízení.
Srovnání váženého průměru běžných hodnot podle typů výrobku, podle potřeby revidované, s váženým průměrem vývozních cen podle typů výrobku na základě ceny "ze závodu" pro dvě společnosti z výběrového souboru a s vývozními cenami (ze závodu) všech jednotlivých vývozních transakcí pro další tři společnosti z výběrového souboru ukázalo existenci dumpingu pro všechny vyšetřované vyvážející výrobce zahrnuté ve výběrovém souboru.
(35) Po změnách výpočtů v souladu s výše uvedenými zjištěními byla dumpingová rozpětí vyšetřovaných společností mírně revidována.
Tato revize neměla vliv na výběr metodologie uvedené v bodech 28 a 29 odůvodnění prozatímního nařízení, který se potvrzuje.
V důsledku toho byl vážený průměr dumpingových rozpětí vypočtený pro spolupracující společnosti nezahrnuté ve výběrovém souboru podle čl. 9 odst.
6 základního nařízení také revidován. Revidované výpočty měly také vliv na dumpingové rozpětí určené pro nespolupracující společnosti.
Konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procenta z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné) bez zaplacení cla jsou tato:
– Auvistar Industry Co. _BAR_ 17,7 % _BAR_
F. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(36) Při absenci jakýchkoliv nových informací o výrobním odvětví Společenství se potvrzují prozatímní výsledky, jak jsou popsány v bodech 35 až 38 odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ŠKODY
1. Spotřeba ve Společenství
(37) Při absenci jakýchkoliv nových informací se potvrzují prozatímní výsledky týkající se spotřeby ve Společenství, jak jsou popsány v bodě 40 odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Dotyčné dovozy
a) Objem, cena a podíl na trhu dovozů pocházejících z Tchaj-wanu
(38) Při absenci jakýchkoliv nových informací o objemu, ceně a podílu na trhu dovozů disků CD-R pocházejících z Tchaj-wanu se potvrzují výsledky, jak jsou popsány v bodech 41 až 43 odůvodnění prozatímního nařízení.
b) Nabídka pod cenou
(39) Řada dotčených stran se ptala, zda při výpočtech nabídky pod cenou bylo dostatečně zohledněno balení.
Jedno zvláštní tvrzení, že tchajwanští vyvážející výrobci nabízejí širší výběr balení než výrobní odvětví Společenství, je objasněno v bodě 3 písm. a) "Výrobní náklady a ziskovost" v oddílu G. "Škody" tohoto nařízení.
(40) V souvislosti s nabídkou pod cenou je třeba připomenout, že srovnání prodejních cen disků CD-R vyráběných průmyslovým odvětvím Společenství a disků dovážených z Tchaj-wanu se na trhu Společenství provádělo pouze pro disky CD-R, které měly stejné základní vlastnosti (typ uložených dat, kapacita paměti, odrazová vrstva, potisk) a shodné balení.
(41) Bylo tvrzeno, že disky CD-R dovážené do Společenství z Tchaj-wanu a disky CD-R vyráběné průmyslovým odvětvím Společenství nemohou být srovnávány, protože se jedná o různé značky.
Podle tohoto tvrzení by výrobek výrobního odvětví Společenství, který byl považován za typicky značkový, vyžadoval ve srovnání s neznačkovým tchajwanským výrobkem cenovou prémii.
(42) Šetření ukázalo, že značka má na spotřebitele vliv pouze tehdy, když jsou prodejní ceny podobné, takže zatímco spotřebitelé nechtějí za značkový výrobek platit prémii, mohou mít tendenci k jeho výběru, pokud jsou ceny shodné.
(43) Výrobci ve Společenství prodávají jak značkové tak neznačkové výrobky, ačkoliv i ty druhé jsou obvykle označeny podle specifikací a jménem obchodníka.
Šetření neodhalilo žádný cenový rozdíl mezi prodeji značkového a neznačkového zboží maloobchodníkům.
Navíc tchajwanští vyvážející výrobci jednali přesně stejným způsobem a prodávali pod svou vlastní značkou nebo disky označovali podle specifikací zákazníka.
U výrobků označených názvem značky, které by spotřebitel považoval za pocházející ze Společenství, bylo často zjištěno, že byly vyrobeny na Tchaj-wanu.
(44) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzují zjištění o nabídce pod cenou a průměrné výši jejího rozpětí 29 %, jak jsou popsána v bodech 44 až 47 odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Situace výrobního odvětví Společenství
a) Výrobní náklady a ziskovost
(45) Bylo tvrzeno, že tchajwanští vyvážející výrobci nabízejí širší výběr balení, než výrobní odvětví Společenství a že prozatímní nařízení neposkytlo dostatečné vysvětlení účinku balení na výrobní náklady.
(46) Ačkoliv šetření ukázalo, že existuje široké spektrum typů balení, které se pravidelně aktualizuje v rámci uvádění na trh, bylo možné rozlišit následující čtyři skupiny.
Tyto skupiny byly seřazeny podle rostoucích průměrných výrobních nákladů v období šetření, přičemž čísla v závorkách ukazují indexované rozdíly v nákladech.
Narozdíl od tvrzení, že tchajwanští vyvážející výrobci nabízejí širší výběr balení než výrobní odvětví Společenství, se potvrdilo, že obě výše uvedené skupiny dodavatelů nabízejí na trhu Společenství stejné typy balení a výběr určuje stejná skupina nezávislých zákazníků, tj. maloobchodníci.
(47) Disky CD-R prodávané ve velkém objemu (100) [3] se typicky dodávají na vřetenech, což jsou plastiková zařízení, v nichž je uložena řada disků.
Kompletní vřeteno s disky CD-R je většinou zabaleno v celofánu.
Celý objem může být ovšem také zabalen pouze v celofánu, bez vřetene.
(48) Disky CD-R se mohou také prodávat v tzv. "krabicích na koláče" (144), které je možné popsat jako vřetena, na kterých je přišroubováno plastikové víko, takže se získá jakýsi uzavřený kontejner.
(49) Kazeta v podobě šperkovnice s přiloženou brožurou (200) byla v období šetření nejrozšířenějším způsobem balení.
S touto formou jsme se také nejčastěji setkávali v případě prodeje kompaktních disků s licencovanými hudebními nahrávkami.
Nejmodernější formou je tenké pouzdro (174), které se liší od šperkovnice tím, že černá vložka, ke které je disk připevněn, slouží současně jako zadní strana pouzdra.
Výsledkem je krabice, která je asi o polovinu tenčí než původní šperkovnice.
b) Zaměstnanost, produktivita a mzdy
(50) Průměrné náklady na jednoho zaměstnance a produktivita byly přepočteny tak, aby se vzala v úvahu korekce údajů o zaměstnanosti z roku 1997 pro jednoho výrobce z výrobního odvětví Společenství.
Tento výrobce místo ročního průměru v přepočtu na plné úvazky předložil údaje z konce roku zahrnující osoby školené pro novou výrobní kapacitu. _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 (= období šetření) _BAR_
Zaměstnanost _BAR_ 427 _BAR_ 623 _BAR_ 877 _BAR_ 1037 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 304 _BAR_ 530 _BAR_ 687 _BAR_ (51) Průměrné mzdové náklady na zaměstnance se ve zkoumaného období zvýšily o 23 %, v souladu s běžnou indexací mezd vůči životním nákladům, stejně jako náklady na školení a zaměstnávání specializovaného nového personálu určeného pro obsluhu dalších zařízení.
Pokles mezi rokem 1999 a 2000 je možné připsat skutečnosti, že nový personál byl hlavně zaměstnán v provozech balení, kde byly nižší průměrné mzdy a převažovala dočasná zaměstnanost, protože tato činnost vyžaduje méně technicky kvalifikovaný personál.
(52) Hodnotu 39 % uvedenou v bodě 64 odůvodnění prozatímního nařízení nahrazuje konečné určení nárůstu průměrných nákladů na zaměstnance ve výši 23 %.
4. Závěr o škodách
(53) Pokud se jedná o prozatímní nařízení, je třeba připomenout, že objem levných dovozů z Tchaj-wanu se během zkoumaného období významně zvýšil.
Jejich podíl na trhu vzrostl z 6,3 % na 60,1 % a jejich dovozní cena se v průměru snížila o 73 %.
Na trhu Společenství dominovaly tchajwanské dovozy, které z hlediska objemů prodeje a podílu na trhu těžily z příznivého vývoje poptávky Společenství po discích CD-R podstatně více než výrobní odvětví Společenství.
(54) Růst objemu dovozů a pokles prodejní ceny se projevil zejména mezi rokem 1999 a obdobím šetření.
V období šetření byly ceny dovozů v průměru o 29 % nižší než ceny výrobního odvětví Společenství a vytvářely tlak na pokles prodejních cen na trhu Společenství.
Velikost dumpingu se strany tchajwanských vyvážejících výrobců byly zjištěna jako významná.
Žádné další faktory, které by ovlivňovaly domácí ceny, nebyly zjištěny.
(55) Některé ekonomické ukazatele hospodářské situace výrobní odvětví Společenství, jako je objem výroby disků CD-R, instalovaná výrobní kapacita, objemy prodeje, finanční příjmy, zaměstnanost a produktivita, vykázaly během zkoumaného období pozitivní vývoj.
Ovšem tento vývoj byl z relativního hlediska, tj. vzhledem k rychle rostoucímu trhu, méně výrazný, než by se mohlo očekávat.
Míra využití výrobní kapacity se do roku 1999 zvyšovala, ale v období šetření se snížila o 86 %.
Ve zkoumaném období průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství podstatně poklesly.
(56) Výrobní odvětví Společenství původně dosáhlo v roce 1998 podílu na trhu 16,8 %, ale následně ztratilo část podílu na trhu ve prospěch tchajwanských vývozců, kteří během období šetření dosáhli 12,6 %.
Obtíže, kterým muselo výrobní odvětví Společenství čelit, aby získalo plánované objemy prodeje na expandujícím trhu, vedly v období šetření k značnému vytváření zásob.
Záporná návratnost investic v období šetření vedla výrobní odvětví Společenství ve značné míře k odkládání nebo rušení nových investic.
(57) Bez ohledu na zvýšení průměrných mzdových nákladů na zaměstnance výrobní odvětví Společenství dosáhlo v roce 1999 ziskovosti v důsledku snížení celkových výrobních nákladů.
Ovšem další snižování nákladů bylo nedostatečné, aby kompenzovalo významný pokles prodejních cen, což vedlo v období šetření k finančním ztrátám.
(58) Šetření ukázalo, že se výrobní odvětví Společenství nemohlo podílet na růstu trhu Společenství, že jeho investiční programy pro disky CD-R byly významně redukovány kvůli klesajícím prodejním cenám, že jeho prodejní ceny byly v průměru o 29 % vyšší než ceny tchajwanských vyvážejících výrobců, že výrobní odvětví Společenství utrpělo v období šetření finanční ztráty a mělo obtíže s navyšováním kapitálu.
(59) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzují závěry uvedené v bodech 66 až 71 odůvodnění prozatímního nařízení.
H. PŘÍČINY
1. Účinek dumpingových dovozů
(60) Bylo tvrzeno, že absence dostatečného růstu výroby, prodeje a tržního podílu výrobního odvětví Společenství by neměla být připisována tchajwanským dovozům, ale jeho vysoké míře využití kapacity v roce 1999 a v období šetření, která výrobnímu odvětví Společenství nedovolovala vytvářet dodatečné prodeje nebo získat dodatečný podíl na trhu.
(61) Je třeba připomenout, že míra využití kapacity výrobního odvětví Společenství poklesla z 91,8 % v roce 1999 na 86,3 % v období šetření.
Kromě toho, jak je uvedeno v bodě 55 odůvodnění prozatímního nařízení, ke konci roku 1999 a dokonce ještě ve větší míře ke konci období šetření se významně zvýšily zásoby.
V období šetření výroba disků CD-R překročila objemy prodeje přibližně o 40 milionů jednotek, což na konci roku vedlo k zásobám, které představovaly více než 20 % roční výroby disků CD-R.
Toto jasně ukazuje, že nedostatečný růst výrobního odvětví Společenství nemohla způsobit vysoká míra využití kapacity.
(62) Bylo dále tvrzeno, že všechny škody, které utrpělo výrobní odvětví Společenství, by způsobeny tím, že se nedokázalo přizpůsobit světovým tržním cenám.
Bylo také argumentováno tím, že tlak na pokles cen byl výsledkem stávající celosvětové nadbytečné výrobní kapacity.
V této souvislosti bylo tvrzeno, že se v poslední době vzhledem k výjimečně nízké úrovni cen neuskutečnily téměř žádné další investice do výrobní kapacity disků CD-R.
(63) Dotčené strany neposkytly žádný důkaz podporující tvrzení, že pro prodej disků CD-R existovala jedna nebo více referenčních celosvětových cen.
Při posuzování tohoto tvrzení je třeba také připomenout, že šetření ukázalo, že v závislosti na vývozním trhu mohly být disky CD-R prodávány v převážně jedné formě balení.
Jak je uvedeno v bodech 39 až 44 odůvodnění tohoto nařízení, takové balení má vážný dopad na výrobní náklady a může tak být vysvětlením, proč se celkové úrovně cen mohou významně měnit v závislosti na typu balení a na cílovém trhu.
Z toho vyplývá, že bez podrobných údajů o mixu typů disků CD-R na příslušných cílových trzích není možné provést smysluplnou cenovou analýzu na celosvětové úrovni.
Navíc dovozní cena nastavená tchajwanskými vyvážejícími výrobci na trhu Společenství na úrovni pod jejich vlastními výrobními náklady způsobila tlak na pokles cenové úrovně ve Společenství, kterou výrobní odvětví Společenství mohlo v období šetření sledovat pouze při prodeji se ztrátou.
(64) Jak je uvedeno v bodě 58 odůvodnění tohoto nařízení, výrobní odvětví Společenství významně snížilo své investice kvůli zhoršení prodejních cen na trhu Společenství.
Naopak tchajwanští vyvážející výrobci, kteří působili na celosvětové bázi, nadále rozšiřovali svá výrobní zařízení bez ohledu na nepříznivé vyhlídky tržní ceny.
Podle dostupných informací tchajwanská výrobní kapacita v období šetření více než pokrývala odhadovanou poptávku na celosvětové trhu, která se ve srovnání s rokem 1999 zvýšila o 84 %.
Toto zvýšení kapacity tchajwanskými výrobci ukazuje, že přinejmenším sami přispěli k nadbytečné kapacitě.
Kromě toho ze zvýšení tchajwanské kapacity vyplývá, že tvrzení o absenci investic do výrobní kapacity disků CD-R není opodstatněné.
(65) Na základě těchto skutečností a úvah se výše uvedená tvrzení zamítají.
2. Dovozy disků CD-R z jiných zemí
(66) Podíl dovozů z jiných zemí na trhu se za zkoumané období snížil z 78,8 % na 21,3 %.
Největšími vývozci do Společenství jsou Japonsko a Singapur, které v období šetření dosáhly tržního podílu 9,5 % a 2,7 %.
(67) Bylo zjištěno, že cena dovozů z Japonska do Společenství ve zkoumaném období klesala prudčeji než cena dovozů z Tchaj-wanu.
Cena dovozů z Japonska, která byla v období 1997 až 1999 až o 53 % vyšší než cena dovozů z Tchaj-wanu, byla v období šetření vyšší pouze o 26 %.
Proto bylo tvrzeno, že prudší pokles cen dovozů z Japonska do Společenství ve zkoumaném období přispěl k tlaku na pokles cen na trhu Společenství.
(68) Je třeba připomenout, že ceny dovozů z Japonska byly během zkoumaného období vždy významně vyšší než ceny tchajwanských vyvážejících výrobců.
Ačkoliv se za zkoumané období množství dovážená z Japonska zvýšila z 53 milionů disků CD-R na 192 milionů disků, japonský podíl na trhu Společenství poklesl z 33 % na 9,5 %. Jejich dopad na trh tedy byl mnohem omezenější než dopad levných dumpingových dovozů z Tchaj-wanu.
(69) Vývozy z Tchaj-wanu do Japonska dosáhly v období šetření 87 milionů disků CD-R a uskutečňovaly se za průměrnou cenu 0,42 EUR na jeden disk CD-R, což je 26 % nad průměrnou vývozní cenu z Tchaj-wanu do Společenství.
Tato cena přesně odpovídá průměrné dovozní ceně disků CD-R japonského původu do Společenství.
Proto se zdá, že úroveň tchajwanských cen na trhu Společenství je obzvláště nízká.
(70) Disky CD-R ze Singapuru vstoupily na trh Společenství s nižšími cenami než tchajwanské dovozy, ovšem jejich podíl na trhu poklesl za zkoumané období z 14,2 % na 2,7 %.
Dostupné informace také ukazují, že z hlediska domácí výroby a vývozů do Společenství na singapurském trhu dominuje jeden výrobce disků CD-R a že tato společnost je spojena s jiným výrobcem disků CD-R sídlícím ve Společenství.
Během zkoumaného období obě společnosti prodávaly disky CD-R třetí sesterské obchodní společnosti ve Společenství, která uváděla disky na trh pod značkovým názvem.
Za těchto okolností není možné považovat prodejní transakce prováděné hlavním singapurským výrobcem vyvážejícím do Společenství za nezávislé.
(71) Je třeba připomenout, že levné dumpingové dovozy z Tchaj-wanu pokrývaly v období šetření 60 % trhu Společenství.
Vzhledem ke snížení podílu japonských dovozů a také vzhledem k jejich cenové úrovni na trhu Společenství se došlo k závěru, že dovozy z Japonska nemohly k tlaku na pokles cen na trhu Společenství významně přispět.
3. Úspory z rozsahu
(72) Další vysvětlení bylo požadováno ohledně úspor z rozsahu uváděných v bodě 56 odůvodnění prozatímního nařízení a bylo zejména tvrzeno, že tchajwanští vyvážející výrobci mohli dosáhnout nižších výrobních nákladů na jeden disk CD-R než výrobní odvětví Společenství díky velké průměrné velikosti jejich podniků.
Úspory z rozsahu dosažené tchajwanskými vyvážejícími výrobci byly proto důležité pro vysvětlení cenového rozdílu mezi disky CD-R vyrobenými na Tchaj-wanu a ve Společenství.
(73) Skutečně bylo zjištěno, že průměrná velikost závodu tchajwanských vyvážejících výrobců z výběrového souboru představovala během období šetření 530 milionů disků CD-R za rok, ve srovnání s průměrem 40 milionů disků CD-R za rok v výrobním odvětví Společenství.
Ovšem výrobní linky instalované ve všech podnicích pocházejí od stejných výrobců z Německa, Švýcarska nebo z Japonska a mají srovnatelnou kapacitu.
Tchajwanští vyvážející výrobci v průměru jednoduše instalovali více výrobních linek než výrobci ve Společenství.
Proto se došlo k závěru, že úspory z rozsahu nemohly být při těchto pevných nákladech dosaženy.
(74) Stojí ovšem za to připomenout, že určujícím faktorem pro výrobní náklady je počet disků CD-R, které je možné vyrobit za určitou dobu na dané výrobní lince.
Náklady na pořízení strojního zařízení zůstávaly ve zkoumaném období poměrně stabilní, ale výkon se v průměru zvýšil z 10 disků CD-R za minutu v roce 1997 na 25 disků CD-R za minutu v roce 2000.
Toto zvýšení účinnosti umožnilo výrobnímu odvětví Společenství snížit výrobní náklady.
(75) V rámci daného podniku bylo typicky možné najít různé generace strojního zařízení spolu s novými investicemi představujícími špičkovou výkonnost, zatímco starší investice již byly z části nebo úplně vyřazeny.
Teoretické maximum ekonomické životnosti strojního zařízení je pět let, ačkoliv je v praxi pravděpodobně ještě kratší.
Tento model není u tchajwanských vyvážejících výrobců jiný než u výrobního odvětví Společenství.
Výrobní linka nakoupená v roce 2000 by v průměru umožnila výrobu přibližně 1 milionu disků CD-R za měsíc ve srovnání s 400000 disky CD-R za měsíc u výrobní linky instalované v roce 1997.
(76) Tchajwanští vyvážející výrobci neposkytli žádný důkaz, který by demonstroval a kvantifikoval jakékoliv údajné úspory z rozsahu, tj. že by větší velikost závodu s více instalovanými výrobními linkami přinesla nižší výrobní náklady na jeden disk CD-R.
Nebylo například zjištěno, že by tchajwanští vyvážející výrobci těžili z nějakých zvláštních výhod týkajících se nákladů na nákup surovin, ani existenci takových výhod neuváděli.
(77) V každém případě je třeba zdůraznit, že i kdyby takové nižší výrobní náklady na jeden disk CD-R skutečně existovaly, nemohlo by to ospravedlnit dumpingové chování tchajwanských vývozců.
Údajné úspory z rozsahu proto nijak nemění příčinnou vazbu mezi dumpingovými dovozy tchajwanských disků CD-R a škodami, které utrpělo výrobní odvětví Společenství.
4. Závěr o příčinách
(78) Na závěr se potvrzuje, že podstatné škody výrobního odvětví Společenství byly způsobeny dotyčnými dumpingovými dovozy.
Podstatná škoda je charakterizována skutečností, že se výrobní odvětví Společenství nemohlo podílet na růstu trhu, že investiční programy pro disky CD-R musely být významně redukovány kvůli klesajícímu trendu prodejních cen, že tchajwanské levné dumpingové dovozy byly v průměru o 29 % nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Společenství, že výrobní odvětví Společenství v období šetření utrpělo ztráty a mělo potíže při navyšování kapitálu.
(79) Ohledně dopadu faktorů probíraných v bodech 77 až 94 odůvodnění prozatímního nařízení nebyly vzneseny žádné další námitky.
Proto se došlo k závěru, že účinky vývoje spotřeby Společenství, dovozů ze třetích zemí, vývozních aktivit výrobního odvětví Společenství, nákupů disků CD-R ze třetích zemí průmyslovým odvětvím Společenství a přizpůsobení se vysokorychlostní technologii na negativní vývoj výrobního odvětví Společenství z hlediska využití kapacity, vytváření zásob, prodejních cen, podílu na trhu, ziskovosti, investic, návratnosti investic a schopnosti navyšovat kapitál prakticky neexistovaly.
Na základě analýzy, která řádně rozlišila a oddělila účinky všech známých faktorů na situaci výrobního odvětví Společenství od škodlivých účinků dumpingových dovozů, se tedy potvrzuje, že tyto ostatní faktory samy o sobě nevyvracejí skutečnost, že posuzované škody musí být připsány na vrub dumpingovým dovozům.
Také se došlo k závěru, že dovozy disků CD-R pocházejících z Tchaj-wanu měly významný negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství a že účinek ostatních faktorů, zejména dovozů ze třetích zemí včetně Japonska, nebyl takového charakteru, aby změnil nález skutečného a podstatného vztahu příčiny a následku mezi dumpingovými dovozy z Tchaj-wanu a podstatnými škodami, které utrpělo výrobní odvětví Společenství.
I. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(80) Při absenci jakýchkoliv nových informací o zájmu výrobního odvětví Společenství se potvrzují prozatímní výsledky, jak jsou popsány v bodech 98 až 100 odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců
(81) Bylo tvrzeno, že skutečnost, že spolupracující dovozci tchajwanských disků CD-R nebyli při nízkých tržních cenách v období šetření schopni pokrýt své režijní náklady na základě běžné obchodní marže, ukazuje, že za tlak na pokles cen nejsou odpovědné dovozy z Tchaj-wanu.
To by také ukazovalo, že uložení antidumpingových cel nebude v zájmu dovozců.
(82) Nebyl ovšem poskytnut žádný důkaz opodstatňující toto tvrzení a přezkum dostupných údajů potvrdil, že pokles cen na trhu Společenství způsobily rostoucí objemy a klesající ceny dovozu disků CD-R pocházejících z Tchaj-wanu.
Šetření ukázalo, že běžná obchodní marže spolupracujících dovozců vycházející z nízkých cen disků CD-R nepřinesla dostatečné pokrytí režijních nákladů a v období šetření vedla ke ztrátám.
Navíc k poklesu tržních cen docházelo takovým tempem, že dovozci čelili rychlému zhoršení hodnoty zboží během přepravy, což vytvářelo situaci, ve které nákupní cena někdy překročila konečnou prodejní cenu.
(83) Je třeba také připomenout, že žádní dovozci se nepokoušeli prozatímní zjištění Komise popírat.
Došlo se k závěru, že účinné obchodní podmínky na trhu Společenství budou sloužit zájmu dovozců, když na trhu Společenství obnoví přiměřenou úroveň prodejních cen.
(84) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzují prozatímní výsledky popsané v bodech 101 až 102 odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů a spotřebitelů
(85) Při absenci jakýchkoliv nových informací o zájmu uživatelů a spotřebitelů se potvrzují prozatímní výsledky, jak jsou popsány v bodech 103 až 105 odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Závěr k zájmu Společenství
(86) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzuje prozatímní závěr, jak je popsán v bodě 107 odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že neexistují žádné závažné důvody vycházející ze zájmu Společenství, proč neuložit konečná antidumpingová opatření.
J. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstraňování škod
(87) Bylo tvrzeno, že rozpětí zisku před zdaněním uvedené v bodě 110 odůvodnění prozatímního nařízení a použité při určení ceny, která nezpůsobí škody, bylo nepřiměřeně vysoké.
(88) Toto rozpětí, kterého bylo za běžných podmínek hospodářské soutěže rozumně možné dosáhnout, vycházelo z hodnocení dopadu následujících faktorů na prodejní ceny výrobního odvětví Společenství: dumpingová rozpětí tchajwanských vyvážejících výrobců disků CD-R zjištěná na trhu Společenství, úrovně dovozní ceny nedumpingových dovozů ze třetích zemí a ziskovost požadovaná na pokrytí finančních nákladů investic výrobního odvětví Společenství.
Z této analýzy vyplývá, že přiměřenou úrovní rozpětí zisku před zdaněním bylo 8 %.
(89) V každém případě je třeba poznamenat, že konečná antidumpingová opatření jsou stanovena na základě dumpingových rozpětí při uplatnění pravidla o nižším clu.
2. Konečná antidumpingová opatření
Megamedia Corporation _BAR_ 19,2 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 38,5 % _BAR_ (90) Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti jmenovitě uvedené v tomto rozhodnutí byly stanoveny na základě výsledků tohoto šetření.
Odrážejí tudíž situaci ohledně těchto společností zjištěnou během šetření.
Tyto celní sazby (na rozdíl od cla pro celou zemi platného pro "všechny ostatní společnosti") jsou tedy platné výlučně pro dovozy výrobků pocházejících z dotyčné země a vyrobených těmito společnostmi, tedy jmenovanými právnickými osobami.
Dovezené výrobky vyrobené některou jinou společností, která není jmenovitě uvedena v rozhodné části tohoto rozhodnutí spolu se svým názvem a adresou, včetně s ní obchodně spojených podniků nemohou tyto sazby využívat a podléhají celní sazbě platné pro "všechny ostatní společnosti".
(91) Jakýkoliv požadavek na použití těchto individuálních sazeb antidumpingového cla (například po změně názvu ekonomického subjektu nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba adresovat Komisi [4] spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména o jakýchkoliv změnách v aktivitách společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a vývozem, v souvislosti například se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů.
Komise podle potřeby a po konzultaci s poradním výborem změní toto rozhodnutí a aktualizuje seznam společností, které mají výhodu individuální celní sazby.
(92) Jelikož byl při šetření dumpingu použit výběrový soubor, nemohl být v rámci tohoto řízení zahájen přezkum pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení s cílem určit individuální dumpingová rozpětí. Aby se ovšem zajistilo rovné zacházení pro všechny skutečně nové tchajwanské vyvážející výrobce a spolupracující společnosti nezahrnuté do výběrového souboru, došlo se k závěru, že je třeba vytvořit ustanovení umožňující, aby průměrná celní sazba uložená posledně jmenovaným společnostem byla použita také pro všechny nové tchajwanské vyvážející výrobce, pro které by se jinak použil čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
3. Výběr prozatímních cel
(93) Vzhledem k velikosti dumpingových rozpětí zjištěných u vyvážejících výrobců a s ohledem na závažnost škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla na základě prozatímního nařízení byly s konečnou platností vybrány ve výši konečných uložených cel, pokud je tato částka rovna nebo nižší než výše prozatímního cla.
Jinak by měla být s konečnou platností vybrána pouze částka prozatímního cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu záznamových kompaktních disků (CD-R), v současné době kódu KN ex85239000 (kód TARIC 85239000*10), pocházejících z Tchaj-wanu.
2. Sazba konečného cla, která se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, je pro, výrobky vyrobené následujícími společnostmi tato: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Celní sazba _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 38,5 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
V případech, kdy nový vyvážející výrobce na Tchaj-wanu poskytne Komisi dostatečný důkaz, že:
- nevyvážel do Společenství výrobky popsané v čl. 1 odst. 1 během období šetření (od 1. ledna 2000 do 31. prosince 2000),
- neměl obchodní spojení se žádnými vývozci nebo výrobci na Tchaj-wanu, kteří podléhají antidumpingovým opatřením uloženým tímto nařízením,
- skutečně vyvážel dotyčné výrobky do Společenství po období šetření, ze kterého vycházejí opatření, nebo vstoupil do neodvolatelného obchodního závazku vyvážet do Společenství významná množství,
Rada na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem může prostou většinou rozhodnout o změně čl. 1 odst. 2 a přidat nového vyvážejícího výrobce ke společnostem, pro které platí průměrná celní sazba stanovená v uvedeném článku.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního dumpingového cla z dovozů z Tchaj-wanu podle prozatímního nařízení se vyberou ve výši konečně celní sazby uložené tímto nařízením.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1052/2002
ze dne 17. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1520/2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zkušenosti získané z používání nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 595/2002 [4], ukazují, že je vhodné stanovit pružnější pravidla převodu pro osvědčení o náhradě s krátkodobou platností, vydávaná ke konci rozpočtového období, a zvýšit prahovou hodnotu, pod níž jsou některé hospodářské subjekty osvobozeny od předkládání osvědčení.
(2) Aby se náležitě vzala v úvahu zvýšená prahová hodnota, měla by být zvýšena pro každý rozpočtový rok rezerva uvedená v čl. 14 odst. 1.
(3) Na druhé straně, vzhledem k uvedenému zvýšení prahových hodnot, by měla být zvýšena částka, od níž může Komise pozastavit použití čl. 14 odst. 1 a 2.
(4) Kódy kombinované nomenklatury pro některé zboží uvedené v nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [5], naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 493/2002 [6], v nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [7], naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [8] a v nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001o společné organizaci trhů v odvětví cukru [9], naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 680/2002 [10], byly změněny tak, aby byly vzaty v úvahu změny přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [11], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 796/2002 [12], zavedené nařízením Komise (ES) č. 2031/2001 [13] od 1. ledna 2002.
(5) Přílohy B a D nařízení (ES) č. 1520/2000 musí být proto aktualizovány, aby byla zachována rovnocennost s příslušnými přílohami nařízení (EHS) č. 2771/75, (ES) č. 1255/1999 a (ES) č. 1260/2001.
(6) Pro zajištění větší právní jistoty je vhodné upřesnit současné znění čl. 8 odst.
1. V důsledku toho by mělo být rovněž změněno znění pokynů daných v příloze F hlavě III písmenu k).
(7) Pokud jde o produkty uvedené v příloze C, množstvím základních produktů, které má být vzato v úvahu pro výpočet výše náhrady, bude množství uvedené v příloze u každého z těchto produktů.
Avšak množství uvedené u kódu KN ex20089985 musí být upraveno, neboť je nadměrné.
(8) Nařízení (ES) č. 1520/2000 musí tedy být podle toho změněno.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1520/2000 se mění takto:
1. V článku 6 se za odstavec 1 vkládá nový odstavec 1a, který zní:
"1a.
Odchylně od odstavce 1, pokud jde o osvědčení o náhradě vydaná k použití od 1. června pro produkty, které mají být vyvezeny do 1. října, se neuplatní povinnost zapsat jméno a adresu nabyvatele v kolonce 20 tiskopisu žádosti.
Kolonka 6 nebude v osvědčeních o náhradě zrušena.
Pro rozpočtové období, které končí 30. září 2002, se na osvědčení o náhradě vydaná k použití od 1. srpna 2002 použijí ustanovení prvního pododstavce.";
2. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. O osvědčení o náhradě vydaná pro jedno rozpočtové období může být zažádáno odděleně v šesti tranších. Žádosti o osvědčení mohou být předkládány nejpozději do:
a) 7. září v případě osvědčení, která mají být použita od 1. října;
b) 7. listopadu v případě osvědčení, která mají být použita od 1. prosince;
c) 7. ledna v případě osvědčení, která mají být použita od 1. února;
d) 7. března v případě osvědčení, která mají být použita od 1. dubna;
e) 7. května v případě osvědčení, která mají být použita od 1. června;
f) 7. července v případě osvědčení, která mají být použita od 1. srpna.";
3. Článek 14 se mění takto:
a) v odst. 1 prvním pododstavci se částka "30000000 eur" nahrazuje částkou "35 milionů eur";
b) v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Ustanovení tohoto článku se použijí na vývoz uskutečněný hospodářským subjektem, který nebyl držitelem osvědčení o náhradě od počátku dotyčného rozpočtového období a který není držitelem osvědčení v den vývozu.
Žádosti podané celkem uvedeným hospodářským subjektem za podmínek přílohy F hlavy VI bodu 2 během dotyčného rozpočtového roku a před podáním žádosti týkající se dotyčného vývozu musí být nižší než 75000 eur.";
c) v odstavci 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud celková výše částek oznámených členskými státy dosáhne 25 milionů eur, může Komise pozastavit použití odstavců 1 a 2 na vývozy, které nejsou kryté osvědčením o náhradě."; 4. V příloze B se řádek
"190530 – Sladké sušenky; oplatky a malé oplatky"
190532 – – oplatky a malé oplatky.";
5. V příloze C se údaj u kódu KN
ex20089985 nahrazuje tímto:
"Kód KN _BAR_ Popis zboží _BAR_ Pšenice obecná _BAR_ Pšenice tvrdá _BAR_ Kukuřice _BAR_ Celoomletá rýže dlouhozrnná _BAR_ Celoomletá rýže kulatozrnná _BAR_ Ječmen _BAR_ Bílý cukr _BAR_ Syrovátka _BAR_ Sušené odstředěné mléko _BAR_ Vejce ve skořápce _BAR_ ex20089985 _BAR_ – – – – Kukuřice, kromě kukuřice cukrové (Zea mays var. Saccharata): _BAR_ _BAR_ _BAR_ 60 (1)" _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 6. V příloze D se řádek
"190530 – Sladké sušenky; oplatky a malé oplatky"
190532 – – Oplatky a malé oplatky.";
7. Příloha F hlava III písm. k) se nahrazuje tímto: "Kolonka 22 musí obsahovat poznámku: "Datum prvního dne platnosti:…", stanovenou v souladu s článkem 8."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1097/2002
ze dne 24. června 2002,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Queso de Murcia al vino – Queso de Murcia)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 zaslalo Španělsko Komisi dvě žádosti o zápis názvů "Queso de Murcia al vino" a "Queso de Murcia" jako označení původu.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako označení původu.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 905/2002 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněná označení původu (CHOP).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1105/2002
ze dne 25. června 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1617/93, pokud jde o konzultace o tarifech letecké osobní dopravy a přidělování letištních časů na letištích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3976/87 ze dne 14. prosince 1987 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví letecké dopravy [1], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro restriktivní praktiky a dominantní postavení v letecké dopravě,
vhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1617/93 ze dne 25. června 1993 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod, rozhodnutí a jednání ve vzájemné shodě týkajících se společného plánování a koordinace letových řádů, společného poskytování služeb, konzultací o tarifech pravidelné osobní a nákladní dopravy a přidělování volných letištních časů [2] bylo naposledy pozměněno nařízením (ES) č. 1324/2001 [3], aby byla rozšířena bloková výjimka vztahující se na konzultace k tarifům osobní dopravy až do 30. června 2002 a blokovou výjimku vztahující se na přidělování letištních časů a plánování letového řádu na letištích až do 30. června 2004.
(2) V únoru 2001 Komise zahájila konzultace o tom, zda bloková výjimka pro konzultace o tarifech osobní dopravy má být ve své dnešní podobě zachována.
Komise obdržela odpovědi od členských států, leteckých společností, cestovních kanceláří a spotřebitelských organizací.
(3) Značná většina dotázaných zastávala stanovisko, že konference o tarifech osobní dopravy Mezinárodního sdružení leteckých dopravců (IATA) zajišťuje významné výhody z ujednání mezi leteckými dopravci o prodeji, potvrzování a přijímání letenek (dále jen pro vzájemné uznávání přepravních dokladů) a že tato praxe nemůže být nahrazena patrně žádným jiným stějně výhodným a méně restriktivním systémem.
Zatímco většina dotázaných uznala, že odvolání blokových výjimek pro konference o tarifech osobní letecké dopravy neznamená naprostý konec vzájemného uznávání přepravních dokladů, mnozí pociťovali, že bez konferencí o tarifech by spotřebitelé měli menší naději na pružné tarifní ceny letenek a menší letecké společnosti by mohly mít méně příležitostí k vzájemném uznávání přepravních dokladů, a v důsledku toho by se zhoršovala jejich konkurenceschopnost.
Nicméně někteří dotázaní tvrdili, že s rozvojem spojeneckých dohod, alespoň v dlouhodobém časovém horizontu, nebo s rozvojem bilaterálních produktů by mohli nabídnout podobné výhody, jako je dohoda IATA o vzájemném uznávání přepravních dokladů.
(4) Odvětví letecké dopravy dnes čelí zvláštním potížím, a proto by pro něj mohlo být obtížné uskutečnit v této době investice nezbytné pro rozvoj alternativních systémů vzájemného uznávání přepravních dokladů.
(5) Bloková výjimka pro konference o tarifech osobní letecké dopravy by proto měla být prodloužena na tři roky až do 30. června 2005.
V zájmu usnadnit Komisi opětovné přezkoumání dalšího prodloužení blokové výjimky po tomto datu by tato výjimka měla být doplněna o povinnost všech leteckých dopravců účastnících se konferencí shromažďovat počínaje dnem 1. září 2002 pro každou sezónu IATA údaje o relativním využívání tarifů osobní letecké dopravy stanovených v rámci konferencí a o relativním významu těchto údajů pro vlastní vzájemné uznávání přepravních dokladů.
Doba tří roků bude stačit pro získání řady údajů za dostatečně reprezentativní období.
(6) Nařízení (ES) č. 1324/2001 rozšířilo blokovou výjimku pro přidělování letištních časů a pro plánování letových řádů za předpokladu přijetí navrhovaných změn nařízení Rady (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství [4], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 894/2002 [5]. Jelikož tyto změny ještě nebyly přijaty, je vhodné prodloužit blokovou výjimku o další rok až do 30. června 2005.
(7) Nařízení (EHS) č. 1617/93 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1617/93 se mění takto:
1. V článku 4 se vkládá nový odstavec 3, který zní: "3. Letečtí dopravci účastnící se konzultací o tarifech letecké osobní dopravy shromažďují počínaje dnem 1. září 2002 údaje, které se týkají:
a) poměrného podílu tarifů stanovených při konzultacích na všech tarifech osobní letecké dopravy v rámci EHP;
b) rozsahu, ve kterém jsou letenky, jejichž tarif byl stanoven při konzultacích, skutečně využívány pro vzájemné uznávání přepravních dokladů;
c) rozsahu, ve kterém jsou letenky, jejichž tarif nebyl stanoven při konzultacích, skutečně využívány pro vzájemné uznávání přepravních dokladů.
Zúčastnění letečtí dopravci nebo subjekty je zastupující poskytují shromážděné údaje každých šest měsíců Komisi."
2. V článku 7 se druhý odstavec nahrazuje tímto: "Pozbývá účinnosti dnem 30. června 2005."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1112/2002
ze dne 20. června 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro čtvrtou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/48/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise má provést pracovní program postupného posuzování účinných látek, které byly uvedeny na trh do dvou let od oznámení směrnice 91/414/EHS. První etapa tohoto programu byla stanovena nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněném nařízením Komise (ES) č. 2266/2000 [4]. Tato první etapa právě probíhá. Druhá a třetí etapa prací byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 451/2000 ze dne 28. února 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [5], a rovněž právě probíhají.
(2) Pro všechny existující účinné látky, na něž se nevztahuje první, druhá a třetí etapa programu, by měla být stanovena čtvrtá etapa prací.
U určitých kategorií účinných látek je žádoucí uvést, které konkrétní účinné látky by měly být zařazeny do čtvrté etapy programu, a popřípadě za jakých podmínek použití.
(3) Měl by být stanoven postup oznámení, prostřednictvím kterého by zúčastnění producenti mohli informovat Komisi o svém zájmu na zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS a závazně prohlásit, že předloží všechny potřebné informace pro řádné zhodnocení účinné látky a pro rozhodnutí o této účinné látce se zřetelem na kritéria pro zařazení podle článku 5 směrnice.
Takové informace by umožnily další stanovení priorit pracovního programu a umožnily by rozhodnout, zda by měly tyto látky zůstat po 25. červenci 2003 na trhu do té doby, než budou k dispozici výsledky posouzení, zda je možné očekávat, že jejich použití splní požadavky článku 5 směrnice 91/414/EHS.
(4) Je nezbytné definovat povinnosti oznamovatelů, pokud jde o formát, lhůty a orgány, kterým mají být informace předloženy.
Pro různé kategorie účinných látek jsou vhodné různé úrovně oznámení.
Pro určité kategorie účinných látek se požadavky na údaje a kriteria hodnocení vyvíjejí.
Mělo by tedy být požadováno, aby zúčastnění producenti poskytli podrobné informace týkající se aktuální úplnosti své dokumentace a konečných výsledků a aby se zavázali k tomu, že poskytnou ve stanovené lhůtě úplnou dokumentaci.
Pro ostatní účinné látky by měli zúčastnění producenti poskytnout základní informace pro dostatečnou identifikaci účinné látky a jejího použití, a rovněž se zavázat k tomu, že poskytnou ve stanovené lhůtě úplnou dokumentaci.
(5) Oznámení by nemělo být nezbytným předpokladem pro to, aby bylo možné po zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS uvádět přípravky na ochranu rostlin na trh s výhradou článku 13 uvedené směrnice.
(6) Postupy stanovené v tomto nařízení by se neměly dotknout postupů a opatření přijatých v rámci jiných právních předpisů Společenství, zejména podle směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [6], naposledy pozměněné směrnicí Komise 91/188/EHS [7], jestliže bude mít Komise k dispozici informace, podle kterých mohou být požadavky směrnice splněny.
(7) V závislosti na závěrech zprávy o průběhu pracovního programu pro Evropský parlament a Radu podle čl. 8 odst. 2 třetího pododstavce směrnice 91/414/EHS přijme Komise podrobné regulativní předpisy umožňující co nejdříve ukončit hodnocení účinných látek, u nichž jsou ustanovení tohoto nařízení týkající se oznámení splněna, a rozhodnout o nich.
8 odst. 2 čtvrtém pododstavci směrnice 91/414/EHS je stanoveno, že Komise může rozhodnout o nezařazení určité účinné látky do přílohy I, pokud nejsou splněny požadavky článku 5 směrnice 91/414/EHS nebo pokud požadované informace a údaje nebyly předloženy ve stanovené lhůtě, a že členské státy odejmou povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující takové účinné látky.
Avšak v určitých případech a na základě dostatečného zdůvodnění členských států může být vhodné odložit takové odejmutí pro určitá použití, která jsou nezbytná a pro něž neexistuje náhradní řešení účinné ochrany rostlin nebo rostlinných produktů, aby bylo možné vyvinout náhradní řešení za výrobky, jejichž povolení bylo odňato..
Nezbytnost přezkoumání těchto opatření bude muset být prokázána pro každý jednotlivý případ.
(9) Jestliže pro určitou účinnou látku nebudou splněny požadavky tohoto nařízení týkající se oznámení, mohou zúčastněné strany požádat o zařazení takových účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS později za použití postupů podle čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS.
(10) Výrobci mají nést náklady na hodnocení, které je potřebné k tomu, aby bylo prokázáno, že jejich výrobky uváděné na trh jsou bezpečné, a musí tedy platit poplatek orgánu určenému Komisí k posouzení oznámení pro účinné látky.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1 OBECNÁ USTANOVENÍ A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla pro zahajovací fázi čtvrté etapy pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (dále jen "směrnice").
2. Zahajovací fáze této čtvrté etapy se týká oznámení účinných látek uvedených v přílohách I a II tohoto nařízení s ohledem na jejich případné zařazení v pozdější etapě do jiného prioritního seznamu účinných látek a poté do přílohy I směrnice. Ustanovení čl. 6 odst. 2 a 3 a čl. 6 odst. 4 druhého pododstavce směrnice se nevztahují na látky uvedené nebo zmíněné v přílohách I a II, dokud nebyly pro tyto látky ukončeny postupy uvedené v tomto nařízení.
3. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena:
a) přezkoumání provedená členskými státy, zejména přezkoumání s cílem obnovit povolení podle čl. 4 odst. 4 směrnice;
b) přezkoumání provedená Komisí podle čl. 5 odst. 5 směrnice;
c) hodnocení prováděná podle směrnice 79/117/EHS.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a) "producentem":
- se v případě účinných látek vyrobených ve Společenství rozumí výrobce nebo osoba usazená ve Společenství, a určená výrobcem jako jeho výhradní zástupce pro účely tohoto nařízení,
- se v případě účinných látek vyráběných mimo Společenství rozumějí osoba usazená ve Společenství, kterou výrobce určil za svého výhradního zástupce ve Společenství pro účely tohoto nařízení,
- se pro účinné látky, pro něž se předkládá společné oznámení nebo společná dokumentace, rozumějí sdružení producentů usazené ve Společenství, které producenti podle první a druhé odrážky určí pro účely tohoto nařízení;
b) "výrobcem" se rozumí osoba, která účinnou látku sama vyrábí nebo která výrobu účinné látky svým jménem smluvně zadává jiné straně;
c) "výborem" se rozumí Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zřízený článkem 19 směrnice 91/414/EHS.
Článek 3
Orgán členského státu
1. Členské státy svěří odpovědnost za plnění jejich povinností v rámci pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice jednomu nebo více orgánům.
2. V každém členském státě bude jeden vnitrostátní orgán uvedený v příloze IV koordinovat a zajišťovat veškeré kontakty s producenty, s ostatními členskými státy a Komisí nezbytné pro účely tohoto nařízení.
Každý členský stát bude informovat Komisi a určený koordinační vnitrostátní orgán každého z ostatních členských států o jakýchkoliv změnách sdělených údajů týkajících se určeného koordinačního vnitrostátního orgánu.
KAPITOLA 2 ČTVRTÁ ETAPA PRACOVNÍHO PROGRAMU
Článek 4
Základní oznámení
1. Producent, který si přeje zařadit účinnou látku uvedenou v příloze I tohoto nařízení do přílohy I směrnice, oznámí toto přání orgánu určenému v příloze V. Komise bude pravidelně kontrolovat úkoly uvedené v příloze V, které byly svěřeny určenému orgánu určenému v uvedené příloze.
Postupem podle článku 19 směrnice může být rozhodnuto určit jiný orgán, jestliže by se ukázalo, že dané úkoly nejsou řádně plněny.
2. Oznámení musí být předloženo pro každou účinnou látku zvlášť, a to do tří měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost a podle vzoru oznámení uvedeného v části 1 přílohy III tohoto nařízení, včetně písemného závazku předložit dokumentaci.
3. Producentovi, který včas neoznámil žádnou uvedenou účinnou látku podle odstavce 1 nebo jehož oznámení bylo odmítnuto podle článku 6, se může účastnit tohoto programu přezkoumání pouze společně s jedním nebo s více oznamovateli účinné látky, jejichž oznámení bylo přijato podle článku 6, včetně členského státu, který provedl oznámení podle čl. 6 odst. 2, a to při předkládání společné dokumentace.
Článek 5
Úplné oznámení
1. Producent, který si přeje zařadit účinnou látku uvedenou v příloze II tohoto nařízení do přílohy I směrnice, oznámí toto přání orgánu určenému v příloze V.
2. Oznámení musí být předloženo zvlášť pro každou účinnou látku takto:
a) do tří měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost první oznámení podle vzoru oznámení uvedeného v části 1 přílohy III tohoto nařízení, a
b) do šesti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost druhé oznámení podle vzoru oznámení uvedeného v části 2 přílohy III tohoto nařízení, včetně písemného závazku předložit úplnou dokumentaci.
3. Producentovi, který neoznámil žádnou uvedenou účinnou látku podle odstavce 1 ve lhůtě uvedené v odstavci 2 nebo jehož oznámení bylo odmítnuto podle článku 6, bude povoleno účastnit se tohoto programu přezkoumání pouze společně s jedním nebo s více oznamovateli účinné látky, jejichž oznámení bylo přijato podle článku 6, včetně členského státu, který provedl oznámení podle čl. 6 odst. 2, a to při předkládání společné dokumentace.
Článek 6
Posuzování základních a úplných oznámení
1. Komise do dvou měsíců od uplynutí lhůty podle čl. 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 písm. a) informuje výbor o oznámeních, která obdržela včas.
2. V případě účinné látky, pro niž žádný producent oznámení nepředložil, může členský stát projevit přání zařadit dotyčné účinné látky do přílohy I směrnice, a to provedením oznámení podle článku 4 nebo 5 orgánu určenému v příloze V. Tato oznámení musí být předložena co nejdříve, a nejpozději do tří měsíců ode dne, kdy Komise informovala členské státy o tom, že pro dotyčnou účinnou látku nebylo předloženo žádné oznámení.
Členský stát předkládající oznámení bude poté pro účely hodnocení dotyčné účinné látky považován za producenta.
3. Komise nejpozději do šesti měsíců po termínech uvedených v čl. 4 odst. 2 a v čl. 5 odst. 2 informuje výbor o přijatelnosti obdržených oznámení, přičemž přihlédne ke kritériím podle přílohy IV částí 1 a 2.
4. Prováděcí pravidla pro předložení dokumentace, lhůtu/y pro jejich předkládání a režimu poplatků pro účinné látky, pro něž byla obdržena přijatelná oznámení, stanoví Komise v nařízení, které má být přijato podle čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce směrnice.
8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice nezařadit do přílohy I směrnice účinné látky uvedené v příloze I nebo v příloze II tohoto nařízení, pro něž nebylo ve stanovené lhůtě předloženo žádné přijatelné oznámení.
V rozhodnutí uvede důvody pro nezařazení.
Členské státy odejmou povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky ve lhůtě předepsané v dotyčném rozhodnutí.
KAPITOLA 3 POPLATKY
Článek 7
Poplatky za oznámení v rámci čtvrté etapy pracovního programu
1. Producent předkládající oznámení podle ustanovení článku 4 při předložení oznámení zaplatí orgánu určenému v příloze V za každou účinnou látku poplatek 750 eur.
Poplatek bude použit výhradně k financování nákladů skutečně vynaložených na úkoly uvedené v příloze V.
2. Producent předkládající oznámení podle ustanovení čl. 5 odst. 2 písm. a) při předložení oznámení zaplatí orgánu určenému v příloze V za každou účinnou látku poplatek 5000 eur. Poplatek bude použit výhradně k financování nákladů skutečně vynaložených na úkoly stanovené v příloze V.
KAPITOLA 4 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Přechodná opatření
V rozhodnutí o postupném stažení účinné látky, pro niž nebylo předloženo žádné přijatelné oznámení, může Komise podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice 91/414/EHS před stažením stanovit dostatečně dlouhé přechodné období umožňující vyvinout vhodná náhradní řešení, jestliže členský stát předloží dodatečné technické důkazy prokazující nezbytnost dalšího používání dotyčné účinné látky a skutečnost, že neexistuje žádné odpovídající náhradní řešení.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1113/2002
ze dne 26. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1788/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k ustanovením týkajícím se osvědčení o kontrole při dovozu ze třetích zemí podle článku 11 nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 473/2002 [2], a zejména na čl. 11 odst. 3 písm. b) a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1788/2001 [3] zavádí nové osvědčení o kontrole pro dovážené produkty, kterým se nahrazuje osvědčení zavedené nařízením Komise (EHS) č. 3457/92 [4], a předpokládá, že nové osvědčení se použije ode dne 1. července 2002 na produkty dovážené podle postupů stanovených v čl. 11 odst. 1 a odst. 6 nařízení (EHS) č. 2092/91.
(2) Avšak při přípravě na 1. červenec 2002 se několik členských států setkalo s určitými technickými obtížemi a pochybnostmi o provádění nařízení (ES) č. 1788/2001.
V zájmu průhlednosti a v zájmu toho, aby se předešlo nejasnostem, musí být tyto problémy vyřešeny před použitím nového osvědčení.
(3) Je proto žádoucí odložit datum, od kterého se nové osvědčení zavedené nařízením (ES) č. 1788/2001 použije.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v článku 14 nařízení (EHS) č. 2092/91,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1788/2001 se mění takto:
1. V článku 8 se datum "1. července 2002" nahrazuje datem "1. listopadu 2002".
2. V článku 9 se datum "1. července 2002" nahrazuje datem "1. listopadu 2002".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1146/2002
ze dne 25. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3050/95 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku u řady výrobků určených pro výrobu, údržbu a opravu letadel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 3050/95 [1] byla zcela pozastavena všeobecná cla společného celního sazebníku u řady výrobků určených pro výrobu, údržbu a opravu letadel. Dovozní clo se však u těchto výrobků pozastavuje pouze tehdy, pokud výrobky podléhají kontrole zvláštního použití v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], (dále jen "celní kodex") a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], to znamená, pokud jsou použity pouze do letadel.
(2) Podobná ustanovení o pozastavení cel kombinovaná s týmiž ustanoveními celního kodexu o zvláštním použití byla zavedena v hlavě II oddílu B předběžných ustanovení kombinované nomenklatury v souvislosti s dohodou GATT o letadlech.
Zvláštní použití těchto výrobků zahrnuje výrobu, opravu, údržbu, přestavbu, úpravu nebo přeměnu nejen civilních letadel, nýbrž i pozemních letových trenažérů pro civilní použití.
(3) Je tudíž vhodné změnit nařízení (ES) č. 3050/95 tak, aby bylo jeho ustanovení o zvláštním použití uvedeno v soulad s ustanoveními kombinované nomenklatury a aby bylo pozastavení všeobecných cel ve smyslu nařízení (ES) č.
3050/95 rozšířeno na pozemní letové trenažery pro civilní použití. Rozšířením se rovněž zjednoduší administrativa a kontrola zvláštního použití hospodářským subjektům a celním orgánům.
(4) S ohledem na hospodářskou důležitost tohoto nařízení je třeba se odvolat na naléhavé důvody uvedené v bodě I.3 protokolu připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvám o založení Evropských společenství o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 3050/95 se první věta nahrazuje tímto: "Všeobecná cla společného celního sazebníku pro výrobky uvedené v příloze se zcela pozastavují, jsou-li tyto výrobky určeny pro výrobu, údržbu a opravu letadel o pohotovostní hmotnosti vyšší než 2000 kilogramů a pozemních letových trenažerů pro civilní použití."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1147/2002
ze dne 25. června 2002,
kterým se dočasně pozastavují všeobecné sazby společného celního sazebníku pro některé zboží dovážené s osvědčeními letové způsobilosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Celní řízení u bezcelních dovozů částí a součástí, dílů a jiného zboží, které se používají při výrobě, opravě, údržbě, rekonstrukci, úpravě nebo přestavbě letadel, by mělo být zjednodušeno.
(2) Aby bylo tohoto cíle dosaženo, je vhodné pozastavit všeobecné celní sazby u dovozů uvedeného zboží, které je dováženo s osvědčeními letové způsobilosti vydanými subjektem pověřeným leteckými úřady ve Společenství nebo ve třetí zemi.
(3) Vzhledem ke skutečnosti, že ceny částí a součástí a dílů, které se používají v leteckém odvětví, jsou zpravidla alespoň třikrát vyšší než ceny podobného zboží, které se používá k jiným účelům, je nebezpečí, že zboží dovážené s osvobozením od cla může být použito v jiných průmyslových odvětvích, velmi malé.
(4) Pozastavení by zmírnilo správní formality, které mají být splněny hospodářskými subjekty v leteckém odvětví, neboť by snížilo potřebu těchto podniků využívat celní režimy s podmíněným osvobozením od cla, jako je zvýhodněné sazební zacházení pro zboží z důvodu jeho zvláštního použití, režim aktivního zušlechťovacího styku nebo režim uskladňování v celním skladu.
Dále by umožnilo malým a středním podnikům, které doposud neměly možnost využívat celní režimy s podmíněným osvobozením od cla, stát se konkurenceschopnějšími vůči větším hospodářským subjektům v tomto odvětví.
(5) Jelikož zboží není vždy provázeno osvědčeními letové způsobilosti během přepravy, měl by být stanoven postup s cílem umožnit celním orgánům identifikovat osvědčení během kontrol prováděných na místě po propuštění výrobku do volného oběhu.
(6) Vzhledem ke složitosti pravidel v leteckém odvětví mají celní orgány možnost využít posudek zástupce vnitrostátních leteckých úřadů na náklady dovozce, pokud mají dobré důvody věřit, že byla osvědčení letové způsobilosti zfalšována a že tento problém nelze vyřešit jiným způsobem.
Dříve, než budou takovým způsobem postupovat, měly by však celní orgány zvážit takto vzniklé náklady na jedné straně a objem dovozu a výši dotyčných celních sazeb na straně druhé, aby se vyvarovaly toho, že zisk z pozastavení celní sazby pro dovozce byl vynulován náklady na daný posudek, jakmile se ukáže, že pravidla pro vydání osvědčení nebyla ve skutečnosti porušena.
(7) Komise by měla vypracovat zprávu na základě informací, které jsou jí předány členskými státy, pokud jde o praktické uplatňování opatření.
(8) S ohledem na hospodářský význam tohoto nařízení je třeba se dovolat naléhavosti uvedené v bodu I.3 Protokolu připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby společného celního sazebníku pro části a součásti, díly a ostatní zboží, které jsou určeny k namontování nebo použití v civilních letadlech a na něž se vztahují kapitoly 25 až 97 společného celního sazebníku, pro které bylo vydáno osvědčení letové způsobilosti subjektem zmocněným leteckými úřady Společenství nebo leteckými úřady třetí země, se pozastavují.
Článek 2
1. Pozastavení podle článku 1 je podmíněno předložením originálu osvědčení letové způsobilosti celním orgánům, když je zboží předloženo k celnímu prohlášení pro propuštění do volného oběhu.
Pokud nelze originál osvědčení letové způsobilosti předložit při propuštění zboží do volného oběhu, je pozastavení podmíněno přiložením prohlášení, podepsaného prodejcem dotyčného zboží, na obchodní faktuře nebo dokladu připojeném k této faktuře.
Vzor požadovaného prohlášení je uveden v části A přílohy.
2. Text uvedený v části B přílohy zapíše dovozce do kolonky 44 jednotného správního dokladu.
3. Pokud je zboží propuštěno do volného oběhu v rámci zjednodušeného postupu v souladu s nařízením (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], zapíše dovozce do jednotného správního dokladu (kolonka 44) nebo do jakéhokoli jiného povoleného dokladu nahrazujícího jednotný správní doklad text uvedený v části B přílohy.
V takových případech je pozastavení podmíněno předložením dokladů podle odstavce 1 v souladu s podmínkami povolení zjednodušeného postupu, kdy je příslušnému celnímu úřadu předloženo dodatečné prohlášení.
Článek 3
Pokud mají celní orgány dobré důvody věřit, že osvědčení letové způsobilosti byla zfalšována a že problém nelze vyřešit jiným způsobem, mohou si vyžádat na náklady dovozce stanovisko znalce vnitrostátních leteckých úřadů.
V takových případech berou celní orgány v úvahu objem dovozu a výši dotyčných celních sazeb, aby se vyvarovaly toho, že zisk z pozastavení celní sazby pro dovozce byl vynulován náklady na daný posudek, jakmile se ukáže, že pravidla pro vydání uvedených osvědčení nebyla porušena.
Článek 4
Nejpozději tři roky po vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Komise Radě na základě informací, které jí byly předány členskými státy, zprávu týkající se používání nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1148/2002
ze dne 26. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2505/96 [1] Rada otevřela celní kvóty Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky.
Je třeba postarat se o to, aby bylo Společenství dotyčnými produkty zásobeno, a to za co nejpříznivějších podmínek.
Je proto třeba otevřít celní kvóty Společenství se sníženými nebo nulovými celními sazbami pro odpovídající objemy a navýšit množství nebo prodloužit platnost některých stávajících celních kvót, aniž by byl trh s těmito produkty narušen.
(2) Nařízení (ES) č. 2505/96 je proto třeba změnit.
(3) S ohledem na hospodářskou důležitost tohoto nařízení je třeba se odvolat na naléhavé důvody uvedené v bodě I.3 protokolu připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvám o založení Evropského společenství o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro kvótové období od 1. ledna do 30. června 2002 se příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
- pořadové číslo 09.2935: objem celní kvóty se mění na 80000 tun.
Článek 2
Pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 2002 se příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
- pořadové číslo 09.2799: objem celní kvóty se mění na 50000 tun,
- pořadové číslo 09.2950: objem celní kvóty se mění na 6500 tun.
Článek 3
Celní kvóty uvedené v příloze tohoto nařízení se s účinkem od 1. července 2002 vkládají do přílohy I nařízení (ES) č. 2505/96.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1149/2002
ze dne 27. června 2002
o otevření autonomní kvóty pro dovoz vysoce jakostního hovězího masa
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na zájem Společenství rozvíjet harmonické obchodní vztahy se třetími zeměmi je třeba přijmout formou autonomního opatření ustanovení, na základě kterých se otevře celní kvóta Společenství pro dovoz 1000 tun vysoce jakostního, čerstvého chlazeného nebo zmrazeného hovězího masa.
(2) Navzdory potížím, které se objevily v roce 2001, se současný trh s hovězím masem stabilizuje.
Poptávka spotřebitelů ve Společenství roste, zejména po vysoce jakostním hovězím mase.
Dodatečná snížená celní kvóta pro vysoce jakostní hovězí maso by uspokojila jak zájmy spotřebitelů, tak i zájmy dodavatelů.
Neměla by významný dopad na celkový objem dovozu hovězího masa do Společenství.
(3) Všem dotyčným hospodářským subjektům ve Společenství by měl být poskytnut k této kvótě rovný a nepřetržitý přístup.
Rovněž je nezbytné zajistit příslušný dohled.
Za tím účelem musí být využívání kvóty založeno na předložení osvědčení o pravosti, které zaručuje druh a původ produktů.
(4) V souladu s článkem 32 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1] musí celní kvóty pro produkty, které spadají do působnosti tohoto nařízení, spravovat Komise v souladu s pravidly přijatými postupem podle článku 43 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Otevírá se roční celní kvóta Společenství o objemu 1000 tun hmotnosti produktu pro dovoz vysoce jakostního, čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího masa podpoložek 0201 30 00 a 0202 30 90 společného celního sazebníku.
2. Valorické clo pro danou kvótu činí 20 %.
3. Kvótový rok začíná 1. července a končí 30. června.
Článek 2
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení přijatá postupem podle článku 43 nařízení (ES) č. 1254/1999 zahrnují ustanovení, na základě kterých použití kvóty uvedené v článku 1 podléhá předložení osvědčení o pravosti, které zaručuje druh a původ produktů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1163/2002
ze dne 28. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1501/95, pokud jde o podmínky vyplácení vývozních náhrad pro produkty z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2299/2001 [4], stanoví, že pokud se pro určitou třetí zemi použije rozlišená náhrada, nárok na náhradu vznikne při dovozu do této třetí země.
Články 14, 15 a 16 uvedeného nařízení stanovují podmínky pro vyplacení náhrady v případě, že se použije rozlišená náhrada, a zejména určují doklady, které mají být předloženy jako důkaz o doručení produktu do místa určení.
(2) Použije-li se rozlišená náhrada, čl. 18 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 800/1999 stanoví, že část náhrady vypočtená podle nejnižší sazby náhrady se vyplatí na žádost vývozce ihned po předložení důkazu, že produkt opustil celní území Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 602/2001 [6], stanoví výjimky z nařízení (ES) č. 800/1999, které vyplývají z obchodní dohody uzavřené v roce 2000 o zrušení náhrad pro pšenici obecnou, mouku a otruby vyvážené do Polska.
(4) Nedávno byly uzavřeny obchodní dohody mezi Evropským společenstvím a Estonskem, Lotyšskem a Litvou (pobaltskými státy), kterými se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a úplná liberalizace obchodu s ostatními zemědělskými produkty. V odvětví obilovin je takovou koncesí zrušení náhrad pro většinu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92.
(5) Článek 7a nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1006/2002 [8], stanoví zvláštní režim pro vývozy do Polska a pobaltských států.
(6) Je proto třeba vzít v úvahu ty zvláštní režimy, které vstoupí v platnost dnem 1. července 2002, aby vývozci obchodující s dotčenými třetími zeměmi nebyli zatíženi zbytečnými výdaji.
Za tím účelem se při stanovování nejnižší sazby náhrady nesmí přihlížet ke skutečnosti, že pro dotčené místo určení nebyla náhrada stanovena.
(7) Ustanovení nařízení (ES) č. 1501/95, která obsahují výjimky z nařízení (ES) č. 800/1999, by se proto měla upravit, aby byly zohledněny nové obchodní dohody uzavřené s pobaltskými státy.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 13a nařízení (ES) č. 1501/95 se nahrazuje tímto: "Článek 13a
1. Odchylně od článku 16 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 [9] nebude pro vyplacení náhrady pro místa určení uvedená v příloze IV nařízení (ES) č. 1162/95 vyžadován důkaz o splnění dovozních celních formalit, pokud rozlišení náhrad vyplývá výhradně z toho, že pro produkty uvedené v dané příloze nebyla stanovena náhrada.
2. Při stanovování nejnižší sazby náhrady ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999 nebude zohledněna skutečnost, že pro vývoz produktů uvedených v příloze IV nařízení (ES) č. 1162/95 do míst určení uvedených v téže příloze nebyla stanovena náhrada."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1164/2002
ze dne 28. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1646/2001, pokud jde o stanovení částky podpory na přizpůsobení a doplňkové základní podpory pro rafinerie cukru na hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 680/2002 [2], a zejména na čl. 38 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 38 odst. 1 a odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pro hospodářské roky 2001/2002 až 2005/2006 se jako jedna z forem intervenčních opatření poskytne podpora na přizpůsobení rafinériím zpracovávajícím preferenční surový třtinový cukr ve Společenství, jakož i doplňková základní podpora pro surový třtinový cukr vyrobený ve francouzských zámořských departementech.
38 odst. 4 stanoví, že podporu na přizpůsobení, jakož i doplňkovou podporu lze upravit podle hospodářského vývoje v odvětví cukru, zejména vývoje marže dosahované v oblasti výroby bílého řepného cukru a rafinace surového třtinového cukru.
Pro hospodářský rok 2000/2001 a předcházející hospodářské roky byla podpora na přizpůsobení a doplňková podpora stanovena mimo jiné na základě použitelné dávky ze skladování.
Pro hospodářský rok 2001/2002 byl zrušen režim vyrovnávacích plateb za náklady na skladování a při stanovení dotyčných podpor se vycházelo z předpokladu, že rovnováha mezi marží dosahovanou v oblasti výroby a marží dosahovanou v oblasti rafinace nebyla zrušením uvedeného režimu ovlivněna, a očekávala se analýza hospodářského vývoje obou odvětví, jejímž cílem bylo zejména stanovit, zda vývoj těchto dvou marží je dostatečným důvodem pro zachování podpory na přizpůsobení a doplňkové podpory.
(3) Z provedených analýz vyplývá, že je nadále opodstatněné poskytovat podporu rafineriím, aby se tak udržovala rovnováha s výrobou bílého řepného cukru během období, pro které jsou stanoveny ceny v odvětví cukru, tj. pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006.
Výše podpor stanovená pro hospodářský rok 2001/2002 odpovídá vývoji situace, zejména po zrušení režimu vyrovnávacích plateb za náklady na skladování.
(4) Řídící výbor pro cukr nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 3 nařízení (ES) č. 1646/2001 se nahrazuje tímto:
"Článek 3 1. Částka podpory na přizpůsobení a částka doplňkové základní podpory uvedené v čl. 38 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006 v důsledku úpravy uvedené v čl. 38 odst. 4 ve výši 2,92 EUR na 100 kg cukru vyjádřeného jako bílý cukr.
2. Tuto částku lze upravit podle čl. 38 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001, pokud ekonomické podmínky, zejména úroková sazba nejčastěji používaná před prvním stanovením, se výrazně liší od podmínek, které existovaly před začátkem jednoho z dotyčných hospodářských roků."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1165/2002
ze dne 28. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 886/2002 [4] stanoví, že některé kódy KN se použijí pouze pro dovážené produkty, které pocházejí nebo jsou dováženy ze Švýcarska. Zařazení pod kódy KN 04069002 až 04069006 vyžaduje dodržování minimální ceny s dodáním na hranice, pokud mají mít dovozy do Společenství nárok na preferenční celní sazbu. Ode dne 1. června 2002, kdy vstoupila v platnost dvoustranná dohoda mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, podepsaná v Lucemburku dne 21. června 1999 a schválená rozhodnutím Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom [5], nárok na preferenční celní sazbu již není podmíněn dodržováním minimální ceny s dodáním na hranice, a protože druhy sýrů uvedených kódů se nyní dovážejí pod kódy KN 04069013 až 04069017 uvedených v příloze II D nařízení (ES) č. 2535/2001, kódy KN 04069002 až 04069006 již nejsou potřebné. Má-li se předejít matení hospodářských subjektů a celních orgánů a má-li se vyřešit situace do doby, než budou tyto kódy vyškrtnuty z kombinované nomenklatury, je nezbytné uvedený článek upravit a stanovit přechodná pravidla pro licence vydané před nabytím účinnosti dohody se Švýcarskem.
(2) Článek 12 nařízení (ES) č. 2535/2001 stanoví, že každý hospodářský subjekt může podat pouze jednu žádost o licenci na stejnou kvótu uvedenou v integrovaném sazebníku Evropských společenství (TARIC).
Čísla kvót uvedená v přílohách I.B.2 a I.B.3 zmíněného nařízení pro produkty pocházející z České republiky a ze Slovenska jsou shodná, protože tyto dvě země dříve tvořily jeden stát.
Proto je třeba stanovit, že dotyčné kvóty musí být považovány za samostatné kvóty.
(3) Nařízení (ES) č. 2535/2001 je proto třeba změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2535/2001 se mění takto:
1. v čl. 4 se odst. 2 nahrazuje tímto: "2. Kódy KN 04062010 a 04069019 se použijí pouze pro dovážené produkty, které pocházejí nebo jsou dováženy ze Švýcarska v souladu s článkem 20."
2. v článku 4 se vkládá nový odstavec, který zní: "3.
Kódy KN 04069002 až 04069006 se podle tohoto nařízení nepoužijí. U dovozů uskutečněných po 1. červnu 2002 na základě licencí vydaných před tímto datem se produkty těchto kódů zařazují pod kódy KN 04069013 až 04069017 a použijí se u nich sazby stanovené v příloze II.D."
3. v článku 12 se v prvním pododstavci doplňuje nová věta, která zní: "Kvóty uvedené v přílohách I.B.2 a I.B.3 a označené stejným číslem kvóty se však považují za samostatné kvóty."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1166/2002
ze dne 28. června 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 787/2002 [4] stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [5] naposledy pozměněnému nařízením (ES) č. 1587/96 [6], pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky. Má-li být zajištěna náležitá správa režimu vývozních náhrad a má-li být sníženo riziko spekulativních žádostí a narušení tohoto režimu u některých mléčných výrobků, je třeba zvýšit jistotu stanovenou ve výše uvedeném nařízení.
(2) Článek 15 nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví, že náhrady poskytované při vývozu sýrů se rozlišují podle oblastí určení.
Vývoj sazeb náhrady pro jednotlivá místa určení umožňuje, aby některé oblasti byly zrušeny.
V zájmu zjednodušení je třeba některé oblasti určení spojit.
(3) V důsledku toho je nutné pozměnit nařízení (ES) č. 174/1999.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 174/1999 se mění takto:
1. V článku 9 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Částka jistoty uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se rovná následující procentní sazbě z částky náhrady stanovené pro každý kód produktu a platné v den podání žádosti o vývozní licenci:
a) 10 % pro produkty kódu KN 0405;
b) 30 % pro produkty kódu KN 040210;
c) 30 % pro produkty kódu KN 0406;
d) 25 % pro ostatní produkty."
2. V čl. 15 se odst. 3 nahrazuje tímto: "3. Pro účely odstavce 1 se stanovují tyto oblasti:
- oblast I: kódy místa určení 070 a 091 až 096,
- oblast III: kód místa určení 400,
- oblast VI: všechny ostatní kódy místa určení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1176/2002
ze dne 28. června 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vývoz některého ovoce a zeleniny a produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny do Estonska, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1961/2001 a 1429/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou1, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 545/20022, a zejména na čl. 31 odst. 2 a čl. 35 odst. 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů se zpracovaným ovocem a zeleninou3, naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/20024, a zejména na čl. 11 odst. 2, čl. 16 odst. 8 a čl. 17 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty5, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2299/20016, stanoví, že pokud se rozlišená náhrada vztahuje na konkrétní třetí zemi, nárok na náhradu vznikne při dovozu do této třetí země.
Články 14, 15 a 16 uvedeného nařízení stanoví podmínky pro výplatu náhrad, když se používá rozlišená náhrada, a zejména doklady, jejichž předložením se má prokázat doručení produktu na místo určení.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1148/20027 zavádí výsady ve formě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a umožňuje úpravu, jako autonomní a přechodné opatření, některých zemědělských výsad stanovených v Evropské dohodě s Estonskem.
Jednou ze stanovených výsad je zrušení vývozních náhrad na produkty, které spadají pod společnou organizaci trhů s ovocem a zeleninou a se zpracovaným ovocem a zeleninou z Estonska do Společenství s účinností ode dne 1. července 2002.
(3) Aby Estonsko zabránilo tomu, že výsady povedou k používání shora uvedených článků 14, 15 a 16 nařízení (ES) č. 800/1999, kdy jsou náhrady udělovány na vývozy dotyčných produktů do dalších třetích zemí, podniklo kroky, aby zajistilo, že do Estonska mohou být dováženy pouze produkty, které nemají nárok na náhrady a přicházejí přímo ze Společenství.
(4) Aby bylo estonským orgánům umožněno provádět takové kontroly, měla by být při dovozu dotyčných produktů ustanovena povinnost předložit estonským orgánům na jedné straně ověřenou kopii vývozní licence, která bude mít zvláštní označení zaručující, že na produkty v ní uvedené nebyly uděleny žádné vývozní náhrady, a na druhé straně ověřenou kopii vývozního prohlášení, která bude obsahovat určité konkrétní odkazy na vývozní licenci.
Prováděcí pravidla licenčních opatření musí doplňovat nebo se odchylovat od pravidel stanovených v nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty8, naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
(5) Při používání shora uvedených ustanovení nařízení (ES) č. 800/1999 musí být také brána v úvahu tato zvláštní opatření, aby na vývozce obchodující se třetími zeměmi nebyly uvaleny zbytečné náklady. Při určení nejnižší sazby náhrady by neměl být brán v úvahu fakt, že pro Estonsko nebyla pevně stanovena vývozní náhrada. Prováděcí pravidla pro používání vývozních náhrad stanovená v nařízení Komise (ES) č. 1961/20019 pro čerstvé ovoce a zeleninu a nařízení Komise (ES) č. 1429/9510 naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1962/200111 pro zpracované ovoce a zeleninu by proto měla být příslušným způsobem pozměněna.
(6) Nakonec by měly být podniknuty kroky ke zmírnění dopadu shora uvedených výsad na používání licencí vydaných před vstupem tohoto nařízení v platnost pro výplaty náhrad na vývozy do Estonska, kde dovozní operace nemohly být dokončeny před dnem 1. července 2002.
Mělo by být povoleno zrušení těchto licencí a náhrada zajištění celního dluhu v poměru k nevyužitému množství.
(7) Přesné určení dotyčných produktů vyžaduje odkazy na nomenklaturu zemědělských produktů pro vývozní náhrady stanovené v nařízení Komise (ES) č. 3846/8712 naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 1007/200213.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Společné schůze řídících výborů pro čerstvé ovoce a zeleninu a pro zpracované ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývoz produktů vyjmenovaných v příloze I do Estonska podléhá předložení následujících dokumentů, pro každou dodávku, příslušným estonským orgánům:
a) ověřené kopie vývozní licence (dále jen "licence") vydané v souladu s nařízením (ES) č. 1291/2000 s výhradou článku 2 tohoto nařízení a
b) řádně potvrzené kopie vývozního prohlášení s označením pořadového čísla odpovídající licence v poli 44.
Takové vývozy nebudou mít nárok na náhradu.
Nesmí být předtím vyváženy do další třetí země.
Článek 2
1. Žádosti o licence a licence obsahují následující záznamy:
a) v poli 7 "Estonsko" a křížkem se označí a slovo "ano";
b) v poli 20 jeden z následujících záznamů:
- Exportación a Estonia.
Reglamento (CE) no 1148/2002
- Udfrsel til Estland.
Forordning (EF) nr.
1148/2002
- Ausfuhr nach Estland.
Verordnung (EG) Nr. 1148/2002
- . () .
1148/2002
- Export to Estonia.
Council Regulation (EC) č. 1148/2002
- Exportation en Estonie.
Rglement (CE) no 1148/2002
- Esportazione in Estonia.
Regolamento (CE) n. 1148/2002
- Uitvoer naar Estland.
Verordening (EG) nr.
1148/2002
- Exportaço para a Estónia.
Regulamento (CE) n.o 1148/2002
- Vienti Viroon.
Asetus (EY) N:o 1148/2002
- Export till Estland.
Förordning (EG) nr 1148/2002
a kód produktů z nomenklatury nařízení (ES) č. 3846/87.
2. Pole 22 licencí obsahuje jeden z následujících záznamů:
- Sin restitución por exportación
- Uden eksportrestitution
- Ohne Ausfuhrerstattung
-
- No export refund
- Sans restitution l´exportation
- Senza restituzione all´esportazione
- Zonder uitvoerrestitutie
- Sem restituiço exportaço
- Ilman vientitukea
- Utan exportbidrag
3. Licence platí pouze pro produkty a množství, které je v nich uvedeno.
4. Licence vydané podle tohoto nařízení s sebou nesou povinnost vyvážet na místo určení uvedené v poli 7.
5. Na požádání zúčastněné strany se vydá ověřená kopie potvrzené licence.
6. Termín platnosti licencí je tři měsíce.
7. Bez ohledu na čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 není vydání licence předmětem zajištění celního dluhu.
Článek 3
Členské státy oznámí Komisi do desátého dne každého měsíce počet licencí vydaných během předchozího měsíce a množství dotyčných produktů, rozdělených podle kódu nomenklatury nařízení (ES) č. 3846/87.
Článek 4
Vývozní licence vydané před vstupem tohoto nařízení v platnost, s cílem obdržení náhrady podle čl. 35 odst. 6 nařízení (ES) č. 2200/96 nebo čl. 16 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 pro jeden z produktů vyjmenovaných v příloze a určujících Estonsko jako místo určení v poli 7 budou na základě žádosti dotyčné strany nejpozději do měsíce po skončení období platnosti uvedené licence zrušeny a částky zajištění celního dluhu budou uvolněny v poměru k nevyužitému množství.
Článek 5
1. V nařízení (ES) č. 1961/2001 se vkládá nový článek 7a, který zní: "Článek 7a
1. Kde je rozlišení náhrady pouze výsledkem náhrady, která nebyla pro Estonsko pevně stanovena, a bez ohledu na článek 16 nařízení Komise (ES) č. 800/1999, se pro výplatu náhrady pro produkty čísel KN ex 0802, 0805 a 0806 nepožaduje doklad o dokončení celních dovozních formalit.
2. Při určování nejnižší sazby náhrady ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999 se nebere v úvahu fakt, že pro vývoz produktů čísel KN 0802, 0805 a 0806 do Estonska nebyla pevně stanovena náhrada."
2. V nařízení (ES) č. 1429/95 se vkládá nový článek 7a, který zní: "Článek 7a
1. Kde je rozlišení náhrady pouze výsledkem náhrady, která nebyla pro Estonsko pevně stanovena, a bez ohledu na článek 16 nařízení Komise (ES) č. 800/1999*, se pro výplatu náhrady pro produkty čísel KN 2008 a 2009 nepožaduje důkaz, že celní dovozní formality byly dokončeny.
2. Při určování nejnižší sazby náhrady ve smyslu čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 800/1999 se nebere v úvahu fakt, že pro vývoz produktů čísel KN 2008 a 2009 do Estonska nebyla pevně stanovena náhrada." * Úř. věst. L 102, 17.4.1999, s. 11.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1177/2002
ze dne 27. června 2002
o dočasném obranném mechanismu pro stavbu lodí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 87 odst. 3 písm. e) a články 89 a 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská komise a vláda Korejské republiky (dále jen "Korea"), podepsaly dne 22. června 2000 dohodnutý zápis o světovém lodním stavitelství (dále jen "dohodnutý zápis") s cílem obnovit spravedlivé a průhledné podmínky hospodářské soutěže.
Závazky plynoucí z dohodnutého zápisu, zejména závazek zajistit účinný mechanismus kontroly cen, však nebyly korejskou stranou účinně prováděny, a proto nebylo dosaženo uspokojivého výsledku.
(2) Provozní podpora nedokázala účinně zajistit, aby evropský průmysl stavby lodí nebyl poškozen hospodářskou soutěží nedodržují obvyklé podmínky hospodářské soutěže na trhu stavby lodí. V souladu s tím, podle článku 3 nařízení Rady (ES) č.
1540/98 ze dne 29. června 1998, kterým se stanoví nová pravidla pro podporu lodního stavitelství [3], nemusí být provozní podpora na stavbu lodí vázaná na smlouvy poskytnuta, pokud jde o smlouvy uzavřené ke dni 1. ledna 2001.
(3) Avšak coby výjimečné a dočasné opatření a v zájmu pomoci loděnicím Společenství v těch odvětvích, kterých se dotkly nepříznivé účinky ve formě značných škod a vážného znevýhodnění způsobených nekalou korejskou hospodářskou soutěží, by však měl být povolen dočasný obranný mechanismus pouze pro omezená odvětví trhu a po krátké a omezené období.
Nařízení (ES) č. 1540/98 se použije obdobně.
(4) Situace v odvětví lodního stavitelství ve Společenství je různorodá.
Podle čtvrté a páté zprávy Komise o situaci světového lodního stavitelství se týká přibližně polovina kompenzované hrubé prostornosti vyráběné v loděnicích Společenství těch odvětví trhu, v nichž mají loděnice Společenství na mezinárodním trhu silné postavení.
U jiných odvětví však existují důkazy, že loděnice Společenství utrpěly nepříznivé účinky ve formě značných škod a vážného znevýhodnění způsobených nekalou korejskou hospodářskou soutěží.
Dočasná podpora vázaná na smlouvy by proto měla být za určitých okolností povolena v případě zmíněných odvětví, zejména v případě kontejnerových lodí a tankerů na chemikálie a ropných tankerů.
(5) Vzhledem k výjimečnému vývoji v odvětví tankerů na zemní plyn bude Komise pokračovat ve sledování tohoto trhu.
Dočasná podpora vázaná na smlouvy může být v tomto odvětví povolena, pokud Komise na základě šetření pokrývajícího období roku 2002 potvrdí, že průmysl Společenství v tomto odvětví utrpěl značné škody a vážné znevýhodnění způsobené nekalými korejskými praktikami v takovém rozsahu, jaký byl zjištěn u kontejnerových lodí a ropných tankerů a tankerů na chemikálie.
(6) Může být povolena podpora ve výši 6 % smluvní hodnoty před podporou, aby mohly loděnice Společenství účinně čelit nekalé korejské hospodářské soutěži.
(7) Dočasný obranný mechanismus může být povolen pouze poté, co Společenství zahájí řízení o urovnání sporu s Koreou tím, že požádá o konzultace s Koreou v souladu s Ujednáním o pravidlech a řízení při řešení sporů Světové obchodní organizace, a nesmí být nadále povolen, pokud budou tato řízení o urovnání sporů ukončena nebo pozastavena z toho důvodu, že se Komise domnívá, že dohodnutý zápis byl účinně proveden,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se použijí odpovídající definice uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1540/98.
Kromě toho se použijí tyto definice:
a) "kontejnerovými loděmi" se rozumějí lodi konstruované s jednou palubou a s nákladovými prostory uzpůsobenými pro přepravu kontejnerů (standardních nebo nestandardních, mrazírenských nebo nemrazírenských) s vestavěnými vodícími lištami usnadňujícími umístění kontejnerů v těchto nákladových prostorech; takto mohou být vybaveny rovněž některé úložné prostory pro kontejnery na palubě.
Jiné lodi, které kombinují nákladní přepravní kapacitu pro kontejnery s jinými náklady, se považují za kontejnerové lodi, pokud je větší část nákladové přepravní kapacity určena pro kontejnery;
b) "tankery na chemikálie" se rozumějí lodi konstruované s jednou palubou a s integrovanými nebo samostatnými nádržemi, uzpůsobenými pro přepravu chemikálií v kapalné formě.
Tankery na chemikálie se vyznačují schopností přepravy a manipulace s několika látkami současně a tím, že jejich nádrže jsou opatřeny zvláštní povrchovou úpravou, odpovídající vlastnostem a nebezpečnosti přepravovaného nákladu;
c) "ropnými tankery" se rozumějí lodi konstruované s jednou palubou a s integrovanými nebo samostatnými nádržemi, které slouží pro přepravu rafinovaných ropných produktů v kapalné formě;
d) "tankery na zemní plyn" se rozumějí lodi konstruované s jednou palubou a s pevně zabudovanými integrovanými nebo samostatnými nádržemi, které slouží pro přepravu zemního plynu v kapalné formě.
Článek 2
1. S výhradou odstavců 2 až 6 se přímá podpora ve prospěch smluv na stavbu kontejnerových lodí, ropných tankerů, tankerů na chemikálie a tankerů na zemní plyn považuje za slučitelnou se společným trhem, když o smlouvu usilovala korejská loděnice nabízející nižší cenu.
2. Přímá pomoc ve prospěch smluv na stavbu tankerů na zemní plyn může být podle tohoto článku povolena pouze pro konečné smlouvy podepsané poté, co Komise v Úředním věstníku Evropských společenství oznámí, že na základě šetření pokrývajících období roku 2002 potvrzuje, že průmysl Společenství utrpěl v tomto odvětví trhu značnou škodu a vážné znevýhodnění způsobené nekalými korejskými praktikami.
3. Podpora podle tohoto článku může být povolena pro smlouvy na stavbu lodí do maximální výše 6 % smluvní ceny před podporou.
4. Toto nařízení se nepoužije na žádnou loď dodanou po více než třech rocích ode dne podepsání konečné smlouvy.
Komise však může prodloužit tříletou dodací lhůtu, pokud to uzná za zdůvodněné technickou složitostí dotyčného projektu stavby lodi nebo prodleními způsobenými neočekávanými, podstatnými a zdůvodnitelnými narušeními pracovního programu loděnice v důsledku výjimečných okolností nepředvídatelných a neovlivnitelných tímto podnikem.
5. Komise bude průběžně přezkoumávat odvětví trhu, která jsou způsobilá pro poskytnutí podpory podle odstavce 1, a přihlédne ke všem důkazům, které jasně prokáží, že určité odvětví trhu Společenství bylo přímo poškozeno nekalými a neprůhlednými podmínkami soutěže.
6. Nařízení (ES) č. 1540/98 se použije obdobně.
Článek 3
Na podporu zahrnutou v článku 2 se vztahuje článek 88 [4] Smlouvy.
Komise přijme rozhodnutí v souladu s nařízením (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [5].
Článek 4
Toto nařízení se použije na konečné smlouvy podepsané od vstupu tohoto nařízení v platnost až do konce jeho použitelnosti, s výjimkou konečných smluv podepsaných před tím, než Společenství oznámí v Úředním věstníku Evropských společenství, že zahájilo řízení o urovnání sporu s Koreou tím, že požádalo o konzultace v souladu s Ujednáním o pravidlech a řízení při řešení sporů Světové obchodní organizace, a konečných smluv podepsaných jeden nebo více měsíců poté, co Komise
Nařízení Komise (ES) č. 1181/2002
ze dne 1. července 2002,
kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 869/2002 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) S ohledem na omezenou dostupnost veterinárních léčivých přípravků pro některé druhy zvířat určené k produkci potravin [3] smí být maximální limity reziduí stanoveny na přísně vědeckém základě metodou extrapolace maximálních limitů reziduí stanovených pro jiné druhy zvířat.
(5) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(6) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(7) Trimethoprim, neomycin (včetně framycetinu), paromomycin, spektinomycin, kolistin, danofloxacin, difloxacin, enrofloxacin, flumekvin, erythromycin, tilmikosin, tylosin, florfenikol, linkomycin a oxyklozanid by měly být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [4].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1185/2002
ze dne 1. července 2002,
kterým se mění seznam příslušných soudů v příloze I nařízení Rady (ES) č. 1347/2000 ze dne 29. května 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1347/2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem [1], a zejména na článek 44 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Návrh na prohlášení vykonatelnosti rozhodnutí o výkonu rodičovské zodpovědnosti obou manželů k dětem se podává u soudů uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 1347/2000.
(2) Článek 44 nařízení (ES) č. 1347/2000 stanoví, že členské státy oznámí Komisi znění úprav seznamu soudů uvedeného v příloze I.
(3) Nizozemsko oznámilo Komisi úpravu seznamu soudů uvedeného v příloze I. Nařízení Rady (ES) č.
1347/2000 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I nařízení (ES) č. 1347/2000 se jedenáctá odrážka nahrazuje tímto:
"—
Nařízení Komise (ES) č. 1186/2002
ze dne 2. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 94/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 94/2002 [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 434/2002 [3], stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2826/2000.
(2) Článek 7 nařízení (ES) č. 94/2002 definuje některá pravidla pro postup Komise při posuzování a schvalování programů vypracovaných oborovými a mezioborovým organizacemi.
(3) Článek 8 nařízení (ES) č. 94/2002 pro případ použití článku 7 nařízení (ES) č. 2826/2000 uvádí některá pravidla pro postup Komise při posuzování a schvalování programů předložených členskými státy.
(4) Z důvodů jasnosti a právní jistoty je třeba upřesnit, že uvedené postupy jsou doplněny rozhodnutím Komise o programech, na něž se mohou opatření vztahovat, s přihlédnutím k předběžným rozpočtům uvedeným v příloze III nařízení (ES) č. 94/2002.
(5) V důsledku toho je nezbytné upravit čl. 7 odst. 3 a článek 8 nařízení (ES) č. 94/2002.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem společné schůze řídících výborů pro propagaci zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 7 nařízení (ES) č. 94/2002 se odstavec 3 nahrazuje tímto: "3. Po prověření programů na konečném seznamu uvedeném v čl. 6 odst. 3 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 2826/2000 Komise nejpozději do 15. listopadu, poprvé pak do 14. srpna 2002 rozhodne, které programy může spolufinancovat v rámci předběžných rozpočtů uvedených v příloze III tohoto rozhodnutí.
Komise informuje příslušné řídící výbory podle článku 13 nařízení (ES) č. 2826/2000 o svém rozhodnutí."
Článek 2
V nařízení (ES) č. 94/2002 v článku 8 se poslední věta nahrazuje tímto: "Komise a poté nejpozději do 15. listopadu a poprvé nejpozději do 30. září 2002 rozhodne, které programy může spolufinancovat v rámci předběžných rozpočtů uvedených v příloze III tohoto rozhodnutí.
Komise informuje příslušné řídící výbory o svém rozhodnutí."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1194/2002
ze dne 3. července 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2234/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se podpory pro spotřebu čerstvých mléčných výrobků z Madeiry
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [1], a zejména na čl. 15 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 15 nařízení (ES) č. 1453/2001 stanovil výši podpory pro lidskou spotřebu mléčných výrobků vyrobených na Madeiře ve výši 12 EUR na 100 kg plnotučného mléka dodaného do mlékárny.
Uvedená podpora se poskytuje pro výrobky z kravského mléka, určené k lidské spotřebě, pocházející z místní produkce do výše pravidelně posuzovaných požadavků na spotřebu na souostroví.
Uvedený článek rovněž na Madeiře povoluje do výše místní spotřeby výrobu UHT mléka ze sušeného mléka pocházejícího ze Společenství, pokud toto opatření zajistí sběr a odbyt místní produkce mléka.
(2) Odhaduje se, že spotřební nároky Madeiry nepřesáhnou limit 4000 tun, který odpovídá limitu místní produkce, v rámci kterého se režim doplňkových dávek použitelný pro producenty kravského mléka podle nařízení Rady (EHS) č. 3950/92 ze dne 28. prosince 1992, kterým se zavádí doplňkový dávky v odvětví mléka a mléčných výrobků [2], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 582/2002 [3], nepoužije pro Madeiru. Je proto nutné omezit objem mléka, pro který se mlékárnám poskytuje podpora podle nařízení (ES) č. 1453/2001 pro všechny výrobky ze zpracování místně vyprodukovaného mléka, na množství 4000 tun.
(3) Je rovněž nutné stanovit pravidla pro odbyt čerstvého kravského mléka vyprodukovaného na Madeiře, pro které se poskytuje podpora pro lidskou spotřebu, a minimální objem, který musí být přidán dopřipraveného UHT mléka určeného k lidské spotřebě.
S cílem zajistit sběr a odbyt místní produkce je vhodný minimální objem přidaného mléka ve výši 15 %.
(4) Nařízení Komise (EHS) č. 2234/92 [4] ve znění nařízením (ES) č. 1802/95 [5] proto musí být změněno.
(5) Ustanovení o výši podpory a způsobilých výrobcích jsou stanovena v nařízení (ES) č. 1453/2001. Je tedy vhodné použít toto nařízení ode dne vstupu v platnost uvedeného nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2234/92 se mění takto:
1. Čl. 1 odst. 1 se nahrazuje tímto: "1. Podpora pro lidskou spotřebu mléčných výrobků vyrobených na Madeiře podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1453/2001 se vyplácí do množství 4000 tun plnotučného mléka na období 12 měsíců."
2. Čl. 1 odst. 2 se nahrazuje tímto: "2. Mléko vyprodukované na Madeiře, na které se poskytuje podpora podle odstavce 1, se použije pro místní výrobu mléčných výrobků určených pouze k lidské spotřebě."
3. Doplňuje se nový článek, který zní: "Článek 1a
Rekonstituované UHT mléko podle čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 1453/2001 obsahuje nejméně 15 % čerstvého mléka vyprodukovaného na Madeiře."
4. Příloha se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1195/2002
ze dne 3. července 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní dovozní opatření pro Kanárské ostrovy, pokud jde o tabák, kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 2179/92 a upravuje nařízení Rady (ES) č. 1454/2001, pokud jde o kódy kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican)[1], a zejména na čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty[2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/94[3], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 16 nařízení (ES) č. 1454/2001 stanoví osvobození od cla pro přímé dovozy 20 000 tun surového a polozpracovaného tabáku určeného pro místní výrobu tabákového zboží na Kanárské ostrovy.
(2) K provedení této úpravy by se mělo stanovit roční období pro výpočet nejvyššího množství uvedeného v článku 16 nařízení (ES) č. 1454/2001 a měl by se blíže definovat termín "místní výroba tabákového zboží".
Kromě toho by se mělo za účelem zajištění co nejvyšší pružnosti dovozů tabákových výrobků na Kanárské ostrovy povolit, aby se celkové množství odřapíkovaného surového tabáku použilo na základě koeficientu ekvivalence na dovozy jiných produktů a to s ohledem na požadavky místního průmyslu.
(3) V zájmu jednoduché a jednotné správy by se, kdykoli je to možné, mělo použít nařízení Komise (ES) č. 20/2002 ze dne 28. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní režimy zásobování nejvzdálenějších regionů zavedená nařízeními Rady (ES) č. 1452/2001[4], (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001, ve znění nařízení (ES) č. 474/2002[5].
(4) V zájmu právní jasnosti by mělo být zrušeno nařízení Komise (EHS) č. 2179/92 ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní dovozní opatření pro Kanárské ostrovy, pokud jde o tabák[6].
(5) Nařízení (EHS) č. 2179/92 stanoví, že roční kvóty 20 000 tun jsou spravovány v období od 1. července daného roku do 30. června následujícího roku.
Za účelem souladu se zvláštním režimem zásobování Kanárských ostrovů by měl být základem kalendářní rok.
Pro účely uplatňování režimu během přechodného období od 1. července do 31. prosince 2002 by se nejvyšší dostupné množství uvedené v článku 16 nařízení (ES) č. 1454/2001 mělo stanovit na 10 000 tun.
(6) Kód KN pro řezaný tabák byl změněn. Článek 16 nařízení (ES) č. 1454/2001 by se proto měl odpovídajícím způsobem také změnit.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla pro dovoz tabáku na Kanárské ostrovy podle článku 16 nařízení (ES) č. 1454/2001.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení:
- trvá roční období pro výpočet nejvyššího ročního množství od 1. ledna kteréhokoli roku do 31. prosince téhož roku,
- se "místní výrobou tabákového zboží" rozumí každá činnost prováděná na Kanárských ostrovech za účelem zpracování produktů uvedených v příloze tohoto nařízení na výrobky ke kouření,
- množství surového a polozpracovaného tabáku se přepočítá na množství odřapíkovaného surového tabáku na základě koeficientů ekvivalence uvedených v příloze.
Článek 3
Dovoz produktů uvedených v příloze tohoto nařízení podléhá předložení osvědčení o osvobození.
Kolonka 20 žádostí o osvědčení a osvědčení obsahuje slova: "produkt určený k výrobě tabákového zboží".
Není-li v tomto nařízení stanoveno jinak, články 2, 5, 9, 10, 11, 12, 13, 15, 25 a 26 nařízení (ES) č. 20/2002 se použijí obdobně.
Příslušné orgány zajistí, aby se produkty, na které se vztahuje toto nařízení, používaly v souladu s příslušnými pravidly Společenství, zejména s články 291 až 300 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství[7], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 444/2002[8].
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 2179/92 se zrušuje.
Článek 5
Pro období od 1. července do 31. prosince 2002 činí ekvivalent nejvyššího množství odřapíkovaného surového tabáku osvobozeného od cla podle článku 16 nařízení (ES) č. 1454/2001 10 000 tun.
Článek 6
V čl. 16 odst. 1 sedmé odrážce nařízení (ES) č. 1454/2001 se slova "ex 2403 10 00" nahrazují slovy "ex 2403 10 90".
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1215/2002
ze dne 5. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 20/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zvláštní režimy zásobování nejvzdálenějších regionů zavedená nařízeními Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů, kterým se mění směrnice 72/462/EHS a zrušuje nařízení (EHS) č. 525/77 a (EHS) č. 3763/91 (Poseidom) [1], a zejména na článek 22 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1600/92 (Poseima) [2], a zejména na článek 34 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican) [3], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Stanovení paušální minimální úrovně podpory pro zásobování nejvzdálenějších regionů v souladu s nařízením Komise (ES) č. 20/2002 [4] ve znění nařízení (ES) č. 474/2002 [5] zahrnuje přezkoumání a hodnoceníznačného množství údajů. Jelikož uvedená studie vyžaduje více času, než bylo stanoveno, je nezbytné odložit den použitelnosti dotyčného ustanovení na začátek kalendářního roku, tj. 1. leden 2003.
(2) Nařízení (ES) č. 20/2002 by se proto mělo odpovídajícím způsobem pozměnit.
(3) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 30 v druhém pododstavci nařízení (ES) č. 20/2002 se první odrážka nahrazuje tímto: "— třetí a čtvrtý odstavec článku 6 se použijí ode dne 1. ledna 2003," .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1216/2002
ze dne 5. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2300/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1221/97, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1221/97 ze dne 25. června 1997, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla pro opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh [1], ve znění nařízení (ES) č. 2070/98 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2300/97 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1336/2001 [4] stanoví pravidla nezbytná k uplatňování opatření ke zlepšení produkce medu a jeho uvádění na trh.
(2) Ve zprávách členských států určených k aktualizaci strukturálních údajů o situaci v daném odvětví, jak je stanoveno v čl. 1 písm. a) nařízení (ES) č.
2300/97, se objevily změny v počtu včelstev. Následkem toho by se příloha I uvedeného nařízení měla pozměnit.
(3) Ustanovení čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 2300/97 stanoví termín pro provedení opatření na základě ročních programů. Následkem toho se bude nová příloha I poprvé používat u ročních programů na hospodářský rok 2002/03.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 2300/97 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1217/2002
ze dne 5. července 2002
ukládající dovozcům nebo výrobcům některých látek Einecs povinnost předkládat některé informace a provádět některé zkoušky na základě nařízení Rady (EHS) č. 793/93
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Několik členských států oznámilo Komisi přesvědčivé důvody o tom, že určité látky v Evropský seznam existujících obchodovaných chemických látek (Einecs) [2] mohou v důsledku stupně expozice během jejich výroby nebo užití představovat vážné riziko pro člověka nebo životní prostředí.
(2) Od dotčených výrobců a dovozců by proto mělo být požadováno, aby Komisi předkládali informace, které o těchto látkách mají k dispozici.
(3) Od dotčených výrobců a dovozců by také mělo být požadováno, aby tyto látky zkoušeli, zpracovali o těchto zkouškách zprávu a tyto zprávy zasílali současně s výsledky zkoušek Komisi s výhradou možnosti podle čl. 12 odst. 3 nařízení (EHS) č. 793/93, kde v případě látky vyráběné nebo dovážené jako takové nebo obsažené v přípravku několika výrobci nebo dovozci může další zkoušky provádět jeden nebo více výrobců nebo dovozců, který jedná (kteří jednají) jménem ostatních.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 15 nařízení (EHS) č. 793/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výrobci a dovozci jedné nebo více látek Einecs uvedených v příloze tohoto rozhodnutí musí:
a) poskytovat Komisi informace určené v příloze ve lhůtách stanovených v této příloze;
b) provádět u každé takové látky zkoušky uvedené v příloze v souladu s protokoly v ní určenými;
c) poskytnout Komisi zprávu o každé zkoušce včetně jejích výsledků ve lhůtách stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení nabývá účinnosti dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2002
ze dne 10. června 2002
o čtvrtletních nefinančních účtech vládních institucí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [4] (ESA 95) obsahuje referenční rámec společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel pro sestavování účtů členských států splňujících statistické požadavky Společenství tak, aby bylo možné získat výsledky porovnatelné mezi členskými státy.
(2) Zpráva Měnového výboru o informačních požadavcích, schválená Radou ve složení pro hospodářství a finance (Ecofin) dne 18. ledna 1999, zdůraznila prvořadou důležitost účinného dohledu a koordinace hospodářské politiky pro řádné fungování hospodářské a měnové unie a jednotného trhu, což vyžaduje ucelený statistický informační systém poskytující potřebné údaje pro příjímání politických rozhodnutí.
Tato zpráva též uvádí, že je třeba dávat vyšší prioritu konjunkturálním statistikám veřejných financí ve členských státech, zejména v těch, které se účastní hospodářské a měnové unie, a že jako cíl je stanoveno sestavování zjednodušených čtvrtletních nefinančních účtů za sektor vládních institucí v rámci postupného přechodu na tento systém.
(3) Je vhodné definovat zjednodušené čtvrtletní nefinanční účty vládních institucí na základě seznamu kategorií výdajů a příjmů vládních institucí podle ESA 95 stanoveného v nařízení Komise (ES) č. 1500/2000 ze dne 10. července 2000, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2223/96, pokud jde o výdaje a příjmy vládních institucí [5].
(4) Při postupném přechodu byla dávána přednost daním, skutečným sociálním příspěvkům a dávkám jiným než naturální sociální transfery, protože jde o kategorie představující spolehlivé ukazatele vývoje veřejných financí, které jsou již k dispozici (první krok).
(5) Předáváním tohoto prvního souboru kategorií na čtvrtletní bázi od června 2000 ve všech členských státech se zabývá nařízení Komise (ES) č. 264/2000 ze dne 3. února 2000, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2223/96, pokud jde o konjunkturální statistiku veřejných financí [6].
(6) Je nezbytné doplnit první krok dalším souborem kategorií za účelem získání úplného seznamu kategorií, které tvoří výdaje a příjmy vládních institucí.
(7) S ohledem na roční údaje by se měla zhodnotit spolehlivost čtvrtletních údajů, které se poskytují na základě tohoto nařízení.
Proto by měla být do konce roku 2005 vypracována zpráva o kvalitě čtvrtletních údajů.
(8) Články 2 a 3 nařízení (ES) č. 2223/96 stanoví podmínky, na základě kterých může Komise rozhodnout o změnách metodiky systému ESA 95 za účelem objasnění a zdokonalení jeho obsahu.
Sestavování čtvrtletních nefinančních účtů za vládní instituce si vyžádá další zdroje v členských státech.
Jejich předávání Komisi nemůže tedy být upraveno rozhodnutím Komise.
(9) Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [7] ze dne 19. června 1989, a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím Rady 91/115/EHS ze dne 25. února 1991 [8], byly konzultovány podle článku 3 uvedených rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je stanovit obsah čtvrtletních nefinančních účtů vládních institucí a seznam kategorií ESA 95, které mají všechny členské státy předávat od 30. června 2002, jakož i stanovit hlavní charakteristiky těchto kategorií.
Článek 2
Obsah čtvrtletních nefinančních účtů vládních institucí
Obsah čtvrtletních nefinančních účtů vládních institucí je uveden v příloze s odkazem na seznam kategorií ESA 95 tvořících výdaje a příjmy vládních institucí.
Článek 3
Kategorie údajů předávaných čtvrtletně
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) čtvrtletní údaje za kategorie nebo skupiny kategorií zahrnuté do seznamu uvedeného v příloze, s výjimkou kategorií údajů předávaných podle nařízení Komise (ES) č. 264/2000 ze dne 3. února 2000.
2. Čtvrtletní údaje se předávají za tyto kategorie (nebo skupiny kategorií) výdajů a příjmů vládních institucí:
a) výdaje:
- mezispotřeba (P.2),
- tvorba hrubého kapitálu + čistý pořízení nefinančních nevyráběných aktiv (P.5 + K.2),
- tvorba hrubého fixního kapitálu (P.51),
- náhrady zaměstnancům (D.1),
- ostatní daně z výroby (D.29),
- subvence, splatné (D.3),
- důchod z vlastnictví (D.4),
- úroky (D.41),
- běžné daně z důchodu, kapitálu atd. (D.5),
- naturální sociální transfery týkající se výdajů na produkty dodávané domácnostem prostřednictvím tržních výrobců (D.6311 + D.63121 + D.63131),
- ostatní běžné transfery (D.7),
- úprava o změny čistého podílu domácností na rezervách penzijních fondů (D.8),
- kapitálové daně + investiční dotace + ostatní výdajové kapitálové transfery (D.91 + D.92 + D.99);
b) příjmy:
- tržní produkce + produkce pro vlastní konečné použití + platby za ostatní netržní produkci (P.11 + P.12 + P.131),
- ostatní příjmové dotace na výrobu (D.39),
- důchod z vlastnictví (D.4),
- imputované sociální příspěvky a dávky (D.612),
- ostatní běžné transfery (D.7)
- investiční dotace + ostatní příjmové kapitálové transfery (D.92 + D.99).
3. Transakce D.41, D.7, D.92 a D.99 se konsolidují v rámci sektoru vládních.
Ostatní transakce se nekonsolidují.
Článek 4
Zdroje a metody pro sestavování čtvrtletních údajů
1. Sestavování čtvrtletních údajů se počínaje prvním čtvrtletím roku 2001 řídí těmito pravidly:
a) čtvrtletní údaje se v nejvyšší možné míře zakládají na přímých informacích ze základních zdrojů s cílem za každé čtvrtletí minimalizovat rozdíly mezi prvními odhady a konečnými čísly;
b) přímé informace se v případě potřeby doplní úpravami s ohledem na úplnost pokrytí a na změny pojetí, aby čtvrtletní údaje byly v souladu s pojmy ESA 95;
c) čtvrtletní údaje a odpovídající roční údaje musí být navzájem konsistentní.
2. Čtvrtletní údaje pro období od prvního čtvrtletí roku 1999 do čtvrtého čtvrtletí roku 2000 se sestaví podle zdrojů a metod, které zabezpečí konsistenci mezi čtvrtletními údaji a odpovídajícími ročními údaji.
Článek 5
Časový rozvrh předávání čtvrtletních údajů
1. Čtvrtletní údaje uvedené v článku 3 se předávají Komisi (Eurostatu) ve lhůtě tří měsíců od konce čtvrtletí, jehož se týkají.
Současně se předávají veškeré revize čtvrtletních údajů za předchozí čtvrtletí.
2. První předání čtvrtletních údajů se týká údajů za první čtvrtletí roku 2002.
Tyto údaje se předají nejpozději do 30. června 2002.
Pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují závažné změny, může Komise výjimečně prodloužit období pro první předání čtvrtletních údajů za období od prvního čtvrtletí roku 2002 nejvýše o jeden rok.
Článek 6
Předávání časových řad
1. Členské státy předávají Komisi (Eurostatu) čtvrtletní údaje za kategorie podle článku 3 za minulá období počínaje prvním čtvrtletím roku 1999.
2. Čtvrtletní údaje za období od prvního čtvrtletí roku 1999 do čtvrtého čtvrtletí roku 2001 se předají Komisi (Eurostatu) nejpozději do 30. června 2002.
Pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují závažné změny, může Komise výjimečně prodloužit období pro první předání čtvrtletních údajů za období od prvního čtvrtletí roku 1999 nejvýše o jeden rok.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy poskytnou Komisi (Eurostatu) popis zdrojů a metod použitých pro sestavování čtvrtletních údajů uvedených v článku 3 (úvodní popis) zároveň se začátkem předkládání čtvrtletních údajů podle časového rozvrhu uvedeného v čl. 5 odst. 2.
2. Současně s předáním revidovaných údajů se Komisi (Eurostatu) poskytne jakákoli revize úvodního popisu zdrojů a metod použitých pro sestavování čtvrtletních údajů.
3. Komise (Eurostat) průběžně informuje Výbor pro statistické programy a Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance o zdrojích a metodách používaných jednotlivými členskými státy.
Článek 8
Zpráva
Na základě předaných údajů za kategorie uvedené v článku 3 a po konzultaci s VSP předloží Komise (Eurostat) nejpozději do 31. prosince 2005 Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící spolehlivost čtvrtletních údajů poskytovaných členskými státy.
Článek 9
Přechodná ustanovení
1. Členské státy, které nemohou v přechodném období stanoveném v odstavci 4 předkládat čtvrtletní údaje za minulá období od prvního čtvrtletí roku 2001 podle zdrojů a metod stanovených v čl. 4 odst. 1 a podle časového rozvrhu uvedeného v čl. 5 odst. 1, se řídí odstavcem 2.
2. Členské státy uvedené v odstavci 1 předloží Komisi (Eurostatu) své "nejlepší čtvrtletní odhady" (tzn. zahrnující všechny nové informace, které se stanou dostupnými během procesu sestavování zdokonaleného systému čtvrtletních nefinančních účtů za vládní instituce) podle časového rozvrhu uvedeného v čl. 5 odst. 1.
Zároveň uvedou, jaká opatření ještě musí přijmout, aby vyhověly požadavkům na zdroje a metody stanovené v čl. 4 odst. 1.
3. V přechodném období stanoveném v odstavci 4 prověří Komise (Eurostat) pokrok učiněný členskými státy při dosahování plného souladu s čl. 4 odst. 1.
4. Přechodné období začíná dnem prvního předání údajů uvedeným v čl. 5 odst. 2 a končí nejpozději 31. března 2005.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1223/2002
ze dne 8. července 2002
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 969/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1226/2002
ze dne 8. července 2002,
kterým se mění příloha B směrnice Rady 64/432/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS [1] ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství, naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 535/2002 [2], a zejména na čl. 16 odst. 1 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vědecký výbor pro otázky zdraví a dobré životní podmínky zvířat dne 11. října 1999 schválil zprávu [3] o úpravě technických příloh směrnice Rady 64/432/EHS, aby byl zohledněn vědecký pokrok, pokud jde o tuberkulózu, brucelózu a enzootickou leukózu skotu.
(2) V souladu s výše uvedenou zprávou by se testy na tuberkulózu měly provádět podle Příručky norem pro vyšetřovací metody a očkovací látky, třetí vydání, 1996, Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (Office International des Epizooties – OIE).
(3) OIE v srpnu 2001 vydal čtvrté vydání uvedené příručky, jež obsahuje některé změny v popise vyšetřovacích metod tuberkulózy.
(4) Evropské ředitelství pro jakost léků (European Directorate for the Quality of Medicines) v lednu 2002 vydalo čtvrté vydání Evropského lékopisu 2002 včetně monografií 0535 a 0536 pro aviární a bovinní tuberkulinový purifikovaný proteinový derivát.
(5) Je tudíž nezbytné pozměnit přílohu B směrnice 64/432/EHS tak, aby se stanovily vyšetřovací metody pro účely dozoru a obchodování v rámci Společenství, které by zohledňovaly stanovisko Stálého vědeckého výboru.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha B směrnice 64/432/EHS se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1228/2002
ze dne 8. července 2002
o vydávání dovozních licencí pro některé konzervované houby a o zrušení nařízení (ES) č. 1218/2002
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2125/95 ze dne 6. září 1995 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 2125/95 stanoví, že pokud požadovaný objem překračuje dostupný objem, stanoví Komise jednotné procento snížení a zastaví vydávání dalších licencí.
(2) Objem, o který bylo zažádáno dne 1. a 2. července 2002 podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2125/95 pro produkty pocházející z Číny, překračuje dostupný objem. Měl by se tudíž určit rozsah, v jaké se licence mohou vydávat, a doba, na kterou by se vydávání licencí mělo u všech dalších žádostí pozastavit.
(3) Kontrola ukázala, že nařízení (ES) č. 1218/2002 o vydávání dovozních licencí pro některé konzervované houby obsahuje zjevné chyby postihující všechny příslušné hospodářské subjekty.
Toto nařízení musí proto být zrušeno a nahrazeno s účinkem ode dne svého vstupu v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní licence, o které bylo dne 1. a 2. července 2002 zažádáno podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2125/95 pro produkty pocházejících z Číny a které byly předloženy Komisi dne 3. července 2002, se vydají pro 19,23 % požadovaného objemu a opatří se údajem uvedeným v čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 2
Vydávání dovozních licencí pro produkty pocházející z Číny, o něž se žádá podle nařízení (ES) č. 2125/95, se u žádostí podaných mezi 3. červencem a 31. prosincem 2002 včetně pozastavuje.
Článek 3
Zrušuje se nařízení (ES) č. 1218/2002.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. července 2002.
Použije se ode dne 6. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1232/2002
ze dne 9. července 2002,
kterým se nahrazuje příloha nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek, a kterým se mění nařízení (EHS) č. 3769/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 ze dne 13. prosince 1990 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 988/2002 [2], a zejména na článek 9a uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3769/92 ze dne 21. prosince 1992, kterým se provádí a mění nařízení Rady (EHS) č. 3677/90 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1251/2001 [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné provést rozhodnutí Komise Spojených národů pro omamné látky přijaté v březnu roku 2001, kterým se do tabulky I v příloze Úmluvy Spojených národů z roku 1988 zařazuje anhydrid kyseliny octové a manganistan draselný.
(2) Je nezbytné změnit přílohu nařízení (EHS) č. 3677/90, aby byla s uvedeným rozhodnutím v souladu.
Tuto změnu může provést Komise na základě čl. 9a písm. e) uvedeného nařízení.
(3) Nařízení (EHS) č. 3769/92 musí být změněno tak, aby zohledňovalo změny v nařízení (EHS) č. 3677/90, jejichž cílem je oddělit ustanovení o vývozním povolení od ustanovení o oznámení před vývozem, pokud jde o uvedené látky zařazené do kategorie 1 uvedené v příloze.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 nařízení (EHS) č. 3677/90,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 3677/90 se nahrazuje přílohou 1 tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 3769/92 se mění takto:
1. článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2 Zvláštní vývozní požadavky pro uvedené látky kategorie 2
5 odst. 2 základního nařízení vývoz uvedených látek zařazených do kategorie 2 podléhá obdobně ustanovením článků 4 a 4a základního nařízení, pokud jsou vyvážené látky určeny provozovateli usazenému v zemi, která je uvedena na seznamu uveřejněném v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Tyto seznamy pravidelně aktualizuje Evropská komise.";
2. článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3 Zvláštní vývozní požadavky pro uvedené látky kategorie 3
5a odst. 2 základního nařízení se pro vývoz uvedených látek zařazených do kategorie 3 použijí ustanovení článků 4 a 4a základního nařízení, pokud jsou vyvážené látky určeny provozovateli usazenému v zemi, která je uvedena na seznamu uveřejněném v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, a podle odstavce 3 uvedeného článku nemůže být uděleno otevřené individuální povolení.
Tyto seznamy pravidelně aktualizuje Evropská komise.";
3. příloha I se nahrazuje přílohou 2 tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1241/2002
ze dne 10. července 2002,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Gailtaler Speck, Morbier, Queso Palmero nebo Queso de la Palma, extra panenský olivový olej Thrapsano, Turrón de Agramunt nebo Torró d'Agramunt)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 Španělsko zaslalo Komisi dvě žádosti o zápis názvu "Queso Palmero" nebo "Queso de la Palma" jako označení původu a názvu "Turrón de Agramunt" nebo "Torró d'Agramunt" jako zeměpisného označení, Francie zaslala Komisi žádost o zápis názvu "Morbier" jako označení původu, Rakousko zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "Gailtaler Speck" jako zeměpisného označení a Řecko zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "extra panenský olivový olej Thrapsano" jako označení původu.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropskýchspolečenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako označení původu a zeměpisná označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1097/2002 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněná označení původu (CHOP) a chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1249/2002
ze dne 11. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2366/98, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje na hospodářské roky 1998/99, 1999/2000, 2000/01, 2001/02, 2002/03 a 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/20012, a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje 3, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1639/984, a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky5, ve znění nařízení (ES) č. 1513/20016, a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1638/98 nelze pěstitelům oliv vyplácet podporu na dodatečné olivovníky a odpovídající plochy osázené po 1. květnu 1998 nebo plochy, ke kterým nebylo podáno prohlášení o sklizni k datu, které má být stanoveno. Článek 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2366/987, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2070/20018, stanoví, že vyloučení z podpory se vztahuje na produkci dodatečných olivovníků vysázených po 1. květnu 1998 nebo olivovníků vysázených po 1. listopadu 1995, na něž nebylo do 1. dubna 1999 podáno prohlášení o sklizni. Na olivovníky dodatečně vysazené v souvislosti s obnovou starých olivových hájů nebo zahrnuté do programu schváleného Komisí lze však uplatňovat nárok na podporu.
(2) Produkce z dodatečných olivovníků uvedených v čl. 4 prvním pododstavci nařízení (ES) č.
1638/98 není v prvních třech letech po výsadbě významná. Počínaje hospodářským rokem 2002/03 se však produkce z těchto stromů stane významnou a je třeba ji vzít v úvahu pro účely vyloučení z režimu podpory produkce.
Je tudíž nezbytné zajistit systém výpočtu na základě množství vyprodukovaného panenského olivového oleje, počtu produktivních olivovníků vysázených před a po 1. květnu 1998 a koeficientů umožňujících odečíst od celkové produkce oleje produkci oleje z dodatečných olivovníků, která je nezpůsobilá k podpoře.
Tyto koeficienty se stanoví na základě odhadu vývoje výnosů ve vztahu ke stáří výsadby.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2366/98 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 12a, který zní: "Článek 12a
Na základě prohlášení uvedených v článku 2 a 5 a na základě žádostí o podporu uvedených v článku 12 stanoví producentské členské státy produkci olivového oleje z dodatečných olivovníků ve smyslu čl. 4 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1638/98 na hospodářský rok 2002/2003 tak, že vynásobí průměrný výnos na jeden vzrostlý olivovník součtem:
- počtu dodatečných olivovníků vysazených od 1. května do 31. října 1998 násobeným 0,70 a
- počtu dodatečných olivovníků vysazených od 1. listopadu 1998 do 31. října 1999 násobeným 0,35.
Průměrný výnos na jeden vzrostlý olivovník se vypočítá tak, že se vydělí množství panenského olivového oleje vyprodukovaného z dodatečných olivovníků, uvedené v prvním pododstavci součtem:
- počtu produktivních olivovníků vysazených před 1. květnem 1998 a
- počtu produktivních olivovníků vysazených od 1. května do 31. října 1998 násobeným 0,70 a
- počtu produktivních olivovníků vysazených od 1. listopadu 1998 do 31. října 1999 násobeným 0,35".
2. V čl. 14. odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto: "1. Pěstitelé oliv mají nárok na podporu na množství skutečně vyprodukovaného panenského olivového oleje, snížené o produkci z dodatečných olivovníků, na které odkazuje čl. 12a první pododstavec, a zvýšené o paušální množství olivového oleje z pokrutin podle odstavce 2."
3. V článku 14 se odstavec 2 nahrazuje tímto: "2. Množství olivového oleje z pokrutin, na něž je možné vyplatit podporu, se rovná 8 % množství panenského olivového oleje získaného z oliv, z nichž pokrutiny pocházejí a na něž byl přiznán nárok na podporu podle čl. 2 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2261/84, snížené o produkci v dodatečných olivovníků, na které odkazuje článek 12a."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1252/2002
ze dne 11. července 2002
o dočasném povolení nového užití doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 2205/2001 [2], a zejména na články 3 a 9e této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že nové doplňkové látky a nová užití doplňkových látek mohou být povolena po přezkoumání žádosti předložené v souladu s článkem 4 této směrnice.
(2) Čl. 9e odst. 1 směrnice stanoví, že dočasné povolení nové doplňkové látky nebo nového užití doplňkové látky může být uděleno, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3a písm. b) až e) této směrnice a jestliže lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a). Toto dočasné povolení může být uděleno na dobu nejvýše čtyř let v případě doplňkových látek uvedených v části II přílohy C směrnice 70/524/EHS.
(3) Z vyhodnocení předložené dokumentace týkající se konzervačního přípravku popsaného v příloze tohoto nařízení vyplývá, že splňuje všechny podmínky stanovené článkem 3a směrnice 70/524/EHS a může tedy být povolen dočasně na dobu čtyř let.
(4) Vyhodnocení dokumentace ukazuje, že mohou být nezbytné určité postupy k ochraně zaměstnanců před expozicí doplňkovým látkám.
Tato ochrana by však měla být zajištěna uplatněním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3].
(5) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko k bezpečnosti konzervantu za podmínek popsaných v uvedené příloze.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny "konzervantů", uvedený v příloze tohoto nařízení, se povoluje pro použití jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1253/2002
ze dne 11. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 800/1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 13 a 21 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení ostatních nařízení o společné organizaci trhů se zemědělskými produkty,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V současné době jsou podmínky, na jejichž základě členské státy schvalují a kontrolují mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti (dále jen "dozorčí společnosti") stanoveny v pracovním dokumentu Komise, který není právně závazný.
Účetní dvůr ve své zvláštní zprávě č. 7/2001 o vývozních náhradách [3] zaznamenal určité nedostatky v systému o prokazování příchodu na místo určení použitelného na rozlišené vývozní náhrady pro zemědělské produkty, v němž mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti hrají hlavní roli.
Na základě doporučení zvláštní zprávy je vhodné, aby se podmínky, jimiž se řídí schvalování a kontrola dozorčích společností, staly právně závazné tak, že se včlení do nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
2299/2001 [5]. Tyto podmínky se týkají postupů poskytování, pozastavení a odebrání schválení, druhů a vzorů osvědčení, která mají dozorčí společnosti vydávat, jakož i požadavků, které mají být splněny pro potvrzení.
(2) Dále se jeví jako nezbytné stanovit účinný režim sankcí, který má být prováděn členskými státy, v případech, kdy dozorčí společnosti nesprávně prokázaly příchod na místo určení.
(3) V současné době neexistují společná pravidla pro vydávání osvědčení o vykládce úřady členských států usazenými ve třetích zemích.
Je tudíž nezbytné stanovit minimální podmínky, které musí být splněny těmito úřady při vydávání druhotných dokladů o příchodu na místo určení.
(4) S cílem snížit administrativní zatížení při prokazování příchodu na místo určení by se měly zvýšit částky vývozních náhrad, u nichž není nutné prokazování dovozu.
(5) Zatížení, které představuje pro příslušné orgány správa malých částek, je velké.
Zdá se tedy být užitečné za účelem zjednodušení stanovit práh 100 EUR, pod nímž by mohly příslušné úřady členských států rozhodnout o odmítnutí výplaty uvedených náhrad.
(6) Obdobně by se měl změnit čl. 9 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 800/1999 podle čl. 912c odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/2002 [7].
(7) Nařízení (ES) č. 800/1999 by tedy mělo být příslušně pozměněno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 800/1999 se mění takto:
1. V čl. 9 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto: "c) Namísto podmínek stanovených v písmenu b) si členský stát určení kontrolního výtisku T5 nebo členský stát použití vnitrostátního dokladu jako důkazu může vymínit, že kontrolní výtisk T5 nebo vnitrostátní doklad prokazující, že produkt opustil celní území Společenství, bude potvrzen pouze po předložení přepravního dokladu, který uvádí konečné místo určení mimo celní území Společenství.
V tomto případě doplní příslušný orgán členského státu určení kontrolního výtisku T5 nebo členského státu použití vnitrostátního dokladu jako důkazu do kolonky "Kontrola použití a/nebo místa určení" v rubrice "Poznámky" kontrolního výtisku T5 nebo v odpovídající rubrice vnitrostátního dokladu jednu z těchto poznámek:
- Documento de transporte con destino fuera de la CE presentado,
- Transportdokument med destination uden for EF forelagt,
- Beförderungspapier mit Bestimmung ausserhalb der EG wurde vorgelegt,
- Υποβαλλόμενο έγγραο μεταοράς με προορισμό εκτός ΕΚ,
- Transport document indicating a destination outside the customs territory of the Community has been presented,
- Document de transport avec destination hors CE présenté,
- Documento di transporto con destinazione fuori CE presentato,
- Vervoerdocument voor bestemming buiten EG voorgelegd,
- Documento de transporte com destino fora da CE apresentado,
- Kuljetusasiakirja, jossa ilmoitetaan yhteisön tullialueen ulkopuolinen määräpaikka, on esitetty,
- Transportdokument med slutlig destination, utanför gemenskapens tullområde har lagts fram,
Dodržování tohoto písmene podléhá přiměřeným kontrolám na základě vzorků, které provádí platební agentura."
2. Článek 16 se mění takto:
a) V odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto: "b) osvědčení o vykládce a dovozu vystaveného schválenou mezinárodní kontrolní a dozorčí společností (dále jen "dozorčí společnost") v souladu s pravidly stanovenými v příloze VI kapitole III na základě vzoru uvedeného v příloze VII. V daném osvědčení musí být uvedeno datum a číslo dovozního celního dokladu."
b) V odstavci 2 se úvodní věta a písmena b) a c) nahrazují tímto: "Pokud vývozce nemůže ani po přijetí vhodných opatření získat doklad vybraný v souladu s odst. 1 písm. a) nebo b) nebo pokud existují pochybnosti o pravosti nebo obecně o spolehlivosti předloženého dokladu, může být splnění dovozních celních formalit prokázáno na základě jednoho nebo několika z těchto dokladů:"
"b) osvědčení o vykládce vydaného úřadem jednoho z členských států sídlícím v zemi určení nebo příslušným pro tuto zemi, s ohledem na stanovené podmínky a v souladu se vzorem uvedeným v příloze VIII, které navíc potvrzuje, že produkt opustil místo vykládky nebo alespoň že, pokud je mu známo, produkt nebyl následně naložen pro zpětný vývoz;
c) osvědčení o vykládce vydaného schválenou dozorčí společností, v souladu s pravidly stanovenými v příloze VI kapitole III, na základě vzoru uvedeného v příloze IX, které navíc potvrzuje, že produkt opustil místo vykládky nebo alespoň že, pokud je mu známo, produkt nebyl následně naložen pro zpětný vývoz;".
c) Odstavec 5 se zrušuje.
3. Vkládají se nové články 16a až 16f, které znějí: "Článek 16a
1. Dozorčí společnost, která chce vydávat osvědčení podle čl. 16 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c), musí být schválena příslušným orgánem členského státu, v němž má své sídlo.
2. Dozorčí společnost musí být schválena na svou žádost na období tří let, které lze prodloužit, pokud splňuje podmínky stanovené v příloze VI kapitole I. Schválení je platné ve všech členských státech.
3. Ve schválení se musí upřesnit, zda oprávnění vydávat osvědčení uvedená v čl. 16 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c) je platné v celém světě, nebo je omezeno na určitý počet třetích zemí.
Článek 16b
1. Dozorčí společnost musí jednat v souladu s pravidly stanovenými v příloze VI kapitole II bodu 1.
Jestliže není jedna nebo více podmínek stanovených výše uvedenými pravidly dodržena, členský stát, který dozorčí společnost schválil, pozastaví schválení na takové období, které je zapotřebí k nápravě situace.
2. Členský stát, který schválil dozorčí společnost, kontroluje její činnost a chování v souladu s podmínkami stanovenými v příloze VI kapitole II bodu 2.
Článek 16c
Členské státy, které schválily dozorčí společnosti, stanoví účinný režim sankcí pro případy, kdy dozorčí společnost vydala nepravdivá osvědčení.
Článek 16d
1. Členský stát, který schválil dozorčí společnost, jí neprodleně odebere schválení:
- pokud dozorčí společnost již nevyhovuje podmínkám pro schválení stanoveným v příloze VI kapitole I nebo
- pokud dozorčí společnost neustále vydávala nepravdivá osvědčení.
V tomto případě se neuplatní sankce stanovená v čl. 16 písm. c).
2. Odebrání schválení bude buď úplné nebo omezené na některé části nebo činnosti dozorčí společnosti podle povahy zjištěných nedostatků.
3. Pokud členský stát odebere schválení dozorčí společnosti, která patří ke skupině společností, pozastaví členské státy, které schválily dozorčí společnost patřící ke stejné skupině, schválení těchto společností na období, které nepřesahuje tři měsíce, aby mohly provádět nezbytná šetření za účelem ověření, zda se u těchto dozorčích společností rovněž vyskytují nedostatky zjištěné na úrovni dozorčí společnosti, jejíž schválení bylo odebráno.
Pro účely předchozího pododstavce skupina společností zahrnuje všechny společnosti, jejichž kapitál je přímo nebo nepřímo držen z více než 50 % jednou jedinou mateřskou společností, jakož i samotnou mateřskou společnost.
Článek 16e
1. Členské státy oznámí schválení dozorčích společností Komisi.
2. Členský stát, který odebere nebo pozastaví schválení, neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi, přičemž uvede, pro jaké nedostatky bylo schválení odebráno nebo pozastaveno.
Oznámení členským státům se zasílá ústředním orgánům členských států, jejichž seznam je uveden v příloze X.
3. Komise pravidelně pro informaci zveřejní aktualizovaný seznam dozorčích společností schválených členskými státy.
Článek 16f
1. Osvědčení uvedená v čl. 16 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c) vydaná po dni odebrání nebo pozastavení schválení nejsou platná.
2. Členské státy odmítají přijímat osvědčení uvedená v čl. 16 odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. c), jestliže zjistí nesrovnalosti nebo chyby v osvědčeních. Pokud byla taková osvědčení vydána dozorčí společností schválenou jiným členským státem, členský stát, který zjistí nesrovnalosti, oznámí tyto skutečnosti členskému státu, jenž udělil schválení."
4. Článek 17 se nahrazuje tímto: "Článek 17
Členské státy mohou osvobodit vývozce od předložení dokladu – rozdílného od přepravního dokladu – požadovaného podle článku 16 v případě vývozního prohlášení, které poskytuje nárok na náhradu, jejíž rozlišená část odpovídá částce, která nepřesahuje:
a) 2400 EUR, pokud je třetí země nebo území určení uvedeno v seznamu v příloze IV;
b) 12000 EUR, pokud není třetí země nebo území určení uvedeno v seznamu v příloze IV.
Pokud vývozce uměle rozdělí vývozní operaci s cílem vyhnout se povinnosti předložit doklad o příchodu na místo určení, nárok na vývozní náhradu zaniká a náhrada musí být vrácena s výjimkou případu, kdy vývozce předloží doklad požadovaný podle článku 16 pro dotyčné produkty."
5. V článku 49 se odstavec 9 nahrazuje tímto: "9. Členské státy se mohou rozhodnout neposkytovat náhrady, pokud částka nepřesahuje 100 EUR na jedno vývozní prohlášení."
6. Doplňují se přílohy VI a X uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2003 s výhradou těchto odchylek:
a) Článek 1 bod 1 se použije ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
b) Článek 1 body 4 a 5 se použije na vývozní prohlášení přijatá po dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
c) Pokud jde o dozorčí společnosti, které obdržely nejvýše tříleté schválení před 1. lednem 2003, ustanovení článku 16a a příloha VI kapitola I se poprvé použijí v okamžiku, kdy se toto schválení obnoví.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1272/2002
ze dne 12. července 2002,
kterým se mění kódy a popisy některých produktů uvedených v příloze nařízení Rady (EHS) č. 827/68 o společné organizaci trhu s některými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 234/79 ze dne 5. února 1979 o postupu při přizpůsobování nomenklatury společného celního sazebníku používané pro zemědělské produkty1, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 3290/942, a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku3, naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 969/20024, obsahuje kombinovanou nomenklaturu, která je v současné době v platnosti.
(2) Některé kódy a popisy v příloze nařízení Rady (EHS) č. 827/685 naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
195/966 již neodpovídají kódům a popisům obsaženým v kombinované nomenklatuře. Z tohoto důvodu je nezbytné přílohu nařízení (EHS) č.
827/68 změnit. Pro usnadnění čitelnosti by přílohu uvedeného nařízení měla nahradit nová aktualizovaná příloha.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 827/68 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1282/2002
ze dne 15. července 2002,
kterým se mění přílohy směrnice Rady 92/65/EHS o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2001/298/ES [2], a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle zkušenosti členských států s prováděním směrnice 92/65/ES ve vztahu k obchodu se zvířaty uvedenými v článcích 5, 13 a 23 uvedené směrnice je třeba vyjasnit požadavky na schválené organizace, instituty nebo střediska a zahrnout některá ustanovení o karanténě.
(2) Je tudíž nezbytné, aby se provedly technické úpravy týkající se podmínek pro schvalování organizací, institutů a středisek, zavedlo se zvláštní osvědčení pro obchod s těmito zvířaty a vyjasnil se seznam chorob povinných hlášením.
(3) Tyto organizace, instituty a střediska, která již byla schválena členskými státy na základě dřívějšího režimu, by měla být i nadále schválena, přičemž by se měla co nejdříve sladit s novými požadavky.
(4) Přílohy A, C a E směrnice 92/65/EHS by se tudíž měly odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Za účelem zajištění přiměřené lhůty pro provedení těchto ustanovení ve všech členských státech by se mělo stanovit datum vstupu tohoto nařízení v platnost.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy A, C a E směrnice 92/65/EHS se pozměňují tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1284/2002
ze dne 15. července 2002,
kterým se stanoví obchodní norma pro lískové ořechy ve skořápce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lískové ořechy patří mezi produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2200/96, pro něž je nutno přijmout normy.
Za tímto účelem a v zájmu zachování průhlednosti na světovém trhu je vhodné vzít v úvahu normu pro lískové ořechy, kterou doporučuje pracovní skupina pro normalizaci produktů podléhajících zkáze a pro rozvoj jakosti Evropské hospodářské komise OSN (EHK OSN).
(2) Uplatňování této normy má za cíl vyloučit z trhu produkty neuspokojivé jakosti, zaměřit produkci na uspokojování požadavků spotřebitelů a usnadnit obchodní vztahy založené na poctivé hospodářské soutěži, a přispět tak ke zvýšení výnosnosti produkce.
Norma by se proto měla vztahovat na všechna stádia uvádění na trh.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obchodní norma pro lískové ořechy spadající pod kód KN 08022100 a kód KN ex081350 je stanovena v příloze.
Norma se vztahuje na všechna stádia uvádění na trh podle podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2200/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1285/2002
ze dne 15. července 2002,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2301/97 o zápisu určitých názvů do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze uvedeného v nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin (Kalakukko)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2082/92 ze dne 14. července 1992 o osvědčeních o zvláštní povaze zemědělských produktů a potravin [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2082/92 postoupilo Finsko Komisi žádost o zápis názvu "Kalakukko" do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze.
(2) Označení "zaručená tradiční specialita" může být použito pouze u názvů zapsaných v tomto rejstříku.
(3) Po zveřejnění názvu uvedeného v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [2] Komise neobdržela žádné námitky ve smyslu článku 8 uvedeného nařízení.
(4) V důsledku toho je třeba název uvedený v příloze zapsat do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze a tak jej podle čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2082/92 v rámci Společenství chránit jako zaručenou tradiční specialitu.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2301/97 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 688/2002 [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se doplňuje k příloze nařízení (ES) č. 2301/97 a zapisuje do Rejstříku osvědčení o zvláštní povaze podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2082/92.
Je chráněn podle čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1298/2002
ze dne 17. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1503/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 3072/95, pokud jde o dovozní cla v odvětví rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 411/2002 [2], a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4a odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1503/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2831/98 [4] musí být žádost o dovozní licenci rýže Basmati doplněna osvědčením o pravosti. Toto osvědčení musí být vydáno příslušným subjektem uznaným Komisí. Příloha III nařízení (ES) č. 1503/96 stanoví seznam příslušných subjektů uznaných Komisí. Pákistánské orgány informovaly Komisi, že příslušný subjekt vydávající osvědčení o pravosti má být od 1. srpna 2002 změněn. Příloha III nařízení (ES) č. 1503/96 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(2) Za tím účelem, aby bylo možné dovážet pákistánskou rýži Basmati doplněnou osvědčením o pravosti, které je vydané po 1. srpnu 2002 novým příslušným pákistánským subjektem, mělo by se toto nařízení používat od uvedeného data.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze III nařízení (ES) č. 1503/96 se odrážka "– Rice Export Corporation of Pakistan Ltd, Karachi" nahrazuje tímto: "– Trading Corporation of Pakistan (Pvt) Ltd".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1309/2002
ze dne 12. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 517/94 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v zájmu účinnější správy by měl být aktualizován kontrolní dokument přílohy VII nařízení Rady (ES) č. 517/94 [1] tak, aby odpovídal společnému kontrolnímu dokumentu Společenství stanovenému v nařízeních Rady (ES) č. 3285/94 [2] a (ES) č. 519/94 [3], obě ve znění nařízení (ES) č. 139/96 [4]. V zájmu jasnosti je nutno příslušným způsobem nově formulovat článek 14 nařízení (ES) č. 517/94;
(2) mělo by být umožněno elektronické vyžádání a vystavení kontrolního dokumentu.
V této souvislosti je nutno pozměnit článek 21 nařízení (ES) č. 517/94 v tom smyslu, že žádost o vystavení uvedeného dokumentu může být podána elektronicky;
(3) ustanovení nařízení (ES) č. 517/94 týkající se postupu výboru je nutno upravit podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5];
(4) postup podle čl. 25 odst. 4 nařízení (ES) č. 517/94, vztahující se k zavedení nouzových ochranných opatření podle článku 13 uvedeného nařízení, je variantou dřívějšího, nyní již neplatného postupu "IIIB". Pro uplatňování nouzových ochranných opatření je vhodné použít příslušný postup podle čl. 6 písm. c) první alternativy rozhodnutí 1999/468/ES;
(5) postup pro uplatňování standardních ochranných opatření podle čl. 25 odst. 5 nařízení (ES) č. 517/94 odpovídá postupu dle čl. 6 písm. c) druhé alternativy rozhodnutí 1999/468/ES, který představuje přiměřený postup pro uplatňování ochranných opatření tohoto druhu;
(6) postup pro uplatňování kontrolních opatření podle hlavy III nařízení (ES) č. 517/94 by tudíž měl být stejný jako pro uplatňování běžných ochranných opatření, totiž postup podle čl. 6 písm. c) druhé alternativy rozhodnutí 1999/468/ES, neboť oba druhy opatření spolu navzájem úzce souvisejí;
(7) z důvodu jasnosti je vhodné nahradit veškerá ustanovení nařízení (ES) č. 517/94 týkající se postupu výboru;
(8) pro účely provádění nařízení (ES) č. 517/94 zahrnuje Svazová republika Jugoslávie Kosovo, jak to stanoví rezoluce 1244 Rady bezpečnosti Organizace spojených národů ze dne 10. června 1999.
Mise Organizace spojených národů v Kosovu (UNMIK) zřídila samostatnou celní správu.
Za účelem zohlednění této situace je nutno upravit přílohy tohoto nařízení;
(9) nařízení (ES) č. 517/94 je tudíž nutno odpovídajícím způsobem pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 517/94 se mění takto:
1. v článku 14 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto: "1. Výrobky podléhající prvotním kontrolním nebo ochranným opatřením Společenství mohou být propuštěny do volného oběhu pouze po předložení dovozního dokumentu.
V případě prvotních kontrolních opatření Společenství vydá dovozní dokument příslušný orgán zřízený členským státem bezúplatně a maximálně do pěti pracovních dnů po přijetí žádosti dovozce Společenství příslušným vnitrostátním orgánem bez ohledu na místo jeho usazení ve Společenství na jakékoli požadované množství.
Taková žádost bude považována za přijatou příslušným vnitrostátním orgánem ve lhůtě tří pracovních dnů po předložení, neprokáže-li se něco jiného.
Dovozní dokument bude vystaven na formuláři podle vzoru v příloze VII.
Článek 21 platí obdobně.
V případě ochranných opatření bude takový dokument vydán v souladu s ustanoveními hlavy IV.
2. Přijímá-li se rozhodnutí o uložení kontrolních nebo ochranných opatření, mohou být kromě informací uvedených v odstavci 1 požadovány doplňující informace.";
2. článek 21 se mění takto:
a) odstavec 3 se nahrazuje tímto: "3. Žádosti o dovozní povolení musí být vypracovány na formulářích podle vzoru, jehož vlastnosti budou stanoveny v souladu s postupem podle čl. 25 odst. 2. Příslušné orgány mohou za podmínek, které samy stanoví, povolit, aby dokumenty týkající se žádostí byly předány elektronicky. Veškeré dokumenty a doklady však musí být příslušným orgánům dostupné.";
b) v odstavci 4 se pododstavec 2 nahrazuje tímto: "V souladu s postupem podle čl. 25 odst. 2 mohou být přijata veškerá opatření nezbytná k provedení tohoto odstavce."; c) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Na žádost dotyčného členského státu mohou být textilní výrobky, které se nacházejí zejména v souvislosti s konkurzem nebo podobnými postupem v držení příslušných orgánů tohoto členského státu a pro které již neexistuje platné dovozní povolení, propuštěny v souladu s postupem stanoveným v čl. 25 odst. 2 do volného oběhu.";
3. článek 25 se nahrazuje tímto: "Článek 25
Výbor pro textil
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na jeden měsíc.
3. Pro záležitosti spadající pod hlavu III tohoto nařízení — s výjimkou článku 13 — se použije postup pro ochranná opatření podle článku 6 rozhodnutí 1999/468/ES v souladu s článkem 7 tohoto rozhodnutí.
Dříve než Komise přijme rozhodnutí, konzultuje výbor v souladu s postupy, které je nutno stanovit v jednacím řádu výboru.
Lhůta podle čl. 6 písm. b) rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na jeden měsíc od přijetí rozhodnutí Komise o uložení ochranných opatření.
Rada může kvalifikovanou většinou rozhodnutí přijaté Komisí během tří měsíců po jeho předání Radě potvrdit, změnit nebo zrušit; pokud se Rada neusnese v této lhůtě, je rozhodnutí Komise považováno za zrušené.
4. V případě nouzových ochranných opatření podle článku 13 tohoto nařízení se použije postup podle článku 6 rozhodnutí 1999/468/ES v souladu s článkem 7 tohoto rozhodnutí.
Dříve než Komise přijme rozhodnutí, konzultuje výbor v souladu s postupy, které je nutno stanovit v jednacím řádu výboru.
Lhůta podle s čl. 6 písm. b) rozhodnutí 1999/486/ES se stanoví na jeden měsíc od přijetí rozhodnutí Komise o uložení ochranných opatření.
Rada může během tří měsíců od předání rozhodnutí Komise Radě přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
5. Předseda může z vlastního podnětu nebo na žádost jednoho ze zástupců členských států konzultovat výbor ve všech jiných otázkách týkajících se uplatňování tohoto nařízení.
6. Výbor přijme svůj jednací řád.";
4. v čl. 3 odst. 3, čl. 5 odst. 2, čl. 6 odst. 2 a 3, čl. 7 odst. 1, čl. 8 odst. 2, čl. 17 odst. 3 a 6, článku 20, čl. 21 odst. 2 a 3, článku 22, článku 23 a článku 28 se slova "v souladu s postupem podle článku 25" nahrazují slovy "v souladu s postupem podle čl. 25 odst. 2";
5. přílohy se mění takto:
a) v přílohách III b a IV se slova "SVAZOVÁ REPUBLIKA JUGOSLÁVIE" nahrazují slovy "SVAZOVÁ REPUBLIKA JUGOSLÁVIE [6]";
b) příloha VII se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1310/2002
ze dne 19. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 963/2002, kterým se stanoví přechodná ustanovení týkající se antidumpingových a antisubvenčních opatření přijatých podle rozhodnutí Komise č. 2277/96/ESUO a č. 1889/98/ESUO, jakož i dosud neukončených antidumpingových a antisubvenčních šetření, stížností a žádostí podle těchto rozhodnutí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva o založení Evropského společenství uhlí a oceli (Smlouva ESUO) končí dnem 23. července 2002;
(2) výrobky, které jsou v současné době zahrnuty do této smlouvy, budou podléhat Smlouvě o založení Evropského společenství;
(3) nařízení (ES) č. 963/2002 [1] stanoví přechodná ustanovení o antidumpingových a antisubvenčních opatřeních přijatých podle rozhodnutí Komise č. 2277/96/ESUO ze dne 28. listopadu 1996 o ochraně proti dumpingovým dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství uhlí a oceli [2], a rozhodnutí Komise č. 1889/98/ESUO ze dne 3. září 1998 o ochraně proti subvencovaným dovozům ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství uhlí a oceli [3]. Přílohy uvedených nařízení vyjmenovávají všechna antidumpingová a antisubvenční opatření platná ke dni 16. dubna 2002, tedy k datu přijetí návrhu Komisí;
(4) mezitím však byly přijaty změny týkající se některých z těchto opatření.
V důsledku toho je třeba výše uvedené přílohy aktualizovat.
Je tudíž vhodné stanovit pozměňovací nařízení, které aktualizuje přílohy nařízení (ES) č. 963/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 963/2002 se mění takto:
1. tabulka v příloze I se mění takto:
a) vedle položky "Ploché válcované výrobky ze železa nebo nelegované oceli (svitky válcované za tepla)": i) údaj ve druhém sloupci "Rozhodnutí číslo"
se nahrazuje tímto: "Rozhodnutí Komise č. 283/2000/ESUO ze dne 4. února 2000 (Úř. věst. L 31, 5.2.2000, s. 15) (opravené rozhodnutím Komise č. 209/2000/ESUO ze dne 22. září 2000) (Úř. věst. L 240, 23.9.2000, s. 12), naposledy pozměněné rozhodnutím Komise č. 841/2002/ESUO ze dne 21. května 2002 (Úř. věst. L 134, 22.5.2002, s. 11) a rozhodnutím Komise č. 1043/2002/ESUO ze dne 14. června 2002 (Úř. věst. 157, 15.6.2002, s. 45)";
ii) v pátém sloupci se údaj týkající se Indie nahrazuje tímto: "Tata Iron & Steel Company Ltd (A078)
Essar Steel Ltd (A083/A076)
Steel Authority of India Ltd (A084/A077)
Jindal Vijayanagar Steel Ltd (A270)
Ispat Industries Ltd (A204)
Všechny ostatní společnosti (A999)";
iii) v šestém sloupci se údaj týkající se Indie nahrazuje tímto:
"0 Závazek/1,5 %
Závazek/11,5 %
Závazek/18,1 %
Závazek/14 %
10,7 %";
b) vedle položky "Ploché za tepla válcované výrobky z nelegované oceli (kvarto plechy)": i) údaj ve druhém sloupci "Rozhodnutí číslo"
se nahrazuje tímto: "Rozhodnutí Komise č. 1758/2000/ESUO ze dne 9. srpna 2000 (Úř. věst. L 202, 10.8.2000, s. 21) naposledy pozměněné rozhodnutím Komise č. 979/2002/ESUO ze dne 3. června 2002 (Úř. věst. L 150, 8.6.2002, s. 36)";
ii) v pátém sloupci se údaj týkající se Rumunska nahrazuje tímto: "Sidex SA (069)
Všechny ostatní společnosti (A999)";
iii) v šestém sloupci se údaj týkající se Rumunska nahrazuje tímto:
"5,7 % 11,5 %";
2. tabulka v příloze II se mění takto: a) v druhém sloupci se údaj
nahrazuje tímto: "Rozhodnutí Komise č. 284/2000/ESUO ze dne 4. února 2000 (Úř. věst. L 31, 5.2.2000, s. 15) opravené rozhodnutím Komise č. 2071/2002/ESUO ze dne 29. září 2000 (Úř. věst. L 246, 30.9.2000, s. 32), naposledy pozměněné rozhodnutím Komise č. 842/2002/ESUO ze dne 21. května 2002 (Úř. věst. L 134, 22.5.2002, s. 18), a rozhodnutí Komise 1043/2002/ESUO ze dne 14. června 2002 (Úř. věst. L 157, 15.6.2002, s. 45)";
b) v pátém sloupci se údaj týkající se Indie nahrazuje tímto: "Essar Steel Ltd (A083/A076)
The Steel Authority of India Ltd (A084/A077)
Tata Iron & Steel Company Ltd (A075/A078)
Ispat Industries Ltd (A204)
Jindal Vijayanagar Steel Ltd (A270)
Všechny ostatní společnosti (A999)";
c) v šestém sloupci se údaj týkající se Indie nahrazuje tímto: "Závazek/4,9 %
Závazek/12,3 %
Závazek/6,2 %
Závazek/9,8 %
Závazek/5,7 %
13,1 %".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. července 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1313/2002
ze dne 19. července 2002,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství, pokud jde o specifikaci modulu ad hoc o celoživotním učení na rok 2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1626/2000 [2], kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství, vypracovalo program modulů ad hoc pro zjišťování pracovních sil na roky 2001 až 2004, který zahrnuje modul ad hoc o celoživotním učení.
(2) Podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 577/98 je třeba nejméně dvanáct měsíců před začátkem referenčního období pro daný modul ad hoc připravit podrobný seznam informací shromažďovaných v modulu ad hoc.
(3) Sdělení Komise KOM(2001) 678 "Učinit evropský prostor celoživotního učení skutečností" zdůrazňuje v odstavci 4.3, že existence srovnatelných informací a statistických opatření je základem pro rozvoj a provádění soudržných a ucelených strategií celoživotního učení a že statistiky a ukazatele již představují důležitou část stávajících podnětů v oblasti celoživotního učení pro sledování pokroku jak při dosahování vyjádřitelných cílů, tak při provádění strategických cílů.
(4) V souladu s hlavními zásadami zaměstnanosti pro rok 2002, cílem C, stanoví členské státy své cíle pro zvýšení investic do oblasti lidských zdrojů, jakož i do účasti na dalším vzdělávání a odborné přípravě (formálním nebo neformálním) a pravidelně sledují pokrok při dosahování těchto cílů.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podrobný seznam informací, jež mají být shromážděny v roce 2003 v rámci modulu ad hoc o celoživotním učení, je obsažen v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1315/2002
ze dne 19. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článkem 63 nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 420/2002 [4] se kromě jiných prováděcích pravidel pro dodávky do palíren stanoví i termíny dodávek.
(2) V Portugalsku při přebírání alkoholu, který byl získán v rámci různých destilací, intervenční agenturou dodávají palírny produkt intervenční agentuře, která ho skladuje v prostorách, jež má ve své správě.
Společenství následně prodává tento uskladněný alkohol prostřednictvím nabídkového řízení.
(3) V poslední době nebylo možné uskutečnit nabídková řízení a skladovací prostory zmíněné agentury jsou nyní zcela zaplněny.
Protože nemohla portugalská intervenční agentura ještě zajistit nové prostory, vyzvala palírny, aby uskladnily alkohol ve svých vlastních prostorách.
V důsledku toho palírny postupně vyčerpaly svou skladovací kapacitu a následně nemohly přijímat veškeré víno dodávané producenty k destilaci podle článku 1 nařízení Komise (ES) č. 378/2002 [5].
(4) Dodací lhůta v Portugalsku proto musí být prodloužena tak, aby mohla být dokončena plánovaná operace a hospodářské subjekty nebyly pokutovány za dodávky uskutečněné po 30. červnu.
Je žádoucí umožnit pokračování dodávek, aby se zabránilo tomu, že dodávky přesáhnou hospodářský rok.
(5) Tato změna se proto musí použít se zpětnou působností od 1. července 2002.
Tato zpětná působnost se nedotýká oprávněného očekávání hospodářských subjektů, neboť stanoví pouze prodloužení dodací lhůty.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 63 odst. 9 nařízení (ES) č. 1623/2000 se vkládá nový pododstavec, který zní: "V hospodářském roce 2001/02 mohou být však vína uvedená ve smlouvách uzavřených s Portugalskem za účelem destilace podle článku 1 nařízení (ES) č. 378/2002 dodána do 31. července 2002." .
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1321/2002
ze dne 22. července 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 1538/91, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1906/90 o některých obchodních normách pro drůbeží maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1101/98 [2], a zejména na články 7 a 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1538/91 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1072/2000 [4] stanoví prováděcí pravidla pro obchodní normy v odvětví drůbežího masa.
(2) Je nezbytné stanovit definici "kohoutka" a v příloze IV nařízení (EHS) č. 1538/91 doplnit příslušné požadavky, které musí být u kohoutka splňovány.
(3) V případě označení chovu ve volném výběhu na obalu masa z kachen a hus určených k produkci "foie gras" je nezbytné uvést na obal rovněž tento údaj, aby byl spotřebitel plně informován o charakteristice produktu.
(4) Měla by být usnadněna kontrola prováděná členskými státy na jatkách, farmách, u podniků vyrábějících krmiva a v líhních, a proto je nezbytné změnit pravidla pro vedení záznamů.
(5) Článek 14 nařízení (EHS) č. 1538/91 stanoví, že v případě prodeje konečnému spotřebiteli musí být názvy produktů a jiné výrazy uvedeny v jazyce nebo jazycích snadno srozumitelných pro spotřebitele v členském státě, v kterém se prodej uskutečňuje.
Toto ustanovení by mělo být zrušeno, neboť se již používá článek 16 směrnice 2000/13/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [5], ve znění směrnice Komise 2001/101/ES [6].
(6) Zkušenosti ukázaly, že při chlazení jatečně upravených těl drůbeže vzduchem dochází u těchto těl k minimální absorpci vody.
Četnost kontrol na jatkách by tedy mohla být snížena, pokud je patřičně doloženo, že výsledky kontrol dosažené za určité časové období odpovídají stanoveným normám.
Ze zkušeností rovněž jasně vyplývá, že u jatečně upravených těl krůt chlazených vzduchem lze zrušit požadavek na pravidelné kontroly absorpce vody.
(7) V zájmu transparentnosti a srozumitelnosti je nezbytné přezkoumat pravidla pro kontrolní analýzy podle čl. 14a odst. 6 a 10 nařízení (EHS) č. 1538/91 a stanovit, že kontrolní analýzy se provádějí pouze v národních referenčních laboratořích.
(8) V zájmu srozumitelnosti by se měly v příloze IV nařízení (EHS) č. 1538/91 používat stejné výrazy jako v článku 10 uvedeného nařízení.
V některých členských státech je poptávka po kohoutech a kapounech chovaných "v extenzivních vnitřních" podmínkách, a proto by tyto položky měly být doplněny v příloze IV bodu b) a měla by se na ně vztahovat stejná maximální hustota ustájení jako na kuřata chovaná ve týchž podmínkách.
Rovněž je nezbytné stanovit minimální věk pro porážku kohoutů a kapounů.
U perliček chovaných v podmínkách "tradičního volného výběhu" by měla být stanovena stejná maximální hustota ustájení v budově jako u kuřat, neboť maximální hustota drůbeže na venkovní ploše je stejná pro kuřata i perličky.
Je nezbytné stanovit minimální věk pro porážku krůt a krocanů chovaných v podmínkách "tradičního volného výběhu" a určených k produkci děleného drůbežího masa.
Tento typ produkce vyžaduje kratší období výkrmu než produkce krůt pro pečení, a proto by minimální věk pro porážku měl být nižší než u těchto krůt.
(9) Měly by být přesněji vymezeny požadavky na velikost vzorku u jednotlivých skupin děleného drůbežího masa podle přílohy VIa odst. 2 nařízení (EHS) č. 1538/91.
(10) Název a adresa národní referenční laboratoře Dánska, Irska, Nizozemska, Rakouska a Portugalska se změnily.
(11) Nařízení (EHS) č. 1538/91 by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1538/91 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) v odst. 1 písm. a) se vkládá pátá odrážka, která zní: "— kohoutek: samec kuřete nosnicového typu s tuhým, ne však zcela zkostnatělým hřbetem hrudní kosti, který může být poražen nejdříve ve věku 90 dnů.";
b) v odst. 2 posledním pododstavci se odkaz na "směrnici 79/112/EHS" nahrazuje odkazem na "směrnici 2000/13/ES."
2. V čl. 9 prvním pododstavci se odkaz na "směrnici 79/112/EHS" nahrazuje odkazem na "směrnici 2000/13/ES".
3. Čl. 10 odst. 1 se mění takto:
a) v prvním pododstavci se odkaz na "směrnici 79/112/EHS" nahrazuje odkazem na "směrnici 2000/13/ES";
b) vkládá se nový pododstavec, který zní: "Pokud je na obalu masa z kachen a hus určených k produkci "foie gras" vyznačen chov ve volném výběhu (písmena c), d) a e)), pak je nutné rovněž uvést výraz "pocházející z produkce foie gras"."
4. Článek 11 se mění takto:
a) v odstavci 1 se vkládají třetí a čtvrtá odrážka, které znějí: "— počet a celková živá hmotnost nebo hmotnost jatečně upraveného těla dodané a zpracované drůbeže,
— podrobné údaje o prodeji včetně jména a adresy odběratelů po dobu nejméně šesti měsíců po odeslání.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto: "2.
U zmíněných producentů probíhá pravidelná kontrola. Nejméně po dobu šesti měsíců po odeslání musí uchovávat aktuální záznamy o počtu kusů drůbeže podle jednotlivých způsobů chovu, jakož i o počtu prodaných kusů a jménu a adrese odběratelů, o množství a zdroji dodaného krmiva.
Kromě toho musí producenti s produkcí ve volném výběhu vést rovněž záznamy o datu, kdy byl drůbeži poprvé umožněn vstup do volného výběhu.";
c) vkládají se nové odstavce 2a a 2b, které znějí: "2a. Výrobci a dodavatelé krmiv musí po dobu nejméně šesti měsíců od odeslání uchovávat záznamy, které prokáží, že složení krmiva dodaného producentům podle čl. 10 odst. 1 písm. a) odpovídá vyznačeným údajům o použitém krmivu.
2b. Líhně musí vést záznamy o drůbeži považované za pomalu rostoucí druh a dodávané producentům podle čl. 10 odst. 1 písm. d) a e), a to po dobu nejméně šesti měsíců po odeslání.";
d) v odstavci 3 se druhá odrážka nahrazuje tímto: "— u výrobců a dodavatelů krmiva: minimálně jednou za rok,"
5. Článek 14 se zrušuje;
6. Článek 14a se mění takto:
"5a. Pokud při chlazení vzduchem odpovídají výsledky kontroly podle odstavců 3 a 4 požadavkům stanoveným v přílohách V až VII po dobu šesti měsíců, četnost kontrol podle odstavce 3 může být snížena na jednou za měsíc.
Avšak neplnění požadavků stanovených v uvedených přílohách má za následek opětovné zavedení kontrol podle odstavce 3.";
"6. Pokud výsledky kontroly podle odstavce 4 překračují přípustné hodnoty, příslušná šarže je považována za nevyhovující tomuto nařízení.
V takovém případě však mohou příslušná jatka požádat, aby byla provedena druhá kontrolní analýza v referenční laboratoři daného členského státu s použitím metody, kterou zvolí příslušný orgán tohoto členského státu.
Náklady na kontrolní analýzu hradí nabyvatel šarže.";
"10. Pokud výsledky kontroly podle odstavce 8 překračují přípustné hodnoty, může nabyvatel příslušné šarže požádat, aby byla provedena kontrolní analýza v jedné z referenčních laboratoří uvedených v příloze VIII s použitím stejné metody jako při původním testu.
Náklady spojené s kontrolní analýzou hradí nabyvatel šarže.
Úkoly a pravomoci referenčních laboratoří jsou stanoveny v příloze IX."
7. Čl. 14b odst. 2 se mění takto:
a) první odrážka se nahrazuje tímto: "— absorpce vody byla na jatkách pravidelně kontrolována podle čl.
14a odst. 3 rovněž u jatečně upravených těl kuřat a krůt určených k produkci čerstvého, zmrazeného a hluboce zmrazeného děleného drůbežího masa podle odstavce 1.
Tyto kontroly se provádějí minimálně jednou za osmihodinovou pracovní dobu. Nicméně absorpce vody nemusí být pravidelně kontrolována u jatečně upravených těl krůt chlazených vzduchem.
Limitní hodnoty uvedené v příloze VII bodu 9 se vztahují rovněž na jatečně upravená těla krůt,";
b) vkládá se nový pododstavec, který zní: "Pokud při chlazení kuřat vzduchem odpovídají výsledky kontrol podle první odrážky a odstavce 3 požadavkům stanoveným v přílohách V až VII po dobu šesti měsíců, četnost kontrol podle první odrážky může být snížena na jednou za měsíc.
Avšak neplnění požadavků stanovených v přílohách V, VI a VII má za následek opětovné zavedení kontrol podle první odrážky."
8. V čl. 14b odst. 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud určitý porcovací závod splňuje požadavky stanovené v příloze VIa po dobu jednoho roku, snižuje se četnost kontrol na jednou za šest měsíců. Avšak neplnění uvedených požadavků má za následek opětovné zavedení kontrol podle prvního pododstavce."
9. Přílohy I, IV, VIa a VIII se mění tak, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1324/2002
ze dne 22. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1163/2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 1501/95, pokud jde o podmínky vyplácení vývozních náhrad pro produkty z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1163/2002 [3] stanoví odchylky od nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1253/2002 [5], pokud jde o vyplácení rozlišených náhrad.
(2) Článek 2 stanoví, že uvedené nařízení se použije ode dne 1. července 2002.
Uvedené datum by mohlo způsobit zmatení, a proto je třeba jasně určit použitelnost uvedeného nařízení.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Druhý pododstavec článku 2 nařízení (ES) č. 1163/2002 se nahrazuje tímto: "Použije se na vývozní prohlášení přijatá ode dne 1. července 2002."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1334/2002
ze dne 23. července 2002,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1638/98, pokud jde o programy činnosti organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv na hospodářské roky 2002/03 a 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], ve znění nařízení (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména s ohledem na čl. 4a odst. 3 první pododstavec druhou odrážku a na čl. 4a odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 4a odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1638/98 stanoví, že v rámci společné organizace trhu s oleji a tuky, která vstoupila v platnost dnem 1. listopadu 2002, mohou producentské členské státy zadržet v rámci určitých limitů část podpory určené pro producenty olivového oleje a/nebo stolních oliv, aby zajistily prostředky Společenství pro financování programů činnosti uznaných organizací producentů. Je třeba stanovit, že dotyčné programy činnosti se podle nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1513/2001, vztahují pouze na hospodářské roky 2002/03 a 2003/04.
(2) Aby činnost uznaných organizací hospodářských subjektů mohla být účinná, je třeba uznávat různé kategorie hospodářských subjektů majících největší význam pro odvětví olivového oleje a/nebo stolních oliv a současně zajistit, aby tyto organizace měly dostatečnou velikost s ohledem na dosažení ekonomicky významných výsledků.
Členské státy by rovněž měly mít možnost stanovit dodatečné podmínky pro uznání s ohledem na místní situaci, aby uznané organizace měly dostatečnou kapacitu.
(3) V zájmu zabezpečení účinné správy režimu uznaných organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv je třeba stanovit postupy a lhůty pro uznávání takových organizací, kritéria pro výběr programů jejich činnosti, jakož i podrobná pravidla pro platby finančních podpor Společenství.
(4) V zájmu zajištění celkové soudržnosti činností uznaných organizací hospodářských subjektů v odvětví olivového oleje je třeba určit druhy činností způsobilé pro financování Společenství a kritéria pro výběr programů činnosti.
Dotyčné členské státy by měly mít možnost stanovit dodatečná kritéria způsobilosti, aby lépe přizpůsobily činnost skutečným podmínkám v odvětví oliv v jednotlivých státech.
(5) Aby mohla být práce včas zahájena, měly by organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv mít možnost získávat zálohy na povolené financování Společenství proti složení jistoty ve smyslu nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1932/1999 [5].
(6) V zájmu řádné správy pravidel pro organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv by zúčastněné členské státy měly vypracovat plán kontrol, jakož i režim sankcí pro jakékoli nastalé nesrovnalosti.
Je třeba také stanovit, že organizace hospodářských subjektů budou oznamovat výsledky své činnosti vnitrostátním orgánům v daných členských státech, jež budou předávat tyto výsledky Komisi.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel a definice
1. Toto nařízení stanoví pro hospodářské roky 2002/2003 a 2003/2004 prováděcí pravidla k čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98, pokud jde o uznávání a programy činnosti organizací producentů a jejich sdružení, mezioborových organizací a dalších organizací hospodářských subjektů v odvětvích olivového oleje a stolních oliv, na které odkazuje uvedený odstavec.
2. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "organizacemi hospodářských subjektů v odvětví oliv" organizace nebo sdružení uvedené v čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98;
b) "regionální produkční zónou" oblast definovaná v příloze nařízení Komise (ES) č. 2366/98 [6] a oblast tvořená zbytkem území dotyčného producentského členského státu.
V případě Itálie se za regionální produkční zóny považují rovněž tyto oblasti:
- Liguria, Piemonte a Valle d’Aosta nebo
- Lombardia, Trentino-Alto Adige, Veneto a Friuli-Venezia Giulia nebo
- Umbria, Marche a Emilia-Romagna nebo
- Basilicata nebo
- Sardegna nebo
- Abruzzo a Molise.
Článek 2
Podmínky pro uznávání organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv
1. Členské státy uznají ty organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv, které se podřídí všem kontrolám stanoveným v tomto nařízení a které splní určité podmínky.
2. Pro různé druhy organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv se podmínkami uvedenými v odstavci 1 rozumí podmínky stanovené v písmenech a), b), c) a d), přičemž minimální počet členů a ostatní kritéria minimální velikosti mohou být příslušným členským státem zpřísněna, jakož i podmínky stanovené případně vnitrostátními orgány, pokud jde o produkční kapacitu, disponibilní prostředky a kontroly v organizacích hospodářských subjektů v odvětví oliv:
a) organizace producentů se skládají výhradně z producentů oliv, kteří nejsou členy jiné organizace producentů uznané podle tohoto nařízení, která získala podporu produkce podle článku 5 nařízení č. 136/66/EHS pro předposlední hospodářský rok nebo která předložila prohlášení o sklizni za současný hospodářský rok, a mají nejméně
i) 2500 producentských členů nebo
ii) 2 % producentů oliv nebo průměrné produkce olivového oleje nebo stolních oliv v daných regionálních produkčních zónách;
b) sdružení organizací producentů se skládají výhradně z organizací producentů uznaných podle písmena a), které nejsou členy jiného sdružení organizací producentů uznaného podle tohoto nařízení, a mají nejméně
i) deset členských organizací, které jsou usazeny ve více regionálních produkčních zónách daného členského státu, nebo
ii) 15 % průměrné produkce olivového oleje nebo stolních oliv v dotyčném členském státě;
c) ostatní organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv se skládají výhradně z hospodářských subjektů v odvětví oliv, které nejsou členy jiné organizace uznané podle písmena c), a v předchozím hospodářském roku dosáhli nejméně 50 % svého obratu zpracováním oliv případně prodejem olivového oleje nebo stolních oliv, anebo uvedli na trh více než 5000 tun olivového oleje nebo více než 1000 tun stolních oliv, a mají nejméně:
i) 20 členských hospodářských subjektů, které dohromady uvedly na trh nebo zpracovaly více než 15000 tun olivového oleje nebo 3000 tun stolních oliv, případně
ii) 15 % průměrné produkce olivového oleje nebo stolních oliv dotyčného členského státu;
d) mezioborové organizace uznané ve smyslu čl. 4a odst. 2 nařízení (ES) č. 1638/98 členskými státy, v nichž vykonávají svou činnost, a které poskytují široké a vyvážené zastoupení všech hospodářských činností spojených s produkcí, zpracováním a uváděním na trh olivového oleje a/nebo stolních oliv.
3. Aniž je dotčen čl. 10 odst. 1 tohoto nařízení se organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv a jejich sdružení uznané podle článku 20c nařízení č. 136/66/EHS a ostatní organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv uznané daným členským státem, které předložily program činnosti ve smyslu článku 5, považují za uznané podle tohoto nařízení, pokud splňují kritéria podle odstavců 1 a 2.
Článek 3
Postup pro uznávání organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv
1. Pro účely uznání musí dotyčné organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv podat do data stanoveného členským státem, avšak nejpozději do dne 31. března 2003, žádost, z níž vyplývá splnění podmínek podle článku 2.
2. Během dvou měsíců následujících po měsíci podání žádosti obsahující veškeré náležitosti bude organizace hospodářských subjektů členským státem uznána a obdrží číslo schválení.
3. Uznání bude odmítnuto, pozastaveno nebo okamžitě odebráno, pokud dotyčná organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv nesplňuje podmínky pro uznání nebo je předmětem šetření příslušného vnitrostátního orgánu pro nesrovnalosti, pokud jde o provádění tohoto nařízení.
Článek 4
Činnosti způsobilé pro financování Společenstvím
1. Činnosti způsobilé pro financování Společenstvím podle článku 4a nařízení (ES) č. 1638/98 (dále jen "způsobilé činnosti") v oblasti sledování, řízení a správy odvětví olivového oleje a stolních oliv a jejich trhů jsou tyto:
a) shromažďování údajů o daném odvětví a trhu v souladu se specifikacemi stanovenými příslušnými vnitrostátními orgány pokud jde o metody, geografickou reprezentativnost a úroveň přesnosti;
b) vypracovávání studií, zejména na témata spojená s ostatními činnostmi plánovanými v programech činnosti organizací hospodářských subjektů.
2. Způsobilé činnosti v oblasti zlepšování environmentálního dopadu pěstování oliv jsou tyto:
a) provádění společných opatření v zájmu udržování environmentálně přínosných olivových hájů ohrožených zánikem v souladu se stanovenými podmínkami na základě objektivních kritérií, prostřednictvím příslušných vnitrostátních orgánů, zejména pokud jde o oblasti, které mohou být způsobilé, jakož i o oblasti a minimální počet producentů olivového oleje, kteří se musí činností účastnit, aby byla zajištěna jejich účinnost;
b) vypracovávání pravidel pro postup při úspěšném pěstování oliv na základě environmentálních kritériích přizpůsobených místním poměrům, jakož i jejich propagace mezi pěstiteli oliv a kontrola jejich praktického používání;
c) praktické demonstrace metod pěstování oliv s ohledem na ochranu životního prostředí a péči o krajinu;
d) doplňování environmentálních údajů do geografického informačního systému (GIS) uvedeného v článku 2 nařízení (ES) č. 1638/98.
3. Způsobilé činnosti v oblasti zvyšování jakosti produkce olivového oleje a stolních oliv jsou:
a) zlepšování podmínek pro pěstování (zejména potíráním mouchy olivové), sklizeň, dodávky a skladování oliv před zpracováním, v souladu s technickými specifikacemi stanovenými příslušným vnitrostátním orgánem;
b) zlepšování podmínek skladování a využívání zbytků po produkci olivového oleje a stolních oliv;
c) technická podpora odvětví zpracování olivového oleje v aspektech spojených s jakostí produktů;
d) zřizování a zlepšování laboratoří pro analýzu panenského olivového oleje.
4. Způsobilé činnosti v oblasti zpětného zjišťování původu, certifikace osvědčování a ochrany jakosti olivového oleje a stolních oliv jsou:
a) zřizování a řízení systémů umožňujících sledování produktů od pěstitele oliv až po balení a označování v souladu se specifikacemi stanovenými příslušnými vnitrostátními orgány;
b) zřizování a řízení certifikovaných systémů jakosti, založených na systému analýzy rizik a kontroly kritických bodů, v souladu s technickými specifikacemi stanovenými příslušnými vnitrostátními orgány;
c) zřizování a řízení systémů monitorování shody s normami posuzování původu, jakosti a uvádění na trh olivového oleje a stolních oliv, v souladu s technickými specifikacemi stanovenými příslušnými vnitrostátními orgány.
5. Dále uvedené činnosti nejsou způsobilé pro financování Společenstvím podle článku 4a nařízení (ES) č. 1638/98:
a) činnosti, které získávají financování Společenstvím jiné než podle čl. 4a nařízení (ES) č. 1638/98;
b) činnosti zaměřené na přímé zvýšení produkce nebo zahrnující zvýšení skladovací nebo zpracovací kapacity;
c) činnosti spojené s nákupem nebo skladováním olivového oleje nebo stolních oliv nebo činnosti mající dopad na jejich ceny;
d) činnosti spojené s podporou odbytu olivového oleje nebo stolních oliv;
e) činnosti spojené s vědeckým výzkumem.
6. Členské státy mohou přijmout dodatečné podmínky specifikující způsobilé činnosti uvedené v odstavcích 1 až 4 tohoto článku, jež však neznemožní provádění nebo navrhování uvedených programů činnosti.
Článek 5
Programy činnosti organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv
1. Programy činnosti způsobilé pro financování Společenstvím podle čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98 se skládají z činností uvedených v článku 4 tohoto nařízení a provedou se mezi 1. listopadem 2002 a 31. říjnem 2004.
2. Každá organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv uznaná podle tohoto nařízení může podat žádost o financování Společenstvím pro jeden program činnosti k datu stanovenému členským státem, avšak nejpozději do 31. března 2003.
Žádost musí obsahovat:
a) podrobné údaje o dané organizaci hospodářských subjektů;
b) informace o kritériích pro výběr uvedených v čl. 6 odst. 1;
c) popis a zdůvodnění navrhovaných činností a jejich časového plánu;
d) plánované výdaje, rozepsané podle jednotlivých činností a oblastí činností uvedených v článku 4, zvlášť uvádějící režijní náklady, jež nesmějí překročit 2 % celkové částky, a ostatní hlavní druhy nákladů;
e) plán financování podle oblastí činností uvedených v článku 4 s uvedením zejména využitého financování Společenstvím a případně finančních příspěvků od hospodářských subjektů a státních příspěvků;
f) popis kvantitativních a kvalitativních ukazatelů výkonnosti, umožňujících hodnocení programu ex-post;
g) důkaz, že byla složena bankovní jistota na částku rovnající se nejméně 5 % požadované finanční podpory Společenství;
h) případná žádost o zálohu podle článku 8;
i) prohlášení příslušné organizace o tom, že na dané programové činnosti jí nebyla poskytnuta žádná jiné finanční podpora Společenství;
j) v případě mezioborových organizací a sdružení organizací producentů podrobné údaje o organizacích hospodářských subjektů odpovědných za vlastní provádění subdodadavatelských činností v jejich programech;
k) v případě organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv, tvořících část sdružení producentů nebo mezioborové organizace prohlášení, že činnosti uvedené v jejich programech nejsou součástí jiné žádosti o finanční podporu Společenství podle tohoto nařízení.
Článek 6
Výběr programů činnosti
1. Členské státy vyberou programy činnosti na základě těchto kritérií:
a) všeobecné kvality programu a jeho shody s cíli a prioritami odvětví oliv v dané oblasti, stanovené dotyčným členským státem;
b) dostatečnosti finančních zdrojů zúčastněných organizací hospodářských subjektů pro účely provádění navržených činností;
c) rozsahu oblasti zahrnuté do programu činnosti;
d) vztahu mezi požadovanou výší finanční podpory Společenství a objemem produkce oliv, prodaných členy dotyčné organizace hospodářských subjektů;
e) rozmanitosti hospodářského prostředí v dané oblasti, na niž se bral ohled v programu činnosti;
f) existence více oblastí činnosti a velikosti finančního příspěvku od hospodářských subjektů.
Členské státy vezmou v úvahu rozdělení žádostí mezi různé druhy organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv, uvedené v článku 2, a rozsah pěstování oliv v každé z oblastí.
2. Členské státy vyloučí z výběrového řízení všechny programy činnosti, které jsou neúplné, obsahují nepřesné informace nebo obsahují jednu z nezpůsobilých činností uvedených v čl. 4 odst. 5.
3. Nejpozději do dne 31. května 2003 členské státy schválí programy činnosti, kterým přiznaly odpovídající vnitrostátní financování.
Členské státy to oznámí dotyčným organizacím hospodářských subjektů.
Konečné uznání programu činnosti může být podmíněno začleněním změn pokládaných členským státem za nezbytné.
Pokud není navržený program činnosti vybrán, členský stát okamžitě uvolní jistotu uvedenou v čl. 5 odst. 2 písm. g).
Článek 7
Změny programů činnosti
Organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv mohou postupem stanoveným členským státem požádat, aby jejich schválený program činnosti byl pozměněn v jednom z oborů činnosti uvedených v článku 4, pokud to nepředstavuje zvýšení financování.
Žádosti o změnu musí být doplněny podpůrnými dokumenty uvádějícími důvody, podstatu a důsledky navržených změn.
Článek 8
Zálohy
1. Organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv, které podaly žádost podle čl. 5 odst. 2 písm. h) obdrží za podmínek uvedených v odstavci 2 tohoto článku zálohu nejvýše 90 % příspěvku Společenství, poskytovaného na období uvedené ve schváleném programu činnosti.
2. V průběhu měsíce následujícího po uznání daného programu činnosti členský stát vyplatí dotyčné organizaci hospodářských subjektů jednu třetinu částky uvedené v odstavci 1 a po 16. říjnu 2003 zbývající dvě třetiny, jakmile organizace prokázala, že první tranše zálohy byla skutečně využita.
3. Platby uvedené v odstavci 2 jsou předmětem složení jistoty dotyčnými organizacemi hospodářských subjektů v souladu s nařízením (EHS) č.
2220/85 ve výši rovné 110 % požadované zálohy. Hlavním požadavkem ve smyslu článku 20 uvedeného nařízení je provedení opatření uvedených ve schváleném programu činnosti.
4. K datu, které bude stanoveno členským státem, avšak nejpozději do dne 31. března 2004, mohou dotyčné organizace hospodářských subjektů podat žádost o uvolnění jistoty uvedené v odstavci 3 až do částky rovné polovině skutečně vynaložených výdajů.
Členský stát stanoví, jaké podpůrné dokumenty musejí být k této žádosti přiloženy, ověří je a poté uvolní jistoty odpovídající příslušnému výdaji, a to nejpozději do konce druhého měsíce následujícího po měsíci, kdy byla daná žádost podána.
Článek 9
Výplata finanční podpory Společenství
1. Pro účely výplaty finanční podpory Společenství podle článku 4a nařízení (ES) č. 1638/98 nebo případně jejího zůstatku podají organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv k datu, které bude určeno členským státem, avšak nejpozději do dne 31. ledna 2005, žádost u příslušného vnitrostátního orgánu.
Finanční podpora Společenství, odpovídající výše uvedeným žádostem podaným po tomto datu, se sníží o částku rovnou 1 % za každý pracovní den prodlení.
Žádosti podané po 25. únoru 2005 nebudou přijaty.
2. Aby byly žádosti uvedené v odstavci 1 přijaty, musí je doprovázet:
a) podpůrné dokumenty prokazující:
i) výdaje uskutečněné za dané období;
ii) případně platby finančních příspěvků dotyčných hospodářských subjektů a členského státu;
b) souhrnná zpráva obsahující:
i) popis prací provedených podle programu, rozepsaných podle oblasti činnosti uvedených v článku 4;
ii) případné zdůvodnění a finanční důsledky rozporu mezi plánovanými a skutečně provedenými činnostmi;
iii) zhodnocení výsledků, založené na ukazatelích stanovených v čl. 5 odst. 2 písm. f).
3. V případě činností ukončených do dne 31. října 2004, za něž se provedla platba po této lhůtě, se plánované finanční podpora Společenství sníží v prvních 30 dnech o 1 % za každý den prodlení a poté o 2 % za každý následující den.
4. Během tří měsíců následujících po měsíci, ve kterém byla podána úplná žádost uvedená v odstavci 1, a poté, co bylo provedeno ověření dokumentů uvedených v odstavci 2, jakož i kontroly uvedené v článku 10, členské státy vyplatí příslušnou finanční podporu Společenství a uvolní příslušnou jistotu.
Článek 10
Kontrolní a sankční opatření
1. Členské státy ověří, zda jsou plněny podmínky udělení finanční podpory Společenství, zejména pokud jde o plnění podmínek pro uznání, provádění schválených programů činnosti, skutečně vynaložené výdaje a finanční příspěvky dotyčných hospodářských subjektů v odvětví oliv.
Za tím účelem provedou kontrolní plán zahrnující vzorek určený na základě analýzy rizik a zahrnující nejméně 30 % organizací producentů v odvětví oliv a všechny ostatní organizace hospodářských subjektů v odvětví oliv získávající finanční podporu Společenství podle tohoto nařízení.
2. Členské státy určí nebo případně stanoví sankce za nesrovnalosti týkající se tohoto nařízení.
Tyto sankce musejí být účinné, přiměřené a odstrašující a v nejzávažnějších případech musejí zahrnovat odnětí uznání a finanční pokutu ve výši nejméně dvojnásobku finanční podpory Společenství, které se nesrovnalosti týkají.
3. Pro každou organizaci hospodářských subjektů v odvětví olivového oleje se v rámci kontrol podle odstavce 1 založí samostatná složka dokumentů. Tyto složky budou obsahovat provedená přezkoušení a kontroly, případně zjištěné nesrovnalosti a uložené sankce.
Článek 11
Sdělení členských států
1. Nejpozději dnem 31. prosince 2002 sdělí producentské členské státy v odvětví olivového oleje Komisi vnitrostátní opatření, týkající se zejména:
a) podmínek pro uznávání organizací hospodářských subjektů podle čl. 2 odst. 2;
b) dodatečných specifikací a podmínek vztahujících se na způsobilé činnosti podle čl. 4 odst. 1 až 4 a 6 tohoto nařízení;
c) cílů a priorit v odvětví oliv podle čl. 6 odst. 1 písm. a);
d) podrobných pravidel pro režim záloh podle článku 8 a případně pro režim výplat vnitrostátních finančních podpor;
e) kontrolních a sankčních opatření podle článku 10.
2. Nejpozději dnem 30. června 2003 předají členské státy Komisi údaje o uznaných organizacích hospodářských subjektů v odvětví oliv a o schválených programech činnosti a jejich jednotlivých bodech, rozepsaných podle druhů producentských organizací podle článku 2 tohoto nařízení, podle oblastí činnosti uvedených v článku 4 tohoto nařízení, a podle regionálních produkčních zón, jakož i údaje o výši částek zadržených podle čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98 pro hospodářské roky 2002/2003 a 2003/2004.
3. Nejpozději dnem 30. dubna 2005 předají členské státy Komisi zprávu o provádění tohoto nařízení, obsahující nejméně tyto informace:
a) počet financovaných programů, příjemců, ploch, lisoven oleje, zpracovatelských závodů a množství oleje a stolních oliv;
b) podrobné údaje o opatřeních prováděních v oblastech činnosti podle článku 4;
c) rozpory mezi plánovanými a skutečně provedenými opatřeními;
d) popis a vyhodnocení výsledků, zejména na základě vyhodnocení programů činnosti podle čl. 9 odst. 2 písm. b) bodu iii);
e) popis provedených kontrol a navržených, jakož i uplatněných, sankcí podle článku 10;
f) výdaje členěné podle programu a oblasti činnosti podle článku 4 a finanční příspěvky Společenství, členských států a hospodářských subjektů.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1337/2002
ze dne 24. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 76/2002 o předchozí kontrole Společenství nad dovozy některých výrobků ze železa a oceli spadajících do oblasti působnosti smluv o ESUO a ES a pocházejících z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94 [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2474/2000 [2], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 519/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, (EHS) 1766/82 a (EHS) 3420/83 [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1138/98 [4], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
po konzultacích v rámci výborů zřízených podle výše uvedených nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 20. března 2002 zavedly Spojené státy americké ochranné opatření "Section 201" v podobě celních kvót a dodatečných valorických cel v rozmezí od 8 % do 30 % na různé kategorie výrobků z oceli.
Tato přísná americká omezení hrozí odkloněním velkého množství takových výrobků ze Spojených států amerických na trh Společenství a tím i poškozením výrobců ve Společenství.
560/2002 [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1287/2002 [6] uložilo prozatímní ochranná opatření proti dovozům patnácti kategorií výrobků z oceli poté, co Komise zaznamenala značný nárůst těchto dovozů v období od 1998 do 2001 a došla k předběžnému závěru, že tento nárůst dovozů za nízké ceny je jasným důkazem ohrožení výrobců ve Společenství.
Komise dospěla rovněž k závěru, že zvýšené dovozy jsou způsobeny odkloněním obchodních toků následkem ochranářského postoje Spojených států amerických.
Mimoto Komise provádí v současné době "ochranné" šetření týkající se výrobků, na něž se vztahují tato ochranná opatření, a šesti dalších kategorií výrobků.
(3) Statistické údaje zahraničního obchodu Společenství nejsou dostupné ve lhůtách stanovených nařízením Komise (ES) č. 1917/2000 ze dne 7. září 2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1172/95, pokud se jedná o statistiku zahraničního obchodu [7], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1669/2001 [8].
(4) Nařízení Komise (ES) č. 76/2002 [9] zavedlo předchozí kontrolu nad dovozy některých výrobků ze železa a oceli, na které se vztahuje Smlouva o ESUO a Smlouva o ES.
Výrobky spadající do oblasti působnosti uvedeného nařízení neodpovídají přesně výrobkům, kterých se týkají ochranná opatření Spojených států amerických.
Navíc se nařízení nevztahuje na dovozy pocházející ze zemí náležejících k Evropskému sdružení volného obchodu (ESVO), zemí, jež jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP), nebo z Turecka.
Je zřejmé, že jsou potřebné statistické údaje, které umožní rychlou analýzu dovozních trendů pro výrobky ze železa a oceli, které mohou být v důsledku výše uvedených opatření Spojených států amerických odkloněny na trh Společenství bez ohledu na jejich geografický původ.
(5) Předchozí kontrola musí být proto rozšířena, a to jak z hlediska dotyčných výrobků, tak i z hlediska geografického původu.
(6) Nařízení (ES) č. 76/2002 je třeba odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 76/2002 se mění takto:
1 V článku 1 se odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Propuštění výrobků ze železa a oceli spadajících do oblasti působnosti Smlouvy o ESUO a Smlouvy o ES a uvedených na seznamu v příloze I do volného oběhu ve Společenství podléhá předchozí kontrole v souladu s články 11 a 12 nařízení (ES) č. 3285/94 a články 9 a 10 nařízení (ES) č. 519/94. Toto se vztahuje na dovozy pocházející ze všech třetích zemí. Avšak výrobky, které jsou předmětem dohody o dvojí kontrole uzavřené mezi třetími zeměmi a Společenstvím, podléhají podmínkám stanoveným uvedenou dohodou a nikoliv tomuto nařízení."
2. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost osmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1338/2002
ze dne 22. července 2002
o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu sulfanilové kyseliny pocházející z Indie o konečném výběru uloženého prozatímního vyrovnávacího cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 573/2002 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní vyrovnávací clo na dovoz sulfanilové kyseliny pocházející z Indie.
Komise nařízením (ES) č. 575/2002 [3] (dále jen "prozatímní antidumpingové nařízení") také uložila prozatímní antidumpingové clo na dovoz sulfanilové kyseliny pocházející z Čínské lidové republiky a z Indie.
B. DALŠÍ POSTUP
(2) Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na základě kterých bylo rozhodnuto uložit prozatímní vyrovnávací clo, řada dotčených stran předložila písemné připomínky.
Všechny dotčené strany, které požádaly o slyšení, dostaly příležitost vystoupit před Komisí.
(3) Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro stanovení konečných výsledků.
(4) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých mělo být doporučeno uložení konečného vyrovnávacího cla a konečný výběr částek zajištěných pomocí prozatímního vyrovnávacího cla.
Byla jim také poskytnuta lhůta, ve které mohly k tomto sdělení zaujmout stanovisko.
(5) Ústní a písemné připomínky předložené dotčenými stranami byly vzaty v úvahu.
(6) Po přezkoumání prozatímních výsledků na základě nově získaných informací se potvrzují hlavní výsledky stanovené v prozatímním nařízení.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(7) Po vyhlášení prozatímního nařízení řada dotčených stran tvrdila, že definice dotyčného výrobku není správná.
Argumentovaly tím, že existují podstatné rozdíly v jakosti mezi technickou a čištěnou sulfanilovou kyselinou a tyto stupně jakosti mají odlišné vlastnosti a použití.
Bylo tvrzeno, že tyto dva stupně jakosti sulfanilové kyseliny nemohou být považovány za homogenní výrobek, a proto by se s nimi mělo pro účely šetření zacházet jako s odlišnými výrobky.
Na podporu tohoto tvrzení se uvádělo, že mezi těmito dvěma stupni jakosti sulfanilové kyseliny není dostatečná zaměnitelnost.
Čištěná kyselina se sice může použít ve všech aplikacích, to samé však nelze prohlásit o technické kyselině vzhledem k vyšší úrovni obsažených nečistot, zejména reziduí anilinu.
Tyto nečistoty činí technickou kyselinu nevhodnou k využití při výrobě optických zjasňovacích prostředků a potravinářských barviv.
(8) Je třeba připomenout, že se čištěná sulfanilová kyselina získává čištěním technické kyseliny technologickým postupem, ve kterém se odstraňují určité nečistoty.
Tento postup čištění nemění molekulární vlastnosti sloučeniny ani způsob, jakým reaguje s ostatními chemickými látkami.
Proto oba stupně jakosti - technická a čištěná sulfanilová kyselina - sdílejí stejné základní chemické charakteristiky.
Skutečnost, že zaměnitelnost může být v některých aplikacích z hlediska nečistot pouze jednosměrná, proto není považována za dostatečný důvod, aby oba stupně jakosti tvořily různé výrobky, které by měly být posuzovány ve dvou různých samostatných šetřeních.
I když bylo akceptováno, že čištění přidává do výrobního postupu určité dodatečné náklady, je třeba připomenout, že tyto náklady byly vzaty v úvahu při řádném srovnání různých stupňů jakosti vyráběných výrobním odvětvím Společenství a dovážených z dotyčné země, za účelem výpočtu úrovně nabídky pod cenou a úrovně odstranění újmy.
(9) V důsledku toho se Komise nedomnívá, že by připomínky dotčených stran ohledně definice dotyčného výrobku byly postačující ke změně výsledků dosažených v této otázce v prozatímním šetření.
Proto se s konečnou platností došlo k závěru, že oba stupně jakosti sulfanilové kyseliny je třeba pro účely současného řízení považovat za jediný výrobek.
2. Obdobný výrobek
(10) Komise nebyla upozorněna na žádné nové aspekty, které by ji vedly ke změně prozatímních závěrů, tj. že sulfanilová kyselina vyráběná a prodávaná výrobci ve Společenství a tato kyselina vyráběná v Indii a vyvážená do Společenství jsou obdobné výrobky.
(11) Potvrzují se prozatímní výsledky ohledně obdobného výrobku, jak jsou uvedeny v 13. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
D. SUBVENCE
(12) Pokud není dále výslovně stanoveno jinak, potvrzují se zjištění učiněná v prozatímním nařízení o napadnutelnosti subvencí získaných vyvážejícími výrobci.
1. Volné vývozní zóny (EPZ)/Vývozně orientované podniky (EOU)
(13) K tomuto titulu nepřišly žádné nové připomínky.
Potvrzují se zjištění uvedená v 18. až 28. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Následný vývoz - Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPB)
(14) Indická vláda tvrdila, že Komise tím, že nešetřila praktické využití DEPB pro každý případ, porušila duch i znění Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (ASCM). Tvrdila, že Komise hodnotila výhody vyplývající z tohoto režimu nesprávně, jelikož se za subvenci podle čl.
2 nařízení (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") může považovat pouze vrácení částky přesahující skutečně uloženou výši cla.
Proto, aby mohlo být zjištěno, zda existuje subvence, musí být přezkoumáno, zda došlo k takovému nadměrnému vrácení cla.
(15) Ke zjištění, zda DEPB po vývozu je napadnutelnou subvencí, a pokud ano, k výpočtu výše výhody, Komise použila následující přístup.
(16) Komise na základě čl. 2 odst. 1 písm. a) bod ii) základního nařízení dospěla k názoru, že tento režim zahrnuje finanční příspěvek od indické vlády, jelikož se nevybírá jinak splatný příjem státu (tj. dovozní cla). Jednalo se také o výhodu pro příjemce ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení, jelikož vyvážející výrobci byli osvobozeni od povinnosti platit běžná dovozní cla. Subvence DEPB je závislá na vývozní výkonnosti a je tedy napadnutelná podle čl. 3 odst. 4 základního nařízení, pokud se nepoužije některá z výjimek stanovených v základním nařízení.
(17) Čl. 2 odst. 1 písm. a) bod ii) stanoví takovou výjimku, mezi jiným, pro systémy navracení a systémy navracení u náhradních vstupů, které vyhovují striktním pravidlům stanoveným v bodě i) přílohy I, v příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů).
(18) Analýza ukázala, že DEPB po vývozu není systémem navracení nebo navracení u náhradních vstupů.
Tomuto systému chybí zakotvená povinnost dovážet pouze zboží, které se spotřebuje při výrobě vyváženého zboží (příloha II základního nařízení), čímž by se zajistilo splnění požadavků bodu i) přílohy I. Kromě toho neexistuje žádný systém ověřování, který by kontroloval, zda jsou dovozy skutečně spotřebovány ve výrobním procesu.
Nejedná se ani o systém navracení u náhradních vstupů, protože dovážené zboží nemusí mít stejnou kvantitu a charakteristiky jako vstupy z domácích zdrojů, které byly použity ve výrobě na vývoz (příloha III základního nařízení).
Konečně vyvážející výrobci mohou získat výhody DEPB bez ohledu na to, zda dovážejí vůbec nějaké vstupy.
Aby získal výhodu, stačí, aby vývozce jednoduše vyvezl zboží, aniž by musel prokázat, že byl dovezen nějaký vstupní materiál.
Proto na výhody DEPB mají také nárok vyvážející výrobci, kteří získávají všechny své vstupy na místní úrovni a zboží, které může být použito jako vstupy, nedovážejí.
DEPB po vývozu tedy nesplňuje žádné z ustanovení příloh I až III.
Jelikož se tedy nepoužije výše uvedená výjimka z definice subvence, napadnutelná výhoda odpovídá prominutím všech dovozních cel, normálně splatných pro všechny dovozy.
(19) Z výše uvedeného podle základního nařízení jasně vyplývá, že částka přesahující skutečně uloženou výši dovozního cla je základem pro výpočet výhody pouze v případě systémů navracení a navracení u náhradních vstupů v dobré víře.
Jelikož bylo zjištěno, že DEPB po vývozu nespadá do žádné z těchto dvou kategorií, výhoda odpovídá celým částkám prominutí dovozních cel, nejen případné nadměrné částce, protože za nadměrné se v takovém případě považuje každé prominutí cel.
(20) Z výše uvedených důvodů nemůže být požadavek indické vlády akceptován a potvrzují se prozatímní výsledky ohledně napadnutelnosti tohoto režimu a ohledně výpočtu výhody, jak jsou popsány v 35. až 40. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Režim osvobození od daně z příjmu (Income Tax Exemption Scheme - ITES)
(21) Spolupracující společnost tvrdila, že při výpočtu výhody vyplývající z tohoto režimu nebyla plně vzata v úvahu skutečná výše daně zaplacená společností, protože do původního výpočtu byla zahrnuta pouze minimální alternativní daň (Minimum Alternative Tax - MAT) a nikoliv daně z příjmů předem zaplacené v přecházejících letech.
(22) Tento požadavek byl shledán jako oprávněný.
Výhoda společnosti byla přepočtena a byla zanedbatelná.
4.
Režim "Advance Licence - Advance Release Orders"
(23) Indická vláda tvrdila, že tzv. režim Advance Release Orders (dále jen "ARO"), je pouze legitimním rozšířením legitimního systému navracení dovozních poplatků u náhradních vstupů (předběžná licence - Advance Licence).
Podle indické vlády to dokazuje skutečnost, že existuje nezrušitelná vazba mezi získanými licencemi (i následně vyměněnými za ARO) a dovozem nezbytných vstupů pro výrobu vyváženého zboží.
Navíc indická vláda údajně organizuje a spravuje systém takovým způsobem, aby zabránila jakékoliv možnosti vracení částek přesahujících skutečně uloženou výši dovozního cla.
(24) K tomu indická vláda uvedla, že systém navracení u náhradních vstupů nevyžaduje, aby společnost, která získala výhodu vrácením cla za dovezené vstupy, musela spotřebovat přesně stejné vstupy při výrobě příslušného vyváženého zboží.
Podle indické vlády může společnost při výrobě vyváženého zboží spotřebovat domácí vstupy, pokud jsou spotřebovány v ekvivalentních objemech jako vstupy, které přinesly výhodu vyplývající z prominutí dovozního cla.
Indická vláda dále tvrdila, že uživatel může ARO vyměnit pouze za vstupní produkt (získaný z domácích zdrojů) uvedený na předběžné licenci a že tato licence byla získána s odkazem na vyvážený výrobek, který již spotřeboval odpovídající množství stejného vstupu.
(25) Při posuzování těchto argumentů je třeba připomenout, že předběžné licence jsou k dispozici vývozcům (vyvážejícím výrobcům a vyvážejícím obchodníkům), aby jim umožnily bez cla dovézt vstupy používané při výrobě vyváženého zboží.
Předběžné licence uvádějí množství nebo hodnotu povolených dovozů.
V obou případech jsou sazby použité pro určení povolených nákupů bez celních poplatků stanoveny pro většinu výrobků, včetně výrobku, na které se vztahuje toto šetření, na základě "Standard Input Output Norms" (SION).
Položky vstupů specifikované v předběžných licencích jsou položky používané při výrobě příslušného vyváženého hotového výrobku.
(26) Držitel předběžné licence, který hodlá odebírat vstupy z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost za tímto účelem použít ARO.
V takových případech jsou předběžné licence ověřeny jako ARO a jsou po dodání specifikovaných položek převedeny na dodavatele.
Dodavatel tak v souladu s dokumentem "Vývozní a dovozní politika" získá výhody domnělého vývozu, jako je vrácení cla a náhrada spotřební daně.
(27) V tomto případě spolupracující společnost jen ve velmi omezené míře použila předběžné licence k bezcelním dovozům.
Místo toho společnost přeměnila licence na ARO a převedla je na lokální dodavatele za získání obchodních výhod.
Obchodní výhody vyplývající z ARO odpovídají částkám cel, které jsou na základě ARO vráceny dodavateli jako při vývozu.
(28) Systémy navracení cla mohou skutečně umožnit náhrady nebo vracení dovozních poplatků pro vstupy, které jsou spotřebovány při výrobě jiného výrobku, přičemž tento výrobek obsahuje vstupy domácího původu, které mají stejnou kvalitu a charakteristiky jako vstupy, které měly být dovezeny.
Například by bylo možné, aby společnost v případě nedostatku bezcelně dovážených vstupů použila domácí vstupy, zahrnula je do vyváženého zboží a potom, v pozdějším stadiu, bez cla dovezla odpovídající množství vstupů.
V této souvislosti je důležitá existence systému ověřování nebo kontrolního postupu, který by to v tomto případě umožnil indické vládě zajistit a prokázat, že množství vstupů, pro které je požadováno vrácení cel, nepřevyšuje množství vyvezených podobných výrobků, bez ohledu na formu takového vývozu, a že nedochází k vracení dovozních poplatků ve výši, která převyšuje poplatky původně uložené na dotyčné dovážené vstupy.
(29) Jak je uvedeno v prozatímním nařízení, ověřování ukázalo, že neexistoval žádný systém nebo postup, který by potvrdil, zda a které vstupy, dodané proti ARO, byly spotřebovány při výrobě vyvezených výrobků, nebo zda došlo k úlevě nebo vrácení dovozních poplatků v částce, která je vyšší než poplatky ukládané na dovážené vstupy, podle bodu i) přílohy I a přílohy II a III základního nařízení.
Dovozce především nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat vstupy dodané proti ARO ve výrobním procesu.
Jelikož prominutí dovozních poplatků není omezeno na poplatky splatné za zboží spotřebované při výrobě vyvážených výrobků, není splněna podmínka, aby výhodu z takového prominutí mohlo mít pouze zboží při výrobě vyvezených výrobků skutečně spotřebované.
Proto se došlo k závěru, že prvek ARO v systému předběžných licencí není povoleným systémem prominutí/navracení dovozních poplatků ve smyslu základního nařízení.
(30) Kromě toho ARO nemohou být považována za systém navracení dovozních poplatků, protože se ukazuje, že pro dovážené vstupy neexistují žádné podmínky.
V této souvislosti by systém mohl být považován za systém navracení v dobré víře, a to v případech, kdy prvek dovozu existuje, tj. když existuje vazba mezi dovezenými vstupy a vyvezeným zbožím.
Potom by množství dovezených vstupů mělo odpovídat vyvezenému zboží.
(31) Z výše uvedených důvodů nemohou být uvedená tvrzení akceptována a potvrzují se prozatímní zjištění o napadnutelnosti tohoto systému a prozatímní výpočet výhody.
5. Program podpory vlády Maharashtry
(32) Jak je uvedeno v prozatímním nařízení, tento program je přístupný pouze společnostem, které investovaly do určitých stanovených zeměpisných oblastí, které jsou pod správou státu Maharashtra. Není přístupný společnostem sídlícím mimo tyto oblasti.
Výše výhody se liší podle dotyčné oblasti. Program je proto specifický ve smyslu čl.
3 odst. 2 písm. a) a čl.
3 odst. 3 základního nařízení.
(33) Indická vláda a dotyčná společnost tvrdily, že tento program je nenapadnutelnou subvencí, protože splňuje kritéria čl. 4 odst. 3 základního nařízení, a proto má nárok na regionální subvenci "zelené světlo" poskytovanou státem Maharashtra.
(34) Aby nepodléhaly vyrovnávacím opatřením, musely by subvence poskytované znevýhodněným regionům na území země původu a/nebo vývozu podle uvedeného článku splňovat určitá kritéria; zejména by musely být: i) subvencemi poskytovanými na základě všeobecného rámce regionálního rozvoje, ii) dotyčné regiony by musely být přesně určenými souvislými územními oblastmi, které lze hospodářsky a správně vymezit, a iii) musely by být považovány za znevýhodněné na základě nestranných a objektivních kritérií, která musí být zřetelně stanovena v právních předpisech nebo jiných úředních dokumentech.
Tato kritéria zahrnují měřítko pro hodnocení hospodářského rozvoje, které vychází alespoň z jednoho z těchto činitelů: příjem na hlavu, nebo příjem domácností na hlavu, nebo hrubý domácí produkt na hlavu (v každém případě nižší než 85 % průměru pro danou zemi původu nebo vývozu), nebo míra nezaměstnanosti měřená za období tří let (nejméně 110 % průměru pro danou zemi původu nebo vývozu).
(35) Vláda státu Maharashtra v dopise ministerstvu průmyslu a obchodu indické vlády uvedla, že uvedený program podpory platí pro celou souvislou oblast ležící mimo poměrně vyspělý region zahrnutý do pásu Mumbai-Thane státu Maharashtra, a že znevýhodněná oblast ležící mimo tento pás je charakterizována příjmem na hlavu, který je pod průměrem státu Maharashtra.
Byly poskytnuty číselné údaje, které ukázaly, že příjem na hlavu v oblasti, pro kterou se uplatňuje program podpory, činil v období 1982/83 74,54 % hodnoty platné pro celý stát Maharashtra a 74,81 % této hodnoty v období 1998/99.
Tyto údaje ovšem nebyly doloženy doprovodnými doklady.
(36) Šetření "zelené" subvence v každém případě ukázalo, že příjem na hlavu ve státě Maharashtra, měřený za období tří let (1996/97 až 1998/99), je o více než 60 % vyšší než celostátní průměr Indie.
Je třeba vysvětlit, že 85 % práh se měří vůči příjmu na hlavu pro celou zemi původu nebo vývozu, a nikoliv vůči určitému spolkovému státu nebo regionu.
Z toho je zřejmé, že příjem na hlavu v podporovaném regionu v státu Maharashtra, je, ačkoliv je menší než 85 % regionálního průměru, značně nad celostátním průměrem Indie, a proto podle uvedeného kritéria nespadá do kategorie "zelené" subvence.
Co se týká kritéria nezaměstnanosti, indické orgány neposkytly žádné informace.
(37) Na základě výše uvedených skutečností se došlo k závěru, že tento program podpory v tomto případě nesplňuje kritéria čl. 4 odst.
3 základního nařízení. Proto se potvrzují prozatímní zjištění o napadnutelnosti tohoto programu.
(38) Co se týká výpočtu výše subvence, jak je stanovena v 72. až 74. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, indická vláda a dotyčná společnost tvrdily, že výše výhody získaná odložením daně by měla být vymezena pro celkový objem prodeje v období šetření, a nikoliv pro celkový objem domácího prodeje v období šetření, jak byla prozatímně vymezena, protože se jedná o výhodu pro celou společnost, a z tohoto důvodu by neměla být připisována výlučně domácím prodejům.
(39) Kromě toho upozornily Komisi na určité faktory, podle kterých byly nadhodnoceny výpočty výhody získané dotyčnou společností osvobozením od daně z obratu.
(40) Tvrzení týkající se základu pro vymezení výhody získané odložením daně bylo uznáno za oprávněné a Komise podle toho upravila výpočty výše subvence.
(41) Co se týká osvobození od daně z obratu, po zvážení připomínek dotčených stran a po podrobném přezkoumání prozatímních výsledků byly prozatímní výpočty upraveny, což vedlo k celkovému snížení výše subvence.
(42) Na základě výše popsaných revidovaných výpočtů činí výše subvence, kterou společnost získala v rámci tohoto programu, 0,8 %.
6. Výše napadnutelných subvencí
(43) Výše napadnutelných subvencí vypočítaná v souladu se základním nařízením, vyjádřená jako valorická hodnota, činí pro vyšetřovaného vyvážejícího výrobce 7,1 %.
(44) Úroveň spolupráce s Indií byla vysoká (nad 80 %).
S ohledem na vysokou úroveň spolupráce bylo rozhodnuto stanovit rozpětí subvence pro zbývající podniky na úrovni subvence zjištěné u spolupracujícího vyvážejícího výrobce, tj. 7,1 %.
Všichni ostatní _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 7,1 % _BAR_
E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(45) Po vyhlášení prozatímního nařízení řada dotčených stran zpochybnila definici výrobního odvětví Společenství a jeho postavení ve smyslu čl. 10 odst.
8 základního nařízení. Zejména bylo namítáno, že výrobce, který podal podnět, Sorochimie Chime Fine, neměl při podání podnětu podporu druhého výrobce ve Společenství, Quimigal S.A.
(46) Je třeba připomenout, že Quimigal, i když nepatřil k původním navrhovatelům, vyjádřil v počátečním stadiu řízení podporu a plně spolupracoval při šetření.
Svoji podporu také znovu potvrdil v průběhu šetření v reakci na požadavky některých dotčených stran.
Protože Komisi nebyly předloženy žádné nové informace, které by ji vedly ke změně jejích dřívějších zjištění, potvrzují se tedy prozatímní zjištění ohledně definice výrobního odvětví Společenství a jeho postavení, jak jsou podrobně popsána v 78. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ÚJMA
1. Předběžné poznámky
(47) Několik dotčených stran zpochybnilo způsob, jakým Komise stanovila číselné údaje o dovozech sulfanilové kyseliny do Společenství, o spotřebě ve Společenství a o podílech na trhu.
Tyto strany tvrdily, že nebyly dostatečně informovány o zjištěních Komise týkajících se dovozů, co se týká objemů i hodnoty, a proto bylo porušeno jejich právo na obhajobu.
Upozornily na to, že tyto informace také chyběly ve zveřejněném znění podnětu, takže podnět nesplňoval požadavky popsané v čl. 10 odst.
29 odst. 1 základního nařízení s informacemi, které jsou důvěrně poskytnuty stranami šetření, zacházejí vyšetřovací orgány jako s důvěrnými informacemi, jsou-li k tomu udány oprávněné důvody.
Je třeba připomenout, že sulfanilovou kyselinu vyrábí na celém světě poměrně malý počet výrobců.
Proto nebylo z důvodů důvěrnosti možné zveřejnit přesné informace o dovozech tohoto produktu do Společenství, zejména u zemí, ve kterých působí pouze jeden vyvážející výrobce.
Proto byly v rámci sdělení dotčeným stranám zpřístupněny indexované hodnoty a byly jim k těmto a souvisejícím položkám dány k dispozici vysvětlivky.
(49) Protože žádná z dotčených stran, které vznesly otázku nedostatečného zveřejnění údajů, nebyla schopna prokázat, že jí zpřístupněné údaje v souhrnné formě neumožnily hájit svá práva, jejich argumenty v tomto ohledu musely být odmítnuty.
2. Dotyčné dovozy
(50) Jedna dotčená strana tvrdila, že údaje o zvýšení dovozů uvedené v prozatímním nařízení byly zavádějící.
Bylo tvrzeno, že jelikož se řada dalších výrobců stáhla z trhu, uživatelé ve Společenství museli nakupovat sulfanilovou kyselinu na světovém trhu, což vedlo k prudkému nárůstu objemů dovozu.
Toto tvrzení muselo být z řady důvodů odmítnuto.
Především nebyly předloženy žádné další důkazy o úrovni dovozů, které by měnily výsledky dosažené v prozatímním šetření.
Podobně, zatímco v 161. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo potvrzeno, že se očekává, že dovozy z Indie budou nadále hrát významnou roli v uspokojování poptávky ve Společenství, bylo také připomenuto, že pokud by výrobní odvětví Společenství neutrpělo subvencovanými dovozy újmu, bylo by schopné uskutečnit určité expanzivní plány, a tak uspokojit větší část poptávky ve Společenství.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzují prozatímní zjištění ohledně dovozů z Indie do Společenství a ohledně úrovně nabídky pod cenou, jak jsou popsána v 81. až 85. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Situace výrobního odvětví Společenství
(51) Přezkoumání účinků dovozu subvencovaných výrobků na výrobní odvětví Společenství podle čl. 8 odst. 5 základního nařízení zahrnovalo posouzení všech relevantních hospodářských činitelů a ukazatelů, které ovlivňují stav daného výrobního odvětví.
(52) Po předběžném sdělení řada dotčených stran zpochybnila způsob, jakým Komise došla k prozatímnímu určení újmy, protože určité ukazatele ukazovaly na pozitivní vývoj.
Bylo především tvrzeno, že růst výroby, prodeje a využití kapacity výrobního odvětví Společenství ve zkoumaném období (od 1. ledna 1997 do 30. června 2001) prokázal, že toto odvětví neutrpělo újmu.
Jedna dotčená strana také tvrdila, že Komise neprovedla řádné posouzení mzdových nákladů, jak to požaduje čl. 8 odst.
8 odst. 5 základního nařízení nejsou žádné hospodářské činitele nebo ukazatele uvedené v tomto článku pro určení újmy nezbytně rozhodující.
Je skutečně pravda, že určité ukazatele týkající se množství vyrobených a prodaných výrobním odvětvím Společenství ukazovaly na pozitivní vývoj.
To je však třeba posuzovat s ohledem na skutečnost, že se ve zkoumaném období spotřeba sulfanilové kyseliny ve Společenství zvýšila o 13 % a že na trhu došlo ke snížení počtu dodavatelů kvůli ukončení činnosti některých výrobců ve Společenství.
(54) Důležitější je připomenout, že výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu ve formě snižování a brždění cen.
Průměrná prodejní cena prudce poklesla především mezi rokem 1997 a 1998 kvůli citelnému tlaku rostoucího objemu dovozů.
I když výrobní odvětví Společenství bylo následně schopno průměrnou prodejní cenu zvýšit, protože se také zvýšila poptávka na trhu Společenství, nepodařilo se mu dosáhnout úrovně, která by dovolovala plně pokrýt výrobní náklady a pokračující ztráty v období šetření.
(55) Co se týká argumentu uvedeného v souvislosti se mzdami, je třeba upozornit na to, že ačkoliv se počet pracovníků zaměstnaných společností Sorochimie ve zkoumaném období snížil, průměrné náklady na zaměstnance se zvýšily.
Je to způsobeno tím, že v tomto období došlo ke změně profesní skladby zaměstnanců a také k všeobecnému růstu mezd.
Pokud se jedná o společnost Quimigal, je třeba připomenout, že ve výchozím roce indexování (1998) tato společnost nevyráběla sulfanilovou kyselinu.
Když s touto výrobou začala v roce 1999, pracovníci v této výrobě pracovali na plný úvazek a od roku 2000 odpracovali dokonce jeden den navíc.
Žádná ze společností neuvedla, že by mzdy pracovníků vyrábějících kyselinu sulfanilovou byly ovlivněny dotyčnými dovozy.
Proto mzdy nebyly považovány za ukazatel újmy.
(56) Na základě výše uvedených skutečností se potvrzují prozatímní zjištění, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu článku 8 základního nařízení, jak jsou podrobně popsána v 88. až 107. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. PŘÍČINY
1. Všeobecné připomínky k závěrům Komise o příčinách újmy
(57) Některé dotčené strany tvrdily, že výrobní odvětví Společenství bylo samo zčásti odpovědné za újmu, kterou utrpělo.
Některé strany zpochybnily kvalitu vedení společnosti Sorochimie, jejích výrobků a služeb poskytovaných zákazníkům a zdůraznily skutečnost, že tato společnost sama ve zkoumaném období dovážela sulfanilovou kyselinu.
Jedna strana také tvrdila, že újma, kterou utrpěla společnost Sorochimie, by měla být připsána jejím dalším obchodním aktivitám (lepidla), které v období šetření měly významné obtíže.
Co se týká situace firmy Quimigal, druhé společnosti tvořící součást výrobního odvětví Společenství, bylo tvrzeno, že k údajné újmě také přispělo její rozhodnutí vstoupit v počáteční etapě na trh se strategií nízkých cen.
Konečně bylo také tvrzeno, že výrobní odvětví Společenství muselo splnit přísné předpisy na ochranu životního prostředí a mělo vyšší náklady na pracovní síly a dopravu než vyvážející výrobci v Indii, v důsledku čehož dovozy pocházející z této země měly konkurenční výhodu a nebyly nabízeny za ceny, které by poškozovaly výrobce.
(58) Šetření ukázalo, že Sorochimie byla ve zkoumaném období, přes finanční obtíže spojené s příliš nízkými cenami na trhu, schopna získat nové zákazníky a přizpůsobit své výrobky jejich potřebám.
Společnost musela ve zkoumaném období nakoupit určitá množství dotyčného výrobku, aby uspokojila existující požadavky zákazníků, když její výrobní zařízení procházelo nezbytnými opravami.
Není tedy možné tvrdit, že společnost Sorochimie přispěla k vlastní újmě.
Podobně je třeba připomenout, že všechny mimořádné náklady týkající se obtíží společnosti spojených s výrobou lepidel byly ze současného šetření vyloučeny, protože nemají žádnou vazbu k dotyčnému výrobku, a proto se neodrážejí v ukazatelích újmy popsaných v prozatímním nařízení.
(59) V 118. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo uvedeno, že rozhodnutí společnosti Quimigal vstoupit na trh bylo přijato v době, kdy ceny sulfanilové kyseliny na trhu Společenství byly vyšší.
Společnost Quimigal se dokázala sama zavést na trhu v době rostoucí poptávky ve Společenství a v době, kdy ve Společenství i mimo něj docházelo u řady dodavatelů sulfanilové kyseliny ke změnám.
Bylo také poznamenáno, že společnost musela nabízet ceny, které se blížily cenám dumpingových a subvencovaných dovozů, aby se v roce 1999 a 2000 dostala na trh a získala na tomto trhu podíl, protože vzhledem ke své poměrně malé velikosti byla spíše tím účastníkem, který následuje ceny ostatních, spíše než by je sám vytvářel.
Nicméně její podíl na trhu v období šetření mírně poklesl, protože se zvýšil objem dovozů z Indie.
Nebyl tedy zjištěn žádný ukazatel, že by zhoršení situace výrobního odvětví Společenství bylo způsobeno příliš ostrou hospodářskou soutěží uvnitř výrobního odvětví Společenství.
(60) Co se týká údajně vyšších nákladů, které muselo výrobní odvětví Společenství nést kvůli plnění předpisů na ochranu životního prostředí a kvůli dalším faktorům, je třeba připomenout, že konkurenční výhoda dotyčných dovozů byla vzata v úvahu při stanovení normální hodnoty.
Proto se potvrzují prozatímní výsledky týkající se příčin újmy, jak jsou uvedeny v 121. až 123. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(61) Po vyhlášení prozatímního nařízení jedna dotčená strana zpochybnila, jak mohla Komise, s ohledem na skutečnost, že je společnost Sorochimie v konkursním řízení, určit, že je výrobní odvětví Společenství životaschopné a konkurenceschopné.
Je třeba připomenout, že Sorochimie musela hledat ochranu před svými věřiteli po určitých problémech s výrobou lepidel a kvůli dalším tlakům v oboru kyseliny sulfanilové.
Obchodní soud v Charleville Mézičres jmenoval správce pověřeného dozorem nad obchodními aktivitami společnosti a poskytl jí lhůtu, ve které měla připravit plán restrukturalizace.
Tato lhůta byla nedávno prodloužena do 31. ledna 2003.
Pokud nedojde k jiným nepředvídaným událostem, existence společnosti by měla ve střednědobém výhledu pokračovat, a proto by měla být ve stavu, kdy může využít výhodu vyplývající z uložení konečných opatření.
Proto se potvrzují prozatímní zjištění, že uložení opatření je v zájmu výrobního odvětví Společenství, jak je uvedeno v 134. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(62) Řada dotčených stran tvrdila, že Komise objektivně neposoudila situaci uživatelů, když nevzala v úvahu žádné zvýšení cen výrobního odvětví Společenství, které by pravděpodobně následovalo po uložení opatření.
Bylo také tvrzeno, že opatření jsou proti zájmu Společenství, protože výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství je nedostatečná k uspokojení poptávky ve Společenství, a protože by mohl vzniknout monopol dvou výrobců ve Společenství vyplývající z uzavření trhu dovozům z Indie a také dovozům z Čínské lidové republiky, které jsou předmětem paralelně probíhajícího antidumpingové šetření.
(63) Co se týká tvrzení, že Komise při rozhodování o opatřeních nevzala objektivně v úvahu různé zájmy, je třeba připomenout, že Komise v prozatímním šetření provedla podrobnou analýzu každého z hlavních uživatelských sektorů (výrobci optických zjasňovací prostředků, přísad do betonu a zvláštních barviv a potravinářských barviv).
Tato analýza zahrnovala posouzení dopadu opatření na náklady těchto výrobců na základě možného zvýšení cen dotyčných dovozů v souvislosti s navrhovanými opatřeními.
Současně byl v tomto výpočtu proveden řádný odpočet maximálního možného zvýšení cen sulfanilové kyseliny prodávané výrobním odvětvím Společenství o 10 % vycházející z toho, že by se jeho ceny po uložení opatření zvýšily na podobnou úroveň jako dotyčné dovozy, přičemž se vzalo v úvahu, že toto odvětví již v období šetření fungovalo při poměrně vysoké míře využití kapacity.
Dotčené strany v této věci nepředložily žádné nové informace, které by měnily výsledky prozatímního rozhodnutí týkající se možného zvýšení výrobních nákladů v různých uživatelských odvětvích.
(64) Co se týká nabídky a hospodářské soutěže na trhu Společenství, je třeba poznamenat, že současná výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství by mohla uspokojit 50 % poptávky ve Společenství.
Účelem opatření není v žádném případě uzavřít trh dovozům z Indie, ale zajistit, že se budou uskutečňovat za nesubvencované ceny a ceny nepůsobící újmu.
Proto se očekává, že na trh budou nadále vstupovat dovozy ze třetích zemí, včetně Indie.
Opatření by měla současně zajistit pokračování výroby sulfanilové kyseliny ve Společenství, v důsledku čehož budou mít uživatelé větší výběr mezi domácími a zahraničními dodavateli, a měla by se také zachovat hospodářská soutěž mezi všemi dodavateli.
Je třeba také zdůraznit, že výrobní odvětví Společenství plánuje zvýšení produkce vyplývající z investic do nových zařízení, pokud to dovolí investiční výdaje.
Aby se to mohlo uskutečnit, je třeba odstranit poškozující účinky subvencovaných dovozů.
(65) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzují prozatímní zjištění, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Společenství, jak jsou popsána v 164. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
I. KOMPENZAČNÍ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstranění újmy
(66) Při absenci jakýchkoliv nových připomínek k tomuto bodu se potvrzuje metodologie použitá ke stanovení rozpětí újmy, jak je popsána v 165. až 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(67) Protože úroveň odstranění újmy je vyšší než zjištěné rozpětí subvencí, konečná opatření by měla vycházet z rozpětí subvencí.
Proto se použije tato celní sazba:
Indie (všechny společnosti): 7,1 %.
3. Konečný výběr prozatímních cel
(68) Vzhledem k zjištěné výši subvencí a s ohledem na závažnost újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné, aby částky zajištěné pomocí prozatímního vyrovnávacího cla byly s konečnou platností vybrány podle sazby konečného cla.
Částky zajištěné v rámci prozatímního cla převyšující konečné clo budou uvolněny.
J. ZÁVAZEK
(69) Po uložení prozatímních opatření jeden vyvážející výrobce z Indie nabídl cenový závazek podle čl. 13 odst.
1 základního nařízení. Tím souhlasil s prodejem dotyčného výrobku na úrovních nebo nad úrovněmi cen, které odstraňují poškozující účinky subvencování.
Tato společnost bude také Komisi pravidelně poskytovat podrobné informace o svých vývozech do Společenství, což znamená, že uvedený závazek může být Komisí účinně kontrolován.
Navíc je struktura prodeje tohoto vyvážejícího výrobce taková, že Komise považuje riziko obcházení dohodnutého závazku za omezené.
(70) Vzhledem k tomu Komise nabídku cenového závazku přijala v rozhodnutí 2000/611/ES [5].
(71) Aby bylo zajištěno dodržování závazku a jeho účinná kontrola, osvobození od cla musí být při předložení žádosti o propuštění do volného oběhu u příslušného celního orgánu podmíněno předložením obchodní faktury, která obsahuje minimálně údaje uvedené v příloze tohoto nařízení.
V případech, kdy není žádná taková faktura předložena, nebo tato faktura neodpovídá deklarovanému výrobku, bude místo toho splatná příslušná sazba vyrovnávacího cla.
(72) Je třeba připomenout, že v případě porušení nebo odvolání závazku, nebo při podezření z porušení závazku, může být podle čl. 13 odst. 9 a 10 základního nařízení uloženo vyrovnávací clo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu sulfanilové kyseliny kódu KN ex29214210 (kód TARIC 29214210*60), pocházející z Indie.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla, která se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, činí 7,1 %.
3. Bez ohledu na odstavec 1 se konečné clo nepoužije na dovozy propuštěné do volného oběhu podle článku 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy výrobků zařazených pod následujícím doplňkovým kódem TARIC, které jsou dále uvedenou společností vyrobeny a přímo vyvezeny (tj. dodány a fakturovány) pro společnost, která ve Společenství působí jako dovozce, jsou od vyrovnávacího cla uloženého článkem 1 osvobozeny pod podmínkou, že se uskuteční v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
2. Dovozy uvedené v odstavci 1 jsou od cla osvobozeny za podmínky, že:
i) při deklaraci k propuštění do volného oběhu je celním orgánům členských států předložena obchodní faktura obsahující minimálně údaje uvedené v příloze a
ii) zboží deklarované a předložené k celnímu odbavení přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního vyrovnávacího cla uloženého na základě nařízení (ES) č. 573/2002 se s konečnou platností vyberou podle sazby konečného cla uloženého tímto nařízením.
Zajištěné částky převyšující konečnou sazbu vyrovnávacího cla se uvolní.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1339/2002
ze dne 22. července 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu kyseliny sulfanilové pocházející z Čínské lidové republiky a Indie a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise a po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 575/2002 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu kyseliny sulfanilové pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") a Indie.
Komise nařízením (ES) č. 573/2002 [3] (dále jen "prozatímní antisubvenční nařízení") rovněž uložila prozatímní vyrovnávací clo na dovozy kyseliny sulfanilové pocházející z Indie.
B. NAVAZUJÍCÍ POSTUP
(2) Po zveřejnění podstatných skutečností a hledisek, na jejichž základě bylo o uvalení prozatímních antidumpingových opatření rozhodnuto, předložilo několik dotčených stran písemně své připomínky.
Všem dotčeným stranám, které požadovaly slyšení, byla poskytnuta příležitost ke slyšení před Komisí.
(3) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací považovaných za nezbytné ke konečnému zjištění.
(4) Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a ohledech, na jejichž základě bylo zvažováno doporučit uvalení konečných antidumpingových cel a konečný výběr částek zajištěných formou prozatímních cel.
Stranám byla rovněž poskytnuta lhůta, ve které mohly, následně po uvedeném zveřejnění, předložit své připomínky.
(5) Ústní i písemné argumenty byly vzaty na vědomí.
(6) Po přezkumu prozatímních zjištění na základě informací shromážděných od té doby se uzavírá, že hlavní zjištění stanovená v prozatímním nařízení jsou potvrzena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(7) Následně po vyhlášení prozatímního nařízení vzneslo několik stran námitku, že definice dotyčného výrobku je nepřesná.
Tvrdily, že technický a vyčištěný stupeň kyseliny sulfanilové se významně odlišují v čistotě, přičemž mají i rozdílné vlastnosti a použití.
Tvrdily, že tyto dva stupně kyseliny sulfanilové není možné považovat za stejné výrobky, a že by tedy měly být pro účely šetření pokládány za odlišné.
Na podporu tohoto tvrzení uvedly, že mezi oběma stupni kyseliny sulfanilové neexistuje dostatečná zastupitelnost.
I když připustily, že vyčištěný stupeň je možné využít ve všech aplikacích, nelze totéž tvrdit o technickém stupni kyseliny sulfanilové, a to vzhledem k obsahu nečistot, které tento stupeň obsahuje, zejména pak anilinových reziduí.
Tyto nečistoty následně činí technický stupeň kyseliny sulfanilové nevhodný k výrobě optických zjasňovačů a potravinových barviv.
(8) Lze však poukázat na to, že vyčištěný stupeň kyseliny sulfanilové je výsledkem čištění technického stupně této kyseliny procesem, který odstraní určité nečistoty.
Tento čistící proces nemění molekulární vlastnosti sloučeniny nebo způsob, kterým reaguje s jinými chemickými látkami.
Technický a vyčištěný stupeň tudíž sdílejí stejné základní chemické vlastnosti.
Skutečnost, že uvedená zaměnitelnost je při určitých aplikacích z důvodů obav o nečistoty možná pouze v jednom směru, nelze tedy považovat za dostatečné ospravedlnění tvrzení, že technický a vyčištěný stupeň kyseliny sulfanilové představují odlišné výrobky, které by měly být projednány odděleně ve dvou samostatných šetřeních.
I když připustíme, že čistící proces představuje v rámci výrobního procesu určité dodatečné náklady, připomíná se, že tyto náklady byly již zohledněny při tvorbě spravedlivého srovnání odlišných stupňů vyráběných výrobním odvětvím Společenství a stupňů dovážených z dotčených zemí za účelem výpočtu úrovně cenového podbízení a hladiny pro eliminaci škod.
(9) V důsledku toho nelze usoudit, že připomínky předložené dotčenými stranami týkající se definice dotyčného výrobku dostačují ke změně zjištění, které byly k této otázce dosaženy v prozatímní fázi.
S konečnou platností se tedy uzavírá, že oba stupně kyseliny sulfanilové by pro účely tohoto řízení měly být chápany jako jediný výrobek.
2. Obdobný výrobek
(10) Komisi nebyly předloženy žádné nové skutečnosti, které by ji přiměly ke změně závěrů přijatých v prozatímní fázi, že totiž kyselina sulfanilová vyráběná a prodávaná výrobci Společenství a kyselina sulfanilová vyráběná v dotčených zemích a vyvážená do Společenství jsou obdobnými výrobky.
(11) Prozatímní zjištění týkající se obdobného výrobku stanovená bodem odůvodnění 12 prozatímního nařízení se tímto potvrzují.
D. DUMPING
1. Indie
1.1.
Obvyklá hodnota
(12) Indický vyvážející výrobce zpochybnil metodologii určování ziskové marže použitou při konstrukci obvyklé hodnoty stanovené v bodě odůvodnění 18 prozatímního nařízení.
Tvrdil, že při tomto určování by měl být zohledněn počáteční a konečný stav zásob stejného výrobku.
(13) Toto tvrzení bylo odmítnuto, protože společnost navrhovala brát ohled na počáteční a konečný stav zásob při určování ziskové marže a nikoli při určování nákladů na výrobu, používaných při výpočtu obvyklé hodnoty.
Použití dvou rozdílných výrobních nákladů ke stejnému účelu není možno připustit.
Navíc výrobní náklady použité v prozatímním nařízení při výpočtu obvyklé hodnoty byly náklady vzniklými v období šetření (dále jen "OŠ") a byly tedy považovány za přiměřenější, neboť nejsou dotčeny žádným ad hoc ohodnocením zásob.
1.2.
Vývozní cena
(14) Tatáž společnost tvrdila, že pro prodej uskutečňovaný prostřednictvím jejího přidruženého dovozce by vývozní cena měla být tvořena s využitím skutečné ziskové marže jejího přidruženého dovozce. Toto tvrzení nemohlo být přijato, neboť zisková marže uvedeného dovozce je založena na transferových cenách mezi přidruženými stranami (dotčená společnost a její přidružený dovozce) a tyto ceny nelze jako takové považovat za spolehlivé v souladu s čl. 2 odst. 9 nařízení č. 384/96 (dále jen "základní nařízení").
(15) Na základě výše uvedeného důvodu jsou zjištění stanovená v bodech odůvodnění 19 až 21 prozatímního nařízení potvrzena.
1.3.
Srovnání
(16) K tomuto bodu nebyly obdrženy žádné připomínky.
Zjištění uvedená v bodech odůvodnění 22 až 26 prozatímního nařízení jsou tudíž potvrzena.
1.4.
Dumpingová marže
(17) Vzhledem k tomu, že ke zjištěním uvedeným v prozatímním nařízení ve vztahu k dumpingu nebyly předloženy žádné připomínky, které by ospravedlňovaly jejich změny, je dumpingová marže (24,6 %) stanovená v bodu odůvodnění 29 prozatímního nařízení potvrzena.
2. Čínská lidová republika
2.1.
Obvyklá hodnota
(18) Vzhledem k tomu, že k tomuto bodu nebyly předloženy žádné nové informace, jsou zjištění stanovená v bodech odůvodnění 30 až 35 prozatímního nařízení potvrzena.
2.2.
Vývozní cena
(19) Vzhledem k tomu, že k tomuto bodu nebyly předloženy žádné nové informace, jsou zjištění stanovená v bodech odůvodnění 36 až 39 prozatímního nařízení potvrzena.
2.3.
Srovnání
(20) Vzhledem k tomu, že k tomuto bodu nebyly předloženy žádné nové informace, jsou zjištění stanovená v bodu odůvodnění 40 prozatímního nařízení potvrzena.
2.4.
Dumpingová marže
(21) Dumpingová marže (21 %) stanovená v bodech odůvodnění 41 a 42 prozatímního nařízení je potvrzena.
E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(22) Po vyhlášení prozatímního nařízení zpochybnilo několik dotčených stran definici výrobního odvětví Společenství a jeho postavení z hlediska čl. 5 odst.
4 základního nařízení. Jmenovitě bylo poukázáno na to, že společnost Sorochimie Chime Fine, stěžující si výrobce, neměla při podání své stížnosti podporu druhého výrobce na území Společenství, společnosti Quimigal S.A.
(23) K tomu lze připomenout, že i když společnost Quimigal nebyla stranou původní stížnosti, vyjádřila svoji podporu řízení v úvodní fázi a při vyšetřování plně spolupracovala.
V odpovědi na tvrzení jistých dotčených stran společnost svoji podporu řízení znovu opakovala v průběhu vyšetřování.
Vzhledem k tomu, že Komisi nebyly tudíž k rukám předloženy žádné nové skutečnosti, které by ji přiměly ke změně předchozích zjištění, prozatímní zjištění týkající se definice výrobního odvětví Společenství a jeho postavení tak, jak jsou uvedena v bodu odůvodnění 44 prozatímního nařízení, jsou tímto potvrzena.
F. ŠKODA
1. Předběžné poznámky
(24) Několik dotčených stran zpochybnilo způsob, kterým Komise stanovila číselné údaje o dovozu kyseliny sulfanilové do Společenství, spotřebě Společenství a podílech na trhu.
Strany namítaly, že o zjištěních Komise k dovozům, a to jak pokud jde o objem, tak hodnotu, nebyly dostatečně zpraveny, čímž byla porušena jejich práva na obranu.
Bylo rovněž poznamenáno, že některé z těchto informací chybějí také ve veřejné verzi stížnosti s tím, že stížnost nesplňuje normy stanovené v čl. 5 odst.
19 odst. 1 základního nařízení informace, která je stranami k vyšetřování předložena jako důvěrná, musí jako taková být vyšetřujícím orgánem i pojímána, pokud dotčená informace takovýto přístup opravňuje.
Připomíná se, že kyselina sulfanilová je na celém světě vyráběna relativně malým počtem výrobců.
Proto z důvodů důvěrnosti nebylo možné zveřejnit přesné údaje o dovozech výrobku do Společenství, zejména pak pro ty země, ve kterých je pouze jediný vyvážející výrobce.
Tudíž pro účely zveřejnění byly údaje opatřeny indexy a dotčeným stranám byl ve vztahu k tomuto a souvisejícím bodům zpřístupněn vysvětlující text.
(26) Vzhledem k tomu, že žádná ze dotčených stran, které vznesly otázku ohledně nedostatečného zveřejnění, nebyla schopna prokázat, že údaje, které jim byly formou shrnutí poskytnuty, jim neumožnily bránit jejich práva, musely být jejich námitky v tomto ohledu odmítnuty.
2. Dotyčné dovozy
(27) Jedna dotčená strana tvrdila, že údaje o zvýšení dovozů uvedené v prozatímní opatření jsou zavádějící.
Namítala, že vzhledem k tomu, že se celá řada dalších výrobců stáhla z trhu, uživatelé ve Společenství byli nuceni nakupovat kyselinu sulfanilovou na světovém trhu, což vedlo k prudkému nárůstu dovozních objemů.
Toto tvrzení muselo být z několika důvodů odmítnuto.
Především, pokud jde o úroveň dovozů, nebyly předloženy žádné další důkazy, které by mohly změnit zjištění dosažená v prozatímní fázi k tomuto bodu.
Obdobně, zatímco v bodě odůvodnění 127 prozatímního nařízení bylo připuštěno, že se očekává, že dovozy budou i nadále hrát významnou roli při plnění poptávky ve Společenství, bylo zde rovněž poznamenáno, že kdyby výrobní odvětví Společenství nebyl vystaven škodlivým účinkům dumpingových dovozů, byl by schopen zavést určitá rozvojová opatření a přispět tak k uspokojení větší části poptávky Společenství.
S ohledem na výše uvedené důvody jsou prozatímní zjištění ve vztahu k dovozům do Společenství z dotčených zemí a jejich cenovému podbízení tak, jak bylo uvedeno v bodech odůvodnění 47 až 54 prozatímního nařízení, potvrzena.
3. Situace výrobního odvětví Společenství
(28) V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení obsahovalo šetření dopadu dumpingových dovozů na výrobní odvětví Společenství vyhodnocení všech relevantních hospodářských činitelů a ukazatelů, které mají vliv na jeho stav.
(29) Následně po prozatímním zveřejnění zpochybnilo několik dotčených stran způsob, kterým Komise dospěla ke svému prozatímnímu stanovení škody, neboť některé indikátory ukazovaly pozitivní vývoj.
Jmenovitě bylo namítáno, že nárůst výroby, prodeje a využití kapacit výrobního odvětví Společenství za analyzované období (1. leden 1997 až 30. červen 2001) prokázaly, že výrobní odvětví neutrpělo škody.
Jedna dotčená strana také tvrdila, že Komise neprovedla řádné vyhodnocení mzdových nákladů tak, jak požaduje čl. 3 odst.
3 odst. 5 základního nařízení žádný z hospodářských činitelů nebo ukazatelů uvedených ve výše jmenovaném článku nemusí být nezbytně rozhodující pro určení škody.
Je skutečně pravdou, že určité ukazatele týkající se objemů vyrobených a prodaných výrobním odvětvím Společenství vykazovaly pozitivní vývoj.
To by mělo být viděno ve světle skutečnosti, že spotřeba kyseliny sulfanilové ve Společenství vzrostla v průběhu analyzovaného období o přibližně 13 % a že na trhu došlo z důvodů ukončení výroby některých výrobců Společenství k poklesu počtu dodavatelů.
(31) Co je ještě důležitější, mělo by být připomenuto, že výrobní odvětví Společenství utrpělo škodu ve formě poklesu a stlačování cen.
Zejména průměrná prodejní cena jeho výrobků v období 1997 až 1998 prudce poklesla, neboť tlak vyvíjený zvyšujícím se objemem dotyčných dovozů se zvýraznil.
Následně, ačkoli bylo výrobní odvětví Společenství schopno zvýšit průměrnou cenu svých výrobků, neboť poptávka na trhu Společenství také vzrostla, nepodařilo se mu dosáhnout úrovně, která by mu umožnila pokrývat plně jeho výrobní náklady, a utrpěné ztráty tak v průběhu OŠ pokračovaly i dále.
(32) Pokud jde o argument ve vztahu ke mzdám, je třeba poznamenat, že, ačkoli počet pracovníků zaměstnaných společností Sorochimie v průběhu analyzovaného období poklesl, průměrné osobní náklady na jednoho zaměstnance vzrostly.
Je tomu tak k vůli skutečnosti, že v tomto období došlo ke změně složení zaměstnanců a rovněž ke všeobecnému zvyšování mezd.
Pokud jde o společnost Quimigal, je zapotřebí poznamenat, že v základním roce indexu (1998) společnost kyselinu sulfanilovou nevyráběla.
Když s její výrobou v roce 1999 začala, podíleli se její pracovníci na této činnosti na plný úvazek a od roku 2000 pracovali jeden den navíc.
Ani jedna ze společností neuvedla, že by mzdy těch, kteří byli zaměstnáni při činnostech souvisejících s výrobou kyseliny sulfanilové, byly dotyčnými dovozy dotčeny.
Mzdy proto nebyly považovány za ukazatel škody.
(33) S ohledem na výše uvedené důvody prozatímní zjištění, že výrobní odvětví Společenství utrpělo materiální škodu ve smyslu článku 3 základního nařízení tak, jak je uvedeno v bodech odůvodnění 57 až 76 prozatímního nařízení, jsou potvrzena.
G. PŘÍČINA ŠKODY
1. Všeobecné poznámky k závěrům Komise k příčinám škody
(34) Některé dotčené strany argumentovaly, že výrobní odvětví Společenství je částečně zodpovědné za škodu, kterou utrpělo.
Několik stran zpochybnilo kvalitu vedení společnosti Sorochimie, jejího výrobku a služby zákazníkům a zdůraznily skutečnost, že společnost v průběhu analyzovaného období kyselinu sulfanilovou sama dovážela.
Jedna ze stran také uvedla, že škoda, kterou společnost Sorochimie utrpěla, by měla být připsána na vrub její další obchodní činnosti (lepidlo), která se v průběhu OŠ dostala do závažných obtíží.
Pokud jde o situaci společnosti Quimigal, druhé společnosti vytvářející část výrobního odvětví Společenství, bylo argumentováno, že k údajně utrpěné škodě přispělo rovněž její rozhodnutí vstoupit v počáteční fázi na trh se strategií nízkých cen.
Konečně bylo rovněž namítáno, že výrobní odvětví Společenství muselo splnit přísná nařízení na ochranu životního prostředí a mělo vyšší mzdové a přepravní náklady než vyvážející výrobci v Indii, což naznačuje, že vývozy pocházející z uvedené země měly konkurenční výhodu a nebyly prováděny ve škodlivých cenách.
(35) Vyšetřování prokázalo, že společnost Sorochimie, navzdory svým finančním obtížím souvisejícím s mimořádně nízkými cenami převažujícími na trhu, byla v průběhu analyzovaného období schopna získat nové zákazníky a upravit svůj výrobek tak, aby vyhovoval jejich potřebám.
Společnost byla v průběhu analyzovaného období nucena zakoupit určitá množství dotyčného výrobku, aby tak splnila požadavky stávajících zákazníků, zatímco její výrobní zařízení procházelo nezbytnými opravami.
Není tudíž možné uvažovat, že si společnost Sorochimie sama přispěla ke své vlastní škodě.
Kromě toho lze prokázat, že všechny mimořádné náklady vztahující se na obtíže společnosti v jejím podnikání s lepidlem byly ze současného vyšetřování vyloučeny, neboť se nevztahují k dotyčnému výrobku a neodrážejí se tudíž v ukazatelích škod popsaných v prozatímním nařízení.
(36) V bodě odůvodnění 85 prozatímního nařízení bylo poznamenáno, že rozhodnutí společnosti Quimigal vstoupit na tento trh bylo přijato v době, kdy byla cena kyseliny sulfanilové na trhu Společenství vyšší.
Společnost Quimigal se dokázala na trhu prosadit v okamžiku jak rostoucí poptávky, tak i změn počtu dodavatelů kyseliny sulfanilové, a to jak ve Společenství, tak mimo něj.
Bylo rovněž poznamenáno, že společnost byla nucena nabízet ceny podobné cenám dumpingových dovozů, aby se tak v letech 1999 a 2000 prosadila na trhu a získala tržní podíl a že její relativně malá velikost znamenala, že je spíše cenovým příjemcem než tvůrcem cen.
Nicméně její podíl na trhu se v průběhu OŠ nepatrně snížil, neboť dovozy z dotyčných zemí nabyly na objemu.
Nebyla tudíž zjištěna žádná indikace, že zhoršování situace výrobního odvětví Společenství je zapříčiněno zostřenou hospodářskou soutěží uvnitř Společenství.
(37) Pokud jde o údajně vyšší náklady, které je výrobní odvětví Společenství nuceno vydávat v důsledku dodržování nařízení na ochranu životního prostředí a jiných bodů, mělo by být připomenuto, že konkurenční výhoda dotyčných dovozů byla při určování obvyklé hodnoty zohledněna.
Proto tedy prozatímní zjištění o příčinách tak, jak jsou uvedena v bodech odůvodnění 88 a 89 prozatímního nařízení, jsou potvrzena.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(38) Po vyhlášení prozatímního nařízení zpochybnila jedna dotčená strana to, jak mohla Komise ve světle skutečnosti, že se společnost Sorochimie nachází v konkurzní správě, rozhodnout, že výrobní odvětví Společenství je životaschopné a konkurenceschopné.
Připomíná se, že společnost Sorochimie byla nucena požádat o ochranu před věřiteli vzhledem k určitým obtížím v jejím podnikání s lepidlem a jiným tlakům v činnostech v oboru kyseliny sulfanilové.
Obchodní soud v Charleville Mézières jmenoval správce, aby dohlížel na obchodní činnost společnosti, a poskytl společnosti časovou lhůtu, ve které si má připravit plán restrukturalizace.
Tato lhůta byla nedávno prodloužena do dne 31. ledna 2003.
Pokud nedojde k nepředvídatelným událostem, společnost by měla být schopna v bezprostřední budoucnosti pokračovat v činnosti a být tak v postavení, ve kterém může těžit z výhod uvalení konečných antidumpingových opatření.
Prozatímní zjištění, že uvalení opatření je v zájmu Společenství tak, jak bylo konstatováno v bodě odůvodnění 100 prozatímního nařízení, jsou tedy potvrzena.
(39) Řada dotčených stran tvrdila, že Komise neprovedla objektivní vyhodnocení situace uživatelů tím, že nevzala ohled na možný nárůst cen výrobního odvětví Společenství, ke kterému po zavedení opatření s největší pravděpodobností dojde.
Bylo rovněž namítáno, že opatření jsou v protikladu se zájmem Společenství, neboť výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství nepostačuje ke splnění poptávky Společenství a že z uzavření trhu pro dovozy z Indie a ČLR by mohla vyplynout případný duopolní stav na trhu, založený na dvou výrobcích ve Společenství.
(40) Pokud jde o tvrzení, že Komise nevzala při určování skutečnosti, zdali je uvalení opatření v protikladu se zájmy Společenství, objektivní ohled na různé zájmy, připomíná se, že Komise provedla v úvodní fázi podrobnou analýzu všech hlavních skupin uživatelů (výrobci optických zjasňovačů, přísad do betonu, barev a barviv).
Tato analýza obsahovala vyhodnocení dopadu opatření na jejich náklady na základě předpokladu, že ceny dotyčných dovozů při navrhovaných opatřeních vzrostou.
Při tomto výpočtu bylo zároveň řádně přihlédnuto k maximálnímu možnému vzrůstu ceny kyseliny sulfanilové prodávané výrobním odvětvím Společenství o 10 %, a to na základě skutečnosti, že jeho ceny by vzrostly na úroveň podobnou cenám dotyčných dovozů po uvalení opatření, přičemž bylo vzato v úvahu, že výrobní odvětví Společenství již v průběhu OŠ operovalo při relativně vysoké míře využití výrobních kapacit.
Jako takové nebyly dotčenými stranami tudíž předloženy žádné nové skutečnosti, které by změnily předchozí zjištění týkající se možného růstu výrobních nákladů různých uživatelských skupin.
(41) Pokud jde o situaci v oblasti nabídky a hospodářské soutěže na trhu Společenství, je třeba poznamenat, že současná výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství může uspokojit přibližně 50 % poptávky Společenství.
Ať tak či onak, účelem opatření není uzavřít trh dovozům z dotyčných zemí, ale zajistit, aby byly prováděny za nedumpingové a nepoškozující ceny.
Předpokládá se tedy, že dovozy ze třetích zemí včetně Indie a ČLR budou i nadále vstupovat na trh.
Zároveň by opatření měla zajistit pokračování výroby kyseliny sulfanilové ve Společenství s tím výsledkem, že uživatelé budou mít širší výběr a konkurenci mezi dodavateli.
Mělo by být rovněž zdůrazněno, že výrobní odvětví Společenství plánuje zvýšit svůj rozsah výroby investicemi do nových zařízení, pokud bude moci odůvodnit kapitálové výdaje.
Aby se tak stalo, je zapotřebí odstranit škodlivé účinky dumpingových dovozů.
(42) S ohledem na výše uvedené důvody prozatímní zjištění, že uvalení opatření není v protikladu se zájmem Společenství tak, jak je uvedeno v bodu odůvodnění 130 prozatímního nařízení, je potvrzeno.
I. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň eliminace škody
(43) Metodologie určování marže škody stanovená v bodech odůvodnění 131 až 133 prozatímního nařízení je tímto potvrzena.
2. Konečná opatření
(44) Vzhledem k tomu, že jak v případě Indie tak ČLR byly zjištěné dumpingové marže nižší než úroveň eliminace škody, uvalená konečná cla by měla odpovídat zjištěným dumpingovým maržím v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení.
(45) Avšak s ohledem na souběžné antisubvenční řízení vůči k Indii podle čl. 24 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2026/97 [4] (dále jen "základní antisubvenční nařízení") a čl. 17 odst. 1 základního nařízení, žádný výrobek nesmí být pro účely nápravy jedné a téže situace, vyplývající z dumpingu nebo vývozních subvencí, vystaven jak antidumpingovým, tak vyrovnávacím clům. Je tudíž nezbytné určit, zdali a v jakém rozsahu výše subvence a dumpingové marže vznikají ze stejné situace.
(46) Pokud jde o Indii, konečné vyrovnávací clo odpovídající výši subvence, které byla shledáno nižší než marže škody, bylo navrženo v souladu s čl. 15 odst.
1 základního antisubvenčního nařízení. Některé z prošetřovaných subvenčních programů, které byly v Indii shledány jako vyrovnávací, představovaly subvence ve smyslu čl.
4 písm. a) základního antisubvenčního nařízení. Jako takové mohly tyto subvence ovlivňovat pouze vývozní cenu vyvážejícího indického výrobce a vést tak ke zvýšené dumpingové marži.
Jinými slovy, konečná dumpingová marže stanovená pro jednoho spolupracujícího indického výrobce je zčásti způsobena existencí vývozních subvencích.
Za těchto okolností se nepovažuje za přiměřené uvalit jak vyrovnávací, tak i antidumpingové clo v plné výši příslušné vývozní subvence a konečně stanovené dumpingové marže.
Tudíž konečné antidumpingové clo by mělo být upraveno tak, aby odráželo skutečnou dumpingovou marži, která zůstane po uvalení konečného vyrovnávacích cla kompenzujícího dopad vývozních subvencí.
Proto sazba konečného dumpingového cla pro Indii byla stanovena na úrovni dumpingové marže (24,6 %) po odečtení sazby konečného vyrovnávacího cla vývozních subvencí (6,3 %).
(47) Vláda Indie a vyvážející indický výrobce proti tomuto přístupu protestovali a tvrdili, že konečné antidumpingové clo by mělo být sníženo o celkovou úroveň subvencí (7,1 %) a nikoliv pouze o výši vývozních subvencí.
Argumentovali, že jakýkoli užitek může být v praxi využit ke křížovému subvencování jakékoli činnosti, kterou si vývozce zvolí, což znamená, že pokud není subvence využívána ke snížení vývozních cen, neměla by být vyrovnávána.
Nebo jinak, argumentovali, že pokud je subvence využita ke snížení domácích cen, měla by být vyrovnána pouze ta část této subvence, která umožňuje nekalé vývozní ceny.
(48) V tomto ohledu budiž poznamenáno, že subvence, které nejsou podmíněny vývozní výkonností (dále jen "domácí subvence"), jsou považovány za subvence, které rovným dílem ovlivňují vývozní cenu i obvyklou hodnotu vyvážejícího indického výrobce, což znamená, že mají neutrální účinek na dumpingovou marži.
Lze tudíž uzavřít, že výše domácích subvencí a dumpingových marží nepocházejí ze stejné situace a v důsledku toho žádná úprava antidumpingového cla není existencí takovéhoto subvencování ospravedlněna.
(49) Pokud jde o ČLR, sazba antidumpingového cla byla stanovena na úrovni dumpingové marže.
3. Konečný výběr prozatímních cel
(50) V ohledem na rozsah dumpingu zjištěného pro vyvážející výrobce a ve světle závažnosti škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství, je považováno za nezbytné, aby částky zajištěné prostřednictvím prozatímních antidumpingových cel byly vybírány na úrovni konečně uvaleného cla.
J. ZÁVAZEK
(51) Jediná spolupracující společnost v ČLR, Mancheng Gold Star Chemical Industry Co., Ltd of Baoding (dále jen "Mancheng") navrhla společně se státem kontrolovanou obchodní společností Sinochem Hebei Import & Export Corporation společný závazek. zde však je třeba připomenout, že společnost Mancheng byla výrobcem, který nesplňoval požadavky, jež by opravňovaly přiznání individuálního přístupu, neboť neměla vývozní licenci a všechny její vývozy probíhaly prostřednictvím zmiňované státem ovládané obchodní společnosti.
Navíc vzhledem k mimořádně nízké úrovni spolupráce ze strany vyvážejících výrobců v ČLR nemůže Komise uvažovat dále o závazku navrhovaném vývozní společností, a to z důvodu vysokého průvodního rizika obejití takovéhoto závazku.
Dotyčné čínské strany byly odpovídajícím způsobem uvědomeny.
(52) Následně po uvalení prozatímních opatření nabídl jediný spolupracující vyvážející výrobce dotyčného výrobku v Indii cenový závazek v souladu s čl. 8 odst.
1 základního nařízení. Souhlasil tak prodávat dotyčný výrobek ve stejných nebo vyšších cenových hladinách, které odstraní škodlivé účinky dumpingu.
Společnost bude Komisi rovněž předkládat pravidelné a podrobné údaje o svých vývozech do Společenství, což znamená, že Komise bude moci závazek účinně sledovat.
Dále, struktura odbytu vyvážejícího výrobce je taková, že Komise považuje riziko obejití přijatého závazku za omezené.
(53) S ohledem na výše uvedené důvody Komise nabídku závazku přijala, a to v rozhodnutí 2002/611/ES [5].
(54) Za účelem zajištění účinného dodržování a sledování závazku, v okamžiku, kdy bude příslušným celním orgánům předložena žádost o uvolnění do volného oběhu, by mělo být osvobození od cla podmíněno předložením obchodní faktury obsahující údaje stanovené v příloze tohoto nařízení, které jsou pro celní orgány nezbytné ke zjištění, zda zásilky odpovídají obchodním dokladům na požadované úrovni podrobností.
V případě, že takováto faktura nebude předložena nebo pokud nebude odpovídat dotyčnému výrobku, který byl celním orgánům předložen, měla by být požadována platba odpovídající sazby antidumpigového cla.
(55) Je třeba poznamenat, že v případě porušení nebo stažení závazku nebo v případě podezření z porušování může být uvaleno antidumpingové clo podle čl. 8 odstavců 9 a 10 základního nařízení.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu kyseliny sulfanilové kódu KN ex29214210 (kód Taric 29214210*60) pocházející z Čínské lidové republiky a Indie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobek uvedený v odstavci 1 tyto: Země _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ 21,0 _BAR_
Indie _BAR_ 18,3 _BAR_ 3. Bez újmy na ustanovení odstavce 1 se konečné clo nepoužije na dovozy uvolněné do volného oběhu v souladu s článkem 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy zboží podle níže uváděného kódu Taric, které bylo vyrobeno a přímo vyvezeno (tj. odesláno a vyfakturováno) níže uvedenou společností podniku ve Společenství činnému jako dovozce, jsou osvobozeny od antidumpingového cla uvaleného podle článku 1 za předpokladu, že jsou dovezeny v souladu s odstavcem 2.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
2. Dovozy uvedené v odstavci 1 jsou osvobozeny od cla pod podmínkou, že
i) celním orgánům členských států je po předložení prohlášení o uvolnění do volného oběhu předložena obchodní faktura, obsahující minimálně nezbytné údaje uvedené v příloze; a
ii) prohlášené zboží předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímního antidumpingového cla uloženého podle nařízení (ES) č. 575/2002 na dovozy kyseliny sulfanilové pocházející z Čínské lidové republiky a Indie se s konečnou platností vyberou ve výši konečně uložené celní sazby.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1342/2002
ze dne 24. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1227/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na články 10, 15 a 80 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K vyřešení specifického praktického problému je žádoucí změnit termín stanovený v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 pro odchylku od čl. 2 odst. 2. Použití různých ustanovení týkajících se udělení odchylky představuje značné a komplikované administrativní zatížení, zejména pokud jde o kontroly a sankce. V zájmu řádné správy by tedy měl být dotyčný termín posunut na 30. listopad 2002.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1227/2000 [3] naposledy pozměněné rozhodnutím (ES) č. 1253/2001 [4] stanovilo termín pro období uvedené v čl. 2 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1493/1999, během něhož může producent získat práva na opětnou výsadbu poté, co dotyčná plocha byla osázena. Z praktických důvodů spojených se získáním těchto práv by mělo být toto období upraveno.
(3) Zkušenost ukázala, že režim prémií za konečné vzdání se vinohradnictví na plochách o výměře nepřesahující 25 arů by měl být zjednodušen, aby se zabránilo nadměrnému administrativnímu zatížení.
(4) Po změně čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 provedené nařízením (ES) č. 2585/2001 by měly být stanoveny podmínky pro poskytování podpory v rámci dřívějších plánů materiálního zlepšení a na podporu mladým zemědělcům, aby nebyl oslaben obecný cíl společné organizace trhu, pokud jde o kontrolu produkčního potenciálu.
(5) V rámci programů restrukturalizace a přeměny by se mělo rozlišovat mezi případy, kdy se podpora poskytuje za uskutečnění celku všech opatření v rámci plánu, a případy, kdy se podpora poskytuje za určité zvláštní opatření.
Měla by proto být stanovena prováděcí pravidla pro vyplácení podpory předem.
(6) Při úpravě doby plánů restrukturalizace a přeměny by se mělo přihlédnout k počasí a zdravotním okolnostem, je-li podpora vyplácena předem.
(7) Stanovené sankce by měly být pozměněny tak, aby odpovídaly v poměru k uskutečňování opatření obsažených v plánu, ale neuskutečněných ve stanovené lhůtě.
V důsledku toho je nezbytné stanovit pro účely kontroly kritérium pro ověření, zda uvedená opatření byla dokončena.
(8) Zkušenost ukázala, že pro případy, kdy se pěstitel rozhodne plán neuskutečnit nebo nepřijmout podporu předem, by měla být stanovena zvláštní ustanovení.
(9) V důsledku toho je žádoucí změnit nařízení (ES) č. 1227/2000.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1227/2000 se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) vkládá se nový odstavec 1a, který zní: "1a. Lhůta stanovená v čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 na 31. červenec se posunuje na 30. listopad 2002."
b) v odstavci 5 se slova "31. březen 2002" nahrazují slovy "15. červenec 2002".
2. Článek 8 se mění takto:
a) odstavec 4 se nahrazuje tímto: "4. Všem podnikům, jejichž plochy vinic nepřesahují 25 arů, může být poskytnuta prémie, přičemž maximální výše prémie na hektar nesmí překročit 4300 EUR.
Členské státy se mohou rozhodnout o poskytnutí prémie uvedené v prvním pododstavci podnikům, jejichž plocha vinic je větší než 25 arů, za účelem vyklučení ploch ve výměře nejméně 10 arů a nejvýše 25 arů.";
b) zrušuje se odstavec 6.
3. Článek 12 se nahrazuje tímto: "Článek 12
1. Pro účely čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se:
a) "běžnou obnovou starých vysloužilých vinic" rozumí opětovné osázení stejné parcely stejnou odrůdou a při stejném způsobu pěstování révy;
b) "mladými zemědělci" rozumějí zemědělci mladší 40 let, kteří mají odpovídající odbornou kvalifikaci a způsobilost, a poprvé zahájili činnost ve vinohradnickém podniku jako vedoucí tohoto podniku.
2. Práva na opětovnou výsadbu uvedená v čl. 11 odst. 3 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1493/1999 zahrnují rovněž práva uvedená v čl. 25 odst. 1 tohoto nařízení."
4. Článek 13 se nahrazuje tímto: "Článek 13
1. Příslušné orgány členských států stanoví minimální velikost parcely, na kterou může být poskytnuta podpora pro restrukturalizaci a přeměnu vinic, jakož i minimální velikost parcely vzniklé z restrukturalizace a přeměny vinic.
2. Příslušné orgány členských států stanoví:
a) definice opatření uváděných v plánech;
b) lhůty pro jejich provedení, které nesmějí překročit pět let;
c) závazek uvádět ve všech plánech za každý rozpočtový rok opatření prováděná v tomto rozpočtovém roce a k těmto opatřením se vztahující plochy;
d) postup pro dohled nad prováděním.
3. Příslušné orgány členských států stanoví pravidla pro omezení použití práv na opětovnou výsadbu, která vyplývají z klučení podle prováděného plánu, pokud by tato práva mohla vést ke zvýšení výnosu z příslušné plochy.
Pravidla se sestaví tak, aby zajistila dosažení cíle systému, a zejména aby v dotyčném členském státě nedošlo k celkovému zvýšení produkčního potenciálu.
Příslušné orgány členských států stanoví pravidla pro používání práv na novou výsadbu.
Tato pravidla stanoví, že tato práva mohou být využita pouze v případě jejich nezbytnosti z technického hlediska a v rozsahu nepřesahujícím 10 % celkové plochy uvedené v plánu.
Tato pravidla stanoví rovněž patřičné omezení podpory udělené pro tyto plochy.
Pokud jde o práva na novou výsadbu uvedená v čl. 11 odst. 3 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1493/1999, stanoví pravidla uvedená v druhém pododstavci tohoto odstavce, že:
a) se nepoužije omezení 10 % uvedené v druhém pododstavci tohoto odstavce;
b) práva na novou výsadbu udělená mladým zemědělcům nepřekročí 30 % částky nově vytvořených práv na výsadbu a přidělené členskému státu v rámci čl. 6 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1493/1999.
4. Příslušné orgány členských států stanoví pravidla pro přesný rozsah a výši podpory, jež bude poskytnuta.
S výhradou ustanovení hlavy II kapitoly III nařízení (ES) č. 1493/1999 a této kapitoly mohou tato pravidla stanovit, zejména pro výplatu paušálních částek, maximální výši podpory za hektar a rozlišení podpory na základě objektivních kritérií.
Pravidla stanoví zejména přiměřeně vyšší částky podpory v případech, kdy práva na opětnou výsadbu vzniklá v důsledku vyklučení podle plánu jsou použita při provádění plánu."
5. Článek 15 se nahrazuje tímto: "Článek 15
1. Podpora se vyplácí po ověření, že dané opatření bylo provedeno.
Jestliže se v rámci ověřování zjistí, že opatření, na něž se podpora vztahuje, nebylo provedeno v celém rozsahu, avšak bylo splněno ve stanovené lhůtě na více než 80 % příslušné plochy, pak se podpora vyplatí po odečtení částky rovnající se dvojnásobku dodatečné podpory, jež by byla poskytnuta pro provedení opatření na celé ploše.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy stanovit, že podpora pro dané opatření se vyplácí producentům před provedením dotyčného opatření, pokud provádění opatření bylo zahájeno a příjemce složil jistotu ve výši 120 % podpory.
Závazkem ve smyslu nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení příslušného opatření do dvou let od vyplacení zálohy.
Toto období může členský stát upravit v případech, kdy:
a) dotyčná území jsou součástí oblasti postižené přírodní katastrofou, uznanou příslušnými orgány dotyčného členského státu;
b) plánované opatření nemohlo být provedeno kvůli zdravotním problémům týkajícím se rostlinného materiálu, které byly potvrzeny subjektem uznaným dotyčným členským státem.
Pokud dotyčný producent obdržel již dříve zálohu na podporu pro jiné opatření týkající se téže plochy, může být podpora vyplacena předem, pouze za předpokladu, že bylo toto předchozí opatření provedeno v celém rozsahu.
Jestliže se v rámci ověřování zjistí, že opatření uvedené v žádosti o podporu a na něž se podpora vztahuje, nebylo provedeno v celém rozsahu, avšak bylo splněno ve stanovené lhůtě na více než 80 % příslušné plochy, pak se jistota uvolní po odečtení částky rovnající se dvojnásobku dodatečné podpory, jež by byla poskytnuta v případě provedení opatření na celé ploše.
Jestliže se producent ve lhůtě stanovené dotyčným členským státem vzdá výplaty podpory předem, uvolní se 95 % složené jistoty.
Členské státy sdělí Komisi lhůtu stanovenou k provedení tohoto pododstavce.
Rozhodne-li se producent ve lhůtě stanovené dotyčným členským státem, že opatření neprovede, musí vrátit všechny předem mu vyplacené zálohy a poté se uvolní 90 % jistoty.
Členské státy sdělí Komisi lhůtu stanovenou k provedení tohoto pododstavce.
3. Jestliže nejsou ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 2 provedena všechna opatření uvedená v žádosti o podporu, musí producent vrátit podporu vyplacenou na základě žádosti, a to v plné výši.
Jestliže však byla všechna opatření v rámci žádosti o podporu provedena ve stanovených lhůtách na více než 80 % dotyčných ploch, pak se částka, která má být vrácena, musí rovnat dvojnásobku dodatečné podpory, jež by byla poskytnuta v případě provedení opatření na všech plochách.
4. Pro účely tohoto článku je při kontrolách dotyčných ploch přípustná odchylka 5 %.
Článek 15a
1. Odchylně od článku 15 mohou členské státy stanovit, že podpora má být vyplácena po ověření, že všechna opatření v rámci žádosti o podporu byla provedena.
Jestliže se v rámci ověřování zjistí, že všechna opatření uvedená v žádosti o podporu nebyla provedena v celém rozsahu, nicméně byla splněna ve stanovené lhůtě na více než 80 % příslušné plochy, pak se podpora vyplatí po odečtení částky rovnající se dvojnásobku dodatečné podpory, jež by byla poskytnuta v případě provedení opatření na celé ploše.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy stanovit, že podpora pro dané opatření se vyplácí producentům před provedením dotyčného opatření, pokud provádění opatření bylo zahájeno a příjemce složil jistotu ve výši 120 % podpory.
Závazkem ve smyslu nařízení (EHS) č. 2220/85 je provedení příslušného opatření do dvou let od vyplacení zálohy.
Toto období může členský stát upravit v případech, kdy:
a) dotyčná území jsou součástí oblasti postižené přírodní katastrofou, uznanou příslušnými orgány dotyčného členského státu;
b) plánované opatření nemohlo být provedeno, kvůli zdravotním problémům týkajícím se rostlinného materiálu, které byly potvrzeny subjektem uznaným dotyčným členským státem.
Jestliže se v rámci ověřování zjistí, že opatření uvedené v žádosti o podporu a na něž se podpora vztahuje, nebylo provedeno v celém rozsahu, avšak bylo splněno ve stanovené lhůtě na více než 80 % dotyčné plochy, pak se jistota uvolní po odečtení částky rovnající se dvojnásobku dodatečné podpory, jež by byla poskytnuta v případě provedení opatření na celé ploše.
Jestliže se producent ve lhůtě stanovené dotyčným členským státem vzdá výplaty podpory předem, uvolní se 95 % složené jistoty.
Členské státy sdělí Komisi lhůtu stanovenou k provedení tohoto pododstavce.
Rozhodne-li se producent ve lhůtě stanovené dotyčným členským státem, že opatření neprovede, musí vrátit všechny předem mu vyplacené zálohy a poté se uvolní 90 % jistoty.
Členské státy sdělí Komisi lhůtu stanovenou k provedení tohoto pododstavce.
3. Pro účely tohoto článku je při kontrolách dotyčných ploch přípustná odchylka 5 %."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1360/2002
ze dne 13. června 2002,
kterým se posedmé přizpůsobuje technickému pokroku nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 o záznamovém zařízení v silniční dopravě
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2135/98 [2], a zejména na článek 17 a 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Technická ustanovení přílohy IB nařízení (EHS) č. 3821/85 by se měla přizpůsobit technickému pokroku se zvláštní pozorností na všeobecnou bezpečnost systému a na možnost vzájemné spolupráce mezi záznamovým zařízením a kartami řidiče.
(2) Přizpůsobení zařízení také vyžaduje přizpůsobení přílohy II nařízení (EHS) č. 3821/85, která definuje značky a certifikáty schválení typu.
(3) Výbor zřízený článkem 18 nařízení (EHS) č. 3821/85 nezaujal k opatřením podle návrhu stanovisko a proto Komise předložila Radě návrh vztahující se k těmto opatřením.
(4) Rada se ve lhůtě stanovené v čl. 18 odst. 5 písm. b) nařízení (EHS) č. 3821/85 neusnesla, a je proto na Komisi, aby opatření přijala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2135/98 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha II nařízení (EHS) č. 3821/85 se mění takto:
1. Kapitola I bod 1 první pododstavec se mění takto:
- rozlišovací označení Řecka "GR" se nahrazuje označením "23",
- rozlišovací označení Irska "IRL" se nahrazuje označením "24",
- doplňuje se rozlišovací označení "12" pro Rakousko,
- doplňuje se rozlišovací označení "17" pro Finsko,
- doplňuje se rozlišovací označení "5" pro Švédsko.
2. Kapitola I bod 1 druhý pododstavec se mění takto:
- za slova "záznamového listu" se vkládají slova "nebo karty tachografu".
3. Kapitola I bod 2 se mění takto:
- za slova "záznamový list" se vkládají slova "a na každou kartu tachografu".
4. V kapitole II se nadpisu nahrazuje tímto "CERTIFIKÁT SCHVÁLENÍ TYPU PRO VÝROBKY ODPOVÍDAJÍCÍ PŘÍLOZE I".
5. Doplňuje se nová kapitola, která zní:
"III. CERTIFIKÁT SCHVÁLENÍ TYPU PRO VÝROBKY, KTERÉ ODPOVÍDAJÍ PŘÍLOZE IB
Stát po schválení typu vystavuje žadateli certifikát schválení typu podle dále uvedeného vzoru.
Při informování ostatních členských států o vydaných schváleních nebo o případném odebrání schválení typu používá každý členský stát kopie tohoto certifikátu."
+++++ TIFF +++++
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1368/2002
ze dne 26. července 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1166/2002 [4] stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68 [5] naposledy pozměněnému nařízením (ES) č. 1587/96 [6], pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky. Má-li být zajištěna náležitá správa režimu vývozních náhrad a sníženo riziko spekulativních žádostí a narušení tohoto režimu u některých mléčných výrobků, je nutné stanovit odchylku od čl. 35 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2299/2001 [8], kterým se snižuje část jistoty, která propadne, pokud hospodářský subjekt vrátí licenci před uplynutím její doby platnosti.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 1151/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a kterým se upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Estonskem [9], zavádí koncese v podobě recipročních celních kvót, v jejichž důsledku se ruší náhrady Společenství pro některé mléčné výrobky.
Podobné koncese byly dohodnuty s Lotyšskem a Litvou.
Náhrady pro dotyčné produkty byly tudíž pro tři pobaltské země zrušeny s účinkem od 4. července 2002.
Nemá-li být obchod s těmito zeměmi narušen a má-li být zaručeno, že se do těchto zemí budou vyvážet pouze produkty, pro které nebyly vyplaceny žádné náhrady, je nezbytné co nejdříve stanovit zvláštní podmínky pro vydávání licencí uvedeným zemím.
Z tohoto důvodu je nutné, aby se ustanovení vztahující se na Polsko na základě článku 20b nařízení (ES) č. 174/1999 vztahovala rovněž na dotyčné země a produkty.
(3) Článek 6 nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví dobu platnosti vývozních licencí. Čl. 18 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1253/2002 [11], stanoví sazbu náhrady, která bude vyplacena, pokud se nedodrží místo určení uvedené v licenci. Mají-li být splněny podmínky poskytnutých koncesí, je nutné přijmout nezbytná opatření, která zabrání používání licencí vydaných pro jiné třetí země pro vývoz do zemí, kterým byly poskytnuty koncese, a která umožní rušit licence a uvolňovat jistotu.
(4) Z tohoto důvodu je nutné pozměnit nařízení (ES) č. 174/1999.
(5) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko během lhůty stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 174/1999 se mění takto:
1. V článku 9 se vkládá čtvrtý pododstavec, který zní: "Odchylně od nařízení (ES) č. 1291/2000 se čl. 35 odst. 3 uvedeného nařízení nepoužije na licence vydané podle tohoto nařízení."
2. Článek 20b se nahrazuje tímto: "Článek 20b
1. Odstavce 1 až 11 se použijí na vývoz produktů uvedených v příloze VIII do zemí určení uvedených v příloze VIII.
2. Při vývozu podle odstavce 1 musí být příslušným orgánům zemí uvedených v příloze VIII předložena pro každou zásilku ověřená kopie vývozní licence vydané v souladu s tímto článkem a řádně potvrzená kopie vývozního prohlášení.
Nesmí jít o zboží, které bylo předtím vyvezeno do jiné třetí země.
3. V žádostech o licenci a v licencích se uvede:
a) v kolonce 7 země určení;
b) v kolonce 15 popis zboží podle kombinované nomenklatury;
c) v kolonce 16 osmimístný kód kombinované nomenklatury a množství v kilogramech pro každý produkt uvedený v kolonce 15;
d) v kolonkách 17 a 18 celkové množství produktů uvedených v kolonce 16;
e) v kolonce 20 jeden z následujících údajů:
- Exportación en virtud del artículo 20 ter del Reglamento (CE) no 174/1999
- Udførsel i overensstemmelse med artikel 20b i forordning (EF) nr.
174/1999
- Ausfuhr in Übereinstimmung mit Artikel 20b der Verordnung (EG) Nr. 174/1999
- Εξαγωγή σύμωνα με το άρθρο 20β του κανονισμού (ΕΚ) αριθ.
174/1999
- Export in accordance with Article 20b of Regulation (EC) No 174/1999
- Exportation au titre de l’article 20 ter du règlement (CE) no 174/1999
- Esportazione in conformità all’articolo 20 ter del regolamento (CE) n. 174/1999
- Uitvoer opgrond van artikel 20 ter van Verordening (EG) nr.
174/1999
- Exportaçăo conforme o artigo 20.oB do Regulamento (CE) n.o 174/1999
- Asetuksen (EY) N:o 174/1999 20 b artiklan mukainen vienti
- Export i överensstämmelse med artikel 20b i förordning (EG) nr 174/1999;
f) v kolonce 22 jeden z následujících údajů:
- Sin restitución por exportación
- Uden eksportrestitution
- Ohne Ausfuhrerstattung
- Χωρίς επιστροή κατά την εξαγωγή
- No export refund
- Sans restitution à l’exportation
- Senza restituzione all’esportazione
- Zonder uitvoerrestitutie
- Sem restituiçăo à exportaçăo
- Ilman vientitukea
- Utan exportbidrag;
g) licence jsou platné pouze pro produkty a množství, které jsou v nich uvedeny.
4. Držitelé licencí vydaných podle tohoto článku jsou povinni vyvážet do země určení uvedené v kolonce 7.
5. Zainteresovaná strana obdrží na vyžádání ověřenou kopii potvrzené licence.
6. Vydání licence není podmíněno složením jistoty.
7. Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou licence přenosné.
8. Licence jsou platné ode dne vydání ve smyslu čl. 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 do následujícího 30. června.
9. Příslušný orgán členského státu sdělí Komisi do konce února počet licencí vydaných v předcházejícím roce a množství dotyčných produktů v členění podle kódů kombinované nomenklatury.
10. Ustanovení kapitoly 1 se nepoužijí.
11. Odchylně od čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 800/1999 se u licencí, které se od data vstupu tohoto nařízení v platnost použijí pro vývoz produktů uvedených v příloze VIII do zemí určení uvedených v příloze VIII a které mají v kolonce 7 uvedenu jinou zemi určení než jsou země uvedené ve zmíněné příloze, nevyplácí žádná náhrada."
3. Příloha tohoto nařízení se vkládá jako příloha VIII.
Článek 2
Licence pro některý z produktů uvedených v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999, které byly vydány před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, jejichž doba platnosti uplyne po 30. červnu 2002 a které mají v kolonce 7 uvedenu některou ze zemí určení uvedených ve zmíněné příloze, se na žádost zainteresované strany zruší a částky jistoty se uvolní v poměru k nevyužitým množstvím.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1369/2002
ze dne 26. července 2002,
kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o důkaz o dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 31 odst. 10 třetí odrážku a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
31 odst. 10 třetí odrážka nařízení (ES) 1255/1999 stanoví, že v případě rozlišené náhrady se náhrada vyplatí po předložení důkazu, že výrobky dosáhly místa určení uvedeného v licenci nebo jiného místa určení, pro které byla náhrada stanovena.
Mohou však být stanoveny odchylky od tohoto pravidla, pokud budou vymezeny podmínky, jež jsou schopny poskytnout stejné záruky.
(2) V případě, že jsou vývozní náhrady rozlišeny podle místa určení, čl. 18 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/2002 [4], stanoví, že část náhrady, která se vypočítá pomocí nejnižší sazby náhrady, se vyplatí na žádost vývozce, jakmile prokáže, že produkt opustil celní území Společenství.
(3) V rámci zvláštních režimů s některými třetími zeměmi může být sazba náhrady uplatňovaná při vývozu některých mléčných výrobků do těchto zemí nižší, v některých případech i podstatně nižší, než běžně uplatňovaná sazba náhrady.
Může dojít k případu, že není stanovena žádná náhrada, takže rovněž není možné stanovit žádnou nejnižší sazbu pro náhradu.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 1151/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se stanoví některé koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomnía přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Estonskem [5], stanoví koncese v podobě recipročních celních kvót, v jejichž důsledku se ruší náhrady Společenství pro některé mléčné výrobky.
Podobné koncese byly dohodnuty s Lotyšskem a Litvou.
Náhrady pro příslušné výrobky pocházející z uvedených tří pobaltských států byly proto s účinkem ode dne 4. července 2002 zrušeny.
(5) V důsledku zrušení náhrad bylo provedeno rozlišení náhrad pro některé mléčné výrobky. S cílem vyhnout se závazku předložit důkaz o dodání na místo určení, aby byla vyplacena náhrada v souladu s nařízením (ES) č. 1255/1999, orgány zemí, jimž byly koncese uděleny, se zavázaly zajistit, aby pro dovoz do těchto zemí byly přijímány pouze ty zásilky výrobků Společenství, pro které nebyla poskytnuta náhrada. Za tímto účelem byla ustanovení použitelná pro Polsko na základě čl. 20b nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1368/2002 [7] rozšířena na příslušné země a výrobky. Je proto vhodné stanovit odchylku od čl. 31 odst. 10 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(6) Článek 20b nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví pro hospodářské subjekty závazek předložit příslušným orgánům při dovozu výrobků uvedených v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999 do míst určení uvedených ve zmíněné příloze ověřený opis vývozní licence a odpovídajícího vývozního prohlášení. Vývozní licence musí obsahovat zvláštní údaje zaručující, že pro příslušné výrobky nebyla poskytnuta vývozní náhrada. Orgány příslušných třetích zemí ověří dodržování ustanovení čl. 20b nařízení (ES) č. 174/1999.
1255/1999 a č. 800/1999 je proto vhodné zohlednit tento zvláštní režim, aby vývozcům nevznikaly při obchodování se třetími zeměmi zbytečné náklady.
Proto se při stanovení nejnižší sazby náhrady nezohledňují sazby stanovené za příslušných podmínek a pro příslušné místo určení.
(8) V zájmu jasnosti je rovněž vhodné zrušit nařízení Komise (ES) č. 2886/2000 ze dne 27. prosince 2000, kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o důkaz o dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky [8], které stanovilo podobná ustanovení pro vývoz některých výrobků do Polska. Je vhodné začlenit ustanovení uvedeného nařízení do tohoto nařízení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 31 odst. 10 třetí odrážky nařízení (ES) č. 1255/1999 není požadován důkaz o dodání na místo určení pro výrobky uvedené v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999.
Článek 2
Nestanovení náhrady pro výrobky uvedené v příloze VIII nařízení (ES) č. 174/1999 se nezohledňuje při stanovení nejnižší sazby náhrady ve smyslu čl. 18 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 800/1999.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 2886/2000 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1380/2002
ze dne 29. července 2002
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 969/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1381/2002
ze dne 29. července 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla pro otevírání a správu celních kvót, v hospodářských letech 2002/2003 až 2005/2006, pro surový třtinový cukr určený k rafinaci pocházející z nejméně rozvinutých zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [1], a zejména na čl. 9 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
5 nařízení (ES) č. 2501/2001 stanoví, že až do úplného pozastavení ukládání cel společného celního sazebníku je pro produkty kódu KN 17011110 pocházející ze zemí, na něž se podle přílohy I uvedeného nařízení vztahuje zvláštní režim pro nejméně rozvinuté země, otevřena každý hospodářský rok souhrnná celní kvóta s nulovým clem.
Celní kvóta pro hospodářský rok 2002/2003 je stanovena na 85313 tun vyjádřených ekvivalentem bílého cukru pro produkty kódu KN 17011110.
Pro každý následující hospodářský rok se uvedené kvóty zvyšují oproti kvótám předcházejícího hospodářského roku o 15 %.
(2) Tato ustanovení musí být prováděna v rámci společného režimu obchodování zavedeného nařízením Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [2], naposledy pozměněným nařízením Komise (ES) č. 680/2002 [3].
(3) Množství surového cukru, na která se vztahují souhrnné celní kvóty, by měla být dovážena tak, aby splňovala požadavky na zásobování rafinerií členských států uvedené v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001.
(4) Zkušenosti získané při používání nařízení Komise (ES) č. 1978/2001 ze dne 10. října 2001 o otevření celní kvóty pro surový třtinový cukr určený k rafinaci pocházející z nejméně rozvinutých zemí, v hospodářském roce 2001/2002 [4], jsou dostatečným důvodem pro to, aby byla stanovena prováděcí pravidla pro otevírání a správu kvót pro delší období, které by mělo zahrnovat čtyři hospodářské roky.
(5) Je třeba stanovit minimální cenu, kterou mají platit rafinerie, aby byla zajištěna přiměřená cena surového třtinového cukru, který do Společenství vyvážejí nejméně rozvinuté země.
Tato minimální cena musí být stanovena s přihlédnutím k faktorům platným pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006.
(6) Je třeba používat obecná pravidla pro dovozní licence stanovená nařízením Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2299/2001 [6], jakož i zvláštní prováděcí pravidla týkající se odvětví cukru stanovená nařízením Komise (ES) č. 1464/95 [7], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 996/2002 [8]. Má-li být umožněna správa kvót podle tohoto nařízení a zajištěno dodržování objemu ročních kvót, je třeba stanovit prováděcí pravidla pro vydávání licencí na dovoz surového cukru vyjádřeného ekvivalentem bílého cukru.
(7) Ustanovení týkající se dokladu o původu uvedená v článcích 67 až 97 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/2002 [10], definují pojem původních produktů pro účely všeobecných celních preferencí.
(8) Při stanovení souhrnných celních kvót Rada nestanovila, v jaké míře lze tato množství překročit, a proto musí být na veškerá množství vyjádřená ekvivalentem bílého cukru, která se dovezou nad rámec množství uvedených v dovozní licenci, použita plná sazba společného celního sazebníku.
Má-li se zabránit tomu, aby se do Společenství dovážela nadbytečná množství surového cukru z nejméně rozvinutých zemí, je nutno přijmout příslušné předpisy jako záruku toho, že dovezená množství cukru budou skutečně rafinována do konce dotyčného hospodářského roku nebo do určitého data stanoveného členským státem.
(9) Za účelem dodržování ročního objemu kvót stanoveného nařízením (ES) č. 2501/2001 musí členské státy sdělovat Komisi množství surového cukru vyjádřená ekvivalentem bílého cukru.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru pro všeobecné preference,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro otevírání a správu celních kvót pro surový třtinový cukr určený k rafinaci, uvedených v čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 2501/2001, v hospodářských letech 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 a 2005/2006.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
- "hospodářským rokem" hospodářský rok uvedený v čl. 1 odst. 2 písm. m) nařízení (ES) č. 1260/2001,
- "rafinerií" osoba, která dováží pro potřeby své rafinerie ve smyslu čl. 7 odst. 4 čtvrté odrážky nařízení (ES) č. 1260/2001.
Článek 3
1. Pro dovozy produktů kódu KN 17011110pocházející ze zemí, na něž se podle přílohy I nařízení (ES) č. 2501/2001 vztahuje zvláštní režim pro nejméně rozvinuté země, a pro níže uvedené hospodářské roky se otevírají tyto souhrnné celní kvóty s nulovým clem, vyjádřené ekvivalentem bílého cukru:
- 85313 tun pro hospodářský rok 2002/2003,
- 98110 tun pro hospodářský rok 2003/2004,
- 112827 tun pro hospodářský rok 2004/2005 a
- 129751 tun pro hospodářský rok 2005/2006.
Těmto kvótám jsou přidělena příslušná pořadová čísla: 09.4302; 09.4303; 09.4304 a 09.4305.
Kvóty se otevírají první den dotyčného hospodářského roku a zůstávají otevřené do posledního dne tohoto hospodářského roku.
2. Všechna cla společného celního sazebníku, jakož i všechna dodatečná cla uvedená v článku 24 nařízení (ES) č. 1260/2001 se pozastavují pro dovozy uskutečňované v rámci těchto kvót.
Článek 4
1. Na dovozy uskutečňované v rámci kvót uvedených v čl. 3 odst. 1 se použije minimální kupní cena pro surový cukr standardní jakosti (CIF, franko evropské přístavy Společenství), kterou hradí rafinerie.
2. Minimální kupní cena pro každý hospodářský rok odpovídá intervenční ceně surového cukru uvedené v čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 snížené o částku podpory na přizpůsobení pro rafinerie použitelnou v dotyčném hospodářském roce a vynásobenou výtěžností 0,92 pro surový cukr, v souladu s čl. 38 odst. 1 a 4 uvedeného nařízení.
Článek 5
1. Pro dovozy uskutečňované v rámci kvót uvedených v čl. 3 odst. 1 se vyžaduje dovozní licence vydaná podle nařízení (ES) č. 1291/2000 a nařízení (ES) č. 1464/95, s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
2. Žádosti o licence podávají rafinerie příslušnému subjektu členských států uvedených v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001. K žádostem musí být přiloženo prohlášení, v němž se rafinerie zavazuje, že rafinaci dotyčného množství surového cukru provede do konce hospodářského roku, během něhož je toto množství dovezeno.
3. Dovozní licence smějí být vydávány pouze do výše kvót uvedených v čl. 3 odst. 1. Vydávají je dotyčné členské státy dovozu.
4. Rafinerie mohou převádět licence na jiné rafinerie.
V takovém případě rafinerie neprodleně informuje příslušný orgán členského státu, který původní licence vydal.
Povinnosti týkající se dovozu a rafinace však převoditelné nejsou a nadále je nutné používat článek 9 nařízení 1291/2000.
5. Dovozní licence jsou platné ode dne vydání do konce hospodářského roku, pro který byly vydány.
Pokud je však podle odstavce 8 licence vydána dříve než je otevřena kvóta, tato licence je platná až ode dne otevření kvóty.
6. Jistota související s licencemi činí 0,30 eur na 100 kg čisté hmotnosti cukru.
7. Žádosti o dovozní licence a licence samotné musí obsahovat tyto údaje:
- v kolonce 8: zemi původu [jednu nebo více zemí, na něž se vztahuje zvláštní režim pro nejméně rozvinuté země uvedené v sloupci H přílohy I nařízení (ES) č. 2501/2001],
- v kolonkách 17 a 18: množství surového cukru vyjádřeného ekvivalentem bílého cukru,
- v kolonce 20: "Surový cukr určený k rafinaci a dovezený podle čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 2501/2001. Kvóta č. … (pořadové číslo uvedené v čl. 3 odst. 1)".
8. Doba, během níž lze podávat žádosti o dovozní licence, začíná tři týdny před prvním dnem dotyčného hospodářského roku.
9. Žádosti o dovozní licence se podávají každý týden od pondělí do pátku příslušným orgánům dotyčného členského státu dovozu.
První pracovní den následujícího týdne sdělí členské státy Komisi množství surového cukru vyjádřená ekvivalentem bílého cukru, pro která byly v předchozím týdnu podány žádosti o dovozní licence; uvedená množství rozepíše podle zemí původu.
10. Pokud Komise nevznese námitku, licence se vydávají čtvrtý pracovní den následující po dni oznámení uvedeném v odstavci 9.
11. Komise připravuje týdenní souhrn množství, pro která byly podány žádosti o dovozní licence.
Jestliže žádosti o dovozní licence přesáhnou objem kvóty pro běžný hospodářský rok, Komise vydá licence v poměru k zbývajícímu množství a případně informuje členské státy, že bylo dosaženo maximální výše dotyčné kvóty.
Článek 6
1. Doklad o původu zboží dováženého v rámci kvóty uvedené v čl. 3 odst. 1 se předkládá v podobě formuláře A osvědčení o původu vydaného v souladu s články 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Kolonka 4 formuláře A osvědčení o původu musí obsahovat:
- slova: "Kvóta č. … (pořadové číslo uvedené v čl. 3 odst. 1) – nařízení (ES) č. 1381/2002",
- datum naložení cukru ve vyvážející zvýhodněné zemi a hospodářský rok, v jehož rámci je cukr dodáván,
- kód KN 17011110.
3. Celní orgány dovážejícího členského státu uvedou ve formuláři A osvědčení o původu:
- den stanovený na základě přepravního dokladu, kdy byla dokončena nakládka cukru v přístavu vývozu,
- údaje o dovozní operaci a skutečně dovezených množstvích surového cukru.
4. Jestliže rafinerie převádějí dovozní licence na jiné rafinerie ve smyslu čl. 5 odst. 4, členský stát shromáždí vyplněné formuláře A osvědčení o původu a zašle jejich kopii členskému státu, který dovozní licenci původně vydal.
Článek 7
1. Každý členský stát vede záznamy o množstvích surového cukru skutečně dovezených na základě osvědčení o původu uvedených v článku 6 a převádí tato množství na ekvivalent bílého cukru podle udaného stupně polarizace, s použitím metody popsané v bodu II. 3 přílohy I nařízení (ES) č. 1260/2001.
2. Podle čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 1291/2000 se na veškerá množství vyjádřená ekvivalentem bílého cukru a dovezená nad rámec množství uvedených v dovozní licenci uvedené v článku 5 použije plná sazba společného celního sazebníku platná ke dni propuštění do volného oběhu.
3. Rafinerie, která podala žádost o licenci, musí do tří měsíců od uplynutí lhůty pro rafinaci podle čl. 5 odst. 2 předložit členskému státu, který licenci vydal, přijatelný důkaz o provedení rafinace.
4. S výhradou případu vyšší moci, pokud cukr není rafinován ve stanovené lhůtě, pak rafinerie, která podala žádost o licenci, musí uhradit částku ve výši plné celní sazby platné pro surový cukr v daném hospodářském roce, popřípadě rovněž nejvyšší dodatečnou celní sazbu zjištěnou v daném hospodářském roce.
5. S výhradou případu vyšší moci, pokud nebylo možné dodat určité množství cukru včas, aby mohlo být rafinováno do konce dotyčného hospodářského roku, může členský stát dovozu na žádost rafinerie prodloužit platnost licence o 30 dnů od začátku následujícího hospodářského roku.
V takovém případě se dotyčný surový cukr započítává do kvóty za předchozí hospodářský rok, která tímto nesmí být překročena.
6. Pokud určité množství cukru nemohlo být rafinováno do konce dotyčného hospodářského roku, členský stát dovozu může na žádost rafinerie prodloužit lhůtu pro rafinaci nejdéle o 90 dnů od začátku následujícího hospodářského roku.
V takovém případě musí být dotyčný surový cukr rafinován v této prodloužené lhůtě a započítává se do kvóty za předchozí hospodářský rok, která tímto nesmí být překročena.
Článek 8
Členské státy uvedené v čl. 39 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 sdělují Komisi:
a) na počátku hospodářského roku předběžná množství surového cukru, která mají být dovezena z jednotlivých dotyčných zemí;
b) každý měsíc vždy za předchozí měsíc množství (v jednotkách hmotnosti) surového cukru vyjádřeného ekvivalentem bílého cukru, pro která byly vydány dovozní licence uvedené v článku 5;
c) každý měsíc:
- množství surového cukru vyjádřená hmotností "tel. quel" a ekvivalentem bílého cukru, skutečně dovezená v předchozích třech měsících na základě licencí uvedených v článku 5 a rozepsaná podle zemí původu,
- množství surového cukru vyjádřená hmotností "tel. quel" a ekvivalentem bílého cukru, skutečně rafinovaná v předchozích třech měsících;
d) do 1. listopadu:
- množství surového cukru vyjádřené hmotností "tel. quel" a ekvivalentem bílého cukru, skutečně dovezené v předchozím hospodářském roce na základě licencí uvedených v článku 5 a rozepsané podle zemí původu,
- množství rafinovaného surového cukru vyjádřené hmotností "tel. quel" a ekvivalentem bílého cukru, které bylo započítáno do kvóty za předchozí hospodářský rok.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1386/2002
ze dne 29. července 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1164/94, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy pro pomoc poskytovanou z Fondu soudržnosti a o postup provádění finančních oprav
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16 května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti [1], ve znění nařízení (ES) č. 1264/1999 a (ES) č. 1265/1999 [2], a zejména na čl. 12 odst. 4 tohoto nařízení a čl. H odst. 4 přílohy II uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1164/94 mají členské státy přijmout řadu opatření, která zajistí, že Fond soudržnosti je využíván účinně a správně a podle zásad řádného finančního řízení.
(2) Za tímto účelem musí členské státy vydat náležité pokyny pro organizaci relevantních úkolů u subjektů odpovědných za provádění projektů, potvrzování výdajů a obecné řízení a koordinaci operací Fondu soudržnosti v dotčeném členském státě.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 požaduje, aby členské státy spolupracovaly s Komisí při zajištění řádného fungování svých řídicích a kontrolních systémů a poskytovaly jí veškerou pomoc nutnou pro provádění kontrol, včetně kontrol výběrových souborů.
(4) K zajištění jednotné úrovně potvrzování výdajů, u nichž se žádá o o platbu z Fondu soudržnosti, by měl být stanoven obsah těchto potvrzení a blíže vymezena povaha a kvalita informací, ze kterých vycházejí.
2 nařízení (ES) č. 1164/94, měly by jí členské státy na požádání poskytovat údaje, které vyžadují subjekty odpovídající za provádění projektů a za obecné řízení a koordinaci operací Fondu soudržnosti pro plnění řídicích, monitorovacích a hodnotících požadavků uvedeného nařízení.
Měl by být stanoven obsah těchto údajů a formát a způsob přenosu počítačových souborů v případech, kdy se údaje předávají v elektronické podobě.
Komise by měla zajistit důvěrné a bezpečné uchovávání počítačově zpracovaných a jiných údajů.
(6) Toto nařízení by se mělo uplatňovat, aniž bude dotčeno nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným porušením předpisů [3].
(7) Toto nařízení by se mělo uplatňovat, aniž bude dotčeno nařízení Komise č. 1831/94 ze dne 26. července 1994 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování Fondu soudržnosti a organizaci informačního systému v této oblasti [4].
(8) Měly by být stanoveny prováděcí předpisy týkající se postupu podle článku H přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94, včetně zpětného získávání neoprávněně vyplacených částek Komisi a úroků z prodlení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
Předmět a oblast působnosti
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1164/94, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy pro pomoc poskytovanou z Fondu soudržnosti (dále jen "fondu") podle článku 3 uvedeného nařízení, která byla poprvé schválena po 1. lednu 2000, a pokud jde o postup provádění finančních oprav k této pomoci.
KAPITOLA II
Řídící a kontrolní systémy
Článek 2
1. Každý členský stát zajistí, že následující orgány a subjekty obdrží náležité pokyny pro řídicí a kontrolní systémy nezbytné k zajištění řádného finančního řízení fondu v souladu s obecně uznávanými zásadami a normami:
a) subjekty odpovědné za provádění projektů podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 1164/94 (dále jen "prováděcí subjekty");
b) orgány nebo subjekty příslušné k potvrzování výdajů, pro které bylo požádáno o platby z fondu podle čl. 12 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1164/94 a článku D odstavce 4 přílohy II uvedeného nařízení, včetně, pokud se jedná o odlišné orgány a subjekty, orgánů a subjektů určených podle čl. D odst. 1 přílohy II nařízení (dále jen "platební orgány");
c) orgány příslušné k obecnému řízení a koordinaci operací fondu v členském státě (dále jen "řídící orgány"), a
d) veřejné nebo soukromé subjekty nebo pracoviště jednající jménem řídících nebo platebních orgánů nebo vykonávající úkoly jejich jménem ve vztahu k prováděcím subjektům (dále jen "zprostředkující subjekty").
Tyto pokyny pomáhají orgánům nebo subjektům zejména při zřizování systémů nezbytných k zajištění správnosti, řádnosti a způsobilosti žádostí pro pomoc Společenství a k zajištění, že projekty jsou prováděny v souladu s podmínkami odpovídajícího rozhodnutí a s cíli, které tyto projekty sledují.
2. Pokud není prováděcí subjekt konečným příjemcem finančních prostředků rozumějí se pro účely tohoto nařízení "prováděcími subjekty" také jiné subjekty a podniky, které se podílejí na provádění projektu jako koncesionáři, pověřené osoby či v jakémkoli jiném postavení.
3. Není-li stanoveno jinak, rozumí se "projektem" pro účely tohoto nařízení každý individuální projekt, každá etapa projektu nebo skupina projektů podle čl. 1 odst. 3 nařízení (ES) č. 1164/94 a každé opatření podle čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení, které jsou předmětem rozhodnutí přijatého podle čl. 10 odst. 6 uvedeného nařízení (dále jen "rozhodnutí o schválení").
Článek 3
Řídicí a kontrolní systémy řídících a platebních orgánů a zprostředkujících a prováděcích subjektů stanoví při dodržení zásady proporcionality vzhledem k objemu spravované pomoci
a) jednoznačnou definici, jasné rozdělení úkolů a oddělení funkcí v dotyčné organizaci, které je dostatečné pro zajištění řádného finančního řízení;
b) účinné systémy, které zajistí, že jsou úkoly vykonávány uspokojivě;
c) v případě zprostředkujících subjektů podávání zpráv příslušnému orgánu o plnění úkolů a použitých prostředcích.
Článek 4
1. Řídicí a kontrolní systémy uvedené v článku 3 zahrnují postupy pro ověření, že uplatňované výdaje byly skutečně vynaloženy a že projekt projektu je, počínaje jeho přípravnou fází přes uvedení financované investice do provozu, prováděn v souladu s podmínkami odpovídajícího rozhodnutí o schválení, s cíli projektu a se souvisejícími vnitrostátními pravidly a pravidly Společenství, zejména pokud jde o způsobilost výdajů pro podporu z fondu, o ochranu životního prostředí, dopravu, transevropské sítě, hospodářskou soutěž a veřejné zakázky.
Ověření zahrnuje všechna hlediska technické, finanční nebo správní povahy, která jsou rozhodná pro účinné využití svěřených prostředků.
2. Postupy vyžadují, aby se zaznamenávala ověření projektů na místě.
Záznamy musí uvádět provedenou práci, výsledky ověření a opatření přijatá v souvislosti se zjištěnými nedostatky.
Není-li fyzické nebo správní ověření vyčerpávající, nýbrž se provádí pouze na základě výběrového souboru prací či transakcí, označí záznamy vybrané práce či transakce a popíší výběrovou metodu.
Článek 5
1. Členské státy uvědomí Komisi do tří měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost, pokud jde o projekty poprvé schválené po 1. lednu 2000, o organizaci řídících a platebních orgánů a zprostředkujících subjektů příslušných pro operace fondu na jeho území, o řídicích a kontrolních systémech zavedených v těchto orgánech a subjektech a jejich zlepšeních plánovaných podle pokynů uvedených v čl. 2 odst. 1.
2. Sdělení obsahuje pro každý řídicí a platební orgán a zprostředkující subjekt
a) pravomoci, které jim jsou svěřeny;
b) rozdělení funkcí v rámci jednotlivých útvarů nebo mezi nimi, včetně rozdělení mezi řídící a platební orgán v případech, kdy náleží k témuž subjektu;
c) postupy kontroly a převzetí prací a postupy pro přijímání, ověřování a potvrzování žádostí o úhradu výdajů a pro schvalování, provádění a účtování plateb příjemcům;
d) ustanovení pro audit řídicích a kontrolních systémů.
3. Komise se ve spolupráci s členským státem ujistí, že řídicí a kontrolní systémy předložené podle odstavců 1 a 2 splňují normy požadované nařízením (ES) č. 1164/94 a tímto nařízením. Oznámí případné překážky, které tyto systémy představují pro průhlednost kontrol činnosti fondu a plnění povinností Komise podle článku 274 Smlouvy. Pravidelně se provádí přezkum činnosti těchto systémů.
Článek 6
1. Řídicí a kontrolní systémy musí poskytovat dostatečnou pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky.
2. Pomůcka pro audit se zaměřením na finanční toky se považuje za dostatečnou, jestliže umožňuje
a) uvedení potvrzení souhrnných částek oznámených Komisi do souladu s jednotlivými prohlášeními o výdajích a podklady uchovávanými na různých správních úrovních a u prováděcích subjektů;
b) ověření rozdělení a převodu prostředků poskytnutých Společenstvím a členským státem;
c) ověření správnosti údajů poskytnutých k provádění projektu v souladu s podmínkami rozhodnutí o schválení a s cíli projektu.
3. Orientační popis požadavků na údaje pro dostatečnou pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky je uveden v příloze I.
4. Řídící orgán se ujistí, že
a) existují postupy, které zajistí, že doklady vztahující se ke konkrétním výdajům a platbám, pracím a jejich ověřením provedeným v souvislosti s daným projektem a vyžadované pro dostatečnou pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky jsou uchovávány v souladu s požadavky čl. G odst. 3 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 a přílohy I tohoto nařízení;
b) je zaznamenán subjekt, který tyto doklady uchovává, a jeho umístění;
c) tyto doklady jsou dostupné pro inspekci prováděnou osobami nebo subjekty, které jsou obvykle pověřeny inspekcí takových dokladů.
5. Osobami a subjekty uvedenými v odst. 4 písm. c) jsou
a) zaměstnanci řídícího a platebního orgánu, zprostředkujících subjektů a prováděcího subjektu, kteří vyřizují žádosti o platby;
b) organizace provádějící audit řídicích a kontrolních systémů;
c) osoba nebo útvar platebního orgánu příslušného pro potvrzování žádostí o průběžnou a konečnou platbu podle čl. 12 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1164/94 a čl. D odst. 2 písm. d) přílohy II uvedeného nařízení a osoba nebo útvar, které vydávají prohlášení podle čl. 12 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení;
d) pověření úředníci vnitrostátních kontrolních orgánů a Společenství.
Tyto osoby mohou požadovat, aby jim byly poskytnuty výpisy nebo kopie dokladů nebo účetních záznamů uvedených v odstavci 4.
Článek 7
Platební orgán vede účet částek, které mají být získány zpět z již uskutečněných plateb příspěvku Společenství, a zajistí, aby byly tyto částky získány zpět bez zbytečného prodlení.
Po jejich získání zpět vrátí tyto neoprávněné platby spolu s úrokem z prodlení Komisi pro dotyčný projekt tak, že odečte tyto částky od svého příštího prohlášení o výdajích a žádosti o platbu.
Pokud to není dostatečné, může Komise požadovat, aby jí byla chybějící částka zaplacena zpět.
Platební orgán zasílá Komisi jednou za rok v příloze ke své zprávě za čtvrté čtvrtletí o zpět získaných částkách předkládané podle nařízení (ES) č. 1831/94 přehled částek, které jsou zpět získány k danému dni, rozdělených podle roku zahájení řízení k jejich zpětnému získání.
KAPITOLA III
Potvrzování výdajů
Článek 8
1. Potvrzení prohlášení o průběžných a konečných výdajích uvedená v čl. 12 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1164/94 a čl. D odst. 2 písm. d) čtvrté odrážce přílohy II uvedeného nařízení vyhotovuje v podobě stanovené v příloze II tohoto nařízení osoba nebo útvar platebního orgánu, jejichž funkce je nezávislá na jakýchkoli složkách, které nařizují platby.
2. Platební orgán se před potvrzením prohlášení o výdajích ujistí, že jsou splněny tyto podmínky:
a) řídící orgán, zprostředkující subjekty a prováděcí subjekt splnily požadavky nařízení (ES) č. 1164/94, a zejména čl. 12 odst. 1 písm. c) a e) a čl. D odst. 2 písm. b) a d) přílohy II, a dodržely podmínky rozhodnutí o schválení;
b) prohlášení o výdajích obsahuje pouze výdaje:
i) které byly skutečně vynaloženy během období způsobilosti pro podporu stanoveného v rozhodnutí o schválení a které lze doložit potvrzenými fakturami nebo jinými účetními doklady stejné důkazní hodnoty;
ii) které se týkají prací, jež nebyly v době podání žádosti z podstatné části dokončeny a
iii) které jsou ospravedlněny pokrokem nebo dokončením projektu v souladu s podmínkami rozhodnutí o schválení a cíli projektu.
3. Aby bylo vždy možné před předložením prohlášení o výdajích Komisi posoudit dostatečnost kontrolních systémů a pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky, zajistí řídící orgán, že platební orgán je informován o postupech prováděných řídícím orgánem, zprostředkujícími subjekty a prováděcím subjektem s cílem
a) ověřit, že uplatňované výdaje byly skutečně vynaloženy a že provádění projektu je v souladu s podmínkami odpovídajícího rozhodnutí o schválení a s cíli projektu;
b) zajistit soulad s odpovídajícími pravidly a
c) zachovat pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky.
4. V případech, kdy řídící a platební orgán náleží k témuž subjektu, musí tento subjekt zajistit, že jsou uplatňovány postupy, které poskytují rovnocennou úroveň kontroly jako postupy, které jsou stanoveny v odstavcích 2 a 3.
KAPITOLA IV
Kontroly výběrového souboru
Článek 9
1. Členské státy pořádají kontroly projektů na základě vhodného výběrového souboru, pomocí nichž se má zejména
a) ověřit účinnost zavedených řídicích a kontrolních systémů;
b) výběrovým způsobem na základě analýzy rizik ověřit prohlášení o výdajích připravená na různých úrovních.
2. Kontroly prováděné pro období let 2000-2006 se týkají alespoň 15 % celkových způsobilých výdajů uskutečněných při projektech poprvé schválených v tomto období.
Tento procentní podíl může být snížen v poměru k výdajům uskutečněným před vstupem tohoto nařízení v platnost.
Kontroly jsou založeny na reprezentativním výběrovém souboru transakcí a zohledňují požadavky odstavce 3.
Členské státy usilují o rovnoměrné rozložení kontrol na celé dotyčné období.
Zajistí přiměřené oddělení úkolů takové kontroly a postupů pro provádění nebo platby projektů.
3. Při výběru výběrového souboru kontrolovaných transakcí se berou v úvahu
a) potřeba kontrolovat vhodnou kombinaci druhů a velikostí projektů;
b) případné rizikové faktory zjištěné vnitrostátními kontrolami nebo kontrolami Společenství;
c) potřebu zajistit přiměřenou kontrolu různých subjektů podílejících se na řízení a provádění projektů a obou oblastí pomoci (doprava a životní prostředí).
Článek 10
Členské státy kontrolami ověřují
a) praktické uplatňování a účinnosti řídicích a kontrolních systémů;
b) provádění projektů v souladu s podmínkami rozhodnutí o schválení a cíli projektů;
c) u dostatečného množství účetních záznamů soulad těchto záznamů s podklady uchovávanými u zprostředkujících subjektů a prováděcího subjektu;
d) existenci dostatečné pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky;
e) u dostatečného počtu výdajových položek, že povaha a čas dotyčného výdaje vyhovují požadavkům Společenství a vztahují se ke schváleným nákladům projektu a ke skutečně provedeným pracím;
f) že bylo skutečně poskytnuto vhodné vnitrostátní spolufinancování a
g) že spolufinancované projekty jsou prováděny v souladu s pravidly a politikami Společenství podle článku 8 nařízení (ES) č. 1164/94.
Článek 11
Kontroly musí stanovit, zda jsou zjištěné obtíže systémové povahy, a představují tak riziko pro další nebo všechny projekty prováděné stejným prováděcím subjektem nebo v dotčeném členském státě.
Musí rovněž označit příčiny těchto situací, případnou potřebu dalšího přezkoumání a nezbytná nápravná a preventivní opatření.
Článek 12
V souladu s čl. G odst. 1 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 zpraví členské státy Komisi do 30. června každého roku a poprvé do 30. června 2003 o uplatňování článků 9 a 11 tohoto nařízení v předchozím kalendářním roce, a dále případně poskytnou nezbytná doplnění nebo aktualizaci popisu svých řídicích a kontrolních systémů, o nichž infomují podle čl. 5 odst. 1.
KAPITOLA V
Prohlášení při ukončení projektu
Článek 13
Osoba nebo útvar pověřené vydáváním prohlášení při ukončení projektu podle čl. 12 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 1164/94 musí být funkčně nezávislé
a) na řídícím orgánu, prováděcím subjektu a zprostředkujících subjektech;
b) na osobě nebo útvaru uvnitř platebního orgánu příslušném k vystavování potvrzení podle čl. 8 odst. 1.
Ověřování provádí v souladu s mezinárodně uznávanými normami pro provádění auditu.
Prováděcí subjekt, řídící a platební orgán a zprostředkující subjekty jim poskytnou veškeré požadované informace a umožní jim přístup k záznamům a podkladům nezbytným pro vystavení prohlášení.
Článek 14
Prohlášení vycházejí z posouzení řídicích a kontrolních systémů, z výsledků již provedených kontrol a případně též z další kontroly výběrového souboru transakcí a závěrečné zprávy vypracované podle čl. F odst. 4 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94. Osoba nebo útvar vystavující prohlášení provedou veškerá nezbytná šetření, aby získaly přiměřenou záruku, že potvrzené prohlášení o výdajích je správné, že související transakce jsou zákonné a řádné a že projekt byl prováděn v souladu s podmínkami rozhodnutí o schválení a cíli projektu.
Prohlášení se vypracuje podle ukázkového vzoru uvedeného v příloze III a musí být doplněno zprávou, která obsahuje všechny relevantní údaje, ze kterých prohlášení vychází, včetně shrnutí zjištění všech kontrol provedených vnitrostátními subjekty a subjekty Společenství, ke kterým měla osoba nebo útvar vystavující prohlášení přístup.
Článek 15
Není-li s ohledem na značné nedostatky řídicího či kontrolního systému, vysokou četnost zjištěných nesrovnalostí nebo existující pochybnosti o řádném provádění projektu možné vyjádřit celkově kladné ujištění o platnosti žádosti o vyplacení konečného zůstatku a konečného potvrzení výdajů, odkáže prohlášení na tyto okolnosti a odhadne rozsah obtíže a její finanční dopad.
Komise může v takovém případě požádat o provedení další kontroly s cílem zjištění a nápravy nesrovnalostí ve stanovené lhůtě.
KAPITOLA VI
Forma a obsah účetních údajů, které musí být uchovávány a na vyžádání sděleny Komisi
Článek 16
1. Účetní záznamy k projektům uvedené v příloze I se pokud možno uchovávají v elektronické podobě. Tyto záznamy se poskytují Komisi na základě její zvláštní žádosti pro účely provádění kontrol dokumentace a kontrol na místě, aniž je dotčena povinnost předkládat výroční zprávy podle čl. F odst. 4 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94.
2. Komise se s každým členským státem dohodne na obsahu elektronických záznamů, které jí mají být poskytnuty podle odstavce 1, způsobu, jakým jí budou předány, a délce období požadovaného k vytvoření nezbytných počítačových systémů.
Rozsah údajů, které mohou být požadovány, a upřednostňované technické specifikace přenosu elektronických souborů Komisi jsou uvedeny v přílohách IV a V.
3. Členské státy poskytnou Komisi na její písemnou žádost záznamy uvedené v odstavci 1 do deseti pracovních dnů ode dne obdržení žádosti.
Komise a členský stát se mohou dohodnout na jiné lhůtě, zejména v případě, kdy tyto záznamy nejsou k dispozici v elektronické podobě.
4. Komise zajistí, aby údaje předané členským státem nebo získané v průběhu kontrol na místě byly uchovávány důvěrně a bezpečně v souladu s článkem 287 Smlouvy.
5. Úředníci Komise mají v mezích platných vnitrostátních právních předpisů přístup ke všem dokladům připraveným buď pro kontroly prováděné podle tohoto nařízení, nebo po těchto kontrolách, a k uchovávaným údajům, včetně údajů uložených v elektronických systémech.
KAPITOLA VII
Finanční opravy
Článek 17
1. Výše finančních oprav prováděných Komisí podle čl. H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 u jednotlivých nebo systémových nesrovnalostí se oceňuje, pokud je to možné a proveditelné, na základě jednotlivých dokumentací a rovná se výši výdajů nesprávně uplatněných u fondu, při dodržení zásady proporcionality.
2. Není-li možné nebo proveditelné přesně vyčíslit částku nesprávných výdajů nebo v případech, kdy by bylo nepřiměřené zrušit dotyčný výdaj celý, a kdy tudíž Komise zakládá své finanční opravy na extrapolaci nebo paušální sazbě, postupuje takto:
a) v případě extrapolace použije reprezentativní vzorek transakcí podobné povahy;
b) v případě paušální sazby vyhodnotí závažnost porušení pravidel a rozsah a finanční důsledky všech nedostatků řídicích a kontrolních systémů, které vedly ke zjištěné nesrovnalosti.
3. V případech, kdy Komise zakládá svůj postup na skutečnostech zjištěných auditory jinými než útvary Komise, musí si vytvořit vlastní závěry ohledně finančních důsledků, a to po přezkoumání opatření přijatých dotčeným členským státem podle čl. 12 odst. 1 a 2 a čl. G odst. 1 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94, zpráv předložených podle nařízení (ES) č. 1831/94 a případných odpovědí členského státu.
Článek 18
1. Lhůta, v níž může dotyčný členský stát odpovědět na žádost podle čl. H odst. 1 prvního pododstavce přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 a poskytnout své vyjádření, činí dva měsíce, s výjimkou řádně odůvodněných případů, kdy může Komise stanovit delší lhůtu.
2. Jestliže Komise navrhuje finanční opravu na základě extrapolace nebo paušální sazby, musí členský stát dostat příležitost dokázat na základě přezkoumání dotyčné dokumentace, že byl skutečný rozsah nesrovnalosti menší, než vyhodnotila Komise.
Po dohodě s Komisí může členský stát omezit rozsah tohoto přezkoumání na vhodnou část nebo vzorek dotyčné dokumentace.
S výjimkou řádně odůvodněných případů nesmí doba vymezená pro takové přezkoumání překročit další dva měsíce od uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odstavci 1. Výsledky přezkoumání se posuzují způsobem popsaným v čl.
H odst. 1 druhém pododstavci přílohy II nařízení (ES) č.
1164/94. Komise musí brát v úvahu veškerý důkazní materiál předložený členským státem ve stanovené lhůtě.
3. Jestliže členský stát vznese námitky proti připomínkám Komise a koná se slyšení ve smyslu čl. H odst. 1 druhého pododstavce přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94, běží ode dne slyšení lhůta tří měsíců, ve které může Komise přijmout rozhodnutí podle čl. H odst. 2 přílohy II uvedeného nařízení.
Článek 19
V případech, kdy Komise pozastaví platby podle čl. G odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94, usiluje Komise a dotyčný členský stát o dosažení dohody v souladu s postupem a lhůtami stanovenými v čl. 18 odst. 1 a 2 tohoto nařízení. Není-li dosaženo dohody, použije se čl. 18 odst. 3.
Článek 20
1. Každá částka, která má být vrácena Komisi podle podle čl. H odst. 3 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94, musí být uhrazena přede dnem splatnosti uvedeným v příkazu k navrácení vypracovaném v souladu s finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství. Tímto dnem splatnosti je poslední den druhého měsíce následujícího po vydání příkazu.
2. Každým prodlením při navracení částky vzniká nárok na úrok z prodlení, který se začíná počítat ode dne splatnosti uvedeného v odstavci 1 a končí dnem skutečného zaplacení. Úroková míra pro tento úrok činí jeden a půl procentního bodu nad sazbu používanou Evropskou centrální bankou při jejích hlavních refinančních operacích prvního pracovního dne měsíce, do kterého spadá den splatnosti.
3. Finanční opravou na základě čl. H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 není dotčena povinnost členského státu požadovat zpět částky podle čl. 12 odst. 1 písm. h) uvedeného nařízení.
4. Mají-li být částky v důsledku nesrovnalostí navráceny, zahájí příslušný subjekt nebo organizace řízení k získání prostředků zpět a uvědomí o tom prováděcí subjekt a řídící a platební orgán.
KAPITOLA VIII
Obecná a závěrečná ustanovení
Článek 21
Nic v tomto nařízení nebrání členským státům uplatňovat vnitrostátní pravidla, která jsou přísnější než pravidla uvedená v tomto nařízení.
Článek 22
Tímto nařízením nejsou dotčeny povinnosti členských států zajistit u projektů poprvé schválených před 1. lednem 2000, aby byly řádně provedeny, bránit nesrovnalostem a vést proti nim šetření a získávat zpět všechny prostředky ztracené z důvodu nesrovnalosti nebo nedbalosti.
Článek 23
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1400/2002
ze dne 31. července 2002
o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 19/65/EHS ze dne 2. března 1965 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod a jednání ve vzájemné shodě [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (EHS) č. 1215/1999 ze dne 10. června 1999 [2], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [3],
po konzultaci Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dosavadní zkušenosti v odvětví motorových vozidel ohledně prodeje nových motorových vozidel, náhradních dílů a poprodejního servisu umožňují definovat kategorie vertikálních dohod o kterých je možné se domnívat, že zpravidla splňují podmínky uvedené v článku 81 odst. 3.
(2) Tyto zkušenosti vedou k závěru, že v tomto odvětví jsou nutná přísnější pravidla než pravidla stanovená nařízením Komise (ES) č. 2790/1999 ze dne 22. prosince 1999 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě [4].
(3) Tato přísnější pravidla pro blokovou výjimku (dále jen "výjimka") se mají používat na vertikální dohody o koupi a prodeji nových motorových vozidel, vertikální dohody o koupi a prodeji náhradních dílů pro motorová vozidla a vertikální dohody o koupi a prodeji servisu oprav a údržby pro tato vozidla, pokud jsou tyto dohody uzavřeny mezi podniky, které mezi sebou nesoutěží, mezi určitými soutěžiteli nebo mezi určitými sdruženími maloobchodníků nebo servisních pracovníků.
Zahrnuty jsou také vertikální dohody uzavírané mezi distributorem působícím na maloobchodní úrovni nebo schváleným servisním pracovníkem a druhotným distributorem nebo servisním pracovníkem.
Toto nařízení zahrnuje i vertikální dohody, které obsahují dodatečná ustanovení o postoupení nebo užívání práv duševního vlastnictví.
"Vertikální dohody" by měly být definovány tak, aby zahrnovaly jak tyto dohody, tak odpovídající jednání ve vzájemné shodě.
(4) Výhoda výjimky by měla být omezena na vertikální dohody, u kterých se lze s dostatečnou jistotou domnívat, že splňují podmínky čl. 81 odst. 3 Smlouvy.
(5) Vertikální dohody spadající do kategorií definovaných v tomto nařízení mohou zlepšit hospodářskou účinnost uvnitř výrobního nebo distribučního řetězce tím, že usnadní koordinaci mezi zúčastněnými podniky. Zejména mohou vést ke snížení obchodních a distribučních nákladů stran a zajistit optimální úroveň jejich prodejů a investic.
(6) Pravděpodobnost, že dosažená účinnost převáží případné účinky poškozující hospodářskou soutěž omezeními obsaženými ve vertikálních dohodách, závisí na velikosti tržní síly dotyčných podniků a tedy i na konkurenceschopnosti vůči dalším dodavatelům zboží a poskytovatelům služeb, které kupující považuje za navzájem zaměnitelné nebo nahraditelné z důvodu jejich vlastností, cen nebo zamýšleného použití.
(7) Jako ukazatel určení tržní síly dodavatelů je třeba stanovit prahy založené na podílu na trhu.
Dále by toto nařízení specifické pro toto odvětví mělo obsahovat přísnější pravidla než jsou pravidla stanovená nařízením (ES) č.
2790/1999, zejména pro selektivní distribuci. Prahy, pod kterými se dá předpokládat, že výhody zajišťované vertikálními dohodami převáží jejich omezující účinky, by se měly lišit podle vlastností různých druhů vertikálních dohod.
Dá se proto předpokládat, že obecně mají vertikální dohody tyto výhody tam, kde dotyčný dodavatel má na trhu distribuce nových motorových vozidel nebo náhradních dílů podíl do 30 %, nebo do 40 % tam, kde se pro distribuci nových motorových vozidel používá kvantitativní selektivní distribuce.
U poprodejního servisu se obecně předpokládá, že vertikální dohody, kterými dodavatel stanovuje kritéria podle kterých jím schválení servisní pracovníci musí poskytovat servis oprav a údržby pro motorová vozidla dotyčné značky a poskytuje jim zařízení a školení nezbytná pro poskytování tohoto servisu, mají tyto výhody tam, kde síť schválených servisních pracovníků dotyčného dodavatele má podíl na trhu do 30 %.
V případě vertikálních dohod, které obsahují povinnosti výhradní dodávky, je však pro celkový dopad těchto vertikálních dohod na trh relevantní podíl kupujícího na trhu.
(8) Nad uvedenými prahy podílů na trhu nelze předpokládat, že vertikální dohody spadající do oblasti působnosti čl. 81 odst.
1 obvykle přinesou objektivní výhody takového charakteru a velikosti, že vynahradí nevýhody, které vytvářejí pro hospodářskou soutěž. Tyto výhody však lze předpokládat v případě kvalitativní selektivní distribuce, bez ohledu na podíl dodavatele na trhu.
(9) Aby se dodavateli zabránilo vypovědět dohodu proto, že distributor nebo servisní pracovník se chovají tak, že podporují hospodářskou soutěž, např. provádějí aktivní nebo pasivní prodeje cizím zákazníkům, obchodují s více značkami nebo si najímají subdodavatele na servis oprav a údržby, každá výpověď musí jasně písemně uvádět důvody, které musí být objektivní a transparentní.
Aby se také posílila nezávislost distributorů a servisních pracovníků na jejich dodavatelích, je třeba navíc stanovit minimální výpovědní lhůty v případě neobnovení dohod uzavíraných na dobu určitou a pro vypovězení dohod uzavíraných na dobu neurčitou.
(10) Aby se podpořila integrace trhu a umožnilo se distributorům nebo schváleným servisním pracovníkům získat další obchodní příležitosti, musí tito být oprávněni kupovat jiné podniky stejného typu, které prodávají nebo opravují stejnou značku motorových vozidel v rámci distribučního systému.
Za tímto účelem každá vertikální dohoda mezi dodavatelem a distributorem nebo schváleným servisním pracovníkem musí distributorovi nebo schválenému servisnímu pracovníku poskytovat právo převést všechna svá práva a povinnosti na jakýkoliv jiný podnik stejného typu podle vlastního výběru, který prodává nebo opravuje stejnou značku motorových vozidel v rámci distribučního systému.
(11) Aby se podpořilo rychlé řešení sporů vznikajících mezi stranami dohody o distribuci, které by jinak mohly narušovat účinnou hospodářskou soutěž, dohody by měly mít výhodu výjimky pouze pokud dávají každé straně právo odvolat se k nezávislému odborníkovi nebo rozhodci, zejména v případě oznámení výpovědi dohody.
(12) Bez ohledu na podíl dotyčných podniků na trhu, toto nařízení se nepoužije na vertikální dohody obsahující určité typy opatření vážně poškozujících hospodářskou soutěž (tvrdá omezení), která obecně značně omezují hospodářskou soutěž i při malých podílech na trhu a která nejsou nezbytná pro dosažení výše uvedených pozitivních účinků.
Je to případ zejména vertikálních dohod obsahujících omezení jako např. určení minimální nebo pevné prodejní ceny pro další prodej a, s některými výjimkami, omezení území, na kterém distributor nebo servisní pracovník mohou prodávat smluvní zboží nebo služby nebo vymezení zákazníků, kterým mohou být smluvní zboží nebo služby prodávány.
Takovéto dohody by neměly mít výhodu výjimky.
(13) Je třeba zajistit, aby nebyla omezována účinná hospodářská soutěž na společném trhu a mezi distributory sídlícími v různých členských státech, pokud dodavatel používá selektivní distribuci na některých trzích a jiné formy distribuce na jiných trzích.
Zejména dohody o selektivní distribuci, které omezují pasivní prodeje jakýmkoli konečným uživatelům nebo neschváleným distributorům sídlícím na trzích, kde byla přidělena výhradní území je třeba vyjmout z výhody výjimky, a také ty dohody o selektivní distribuci, které omezují pasivní prodeje skupinám zákazníků, které byly výhradně přiděleny jiným distributorům.
Výhodu výjimky je také třeba odepřít u dohod o výhradní distribuci pokud omezují aktivní nebo pasivní prodeje jakémukoli konečnému uživateli nebo neschválenému distributoru sídlícímu na trzích, kde se používá selektivní distribuce.
(14) Právo jakéhokoli distributora pasivně nebo případně aktivně prodávat nová motorová vozidla konečným uživatelům by mělo zahrnovat právo prodávat tato vozidla konečným uživatelům, kteří poskytli zprostředkovateli nebo obchodnímu zástupci oprávnění koupit, dodat, dopravovat nebo skladovat nové motorové vozidlo svým jménem.
(15) Právo jakéhokoli distributora prodávat nová motorová vozidla nebo náhradní díly nebo kteréhokoli schváleného servisního pracovníka prodávat servis oprav a údržby jakémukoli konečnému uživateli by mělo zahrnovat právo používat internet nebo internetové odkazové stránky.
(16) Omezení stanovená dodavateli na prodeje svých distributorů jakémukoli konečnému uživateli v ostatních členských státech, například tím, že odměna distributora nebo nákupní cena závisí na místě určení vozidel nebo místě pobytu konečných uživatelů, znamená nepřímé omezení prodejů.
Jinými příklady nepřímého omezení prodejů jsou dodávkové kvóty založené na prodejním území jiném než je společný trh, ať jsou nebo nejsou tyto kvóty přitom spojeny s prodejními cíli.
Systémy bonusů založené na místě určení vozidel nebo jakákoli forma diskriminačních dodávek prodejcům, ať už v případě nedostatku výrobku nebo i v jiném případě, také znamená nepřímé omezení prodejů.
(17) Vertikální dohody, které nezavazují schválené servisní pracovníky v rámci dodavatelova distribučního systému k dodržování záruk, provádění servisu zdarma a k provádění prací na zavolání u jakéhokoli motorového vozidla dotyčné značky prodávaného na společném trhu, znamenají nepřímé omezení prodejů a neměly by mít výhodu výjimky.
Touto povinností není dotčeno právo výrobce motorového vozidla zavázat distributora, aby se u nových motorových vozidel, které prodal, přesvědčil, že jsou dodržovány záruky a je prováděn servis zdarma a práce na zavolání buď samotným distributorem nebo v případě subdodavatelů schváleným servisním pracovníkem nebo servisními pracovníky, kterým tyto práce byly svěřeny.
Zákazníci by tedy měli mít v takových případech možnost obrátit se na distributora, pokud výše uvedené povinnosti nebyly řádně splněny schváleným servisním pracovníkem, kterému distributor provádění těchto služeb svěřil.
Aby se také umožnily prodeje motorových vozidel konečným uživatelům prováděné distributory na celém společném trhu, výjimka by se měla použít pouze na dohody o distribuci, které požadují po servisních pracovnících v rámci dodavatelovy sítě, aby prováděli servis oprav a údržby pro smluvní zboží a odpovídající zboží bez ohledu na to, kde je toto zboží na společném trhu prodáváno.
(18) Na trzích, kde se provádí selektivní distribuce, by se výjimka měla použít na zákaz distributorovi působit z dalšího místa usazení, kde je distributorem jiných vozidel, než jsou osobní vozy nebo lehká užitková vozidla.
Na tento zákaz by se však neměla vztahovat výjimka, pokud je jím omezováno rozšiřování podnikání prodejce na schváleném místě usazení, například omezováním rozvoje nebo pořizování infrastruktury nutné k umožnění růstu objemů prodejů, včetně nárůstů dosažených internetovými prodeji.
(19) Není vhodné vyjmout vertikální dohody, které omezují prodej originálních náhradních dílů nebo náhradních dílů odpovídající kvality členy distribučního systému samostatným servisním pracovníkům, kteří je používají pro zajištění servisu oprav a údržby.
Bez přístupu k těmto náhradním dílům by tito samostatní servisní pracovníci nebyli schopni účinně soutěžit se schválenými servisními pracovníky, protože by nemohli poskytovat zákazníkům kvalitní servis, který přispívá k bezpečnému a spolehlivému fungování motorových vozidel.
(20) Aby koneční uživatelé měli právo kupovat si nová motorová vozidla se stejnou specifikací, jako mají nová motorová vozidla prodávaná v kterémkoli jiném členském státě od distributora dle svého výběru, který distribuuje odpovídající modely a je usazen na společném trhu, má se výjimka uplatňovat pouze na vertikální dohody umožňující distributorovi objednávat, skladovat a prodávat jakékoli takovéto vozidlo, které odpovídá modelu v rámci jeho smluvní řady.
Diskriminační nebo objektivně neoprávněné dodací podmínky, zvláště podmínky týkající se dodacích lhůt nebo cen, se považují za omezení schopnosti prodejce prodávat tato vozidla.
(21) Motorová vozidla jsou drahý a technicky složitý movitý majetek, který vyžaduje pravidelné i nepravidelné opravy a údržbu.
Není však nezbytné, aby distributoři nových motorových vozidel také prováděli opravy a údržbu.
Oprávněné zájmy dodavatelů a konečných uživatelů mohou být plně uspokojeny, když distributor svěří provádění těchto prací, včetně záručních zákroků, oprav zdarma a prací na zavolání jednomu či více servisním pracovníkům v rámci distribučního systému dodavatele.
Je však vhodné usnadnit přístup k servisu oprav a údržby.
Dodavatel proto může požadovat po distributorech, kteří svěřili provádění servisu oprav a údržby jednomu či více schváleným servisním pracovníkům, aby předali konečným uživatelům jméno a adresu dotyčné opravny nebo opraven.
Pokud žádný z těchto schválených servisních pracovníků nesídlí v blízkosti prodejního místa, může dodavatel také požadovat po distributorovi, aby informoval konečné uživatele, jak daleko od prodejního místa se dotyčný servisní pracovník či servisní pracovníci nachází.
Dodavatel však může uložit tyto povinnosti pouze pokud uloží podobné povinnosti distributorům, jejichž vlastní opravna není ve stejných prostorách jako jejich prodejní místo.
(22) Není nutné, aby k poskytování dostatečného servisu opravy a údržby schválení servisní pracovníci také prodávali nová motorová vozidla.
Výjimka by se proto neměla týkat vertikálních dohod obsahujících jakékoli přímé nebo nepřímé povinnosti nebo pobídky vedoucí ke spojování prodejů a servisních činností nebo dohod, které činí výkon jedné z této činností závislý na výkonu druhé. Jde zejména o případ, kdy je odměňování distributorů nebo schválených servisních pracovníků, které se vztahuje k prodeji nebo koupi zboží nebo služeb nutných pro jednu činnost závislé na prodeji nebo koupi zboží nebo služeb vztahujících se k druhé činnosti nebo tam, kde jsou veškerý tento servis a zboží bez rozlišení zahrnuty do jednoho systému odměňování nebo slev.
(23) Aby se zajistila účinná hospodářská soutěž na trzích oprav a údržby a umožnilo se servisním pracovníkům nabízet konečným uživatelům konkurenční náhradní díly, jako například originální náhradní díly nebo náhradní díly odpovídající kvality, výjimka by neměla pokrývat vertikální dohody, které omezují schopnost schválených servisních pracovníků zahrnutých v distribučním systému výrobce vozidel, samostatných distributorů náhradních dílů, samostatných servisních pracovníků nebo koncových uživatelů, aby získávali náhradní díly od výrobce těchto náhradních dílů nebo od jakékoli třetí strany podle jejich výběru.
Není tím dotčena odpovědnost výrobců náhradních dílů podle občanského práva.
(24) Aby také bylo umožněno schváleným i samostatným servisním pracovníkům a konečným uživatelům rozpoznat výrobce komponentů nebo náhradních dílů pro motorová vozidla a vybírat si mezi konkurenčními náhradními díly, výjimka by neměla pokrývat dohody, kterými výrobce motorových vozidel omezuje možnost výrobce komponentů nebo originálních náhradních dílů umisťovat účinně a čitelně svoji obchodní značku nebo logo na tyto díly.
Také aby se usnadnil tento výběr a prodej náhradních dílů, které byly vyrobeny podle specifikací a výrobních a kvalitativních norem stanovených výrobcem vozidla pro výrobu komponentů nebo náhradních dílů, předpokládá se, že náhradní díly jsou originálními náhradními díly, pokud výrobce náhradních dílů vydá osvědčení, že díly mají stejnou kvalitu jako komponenty použité pro montáž motorového vozidla a byly vyrobeny podle uvedených specifikací a norem.
Jiné náhradní díly, pro které výrobce náhradních dílů může kdykoliv vydat osvědčení, potvrzující, že odpovídají kvalitě komponentů použitých pro montáž určitého motorového vozidla, mohou být prodávány jako náhradní díly odpovídající kvality.
(25) Výjimka by neměla pokrývat vertikální dohody, které omezují právo schválených servisních pracovníků používat náhradní díly odpovídající kvality pro opravu nebo údržbu motorového vozidla.
Avšak vzhledem k tomu, že výrobci vozidel mají přímou smluvní odpovědnost pro případ záručních oprav, servisu zdarma a činností na zavolání, by dohody obsahující povinnost schválených servisních pracovníků používat pro tyto opravy náhradní díly dodávané výrobcem vozidla měly být výjimkou pokryty.
(26) Aby byla zajištěna účinná hospodářská soutěž na trzích servisu oprav a údržby a zabránilo se vyloučení samostatných servisních pracovníků z trhu, výrobci motorových vozidel musí dovolit všem samostatným hospodářským subjektům plný přístup ke všem technickým informacím, diagnostickému a jinému zařízení, nástrojům, včetně veškerého odpovídajícího softwaru a školení potřebného pro opravy a údržbu motorových vozidel.
Samostatné subjekty, kterým musí být tento přístup zajištěn, zahrnují zejména samostatné servisní pracovníky, výrobce opravárenských zařízení nebo nástrojů, vydavatele technických informací, automobilové kluby, provozovatele silniční pomoci, subjekty nabízející kontrolní a zkušební služby a subjekty zajišťující školení pro servisní pracovníky.
Podmínky přístupu nesmí zejména rozlišovat mezi schválenými a samostatnými subjekty. Přístup musí být umožněn na žádost a bez neospravedlnitelného zpoždění a ceny požadované za informace nesmí odrazovat od přístupu těmto informacím tím, že není brán v úvahu rozsah, ve kterém je samostatný subjekt používá.
Na dodavateli motorových vozidel by mělo být požadováno, aby poskytl samostatným subjektům přístup k technickým informacím o nových motorových vozidlech od chvíle, kdy je tento přístup poskytován jeho schváleným servisním pracovníkům, a nesmí nutit samostatné subjekty, aby si kupovali více informací, než je nutné k vykonávání dotyčné práce.
Dodavatelé by měli mít povinnost umožnit přístup k technickým informacím nutným pro přeprogramování elektronických zařízení v motorovém vozidle.
Je však oprávněné a vhodné, aby odepřeli přístup k technickým informacím, které by mohly umožnit třetí straně obejít nebo odzbrojit palubní zařízení proti krádeži, změnit kalibraci elektronických zařízení nebo zasahovat do zařízení, která například omezují rychlost motorového vozidla, pokud se ochrana proti krádeži, změně kalibrace nebo uvedeným zásahům nedá docílit méně omezujícím způsobem.
Práva duševního vlastnictví a práva k know-how a zejména ta, která se vztahují k výše uvedeným zařízením musí být uplatňována způsobem vylučujícím jakékoli zneužití.
(27) Za účelem zajištění přístupu na relevantní trhy a zabránění tajným dohodám na těchto trzích a aby byla dána distributorům příležitost prodávat vozidla dvou nebo více značek různých výrobců, kteří nejsou spojenými podniky, vážou se k výjimce určité podmínky.
Proto by výjimka neměla vztahovat na zákazy soutěžit.
Aniž je dotčeno právo dodavatele vyžadovat po distributorovi, aby v předváděcí místnosti vystavoval vozidla různých značek v prostorách vyhrazených pro značku a zabránilo se tak záměně jednotlivých značek, jakýkoli zákaz prodejů konkurenčních značek by neměl být vyjmut.
Totéž platí na povinnost vystavovat celou modelovou řadu motorových vozidel, pokud to způsobuje, že prodej nebo vystavování vozidel vyráběných podniky, které nejsou spojeny, je nemožný nebo nadmíru obtížný.
Také povinnost mít zvláštní zaměstnance pro prodej každé značky se považuje za nepřímý zákaz soutěžit, a proto by neměla být pokryta výjimkou, ledaže se distributor rozhodne mít zvláštní zaměstnance pro prodej každé značky a dodavatel zaplatí všechny z toho vyplývající zvýšené náklady.
(28) Aby bylo zajištěno, že servisní pracovníci mohou vykonávat opravy nebo údržbu všech motorových vozidel, výjimka by se neměla vztahovat na jakýkoli závazek omezující schopnost servisních pracovníků motorových vozidel poskytovat servis oprav a údržby značek konkurenčních výrobců.
(29) Kromě toho jsou nezbytné zvláštní podmínky k vyloučení určitých omezení, která jsou někdy ukládána v rámci systému selektivní distribuce, z oblasti působnosti výjimky.
Jedná se zejména o závazky, jejichž účinkem je zabraňování členům systému selektivní distribuce prodávat značky konkrétních konkurenčních dodavatelů, což by snadno mohlo vést k vyloučení určitých značek z trhu.
Další podmínky jsou nutné k posílení soutěže v rámci značky a integrace trhu do společného trhu, k vytvoření nových příležitostí pro distributory a schválené servisní pracovníky, kteří chtějí využít obchodní příležitosti mimo jejich místo usazení a k vytvoření podmínek umožňujících rozvoj distributorů prodávajících více značek.
Zejména nesmí být vyňato omezení podnikání v prodeji osobních vozů a lehkých užitkových vozidel a v poskytování servisu oprav a údržby z neschváleného místa usazení.
Dodavatel může požadovat aby další prodejní nebo dodávková místa pro osobní vozy a lehká užitková vozidla nebo opravny vyhovovala odpovídajícím kvalitativním kritériím používaným pro podobná prodejní místa umístěná ve stejné zeměpisné oblasti.
(30) Výjimka by se neměla uplatňovat na omezení omezující schopnost distributora prodávat leasingové služby pro motorová vozidla.
(31) Omezení podílu na trhu, skutečnost, že některé vertikální dohody nejsou pokryty a podmínky stanovené v tomto nařízení by měly normálně zajišťovat, že dohody, na které se výjimka uplatňuje, neumožňují zúčastněným podnikům vyloučit hospodářskou soutěž pro podstatnou část daného zboží nebo služeb.
(32) V konkrétních případech, ve kterých by dohody, které by jinak těžily z výjimky, však měly účinky neslučitelné s čl.
81 odst. 3, má Komise pravomoc odejmout výhodu z výjimky.
Může k tomu dojít zejména tehdy, když kupující má značnou tržní sílu na relevantním trhu, na kterém znovu prodává zboží nebo poskytuje služby, nebo kde paralelní sítě vertikálních dohod mají podobné účinky, které značně omezují přístup na dotyčný trh nebo hospodářskou soutěž na něm. Tyto kumulativní účinky mohou například vzniknout v případě selektivní distribuce.
Komise může také odejmout výhodu z výjimky; pokud je hospodářská soutěž na trhu podstatně omezena z důvodu přítomnosti dodavatele s určitou tržní silou nebo když ceny nebo dodací podmínky distributorům motorových vozidel se mezi zeměpisnými trhy značně liší. Komise může také odejmout výhodu z výjimky, když se při dodávkách zboží odpovídajícího smluvní řadě používají diskriminační ceny nebo prodejní podmínky nebo neoprávněně vysoké příplatky, jako např. příplatky účtované za vozidla s řízením na pravé straně.
(33) Nařízení Rady č. 19/65/EHS zmocňuje vnitrostátní úřady členských států k odejmutí výhody z výjimky u vertikálních dohod které mají určité účinky neslučitelné s podmínkami stanovenými v čl. 81 odst. 3 tam, kde tyto účinky jsou pociťovány na jejich území nebo na jeho části a tam, kde toto území má všechny vlastnosti samostatného zeměpisného trhu. Výkon této vnitrostátní pravomoci odejmutí by se neměl dotýkat jednotného uplatňování pravidel o hospodářské soutěži na celém společném trhu Společenství nebo plného účinku opatření přijímaných při provádění uvedených pravidel
(34) Pro zlepšení dohledu nad paralelními sítěmi vertikálních dohod, které mají podobné omezující účinky nebo pokrývají více než 50 % daného trhu, by měla Komise mít právo prohlásit výjimku za nepoužitelnou pro vertikální dohody obsahující specifická omezení vztahující se k dotyčnému trhu, a tak obnovit úplné použití čl. 81 odst. 1 na tyto dohody.
(35) Poskytnutím výjimky by nemělo být dotčeno používání ustanovení článku 82 Smlouvy o zneužití dominantního postavení.
(36) Nařízení Komise (ES) č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o prodeji a servisu motorových vozidel [5] je použitelné do dne 30. září 2002. Aby byl všem hospodářským subjektům poskytnut čas k přizpůsobení vertikálních dohod, které jsou slučitelné s uvedeným nařízením a které stále platí v době, kdy výjimka v nich stanovená pozbude účinnosti, je vhodné, aby pro tyto dohody bylo stanoveno přechodné období do dne 1. října 2003, během kterého by podle tohoto nařízení měly být vyjmuty ze zákazu stanoveného ve čl. 81 odst. 1.
(37) Aby mohly všechny subjekty v kvantitativním systému selektivní distribuce pro nové osobní vozy a lehká užitková vozidla přizpůsobit svoje obchodní strategie na neuplatňování výjimky na klauzule o umístění, je vhodné stanovit, že podmínka stanovená v čl. 5 odst. 2 písm. b) vstoupí v platnost dne 1. října 2005.
(38) Komise by měla pravidelně dohlížet na uplatňování tohoto nařízení se zvláštním ohledem na jeho účinky na hospodářskou soutěž v oblasti maloobchodu s motorovými vozidly a poprodejního servisu na společném trhu nebo na jeho relevantní části.
Zahrnut by měl být dohled nad účinky tohoto nařízení na strukturu a stupeň koncentrace distribuce motorových vozidel a nad jakýmikoli účinky na hospodářskou soutěž z toho vyplývajícími.
Komise by také měla provést hodnocení provádění tohoto nařízení a nejpozději do dne 31. května 2008 připravit zprávu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "konkurenčními podniky" skuteční nebo potencionální dodavatelé na trhu stejného výrobku; trh výrobku zahrnuje zboží nebo služby, které kupující podle jejich vlastností, ceny a zamýšleného použití považuje za nahraditelné nebo zaměnitelné se smluvním zbožím nebo službami;
b) "zákazem soutěžit" jakékoli přímé nebo nepřímé závazky bránící kupujícímu vyrábět, nakupovat, prodávat nebo dále prodávat zboží nebo služby, které soutěží se smluvním zbožím nebo službami, nebo jakékoli přímé nebo nepřímé závazky kupujícího nakupovat od dodavatele nebo od jiného podniku určeného dodavatelem více než 30 % svých celkových nákupů smluvního zboží, odpovídajícího zboží nebo služeb nebo jejich náhrad na relevantním trhu, přičemž tento výpočet celkových nákupů se provede na základě hodnoty nákupů kupujícího v předchozím kalendářním roce.
Závazek distributora prodávat motorová vozidla od jiných dodavatelů v oddělených částech předváděcí místnosti, aby se tak zabránilo záměně značek, nepředstavuje pro účely tohoto nařízení zákazem soutěžit.
Závazek distributora mít zvláštní zaměstnance pro prodej rozdílných značek motorových vozidel představuje pro účely tohoto nařízení zákaz soutěžit, ledaže se distributor rozhodne mít zvláštní zaměstnance pro prodej rozdílných značek motorových vozidel a dodavatel zaplatí všechny z toho vyplývající zvýšené náklady;
c) "vertikálními dohodami" dohody nebo jednání ve vzájemné shodě uzavřené mezi dvěma nebo více podniky, z nichž každý jedná pro účely dohody, na různé úrovni výrobního nebo distribučního řetězce;
d) "vertikálními omezeními" omezení hospodářské soutěže spadající do oblasti působnosti čl. 81 odst. 1 Smlouvy, pokud jsou obsažena ve vertikální dohodě;
e) "závazkem výhradních dodávek" jakýkoliv přímý nebo nepřímý závazek dodavatele prodávat smluvní zboží nebo služby pouze jednomu kupujícímu na společném trhu za účelem stanoveného použití nebo dalšího prodeje;
f) "systémem selektivní distribuce" distribuční systém, ve kterém se dodavatel zavazuje prodávat smluvní zboží nebo služby přímo nebo nepřímo pouze distributorům nebo servisním pracovníkům vybraným na základě specifikovaných kritérií a ve kterém se tito distributoři nebo servisní pracovníci zavazují neprodávat toto zboží nebo služby neschváleným distributorům nebo samostatným servisním pracovníkům, aniž je dotčena možnost prodávat náhradní díly samostatným servisním pracovníkům nebo povinnost poskytovat samostatným subjektům všechny technické informace, diagnostická zařízení, nástroje a školení vyžadované pro opravy a údržbu motorových vozidel nebo pro provádění opatření na ochranu životního prostředí;
g) "kvantitativním systémem selektivní distribuce" systém selektivní distribuce, ve kterém dodavatel pro výběr distributorů nebo servisních pracovníků používá kritéria, která přímo omezují jejich počet;
h) "kvalitativním systémem selektivní distribuce" systém selektivní distribuce, ve kterém dodavatel pro výběr distributorů nebo servisních pracovníků používá kritéria, která se týkají pouze kvality vyžadované druhem smluvního zboží nebo služeb a jsou stanovena jednotně pro všechny distributory nebo servisní pracovníky, kteří se chtějí do prodejního systému zapojit, neuplatňují se přitom diskriminačně a přímo neomezují počet distributorů nebo servisních pracovníků;
i) "právy duševního vlastnictví" práva zahrnující práva průmyslového vlastnictví, autorská práva a práva příbuzná;
j) "know-how" soubor nepatentovaných praktických informací získaných zkušenostmi nebo zkouškami dodavatelem, které jsou tajné, podstatné a identifikované; v tomto kontextu "tajný" znamená, že know-how jako celek nebo v přesné konfiguraci a montáži jeho komponentů není obecně známé nebo snadno dostupné; "podstatné", že know-how obsahuje informace nepostradatelné pro kupujícího za účelem použití, prodeje nebo dalšího prodeje smluvního zboží nebo služeb, které jsou nepostradatelné pro kupujícího; "identifikované", že know-how musí být popsáno dostatečně srozumitelným způsobem, aby bylo možné ověřit, že splňuje kritéria tajnosti a podstatnosti;
k) "kupujícím", ať už se jedná o distributora nebo servisního pracovníka, zejména podnik, který prodává zboží nebo služby na účet jiného podniku;
l) "schváleným servisním pracovníkem" poskytovatel servisu oprav a údržby motorových vozidel, který působí v rámci distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel;
m) "samostatným servisním pracovníkem" poskytovatel servisu oprav a údržby motorových vozidel nezačleněný do distribučního systému vytvořeného dodavatelem motorových vozidel, pro která poskytuje opravy nebo údržbu.
Schválený servisní pracovník v rámci distribučního systému dotyčného dodavatele se pro účely tohoto nařízení považuje za samostatného servisního pracovníka v tom rozsahu, ve kterém poskytuje servis oprav a údržby pro motorová vozidla jiného dodavatele do jehož distribučního systému nenáleží;
n) "motorovým vozidlem" vozidlo s vlastním pohonem a třemi či více koly určené pro použití na veřejných komunikacích;
o) "osobním vozem" motorové vozidlo určené pro dopravu cestujících a mající kromě místa pro řidiče ne více než osm míst;
p) "lehkým užitkovým vozidlem" motorové vozidlo určené pro dopravu zboží nebo osob s maximální hmotností do 3,5 tuny; pokud se nějaké lehké užitkové vozidlo prodává také ve verzi s maximální hmotností nad 3,5 tuny, považují se za lehká užitková vozidla všechny verze uvedeného vozidla;
q) "smluvní řadou" všechny různé modely motorových vozidel, které jsou nabídnuty dodavatelem k prodeji distributorovi;
r) "motorovým vozidlem odpovídajícím modelu v rámci smluvní řady" vozidlo, které je předmětem dohody o prodeji s jiným podnikem v rámci distribučního systému vytvořeného výrobcem nebo s jeho souhlasem a které je:
- výrobcem sériově vyráběno nebo montováno a
- jehož karosérie, řízení, podvozek a typ motoru jsou stejné jako u vozidel ve smluvní řadě;
s) "náhradními díly" zboží, které je určené k instalaci do motorového vozidla nebo na něj, aby se nahradily komponenty uvedeného vozidla, včetně zboží, jako jsou maziva nutná pro použití motorového vozidla, s výjimkou paliva;
t) "originálními náhradními díly" náhradní díly mající stejnou kvalitu jako komponenty použité pro montáž motorového vozidla a které jsou vyrobeny podle specifikací a výrobních norem stanovených výrobcem vozidla pro výrobu komponentů nebo náhradních dílů pro dotyčné motorové vozidlo.
Zahrnuty jsou náhradní díly, které jsou vyráběny na stejné výrobní lince jako tyto komponenty.
Pokud není prokázán opak, předpokládá se, že náhradní díly jsou originálními náhradními díly, pokud výrobce dílů potvrdí, že náhradní díly odpovídají kvalitě komponentů používaných pro montáž dotyčného vozidla a byly vyrobeny podle specifikací a výrobních norem výrobce vozidla;
u) "náhradními díly odpovídající kvality" výhradně náhradní díly vyráběné jakýmkoli podnikem, který může kdykoliv potvrdit, že dané náhradní díly odpovídají kvalitě komponentů, které se používají nebo používaly k montáži dotyčných motorových vozidel;
v) "podniky v rámci distribučního systému" výrobce a podniky jím pověřené nebo mající jeho souhlas k distribuci nebo opravám nebo údržbě smluvního zboží nebo zboží odpovídajícího;
w) "konečným uživatelem" také leasingové společnosti, ledaže použité leasingové smlouvy stanovují převod vlastnictví nebo možnost koupě motorového vozidla před uplynutím platnosti smlouvy.
2. Termíny "podnik", "dodavatel", "kupující", "distributor" a "servisní pracovník" zahrnují jejich příslušné spojené podniky.
"Spojenými podniky" jsou:
a) podniky, ve kterých jedna strana dohody přímo nebo nepřímo:
i) může vykonávat více než polovinu hlasovacích práv, nebo
ii) může jmenovat více než polovinu členů dozorčí rady, představenstva nebo orgánů právně zastupujících podnik, nebo
iii) má právo spravovat záležitosti podniku;
b) podniky, které mohou přímo nebo nepřímo v podniku, který je stranou dohody, vykonávat práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
c) podniky, ve kterých podnik uvedený v písmenu b) může přímo nebo nepřímo vykonávat práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
d) podniky, ve kterých může smluvní strana spolu s jedním nebo více podniky uvedenými v písmenech a), b) nebo c) nebo ve kterých dva nebo více posledně uvedených podniků mohou společně vykonávat práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a);
e) podniky, ve kterých vykonávají práva nebo pravomoci uvedené v písmenu a) společně:
i) smluvní strany nebo jejich spojené podniky uvedené v písmenech a) až d), nebo
ii) jedna nebo více smluvních stran nebo jeden nebo více spojených podniků uvedených v písmenech a) až d) a jedna nebo více třetích stran.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy a s výhradou ustanovení tohoto nařízení, se čl. 81 odst. 1 Smlouvy prohlašuje za nepoužitelný pro vertikální dohody tam, kde se vztahují k podmínkám, za kterých mohou strany kupovat, prodávat nebo dále prodávat motorová vozidla, náhradní díly na motorová vozidla nebo servis opravy a údržby motorových vozidel.
První pododstavec se použije, pokud uvedené vertikální dohody obsahují vertikální omezení.
Výjimka podle tohoto odstavce se pro účely tohoto nařízení označuje jako "výjimka".
2. Výjimka se použije také na následující kategorie vertikálních dohod:
a) vertikální dohody uzavřené mezi sdružením podniků a jeho členy, nebo mezi tímto sdružením a jeho dodavateli, pouze pokud jsou všichni jeho členové distributoři motorových vozidel nebo náhradních dílů pro motorová vozidla nebo servisní pracovníci a pokud žádný z jednotlivých členů tohoto sdružení spolu se spojenými podniky nemá celkový roční obrat vyšší než 50 miliónů EUR; toto nařízení se vztahuje na vertikální dohody těchto sdružení, aniž je dotčeno použití článku 81 na horizontální dohody uzavřené mezi členy sdružení nebo na rozhodnutí přijatá tímto sdružením;
b) vertikální dohody obsahující ustanovení týkající se postoupení práv duševního vlastnictví kupujícímu nebo k jejich využívání kupujícím, za předpokladu že tato ustanovení nejsou hlavním předmětem těchto dohod a že jsou přímo spojená s užíváním, prodejem nebo dalším prodejem zboží nebo služeb kupujícím nebo jeho zákazníky.
Výjimka se použije pouze za podmínky, že uvedená ustanovení neobsahují omezení hospodářské soutěže vztahující se ke smluvnímu zboží nebo službám, která mají stejný předmět nebo účinek jako vertikální omezení, která nejsou podle tohoto nařízení vyňata.
3. Výjimka se nevztahuje na vertikální dohody uzavřené mezi soutěžícími podniky.
Použije se však v případě, kdy soutěžící podniky mezi sebou uzavřou nereciproční vertikální dohodu a:
a) kupující má celkový roční obrat nepřevyšující 100 miliónů EUR, nebo
b) dodavatel je výrobce a distributor zboží, zatímco kupující je distributor nevyrábějící zboží, které soutěží se smluvním zbožím, nebo
c) dodavatel je poskytovatel služeb na několika obchodních úrovních, zatímco kupující neposkytuje soutěžící služby na obchodní úrovni, kde nakupuje smluvní služby.
Článek 3
Všeobecné podmínky
1. S výhradou odstavců 2, 3, 4, 5, 6 a 7 se výjimka použije za podmínky, že podíl dodavatele na relevantním trhu, na kterém prodává nová motorová vozidla, náhradní díly pro motorová vozidla nebo servis oprav a údržby, nepřevyšuje 30 %.
Práh podílu na trhu pro uplatňování výjimky je však 40 % pro dohody vytvářející kvantitativní systémy selektivní distribuce pro prodej nových motorových vozidel.
Uvedené prahy se neuplatňují na dohody vytvářející kvalitativní systémy selektivní distribuce.
2. V případě vertikálních dohod obsahujících závazky výhradní dodávky se výjimka použije za podmínky, že podíl kupujícího na trhu nepřesahuje 30 % relevantního trhu, na kterém nakupuje smluvní zboží nebo služby.
3. Výjimka se použije pod podmínkou, že vertikální dohoda uzavřená s distributorem nebo servisním pracovníkem stanovuje, že dodavatel souhlasí s převodem práv a povinností vyplývajících z vertikální dohody na jiného distributora nebo servisního pracovníka v rámci distribučního systému a vybraného původním distributorem nebo servisním pracovníkem.
4. Výjimka se použije za podmínky, že vertikální dohoda uzavřená s distributorem nebo servisním pracovníkem stanovuje, že dodavatel, který chce podat výpověď smlouvy, musí tuto výpověď podat písemně a musí uvést podrobné, objektivní a transparentní důvody výpovědi, aby se zabránilo dodavateli ukončit vertikální dohodu s distributorem nebo servisním pracovníkem kvůli činnostem, které nesmí být podle tohoto nařízení omezeny.
5. Výjimka se použije za podmínky, že vertikální dohoda uzavřená dodavatelem nových motorových vozidel s distributorem nebo schváleným servisním pracovníkem stanovuje:
a) že uvedená dohoda je uzavřena na období alespoň pěti let; v tomto případě se musí každá strana zavázat, že druhé straně alespoň šest měsíců předem oznámí svůj úmysl dohodu neobnovit;
b) nebo že dohoda je uzavřena na dobu neurčitou, v tomto případě musí být výpovědní lhůta pro řádné ukončení dohody pro obě strany alespoň dva roky; tato lhůta se zkrátí na alespoň jeden rok tam, kde
i) má dodavatel ze zákona nebo na základě zvláštní dohody při ukončení dohody zaplatit přiměřenou náhradu, nebo
ii) dodavatel dohodu ukončí, když je nutné provést reorganizaci celé sítě nebo její podstatné části.
6. Výjimka se použije za podmínky, že vertikální dohoda poskytuje každé straně právo předložit sporo plnění jejich smluvních závazků nezávislému znalci nebo rozhodci.
Tyto spory se mohou mimo jiné vztahovat k:
a) dodacím závazkům;
b) stanovení nebo dosažení prodejních cílů;
c) provádění skladových požadavků;
d) provádění závazku poskytovat nebo používat předváděcí vozidla;
e) podmínkám pro prodej různých značek;
f) otázce, zda zákaz působit z neschváleného místa usazení omezuje schopnost distributora jiných motorových vozidel, než jsou osobní vozy nebo lehká užitková vozidla rozšiřovat jeho podnikání, nebo
g) otázky, zda ukončení dohody je ospravedlněno důvody uvedenými ve výpovědi.
Právo uvedené v první větě se nedotýká práva každé strany obrátit se na vnitrostátní soud.
7. Pro účely tohoto článku se podíl na trhu podniků uvedených ve čl. 1 odst. 2 písm. e) přidělí stejným dílem každému podniku majícímu práva nebo pravomoci uvedené ve čl. 1 odst. 2 písm. a).
Článek 4
Tvrdá omezení(Tvrdá omezení týkající se prodeje nových motorových vozidel, servisu oprav a údržby nebo náhradních dílů)
1. Výjimka se nepoužije na vertikální dohody, které přímo nebo nepřímo, samostatně nebo ve spojení s jinými faktory pod kontrolou stran, mají za předmět:
a) omezení schopnosti distributora nebo servisního pracovníka určovat svou prodejní cenu, aniž je dotčena možnost dodavatele ukládat maximální prodejní cenu nebo doporučovat prodejní cenu, pokud se tato nerovná pevné nebo minimální prodejní ceně z důvodu tlaku jakékoli ze stran nebo z jejich popudu;
b) omezení území, na kterém, nebo zákazníků, kterým, distributor nebo servisní pracovník mohou prodávat smluvní zboží nebo služby; výjimka se však použije na:
i) omezení aktivních prodejů na výhradním území nebo výhradní skupině zákazníků vyhrazených dodavateli nebo přidělených dodavatelem jinému distributorovi nebo servisnímu pracovníku tam, kde toto omezení neomezuje prodeje uskutečňované zákazníky distributora nebo servisního pracovníka;
ii) omezení prodejů konečným uživatelům distributorem působícím na velkoobchodní úrovni;
iii) omezení prodejů nových motorových vozidel a náhradních dílů neschváleným distributorům členy selektivního distribučního systému na trzích, kde se uplatňuje selektivní distribuční systém, s výhradou ustanovení bodu i);
iv) omezení schopnosti kupujícího prodávat komponenty určené k začlenění do jiných výrobků zákazníkům, kteří by je používali k výrobě stejného typu zboží jako je vyráběno dodavatelem;
c) omezení křížových dodávek mezi distributory nebo servisními pracovníky v selektivním distribučním systému, včetně mezi distributory nebo servisními pracovníky působícími na různých obchodních úrovních;
d) omezení aktivních nebo pasivních prodejů nových osobních vozů nebo lehkých užitkových vozidel, náhradních dílů pro jakákoli motorová vozidla nebo servisu oprav a údržby pro jakákoli motorová vozidla konečným uživatelům členy selektivního distribučního systému působícími na maloobchodní úrovni na trzích, kde se používá selektivní distribuce.
Výjimka se použije na dohody zakazující členům selektivního distribučního systému působit na neschváleném místě usazení.
Použití výjimky na tento zákaz však podléhá čl. 5 odst.
e) omezení aktivních nebo pasivních prodejů nových motorových vozidel jiných než osobní vozy nebo lehká užitková vozidla konečným uživatelům členy selektivního distribučního systému působícími na maloobchodní úrovni na trzích, kde je selektivní distribuce používána aniž je dotčena schopnost dodavatele zakázat členu uvedeného systému působit z neschváleného místa usazení;
(Tvrdá omezení týkající se pouze prodeje nových motorových vozidel)
f) omezení schopnosti distributora prodávat jakékoli nové motorové vozidlo, které odpovídá modelu v dotyčné smluvní řadě;
g) omezení schopnosti distributora uzavírat smlouvy o subdodávkách na poskytování servisu oprav a údržby se schválenými servisními pracovníky, aniž je dotčena schopnost dodavatele požadovat po distributorovi, aby sdělil konečným uživatelům jméno a adresu dotčeného servisního pracovníka nebo pracovníků před uzavřením kupní smlouvy a v případě, že se žádný schválený servisní pracovník nenalézá v blízkosti prodejního místa, sdělit také konečným uživatelům, jak daleko je dotyčná opravna nebo opravny od prodejního místa; tyto závazky však mohou být uloženy pouze pokud podobné závazky jsou uloženy prodejcům, jejichž opravna není ve stejných prostorách jako jejich prodejní místo;
(Tvrdá omezení týkající se pouze prodeje servisu oprav a údržby a náhradních dílů)
h) omezení schopnosti schváleného servisního pracovníka omezit svou činnost na poskytování servisu oprav a údržby a distribuci náhradních dílů;
i) omezení prodejů náhradních dílů pro motorová vozidla členy selektivního distribučního systému samostatným servisním pracovníkům, kteří používají tyto díly k opravám a údržbě motorových vozidel;
j) omezení dohodnuté mezi dodavatelem originálních náhradních dílů nebo náhradních dílů odpovídající kvality, nástrojů pro opravy nebo diagnostického nebo jiného zařízení a výrobcem motorových vozidel, které omezuje možnost dodavatele prodávat toto zboží nebo služby schváleným nebo samostatným distributorům nebo schváleným nebo samostatným servisním pracovníkům nebo konečným uživatelům;
k) omezení schopnosti distributora nebo schváleného servisního pracovníka získávat originální náhradní díly nebo náhradní díly odpovídající kvality od třetího podniku podle svého výběru a používat je k opravě nebo údržbě motorových vozidel, aniž je dotčena možnost dodavatele nových motorových vozidel požadovat použití jím dodávaných originálních náhradních dílů pro opravy prováděné v rámci záruky, servisu zdarma a prací na zavolání;
l) omezení dohodnuté mezi výrobcem motorových vozidel, který používá komponenty pro první montáž motorových vozidel, a dodavatelem těchto komponentů, které omezuje schopnost dodavatele účinným a dobře viditelným způsobem umisťovat svoji obchodní značku nebo logo na dodávané komponenty nebo na náhradní díly.
2. Výjimka se nepoužije tam, kde dodavatel motorových vozidel odmítne umožnit samostatným subjektům přístup k jakýmkoli technickým informacím, diagnostickým nebo jiným zařízením, nástrojům, včetně odpovídajícího softwaru, nebo ke školení, požadovaným pro opravy a údržbu těchto motorových vozidel nebo pro provádění opatření na ochranu životního prostředí.
Tento přístup musí zejména zahrnovat neomezené použití elektronických kontrolních a diagnostických systémů motorového vozidla, programování těchto systémů v souladu se standardními postupy dodavatele, pokyny pro opravy a školení a informace nezbytné pro použití diagnostických a servisních nástrojů a zařízení.
Samostatným subjektům musí být poskytnut přístup nediskriminačně, rychle a přiměřeným způsobem a informace musí být poskytnuty v použitelné formě.
Pokud odpovídající položka spadá pod práva duševního vlastnictví nebo představuje know-how, přístup nesmí být odepřen zneužitím tohoto práva.
Pro účely tohoto odstavce se "samostatným subjektem" rozumí podniky přímo nebo nepřímo zapojené do oprav a údržby motorových vozidel, zejména samostatní servisní pracovníci, výrobci opravárenských zařízení nebo nástrojů, samostatní distributoři náhradních dílů, vydavatelé technických informací, automobilové kluby, provozovatelé silniční pomoci, subjekty nabízející inspekční a zkušební služby a subjekty zajišťující školení pro servisní pracovníky.
Článek 5
Zvláštní podmínky
1. U prodeje nových motorových vozidel, servisu oprav a údržby nebo náhradních dílů se výjimka nepoužije na žádný z následujících závazků obsažených ve vertikálních dohodách:
a) jakýkoli přímý nebo nepřímý zákaz soutěžit;
b) jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek omezující schopnost schváleného servisního pracovníka poskytovat servis oprav nebo údržby pro vozidla od konkurenčních dodavatelů;
c) jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek zabraňující členům distribučního systému prodávat motorová vozidla nebo náhradní díly konkrétních konkurenčních dodavatelů nebo poskytovat servis oprav a údržby pro motorová vozidla konkrétních konkurenčních dodavatelů;
d) jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek zabraňující distributorovi nebo schválenému servisnímu pracovníkovi po skončení dohody vyrábět, kupovat, prodávat nebo dále prodávat motorová vozidla nebo poskytovat servis oprav a údržby.
2. U prodeje nových motorových vozidel se výjimka nepoužije na žádný z následujících závazků obsažených ve vertikálních dohodách:
a) jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek zabraňující maloobchodníkovi prodávat leasingové služby vztahující se ke smluvnímu zboží nebo odpovídajícímu zboží;
b) jakýkoli přímý nebo nepřímý závazek distributora osobních vozů nebo lehkých užitkových vozidel v rámci selektivního distribučního systému, který omezuje jeho možnosti zřizovat další prodejní nebo dodávková místa na jiných místech na společném trhu, kde se uplatňuje selektivní distribuce.
3. U servisu oprav a údržby nebo u prodeje náhradních dílů se výjimka nepoužije na žádný přímý nebo nepřímý závazek týkající se místa usazení schváleného servisního pracovníka, pokud je uplatňována selektivní distribuce.
Článek 6
Odejmutí výhody z tohoto nařízení
1. Komise může odejmout výhodu z tohoto nařízení podle čl. 7 odst. 1 nařízení č. 19/65/EHS tehdy, když v jakémkoli konkrétním případě shledá, že vertikální dohody, na které se toto nařízení používá, mají účinky, které nejsou slučitelné s podmínkami stanovenými v čl. 81 odst. 3 Smlouvy, a zejména:
a) když přístup k relevantnímu trhu nebo hospodářské soutěži na něm je značně omezen kumulativním účinkem paralelních sítí podobných vertikálních omezení prováděných konkurenčními dodavateli nebo kupujícími, nebo
b) když je hospodářská soutěž omezena na trhu na kterém jeden dodavatel není vystaven účinné hospodářské soutěži ze strany jiných dodavatelů, nebo
c) když se ceny nebo dodací podmínky pro smluvní zboží nebo odpovídající zboží mezi zeměpisnými trhy podstatně liší;
d) když jsou v rámci zeměpisného trhu uplatňovány diskriminační ceny nebo prodejní podmínky.
2. Tehdy, když v konkrétním případě mají vertikální dohody, na které se výjimka vztahuje, účinky neslučitelné s podmínkami stanovenými ve čl. 81 odst. 3 Smlouvy na území členského státu nebo na jeho části, která má všechny vlastnosti odlišného zeměpisného trhu, příslušný orgán uvedeného členského státu může odejmout výhodu z uplatňování tohoto nařízení pro uvedené území podle stejných podmínek jako jsou podmínky stanovené v odstavci 1.
Článek 7
Neuplatnění nařízení
1. Podle článku 1a nařízení č. 19/65/EHS může Komise tam, kde paralelní sítě podobných vertikálních omezení pokrývají více než 50 % relevantního trhu, nařízením prohlásit, že se toto nařízení neuplatňuje na vertikální dohody obsahující specifická omezení vztahující se k uvedenému trhu.
2. Nařízení podle odstavce 1 se nepoužije dříve než jeden rok po jeho přijetí.
Článek 8
Výpočet podílu na trhu
1. Podíly na trhu stanovené v tomto nařízení se vypočítají:
a) pro distribuci nových motorových vozidel na základě objemu smluvního zboží a odpovídajícího zboží prodaného dodavatelem spolu s jakýmkoli jiným zbožím prodaným dodavatelem, které kupující považuje za zaměnitelné nebo nahraditelné z důvodu vlastností, cen a zamýšleného použití výrobků;
b) pro distribuci náhradních dílů na základě hodnoty smluvního zboží a odpovídajícího zboží prodaného dodavatelem spolu s jakýmkoli jiným zbožím prodaným dodavatelem, které kupující považuje za zaměnitelné nebo nahraditelné z důvodu vlastností, cen a zamýšleného použití výrobků;
c) pro poskytování servisu oprav a údržby na základě hodnoty smluvních služeb prodávaných členy dodavatelovy distribuční sítě spolu s jakýmikoli jinými službami prodávanými těmito členy, které kupující považuje za zaměnitelné nebo nahraditelné z důvodu vlastností, cen a zamýšleného použití.
Pokud pro tyto výpočty nejsou k dispozici požadované údaje o objemu, mohou se použít údaje o hodnotě nebo naopak.
Když tyto informace nejsou k dispozici, mohou se použít odhady založené na jiných spolehlivých informacích o trhu. Pro účely čl.
3 odst. 2 se k výpočtu podílu na trhu použijí objem nákupů na trhu nebo hodnota nákupů na trhu v uvedeném pořadí nebo jejich odhady.
2. Pro účely použití prahů podílů na trhu ve výši 30 % a 40 % stanovené v tomto nařízení se uplatňují následující pravidla:
a) podíl na trhu se počítá na základě údajů vztahujících se k předchozímu kalendářnímu roku;
b) podíl na trhu zahrnuje zboží nebo služby dodávané integrovaným distributorům za účelem prodeje;
c) pokud podíl na trhu na počátku nepřesahuje 30 % nebo 40 % v uvedeném pořadí, ale následně vzroste nad uvedené prahy, ale nepřekročí 35 % a 45 % v uvedeném pořadí, výjimka zůstává v platnosti po dobu dvou následujících kalendářních let po roce, ve kterém byl práh podílu na trhu 30 % nebo 40 % v uvedeném pořadí poprvé překročen;
d) pokud podíl na trhu na počátku nepřesahuje 30 % nebo 40 % v uvedeném pořadí, ale pak vzroste nad 35 % a 45 % v uvedeném pořadí, výjimka zůstává v platnosti jeden kalendářní rok následující po roce, ve kterém byl práh podílu na trhu 30 % nebo 40 % v uvedeném pořadí poprvé překročen;
e) výhody podle písmen c) a d) nelze kombinovat tak, aby přesáhly období dvou kalendářních let.
Článek 9
Výpočet obratu
1. Pro účely výpočtu výše celkového ročního obratu uvedeného v čl. 2 odst. 2 písm. a) a čl. 2 odst. 3 písm. a) v uvedeném pořadí se obrat dosažený během předchozího účetního roku dotyčnou stranou vertikální dohody a obrat dosažený jejími spojenými podniky za všechno zboží a služby, kromě všech daní a dalších poplatků, sečte. Přitom se nebere v úvahu obrat mezi stranou vertikální dohody a jejími spojenými podniky nebo mezi jejími spojenými podniky.
2. Výjimka zůstává použitelná tam, kde pro období dvou po sobě jdoucích finančních roků není práh celkového ročního obratu překročen o více než 10 %.
Článek 10
Přechodné období
Zákaz stanovený ve čl. 81 odst. 1 se nepoužije v období ode dne 1. října 2002 do dne 30. září 2003 na dohody platné již ke dni 30. září 2002, které nesplňují podmínky pro výjimku stanovenou v tomto nařízení, ale které splňují podmínky pro výjimku stanovené v nařízení (ES) č. 1475/95.
Článek 11
Dohled a hodnotící zpráva
1. Komise pravidelně dohlíží na provádění tohoto nařízení se zvláštním zřetelem na jeho účinky na:
a) hospodářskou soutěž v odvětví maloobchodu motorových vozidel a poprodejního servisu na společném trhu nebo na jeho relevantních částech;
b) strukturu a úroveň koncentrace v oblasti prodeje motorových vozidel a jakékoli z ní vyplývající účinky na hospodářskou soutěž.
2. Komise připraví zprávu o tomto nařízení nejpozději do dne 31. května 2008 zejména s ohledem na podmínky stanovené v čl. 81 odst. 3.
Článek 12
Vstup v platnost a konec použitelnosti
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2002.
2. Ustanovení čl. 5 odst. 2 písm. b) se použije ode dne 1. října 2005.
3. Použitelnost tohoto nařízení končí dnem 31. května 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1401/2002
ze dne 31. července 2002,
kterým se stanoví pravidla pro otevření a správu celních kvót pro rýži pocházející z nejméně rozvinutých zemí pro hospodářské roky 2002/2003 až 2008/2009
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [1], a zejména na čl. 9 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
5 nařízení (ES) č. 2501/2001 stanoví, že až do úplného pozastavení cel společného celního sazebníku dne 1. září 2009 musí být pro produkty kódu KN 1006 pocházející z některé země, která má podle přílohy I uvedeného nařízení nárok na zvláštní režim pro nejméně rozvinuté země, otevřena každý hospodářský rok souhrnná kvóta s nulovým clem.
Celní kvóta pro produkty kódu KN 1006 pro hospodářský rok 2002/2003 by měla činit 2895 tun vyjádřených ekvivalentem loupané rýže.
Celní kvóta pro každý následující hospodářský rok se oproti kvótě za předcházející hospodářský rok zvyšuje o 15 %.
(2) Tato ustanovení je třeba provádět v rámci společného obchodního režimu zavedeného nařízením Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 411/2002 [3].
(3) Pravidla pro otevření a správu kvót mají platit po dobu sedmi hospodářských let.
(4) Množství rýže, jež mají nárok na souhrnné celní kvóty, by měla být dovezena za co možná nejspravedlivějších podmínek hospodářské soutěže a tak, aby nedošlo k narušení trhu Společenství.
(5) Nařízení Komise č. 2305/2001 ze dne 27. listopadu 2001 o otevření celní kvóty pro rýži pocházející z nejméně rozvinutých zemí pro hospodářský rok 2001/2002 [4] platilo pouze pro jeden hospodářský rok.
Jeho čtvrtý bod odůvodnění stanoví, že na konci tohoto období mohou být na základě zkušeností získaných v prvním roce stanovena pravidla pro delší období.
(6) Ustanovení týkající se důkazu o původu podle článků 67 až 97 nařízení Komise (ES) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 444/2002 [6] stanovující definici pojmu "původních produktů", kterou je třeba používat pro účely všeobecných celních preferencí.
(7) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro všeobecné celní preference,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví pravidla pro otevření a správu celních kvót pro rýži uvedených v čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 2501/2001 pro hospodářské roky 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008 a 2008/2009.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se "hospodářským rokem" rozumí hospodářský rok vymezený v článku 2 nařízení (ES) č. 3072/95.
Článek 3
1. Souhrnné celní kvóty s nulovým clem pro produkty kódu KN 1006, vyjádřené jako ekvivalent loupané rýže, se otevírají pro sedm hospodářských let počínaje rokem 2002/2003 v souladu s tabulkou uvedenou v příloze.
Tyto kvóty se vztahují pouze na dovozy ze zemí, které mají podle přílohy I nařízení (ES) č. 2501/2001, nárok na zvláštní režim pro nejméně rozvinuté země.
2. Přepočítací koeficient mezi loupanou a neloupanou rýží (rýží paddy), poloomletou nebo celoomletou rýží je koeficient stanovený v článku 1 nařízení Komise č. 467/67/EHS [7].
U zlomkové rýže se požadovaná množství nepřepočítávají.
3. Veškerá cla společného celního sazebníku pro dovozy v rámci kvót uvedených v odstavci 1 jsou pozastavena.
Článek 4
1. Nestanoví-li toto nařízení jinak, použijí se ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [8], která se týkají licencí, pouze pro licence uvedené v odstavci 2.
2. Dovoz v rámci kvót uvedených v čl. 3 odst. 1 podléhá předložení dovozní licence vydané v souladu s tímto nařízením.
3. Žádosti o dovozní licence se podávají příslušným orgánům členských států během prvních pěti pracovních dnů daného hospodářského roku.
Množství uvedené v žádosti o licenci nesmí překročit množství, které je pro dovoz ekvivalentu loupané rýže v daném hospodářském roce dostupné.
4. Žádost o dovozní licenci a dovozní licence musí obsahovat:
a) v kolonce 8 název země původu.
Slovo "ano" se označí křížkem;
b) v kolonce 20 tento údaj: "Rýže pocházející z …(název země uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 2501/2001) dovezená podle čl. 5 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 2501/2001."
5. V dovozní licenci se v kolonce 24 uvede tento údaj: "Osvobození od cla až do výše množství uvedeného v kolonkách 17 a 18 této licence (nařízení (ES) č. 1401/2002)."
6. Odchylně od článku 10 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [9] činí jistota k dovozní licenci 46 EUR za tunu.
7. K žádostem o dovozní licenci se přiloží:
a) důkaz, že žadatel je fyzická nebo právnická osoba, která provozuje obchodní činnost v odvětví rýže nejméně 12 měsíců a která má sídlo v členském státě, kde se žádost podává;
b) písemné prohlášení žadatele, že podal pouze jednu žádost pro kótu uvedenou v čl. 3 odst. 1 nebo případně pro zbývající množství, které je k dispozici pro dodatečnou tranši podle čl. 5 odst. 4.
Jestliže žadatel předloží více než jednu žádost o dovozní licenci, budou všechny jeho žádosti zamítnuty.
Článek 5
1. Členské státy oznámí Komisi ve lhůtě dvou pracovních dnů po posledním dnu období uvedeného v čl. 4 odst. 3 množství rozdělená podle osmimístných kódů KN a podle zemí původu, na něž se žádosti o dovozní licence vztahují.
Členské státy rovněž oznámí jména a adresy žadatelů a uvedou číslo a název tohoto nařízení.
Oznámení je třeba zaslat Komisi elektronickou poštou nebo faxem na formulářích, které za tímto účelem členským státům poskytuje Komise.
Oznámení je Komisi třeba předat i v případě, že v daném členském státě nebyla podána žádná žádost. V oznámení se uvede, že ve lhůtě stanovené v čl. 4 odst. 3 nebyla obdržena žádná žádost o dovozní licenci.
2. Během desíti pracovních dnech následujících po posledním dni období uvedeného v odstavci 1 Komise rozhodne, v jakém rozsahu je možné žádostem vyhovět.
Jestliže součet požadovaných množství převyšuje množství příslušné kvóty, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu, o kterou požadovaná množství sníží.
3. Jestliže použití procentní sazby uvedené v odstavci 2 způsobí, že některé množství nebo více množství v jednom členském státě bude činit méně než 20 tun na jednu žádost, přidělí daný členský stát součet těchto množství spojením podílů žadatelů a vytvořením jednoho dvacetitunového podílu nebo několika dvacetitunového podílu a případně zbytkového podílu.
4. Jestliže vydané dovozní licence nepokryjí celou kvótu nebo některé části kvóty uvedené v čl. 3 odst. 1, může se zbývající množství přidělit v rámci dodatečné tranše v únoru dotyčného hospodářského roku. Přiměřeně se použije postup přidělování dovozních licencí podle tohoto nařízení.
Článek 6
1. Ve lhůtě dvou pracovních dnů od data zveřejnění rozhodnutí Komise se vydají dovozní licence pro množství, které je výsledkem použití článku 5.
2. Odchylně od článku 9 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 nejsou práva vyplývající z dovozních licencí převoditelná.
3. Dovozní licence vydané podle tohoto nařízení jsou platné ode dne jejich skutečného vydání. Odchylně od čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1162/95 jsou dovozní licence platné do konce šestého měsíce následujícího po tomto datu.
Doba platnosti dovozních licencí však nesmí překročit konec hospodářského roku.
Článek 7
1. Důkaz o původu dovozů uskutečněných v rámci kvót uvedených v čl. 3 odst. 1 se podává prostřednictvím osvědčení o původu na tiskopise A vydaném v souladu s ustanoveními článků 67 až 97 nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. V kolonce 4 osvědčení o původu na tiskopise A se uvede:
a) údaj "Kvóta — nařízení (ES) č. 1401/2002";
b) datum, kdy byla rýže ve zvýhodněné vyvážející zemi naložena, a hospodářský rok, v němž se dodávka uskutečňuje;
c) kód KN 1006 (osmimístný kód KN).
Článek 8
Členské státy oznámí Komisi faxem nebo elektronickou poštou:
a) do dvou pracovních dnů po vydání dovozní licence uvedené v čl. 6 odst. 1 množství, pro která byly licence vydány, rozdělená podle osmimístných kódů KN, s uvedením data, země původu a jména a adresy držitele licence;
b) do dvou pracovních dnů po případném zrušení dovozní licence množství, pro která byly licence zrušeny, rozdělené podle osmimístných kódů KN, s uvedením jména a adresy držitele zrušené licence;
c) v poslední pracovní den druhého následujícího měsíce množství, která byla v každém měsíci skutečně propuštěna do volného oběhu, rozdělená podle osmimístných kódů KN a podle země původu.
Výše uvedené informace musejí být oznámeny stejným způsobem jako informace o ostatních dovozních licencích v odvětví rýže, avšak odděleně od nich.
Oznámení se zasílá též v případě, že v dotyčném období nebyla vydána žádná licence a/nebo nebyly uskutečněn žádný dovoz.
V oznámení se uvede, že nebyla vydána žádná licence a/nebo nebyl uskutečněn žádný dovoz.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. září 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002
ze dne 27. června 2002,
kterým se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve Společenství byl přijat velký počet právních předpisů s cílem zvýšit bezpečnost a zabránit znečištění v námořní dopravě.
Aby tyto právní předpisy byly účinné, musí být v celém Společenství uplatňovány řádným a jednotným způsobem.
Tím se zajistí rovné podmínky pro všechny, sníží se narušení hospodářské soutěže následkem hospodářských výhod pro ty, kteří provozují nevyhovující lodě, a seriózní provozovatelé námořní plavby budou odměněni.
(2) Některé úkoly dnes plněné na úrovni Společenství nebo na vnitrostátní úrovni by mohl vykonávat specializovaný odborný subjekt.
Ve skutečnosti vzniká potřeba technické a vědecké účasti a vysoké úrovně stabilního odborného posuzování v zájmu řádného uplatňování právních předpisů Společenství v oblastech námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi, sledování provádění těchto právních předpisů a vyhodnocení účinnosti zavedených opatření.
Proto je třeba v rámci stávající institucionální struktury a při dodržení rovnováhy pravomocí ve Společenství zřídit Evropskou agenturu pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura").
(3) Obecně má agentura představovat technický subjekt, který pro Společenství zajišťuje nezbytné prostředky k účinnému působení při prosazování celkové námořní bezpečnosti a pravidel o zabránění znečištění loděmi.
Agentura by měla být nápomocna Komisi při trvalé aktualizaci a rozvoji právních předpisů Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi a měla by poskytovat nezbytnou podporu k zajištění soustředěného a účinného provádění těchto právních předpisů v celém Společenství tím, že bude pomáhat Komisi v plnění úkolů jí přidělených stávajícími a budoucími právními předpisy Společenství o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi.
(4) Pro řádné dosažení záměrů, kvůli nimž se agentura zřizuje, je vhodné, aby prováděla řadu jiných důležitých úkolů zaměřených na posílení námořní bezpečnosti a zabránění znečištění výsostných vod členských států loděmi.
Z tohoto hlediska by měla agentura spolupracovat s členskými státy při organizaci vhodných školení o otázkách týkající se státní přístavní inspekce a působnosti státu vlajky, a rovněž by měla poskytovat technickou pomoc vztahující se k provádění právních předpisů Společenství.
Měla by usnadňovat spolupráci mezi členskými státy a Komisí na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/59/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví kontrolní a informační systém Společenství pro provoz plavidel a kterou se ruší směrnice Rady 93/75/EHS [5], a to rozvíjením a provozováním všech informačních systémů nezbytných pro dosažení cílů uvedené směrnice, a dále by měla usnadňovat činnosti týkající se vyšetřování závažných námořních nehod.
Měla by Komisi a členským státům poskytnout objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace a údaje o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi k přijetí nezbytných kroků na posílení zavedených opatření a k vyhodnocení jejich účinnosti.
Měla by poskytovat poznatky o námořní bezpečnosti ve Společenství státům žádajícím o přistoupení.
Měla by být otevřená k účasti těchto států a ostatních třetích zemí, které uzavřely se Společenstvím dohody, na jejichž základě přijímají a provádějí právní předpisy Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi.
(5) Agentura by měla podporovat zavádění lepší spolupráce mezi členskými státy a měla by rozvíjet a rozšiřovat nejlepší praxi ve Společenství.
To by mělo zároveň přispívat k posilování celkového námořního bezpečnostního systému ve Společenství, jakož i k omezení nebezpečí námořních nehod, znečištění moří a ztrát lidských životů na moři.
(6) V zájmu řádného výkonu úkolů svěřených agentuře je vhodné, aby její zaměstnanci navštěvovali členské státy a sledovali všeobecné fungování systému námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi ve Společenství.
Návštěvy by měly být prováděny v souladu s politikou stanovenou správní radou agentury, a orgány členských států by je měly usnadňovat.
(7) Agentura by měla uplatňovat příslušné právní předpisy Společenství o veřejném přístupu k dokumentům a ochraně jednotlivců při zpracovávání osobních údajů.
Měla by veřejnosti a všem zúčastněným osobám podávat objektivní, spolehlivé a snadno srozumitelné informace o své práci.
(8) Z hlediska smluvní odpovědnosti agentury, která se řídí právem použitelným pro smlouvy uzavírané agenturou, by měl pravomoc k rozhodování na základě jakékoli rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě mít Soudní dvůr.
Soudní dvůr by měl rovněž mít pravomoc ve sporech o náhradu jakýchkoli škod plynoucích z mimosmluvní odpovědnosti agentury.
(9) V zájmu zajištění účinného výkonu funkcí agentury by měly členské státy a Komise být zastoupeny ve správní radě vybavené nezbytnými pravomocemi ke stanovení rozpočtu, ověřování jeho plnění, přijetí příslušných finančních pravidel, zavádění průhledných postupů pro rozhodování agentury, schvalování jejího plánu práce, posuzování požadavků členských států na technickou pomoc, definování politiky návštěv členských států a jmenování výkonného ředitele.
S ohledem na vysoce technické a vědecké poslání a úkoly agentury je vhodné, aby se správní rada skládala z jednoho zástupce každého členského státu a čtyř zástupců Komise s vysokou úrovní odbornosti.
Aby byla ve správní radě dále zajištěna nejvyšší úroveň odbornosti a zkušeností a s ohledem na účast odvětví nejúžeji spojených s úkoly agentury by Komise měla jmenovat nezávislé odborníky z těchto odvětví jako členy rady bez hlasovacího práva, a to nikoli jako zástupců konkrétních profesních organizací, ale na základě jejich osobního přínosu a zkušeností v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi.
(10) Řádné fungování agentury vyžaduje jmenování jejího výkonného ředitele na základě zásluh a prokázaných správních a řídicích schopností, jakož i způsobilosti a zkušenosti týkající se námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi a výkonu jeho povinností s naprostou nezávislostí a pružností, pokud jde o organizaci vnitřního chodu agentury.
Proto by měl výkonný ředitel připravit a přijmout veškeré nutné kroky k zajištění řádného plnění plánu práce agentury, připravit každý rok návrh celkové zprávy k předání správní radě, měl by vypracovat odhady příjmů a výdajů agentury a plnit její rozpočet.
(11) Za účelem zaručení plné samostatnosti a nezávislosti agentury se považuje za nutné poskytnout jí samostatný rozpočet, jehož příjmy v zásadě pocházejí z příspěvku Společenství.
(12) Vytvářením více decentralizovaných agentur se v minulých letech rozpočtové orgány snažily zlepšit průhlednost a kontrolu správy finančních prostředků poskytnutých těmto agenturám Společenstvím, a zejména pokud jde o rozpočty poplatků, finanční kontrolu, pravomoci čerpání, příspěvky v systému sociálního zabezpečení a vnitřního rozpočtového procesu (kodex chování).
Obdobně by nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [6] mělo být bez omezení uplatňováno na agenturu, která by se měla přistoupit k interinstitucionální dohodě mezi Evropským parlamentem, Radou Evropské unie a Komisí Evropských společenství ze dne 25. května 1999 o interním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [7].
(13) Do pěti let ode dne, kdy agentura převezme své odpovědnosti, by měla správní rada zadat nezávislé externí vyhodnocení s cílem posoudit dopad tohoto nařízení, agentury a jejích obvyklých pracovních postupů na zajištění vysoké úrovně námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
CÍLE A ÚKOLY
Článek 1
Cíle
1. Tímto nařízením se zřizuje Evropská agentura pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura") za účelem zajištění vysoké, jednotné a účinné úrovně námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi v rámci Společenství.
2. Agentura poskytuje členským státům a Komisi potřebnou technickou a vědeckou pomoc na vysoké úrovni odbornosti s cílem pomoci jim správně uplatňovat právní předpisy Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi, sledovat jejich provádění a vyhodnocovat účinnost zavedených opatření.
Článek 2
Úkoly
Za účelem zajištění řádného plnění cílů stanovených v článku 1 vykonává agentura tyto úkoly:
a) v případě potřeby je nápomocna Komisi v přípravných pracích na aktualizaci a vypracovávání právních předpisů Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi, zejména v souladu s vývojem mezinárodních právních předpisů v této oblasti.
Tento úkol zahrnuje analýzu výzkumných projektů řešených v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi;
b) je nápomocna Komisi v účinném uplatňování právních předpisů Společenství o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi v celém Společenství.
Agentura zejména
i) sleduje celkové působení režimu státní přístavní inspekce ve Společenství, což může zahrnovat návštěvy v členských státech, a navrhuje Komisi veškerá možná zlepšení v této oblasti;
ii) poskytuje Komisi pomoc nezbytnou k její účasti na práci technických orgánů Pařížského memoranda o porozumění o státní přístavní inspekci;
iii) je nápomocna Komisi v plnění všech úkolů přidělených Komisí stávajícími a budoucími právními předpisy Společenství o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi, zejména právními předpisy týkajícími se klasifikačních společností, bezpečnosti osobních lodí a bezpečnosti, výcviku, vydávání osvědčení a strážní služby posádek lodí;
c) spolupracuje s členskými státy při
i) případné organizaci odpovídajících výcvikových činností v oblastech spadajících do působnosti státu přístavu a státu vlajky;
ii) rozvoji technických řešení a poskytování technické pomoci vztahující se k uplatňování právních předpisů Společenství;
d) usnadňuje spolupráci mezi členskými státy a Komisí v oblasti působnosti směrnice 2002/59/ES.
Agentura zejména
i) podporuje spolupráci mezi pobřežními státy v oblastech zahrnutých uvedenou směrnicí;
ii) vyvíjí a provozuje informační systém nezbytný k dosažení cílů uvedené směrnice;
e) usnadňuje spolupráci mezi členskými státy a Komisí při rozvoji společné metodiky vyšetřování námořních nehod v souladu s dohodnutými mezinárodnímu zásadami, při zajišťování podpory členských států v činnostech týkajících se vyšetřování závažných námořních nehod a při provádění analýz stávajících zpráv o vyšetřování nehod, přičemž patřičně zohlední odlišnosti právních systémů členských států;
f) poskytuje Komisi a členským státům objektivní, spolehlivé a srovnatelné informace a údaje o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi s cílem umožnit jim přijetí nutných kroků ke zlepšení námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi a k vyhodnocení účinnosti stávajících opatření.
Tyto úkoly zahrnují shromažďování, zaznamenávání a vyhodnocování technických údajů v oblasti námořní bezpečnosti a námořní dopravy, jakož i v oblasti nezáměrného i záměrného znečištění moří, systematické využívání stávajících databází včetně jejich vzájemného obohacování a případný vývoj dalších databází.
Na základě shromážděných údajů je agentura nápomocna Komisi při zveřejňování informací o lodích, kterým byl odepřen přístup do přístavů Společenství na základě směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o uplatňování mezinárodních norem pro bezpečnost lodí, zabránění znečištění a životní a pracovní podmínky na lodích, které využívají přístavy Společenství a plují ve výsostných vodách členských států (státní přístavní inspekce) [8].
Agentura je rovněž nápomocna Komisi a členským státům v jejich činnostech při zlepšování identifikace a kontroly lodí provádějících nezákonná vypouštění nečistot;
g) v průběhu jednání se státy žádajícími o přistoupení může agentura poskytnout technickou pomoc při provádění právních předpisů Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi.
Tento úkol je koordinován se stávajícími regionálními programy spolupráce a případně zahrnuje pořádání souvisejících výcvikových činností.
Článek 3
Návštěvy členských států
1. K plnění úkolů jí svěřených může agentura provádět návštěvy členských států v souladu se zásadami definovanými správní radou.
Vnitrostátní orgány členských států zaměstnancům agentury usnadňují práci.
2. Agentura informuje dané členské státy o plánované návštěvě, o jménech pověřených úředníků a dni zahájení návštěvy.
Pověření úředníci agentury před zahájením těchto návštěv předloží rozhodnutí výkonného ředitele agentury upřesňující účel a cíle návštěvy.
3. Na konci každé návštěvy agentura vypracuje zprávu a zašle ji Komisi a danému členskému státu.
Článek 4
Průhlednost a ochrana informací
1. Při vyřizování žádostí o přístup k dokumentům v držení agentury uplatňuje agentura zásady stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [9].
2. Agentura může z vlastního podnětu navazovat styk v oblastech svých úkolů.
Zejména zajišťuje, aby veřejnost a každá zúčastněná osoba rychle obdržela objektivní, spolehlivé a snadno srozumitelné informace o práci agentury.
3. Správní rada přijme nezbytná vnitřní prováděcí pravidla k odstavcům 1 a 2.
4. Na informace shromážděné Komisí a agenturou v souladu s tímto nařízením se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [10].
KAPITOLA II
VNITŘNÍ STRUKTURA A PŮSOBENÍ
Článek 5
Právní postavení, regionální střediska
1. Agentura je institucí Společenství.
Má právní subjektivitu.
2. V každém členském státě požívá agentura nejrozsáhlejší způsobilost k právním úkonům, jakou přiznávají právní předpisy daného členského státu právnickým osobám.
Zejména může nabývat a zcizovat movitý nebo nemovitý majetek a může vystupovat před soudem.
3. Na požádání Komise může správní rada se souhlasem daných členských států rozhodnout o zřízení regionálních středisek nezbytných k plnění úkolů týkajících se kontroly plavby a námořní dopravy, jak je stanoveno ve směrnici 2002/59/ES.
4. Agenturu zastupuje její výkonný ředitel.
Článek 6
Zaměstnanci
1. Pro zaměstnance agentury platí služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a pravidla společně přijatá orgány Evropských společenství za účelem uplatnění tohoto služebního řádu a pracovního řádu.
Správní rada přijme po dohodě s Komisí nezbytná prováděcí pravidla.
2. Aniž je dotčen článek 16, vykonává agentura ve vztahu ke svým zaměstnancům pravomoci, které služební řád a pracovní řád svěřují orgánu oprávněnému ke jmenování.
3. Zaměstnanci agentury sestávají z úředníků přidělených nebo dočasně převedených Komisí nebo členskými státy a z ostatních zaměstnanců, které zaměstnává agentura podle svých potřeb k vykonávání svých úkolů.
Článek 7
Výsady a imunity
Na agenturu a její zaměstnance se vztahuje protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 8
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost agentury se řídí právem použitelným pro smlouvu, o kterou se jedná.
2. Soudní dvůr je příslušný rozhodovat na základě jakékoli rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené agenturou.
3. V případě mimosmluvní odpovědnosti agentura v souladu se základními zásadami společnými právním řádům členských států nahrazuje jakoukoli škodu způsobenou jejími útvary nebo jejími pracovníky při plnění jejich povinností.
4. Soudní dvůr je příslušný pro spory o náhradu škody podle odstavce 3.
5. Osobní odpovědnost pracovníků agentury vůči agentuře je upravena služebním řádem nebo pracovním řádem vztahujícím se na tyto zaměstnance.
Článek 9
Jazyky
1. Na agenturu se vztahuje nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství [11].
2. Překladatelské služby požadované pro činnost agentury poskytuje překladatelské středisko institucí Evropské unie.
Článek 10
Zřízení správní rady a její pravomoci
1. Zřizuje se správní rada.
2. Správní rada
a) v souladu s článkem 16 jmenuje výkonného ředitele;
b) ke dni 30. dubna každého roku schvaluje souhrnnou zprávu agentury za předchozí rok a předává ji členským státům, Evropskému parlamentu, Radě a Komisi;
c) v rámci přípravy plánu práce posuzuje žádosti členských států o technickou pomoc podle čl. 2 písm. c) bodu ii);
d) před 31. říjnem každého roku schvaluje s ohledem na stanovisko Komise plán práce agentury na příští rok a předává jej členským státům, Evropskému parlamentu, Radě a Komisi.
Tento plán práce je schvalován, aniž je dotčen roční rozpočtový proces Společenství.
Pokud Komise s ním do 15 dnů ode dne schválení plánu práce vyjádří nesouhlas, správní rada jej znovu posoudí a schválí s případnými změnami ve lhůtě dvou měsíců ve druhém čtení buď dvoutřetinovou většinou, včetně zástupců Komise, nebo jednomyslně zástupci členských států;
e) před začátkem rozpočtového roku schvaluje konečný rozpočet agentury a v případě nutnosti jej upravuje podle výše příspěvku Společenství a jiných příjmů agentury;
f) stanoví rozhodovací postupy výkonného ředitele;
g) definuje politiku návštěv, které mají být vykonány podle článku 3;
h) vykonává funkce vztahující se k rozpočtu agentury podle článků 18, 19 a 21;
i) vykonává disciplinární funkci vůči výkonnému řediteli a vedoucím jednotek uvedeným v čl. 15 odst. 3;
j) přijímá svůj jednací řád.
Článek 11
Složení správní rady
1. Správní rada se skládá z jednoho zástupce každého členského státu a ze čtyř zástupců Komise, jakož i ze čtyř odborníků z nejvíce dotčených odvětví jmenovaných Komisí a bez hlasovacích práv.
Členové rady jsou jmenováni na základě úrovně odpovídající zkušenosti a odbornosti, které nabyli v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi.
2. Každý členský stát a Komise jmenuje své členy správní rady a náhradníky zastupující tyto členy v jejich nepřítomnosti.
3. Funkční období trvá pět let.
Funkční období lze jednou obnovit.
4. Případná účast zástupců třetích zemí a její podmínky jsou stanoveny v ustanoveních zmíněných v čl. 17 odst. 2.
Článek 12
Předsednictví správní rady
1. Správní rada volí ze svých členů předsedu a místopředsedu.
Je-li předsedovi zabráněno věnovat se svým povinnostem, jeho místo z úřední moci zaujme místopředseda.
2. Funkční období předsedy a zástupce předsedy trvá tři roky a končí zároveň s členstvím ve správní radě.
Funkční období lze jednou obnovit.
Článek 13
Schůze
1. Schůze správní rady svolává její předseda.
2. Výkonný ředitel agentury se účastní jednání.
3. Správní rada koná řádné schůze pravidelně dvakrát ročně.
Navíc se schází z podnětu předsedy nebo na žádost Komise nebo jedné třetiny členských států.
4. Jde li o důvěrné záležitosti nebo střet zájmů, může správní rada rozhodnout o prozkoumání určitých bodů pořadu jednání za nepřítomnosti členů jmenovaných jako odborníků z nejvíce dotčených odvětví.
Prováděcí pravidla k tomuto ustanovení může stanovit jednací řád.
5. Správní rada může přizvat jakoukoli osobu, jejíž stanovisko může být důležité, aby se zúčastnila jejích schůzí jako pozorovatel.
6. Členům správní rady mohou být s výhradou jednacího řádu nápomocni poradci nebo odborníci.
7. Sekretariát správní rady zajišťuje agentura.
Článek 14
Hlasování
1. Správní rada přijímá rozhodnutí dvoutřetinovou většinou hlasů svých členů s hlasovacím právem.
2. Každý člen má jeden hlas.
Výkonný ředitel agentury nehlasuje.
V nepřítomnosti člena je k výkonu hlasovacího práva oprávněn jeho náhradník.
3. Jednací řád stanoví podrobnější uspořádání hlasování, zejména podmínky pro jednání člena v zastoupení jiného člena.
Článek 15
Funkce a pravomoci výkonného ředitele
1. Agenturu řídí výkonný ředitel, který je při výkonu svých funkcí zcela nezávislý, aniž jsou dotčeny příslušné pravomoci Komise a správní rady.
2. Výkonný ředitel má tyto funkce a pravomoci:
a) připravovat plán práce a po konzultaci s Komisí jej předkládat správní radě.
Výkonný ředitel činí kroky nezbytné pro jeho provedení.
Odpovídá na každou žádost Komise nebo členského státu o pomoc v souladu s čl. 10 odst.
b) po konzultaci s Komisí a na základě zásad stanovených správní radou podle čl. 10 odst. 2 písm. g) rozhodovat o provedení návštěv stanovených v článku 3;
c) činit jakékoli nezbytné kroky k zajištění chodu agentury v souladu s tímto nařízením, včetně přijímání vnitřních správních pokynů a zveřejňování oznámení;
d) organizovat účinný systém kontroly, aby bylo možné porovnávat výsledky agentury s jejími provozními cíli.
Na tomto základě výkonný ředitel každý rok vypracuje návrh souhrnné zprávy a předá jej správní radě.
Stanoví postup pravidelného hodnocení, který odpovídá uznávaným odborným normám;
e) ve vztahu k zaměstnancům vykonávat pravomoci stanovené v čl. 6 odst. 2;
f) v souladu s článkem 18 sestavovat odhady příjmů a výdajů agentury a v souladu s článkem 19 odpovídat za plnění rozpočtu.
3. Výkonnému řediteli může být nápomocen jeden nebo více vedoucích jednotky.
Je-li výkonný ředitel nepřítomen nebo existuje-li překážka výkonu funkce, zaujme jeho místo některý z vedoucích jednotky.
Článek 16
Jmenování výkonného ředitele
1. Výkonného ředitele agentury jmenuje správní rada na základě zásluh a doložených správních a řídicích schopností, jakož i způsobilosti a zkušenosti vztahující se k námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi.
Správní rada přijímá rozhodnutí čtyřpětinovou většinou hlasů svých členů s hlasovacím právem.
Komise může navrhnout kandidáta nebo kandidáty.
Pravomoc propustit výkonného ředitele má správní rada stejným postupem.
2. Funkční období výkonného ředitele trvá pět let.
Funkční období lze jednou obnovit.
Článek 17
Účast třetích zemí
1. Agentura je otevřená účasti třetích zemí, které uzavřely dohody s Evropským společenstvím, na jejichž základě přijaly a uplatňují právo Společenství v oblasti námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi.
2. Podle odpovídajících ustanovení těchto dohod budou vypracována opatření, která mimo jiné upřesňují povahu a rozsah prováděcích pravidel účasti těchto zemí na práci agentury včetně opatření o finančních příspěvcích a zaměstnancích.
KAPITOLA III
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 18
Rozpočet
1. Příjmy agentury sestávají
a) z příspěvku od Společenství;
b) z možných příspěvků od kterékoli třetí země, která se účastní práce agentury v souladu s článkem 17;
c) z poplatků za publikace, výcvik a jakékoli jiné služby poskytované agenturou.
2. Výdaje agentury zahrnují výdaje na zaměstnance, správu, infrastrukturu a provoz.
3. Výkonný ředitel sestavuje odhady příjmů a výdajů agentury na následující rozpočtový rok a spolu s plánem pracovních míst je předává správní radě.
4. Příjmy a výdaje musí být v rovnováze.
5. Nejpozději do 30. dubna každého roku schválí správní rada návrh rozpočtu včetně předběžného plánu práce a předá jej Komisi a třetím zemím, které se účastní práce agentury v souladu s článkem 17.
Komise na základě návrhu rozpočtu zanese odpovídající odhady do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který v souladu s článkem 272 Smlouvy překládá Radě.
Stropy finančních výhledů Společenství pro další roky musí být dodrženy.
6. Po schválení souhrnného rozpočtu Evropské unie správní rada konečný rozpočet agentury a konečný plán práce schválí a případně je upraví podle výše příspěvku Společenství.
Předá je bez prodlení Komisi, rozpočtovému orgánu a třetím zemím, které se účastní práce agentury.
Článek 19
Plnění a kontrola rozpočtu
1. Výkonný ředitel plní rozpočet agentury.
2. Kontrolu závazku a plateb všech výdajů a kontrolu stavu a získávání všech příjmů agentury provádí finanční kontrolor Komise.
3. Nejpozději do 31. března každého roku předá výkonný ředitel Komisi, správní radě a Účetnímu dvoru podrobné vyúčtování všech příjmů a výdajů za předchozí rozpočtový rok.
Účetní dvůr vyúčtování prozkoumá v souladu s článkem 248 Smlouvy.
Každoročně zveřejní zprávu o činnosti agentury.
4. Evropský parlament vydá na základě doporučení správní rady výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu.
Článek 20
Boj proti podvodům
1. V zájmu boje proti podvodům, korupci a ostatním protiprávním činnostem se na agenturu vztahuje bez omezení nařízení (ES) č. 1073/1999.
2. Agentura se připojí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 o interním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a bez prodlení přijme vhodné předpisy vztahující se na veškeré její zaměstnance.
3. Rozhodnutí týkající se dohod o financování a provádění a nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět kontroly na místě u příjemců finančních prostředků agentury a činitelů odpovědných za přidělování těchto prostředků.
Článek 21
Finanční ustanovení
Správní rada po obdržení souhlasu Komise a stanoviska Účetního dvora přijme finanční nařízení agentury.
Toto finanční nařízení zejména vymezí postupy pro sestavování a plnění rozpočtu agentury v souladu s článkem 142 finančního nařízení ze dne 21. prosince 1997 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [12].
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 22
Vyhodnocení
1. Do pěti let ode dne, kdy agentura začne vykonávat své úkoly, zadá správní rada nezávislé externí vyhodnocení uplatňování tohoto nařízení.
Komise dá agentuře k dispozici veškeré informace, které agentura považuje za významné pro vyhodnocení.
2. Vyhodnocení posoudí vliv tohoto nařízení, agentury a jejích obvyklých pracovních postupů na zajištění vysoké úrovně námořní bezpečnosti a zabránění znečištění loděmi.
Správní rada po dohodě s Komisí a návazně na konzultace se zúčastněnými stranami stanoví zvláštní zmocnění.
3. Správní rada obdrží vyhodnocení a podá Komisi doporučení týkající se změn tohoto nařízení, agentury a jejích obvyklých pracovních postupů.
Vyhodnocení a doporučení předá Komise Evropskému parlamentu a Radě a zveřejní je.
Článek 23
Zahájení činností agentury
Agentura zahájí činnost do dvanácti měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 1407/2002
ze dne 23. července 2002
o státní podpoře uhelnému průmyslu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 87 odst. 3 písm. e) a článek 89 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Poradního výboru zřízeného na základě Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli [3],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dnem 23. července 2002 končí platnost Smlouvy o ESUO a pravidel přijatých pro její provádění, zejména rozhodnutí Komise č. 3632/93/ESUO ze dne 28. prosince 1993, kterým se stanoví pravidla Společenství týkající se státní podpory uhelnému průmyslu [5].
(2) Konkurenční nerovnováha mezi uhlím Společenství a uhlím dováženým donutila uhelný průmysl Společenství k provedení podstatných restrukturalizačních opatření a k velkému snížení činnosti během několika posledních desetiletí.
(3) Společenství se stává stále více závislým na vnějších dodávkách zdrojů primární energie.
Jak je uvedeno v Zelené knize o evropské strategii pro zabezpečení zásobování energií, přijaté Komisí dne 29. listopadu 2000, diverzifikace zdrojů energie podle zeměpisných oblastí a podle výrobků umožní vytvořit podmínky pro lépe zabezpečené zásobování.
Tato strategie zahrnuje rozvoj domácích zdrojů primární energie, zvláště zdrojů energie využívaných k výrobě elektřiny.
(4) Kromě toho světová politická situace přináší zcela nový rozměr pro hodnocení geopolitických rizik a rizik zabezpečování v oblasti energie a dává širší význam koncepci zabezpečení zásobování.
V této souvislosti je nezbytné provést řádné zhodnocení rizik spojených se strukturou zásobování Unie energií.
(5) Jak je uvedeno v Zelené knize Směrem k evropské strategii pro zabezpečení zásobování energií, je proto nezbytné přijmout na základě současné energetické situace opatření, která umožní zaručit přístup k uhelným rezervám a tím i potenciální dostupnost uhlí Společenství.
(6) V této souvislosti přijal Evropský parlament dne 16. října 2001 usnesení o Zelené knize o evropské strategii pro zabezpečení zásobování energií, vydané Komisí, které potvrzuje význam uhlí jako domácího zdroje energie.
Evropský parlament prohlásil, že je třeba přijmout ustanovení o finanční podpoře těžby uhlí, přitom si však uvědomit nezbytnost zvyšování efektivnosti tohoto odvětví a snižování subvencí.
(7) Posílení zabezpečení Unie energií, které se opírá o obecnou zásadu obezřetnosti, proto opravňuje udržování schopnosti těžit uhlí za pomoci státní podpory.
Uskutečňování tohoto cíle však nezpochybňuje potřebu pokračovat v procesu restrukturalizace uhelného průmyslu vzhledem k tomu, že v budoucnosti převážná část těžby uhlí ve Společenství pravděpodobně nebude schopna konkurovat dováženému uhlí.
(8) Minimální úroveň těžby uhlí spolu s jinými opatřeními, zejména k prosazování obnovitelných zdrojů energie, pomůže udržovat určitou část domácích zdrojů primární energie, což významně zvýší zabezpečení energie pro Společenství.
Kromě toho bude určitý podíl domácích zdrojů primární energie podporovat také dosahování environmentálních cílů v rámci udržitelného rozvoje.
(9) Strategický rámec zabezpečení energie má vývojovou povahu, která opravňuje střednědobé hodnocení tohoto nařízení s přihlédnutím k příspěvkům všech primárních zdrojů primární energie.
(10) Tímto nařízením není dotčena svoboda členských států zvolit si zdroje, ze kterých budou zásobovány energií.
Poskytování podpory a určování její výše se bude řídit pravidly vztahujícími se na každou kategorii zdrojů energie a vlastnostmi každého ze zdrojů.
(11) Podle zásady proporcionality se těžba subvencovaného uhlí musí omezit na míru nezbytně nutnou k efektivnímu přispívání k cíli zabezpečení energie.
Je-li podnik zahrnut do plánu na získání přístupu k uhelným rezervám, musí se podpora poskytovaná členskými státy omezit na uhrazení investičních nákladů nebo běžných výrobních ztrát.
(12) Státní podpora na pomoc udržování přístupu k uhelným rezervám za účelem zabezpečení energie by měla být vyhrazena pro výrobní jednotky, které mohou přispět k dosažení tohoto cíle za uspokojivých hospodářských podmínek.
Uplatňování těchto zásad přispěje ke snižování podpory uhelnému průmyslu.
(13) Vzhledem k rizikům spojeným s geologickými nejistotami umožňuje podpora určená k pokrytí počátečních investičních nákladů výrobním jednotkám, které jsou životaschopné nebo mají blízko k hospodářské životaschopnosti, uskutečnit technické investice, které jsou nezbytné k udržování jejich konkurenceschopnosti.
(14) Restrukturalizace uhelného průmyslu má významné sociální a regionální dopady v důsledku poklesu činnosti.
Proto musí mít výrobní jednotky, které nejsou způsobilé k podpoře za účelem udržování přístupu k uhelným rezervám, možnost požívat dočasně podpory ke zmírnění sociálních a hospodářských důsledků svého zrušení.
Tato podpora umožní členským státům zejména provádět příslušná opatření k sociálnímu a hospodářskému rozvoji regionů postižených restrukturalizací.
(15) Podniky budou mít také nárok na podporu určenou k pokrytí nákladů, které podle běžné účetní praxe neovlivňují výrobní náklady.
Tato podpora je určena k pokrytí výjimečných nákladů, zejména závazků vzniklých v minulosti.
(16) Snižování podpory uhelnému průmyslu umožňuje členským státům v souladu s jejich rozpočtovými omezeními přerozdělit podpory poskytnuté odvětví energetiky podle zásady postupného převádění podpor běžně poskytovaných na konvenční formy energie, zejména uhelnému průmyslu, na obnovitelné zdroje energie.
Podpory na obnovitelné zdroje energie se budou poskytovat v souladu s pravidly a kritérii stanovenými v Obecných pokynech Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí [6].
(17) Při plnění tohoto úkolu musí Společenství zajistit stanovení, udržování a dodržování běžných podmínek hospodářské soutěže.
Pokud jde jmenovitě o trh s elektřinou, povaha podpory uhelnému průmyslu nesmí ovlivňovat výrobce elektřiny při volbě zdrojů zásobování primární energií.
Proto musí být ceny a množství uhlí určovány svobodnou dohodou smluvních stran s ohledem na podmínky převládající na světovém trhu.
(18) Minimální výše těžby subvencovaného uhlí bude také napomáhat udržování předního postavení evropské technologie těžby a čistého spalování uhlí a umožňovat tak zejména přenášení této technologie do velkých uhelných oblastí mimo Unii.
Tato politika bude přispívat k významnému celosvětovému snižování emisí znečišťujících látek a plynů způsobujících skleníkový efekt.
(19) Schvalovací pravomoc Společenství musí být vykonávána na základě přesné a úplné znalosti opatření, která vlády hodlají přijmout.
Členské státy by proto měly podat Komisi souhrnnou zprávu se všemi podrobnými údaji o přímé a nepřímé podpoře, jejíž poskytnutí uhelnému průmyslu plánují, s uvedením důvodů a rozsahu navrhované podpory a jejího vztahu k plánu na přístup k uhelným rezervám a případně k navrhovanému plánu na uzavření podniku.
(20) Vzhledem k termínu stanovenému ve směrnici 2001/80/ES [7] pro velká spalovací zařízení by členské státy měly mít možnost oznámit Komisi totožnost jednotlivých výrobních jednotek, které tvoří součást plánů na uzavření podniku nebo plánů na přístup k uhelným rezervám, a to nejpozději do června 2004.
(21) Členské státy mohou poskytovat uhelnému průmyslu také podporu na výzkum a rozvoj, podporu na ochranu životního prostředí a na odbornou přípravu, pokud jsou tyto podpory slučitelné se stávajícím režimem.
Tato podpora musí být poskytnuta v souladu s požadavky a kritérii stanovenými Komisí pro tyto kategorie podpory.
(22) Po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO a rozhodnutí 3632/93/ESUO může provádění ustanovení tohoto nařízení působit podnikům potíže v důsledku skutečnosti, že během téhož roku budou použitelné dva režimy podpory.
Proto je nezbytné stanovit přechodné období do 31. prosince 2002.
(23) Navržený režim státní podpory bere v úvahu velmi odlišné faktory, které charakterizují současný uhelný průmysl a energetický trh Společenství jako celek.
Je nezbytné, aby tyto faktory, které se mohou v menší nebo větší míře měnit, některé z nich neočekávaně, zejména schopnost uhlí ze Společenství napomáhat posilování zabezpečení energie pro Unii v souvislosti s udržitelným rozvojem, byly během trvání uvedeného režimu přehodnoceny v souvislosti s udržitelným rozvojem a aby o tomto přehodnocení byla vydána zpráva.
Komise na základě této zprávy, s přihlédnutím k jednotlivým kategoriím fosilních paliv dostupných na území Společenství, předloží Radě své návrhy, které vezmou v úvahu vývoj a dlouhodobé výhledy tohoto režimu, zejména sociální a regionální hlediska restrukturalizace uhelného průmyslu.
(24) Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost co nejdříve po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO a mělo by se uplatňovat se zpětnou působností, aby jeho ustanovení plně splnila svůj cíl,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se stanoví pravidla pro poskytování státní podpory s cílem přispět k restrukturalizaci uhelného průmyslu.
Pravidla stanovená tímto nařízením berou v úvahu:
- sociální a regionální hlediska restrukturalizace tohoto odvětví,
- potřebu udržování minimálního množství domácí těžby uhlí – jako preventivního opatření – k zaručení přístupu k uhelným rezervám.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "uhlím" rozumí uhlí vysoké, střední a nízké kvality, kategorie A a B, ve smyslu mezinárodního systému kodifikace uhlí stanoveného Evropskou hospodářskou komisí Spojených národů [8];
b) "plánem přístupu k uhelným rezervám" rozumí plán vypracovaný členským státem, který stanoví těžbu minimálního množství domácího uhlí nezbytnou pro zaručení přístupu k uhelným rezervám;
c) "plánem na uzavření" rozumí plán vypracovaný členským státem, který stanoví opatření vedoucí ke konečnému uzavření uhelných výrobních jednotek;
d) "počátečními investičními náklady" rozumějí náklady na fixní kapitál přímo související s infrastrukturní činností nebo se zařízením potřebným k těžbě uhelných zásob ve stávajících dolech;
e) "výrobními náklady" rozumějí náklady týkající se běžné těžby, vypočtené podle čl. 9 odst.
3. Kromě nákladů na těžební činnosti zahrnují náklady na úpravu uhlí, zejména praní a třídění, a také náklady na přepravu uhlí do místa dodání;
f) "běžnými výrobními ztrátami" rozumí pozitivní rozdíl mezi náklady na těžbu uhlí a prodejní cenou svobodně dohodnutou mezi smluvními stranami s ohledem na podmínky na světovém trhu.
Článek 3
Podpora
1. Podpora pro uhelný průmysl může být považována za slučitelnou s řádným fungováním společného trhu, jen pokud odpovídá podmínkám stanoveným v kapitole 2, aniž jsou dotčeny režimy státní podpory na výzkum a technologický rozvoj, životní prostředí a odborné vzdělávání.
2. Podpora se vztahuje pouze na náklady týkající se uhlí určeného na výrobu elektřiny, na kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, na výrobu koksu a paliva pro vysoké pece v ocelářském průmyslu, pokud k jeho využití dochází ve Společenství.
KAPITOLA 2
KATEGORIE PODPORY
Článek 4
Podpora na omezení činnosti
Podporu podniku určenou výslovně k pokrytí běžných výrobních ztrát výrobních jednotek lze považovat za slučitelnou se společným trhem, jen pokud splňuje tyto podmínky:
a) provoz dotyčných výrobních jednotek je zahrnut do plánu na uzavření podniku, jehož konečný termín je stanoven nejpozději na den 31. prosince 2007;
b) oznámená podpora na tunu měrného paliva nepřesahuje rozdíl mezi předvídatelnými výrobními náklady a předvídatelným příjmem za těžební rok.
Podpora skutečně vyplacená podléhá ročnímu upřesnění podle skutečných nákladů a příjmů, které se provede nejpozději do konce těžebního roku, jenž následuje po roce, na který byla podpora poskytnuta;
c) výše podpory na tunu měrného paliva nesmí způsobit snížení cen uhlí ze Společenství pod úroveň cen uhlí podobné kvality ze třetích zemí;
d) podpora nesmí vést k žádnému narušení hospodářské soutěže mezi kupujícími a spotřebiteli uhlí ve Společenství;
e) podpora nesmí vést k žádnému narušení hospodářské soutěže na trhu s elektřinou, trhu s kombinovanou výrobou tepla a elektřiny, trhu s produkcí koksu a trhu s ocelí.
Článek 5
Podpora na přístup k uhelným rezervám
1. Členské státy mohou podle odstavců 2 a 3 poskytovat podniku podporu určenou výslovně výrobním jednotkám nebo skupině výrobních jednotek pouze v případě, že tato podpora přispívá k udržování přístupu k uhelným rezervám.
Výrobní jednotka může obdržet pouze podporu spadající do některé z kategorií uvedených v odstavcích 2 nebo 3.
Souběh podpor poskytnutých podle odstavce 2 a podle odstavce 3 je nepřípustný.
Podpora na počáteční investice
2. Podporu určenou na pokrytí počátečních investičních nákladů lze prohlásit za slučitelnou se společným trhem jen v případě, že splňuje podmínky stanovené v čl. 4 písm. c), d) a e) a tyto podmínky:
a) podpora je vyhrazena stávajícím výrobním jednotkám, které neobdržely žádnou podporu podle článku 3 rozhodnutí č. 3632/93/ESUO nebo které obdržely podporu schválenou Komisí podle zmíněného článku 3, jestliže prokázaly, že jsou schopny dosáhnout konkurenčního postavení ve vztahu k cenám uhlí podobné kvality ze třetích zemí;
b) výrobní jednotky musí vypracovat provozní plán a finanční plán, který prokáže, že podpora poskytnutá na dotyčný investiční projekt zajistí hospodářskou životaschopnost dotyčných výrobních jednotek;
c) oznámená a skutečně vyplacená podpora nesmí překročit 30 % celkových nákladů na příslušný investiční projekt, což umožní dotyčné výrobní jednotce, aby se stala schopnou konkurovat cenám uhlí podobné kvality ze třetích zemí.
Podporu poskytnutou v souladu s tímto odstavcem, ať je vyplacena najednou nebo po částkách během několika let, lze vyplácet nejdéle do 31. prosince 2010.
Podpora na běžnou výrobu
3. Podporu určenou na úhradu běžných výrobních ztrát lze prohlásit za slučitelnou se společným trhem jen tehdy, pokud splňuje podmínky stanovené v čl. 4 písm. b) až e) a tyto podmínky:
a) provoz dotyčných výrobních jednotek nebo skupiny výrobních jednotek téhož podniku je součástí plánu přístupu k uhelným rezervám;
b) podpory se poskytují výrobním jednotkám, které mají nejlepší hospodářské vyhlídky s přihlédnutím zejména k úrovni a struktuře výrobních nákladů a k limitům množství domácího uhlí, které má být vytěženo podle plánu uvedeného pod písmenem a).
Článek 6
Snižování podpory
1. Celková výše podpory uhelnému průmyslu, která je poskytnuta podle článku 4 a čl. 5 odst. 3, musí mít klesající tendenci, aby tak došlo k jejímu významnému snížení. Podporu na omezení činnosti lze poskytovat podle článku 4 pouze do 31. prosince 2007.
2. Celková výše podpory uhelnému průmyslu poskytnuté podle článků 4 a 5 nesmí po roce 2003 překročit v žádném roce výši podpory schválenou Komisí podle článků 3 a 4 rozhodnutí č. 3632/93/ESUO na rok 2001.
Článek 7
Podpora na pokrytí výjimečných nákladů
1. Státní podpora poskytnutá podnikům, které provádějí nebo prováděly činnost související s těžbou uhlí, aby se jim usnadnilo pokrýt náklady, které vznikají nebo vznikly racionalizací nebo restrukturalizací uhelného průmyslu a které nesouvisí se současnou těžbou (závazky vzniklé v minulosti), lze považovat za slučitelnou se společným trhem, jestliže její výše nepřesahuje zmíněné náklady.
Tato podpora může být použita k pokrytí:
a) nákladů vzniklých jen těm podnikům, které provádějí nebo provedly restrukturalizaci, tj. nákladů spojených s obnovou životního prostředí v bývalých důlních lokalitách;
b) nákladů vzniklých několika podnikům.
2. Kategorie nákladů vzniklých racionalizací a restrukturalizací uhelného průmyslu jsou vymezeny v příloze.
Článek 8
Společná ustanovení
1. Povolená výše podpory poskytnuté podle kteréhokoli ustanovení tohoto nařízení se vypočte s přihlédnutím k podpoře, která byla poskytnuta na tytéž účely v jakékoli formě na základě kteréhokoli vnitrostátního zdroje.
2. Každá podpora, kterou podniky přijaly, se vykazuje ve vyúčtování ztrát a zisku jako zvláštní položka příjmu, odděleně od obratu.
Jestliže podnik, přijímající podporu poskytnutou podle tohoto nařízení, provozuje nejen těžbu uhlí, ale také jinou hospodářskou činnost, vede poskytnuté prostředky v odděleném účetnictví, aby finanční toky poskytnuté podle tohoto nařízení mohly být jasně identifikovány.
Prostředky se spravují tak, aby neexistovala žádná možnost jejich převedení na dotyčnou jinou činnost.
KAPITOLA 3
OZNAMOVACÍ, POSUZOVACÍ A SCHVALOVACÍ POSTUPY
Článek 9
Oznámení
1. Kromě ustanovení článku 88 Smlouvy a nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy ES [9], podpora uvedená v tomto nařízení podléhá zvláštním pravidlům stanoveným v odstavcích 2 až 12.
2. Členské státy, které poskytují podporu uhelnému průmyslu, poskytují Komisi všechny informace potřebné v souvislosti s energetickou situací, jimiž zdůvodňují odhadovanou kapacitu těžby představující součást plánu přístupu k uhelným rezervám, dále údaje o minimální výši těžby, nezbytné k zaručení uvedeného přístupu, jakož i, pokud jde o kategorii podpory stanovenou tímto nařízením, o příslušných druzích podpor s přihlédnutím ke zvláštnostem uhelného průmyslu v každém členském státě.
3. Výrobní náklady se vypočítávají na základě čtvrtletních rámcových výkazů nákladů zaslaných Komisi uhelnými podniky nebo jejich sdruženími.
Uhelné podniky zahrnují do výpočtů svých výrobních nákladů normální odpisy a úroky z vypůjčeného kapitálu.
Způsobilé úrokové náklady na vypůjčený kapitál vycházejí z tržních úrokových měr a omezují se na činnosti (procesy) uvedené v čl. 2 písm. e).
4. Členské státy, které plánují poskytnutí podpory na omezení činnosti uvedené v článku 4, předem předloží Komisi plán na uzavření dotyčných výrobních jednotek, a to nejpozději do 31. října 2002.
Tento plán musí stanovit nejméně tyto prvky:
a) identifikaci výrobních jednotek;
b) skutečné nebo odhadované výrobní náklady za každou výrobní jednotku a za těžební rok; tyto náklady se vypočítají podle odstavce 3;
c) odhad těžby uhlí výrobních jednotek zahrnutých v plánu na uzavření podniku za těžební rok;
d) odhad výše podpory na omezení činnosti za těžební rok.
5. Členské státy, které plánují poskytnutí podpory uvedené v čl. 5 odst. 2, musí nejpozději do 31. prosince 2002 předložit Komisi prozatímní plán přístupu k uhelným rezervám. Tento plán stanoví při nejmenším objektivní kritéria výběru, např. hospodářskou životaschopnost, která musí výrobní jednotky splnit k tomu, aby mohly obdržet podporu na investiční projekty.
6. Členské státy, které plánují poskytnutí podpory uvedené v čl. 5 odst. 3, musí nejpozději do 31. října 2002 předložit Komisi plán přístupu k uhelným rezervám. Tento plán musí stanovit nejméně tyto prvky:
a) objektivní kritéria výběru, které musí výrobní jednotky splňovat k zahrnutí do tohoto plánu;
b) identifikaci výrobních jednotek nebo skupiny výrobních jednotek téhož uhelného podniku, jež splňují uvedená kritéria výběru;
c) skutečné nebo odhadované výrobní náklady každé výrobní jednotky za těžební rok; tyto náklady se vypočítají podle odstavce 3;
d) provozní plán a finanční plán každé výrobní jednotky nebo skupiny výrobních jednotek téhož podniku, odrážející rozpočtové zásady členských států;
e) odhad těžby uhlí za těžební rok za každou výrobní jednotku nebo skupinu výrobních jednotek téhož podniku, které jsou součástí plánu přístupu k uhelným rezervám;
f) odhadovanou výši podpory přístupu k uhelným rezervám za těžební rok;
g) příslušné podíly domácího uhlí a obnovitelných zdrojů energie oproti objemu domácích zdrojů primární energie, které přispívají k dosahování cíle zabezpečení energie v rámci udržitelného rozvoje a jejich očekávaný vývoj.
7. Jako součást oznámení o plánech uvedených v odstavcích 4, 5 a 6 poskytnou členské státy Komisi všechny informace o omezování plynů způsobujících skleníkový efekt.
Zvlášť uvedou snížení emisí, kterého bylo dosaženo úsilím o používání technologií čistého spalování uhlí.
8. Členské státy mohou u řádně zdůvodněných případů oznámit Komisi nejpozději do června 2004 totožnost jednotlivých výrobních jednotek zahrnutých do plánů uvedených v odstavcích 4 a 6.
9. Členské státy musí informovat Komisi o všech změnách plánu, který byl Komisi původně předložen v souladu s odstavci 4, 5, 6, 7 a 8.
10. Členské státy musí zaslat oznámení o veškeré finanční podpoře, kterou plánují poskytnout uhelnému průmyslu během těžebního roku, s uvedením povahy podpory odkazem na formu podpory, která je stanovena v článcích 4, 5 a 7.
Předloží Komisi všechny podrobnosti týkající se výpočtu předvídatelných výrobních nákladů a jejich vztahu k plánům oznámeným Komisi v souladu s odstavci 4, 5, 6, 7 a 8.
11. Členské státy zašlou oznámení o výši podpory a úplné informace o výpočtu podpory skutečně vyplacené během těžebního roku, a to nejpozději do šesti měsíců po skončení uvedeného roku.
Před koncem následujícího těžebního roku oznámí také jakékoli úpravy původně vyplacených částek.
12. Při oznámení podpor uvedených v článcích 4, 5 a 7 a při vykázání skutečně vyplacených podpor dodají členské státy všechny informace, které jsou nezbytné k ověření podmínek a kritérií stanovených těmito ustanoveními.
Článek 10
Posouzení a schválení
1. Komise posuzuje plány oznámené v souladu s článkem 9.
Komise přijímá rozhodnutí o jejich souladu s podmínkami a kritérii stanovenými v článcích 4, 5, 6, 7 a 8 a o jejich souladu s cíli tohoto nařízení, a to podle procesních pravidel stanovených nařízením (ES) č. 659/1999.
2. Komise posuzuje opatření oznámená v souladu s čl. 9 odst. 10 z hlediska plánů předložených v rámci ustanovení čl. 9 odst. 4, 5, 6, 7 a 8. Rozhodnutí přijímá v souladu s požadavky nařízení (ES) č. 659/1999.
KAPITOLA 4
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Zprávy Komise
1. Komise předloží do 31. prosince 2006 Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu, v níž shrne zejména své zkušenosti a problémy, s nimiž se setkala při provádění tohoto nařízení od jeho vstupu v platnost.
S ohledem na opatření přijatá členskými státy zhodnotí výsledky restrukturalizace uhelného průmyslu a její důsledky pro vnitřní trh.
2. Předloží přehled podílů jednotlivých domácích zdrojů primární energie v každém členském státě, včetně jednotlivých kategorií dostupných fosilních paliv.
S přihlédnutím k rozvoji obnovitelných zdrojů energie zhodnotí skutečný přínos domácího uhlí k dlouhodobé zabezpečení energie pro Evropskou unii v rámci strategie udržitelného rozvoje a předloží svůj odhad objemu uhlí, který je nezbytný pro dosahování tohoto cíle.
Článek 12
Prováděcí opatření
Komise přijme veškerá nezbytná opatření k provedení tohoto nařízení.
Vytvoří společný rámec pro sdělování informací, který jí umožní vyhodnocovat dodržování podmínek a kritérií stanovených pro poskytování podpor.
Článek 13
Přezkumná opatření
1. Komise na základě zprávy vypracované v souladu s článkem 11 v případě potřeby předloží Radě své návrhy na změnu tohoto nařízení, pokud jde o jeho používání na podpory v době od 1. ledna 2008.
V souladu se zásadou snižování podpor musí uvedené návrhy mimo jiné stanovit zásady, na jejichž základě mají být plány členských států prováděny od 1. ledna 2008.
2. Zásady uvedené v odstavci 1 budou stanoveny na základě cílů uvedených v článku 1, zejména s přihlédnutím k sociálním a regionálním důsledkům opatření, která mají být přijata, a k energetickým souvislostem.
Článek 14
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 24. července 2002.
2. Na základě odůvodněné žádosti členského státu se však na podpory na pokrytí nákladů za rok 2002 nadále mohou vztahovat pravidla a zásady stanovené rozhodnutím č. 3632/93/ESUO, s výjimkou pravidel týkajících se lhůt a postupů.
3. Použitelnost tohoto nařízení končí dnem 31. prosince 2010.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1426/2002
ze dne 2. srpna 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 449/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 453/2002 [2], a zejména na články 6 a 25 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 449/2001 [3] ve znění nařízení (ES) č. 1343/2001 [4] stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 2200/96 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [6] zavádí společnou organizaci trhů s ovocem a zeleninou.
(3) Je třeba změnit data, do kterých musí být určité informace zaslány příslušnému orgánu tak, aby odpovídala datům stanoveným pro integrovaný administrativní a kontrolní systém v nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému pro některé režimy podpor Společenství zavedené nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 [7], ve znění nařízení (ES) č. 2550/2001 [8], a aby bylo možné předat potvrzení o zaslání dálnopisem, faxem nebo elektronickou poštou.
(4) Je třeba zpřísnit kontroly množství dodávaných ke zpracování a přistoupit ke křížovým kontrolám ploch a provést rovněž určité změny systému kontrol a sankcí s ohledem na nesrovnalosti zjištěné při kontrolách ploch a umožnit rozlišení případů, kdy je oznámená plocha větší než skutečně zjištěná plocha na jedné straně, a případů, kdy je oznámená plocha menší než skutečně zjištěná plocha na straně druhé.
(5) S ohledem na obtíže vzniklé při provádění je třeba ponechat možnost použít na žádost dotčených stran některé předpisy pozměněné tímto nařízením pro případy vzniklé před vstupem tohoto nařízení v platnost.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 449/2001 se tímto mění takto:
1. V posledním odstavci článku 4 se slova "před 20. květnem" nahrazují slovy "nejpozději do 31. května".
2. V čl. 5 odst. 5 posledním pododstavci se slova "před 20. květnem" nahrazují slovy "nejpozději do 31. května".
3. V poslední větě článku 6 se slova "při kontrolách na místě podle článku 18" nahrazují slovy "při kontrolách plochy podle článku 18".
4. Druhá věta čl. 11 odst. 1 pododstavce třetího se nahrazuje tímto: "Organizace producentů rovněž zašle kopii, dálnopis, fax nebo elektronickou poštu obsahující informaci uvedenou v prvním pododstavci nejpozději pátý pracovní den následující po týdnu předání orgánu určenému členským státem, ve kterém se nachází sídlo organizace producentů, a případně orgánu určenému členským státem, ve kterém se uskutečňuje zpracování stanovené v prvním pododstavci, za účelem umožnění kontrol."
5. V čl. 18 odst. 1 bod i) se druhá odrážka nahrazuje tímto:
"— 7 % z množství dodaného ke zpracování za účelem ověření souladu s osvědčením uvedeným v článku 11 a dodržení minimálních požadavků na jakost,". 6. Bod v) čl. 18 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"v) kontroly všech žádostí o podporu a jejich příloh a, v případě rajčat, křížové kontroly na všech oznámených parcelách." 7. Čl. 20 odst. 5 se nahrazuje tímto: "5. V případě rajčat, jestliže se při kontrolách plochy podle čl. 18 odst. 1 bodu i) a/nebo v) zjistí na úrovni celkové kontrolované plochy nesrovnalost mezi plochou oznámenou a plochou skutečně zjištěnou, sníží se podpora splatná organizaci producenta, pokud však nesrovnalost není zjevně způsobena omylem:
- o procentuální podíl zjištěné nesrovnalosti, je-li vyšší než 5 %, avšak nižší než 20 % zjištěné plochy,
- o 30 %, je-li nesrovnalost vyšší než 20 % zjištěné plochy.
Aniž je dotčen na první pododstavec, je-li oznámená plocha menší než skutečně zjištěná plocha, sníží se podpora organizaci producentů o polovinu procentuálního podílu zjištěné nesrovnalosti, a toto snížení se uplatní pouze tehdy, činí-li nesrovnalost více než 10 % zjištěné plochy."
8. Čl. 21 odst. 1 druhý a třetí pododstavec se nahrazuje tímto: "Navíc souhlas zpracovatele podle čl. 3 odst. 1 je navíc pozastaven
- pro hospodářský rok následující po zjištění, je-li rozdíl zmíněný v prvním pododstavci větší než 10 %, avšak menší než 20 %,
- pro dva hospodářské roky následující po zjištění, je-li rozdíl vyšší než 20 %.
Pro účely provádění prvního a druhého pododstavce jsou veškerá množství hotových produktů, která nesplňují minimální požadavky na jakost nad 8 % toleranci, považována za nezpracovaná množství."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 1442/2002
ze dne 7. srpna 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1554/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o uvádění na trh cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech, a kterým se vyrovnávají cenové podmínky s preferenčním surovým cukrem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru[1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 680/2002[2], a zejména na čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví paušální podporu Společenství pro cukr vyrobený ve francouzských zámořských departementech, který má být uveden na trh v evropských regionech Společenství. Tato podpora se týká rafinace cukru vyrobeného v těchto departementech, kterou provádějí rafinerie na území evropských regionů Společenství, a dopravy cukru vyrobeného ve francouzských zámořských departementech do evropských regionů Společenství, případně také jeho skladování v těchto departmentech.
(2) Tuto podporu stanoví pro hospodářský rok 2001/2002 nařízení Komise (ES) č. 1554/2001[3]. Podpora na dopravní náklady ze závodu do fáze FOB a na skladování ve francouzských zámořských departmentech pro hospodářský rok 2001/2002 je stanovena v čl. 2 odst. 1 písm. a) a c) uvedeného nařízení. Nyní, kdy Komise získala údaje potvrzující opodstatněnost výše této podpory, je třeba stanovit částky podpory pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006, tedy období, pro které nařízení (ES) č. 1260/2001 upravuje stanovení výše intervenčních cen a produkčních a rafinačních kvót. Je rovněž nutné, aby po stejnou dobu byla nadále poskytována podpora na náklady námořní dopravy, jakož i podpora na rafinaci.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 2 nařízení (ES) č. 1554/2001 se odst. 1 nahrazuje tímto: "1. Na základě žádosti podané příslušným francouzským orgánům se výrobcům cukru uvedeného v článku 1 a dopraveného do evropských přístavů Společenství poskytne v hospodářských letech 2002/2003 až 2005/2006 podpora, kterou tvoří tyto složky:
a) paušální částka na tunu cukru vyjádřeného jako bílý cukr, která představuje dopravní náklady ze závodu do fáze FOB a je stanovená ve výši:
- 17 eur za tunu pro departementy Réunion a Martinique,
- 24 eur za tunu pro departement Guadeloupe;
b) jednotná paušální částka představující náklady na námořní dopravu od fáze FOB ve francouzských zámořských departementech do fáze CIF evropské přístavy Společenství, jakož i příslušné náklady na pojištění;
c) paušální částka na 100 kg surového cukru, který výrobci mají ve skladu na konci každého měsíce a který je vyjádřen v hodnotě bílého cukru stanovené ve výši 0,45 eur pro departementy Guadeloupe a 0,35 eur pro departementy Réunion."
Článek 2
V článku 4 nařízení (ES) č. 1554/2001 se odst. 1 nahrazuje tímto: "1. V případě cukru uvedeného v článku 1, který byl v hospodářských letech 2002/2003 až 2005/2006 rafinován v rafinérii na území evropských regionů Společenství, se dotyčným rafinériím poskytne podpora na každou desetinu procenta výtěžnosti přesahující 92 % v částce, která se rovná 0,0387 % z intervenční ceny surového cukru stanovené pro toto období."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1444/2002
ze dne 24. července 2002,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2000/115/EHS o definicích ukazatelů, seznamu zemědělských produktů, výjimkách z definic a o regionech a okrscích, pokud jde o zjišťování o struktuře zemědělských podniků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 571/88 ze dne 29. února 1988 o organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 143/2002 [2], a zejména na článek 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výsledky statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků, stanovených nařízením (EHS) č. 571/88, mohou být v rámci Evropského hospodářského společenství harmonizované pouze v případě, že termíny obsažené v seznamu ukazatelů jsou chápány a používány jednotně.
(2) Nařízení (ES) č. 143/2002 pozměnilo seznam zjišťovaných ukazatelů, pokud jde o zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků v letech 2003, 2005 a 2007.
(3) Do seznamu ukazatelů byly přidány nové proměnné a rozvoj zemědělství vedl k nutnosti pozměnit definice některých dosavadních proměnných.
(4) Seznam výjimek z definic Společenství platných v důsledku specifických podmínek v některých členských státech je třeba revidovat.
(5) Vymezení správních regionů a okrsků se v některých členských státech změnilo. Seznam regionů a okrsků proúčely zjišťování o zemědělské struktuře se v důsledku toho také změní.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, zřízeného rozhodnutím Rady 72/179/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I k rozhodnutí Komise 2000/115/ES [4] se nahrazuje přílohou I k tomuto nařízení.
Tato příloha obsahuje definice Společenství, které se použijí při zjišťováních Společenství o struktuře zemědělských podniků, jakož i obsahuje relevantní vysvětlivky a příklady.
Článek 2
Příloha III k nařízení 2000/115/ES se nahrazuje přílohou II k tomuto nařízení.
Tato příloha obsahuje výjimky z definic Společenství platných v důsledku specifických podmínek v některých členských státech.
Článek 3
Regiony a okrsky uvedené pro Itálii v příloze IV k nařízení 2000/115/ES se nahrazují v souladu s přílohou III k tomuto nařízení.
Uvedené regiony a okrsky se také použijí pro výsledky základního zjišťování za období 1999/2000.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1446/2002
ze dne 8. srpna 2002
o pozastavení a otevření celních kvót pro dovoz některých zpracovaných zemědělských produktů pocházejících z Bulharska do Společenství a o změně nařízení (ES) č. 1477/2000
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/278/ES ze dne 9. března 1999 o uzavření Protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskem na straně druhé s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a s ohledem na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol 3 k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, schválený rozhodnutím Rady a Komise 94/908/ESUO, ES, Euratom [4], stanoví právní úpravu obchodování se zpracovanými zemědělskými produkty, které jsou v něm uvedeny.
(2) Protokol 3 k Evropské dohodě byl pozměněn, pokud jde o objem celních kvót a systém výpočtu snížených zemědělských složek a dodatečných cel, rozhodnutím Rady přidružení EU-Bulharsko č. 2/2002 ze dne 1. července 2002 o zlepšení právní úpravy obchodování se zpracovanými zemědělskými produkty stanovené v protokolu 3 k Evropské dohodě [5].
Změny se použijí ode dne 1. září 2002.
(3) V důsledku toho je třeba pozastavit používání celních kvót, které byly otevřeny pro dovoz produktů pocházejících z Bulharska do Evropského společenství pro rok 2002 na základě nařízení Komise (ES) č. 2542/2001 [6], a otevřít nové roční kvóty uvedené v příloze protokolu 3.
Jelikož pro rok 2002 tyto nové roční kvóty nemohou být otevřeny dříve než 1. září 2002, je třeba je pro rok 2002 snížit poměrně k již uplynulé době.
(4) Celní kvóty otevřené pro Bulharsko musí být spravovány v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [7], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 444/2002 [8].
(5) Je třeba zrušit snížené zemědělské složky a dodatečná cla použitelné od 1. července 2000 pro dovoz zboží uvedeného v nařízení (ES) č. 3448/93 do Společenství, které byly v rámci Evropské dohody s Bulharskem stanoveny nařízením Komise (ES) č. 1477/2000 [9], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 748/2002 [10].
(6) Nařízení (ES) č. 1477/2000 musí být podle toho pozměněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Používání celních kvót, které byly otevřeny na základě přílohy V nařízení (ES) č. 2542/2001, se od 1. září 2002 pozastavuje.
Článek 2
Celní kvóty Společenství pro zboží pocházející z Bulharska, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení, se otevírají každoročně od 1. ledna do 31. prosince a jsou osvobozeny od cla.
Pro rok 2002 se celní kvóty poměrně snižují podle již uplynulé doby v celých měsících.
Článek 3
Celní kvóty Společenství uvedené v článku 2 spravuje Komise podle ustanovení čl. 308 písm. a), b) a c) nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 4
Nařízení (ES) č. 1477/2000 se mění takto:
1. v článku 2 se zrušuje odstavec 5;
2. přílohy XI a XII se zrušují.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1472/2002
ze dne 13. srpna 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 174/1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1408/2002 ze dne 29. července 2002, kterým se stanoví koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a kterým se upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Maďarskem [3], zavádí koncese v podobě recipročních celních kvót, v jejichž důsledku se ruší náhrady Společenství pro některé produkty. Nemá-li být obchod s touto zemí narušen a má-li být zaručeno, že se do této země budou vyvážet pouze produkty, pro které nebyly vyplaceny náhrady, je nezbytné co nejdříve stanovit zvláštní podmínky pro vydávání licencí pro tuto zemi. Z tohoto důvodu je nutné, aby prostřednictvím dodatku k příloze VIII nařízení Komise (ES) č. 174/1999 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1368/2002 [5] se začala používat i pro Maďarsko ustanovení použitelná na základě článku 20b nařízení (ES) č. 174/1999 a nařízení Komise (ES) č. 1369/2002 ze dne 26. července 2002, kterým se stanoví odchylka od čl. 31 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o důkaz o dodání na místo určení v případě rozlišených náhrad, a kterým se stanoví prováděcí pravidla týkající se nejnižší sazby vývozní náhrady pro některé mléčné výrobky [6].
(2) Článek 6 nařízení (ES) č. 174/1999 stanoví dobu platnosti vývozních licencí.
Mají-li být splněny podmínky poskytnutých koncesí, je třeba omezit dobu platnosti licencí a umožnit zrušení licencí a uvolnění složené jistoty.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VIII nařízení (ES) č. 174/1999 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Licence pro některý z produktů uvedených v příloze VIII nařízení (ES) 174/1999, které byly vydány před dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, jejichž doba platnosti uplyne po 31. červenci 2002 a které mají v kolonce 7 uvedeno Maďarsko, se na žádost dotčené osoby zruší a částky jistoty se uvolní v poměru k nevyužitým množstvím.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1490/2002
ze dne 14. srpna 2002,
kterým se stanoví další prováděcí pravidla pro třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS a mění se nařízení (ES) č. 451/2000
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/48/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise má provést v průběhu dvanácti let pracovní program postupného posuzování účinných látek, které byly uvedeny na trh do dvou let od oznámení směrnice 91/414/EHS. První etapa tohoto programu byla stanovena nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2266/2000 [4]. Tato první etapa právě probíhá.
(2) Druhá etapa pracovního programu byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 451/2000 ze dne 28. února 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [5], a rovněž právě probíhá.
(3) Nařízením (ES) č. 451/2000 byla vyhlášena třetí etapa pracovního programu určená pro další účinné látky, na něž se nevztahovala první a druhá etapa programu.
Producenti, kteří si přáli zařadit tyto účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS, poskytli podrobné informace týkající se aktuální míry úplnosti své dokumentace a konečných výsledků a zavázali se k poskytnutí úplné dokumentace.
(4) Pokud jde o třetí etapu pracovního programu, v čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 451/2000 se stanoví, že prováděcí pravidla týkající se předložení úplné dokumentace, lhůty (lhůt) pro jejich předložení a režimu poplatků pro dotyčné účinné látky stanoví Komise nařízením, které má být přijato podle čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 91/414/EHS.
(5) Nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002 [6] byl vytvořen Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) s cílem zajistit, aby mělo Společenství přístup k vysoce kvalitní, nezávislé a účinné vědecké a technické podpoře ve snaze docílit vysoké úrovně ochrany zdraví při vydávání právních předpisů týkajících se bezpečnosti potravin a krmiv.
Je tedy vhodné stanovit, že EÚBP by měl mít roli v pracovním programu týkajícím se účinných látek a že oblast jeho působnosti by měla být co nejdříve stanovena.
(6) S cílem zajistit, aby členské státy dostávaly dokumentaci ve snadno zpracovatelné formě, měly by být účinné látky, které mají být hodnoceny, rozděleny do dvou skupin s různými lhůtami pro předložení dokumentace.
(7) Kromě toho by mělo v počátečním stadiu stačit, aby oznamovatelé předložili členským státům zpravodajům pouze seznam dostupných zkoušek a studií, aby členské státy mohly zjistit, zda bude ve stanovené lhůtě k dispozici úplná dokumentace.
Pokud nebudou tyto údaje v dané lhůtě k dispozici, nebude možné dokončit úplné přehodnocení účinné látky podle časového plánu stanoveného směrnicí 91/414/EHS, a mělo by být proto neprodleně přijato rozhodnutí nezařadit dotyčnou účinnou látku do přílohy I směrnice.
Povolení pro přípravky obsahující takovou účinnou látku by měla být členskými státy odňata.
(8) Měly by být stanoveny vzájemné vztahy mezi producenty, členskými státy, Komisí a EÚBP, a dále povinnosti každého z nich při provádění programu s přihlédnutím ke zkušenostem získaným v průběhu první a druhé etapy programu.
Úzká spolupráce všech zúčastněných stran a přísné dodržování stanovených lhůt je pro zajištění účinnosti programu nezbytné.
Všechny fáze třetí etapy pracovního programu by měly být přesně časově vymezeny, aby bylo zajištěno ukončení etapy v přijatelné lhůtě.
Pokud spolupráce s oznamovateli skončí, není možné účinně pokračovat v dalším hodnocení, a hodnocení by tedy mělo být ukončeno.
(9) S cílem zajistit, aby byly zváženy všechny příslušné informace o možných nebezpečných následcích účinné látky nebo jejích reziduí, by měly být při hodnoceních také vzaty v úvahu technické nebo vědecké informace předložené jakoukoli osobou v příslušných lhůtách.
(10) Je nezbytné určit povinnosti oznamovatelů, pokud jde o formát, lhůty a orgány, jimž mají být informace předloženy.
(11) Práce na hodnocení by měly být rozděleny mezi příslušné orgány členských států.
Pro každou účinnou látku by tedy měl být jmenován členský stát zpravodaj.
Členský stát zpravodaj by měl posoudit kontrolu úplnosti provedenou oznamovatelem a posoudit a zhodnotit předložené informace.
Měl by předložit EÚBP výsledky hodnocení a vypracovat pro Komisi doporučení, jaké rozhodnutí má být přijato ve věci dotyčné účinné látky.
(12) Členské státy by měly zaslat EÚBP návrhy zpráv o svých hodnoceních.
Návrhy zpráv vypracované členskými státy zpravodaji by měly být před předložením Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat přezkoumány EÚBP.
(13) Nemá-li dojít k duplicitě v činnosti a zejména pokusů na obratlovcích, měli by být producenti nabádáni k předložení společné dokumentace.
(14) Oznámení a předložení dokumentace by nemělo být nezbytným předpokladem pro to, aby bylo možné po zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS uvádět přípravky na ochranu rostlin na trh s výhradou článku 13 uvedené směrnice.
Producenti, kteří nepředložili oznámení, by tedy měli mít možnost být ve všech etapách hodnocení informováni o případných dalších požadavcích na to, aby mohli nadále uvádět přípravky na ochranu rostlin obsahující hodnocenou účinnou látku na trh.
(15) Postupy stanovené v tomto nařízení by neměly mít vliv na postupy a opatření, která mají být přijata v rámci jiných právních předpisů Společenství, zejména podle směrnice Rady 79/117/EHS, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [7], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, jestliže bude mít Komise k dispozici informace, podle kterých mohou být požadavky směrnice splněny.
(16) Je doporučeno nepoužívat v ochraně rostlin antimikrobiální látky náležející do tříd, které jsou nebo které mohou být používány v humánní nebo veterinární medicíně.
Dvě z látek, jichž se týká toto nařízení, kasugamycin a streptomycin, spadají do této kategorie [8].Do konečného rozhodnutí o jejich zařazení do přílohy I by mělo být jejich použití nadále omezeno a povoleno pouze v nezbytných případech.
Pro účely jejich hodnocení budou požadovány informace o rezistenci proti antimikrobiálním látkám.
(17) Tímto nařízením nejsou dotčeny povinnosti Společenství týkající se methylbromidu, vyplývající z Montrealského protokolu.
(18) V případě zjevné nerovnováhy mezi povinnostmi členských států jmenovaných zpravodaji při posuzování a hodnocení by mělo být možné nahradit členský stát jmenovaný původně zpravodajem pro určitou účinnou látku jiným členským státem.
(19) Pro zajištění řádného financování této etapy pracovního programu by měl být kromě již zaplaceného poplatku za hodnocení oznámení podle článku 13 nařízení (ES) č. 451/2000 placen členským státům manipulační poplatek a poplatek za hodnocení dokumentace.
(20) Nařízení (ES) č. 451/2000 stanoví lhůtu k předložení úplné dokumentace pro účinné látky, na něž se vztahuje třetí etapa pracovního programu, do 25. května 2003.
V uvedeném nařízení se rovněž stanoví, že prováděcí pravidla pro předložení úplné dokumentace budou stanovena později.
V zájmu efektivní organizace pracovního programu není nutné předkládat úplnou dokumentaci krátce před uplynutím lhůty k jejímu předložení.
Avšak s cílem zajistit, aby na trhu nezůstaly účinné látky, pro něž neexistuje úplná dokumentace, by měl být předložen seznam dostupných údajů, zatímco úplná dokumentace by měla být předkládána pouze ve výjimečných případech a na žádost.
(21) Nařízení (ES) č. 451/2000 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(22) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví další prováděcí pravidla pro třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS, pokud jde o pokračující hodnocení účinných látek, a mění nařízení (ES) č. 451/2000.
2. Ustanovení čl. 6 odst. 2 a 3 a odst. 4 druhého pododstavce směrnice 91/414/EHS se nevztahují na látky uvedené v příloze I tohoto nařízení, dokud nejsou ukončeny postupy pro tyto látky stanovené v tomto nařízení.
3. Toto nařízení se použije, aniž jsou dotčena
a) přezkoumání účinných látek v příloze I provedená členskými státy, zejména v souvislosti s obnovením povolení podle čl. 4 odst. 4 směrnice 91/414/EHS;
b) přezkoumání provedená Komisí podle čl. 5 odst. 5 směrnice 91/414/EHS;
c) hodnocení prováděná podle směrnice 79/117/EHS.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené ve směrnici 91/414/EHS.
Použijí se rovněž tyto definice:
a) "oznamovatelem" se rozumí fyzická nebo právnická osoba uvedená v příloze II, která předložila oznámení za podmínek stanovených nařízením (ES) č. 451/2000;
b) "výborem" se rozumí Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat podle článku 19 směrnice 91/414/EHS;
c) "seznamem údajů" se rozumí seznam všech dostupných údajů, které mohou být předloženy v úplné dokumentaci;
d) "úplnou dokumentací" se rozumějí informace a výsledky studií, které jsou dostatečné ke splnění požadavků příloh II a III směrnice 91/414/EHS, pokud jde o vymezený rozsah typických použití dotyčné účinné látky.
Článek 3
Orgán členského státu
1. Členské státy svěří odpovědnost za plnění svých povinností v rámci pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS jednomu nebo více orgánům.
2. Každý členský stát ustanoví jeden vnitrostátní orgán uvedený v příloze III, který podle tohoto nařízení bude koordinovat a zajišťovat všechny nezbytné kontakty s oznamovateli, ostatními členskými státy, Komisí a Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EÚBP).
Každý členský stát sdělí podrobnosti a všechny změny týkající se koordinačního vnitrostátního orgánu Komisi, EÚBP a ustanoveným vnitrostátním koordinačním orgánům všech ostatních členských států.
Článek 4
Opatření v případě nerovnováhy
Jestliže se v průběhu posuzování a hodnocení podle článků 9 a 10 zjistí zjevná nerovnováha mezi povinnostmi, které členské státy zpravodajové mají plnit nebo plní, a pracemi, které provádí nebo mají provádět, může být postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS nahrazen členský stát jmenovaný původně zpravodajem pro určitou účinnou látku jiným členským státem.
V těchto případech původně jmenovaný členský stát zpravodaj informuje dotčené oznamovatele a předá nově jmenovanému členskému státu zpravodaji veškerou korespondenci a informace, které obdržel jako členský stát zpravodaj pro dotyčnou účinnou látku.
Původní členský stát vrátí dotyčnému oznamovateli poplatek podle článku 17, s výjimkou části uvedené v odst. 2 písm. d) uvedeného článku.
Nově jmenovaný členský stát zpravodaj následně vyzve oznamovatele, aby zaplatili poplatek podle článku 17, s výjimkou části podle odst. 2 písm. d) uvedeného článku.
Článek 5
Stažení nebo nahrazení oznamovatele
1. Jestliže se oznamovatel rozhodne ukončit svou účast na pracovním programu pro účinnou látku, uvědomí současně členský stát zpravodaj, Komisi, EÚBP a ostatní oznamovatele pro dotyčnou účinnou látku a uvede důvody.
Jestliže oznamovatel ukončí svou účast nebo jestliže nesplní své povinnosti stanovené v tomto nařízení, nebude se v postupech podle článků 9 nebo 10 pro jeho dokumentaci pokračovat.
2. Jestliže se oznamovatel dohodne s jiným producentem, že jej producent nahradí pro účely další účasti na pracovním programu podle tohoto nařízení, informují dotyčný oznamovatel a tento další producent členský stát zpravodaj, Komisi a EÚBP společným prohlášením, že po vzájemné dohodě tento další producent nahradí původního oznamovatele při plnění povinností oznamovatele, jak jsou stanoveny v článcích 6, 7, 9, 10 nebo 11.
Oba zajistí, aby byli současně informováni ostatní oznamovatelé pro dotyčnou látku.
Tento další producent v tomto případě ručí společně s původním oznamovatelem za jakékoliv nezaplacené poplatky související s žádostí oznamovatele podle režimu stanoveného členskými státy podle článku 17.
3. Všechny předložené informace zůstanou k dispozici členským státům zpravodajům, Komisi a EÚBP.
Článek 6
Předložení a kontrola seznamů údajů
1. Oznamovatel (oznamovatelé) předloží nejpozději do 23. května 2003 příslušnému členskému státu zpravodaji seznamy údajů pro účinné látky uvedené v příloze I a předloží opis EÚBP.
Pokud existuje pro některou účinnou látku v příloze I několik oznámení, učiní dotyční oznamovatelé všechny vhodné kroky k tomu, aby předložili tyto seznamy údajů společně.
Jestliže seznam údajů nebyl předložen všemi dotyčnými oznamovateli, musí v něm být uvedeno, jaké úsilí bylo vyvinuto, a zdůvodněno, proč se určití oznamovatelé nezapojili.
Oznamovatelé účinných látek oznámených více než jedním oznamovatelem podrobně popíší u každé studie na obratlovcích úsilí vynaložené k tomu, aby zamezili opakování zkoušek, a podle potřeby uvedou důvody, proč byla studie opakována.
2. Seznam údajů musí být vyhotoven ve formátu stanoveném postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS. Oznamovatelé zpřístupní úplnou dokumentaci definovanou v čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 451/2000. Na písemnou žádost členského státu zpravodaje nebo Komise oznamovatel neprodleně poskytne požadovanou část dokumentace nebo požadovanou úplnou dokumentaci.
3. Členský stát zpravodaj posoudí předložené seznamy údajů s cílem určit, zda z nich vyplývá, že úplná dokumentace je připravena k předložení.
Jestliže dospěje členský stát zpravodaj k názoru, že pro účinnou látku není k dispozici žádný úplná dokumentace, která může být předložena, požádá oznamovatele, aby neprodleně předložil úplnou dokumentaci, a zkontroluje její úplnost.
Členský stát zpravodaj podá Komisi zprávu o výsledcích těchto kontrol nejpozději do tří měsíců od obdržení seznamů údajů.
4. Členský stát zpravodaj neprodleně uvědomí Komisi o účinných látkách, u nichž má za to, že pro ně není k dispozici žádná úplná dokumentace.
Postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS bude přijato rozhodnutí, zda je úplná dokumentace k dispozici.
5. Pokud se má za to, že pro určitou účinnou látku není k dispozici žádná úplná dokumentace, rozhodne Komise podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice 91/414/EHS nezařadit dotyčnou účinnou látku do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
6. Pokud Komise nesdělí oznamovateli, že pro určitou účinnou látku není k dispozici žádná úplná dokumentace, předloží oznamovatel dokumentaci podle čl. 7 odst. 2 a 3 ve lhůtách uvedených v čl. 7 odst. 1.
Článek 7
Předložení dokumentace
1. Oznamovatel (oznamovatelé) předloží příslušnému členskému státu zpravodaji souhrnnou dokumentaci podle odstavce 2 a úplnou dokumentaci podle odstavce 3 nejpozději do 30. listopadu 2003 pro účinné látky uvedené v příloze I části A a nejpozději do 30. listopadu 2004 pro účinné látky uvedené v příloze I části B.
Pokud existuje pro některou účinnou látku v příloze I několik oznámení, podniknou dotyční oznamovatelé všechny vhodné kroky k tomu, aby předložili tuto dokumentaci společně.
Jestliže dokumentace nebyla předložena všemi dotyčnými oznamovateli, musí v ní být uvedeno, jaké úsilí bylo vyvinuto, a důvody, proč se určití producenti nezapojili.
Oznamovatelé účinných látek oznámených více než jedním oznamovatelem podrobně popíší u každé studie na obratlovcích úsilí vynaložené k tomu, aby zamezili opakování zkoušek, a podle potřeby uvedou důvody, proč byla studie opakována.
2. Souhrnná dokumentace musí obsahovat
a) opis oznámení; v případě, že byla podána společná žádost více producenty, opis oznámení předložených podle článku 10 nařízení (ES) č.
451/2000 a jméno osoby, která byla určená dotyčnými producenty odpovědnou za společnou dokumentaci a za její zpracování podle tohoto nařízení;
b) omezený rozsah typických použití účinné látky, pro něž musí oznamovatel na základě předložených údajů prokázat, že pro jeden nebo více přípravků mohou být splněny požadavky podle článku 5 uvedené směrnice pro její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
c) i) pro každý bod přílohy II směrnice 91/414/EHS souhrny a výsledky studií a pokusů a jméno osoby nebo instituce, která pokusy provedla;
ii) pro každý bod přílohy III směrnice 91/414/EHS souhrny a výsledky studií a pokusů a jméno osoby nebo instituce, která pokusy provedla, pokud jsou důležitá pro posouzení kritérií uvedených v článku 5 směrnice 91/414/EHS pro jeden nebo více přípravků, které jsou typické pro použití podle písmene b), přičemž se zohlední skutečnost, že nedostatky v údajích a v informacích dokumentace podle přílohy II vyplývající z navrženého vymezeného rozsahu typických použití účinné látky mohou vést k omezením při jejím zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
iii) a pro účinné látky uvedené v příloze I části B důkazy, že studie, které ještě nejsou zcela dokončeny, byly zadány, v souladu s požadavky čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 451/2000, se závazkem, že budou předloženy nejpozději do 31. května 2005;
d) kontrolní seznam, který vyplní oznamovatel a který prokazuje, že dokumentace je úplná.
3. Úplná dokumentace musí obsahovat jednotlivé protokoly o zkouškách a zprávy o studiích týkající se všech informací podle odst. 2 písm. c) nebo důkazy podle odst. 2 písm. c) bodu iii), jestliže práce probíhají.
4. Každý členský stát určí počet opisů a formát souhrnných a úplných dokumentací, které mají být oznamovateli předloženy.
Při stanovení formátu dokumentace přihlédnou členské státy k doporučením podaným postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS.
5. Jestliže není dokumentace nebo kterákoliv její část zaslána v příslušné lhůtě, uvědomí o tom členský stát zpravodaj do dvou měsíců Komisi a EÚBP a uvede důvody zpoždění, které sdělili oznamovatelé.
6. Na základě informací předaných podle článku 5 členským státem zpravodajem Komise určí, zda oznamovatel prokázal, že předložení dokumentace bylo zpožděno z vyšší moci.
V takovém případě stanoví postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS novou lhůtu pro předložení dokumentace splňující požadavky odstavců 2 a 3.
7. Komise rozhodne podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice 91/414/EHS nezařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS účinnou látku, pro niž nebyla v předepsané lhůtě předložena žádná dokumentace.
Článek 8
Předkládání informací třetími stranami
Jakákoli osoba, která si přeje předložit členským státům zpravodajům informace, které by mohly přispět k hodnocení, zejména pokud jde o možné nebezpečné účinky účinné látky nebo jejích reziduí na lidské zdraví a na životní prostředí, učiní tak nejpozději do 30. listopadu 2003 pro účinné látky uvedené v příloze I části A a nejpozději do 30. listopadu 2004 pro účinné látky uvedené v příloze I části B. Členský stát zpravodaj předloží jakékoliv obdržené informace EÚBP.
Článek 9
Kontrola úplnosti dokumentace
1. U každé účinné látky, pro niž byl jmenován zpravodajem, posoudí členský stát dokumentaci podle čl. 7 odst. 2 a 3 a posoudí kontrolní seznamy předložené oznamovateli. Členský stát zpravodaj nejpozději do šesti měsíců po obdržení veškeré dokumentace pro účinnou látku předloží EÚBP a Komisi zprávu o úplnosti dokumentace.
EÚBP posoudí zprávy, které mu byly předloženy členskými státy zpravodaji, a podá Komisi zprávu o úplnosti dokumentace.
U účinných látek, u nichž jsou jedna nebo více dokumentací považovány za úplné, provede členský stát zpravodaj hodnocení podle článku 10, pokud EÚBP do dvou měsíců od obdržení zprávy členského státu o úplnosti nesdělí členskému státu zpravodaji a Komisi, že nepovažuje dokumentaci za úplnou.
Pro ty účinné látky, pro něž má být dokumentace dokončena podle čl. 7 odst. 2 písm. c) bodu iii), musí být ve zprávě potvrzeno datum, do kterého bude dokumentace dokončena, a datum, do kterého bude zahájeno hodnocení podle článku 10.
2. Pro ty účinné látky, v jejichž případě není podle názoru členského státu zpravodaje nebo EÚBP žádná dokumentace úplná ve smyslu čl. 7 odst. 2 a 3, předloží Komise do tří měsíců od obdržení zprávy členského státu zpravodaje nebo EÚBP tuto zprávu výboru. Postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS bude rozhodnuto, zda je dokumentace považována za úplnou ve smyslu čl. 7 odst. 2 a 3.
3. Komise rozhodne podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice 91/414/EHS nezařadit do přílohy I směrnice 91/414/EHS účinné látky, pro něž nebyla v předepsané lhůtě předložena žádná dokumentace.
Článek 10
Hodnocení prováděné členským státem zpravodajem
1. Členský stát zpravodaj zhodnotí pouze ty účinné látky, pro něž byl v souladu s článkem 9 prohlášena za úplnou alespoň jedna dokumentace, a vypracuje o tom zprávu.
Pro tyto účinné látky zhodnotí pouze úplné dokumentace a vypracuje o tom zprávu, přičemž u ostatní dokumentace prověří identitu účinné látky a její nečistoty.
Členský stát zpravodaj zohlední informace o možných nebezpečných následcích, které jsou dostupné v jiné dokumentaci předložené kterýmkoli oznamovatelem nebo třetí stranou podle článku 8.
Zašle co nejdříve EÚBP, nejpozději však do dvanácti měsíců ode dne, kdy byla dokumentace uznána úplnou, návrh zprávy o hodnocení týkající se dokumentace.
Návrh zprávy o hodnocení bude předložen v doporučeném formátu postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS.
Současně doporučí členský stát zpravodaj Komisi:
- zařadit účinnou látku do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž stanoví podmínky pro zařazení, nebo
- nezařadit účinnou látku do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž uvede důvody pro nezařazení.
Členský stát zpravodaj zahrne do návrhu zprávy o hodnocení pro každý bod přílohy II a přílohy III směrnice 91/414/EHS zejména odkaz na každý protokol o zkoušce nebo zprávu o studii, o které se posouzení opírá.
Tento odkaz musí být učiněn formou seznamu protokolů o zkouškách a zpráv o studiích včetně názvu, autora (autorů), data zprávy o studii nebo protokolu o zkoušce a data jejich zveřejnění, normy, podle které byla zkouška nebo studie provedena, jména držitele a požadavku držitele nebo oznamovatele na ochranu údajů, je-li požadována.
Uvede také jiné oznámené zdroje účinných látek, pro něž byla dokumentace považována za neúplnou, pokud lze konstatovat, že takové účinné látky jsou srovnatelné ve smyslu čl. 13 odst.
2. Aniž je dotčen článek 7 směrnice 91/414/EHS, nebude předložení nových studií přijato, s výjimkou studií podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 451/2000. Členský stát zpravodaj může požadovat, aby oznamovatelé předložili další údaje nezbytné pro objasnění dokumentace. Avšak členský stát zpravodaj přitom stanoví lhůtu, ve které by měly být informace předloženy; tato lhůta nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy stanovenou v odstavci 1.
Členský stát zpravodaj může od zahájení posuzování dokumentace vést konzultace s odborníky z EÚBP a může od ostatních členských států požadovat dodatečné technické nebo vědecké informace usnadňující hodnocení.
Členský stát zpravodaj může provádět hodnocení společně se spolupracujícím členským státem zpravodajem.
Členský stát zpravodaj vyzve oznamovatele, aby předložili EÚBP, ostatním členským státům a na žádost Komisi aktualizovanou souhrnnou dokumentaci v téže době, kdy je návrh zprávy o hodnocení zpravodajem zaslán EÚBP.
Členské státy, Komise nebo EÚBP mohou prostřednictvím členského státu zpravodaje požadovat, aby jim oznamovatelé zaslali také aktualizovanou úplnou dokumentaci nebo její části.
3. Jakmile je členskému státu zpravodaji zřejmé, že nebude schopen dodržet lhůtu uvedenou v odstavci 1, ve které má Evropskému úřadu pro kontrolu potravin (EÚBP) předložit návrh zprávy o hodnocení, uvědomí o tom Komisi a EÚBP a uvede důvody zpoždění.
V případě potřeby mohou být určité účinné látky postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS nově přiděleny jinému členskému státu.
Článek 11
Hodnocení prováděné EÚBP
Po obdržení aktualizované souhrnné dokumentace a návrhu zprávy o hodnocení podle čl. 10 odst.
1 potvrdí EÚBP členskému státu zpravodaji do 30 dnů, že zprávu obdržel. Ve výjimečných případech, kdy návrh zprávy o hodnocení nepochybně nesplňuje požadavky na formát doporučený Komisí, dohodnou Komise, EÚBP a členský stát zpravodaj lhůtu pro předložení opravené zprávy.
Tato lhůta nesmí být delší než čtyři měsíce.
2. EÚBP rozešle členským státům návrh zprávy o hodnocení vypracovaný zpravodajem a může uspořádat konzultaci s odborníky, včetně odborníků z členského státu zpravodaje.
EÚBP může vést s některými nebo všemi oznamovateli účinných látek uvedených v příloze I konzultace o zprávě nebo o částech zprávy o dotyčné účinné látce.
Aniž je dotčen článek 7 směrnice 91/414/EHS, nebude předložení nových studií přijato, s výjimkou studií podle čl. 10 odst. 4 nařízení (ES) č. 451/2000. Členský stát zpravodaj může po dohodě s EÚBP požadovat, aby oznamovatelé v určitých lhůtách předložili další údaje, které jsou podle členského státu zpravodaje nebo EÚBP nezbytné pro objasnění dokumentace.
3. EÚBP na zvláštní žádost nebo trvale zpřístupní jakékoliv osobě k nahlédnutí následující informace:
a) informace podle čl. 10 odst. 1 posledního pododstavce, s výjimkou jejich částí, které byly uznány za důvěrné podle článku 14 směrnice 91/414/EHS;
b) název účinné látky;
c) obsah čisté účinné látky ve vyrobeném materiálu;
d) seznam všech údajů požadovaných pro zvážení zařazení účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS, za prvé, jak byl uveden ve zprávě zpravodaje, a za druhé, jak byl dokončen EÚBP;
e) návrh zprávy o hodnocení, s výjimkou položek, které byly uznány za důvěrné podle článku 14 směrnice 91/414/EHS.
4. EÚBP zhodnotí návrh zprávy zpravodaje o hodnocení a nejpozději do jednoho roku po obdržení návrhu zprávy členského státu zpravodaje předloží Komisi své stanovisko k otázce, zda lze předpokládat, že účinná látka splní požadavky na bezpečnost stanovené směrnicí 91/414/EHS.
EÚBP v případě potřeby uvede své stanovisko k okolnostem, za nichž by byly požadavky na bezpečnost splněny.
Komise a EÚBP se dohodnou na plánu předkládání stanovisek s cílem usnadnit plánování prací.
Komise a EÚBP se dohodnou na formátu, v němž budou stanoviska EÚBP předkládána.
Článek 12
Předložení návrhu směrnice nebo návrhu rozhodnutí
Nejpozději šest měsíců po obdržení stanoviska EÚBP podle čl. 11 odst.
4 předloží Komise návrh zprávy o přezkoumání. Aniž je dotčen jakýkoli návrh, který může předložit s cílem změnit přílohu směrnice 79/117/EHS, a na základě dokončené zprávy o přezkoumání, předloží výboru:
a) návrh směrnice, kterou se účinná látka zařadí do přílohy I směrnice 91/414/EHS, v níž se případně stanoví podmínky pro toto zařazení, včetně příslušné lhůty, nebo
8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice 91/414/EHS odejme povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku, čímž se účinná látka nezařadí do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a uvede důvody pro nezařazení.
Směrnice nebo rozhodnutí se přijímají postupem podle článku 19 směrnice 91/414/EHS.
Článek 13
Konečná zpráva o přezkoumání
Jestliže Komise předloží návrh směrnice nebo návrh rozhodnutí podle článku 12, předloží současně závěry posouzení provedeného výborem ve formě konečné zprávy o přezkoumání, která má být zaznamenána ve stručném zápisu z jednání.
Konečná zpráva o přezkoumání, s výjimkou částí, které se týkají důvěrných informací obsažených v dokumentaci, vymezených v článku 14 směrnice 91/414/EHS, musí být zpřístupněny veřejnosti k nahlédnutí.
Článek 14
Pozastavení běhu lhůt
Jestliže Komise předloží pro látku uvedenou v příloze I návrh úplného zákazu podle směrnice 79/117/EHS, pozastaví se běh lhůt podle tohoto nařízení do doby, než bude učiněno rozhodnutí o tomto návrhu.
Jestliže Rada rozhodne o úplném zákazu látky uvedené v příloze směrnice 79/117/EHS, bude postup podle tohoto nařízení ukončen.
Článek 15
Opatření přijímaná členskými státy
Každý členský stát, který na základě informací obsažených v dokumentaci podle článku 7 nebo ve zprávě o účinné látce podle článku 10 předpokládá přijetí opatření ke stažení přípravku na ochranu rostlin obsahujícího danou účinnou látku z trhu nebo k přísnému omezení jeho použití, co nejdříve informuje o této skutečnosti Komisi, EÚBP, ostatní členské státy a oznamovatele a uvede důvody pro zamýšlené opatření.
Článek 16
Průběžná zpráva o pokroku
Všechny členské státy předloží Komisi a EÚBP zprávu o pokroku v hodnoceních účinných látek, pro něž jsou zpravodaji.
Tato zpráva musí být vypracována do 30. listopadu 2004 pro účinné látky uvedené v příloze I části A a do 30. listopadu 2005 pro účinné látky uvedené v příloze I části B.
Článek 17
Poplatky
1. Členské státy zavedou režim zavazující oznamovatele zaplatit poplatek nebo náklady za administrativní zpracování a hodnocení dokumentace.
2. Za tímto účelem členské státy
a) budou požadovat zaplacení poplatku nebo nákladů za každé předložení dokumentace;
b) zajistí, aby byla výše poplatku nebo nákladů stanovena transparentním způsobem a aby odpovídala skutečným nákladům na posouzení a administrativní zpracování dokumentace; členské státy však mohou za účelem výpočtu celkového poplatku stanovit řadu pevných poplatků vycházejících z průměrných nákladů;
c) zajistí, aby poplatek nebo platbu za náklady v každém členském státě obdržel podle stanovených pokynů orgán uvedený v příloze IV a aby byl příjem z poplatku nebo platby nákladů použit výhradně na náklady skutečně vynaložené členským státem na hodnocení a administrativní zpracování dokumentace, pro něž je členský stát zpravodajem, nebo na financování všeobecných opatření pro plnění jeho povinností jako členského státu zpravodaje vyplývajících z článku 9 nebo 10;
d) budou požadovat, aby první část poplatku nebo platby za náklady pokrývající náklady na povinnosti členského státu zpravodaje vyplývající z článku 6 a z článku 9 byla zaplacena při předložení seznamu údajů podle článku 6; tato část nebude za žádných okolností vratná.
Článek 18
Jiné daně, příspěvky nebo poplatky
Článek 17 se použije, aniž jsou dotčena práva členských států zachovat nebo zavést v rozsahu, který připouští Smlouva, daně, příspěvky nebo poplatky jiné než poplatky stanovené v článku 17, týkající se povolení účinných látek a přípravků na ochranu rostlin, jejich uvádění na trh, použití a kontroly.
Článek 19
Dočasná opatření
Komise může v případě potřeby a případ od případu přijmout vhodná dočasná opatření podle čl. 8 odst. 2 třetího pododstavce směrnice 91/414/EHS týkající se použití, pro něž byly poskytnuty dodatečné technické důkazy prokazující nezbytnost dalšího používání dotyčné účinné látky a skutečnost, že neexistuje žádné účinné náhradní řešení.
Článek 20
Změny nařízení (ES) č. 451/2000
Nařízení (ES) č. 451/2000 se mění takto:
1. Článek 8 se nahrazuje tímto: "Článek 8
Hodnocení dokumentace prováděné členskými státy zpravodaji a EÚBP
Členský stát zpravodaj zhodnotí pouze ty účinné látky, pro něž byl v souladu s čl. 6 odst.
2 a 3 prohlášena za úplnou alespoň jedna dokumentace, a vypracuje o tom zprávu. Pro tyto účinné látky zhodnotí pouze úplné dokumentace a vypracuje o tom zprávu, přičemž u ostatní dokumentace zkontroluje identitu účinné látky a její nečistoty.
Členský stát zpravodaj zohlední informace o možných nebezpečných následcích dostupné v jiné dokumentaci předložené jakýmkoli oznamovatelem nebo kteroukoliv zúčastněnou stranou podle čl. 5 odst.
4 písm. d). Návrh zprávy o hodnocení dokumentace zašle co nejdříve Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP), nejpozději však do dvanácti měsíců ode dne, kdy byla dokumentace prohlášena za úplnou.
Návrh zprávy o hodnocení musí být předložen v doporučeném formátu postupem podle článku 19 směrnice.
Současně členský stát zpravodaj Komisi:
- zařadit účinnou látku do přílohy I směrnice, přičemž stanoví podmínky pro zařazení,
- nezařadit účinnou látku do přílohy I směrnice, přičemž uvede důvody pro nezařazení.
Členský stát zpravodaj zahrne do návrhu zprávy o hodnocení pro každý bod přílohy II a přílohy III směrnice zejména odkaz na každý protokol o zkoušce a zprávu o studii, o které se posouzení opírá.
Tento odkaz musí být učiněn formou seznamu protokolů o zkouškách a zpráv o studiích včetně názvu, autora (autorů), data zprávy o studii nebo protokolu o zkoušce a data jejich zveřejnění, standardní metody, podle které byla zkouška nebo studie provedena, jména držitele a případného požadavku držitele nebo oznamovatele na ochranu údajů.
Uvede také jiné oznámené zdroje účinných látek, pro něž byla dokumentace považována za neúplnou, pokud lze konstatovat, že takové účinné látky jsou srovnatelné ve smyslu čl. 13 odst.
Aniž je dotčen článek 7 směrnice, nebude předložení nových studií přijato, s výjimkou studií podle čl. 6 odst.
2 písm. c) třetí odrážky. Členský stát zpravodaj může požadovat, aby oznamovatelé předložili další údaje nezbytné pro objasnění dokumentace.
Členský stát zpravodaj přitom stanoví lhůtu, do které by měly být informace předloženy; tato lhůta nemá vliv na lhůtu pro předložení zprávy podle odstavce 1.
Členský stát zpravodaj může od zahájení přezkoumání vést konzultace s odborníky z EÚBP a může požadovat od ostatních členských států dodatečné technické nebo vědecké informace usnadňující hodnocení.
Členský stát zpravodaj může provádět hodnocení společně se spolupracujícím členským státem zpravodajem.
Členský stát zpravodaj požádá oznamovatele, aby předložili EÚBP, ostatním členským státům a na žádost Komisi aktualizovanou souhrnnou dokumentaci ve stejné době, ve které je návrh zprávy o hodnocení zpracovaný zpravodajem zaslán EÚBP.
Členské státy, EÚBP nebo Komise mohou prostřednictvím členského státu zpravodaje požadovat, aby jim oznamovatelé zaslali také aktualizovanou úplnou dokumentaci nebo její části.
3. Jakmile je členskému státu zpravodaji zřejmé, že nebude schopen dodržet lhůtu uvedenou v odstavci 1, ve které má EÚBP předložit návrh zprávy o hodnocení, uvědomí o tom Komisi a EÚBP a uvede důvody zpoždění.
Všechny členské státy předloží Komisi a EÚBP zprávu o průběhu hodnocení účinných látek, pro něž jsou zpravodaji.
Tato zpráva musí být vypracována do 30. dubna 2003.
4. Po obdržení aktualizované souhrnné dokumentace a návrhu zprávy o hodnocení podle odstavce 1 potvrdí EÚBP členskému státu zpravodaji do 30 dnů, že zprávu obdržel.
Ve výjimečných případech, kdy návrh zprávy o hodnocení jednoznačně nesplňuje požadavky na formát doporučený Komisí, dohodnou se Komise, EÚBP a členský stát zpravodaj na lhůtě pro předložení opravené zprávy.
Tato lhůta nesmí být delší než čtyři měsíce.
5. EÚBP rozešle členským státům návrh zprávy o hodnocení zpravodaje a může uspořádat konzultaci s odborníky, včetně odborníků z členského státu zpravodaje.
EÚBP může vést s některými nebo se všemi oznamovateli účinných látek uvedených v příloze I konzultace o zprávě nebo o částech zprávy o dotyčné účinné látce.
Aniž je dotčen článek 7 směrnice, nebude předložení nových studií přijato.
Členský stát zpravodaj může po dohodě s EÚBP požadovat, aby oznamovatelé ve stanovených lhůtách předložili další údaje, které jsou podle členského státu zpravodaje nebo EÚBP nezbytné pro objasnění dokumentace.
6. EÚBP na zvláštní žádost nebo trvale zpřístupní jakékoliv osobě k nahlédnutí následující informace:
a) informace podle odst. 1 posledního pododstavce, s výjimkou jejich částí, které byly podle článku 14 směrnice uznány za důvěrné;
b) název účinné látky;
c) obsah čisté účinné látky ve vyrobeném materiálu;
d) seznam veškerých údajů požadovaných pro zvážení zařazení účinné látky do přílohy I směrnice, za prvé, jak byly uvedeny ve zprávě zpravodaje, a za druhé, jak byly dokončeny EÚBP;
e) návrh zprávy o hodnocení, s výjimkou částí, které byly uznány za důvěrné podle článku 14 směrnice.
7. EÚBP zhodnotí návrh zprávy o hodnocení zpravodaje a nejpozději do jednoho roku po obdržení návrhu zprávy členského státu zpravodaje o posouzení předloží Komisi své stanovisko k otázce, zda lze předpokládat, že účinná látka splní požadavky na bezpečnost stanovené směrnicí.
EÚBP popřípadě uvede své stanovisko k okolnostem, za nichž by byly požadavky na bezpečnost splněny.
Komise a EÚBP se dohodnou na plánu předkládání stanovisek s cílem usnadnit plánování prací.
Komise a EÚBP se dohodnou na formátu, ve kterém budou stanoviska EÚBP předkládána.
8. Nejpozději šest měsíců po obdržení stanoviska EÚBP podle odstavce 7 předloží Komise návrh zprávy o přezkoumání.
Aniž je dotčen jakýkoli návrh, který může předložit za účelem změny přílohy směrnice 79/117/EHS, a na základě dokončené zprávy o přezkoumání, předloží výboru:
a) návrh směrnice, kterou se účinná látka zařadí do přílohy I směrnice, ve které případně stanoví podmínky pro toto zařazení, včetně lhůty, nebo
8 odst. 2 čtvrtého pododstavce směrnice odejme povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku, čímž se účinná látka nezařadí do přílohy I směrnice, a uvede důvody pro nezařazení.
Směrnice nebo rozhodnutí se přijímají postupem podle článku 19 uvedené směrnice.
9. Jestliže Komise předloží návrh směrnice nebo návrh rozhodnutí podle odstavce 8, předloží současně závěry posouzení provedeného výborem ve formě závěrečné zprávy o přezkoumání, která má být zaznamenána ve stručném zápisu z jednání.
Závěrečná zpráva o přezkoumání, s výjimkou částí, které se týkají důvěrných informací obsažených v dokumentaci a uznaných za důvěrné podle článku 14 směrnice, se zpřístupnění veřejnosti k nahlédnutí."
2. V čl. 10 odst. 4 se první věta nahrazuje tímto: "Lhůta pro předložení seznamu dostupných studií končí 23. května 2003. Úplná dokumentace musí být k dispozici nejpozději do 23. května 2003."
3. V čl. 11 odst. 2 se druhá věta nahrazuje tímto: "Členské státy odejmou do 25. července 2003 povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky, pro něž nebyl předložen žádné přijatelné oznámení. Povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky, pro něž nebyl předložen žádný seznam dostupných studií, nebo pro něž není k dispozici žádná úplná dokumentace, musí být odňato ve lhůtě stanovené v rozhodnutí o nezařazení dotyčné účinné látky."
4. V příloze I části A se u účinné látky tolklofos-methyl nahrazuje členský stát "Nizozemsko" členským státem "Švédsko".
Článek 21
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1494/2002
ze dne 21. srpna 2002,
kterým se mění přílohy III, VII a XI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o sledování bovinní spongiformní encefalopatie, eradikaci přenosné spongiformní encefalopatie, odstraňování specifikovaných rizikových materiálů a pravidla pro dovoz živých zvířat a produktů živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 270/2002 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) pravidla pro dohled nad bovinní spongiformní encefalopatií (BSE) u skotu, pro likvidaci embryí a vajíček skotu v případech BSE, pro obchod s embryi a vajíčky skotu a pro likvidaci specifikovaného rizikového materiálu BSE jsou stanovena v nařízení (ES) č. 999/2001;
(2) při úpravě programu dohledu nad BSE u skotu nařízením Komise (ES) č. 1248/2001 [3] byl stanoven přezkum programu dohledu s ohledem na výsledky získané během prvních šesti měsíců;
(3) v průběhu první poloviny roku 2001 bylo na BSE testováno více než 5 milionů kusů skotu, z nichž 457 bylo pozitivních.
Většina pozitivních případů byla zjištěna u zvířat uhynulých v hospodářstvích, zvířat usmrcených v důsledku nucené porážky a zvířat, jejichž porážka byla odložena z důvodů podezření na chorobu nebo jejich nevyhovujícího celkového stavu;
(4) k zajištění jednotného používání programu dohledu je nezbytné vyjasnit podle přílohy III kapitoly A.I.2 definici zvířat, jejichž porážka byla odložena z důvodů podezření na chorobu nebo nevyhovujícího celkového stavu;
(5) všechna zvířata uhynulá v hospodářství starší dvaceti čtyř měsíců jsou testována na BSE v rámci ročního statistického průzkumu stanoveného přechodným opatřením v nařízení (ES) č. 999/2001.
K zajištění efektivního zjišťování případů BSE by všechna zvířata uhynulá v hospodářství starší dvaceti čtyř měsíců měla být i nadále trvale testována.
Aby se zabránilo nepřiměřeným nákladům, měla by být stanovena výjimka pro zvířata uhynulá v odlehlých oblastech, kde se neprovádí sběr uhynulých zvířat;
(6) je důležité sledovat vývoj nákazy zvířat BSE u zvířat narozených po zavedení zpřísněného zákazu některých krmiv ve Spojeném království.
Za tímto účelem by testování zvířat poražených a zlikvidovaných v rámci programu porážky zvířat starších třiceti měsíců mělo být rozšířeno tak, aby zahrnulo zvířata narozená po zavedení zákazu zkrmování některých druhů krmiv.
Nicméně zjištění pozitivních případů u zvířat mladších čtyřiceti dvou měsíců je vysoce nepravděpodobné, a bylo by tudíž nepřiměřené vyžadovat testování zdravých zvířat mladších než čtyřicet dva měsíců, určených pro likvidaci podle mimořádného programu stanoveného nařízením Komise (ES) č. 716/96 ze dne 19. dubna 1996, kterým se přijímají mimořádná opatření na podporu trhu s hovězím masem ve Spojeném království [4], naposledy pozměněným nařízením (ES) č.
(7) je nezbytné vyjasnit pravidla označování zdravotní nezávadnosti jatečně upravených těl vybraných pro testování na přenosnou spongiformní encefalopatii;
(8) aby nevznikaly nepřiměřené náklady v programu dohledu nad drobnými přežvýkavci, měla by být stanovena výjimka pro zvířata uhynulá v odlehlých oblastech, kde se neprovádí sběr uhynulých zvířat;
(9) měla by být vyjasněna opatření týkající se dobrovolných programů dohledu u jiných zvířecích druhů než skotu, ovcí a koz;
(10) ve stanovisku ze dne 16. května 2002 o bezpečnosti embryí skotu Vědecký řídící výbor (Scientific Steering Committee - SSC) dospěl k závěru, že nejsou nutná jiná opatření, než která jsou předepsána protokoly Mezinárodní společnosti pro přenos embryí.
Na svém valném shromáždění v květnu 2002 Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE) rozhodl na podobných vědeckých základech zrušit veškeré obchodní podmínky týkající se embryí a vajíček skotu.
Ustanovení o likvidaci embryí a vajíček skotu v případě BSE a s BSE spojené obchodní podmínky pro embrya a vajíčka skotu by tudíž měla být zrušena;
(11) je nezbytné vyjasnit pravidla pro likvidaci a kontrolu specifikovaného rizikového materiálu;
(12) ve stanovisku ze dne 27. června 2002 o zeměpisném riziku BSE v některých třetích zemích, SSC dospěl k závěru, že kromě již dříve hodnocených zemí je výskyt BSE u místního skotu vysoce nepravděpodobný na Islandu a Vanuatu.
Proto by Island a Vanuatu měly být vyňaty z obchodních podmínek týkajících se živého skotu a výrobků z hovězího, skopového a kozího masa;
(13) nařízení (ES) č. 999/2001 by tudíž mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno;
(14) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy III, VII a XI nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1495/2002
ze dne 21. srpna 2002,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Piment d'Espelette nebo Piment d'Espelette-Ezpeletako Biperra, Oberpfälzer Karpfen, Carne da Charneca, Carne Cachena da Peneda)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 Portugalsko zaslalo Komisi dvě žádosti o zápis názvů "Carne da Charneca" a "Carne Cachena da Peneda" jako označení původu, Francie zaslala Komisi žádost o zápis názvu "Piment d'Espelette" nebo "Piment d'Espelette-Ezpeletako Biperra" jako označení původu a Německo zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "Oberpfälzer Karpfen" jako zeměpisného označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení", a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako označení původu a zeměpisné označení.
(5) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1241/2002 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do "Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení" jako chráněná označení původu (CHOP) a chráněné zeměpisné označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1496/2002
ze dne 21. srpna 2002,
kterým se mění příloha I (pravidla pro určení soudní příslušnosti ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 2) a příloha II (seznam příslušných soudů a orgánů) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [1], a zejména na čl. 3 odst. 2, čl. 4 odst. 2 a články 44 a 74 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 44/2001 mohou být osoby s bydlištěm v členském státě žalovány u soudů jiného členského státu pouze na základě pravidel stanovených v oddílech 2 až 7 kapitoly II o příslušnosti. Podle čl. 3 odst. 2 na ně nelze použít zejména pravidla pro určení příslušnosti uvedená v příloze I.
(2) Proto je-li některé pravidlo uvedené v příloze I v některém členském státě zrušeno, je třeba obsah tohoto seznamu odpovídajícím způsobem změnit.
(3) Návrh na prohlášení vykonatelnosti rozhodnutí vydaného v některém členském státě a vykonatelného také v jiném státě má být podán příslušným orgánům uvedeným v příloze II nařízení (ES) č. 44/2001.
(4) Článek 38 a násl. a čl. 57 odst. 4 nařízení (ES) č. 44/2001 umožňují podat návrh na prohlášení vykonatelnosti veřejné listiny notářům jako příslušným orgánům.
(5) Článek 74 nařízení (ES) č. 44/2001 stanoví, že členské státy oznámí Komisi znění úprav seznamů příslušných orgánů uvedených v přílohách I až IV.
(6) Nizozemsko oznámilo Komisi změnu pravidel pro určení příslušnosti uvedených v příloze I a změnu seznamu soudů a příslušných orgánů uvedených v příloze II a Německo oznámilo Komisi změnu seznamu soudů a příslušných orgánů uvedených v příloze II nařízení (ES) č.
44/2001 by proto mělo být pozměněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I nařízení (ES) č. 44/2001 se zrušuje osmá odrážka, týkající se Nizozemska.
Článek 2
V příloze II nařízení (ES) č. 44/2001 se slova "
Nařízení Komise (ES) č. 1501/2002
ze dne 22. srpna 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98, pokud jde o prováděcí pravidla k programu zpětného odkupu kvót v odvětví surového tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 546/2002 [2], a zejména na článek 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 35 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1005/2002 [4], stanoví v rámci programu zpětného odkupu kvót období od 1. září do 31. prosince, během kterého členský stát zveřejní záměr producentů o prodeji jejich kvót, aby si ostatní producenti mohli tyto kvóty koupit před jejich konečným zpětným odkupem.
(2) Na základě zkušeností se toto čtyřměsíční období ukázalo jako dlouhé, a proto by mělo být zkráceno na polovinu, aby se urychlil zpětný odkup kvót a stal se pro producenty zajímavější, neboť se zkrátilo období nejistoty pokud jde o uzavírání prodejního postupu.
(3) Vzhledem k tomu, že období, které se má změnit, začíná 1. září, musí toto nařízení vstoupit v platnost ihned.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 35 nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
a) v odstavcích 1 a 2 se datum "1. září" nahrazuje datem "1. listopadu";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto: "3. Pokud nebyly kvóty koupeny producenty po uplynutí dvouměsíčního období podle odst. 2 prvního pododstavce, jsou tyto kvóty s konečnou platností odkoupeny."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1514/2002
ze dne 19. srpna 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli pocházejících z České republiky, Malajsie, Ruska, Korejské republiky a Slovenska a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Komise nařízením (ES) č. 358/2002 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozů některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli kódů KN ex73079311, ex73079319, ex73079930 a ex73079990, pocházejících z České republiky, Malajsie, Ruska, Korejské republiky a Slovenska.
(2) Je třeba připomenout, že šetření dumpingu a škod se vztahovalo na období od 1. dubna 2000 do 31. března 2001 (dále jen "období šetření").
Zkoumání trendů významných pro analýzu škod zahrnovalo období od 1. ledna 1996 do 31. března 2001 (dále jen "zkoumané období").
B. DALŠÍ POSTUP
(3) Po uložení prozatímních antidumpingových cel z dovozů některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli pocházejících z České republiky, Malajsie, Ruska, Korejské republiky a Slovenska předložily některé dotčené strany písemné připomínky.
Strany, které o to požádaly, dostaly také příležitost k ústnímu slyšení.
(4) Komise nadále vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro stanovení konečných výsledků.
(5) Všechny strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých mělo být doporučeno uložení konečných antidumpingových cel a konečný výběr částek zajištěných pomocí prozatímních cel.
Byla jim také poskytnuta lhůta, ve které mohly k tomto sdělení zaujmout stanovisko.
(6) Ústní a písemné připomínky předložené dotčenými stranami byly zváženy a na jejich základě byly podle potřeby upraveny prozatímní výsledky.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(7) Při absenci jakýchkoliv připomínek se potvrzuje popis výrobku a definice obdobného výrobku, jak jsou popsány v bodech odůvodnění 9 až 12 prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Obecná metodologie
(8) Při absenci jakýchkoliv připomínek se potvrzuje obecná metodologie pro stanovení dumpingových rozpětí, jak je stanovena v bodech odůvodnění 15 až 28 prozatímního rozhodnutí.
2. Dumpingová rozpětí
(9) Při absenci jakýchkoliv připomínek se potvrzuje určení běžné hodnoty, vývozní ceny a srovnání pro Českou republiku, Malajsii, Korejskou republiku a Slovensko a určení statutu tržní ekonomiky a srovnatelné země pro Rusko, jak jsou popsána v bodech odůvodnění 29 až 60 prozatímního rozhodnutí.
(10) Konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procenta z dovozní ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné) na hranici Společenství se potvrzují takto: Země _BAR_ Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí (%) _BAR_ Česká republika _BAR_ Mavet a.s., Třebíč _BAR_ 17,6 _BAR_ Bovex spol. s r. o. _BAR_ 22,4 _BAR_ Malajsie _BAR_ Anggerik Laksana Sdn Bhd _BAR_ 59,2 _BAR_ Korejská republika _BAR_ 83,9 _BAR_ Slovensko _BAR_ Bohuš spol. s r. o. _BAR_ 7,7 _BAR_
Železiarne Podbrezová a.s. _BAR_ 15,0 _BAR_
Rusko _BAR_ 43,3 _BAR_ E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(11) Při absenci jakýchkoliv připomínek se potvrzují prozatímní výsledky týkající se určení výrobního odvětví Společenství, jak jsou popsány v bodech odůvodnění 61 až 62 prozatímního nařízení.
F. ŠKODY
1. Spotřeba ve Společenství
(12) Při absenci jakýchkoliv nových informací se potvrzují prozatímní výsledky týkající se spotřeby ve Společenství, jak jsou popsány v bodech odůvodnění 63 až 64 prozatímního nařízení.
2. Dovozy z dotyčných zemí
Posouzení kumulativních účinků dotyčných dovozů, objemu, podílu na trhu a cen dotyčných dovozů
(13) Prozatímní nařízení došlo k závěru, že dovozy pocházející z dotyčných zemí by se měly posuzovat kumulativně, jelikož byla splněna kritéria stanovená v čl. 3 odst.
4 základného nařízení. Dumpingová rozpětí zjištěná pro všechny dotyčné země byla skutečně nad minimální prahovou hodnotou (de minimis), objemy dovozů nebyly zanedbatelné a kumulativní posouzení bylo považováno za vhodné z hlediska podmínek hospodářské soutěže jak mezi různými dovozy, tak mezi dovozy a obdobnými výrobky ze Společenství.
Tyto podobné podmínky hospodářské soutěže byly doloženy skutečností, že dovážené potrubní tvarovky a tvarovky vyráběné výrobním odvětvím Společenství byly podobného druhu a byly distribuovány stejnými obchodními kanály za podobných obchodních podmínek.
Navíc všechny objemy dovozů byly podstatné velikosti a představovaly významné podíly na trhu, které se mezi rokem 1996 a obdobím šetření zvýšily, a uskutečnily se za ceny, které byly výrazně pod cenami výrobního odvětví Společenství, což vedlo k tlaku na ceny tohoto odvětví.
(14) Při absenci jakýchkoliv připomínek k těmto bodům se potvrzují výsledky, jak jsou popsány v bodech odůvodnění 65 až 67 prozatímního nařízení.
Nabídka pod cenou
(15) Jeden slovenský vyvážející výrobce zpochybnil metodologii použitou Komisí pro výpočet rozpětí nabídky pod cenou.
Toto se týká spíše metody tzv. "nulování", při které se pro modely, které jsou nabízeny pod cenou, nepřihlíží k pozitivním hodnotám rozpětí.
Tento argument se opírá o závěry odvolacího orgánu WTO (WTO Appellate Body) v případě ložního prádla [3], který na základě skutkové podstaty uvedeného případu shledal, že nulování není při zjišťování existence dumpingových rozpětí, která v uvedeném případě Komise stanovila srovnáním váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen, v souladu s článkem 2.4.2 dohody WTO o antidumpingových opatřeních.
(16) K tomu je třeba poznamenat, že odvolací orgán WTO v každém případě zkoumal výlučně techniku "nulování" používanou ke zjišťování existence dumpingových rozpětí.
Kromě toho dohoda WTO o antidumpingových opatřeních nestanoví pro výpočet nabídky pod cenou žádné metodologické podmínky.
(17) Vzhledem k malému počtu modelů, pro které nebyla zjištěna nabídka pod cenou, "nulování" v tomto případě rozhodně nevede k významně odlišným výsledkům; rozdíl mezi použitím a nepoužitím nulování je menší než 1 %.
Jinými slovy, rozpětí nabídky pod cenou by zůstalo na významné úrovni, i kdyby se nepoužilo nulování.
Uvedený argument proto musel být odmítnut.
(18) Výrobní odvětví Společenství namítalo, že by se při stanovení rozpětí nabídky pod cenou neměla provádět žádná korekce obchodní úrovně.
Skutečně jak vyvážející výrobci, tak výrobní odvětví Společenství dodávají zboží stejné skupině zákazníků, a proto působí na stejné obchodní úrovni.
Dále bylo tvrzeno, že z tohoto důvodu byla oprávněná pouze korekce pokrývající náklady na celní odbavení.
(19) Další analýza dostupných informací ukázala, že jak výrobní odvětví Společenství, tak vyvážející výrobci obvykle dodávají zboží ve Společenství stejnému typu zákazníků, tj. velkoobchodníkům.
To bylo také podepřeno skutečností, že tři spolupracující nezávislí dovozci, kteří působí jako velkoobchodníci, byli zásobováni jak výrobním odvětvím Společenství, tak vyvážejícími výrobci z dotyčných zemí.
Argument byl proto přijat a rozpětí nabídky pod cenou byla odpovídajícím způsobem revidována.
Revidovaná korekce byla na základě informací poskytnutých spolupracujícími nezávislými dovozci omezena na částku pokrývající výlučně náklady na celní odbavení.
(20) Výrobní odvětví Společenství dále zpochybnilo rozpětí nabídky pod cenou vypočtené pro jednoho ze slovenských vyvážejících výrobců.
Bylo namítáno, že toto rozpětí není ve shodě s průměrnou cenovou úrovní, jak ji poskytují mezinárodní obchodní statistiky a informace z trhu.
(21) Proto byly přezkoumány příslušné výpočty rozpětí nabídky pod cenou a ve výpočtu vývozní ceny použité ke stanovení rozpětí nabídky pod cenou tohoto výrobce byla zjištěna formální chyba.
Rozpětí bylo proto korigováno.
(22) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem jsou konečné revidované vážené průměry rozpětí nabídky pod cenou zjištěné pro každou zemi, vyjádřené jako procentuální podíl cen výrobního odvětví Společenství, stanoveny takto:
- Česká republika: od 19 % do 21 %,
- Malajsie: od 52 % do 72 %,
- Rusko: 26 %,
- Korejská republika: 23 %,
- Slovensko: od 15 % do 36 %.
3. Situace výrobního odvětví Společenství
(23) Je třeba připomenout, že opatření zavedená vůči Číně, Chorvatsku a Thajsku měla pozitivní dopad na ekonomickou situaci výrobního odvětví Společenství.
Většina ukazatelů škod vykázala mezi roky 1996 a 1998 pozitivní vývoj.
Výroba, využití kapacity a objemy prodeje vzrostly a přinesly zisk podílů na trhu a zvýšení zaměstnanosti.
Ukazatele rentability, jako jsou poměr zisků a ztrát, procentuální podíl obratu, návratnost investic a příjmy, se vyvíjely příznivě.
Po roce 1998 se ovšem ekonomická situace výrobního odvětví Společnosti všeobecně zhoršila: zatímco výroba zůstala poměrně stabilní a využití kapacity, zaměstnanost a mzdy se mírně zvýšily, rozhodující ukazatele, jako jsou objemy prodeje a podíly na trhu se snížily, stejně jako rentabilita, návratnost investic, příjmy firem a ceny.
Na základě výše uvedených skutečností a výsledků týkajících se produktivity, investic, růstu a velikosti dumpingu se proto předběžně došlo k závěru, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou škodu.
(24) Při absenci jakýchkoliv připomínek se potvrzují skutečnosti a číselné údaje, jak jsou popsány v bodech odůvodnění 72 až 87 prozatímního nařízení.
4. Závěr o škodách
(25) Při absenci jakýchkoliv dalších připomínek k výsledkům, jiných než jsou výše uvedené, se potvrzují dosažené závěry, jak jsou popsány v bodech odůvodnění 89 až 97 prozatímního nařízení.
G. PŘÍČINY
(26) Při absenci jakýchkoliv nových informací o příčinách se potvrzují dosažené výsledky a závěry, jak jsou popsány v bodech odůvodnění 89 až 97 prozatímního nařízení.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(27) Při absenci jakýchkoliv nových informací o zájmu Společenství se potvrzují dosažené výsledky a závěry, jak jsou popsány v bodech odůvodnění 98 až 111 prozatímního nařízení.
I. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň eliminace škod
(28) Na základě metodologie objasněné v bodech odůvodnění 112 až 115 prozatímního nařízení byla pro účely stanovení úrovně konečných opatření vypočtena úroveň eliminace škod.
(29) Jeden vyvážející výrobce zpochybnil úroveň rozpětí zisku ve výši 5 %, která byla použita pro účely stanovení ceny nepoškozující výrobní odvětví Společenství, a tvrdil, že tato hodnota byla příliš vysoká.
Také bylo tvrzeno, že tato úroveň rozpětí zisku nebyla ve zveřejněném dokumentu dostatečně vysvětlena.
(30) Co se týká prvního tvrzení, je třeba připomenout, že vzhledem k negativnímu dopadu na rentabilitu výrobního odvětví Společenství, který vyplývá z tlaku dumpingových dovozů na ceny, jak je ukázáno v bodě odůvodnění 71 prozatímního nařízení, byl výpočet ceny nepoškozující výrobní odvětví Společenství založen na přiměřené úrovni zisku, které by toto odvětví mohlo dosáhnout bez škodlivého dumpingu.
Jak je vysvětleno v bodě odůvodnění 114 prozatímního nařízení, rozpětí zisku ve výši 5 % bylo považováno za přiměřené, jelikož tato úroveň odpovídá skutečné úrovni zisku, které výrobní odvětví Společenství mohlo při absenci dumpingovým dovozů na trhu Společenství dosáhnout v roce 1997.
V té době se skutečně uplatňovala antidumpingová opatření vůči Číně, Chorvatsku a Thajsku a podíl dovozů z uvedených zemí na trhu byl ještě relativně nízký.
Navíc bylo vzato v úvahu, že by toto rozpětí zisku umožnilo výrobnímu odvětví Společenství podniknout nezbytné investice.
Co se týká druhého tvrzení, je třeba připomenout, že Komise ve zveřejněném dokumentu dostatečně podrobně objasnila, na jakém základě byla úroveň rozpětí zisku, použitá k určení ceny nepoškozující výrobní odvětví Společenství, vypočtena, jak je také vysvětleno v bodě odůvodnění 114 prozatímního nařízení.
Námitky proto byly odmítnuty.
(31) Kromě toho byla stejná úroveň zisku použita také ke stanovení rozpětí škod v řízení proti výše uvedeným zemím a neexistuje žádný důvod k domněnce, že se od té doby okolnosti významně změnily.
(32) Rozpětí zisku ve výši 5 % obratu použité pro výpočet ceny nepoškozující výrobní odvětví Společenství se proto potvrzuje.
(33) Na základě výše uvedených skutečností se potvrzuje metodologie použitá ke stanovení úrovně eliminace škod, jak je popsána v bodech odůvodnění 112 až 115 prozatímního nařízení.
(34) Jak bylo výše uvedeno ohledně rozpětí nabídky pod cenou, rozpětí škod byla přezkoumána a upravena pro jednoho vyvážejícího výrobce ze Slovenska.
2. Forma a úroveň cel
9 odst. 4 základního nařízení je třeba pro Českou republiku, Malajsii, Rusko, Korejskou republiku a Slovensko uložit konečné antidumpingové clo.
Toto clo by mělo být uloženo na úrovni zjištěných dumpingových rozpětí, s výjimkou Korejské republiky, u které bylo zjištěno nižší rozpětí škod, než je dumpingové rozpětí.
(35) Na základě výše uvedených skutečností jsou konečná cla stanovena takto:
Rusko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 43,3 _BAR_
Slovensko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 15,0 _BAR_ 3. Výběr prozatímních cel
(37) Vzhledem k velikosti zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni škody způsobené výrobnímu odvětví Společenství je považováno za nezbytné, aby částky zajištěné v rámci prozatímního antidumpingového cla, které ukládá prozatímní nařízení, byly s konečnou platností vybrány podle sazby konečného cla.
V případech, kdy jsou konečná cla vyšší než prozatímní cla, by se měly s konečnou platností vybrat pouze částky zajištěné na úrovni prozatímních cel.
(38) Jakýkoliv požadavek na použití těchto sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (například po změně názvu ekonomického subjektu nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba adresovat Komisi [4] spolu se všemi relevantními informacemi, zejména o všech změnách v aktivitách společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, v souvislosti například se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů.
Komise podle potřeby a po konzultaci s Poradním výborem změní toto rozhodnutí a aktualizuje seznam společností, které mají výhodu individuální celní sazby.
4. Závazky
(39) Je třeba připomenout, že jeden vyvážející výrobce ze Slovenska nabídl cenový závazek podle čl. 8 odst.
1 základního nařízení. Tento cenový závazek byl přijat v prozatímním nařízení.
(40) Po uložení prozatímních antidumpingových opatření jeden vyvážející výrobce z České republiky nabídl cenový závazek podle čl. 8 odst.
1 základního nařízení. Tím souhlasil s prodejem dotyčného výrobku na úrovních nebo nad úrovněmi cen, které eliminují škodlivé účinky dumpingu.
Tato společnost bude také Komisi pravidelně poskytovat podrobné informace o svých vývozech do Společenství, což znamená, že uvedený závazek může být Komisí efektivně kontrolován.
Navíc je struktura prodeje tohoto vyvážejícího výrobce taková, že Komise považuje riziko obcházení dohodnutého závazku za omezené.
(41) Aby Komise mohla dále účinně kontrolovat dodržování závazku společnosti, musí při předložení žádosti o propuštění do volného oběhu u příslušného celního orgánu být osvobození od antidumpingového cla podmíněno předložením obchodní faktury, která obsahuje minimálně údaje uvedené v příloze.
Tato úroveň informací je také nezbytná, aby celní orgány mohly s dostatečnou přesností zjistit, zda dodávky odpovídají obchodním dokladům.
V případech, kdy není předložena žádná taková faktura, nebo tato faktura neodpovídá deklarovanému výrobku, bude místo toho splatná příslušná sazba antidumpingového cla.
(42) Vzhledem k tomu Komise považuje nabízený závazek za přijatelný a dotyčná společnost byla informována o základních skutečnostech, úvahách a povinnostech, na nichž se tato akceptace zakládá.
(43) Je třeba připomenout, že v případě porušení nebo zrušení závazku nebo při podezření z porušení závazku může být podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení uloženo antidumpingové clo.
(44) Komise přijala výše uvedený závazek rozhodnutím 2002/675/ES [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu potrubních tvarovek (jiné než lité součásti, příruby a součásti se závitem) ze železa nebo oceli (vyjma korozivzdorné oceli), s vnějším průměrem nejvýše 609,6 mm, druhu používaného pro svařování natupo nebo jiné účely, kódů KN ex73079311 (kódy TARIC 73079311*91 a 73079311*99), ex73079319 (kódy TARIC 73079319*91 a 73079319*99), ex73079930 (kódy TARIC 73079930*92 a 73079930*98) a ex73079990 (kódy TARIC 73079990*92 a 73079990*98), pocházejících z České republiky, Malajsie, Ruska, Korejské republiky a Slovenska.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené následujícími společnostmi tyto:
Rusko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 43,3 _BAR_ _BAR_
Slovensko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 15,0 _BAR_ A999 _BAR_ 3. Bez ohledu na odstavec 1 se konečné antidumpingové clo neuplatní pro dovozy propuštěné do volného oběhu podle článku 2.
4. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Dovozy výrobků deklarované k propuštění do volného oběhu pod následujícími doplňkovými kódy TARIC, které jsou uvedenou společností vyrobeny nebo přímo vyvezeny (tj. dodány a fakturovány) pro společnost, která ve Společenství působí jako dovozce, jsou od antidumpingového cla uloženého článkem 1 osvobozeny pod podmínkou, že se takové dovozy uskuteční v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
2. Dovozy uvedené v odstavci 1 jsou od antidumpingového cla osvobozeny za podmínky, že:
a) při deklaraci k propuštění do volného oběhu je celním orgánům členských států předložena obchodní faktura obsahující minimálně údaje uvedené v příloze a
b) zboží deklarované a předložené k proclení přesně odpovídá popisu na obchodní faktuře.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 358/2002 z dovozů některých potrubních tvarovek ze železa nebo oceli kódů KN ex73079311, ex73079319, ex73079930 a ex73079990 a pocházejících z České republiky, Malajsie, Ruska, Korejské republiky a Slovenska s konečnou platností vyberou ve výši konečné celní sazby uložené tímto nařízením.
V případech, kdy jsou konečná cla vyšší než prozatímní cla, vyberou se s konečnou platností pouze částky zajištěné ve výši prozatímních cel.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1515/2002
ze dne 16. srpna 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 348/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli pocházejících z Chorvatska a Ukrajiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHÁZEJÍCÍ ŘÍZENÍ
(1) Dne 19. listopadu 1998 zahájila Komise antidumpingové řízení [2] týkající se dovozů některých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli (dále jen "dotyčný výrobek") pocházejících, mimo jiné, z Ukrajiny.
(2) Výsledkem šetření bylo uvalení antidumpingového cla nařízením Rady (ES) č. 348/2000 [3] v únoru 2002 za účelem vyloučení škodlivých účinků dumpingu.
(3) Současně Komise přijala rozhodnutím č. 2000/137/ES [4] společný cenový závazek až do určitého objemového prahu/objemu zahrnující opatření zaměřená na kontrolu/sledování závazku od tří ukrajinských vyvážejících výrobců, Dnepropetrovsk Tube Works (dále jen "DTW"), Nikopol Pivdennotrubny Works (přejmenovaný později na Nikopolsky Seamless Tube Plant, Niko Tube [5] a Nizhnedeprovsky Tube Rolling Plant (dále jen "NTRP").
V důsledku toho byl dotyčný výrobek tří vyvážejících výrobců od zmíněného antidumpingového cla osvobozen.
B. DOBROVOLNÉ STAŽENÍ SPOLEČNÉHO ZÁVAZKU
(4) Společnosti DTW, Nikotube a NTRP oznámily Komisi, že si přejí tento společný závazek stáhnout.
Proto byla, rozhodnutím Komise 2002/669/ES [6], jména těchto společností zrušena v seznamu společností jejichž závazky byly přijaty v článku 1 rozhodnutí 2000/137/ES.
C. ZMĚNA NAŘÍZENÍ (ES) Č. 348/2000
(5) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a podle čl. 8 odst. 9 nařízení Rady (ES) č. 384/96 by měl být čl. 2 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 348/2000 podle toho pozměněn a vyvážející výrobci by měli podléhat patřičné sazbě antidumpingového cla pro Ukrajinu, jak je stanovena v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 348/2000 (38,5 %),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 348/2000 se v čl. 2 odst. 4 tabulka nahrazuje tímto: "Země _BAR_ Výrobce _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Chorvatsko _BAR_ Zeljezara Sisak d. d., Sisak _BAR_ A064" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost první dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1517/2002
ze dne 23. srpna 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři, pokud jde o pěstování určitých zemědělských produktů, brambor určených k lidské spotřebě a sadbových brambor
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 442/2002 [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 8 nařízení (EHS) č. 2019/93 stanoví, že podpora na hektar a rok se poskytuje na pěstování brambor určených k lidské spotřebě a sadbových brambor.
Tato podpora je omezena na 2200 hektarů pěstební a sklízené plochy.
Prováděcí pravidla k tomuto režimu byla přijata nařízením Komise (EHS) č. 3404/93 [3], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č.
2019/93. Je třeba provést některé technické úpravy těchto ustanovení, zejména pokud jde o kontrolní postupy a sankce za nedodržení těchto ustanovení a v zájmu jasnosti a správní účinnosti je třeba tato prováděcí pravidla nahradit zcela.
(2) Dotyční producenti musí před poskytnutím podpory stanovené v článku 8 nařízení (EHS) č. 2019/93 podat žádost o podporu.
Je třeba stanovit konečné datum pro podání žádostí tak, aby mohly být provedeny nezbytné kontroly na místě požadované pro zajištění řádného používání pravidel.
Toto datum by mělo být stanoveno různě podle účelu, pro který jsou brambory pěstovány.
Kromě toho délka pěstebního cyklu brambor vyžaduje, aby byla stanovena tři různá konečná data pro podání žádostí o podporu na tuto plodinu.
(3) Měl by být zaveden systém kontroly řádného provádění prováděcích opatření přijatých řeckými orgány.
Tyto orgány by měly předkládat Komisi pravidelná oznámení.
(4) Nařízení (EHS) č. 3404/93 je třeba zrušit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro chmel,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podpora stanovená v článku 8 nařízení (EHS) č. 2019/93 na pěstování brambor určených k lidské spotřebě kódů KN 07019050 a 07019090 a sadbových brambor kódu KN 07011000 se vyplácí na plochy:
a) o výměře alespoň 0,1 hektarů;
b) oseté a obdělávané běžným způsobem a
c) na které byla podána žádost o podporu podle článku 2 tohoto nařízení, přičemž žádost slouží jako prohlášení o pěstebních plochách.
Částka podpory činí 603 EUR na hektar.
2. Vyplacení podpory na sadbové brambory je též podmíněno uznáním sklizených brambor v souladu se směrnicí Rady 66/403/EHS [4].
Pokud není toto uznání možné, žádost se považuje za žádost o podporu na pěstování brambor určených k lidské spotřebě.
3. Řecké orgány uznají žadateli nárok na podporu v případě vyšší moci nebo přírodní pohromy i tehdy, pokud mu na obdělávaných plochách vznikly značné škody a plodiny nedosáhly stadia sklizně.
Případy vyšší moci nebo přírodní pohromy se oznámí příslušným řeckým orgánům do deseti pracovních dní poté, co nastaly.
Důkaz se předloží do jednoho měsíce po tomto oznámení.
Řecko neprodleně uvědomí Komisi o případech, které uznalo za případy vyšší moci nebo přírodní pohromy, které by odůvodnily trvající nárok na podporu.
Článek 2
1. Producenti, kteří chtějí získat podporu podají žádost řeckému orgánu.
2. Žádosti se podávají během období stanoveného řeckým orgánem, nejpozději však do:
a) 30. září každého roku pro brambory, které mají být sklizeny od 1. listopadu do 31. března následujícího roku;
b) 10. března každého roku pro brambory, které mají být sklizeny od 1. dubna do 31. července téhož roku;
c) 15. května pro brambory, které mají být sklizeny od 1. srpna do 31. října téhož roku.
3. Je-li žádost o podporu podána po stanoveném datu sníží se podpora o 20 %, s výjimkou případů vyšší moci.
Žádosti opožděné o více než 20 dnů se nezohlední.
4. Žádosti musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) příjmení, jméno a adresu žadatele;
b) pěstební plochy v hektarech a arech a katastrální označení těchto ploch nebo označení uznané orgánem odpovědným za kontrolu ploch jako rovnocenné;
c) datum výsadby;
d) dotyčný produkt, a zejména zda jsou do žádosti zahrnuty sadbové brambory nebo brambory určené k lidské spotřebě;
e) předpokládané datum sklizně.
5. Pokud celková plocha, na kterou se vztahují žádosti o podporu přesahuje plochu o maximální výměře stanovenou v článku 8 nařízení (EHS) č. 2019/93, stanoví řecké orgány jednotný koeficient snížení, který se použije na každou žádost.
Článek 3
1. Řecko oznámí Komisi do 30. října každého roku odhady celkových ploch, na které se bude žádat o podporu pro příští rok, přičemž rozliší mezi konzumními bramborami rannými, pozdními a sadbovými bramborami.
2. Řecko oznámí Komisi nejpozději do 30. srpna každého roku pro ranné brambory a do 31. prosince pro pozdní a sadbové brambory následující údaje:
a) celkové plochy, na které bylo zažádáno o podporu;
b) případně použitý koeficient snížení;
c) kontrolované plochy;
d) počet zjištěných nesrovnalostí a dotyčných ploch v rámci každého nomos.
Článek 4
Vnitrostátní orgány přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění plnění podmínek pro poskytování podpory stanovené v článku 8 nařízení (EHS) č. 2019/93.
Ověřování se provádí prostřednictvím správních kontrol a kontrol na místě.
Správní kontroly jsou důkladné a zahrnují v případě potřeby křížové kontroly s využitím údajů z integrovaného administrativního a kontrolního systému.
Na základě analýzy rizik provedou vnitrostátní orgány kontroly na místě namátkovým výběrem určitého počtu žádostí o podporu, které představují nejméně 10 % příjemců z každého nomos.
Řecko určí a oznámí Komisi kritéria pro výběr kontrolovaných ploch.
Tato kritéria musí zajistit výběr reprezentativního vzorku.
Kontroly na místě zahrnují vyměření všech ploch, na které se dotyčná žádost vztahuje.
Pokud je v nomos zjištěn značný počet nesrovnalostí, provedou příslušné orgány během dotyčného roku další kontroly a zvýší procento žádostí, které se v následujícím roce v uvedeném nomos zkontrolují.
Článek 5
1. Pokud byla podpora vyplacena bez právního důvodu, vymáhají příslušné orgány vyplacené částky společně s úroky vypočtenými ode dne platby podpory do dne jejího vrácení příjemcem.
Pokud se platba uskutečnila na základě nepravdivého prohlášení, nepravdivých dokladů nebo hrubé nedbalosti ze strany příjemce, uloží se sankce ve výši neoprávněně vyplacené částky.
Použije se úroková sazba, kterou Evropská centrální banka uplatňuje na své hlavní refinanční operace, zveřejněné v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, platná v den neoprávněné platby a zvýšená o tři procentní body.
2. Zpět získaná podpora se vyplatí platebním orgánům nebo agenturám, které ji odečtou od výdajů financovaných Evropským zemědělským orientačním a záručním fondem.
Článek 6
Nařízení Komise (EHS) č. 3404/93 se zrušuje.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1524/2002
ze dne 26. srpna 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 936/97 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené a zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1149/2002 ze dne 27. června 2002 o otevření autonomní kvóty pro dovoz vysoce jakostního hovězího masa [3], stanoví, že od 1. července 2002 se otevírá celní kvóta o objemu 1000 tun pro dovoz vysoce jakostního hovězího masa.
(2) Článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1150/2002 ze dne 27. června 2002 o otevření autonomní kvóty pro dovoz vysoce jakostního hovězího masa [4], stanoví, že od 1. července 2002 do 30. června 2003 se otevírá celní kvóta o objemu 10000 tun pro dovoz vysoce jakostního hovězího masa.
(3) Podle článku 2 výše uvedených nařízení jsou uvedené kvóty spravovány prostřednictvím osvědčení o pravosti.
(4) Podle nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené a zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 361/2002 [6], se řada kvót pro vysoce jakostní hovězí maso spravuje prostřednictvím osvědčení o pravosti. Za účelem zajištění jednotné správy výše uvedených kvót je třeba přijmout prováděcí pravidla pro výše uvedené dvě kvóty a tato pravidla by měla být zapracována do nařízení (ES) č. 936/97.
2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 musí dotyčné maso splňovat určitá jakostní kritéria.
V této souvislosti příslušný kanadský úřad právě definoval stupně jakosti pro jatečně upravená bizoní těla.
Výše uvedené ustanovení čl. 2 písm. f) by proto mělo být změněno.
(6) V řadě případů, zejména pokud je vysoce jakostní čerstvé nebo chlazené nebo zmrazené hovězí maso dováženo letecky z důvodu náchylnosti k rychlé zkáze, scházejí doklady a/nebo údaje nezbytné pro rychlému propuštění tohoto zboží do volného oběhu.
V zájmu usnadnění obchodních transakcí by měl být změněn článek 8 nařízení (ES) č. 936/97.
Za prvé by měly být vymezeny výjimečné případy, kdy lze vydat dovozní licence.
Rovněž musí být stanoveny podmínky pro poskytnutí a uvolnění specifické jistoty pro dovozní licenci, jiné, než které jsou vymezeny v článku 4 druhé odrážce nařízení Komise (ES) č. 1445/95 ze dne 26. června 1995 o prováděcích pravidlech pro dovozní a vývozní licence v odvětví hovězího a telecího masa a o zrušení nařízení (EHS) č.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 936/97 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se první odrážka mění takto:
a) údaj "58100 tun" se nahrazuje údajem "59100 tun";
b) doplňuje se druhý pododstavec, který zní: "V dovozním roce 2002/03 však celkový objem celních kvót činí 69100 tun."
2. Článek 2 se mění takto:
a) v písmenu a) se doplňuje druhý pododstavec, který zní: "Pro dovozní rok 2002/03 však celní kvóta činí 38000 tun, z toho 10000 tun, vyjádřených jako hmotnost produktu, spadá do kódů KN 02013000, 02023090, 02061095 a 02062991."; b) bod f) se nahrazuje tímto: "f) 11500
tun, vyjádřených jako hmotnost produktu, masa kódů KN 0201 , 0202 , 02061095 a 02062991 a odpovídajícího této definici:
"Jatečně opracovaná těla nebo kusy masa ze skotu ne staršího než třicet měsíců, který byl nejméně 100 dnů vykrmován vyváženými, vysoce energetickými krmivy s minimálně 70 % obsahem zrn, o minimální celkové denní hmotnosti 20 liber. Maso označené podle norem "United States Department od Agriculture"; (USDA) "choice"; nebo "prime"; odpovídá automaticky výše uvedené definici. Této definici odpovídá i masa zařazené jako "Kanada A";, "Kanada AA";, "Kanada AAA";, "Kanada Choice"; a "Kanada Prime";, "A1";, "A2"; a "A3";, podle norem Kanadské potravinářské inspekce — kanadské vlády.";"; c) doplňuje se písmeno g), které zní: "g) 1000 tun vykostěného masa kódů KN 02013000 a 02023090
odpovídajícího této definici: "Hovězí plátek (lomito), rostbíf a/nebo roštěnec (lomo), zadní hovězí (kýta) (rabadilla), vrchní šál (carnaza negra), získané z vybraných křížených zvířat s méně než 50 % původu z druhu zebu a krmených výhradně pastvinovou travou nebo senem. Jatečná zvířata jsou mladí voli nebo jalovice zařazení do kategorie "V" klasifikační stupnice jatečně upravených těl VACUNO pro jatečně upravená těla o hmotnosti nejvýše 260 kg.
Kusy masa musí být označeny v souladu s článkem 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a registrace skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č.
820/97 [9]. K údajům na štítku lze uvést "vysoce jakostní hovězí maso."""
3. Článek 8 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Dovoz množství uvedených v čl. 1 odst. 1 druhé odrážce a v čl. 2 písm. a), b), c), d), e) a g) je při propuštění do volného oběhu podmíněn předložením dovozní licence vydané v souladu s čl. 4 písm. c) a d) a odstavcem 2 tohoto článku.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto: "3. Odchylně od odst. 2 písm. a) a c) a za podmínek uvedených v tomto odstavci mohou příslušné úřady vydat dovozní licenci v případě, že:
- byl předložen originál osvědčení o pravosti, ale dosud nebyly obdrženy příslušné údaje ze strany Komise, nebo
- originál osvědčení o pravosti nebyl předložen, nebo
- originál osvědčení o pravosti byl předložen a byly obdrženy příslušné údaje ze strany Komise, ale určité údaje se neshodují.
V těchto případech se odchylně od čl. 4 druhé odrážky nařízení (ES) č. 1445/95 jistota, která má být poskytnuta za dovozní licenci, rovná částce odpovídající u daných produktů plnému clu společného celního sazebníku (SCS) platnému ke dni, kdy byla podána žádost o dovozní licenci.
Po obdržení originálu osvědčení o pravosti a příslušných údajů Komise o dotyčném osvědčení a po kontrole shody těchto údajů uvolní členské státy tuto jistotu za podmínky, že pro tutéž dovozní licenci byla složena jistota uvedená v čl. 4 druhé odrážce nařízení (ES) č. 1445/95.
Předložení originálu vyhovujícího osvědčení o pravosti příslušnému úřadu do uplynutí lhůty platnosti dotyčné dovozní licence představuje hlavní požadavek ve smyslu článku 20 nařízení Komise (EHS) č. 2200/85 [*] Úř. věst. L 205, 3.8.1985, s. 5. pro jistotu uvedenou ve druhém pododstavci.
Neuvolněné částky této jistoty propadají a ponechávají se jako clo."
4. V příloze II se doplňuje nová odrážka, která zní: "— MINISTERIO DE AGRICULTURA, GANADERÍA, DIRECCIÓN DE NORMAS Y CONTROL DE ALIMENTOS:
pro maso pocházející z Paraguaye a odpovídající definici uvedené v čl. 2 písm. g)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1530/2002
ze dne 27. srpna 2002,
kterým se mění přílohy I, II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1181/2002 [2], a zejména na články 6, 7 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) S ohledem na omezenou dostupnost veterinárních léčivých přípravků pro některé druhy zvířat určených k produkci potravin [3] se maximální limity reziduí stanoví na přísně vědeckém základě metodou extrapolace od maximálních limitů reziduí stanovených pro jiné druhy zvířat.
(5) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(6) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(7) Dihydrostreptomycin, streptomycin a meloxikam by měly být zařazeny do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Azaglynafarelin a desloreliniumacetát by měly být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(9) Aby bylo možné dokončit vědecké studie, musí být pro altrenogest prodlouženo trvání platnosti prozatímních limitů reziduí stanovených v předchozím období v příloze III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(10) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [4].
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1531/2002
ze dne 14. srpna 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu barevných televizních přijímačů pocházejících z Čínské lidové republiky, Korejské republiky, Malajsie a Thajska a o zastavení řízení týkajícího se dovozu barevných televizních přijímačů pocházejících ze Singapuru
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského Společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 9, čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Předchozí šetření a stávající opatření
(1) V dubnu 1990 Rada nařízením (EHS) č. 1048/90 [2] uložila konečná antidumpingová cla z dovozu barevných televizních přijímačů s malou obrazovkou, tj. těch, jež mají úhlopříčku větší než 15,5 cm ale nejvýše 42 cm (dále jen "SBTV"), pocházejících z Korejské republiky (Koreje).
(2) Následně v červenci 1991 Rada nařízením (EHS) č. 2093/91 [3] uložila konečná antidumpingová cla na dovozy SBTV pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky (dále jen "Čína").
(3) V dubnu 1995 Komise rozhodnutím 95/92/ES [4] zastavila antidumpingové řízení ohledně dovozů (BTV) pocházejících Turecka, které bylo vyvoláno v listopadu 1992.
Rada současně nařízením (ES) č. 710/95 [5] uložila konečná antidumpingová cla na dovozy BTV s úhlopříčkou větší než 15,5 cm, pocházejících Malajsie, Číny, Koreje, Singapuru a Thajska.
Ačkoliv toto řízení stanovilo, že již neexistují žádné důvody pro rozlišování barevných televizních přijímačů podle velikosti obrazovky, jelikož antidumpingová opatření již byla v platnosti pro SBTV pocházející z Číny a Koreje, rozsah šetření a konečná antidumpingová cla, uložená nařízením (ES) č. 710/95 a vztahující se na Čínu a Koreu, byla omezena na barevné televizní přijímače s úhlopříčkou větší než 42 cm, tj. na BTV s velkou obrazovkou.
(4) V listopadu 1998 Rada nařízením (ES) č. 2584/98 [6] pozměnila nařízení (ES) č. 710/95, pokud jde o cla použitelná pro BTV pocházející z Číny a Koreje, aby se vzala v úvahu zjištění v nařízení (ES) č. 710/95, že neexistují žádné důvody pro rozlišování televizorů podle velikosti obrazovky.
2. Vypršení platnosti a prozatímní revizní šetření
(5) Po zveřejnění oznámení o hrozící vypršení platnosti [7] antidumpingových opatření, platných pro dovozy BTV původem z Číny, Koreje, Malajsie, Singapuru a Thajska, organizace "Výrobci evropských televizí ve spolupráci" (Poetic) požadovala přezkum vypršení platnosti těchto platných opatření podle čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (základního nařízení).
(6) Tento požadavek byl založen na tom, že by vypršení platnosti těchto opatření pravděpodobně vedlo k pokračování nebo obnovení dovozů za dumpingové ceny a poškozování výrobního odvětví Společenství.
Požadavek také obsahoval informace, které ukazovaly, že různé zapojené trhy a sám výrobek prodělaly za posledních několik let významné změny.
Tyto informace, společně s tvrzeními o dumpingu a poškozování, vedly Komisi k závěru, že je také třeba provést prozatímní přezkum, a to jak dovozů za dumpingové ceny, tak poškozování, podle čl. 11 odst.
(7) Poté, co po konzultaci s poradním výborem stanovila, že existují dostatečné důkazy pro zahájení přezkumu vypršení platnosti a prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 2 a čl. 11 odst. 3 základního nařízení, Komise zveřejnila oznámení o zahájení v Úředním věstníku Evropských Společenství [8] a zahájila šetření.
3. Zahájení antidumpingového řízení ohledně Turecka
(8) Dne 15. července 2000 Komise ohlásila oznámením (oznámením o zahájení), zveřejněným v Úředním věstníku Evropských Společenství [9], zahájení antidumpingového řízení ohledně dovozů BTV původem nebo vyvážených z Turecka.
(9) Toto řízení bylo zahájeno jako výsledek stížnosti, kterou v červnu 2000 vznesla organizace Poetic, jednající v zastoupení výrobců Společenství, která představuje větší podíl, v tomto případě více něž 30 % celkové výroby BTV Společenství.
Stížnost obsahovala důkaz dumpingu a z něho vyplývajícího značného poškozování, dostatečný k odůvodnění zahájení antidumpingového řízení.
4. Ukončení antidumpingového řízení ohledně BTV původem z Turecka
(10) Při složitosti zvláštních pravidel o původu, použitelných pro dovozy BTV nemohlo být vyšetření původu BTV, vyvážených z Turecka, dokončeno ve lhůtě stanovené v článku 7 základního nařízení.
Z toho důvodu nemohly být aspekty dumpingu, poškozování a zájmu Společenství tohoto případu patřičně vyšetřeny a následkem toho nebylo možné uvažovat o žádných prozatímních antidumpingových opatřeních.
(11) V šetření se tedy pokračovalo, aby byla dosažena konečná zjištění.
S úmyslem získat globální pohled na dopad dovozů ze všech dotyčných zemí na výrobní odvětví Společenství, byly údaje, shromážděné při šetření ohledně Turecka, zkoumány ve spojitosti s údaji získanými v rámci přezkumu vypršení platnosti a prozatímních přezkumů opatření proti Číně, Koreji, Malajsii, Singapuru a Thajsku.
Avšak na základě zjištění o původu, která se připomínají v bodech 40 až 44 tohoto výčtu, Komise ukončila řízení, pokud se týkalo BTV původem z Turecka, rozhodnutím 2001/725/ES. [10]
5. Strany dotčené šetřením
(12) Komise úředně informovala výrobce ze Společenství, kteří si stěžovali, jiné známé výrobce ze Společenství, vyvážející výrobce, dovozce a jejich sdružení, Evropský úřad spotřebitelů (BEUC) a zástupce vyvážejících zemí o zahájení šetření.
Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost vyjádřit své názory písemně a požadovat slyšení v rámci časového limitu stanoveného v oznámeních o zahájení.
(13) Určitý počet vyvážejících výrobců v dotyčných zemích i výrobci ze Společenství vyjádřili své názory písemně.
Všem stranám, které o to požádaly v rámci shora uvedených časových limitů, a které doložily, že existují zvláštní důvody, proč by měly být vyslyšeny, byla poskytnuta příležitost k ústnímu vyjádření.
(14) Kvůli zjevně velkému počtu výrobců, vyvážejících dotyčné výrobky, v zemích podléhajících reviznímu šetření, známých z požadavku a z předchozích šetření, v odrážkách 5 a) a b) oznámení o zahájení se předpokládalo, že se pro šetření dumpingu použijí techniky vzorkování.
(15) Přihlásil se však jen omezený počet vyvážejících výrobců z Koreje, Singapuru, Číny a Thajska, kteří poskytli informace, požadované v oznámení o zahájení. Proto nebylo použití technik vzorkování pro žádnou z dotyčných zemí považováno za nezbytné.
(16) Komise rozeslala dotazníky všem stranám, o nichž bylo známo, že se na věci podílejí a všem ostatním společnostem, které se přihlásily ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení.
Odpovědi byly získány od pěti výrobců ze Společenství, od tří nespřízněných dovozců ve Společenství, od jednoho výrobce vyvážejícího z Thajska a jeho spřízněných dovozců ve Společenství a od osmi čínských společností.
Avšak žádný korejský, malajsijský či singapurský vyvážející výrobce neposkytl smysluplnou odpověď na dotazník, a proto všechny společnosti, známé z provedeného vzorkování v těchto zemích, byly považovány za nespolupracující.
Komise je o důsledcích tohoto nedostatku spolupráce informovala.
(17) Komise vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro účely stanovení dumpingu, poškozování a zájmu Společenství i pro stanovení, zda existuje pravděpodobnost pokračování nebo obnovení dumpingu a poškozování, a zda by zachovávání opatření nebylo proti zájmům Společenství.
V objektech následujících společností byly provedeny ověřovací návštěvy:
a) Výrobci ze Společenství
Tecnimagen SA – Barcelona, Španělsko
Grundig AG – Norimberk, Německo
Philips Consumer Electronics – Eindhoven, Nizozemsko
Industrie Formenti Italia Spa – Lissone, Itálie
Seleco Formenti Spa – Pordenone, Itálie.
b) Vývozci/výrobci a spřízněné prodejní společnosti
Turecko
Profilo Telra Elektronik Sanayi ve Ticaret AS, Istanbul (včetně spřízněných prodejních společností: i) PRO-EKS Dis Ticaret AS, Istanbul, ii) Savunma Gerecleri AS, Istanbul, iii) Elektrotem Elektronik Aletler Limited, Istanbul)
Beko Elektronik AS, Istanbul (včetně spřízněné prodejní společnosti Ram Dis Ticaret, Istanbul)
Vestel Elektronik Sanayi ve Ticaret AS, Istanbul (včetně spřízněných prodejních společností: i) Vestel Dis Ticaret AS, Istanbul, ii) Vestel Dis Ticaret AS Ege Serbest Bolge SB, Izmir, iii) Vestel Bilisim Teknolojileri Sanayi ve Ticaret AS, Istanbul, iv) Vestel Komunikasyon Sanayi ve Ticaret AS, Izmir)
Izmir Elektronik Sanayi ve Ticaret AS, Izmir
Thajsko
Thomson Television Thailand, Pathumthani, Thajsko (včetně spřízněné prodejní společnosti European Audio Products (HK) Ltd, Shatin, New Territory, Hongkong).
c) Spříznění dovozci ve Společenství
- Dovozci, spříznění s tureckými vývozci:
Beko (UK) Ltd, Watford, Spojené království
Beko Electronics Espana SL, Barcelona, Španělsko
Vestel Holland BV, Rotterdam, Nizozemsko
Vestel Iberia, Madrid, Španělsko
- Dovozci, spříznění s firmou Thomson Television Thailand:
Thomson Multimedia Marketing France SA, Boulogne, Francie,
Thomson Multimedia Sales Spain, SA, Madrid, Španělsko,
Thomson Multimedia Sales UK Ltd, West Malling, Kent, Spojené království
d) Nespříznění dovozci ve Společenství
Alba plc – Barking, Spojené království.
(18) Šetření dumpingu v revizních šetřeních zachytilo období od 1. ledna 1999 do 31. prosince 1999 (revidované OV).
Šetření dumpingu zachytilo období od 1. července 1999 do 30. června 2000 (OV), pokud jde o antidumpingové řízení proti Turecku.
Zkoumání trendů v souvislosti s analýzou poškozování pro obě šetření zachytilo období od r. 1995 do 30. června 2000 (uvažované období), aby se vzala v úvahu existence dvou rozdílných období šetření pro dumping.
6. Tržní ekonomické jednání (MET) a individuální jednání
(19) Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení, jedna čínská společnost, Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd (žadatelská společnost), požádala o MET a individuální jednání a byla požádána, aby vyplnila formulář požadavku, uvádějící podrobně všechny potřebné významné informace. Po konzultaci s poradním výborem bylo rozhodnuto neposkytnout žadatelské společnosti MET, protože žadatelská společnost nesplnila všechna kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
(20) Po přijetí tohoto rozhodnutí bylo zjištěno, že žadatelská společnost ve skutečnosti do Společenství během revidovaného OV nevyvezla žádné BTV.
Původně společnost ve svém formuláři požadavku a odpovědi na dotazník uvedla některé vývozy BTV do Společenství.
Avšak v následující fázi šetření bylo zjištěno, že tyto BTV nebyly nikdy uvolněny do volného oběhu ve Společenství a že jejich konečným místem určení byla třetí země.
Z toho důvodu, že během revidovaného OV neexistovaly žádné vývozy BTV do Společenství, byl požadavek žadatelské společnosti na individuální jednání irelevantní.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
a) Popis výrobku
(21) Dotyčný výrobek je BTV s úhlopříčkou větší než 15,5 cm, též s vestavěnými rozhlasovými přijímači nebo hodinami.
Tento výrobek je v současnosti zařazován pod kódy KN ex85281252, 85281254, 85281256, 85281258, ex852812 a 85281266.
(22) Nařízení (ES) č. 710/95 vyloučilo z definice dotyčného výrobku přístroje D2MAC a televizní soustavy s vysokou definicí obrazu (HDTV), jelikož tyto výrobky, které zavedly kvalitativní technické změny, byly v oné době dosud ve stadiu vývoje a nebyly veřejnosti k dispozici, s výjimkou velmi omezených okolností.
Nařízení (ES) č. 2584/98 potvrdilo, že není třeba tyto výrobky začleňovat do rozsahu definice výrobku, protože šetření neodhalilo žádný skutečný důkaz, který by jejich začlenění odůvodňoval.
Totéž platí v současném šetření, v němž nebyly předloženy žádné nové důkazy, odůvodňující jejich začlenění.
Dochází se tudíž k závěru, že se současné šetření na přístroje D2MAC a televizní soustavy s vysokou definicí obrazu nevztahuje.
b) Argumenty stran
(23) Jeden dovozce požadoval, výjimku z rozsahu šetření pro tak zvané internetové BTV, které mají integrován internetový modem a počítačový operační systém, jenž umožňuje přístup k internetu přes televizní obrazovku a ovládá se jednotkou dálkového ovládání obsahující úplnou klávesnici.
V internetovém BTV jsou veškeré nezbytné modemové obvody vestavěny do těla televizního přijímače namísto toho, že by sestava měla samostatnou nástavbovou skřínku.
(24) Tento dovozce argumentoval tím, že výjimka je oprávněná kvůli rozdílům základních fyzikálních a technických vlastností mezí BTV a internetovým BTV a vzhledem k tomu, že oba výrobky vnímají spotřebitelé různě.
(25) Rozdíly v základních fyzikálních vlastnostech internetových BTV spočívá v dalších internetových součástkách v BTV, které představují asi 60 % celkových nákladů internetového BTV a v klávesnici integrované do dálkového ovládání.
(26) Pokud jde o základní technické vlastnosti, bylo namítáno, že internetový BTV vysílá a přijímá data nikoli pomocí rozhlasové/televizní techniky, ale telefonním systémem pomocí modemu.
Dále se používá technika, která je odlišná od základní techniky BTV; obsahuje systém pro bezpečný přístup na internet, zabezpečenou hladinu zásuvek, techniku rychlého prohledávání pro zobrazování internetové grafiky na televizoru se standardním rozlišením a modem, který mění digitální signály na analogové, které se mohou šířit standardní telefonní linkou.
(27) Předpokládalo se, že rozdílné vnímání výrobku spotřebitelem v porovnání se standardním BTV bylo prokázáno tím, že je internetový BTV prodáván na maloobchodní úrovni za více než dvojnásobek ceny BTV.
Dalším argumentem bylo, že integrované prvky internetových obvodů dodávají standardnímu BTV zřetelný prvek další kvality.
Pro podporu toho se cituje případ kazetových videorekordérů z Japonska a Koreje (VCR), u nichž se došlo k závěru, že v případech, kdy je VCR spojen s BTV v jedné skříni, musí být tato kombinace považována za odlišný výrobek.
(28) Žadatel tvrdil, že takováto výjimka není oprávněná.
Zpochybňoval předpoklad, že internetové BTV mají odlišné základní fyzikální a technické vlastnosti a namítal, že internetová část je porovnatelná s teletextem v BTV.
Internet je třeba považovat za modernější formu teletextu a tudíž spíše za další vlastnost BTV než za nový výrobek bez základních vlastnostíBTV.
Jelikož se na BTV s teletextem šetření vztahuje, BTV s internetovou přípojkou je třeba také do šetření zahrnout.
(29) Žadatel také zpochybnil závěry, k nimž došel dovozce ohledně odlišného vnímání spotřebitelem, s tím, že internetové BTV byly uvedeny na trh teprve nedávno.
Dále dokládal, že vysoký procentní podíl na nákladech, představovaný internetem, je způsoben nedávným uvedením internetových BTV na trh.
Poskytl důkaz, který ukazuje, že v době zavádění možnosti teletextu na BTV byly ceny teletextu podstatně vyšší než v současnosti.
(30) Napadl příklad VCR s tím, že v kombinaci VCR/BTV má VCR nezávislou funkci, kdežto internetová funkce nefunguje bez BTV, ale je spíše přídavkem k BTV.
c) Zjištění z šetření
(31) Šetření ukázalo, že internetový BTV je výrobek, který v téže skříni spojuje dvě technologie, které dodávají dvě dostatečně odlišná koncová použití: na jedné straně dovoluje odesílání a příjem elektronické pošty a přístup na celosvětovou síť, kdežto na druhé straně umožňuje sledování televizních programů.
Při této dodatkové funkci BTV neurčuje nutně charakter celého výrobku, ale je to spíše internetová funkce, která nad BTV převládá.
Skutečně, taková kombinace obsahuje konkrétní prvek, který dodává internetovému BTV další funkci a umožňuje, aby byl pro účely tohoto antidumpingového šetření považován za odlišný.
(32) Shora uvedených závěrů bylo dosaženo na základě informací shromážděných v průběhu šetřování a týkajících se OV.
Vzhledem k časné fázi vývoje tohoto výrobku a skutečnosti, že jsou k dispozici pro veřejnost jen v malých množstvích, nelze vyloučit, že závěry, dosažené v současném šetření, bude potřebné přezkoumat ve světle dalšího vývoje tohoto výrobku v budoucnosti.
Tedy, jestliže by mělo být v budoucnosti proveden přezkum dnešních opatření, aby se zjistilo, zda takováto výjimka je stále odůvodněná, musela by být přezkoumána situace těchto výrobků na základě informací získaných v takovém šetření.
(33) Kromě toho bylo zjištěno, že přes rozdíly v rozměrech obrazovky, akustickém systému, vysílacím systému, druhu a formátu obrazovky a frekvenci obrazu, mají všechny BTV stejné fyzikální a technické vlastnosti a stejné použití, a tvoří tedy jeden výrobek.
2. Obdobný výrobek
(34) V průběhu šetření bylo stanoveno, že BTV původem nebo dovážené z dotyčných zemí a určené pro Společenství, sdílejí stejné fyzikální a technické vlastnosti a stejné použití jako BTV vyráběné a prodávané výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství.
Bylo také zjištěno, že neexistují žádné rozdíly mezi BTV vyráběnými a prodávanými v dotyčných zemích, včetně Turecka, které bylo použito jako analogická země, a těmi, které jsou dováženy do Společenství, které jsou obojí identické s BTV, vyráběnými a prodávanými výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství. Tyto výrobky jsou tudíž podobné ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení.
C. PŮVOD
1. Obecně
(35) BTV často obsahují komponenty a díly původem z jiných zemí, než je země výroby nebo montáže hotového výrobku s tím výsledkem, že BTV mohou být považovány za původem z jiné země, než je země jejich výroby nebo montáže. Tedy, v souladu s důslednou praxí Společenství a podle čl.
1 odst. 3 základního nařízení, byl přezkum původu BTV, vyvážených z dotyčných zemí, součástí antidumpingových šetření.
(36) Otázka původu byla již dříve podrobně zkoumána v nařízení rady (ES) č. 710/95, kde používání pravidel o původu vedlo k znovurozdělení objemů dovozu BTV mezi různými zeměmi, aby se v něm odrazil původ, zjištěný šetřením.
(37) Pro účely antidumpingové legislativy se původ dotyčných výrobků určuje podle nepreferenčních pravidel původu stanovených v článku 22 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kód Společenství [11].
To je také případ Turecka, v němž rozhodnutí Asociační rady ES – Turecko č. 1/95 ze dne 22. prosince 1995 o provádění závěrečné fáze Celní unie [12] nestanovilo v tomto směru žádnou odchylku.
(38) V souladu s článkem 39 a přílohou 11 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádění nařízení Rady (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kód Společenství [13], platí pro BTV zvláštní nepreferenční pravidla původu. Podle těchto pravidel má BTV původ v zemi, kde přidaná hodnota montážních operací a, pokud to lze uplatnit, začlenění dílů původem ze země montáže, představuje nejméně 45 % ceny BTV ze závodu. jestliže není splněno pravidlo 45 %, má BTV původ v zemi původu dílů, jejichž cena ze závodu představuje více než 35 % ceny BTV ze závodu.
(39) Je třeba zdůraznit, že níže uvedená zjištění byla získána pouze pro účely současného antidumpingového šetření a zvláště pro účely stanovení pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení škodlivého dumpingu.
2. Vývozy z Turecka
(40) Připomíná se, že Komise ukončila řízení o BTV původem z Turecka rozhodnutím 2001/725/oES [14].
Tato zjištění v rámci uvedeného řízení ukazují, že všechny BTV, vyvezené z Turecka do Společenství během OV, byly deklarovány jako tureckého původu. (Byly doprovázeny Jednotným správním dokladem, uvádějícím, že BTV je původem z Turecka).
Byly rovněž doprovázeny osvědčením ATR, uvádějícím, že jsou ve volném oběhu v Turecku.
Během šetření však všechny turecké společnosti prohlásily, že jejich BTV nejsou původem z Turecka.
(41) Při uplatňování zvláštních nepreferenčních pravidel původu bylo určeno, že původ všech BTV, vyvezených z Turecka do společenství v průběhu OV byl jiný než turecký.
Bylo zejména zjištěno, že u vývozů vyšetřovaných společností, které odpovídají veškerým vývozům BTV z Turecka do Společenství během OV, nebylo splněno pravidlo 45 % přidané hodnoty.
(42) Protože nebylo splněno pravidlo 45 % přidané hodnoty, původ musel být určen na základě pravidla 35 % hodnoty nepůvodních dílů/materiálů.
Za těchto okolností byl původ BTV určován v podstatě původem barevné obrazovky (BO), protože cena BO ze závodu téměř ve všech případech představovala nejméně 35 % CVT ze závodu.
Je třeba si povšimnout, že v Turecku neexistuje žádná výroba BO a že tedy byly všechny BO dovezeny.
(43) Na základě pravidla 35 % hodnoty nepůvodních dílů/materiálů bylo zjištěno, že vývozy do Společenství mají svůj původ v některých vyvážejících zemích, podrobených revizním šetřením, ve Společenství nebo dalších třetích zemích, které žádnému šetření podrobeny nejsou.
(44) Stejně jako u BTV vyvážených z Turecka a původem ze zemí, pro něž platná antidumpingová opatření jsou předmětem současného přezkumu (tj. Čína, Korea a Malajsie), byla množství vyvážená do Společenství z Turecka považována za množství původem z těchto zemí.
3. Vývozy z Thajska
(45) Šetření ukázalo, že u žádných vývozů, provedených spolupracujícím vyvážejícím výrobcem z Thajska do Společenství nebylo, v průběhu revizního OV, splněno pravidlo 45 % přidané hodnoty.
Z toho důvodu musel být původ stanoven na základě pravidla 35 % hodnoty nepůvodních dílů/materiálů.
V tomto ohledu bylo také zjištěno, že původ BTV je zpravidla v zásadě určen původem BO, který – kromě jednoho případu – vždy představoval nejméně 35 % ceny BTV ze závodu.
Spolupracující vyvážející výrobce nepoužíval BO thajského původu, ale původu z Koreje nebo Malajsie.
Kromě toho společnost dovážela významná množství jiných materiálových vstupů do výroby CVT.
Ve shodě s tím byl učiněn závěr, že BTV, které z Thajska do Společenství v průběhu revizního OV vyvezl spolupracující vývozce, nebyly původem z Thajska, ale bylo zjištěno, že mají původ buď v Koreji nebo v Malajsii.
(46) Na základě informací, dostupných z Eurostatu, bylo stanoveno, že všechny vývozy BTV z Thajska do Společenství byly provedeny jediným spolupracujícím vyvážejícím výrobcem v této zemi.
Z hlediska shora uvedených zjištění o původu bylo se všemi BTV, vyvezenými z Thajska do Společenství, pro účely revizních šetření nakládáno tak, jako že mají původ v Koreji nebo v Malajsii.
4. Vývozy z Číny, Koreje, Malajsie a Singapuru
(47) Je třeba připomenout, že nebyla získána žádná spolupráce od žádného z vyvážejících výrobců z Koreje, Malajsie ani Singapuru.
Mimo to, žádná z čínských společností neohlásila žádný vývoz BTV do Společenství v průběhu revizního OV.
Mělo se tudíž zato, že BTV s původem z těchto čtyř zemí jsou ty BTV, které jsou uvedeny ve statistice dovozů Eurostatu a ty, které byly vyvezeny z Turecka a Thajska a o nichž bylo zjištěno, že jsou korejského, malajsijkého nebo čínského původu.
D. DUMPING
1. Čínská lidová republika
(48) V průběhu revizního OV na šetření nespolupracoval žádný čínský výrobce, který vyváží BTV do Společenství.
Bylo však zjištěno, že jedna spolupracující turecká společnost, Vestel Elektronik Sanayi ve Ticaret AS vyvážela významná množství BTV čínského původu.
Bylo tudíž považováno za vhodné vypočítat pro tuto společnost individuální dumpingové rozpětí.
a) Analogická země
(49) Protože Čína není zemí s tržní ekonomikou, musí být pro stanovení běžné hodnoty podle čl. 2 odst.
7 základního nařízení vybrána analogická třetí země s tržní ekonomikou. Pro tento účel oznámení o zahájení navrhlo Singapur, což byl také návrh, uvedený v požadavku na přezkum.
V rámci časového limitu stanoveného v příslušném oznámení o zahájení, některé čínské společnosti protestovaly proti tomuto přístupu a požadovaly, aby byla použita nejnižší běžná hodnota, zjištěná v ostatních zemích podrobených šetření.
Jedna čínská společnost navrhla použít Malajsii, Thajsko nebo Koreu.
(50) Výrobci z Koreje, Singapuru a Malajsii však s šetřením nespolupracovali.
Pokud jde o Thajsko, jediná společnost, která s šetřením spolupracovala, neměla žádné vnitrostátní prodeje BTV, a proto pro tuto zemi nebylo možné běžnou hodnotu stanovit.
Následkem toho bylo zjišťováno, zda lze pro stanovení běžné hodnoty jako analogickou zemi použít Turecko.
V požadavku na revizi bylo Turecko také navrhováno jako alternativní možnost k Singapuru.
(51) Turecko bylo považováno za rozumnou volbu analogické země, protože to je konkurenční trh a má významnou výrobu a vnitrostátní spotřebu.
Existuje tam několik domácích výrobců, což vede k silné vnitřní soutěži a turecké prodeje dotyčného výrobku jsou významné.
Tři turečtí výrobci, kteří spolupracovali v rámci šetření proti Turecku, poskytli podrobnosti ohledně svých vnitrostátních prodejů a výrobních nákladů.
(52) Za těchto okolností se Komise rozhodla jako analogickou zemi použít Turecko.
Protože se OV šetření proti dovozům dotyčného výrobku tureckého původu překrývalo s revizním OV o šest měsíců, byla běžná hodnota stanovena pouze pro toto společné období obou šetření, tj. od 1. července 1999 do 31. prosince 1999 (druhou polovinu revizního OV) a výpočty dumpingu byly provedeny pro toto období.
b) Běžná hodnota
(53) Kvůli vysoké míře inflace v Turecku během druhé poloviny revizního OV, pro vyloučení vlivu inflace byla běžná hodnota stanovena pro nejkratší možné významné období, tj. na měsíčním základě.
(54) Vnitrostátní prodeje byly považovány za dostatečně reprezentativní v porovnání s vývozními prodeji.
Služby Komise kromě toho zkoumaly, zda je možné považovat vnitrostátní prodeje prováděné každou společností za obvyklý obchod podle čl. 2 odst.
(55) To bylo zjišťováno stanovením podílu vnitrostátních prodejů každého z modelů vyváženého výrobku nezávislým zákazníkům na vnitrostátním trhu cestou obvyklého prodeje v průběhu druhé poloviny revizního OV.
Pro ty modely výrobku, u nichž bylo více než 80 % objemu prodáno na vnitrostátním trhu se ziskem a kde vážená průměrná prodejní cena byla rovna nebo vyšší než vážené průměrné výrobní náklady, byla pro jednotlivé modely výrobku vypočtena běžná hodnota jako vážený průměr všech vnitrostátních prodejních cen dotyčného typu.
U těch modelů výrobku, kde nejméně 10 %, ale ne více než 80 % objemu bylo prodáno na vnitrostátním trhu se ziskem, byla běžná hodnota vypočtena jako vážený průměr pouze z cen ziskových vnitrostátních prodejů dotyčného modelu.
(56) Přitom, když bylo zjištěno, že během první poloviny OV turečtí výrobci prodali obdobný výrobek na vnitřním trhu v dostatečném množství a cestou obvyklého obchodu, běžná hodnota byla založena na skutečných cenách, jaké zaplatili nebo mohli platit nezávislí zákazníci za odpovídající model výrobku v Turecku během druhé poloviny revizního OV.
c) Vývozní cena
(57) Šetření ukázalo, že vývozy BTV čínského původu dotyčnou tureckou společností prostřednictvím jejích spřízněných vývozců v Turecku, byly prováděny jak pro spřízněné, tak pro nespřízněné zákazníky ve Společenství.
(58) Proto byla pro prodeje nespřízněným zákazníkům ve Společenství vývozní cena stanovena podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení, na základě vývozních cen, které byly skutečně zaplaceny, nebo mohly být placeny.
(59) Pro prodeje prováděné prostřednictvím spřízněných dovozců byla vývozní cena sestavena na základě maloobchodních cen při prodeji nezávislým zákazníkům.
Byly provedeny opravy na všechny náklady, způsobené tomuto dovozci mezi dovozem a maloobchodním prodejem, včetně prodejních, režijních a správních nákladů (SG&A), a na ziskové rozpětí, o kterém šetření zjistilo, že je dosahují nespříznění dovozci dotyčného výrobku, v souladu s čl. 2 odst.
d) Porovnání
(60) Pro účely spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byla provedena patřičná srážka ve formě oprav na rozdíly, kterých bylo prohlašováno a doloženo, že ovlivňují porovnatelnost cen podle čl. 2 odst.
10 základního nařízení. Na tomto základě byly provedeny opravy tam, kde to bylo na místě, s ohledem na dovozní daně, nepřímé daně, slevy, náklady na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku, vedlejší náklady, poprodejní náklady, provize a úvěr.
(61) Byly vzneseny požadavky na několik úprav pro rozdíly v jiných faktorech, jako jsou náklady na nedobytné pohledávky, finanční náklady způsobené rozdíly na úrovni skladových zásob, finanční náklady dovozních daní a nepřímých daní, příplatek na hodnotu značky, náklady na reklamu a SG&A spřízněných vnitrostátních distributorů.
Tyto požadavky však nebyly přijaty, jelikož nebylo doloženo, že ovlivnily porovnatelnost cen.
(62) Byly požadovány úpravy související s DPH, jako je podíl DPH na dovozech, určených pro vnitrostátní výrobu a financování DPH vnitrostátních prodejů.
V tomto ohledu mají společnosti povinnost vybrat daň v zastoupení státu a proplatit mu splatnou částku.
Převody DPH neovlivňují finanční výsledky (zisky ani ztráty) společností.
Namísto toho převody DPH ovlivňují buď krátkodobá aktiva anebo krátkodobá pasiva, jak jsou uvedena v jejich účtech.
Mimo to, a ve vztahu ke všem finančním nákladům spojeným s převody DPH, v důsledku jejich pohyblivé povahy, existuje stálý tok převodů DPH oběma směry (dluhů i pohledávek), které se v každém daném období vzájemně kompenzují.
Jakékoli značné finanční náklady, související s převody DPH, by za obvyklých okolností vznikaly pouze v ranných fázích existence podniku, kdy jeho potřeby nákupu jsou mnohem vyšší než jeho prodejní činnost.
Požadavky, týkající se finančních nákladů na DPH, pokud existují, je třeba považovat za obvyklou provozní režii a ohledně těchto nákladů nemají být prováděny žádné úpravy, protože neovlivňují porovnatelnost cen.
(63) Byl také vnesen nárok na hypotetické množstevní slevy s tím, že kdyby vnitrostátní zákazníci zakoupili stejné množství, jako zákazníci na vývozním trhu, potom by měli všichni vnitrostátní zákazníci nárok na maximální slevu, poskytovanou na vnitřním trhu. Tento požadavek nemohl být akceptován, protože podle čl.
2 odst. 10 písm. c) základního nařízení lze o opravě na množstevní slevy uvažovat pouze tehdy, jsou-li skutečně poskytovány za rozdíly v množství a nikoli na základě hypotetických předpokladů.
(64) Byla požadována také určitá úroveň obchodních úprav pro prodeje původního výrobce zařízení (OEM).
Bylo však zjištěno, že ceny na vnitrostátním trhu stejných modelů značkových BTV a BTV OEM nejeví odlišnou strukturu.
Tento požadavek nemohl být tedy akceptován, protože žádný takový rozdíl neovlivňuje porovnatelnost cen.
(65) Porovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou bylo provedeno na základě ceny ze závodu.
e) Dumpingové rozpětí pro tureckou společnost vyvážející BTV čínského původu
2 odst. 11 základního nařízení byl měsíční vážený průměr běžné hodnoty jednotlivých modelů výrobku porovnáván s měsíčním váženým průměrem exportní ceny jednotlivých modelů výrobku.
Dumpingové rozpětí, vyjádřené jako procentní podíl z ceny CIF (náklady, pojištění, přepravné) na úrovni hranice Společenství, neprocleno, pro Vestel Elektronik Sanayi ve Ticaret AS, Turecko, činí 69,2 %.
f) Dumpingové rozpětí pro čínské výrobce
(67) Na základě dostupných skutečností byla stanovena úroveň dumpingu v průběhu revizního OV pro nespolupracující čínské vyvážející výrobce a pro čínské výrobce bez vývozu.
(68) V tomto ohledu byla běžná hodnota stanovena na základě celkových průměrných vnitrostátních prodejních cen pro všechny modely BTV všech tří spolupracujících tureckých výrobců během první poloviny OV.
S ohledem na vývozní cenu, byla stanovena na základě skutečností dostupných s odvoláním na Eurostat, tj. vážené průměrné hodnoty CIF dovozů z Číny, opravené na oceánské přepravné a pojištění, pro všechny modely BTV během druhé poloviny revizního OV.
Porovnání této běžné hodnoty a vývozní ceny ukázalo, že vývozy z Číny do Společenství byly během toho období prodávány značně pod výrobní cenou.
Ve skutečnosti bylo zjištěné rozpětí dumpingu větší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření, tj. 44,6 %.
(69) Mimo to, organizace Poetic ve své žádosti o přezkum poskytla evidentní důkaz, že, pokud jde o dovozy původem z Číny, dochází k významnému dumpingu.
Ve skutečnosti byla dumpingová rozpětí, udávaná v požadavku na přezkum, také větší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření.
(70) Za těchto okolností neexistoval žádný důvod se domnívat, že by dumpingové rozpětí pro Čínu bylo menší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření.
Podle článku 18 základního nařízení bylo tedy všem výrobcům v Číně přiřazeno dumpingové rozpětí 44,6 %.
2. Korea
(71) Vzhledem k tomu, že žádný z vyvážejících výrobců při šetření nespolupracoval, Komise, aby stanovila úroveň dumpingu pro Koreu, prozkoumala skutečnosti, které k tomu měla k dispozici.
(72) V tomto ohledu byla běžná hodnota stanovena na základě informací, poskytnutých korejskými výrobci pro vzorkování, tj. vážené průměrné hodnoty dotyčného výrobku, prodávaného na vnitrostátním trhu během revizního OV.
Pokud jde o vývozní cenu, byla stanovena na základě skutečností, dostupných s odvoláním na Eurostat, tj. vážené průměrné hodnoty CIF dovozů z Koreje, opravené na oceánské přepravné a pojištění, pro všechny modely BTV během druhé poloviny revizního OV.
Porovnání této běžné hodnoty a vývozní ceny ukázalo, že vývozy z Koreje do Společenství byly během revizního OV prodávány značně pod výrobní cenou.
Zjištěné rozpětí dumpingu bylo zejména větší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření, tj. 21,2 %.
(73) Mimo to, organizace Poetic ve své žádosti o přezkum poskytla evidentní důkaz, že, pokud jde o dovozy původem z Koreje, dochází k významnému dumpingu.
Ve skutečnosti byla dumpingová rozpětí, udávaná v požadavku na přezkum, také větší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření.
(74) Za těchto okolností neexistoval žádný důvod se domnívat, že by dumpingové rozpětí pro všechny nespolupracující společnosti bylo menší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření.
Podle článku 18 základního nařízení bylo tedy všem nespolupracujícím výrobcům v Koreji přiřazeno dumpingové rozpětí 21,2 %.
(75) Ze stejných důvodů bylo stejné dumpingové rozpětí 21,2 % přiřazeno firmám Thomson Television Thailand z Thajska a Beko Elektronik AS z Turecka, o nichž bylo zjištěno, že vyvážely během tohoto OV BTV korejského původu.
Porovnání celkové průměrné vývozní ceny těchto BTV s celkovou běžnou hodnotou, stanovenou na základě informací o vnitrostátních cenách podobných typů BTV prodávaných v Koreji, odvozené z požadavku na přezkum, potvrdilo, že docházelo k významnému dumpingu, který odpovídal shora uvedeným rozpětím.
3. Malajsie
(76) Vzhledem k tomu, že žádný z vyvážejících výrobců při šetření nespolupracoval, Komise, aby stanovila úroveň dumpingu pro Malajsii, prozkoumala skutečnosti, které k tomu měla k dispozici.
(77) V tomto ohledu a proto, že žádný malajsijký vyvážející výrobce neposkytl informace pro vzorkování, považovalo se za patřičné použít informace týkající se Koreje pro stanovení běžné hodnoty pro Malajsii.
V tomto ohledu byla běžná hodnota stanovena na základě informací poskytnutých korejskými výrobci pro vzorkování, tj. vážené průměrné hodnoty dotyčného výrobku, prodávaného na vnitrostátním trhu během revizního OV.
Pokud jde o vývozní cenu, byla stanovena na základě skutečností, dostupných s odvoláním na Eurostat, tj. vážené průměrné hodnoty CIF dovozů z Koreje, opravené na oceánské přepravné a pojištění, pro všechny modely BTV během druhé poloviny revizního OV.
Porovnání této běžné hodnoty a vývozní ceny ukázalo, že vývozy z Malajsie do Společenství byly během revizního OV prodávány značně pod výrobní cenou.
Ve skutečnosti bylo zjištěné rozpětí dumpingu ještě větší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření, tj. 25,1 %.
(78) Za těchto okolností neexistoval žádný důvod domnívat se, že by dumpingové rozpětí pro všechny nespolupracující společnosti bylo menší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření.
Podle článku 18 základního nařízení bylo tedy všem nespolupracujícím výrobcům v Malajsii přiřazeno dumpingové rozpětí 25,1 %.
(79) Ze stejných důvodů bylo stejné dumpingové rozpětí 25,1 % přiřazeno firmám Thomson Television Thailand z Thajska a Beko Elektronik AS z Turecka, o nichž bylo zjištěno, že vyvážely během tohoto OV BTV malajsijského původu.
Porovnání celkové průměrné vývozní ceny těchto BTV s celkovou běžnou hodnotou, stanovenou na základě informací o vnitrostátních cenách podobných typů BTV prodávaných v Malajsii, odvozené z požadavku na přezkum, potvrdilo, že docházelo k významnému dumpingu, který odpovídal shora uvedeným rozpětím.
4. Singapur
(80) Vzhledem k tomu, že žádný z vyvážejících výrobců při šetření nespolupracoval, Komise, aby stanovila úroveň dumpingu pro Singapur, prozkoumala skutečnosti, které k tomu měla k dispozici.
Připomíná se, že objem vývozů do Společenství, jak vyplývá ze statistických dat Eurostatu, byl velmi nízký.
(81) Běžná hodnota a vývozní cena byly stanoveny na základě informací o vnitrostátních prodejích a vývozních prodejích do Společenství, které poskytl jeden singapurský výrobce pro vzorkování.
Porovnání celkové běžné hodnoty a takto získané celkové průměrné vývozní ceny ukázalo významný dumping.
(82) Za těchto okolností neexistoval žádný důvod se domnívat, že by dumpingové rozpětí pro všechny nespolupracující společnosti bylo menší než zbytkové dumpingové rozpětí stanovené při předchozím šetření.
Podle článku 18 základního nařízení bylo tedy všem nespolupracujícím výrobcům v Singapuru přiřazeno dumpingové rozpětí 24,6 %.
5. Thajsko
(83) V Thajsku v řízení spolupracovala pouze jediná společnost, Thomson Television Thailand.
Bylo však zjištěno, že vývozy této společnosti nejsou thajského původu a pokud jde o úroveň dumpingu, jsou pojednány v bodech 71 až 75 a 76 až 79 tohoto výčtu.
Podle dostupných informací, tj. Eurostatu, nespolupracující výrobci během revizního OV nevyváželi do společenství BTV thajského původu.
Pro stanovení nové úrovně dumpingu nebyly proto k dispozici žádné údaje.
E. POKRAČOVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ DUMPINGU
(84) Podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení se provádělo šetření, zda by vypršení platných opatření nevedlo pravděpodobně k pokračování nebo obnovení dumpingu.
(85) Za účelem zjištění, zda existuje pravděpodobnost pokračování v dumpingu, Komise vyšetřovala existenci současného dumpingu při vývozech z dotyčných zemí z toho důvodu, že pokud dumping existoval, pak je při nedostatku jakýchkoli opačných informací rozumné počítat s tím, že bude v budoucnosti pravděpodobně pokračovat.
(86) Pokud jde o zkoumání pravděpodobného obnovení dumpingu, tj. pravděpodobnosti zvýšených vývozů za dumpingové ceny, jestliže by byla platná opatření zrušena, což je nezbytné, když jsou objemy z dotyčných zemí relativně nízké, Komise šetřila, zda je budoucí dumping pravděpodobný a zda by k jakémukoli takovému dumpingu docházelo ve významných množstvích.
1. Čínská lidová republika
(87) Jak již bylo zmíněno, žádná z čínských spolupracujících společností v průběhu revizního OV nevyvážela BTV do Společenství.
Avšak podle informací z Eurostatu byly BTV během revizního OV z této země vyváženy.
Podle dostupných informací, jak je uvedeno v bodu 70 tohoto výčtu, potvrdilo se, že úroveň dumpingu u BTV původem a vyvážených z této země byla nadále významná.
(88) Kromě toto, šetření ukázalo, že významný objem BTV, vyvážených do Společenství z Turecka, má původ v Číně.
Bylo zjištěno, že tyto BTV byly z Turecka vyváženy za ceny významně nižší než výrobní.
(89) Dále porovnání běžné hodnoty stanovené v analogické zemi, Turecku, s cenami čínských vývozů do třetích zemí ukázalo, že tyto vývozy byly prováděny za ceny značně nižší než výrobní.
(90) Podle informaci poskytnutých spolupracujícími čínskými společnostmi, výrobní kapacita pro BTV v Číně od roku 1998 roste, zatímco domácí spotřeba není schopna tuto výrobu absorbovat.
Podle těchto informací v Číně existují významné volné výrobní kapacity pro BTV pro vývoz, jelikož téměř polovina stávající kapacity, která představuje asi 50 % trhu Společenství, je nevyužita.
Považuje se proto za nejpravděpodobnější, že by po zrušení opatření dumpingové vývozy čínských televizorů do Společenství významně vzrostly.
(91) Proto neexistuje žádný důvod se domnívat, že dumping nebude pokračovat, budou-li platná opatření zrušena.
2. Korea
(92) Jak již bylo zmíněno, žádný z korejských výrobců nespolupracoval při šetření.
Navíc podle informací z Eurostatu byly BTV během revizního OV z této země vyváženy v poměrně velkých množstvích.
Podle dostupných informací, jak je uvedeno v bodech 74 a 75 tohoto výčtu, Komise potvrdila, že úroveň dumpingu u BTV vyvážených z této země byla nadále významná.
(93) Kromě toto, podle informací, získaných spolupracujícími výrobci v Turecku (Beko Elektronik AS) a Thajsku (Thomson Television Thailand), šetření ukázalo, že významné prodeje BTV korejského původu, vyvážených ze shora uvedených zemí, byly prováděny za dumpingové ceny.
(94) Podle dostupných informací, tj. požadavku na přezkum, existují v Koreji velké výrobní kapacity pro BTV a vnitrostátní spotřeba absorbuje méně než 15 % výroby, což ponechává významný prostor pro zvýšené vývozy.
Mimo to, i když tato kapacita v letech 1996 až 1999 zůstávala stabilní, domácí spotřeba v témž období poklesla o 23 %.
I když existují předpoklady, že tržní poptávka v Koreji mírně poroste, v Koreji stále zůstanou významné volné kapacity pro výrobu BTV.
Protože pro stanovení původu BTV je často rozhodující původ BO, byly v Koreji zkoumány výrobní kapacity barevných obrazovek a bylo zjištěno, že jsou rovněž významné.
(95) Z toho plyne závěr, že dostupné skutečnosti ukazují na existenci významných kapacit, které by mohly být nasměrovány do Společenství, pokud by byla současná opatření zrušena.
Za těchto okolností neexistuje žádný důvod se domnívat, že by zrušení opatření nevedlo k pokračování dumpingu z Koreje ve významných množstvích.
3. Malajsie
(96) Jak již bylo zmíněno, žádný malajsijský výrobce nespolupracoval při šetření.
Navíc Eurostat ukazuje, že byla během revizního OV z této země vyvezena určitá množství BTV.
Podle dostupných informací, jak je uvedeno v bodech 76 až 79 tohoto výčtu, Komise potvrdila, že úroveň dumpingu u BTV vyvážených z této země, byla stále významná.
(97) Kromě toto podle informací, získaných spolupracujícími výrobci v Turecku (Beko Elektronik AS) a Thajsku (Thomson Television Thailand), šetření ukázalo, že významné prodeje BTV malajsijského původu, vyvážených ze shora uvedených zemí, byly prováděny za dumpingové ceny.
(98) Podle dostupných informací, zejména požadavku na přezkum, existují v Malajsii velké výrobní kapacity pro BTV.
Protože pro stanovení původu BTV je často rozhodující původ BO, byly v Malajsii zkoumány výrobní kapacity barevných obrazovek a bylo zjištěno, že jsou rovněž významné.
(99) Z toho plyne závěr, že neexistuje žádný důvod se domnívat, že by zrušení opatření nevedlo k pokračování dumpingu z Malajsie ve významných množstvích.
4. Singapur
(100) Při velmi malém objemu dumpingových vývozů během revizního OV se považovalo za vhodné prozkoumat pravděpodobnost obnovení dumpingu.
(101) Od uvalení antidumpingových opatření v roce 1995 klesly vývozy BTV singapurského původu z asi 36000 televizorů asi na 2000 televizorů a podíl na trhu Společenství klesl z 0,1 % téměř na 0 %.
Tento pokles objemu dovozů je třeba vidět pod tím úhlem, že dva vyvážející výrobci měli antidumpingové clo 0 %.
Kromě toho byly vývozy singapurských BTV na jiné hlavní trhy s BTV, jako jsou Spojené státy americké, také na velmi nízkých úrovních (35000 televizorů v r.
1999). Je proto logické dojít k závěru, že pokles objemu vývozů ze Singapuru není způsoben uvalením antidumpingových opatření na tuto zemi, ale spíše zaměřením domácí výroby na místní trhy.
(102) Informace poskytnuté žadatelem v požadavku na přezkum ukazují, že výroba v Singapuru podstatně klesla z odhadovaných 4,5 miliónu přístrojů v roce 1995 na odhadované 1,3 miliónu televizorů v roce 1999.
Kapacita se také snížila kvůli tomu, že několik singapurských výrobců zastavilo výrobu.
(103) Pokud jde o shora uvedené, neočekává se, že by zrušení platných antidumpingových opatření vedlo k obnovení dumpingu ze Singapuru v nějakém významném množství.
5. Thajsko
(104) Ačkoliv v Thajsku existuje několik výrobců BTV, jen jeden, který během revizního OV vyvážel barevné televizní přijímače do Společenství, spolupracoval při šetření.
Jak je však uvedeno shora, bylo zjištěno, že BTV vyvážené tímto výrobcem do Společenství jsou prodávány za dumpingové ceny, jsou ale korejského a malajsijského původu.
Podle dostupných informací, tj. požadavku na přezkum, existují v Thajsku velké výrobní kapacity pro BTV a vnitrostátní spotřeba absorbuje méně než 16 % výroby, což ponechává významný prostor pro zvýšené vývozy.
Mimo to zatímco tato kapacita v letech 1996 až 2000 vzrostla o 17 %, domácí spotřeba v témž období poklesla o 30 %, což zanechalo v Thajsku významné volné kapacity pro výrobu BTV.
(105) Protože pro stanovení původu BTV je často rozhodující původ BO, byly v Thajsku zkoumány výrobní kapacity barevných obrazovek a bylo zjištěno, že jsou rovněž významné.
(106) Existují proto řádné důvody se domnívat, že by zrušení opatření vedlo k obnovení dumpingu z Thajska ve významných množstvích.
Pokud jde o úroveň dumpingu, neexistují důvody se domnívat, že by byla nižší než zbytkové ziskové rozpětí stanovené pro nespolupracující vyvážející výrobce (tj. 33,6 %) a 14,7 % pro Thomson Television Thailand, jak bylo zjištěno ve spojitosti s předchozím antidumpingovým šetřením.
F. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
1. Výroba Společenství
(107) Ve Společenství vyrábějí BTV tyto ekonomické subjekty:
- pět výrobců, kteří podali a/nebo podpořili stížnost a spolupracovali během šetření: Industrie Formenti (IT), Grundig (D), Philips Electronic Consumers (NL), Seleco Formenti (IT) a Technimagen (E),
- jeden výrobce, který podal stížnost, ale nakonec nespolupracoval: AR Systems (E). Společnost byla informována o svém vyloučení z výrobního odvětví Společenství a nevznesla žádné námitky,
- šest výrobců, kteří nebyli stěžovateli, ale poskytli některé základní informace, a i když plně neodpověděli na dotazník, nestavěli se proti řízení: Great Wall (F), Matsushita Panasonic (UK), Mivar (I), Sanyo (E), Semitech Turku (FI) a Thomson Multi Media (F).
Poslední z nich se postavil proti pokračování antidumpingových opatření,
- další výrobci, kteří nespolupracovali, ale proti postupu se nestavěli.
(108) Posuzovalo se, zda shora jmenované společnosti lze považovat za součásti tvořící výrobu Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(109) Bylo zjištěno, že jeden výrobce ze Společenství, který nepodal stížnost, je spřízněn s jedním z dotyčných vývozců a sám dováží BTV původem z dvou dotyčných zemí.
V souladu s článkem 4 základního nařízení bylo prozkoumáno, zda tento výrobce pouze doplňuje svou výrobu ve Společenství další aktivitou založenou na dovozu, nebo je spíše dovozcem s poměrně omezenou další výrobou ve Společenství.
(110) Bylo zjištěno, že jádro činnosti této společnosti (tj. výrobny, ústředí a výzkum a vývoj) se nacházejí ve Společenství, a proto tato společnost nemá být vyloučena z definice výroby Společenství.
Pokud jde o ostatní výrobce Společenství, kteří se neúčastnili na šetření ani neposkytli jakékoli informace, neexistují žádné příznaky, vedoucí k závěru, že by kterýkoli z těchto výrobců nepatřil do výroby Společenství.
(111) Jeden turecký vývozce tvrdil, že jeden stěžující si výrobce Společenství by měl být vyloučený z výroby Společenství, protože přestěhoval podstatnou část své výroby barevných televizních přijímačů mimo Společenství, t. j. do závodů v Polsku a Maďarsku.
Zaprvé je nutné poznamenat, že základní nařízení umožňuje vyloučit pouze ty výrobce Společenství, kteří jsou spříznění s uvedenými vývozci, nebo jsou sami dovozci výrobku za údajně dumpingovou cenu.
V každém případě se toto netýká předloženého případu, protože stěžující si výrobce Společenství vyrábí daný výrobok ve Společenství a ještě stále se hlavní část jeho aktivit nachází ve Společenství (t. j. spotřební elektronika, výrobní místa, sídlo a výzkum a vývoj), a proto by se neměl vyloučit z definice výroby Společenství.
(112) Má se tudíž zato, že všechny shora uvedené ekonomické subjekty jsou výrobci Společenství a tvoří tedy výrobu Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
2. Definice výroby Společenství
(113) Všech pět spolupracujících výrobců Společenství, tj. Industrie Formenti, Grundig, Philips Electronic Consumers, Seleco Formenti a Technimagen, splňuje požadavky čl. 5 odst. 4 základního nařízení, protože představují 30 % celkové výroby BTV Společenství. Má se tedy zato, že tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení a budou uváděni jako "výrobní odvětví Společenství".
G. ANALÝZA SITUACE TRHU SPOLEČENSTVÍ S CTV
1. Předběžná poznámka
(114) Je třeba připomenout, že nad společností Seleco Formenti byl vyhlášen bankrot v dubnu 1997 a že ji v březnu 1998 koupila společnost Industrie Formenti.
Tato nová právnická osoba znovu zahájila výrobu BTV v říjnu 1998.
Kvůli porovnatelnosti trendů příslušných situaci výrobního odvětví Společenství byly údaje, poskytnuté Seleco Formenti, vyloučeny z celkových údajů pro výrobní odvětví Společenství.
(115) Jak je již uvedeno v bodu 18 tohoto výčtu, analýza trendů, významných pro posouzení poškození, zachytila období od roku 1995 do 30. června 2000 (uvažované období).
V tomto ohledu stojí za zmínku, že revizní OV odpovídá roku 1999.
2. Zjevná spotřeba Společenství
(116) Zjevná spotřeba byla založena na spojeném objemu prodejů na trhu Společenství, uskutečněných výrobním odvětvím Společenství a dalšími spolupracujícími výrobci Společenství, jak jsou uvedeny v jejich odpovědích na dotazník, objemu prodejů, zajišťovaném některými jinými výrobci Společenství, odhadovaném objemu prodejů, uskutečněných dalšími nespolupracujícími výrobci Společenství, jak se uvádějí v požadavku na přezkum, a informacích o celkovém objemu dovozů, uváděných Eurostatem, zkontrolovaném, kde to bylo možné, pohledem na informace, poskytnuté spolupracujícími vývozci.
(117) Spotřeba BTV je ovlivňována důležitými sportovními událostmi, jako jsou mistrovství světa a Evropy v kopané a olympijské hry, kdy prodej BTV obecně roste.
(118) V průběhu uvažovaného období rostla spotřeba BTV ve Společenství o 31 % z 24,7 miliónu v roce 1995 na 24,5 miliónu v r. 1996, 27,7 miliónu v r. 1997, 31 miliónů vc r. 1998, 30,7 miliónu v r. 1999 až na 32,4 miliónu v OV.
3. Dovozy z dotyčných zemí
(119) Vzhledem ke shora uvedeným zjištěním o původu, zejména neexistenci dovozů BTV původem z Thajska, posouzení dovozů z dotyčných zemí se omezí na dovozy z Číny, Koreje, Malajsie a Singapuru.
a) Objem dotyčných dovozů a podíl na trhu
(120) Objem dovozů v průběhu OV s původem v dotyčných zemích zahrnuje také ty BTV, o kterých bylo zjištěno, že mají původ v jiné z dotyčných zemí, než je země jejich vývozu, jak se vysvětluje shora.
Aby byly získány porovnatelné trendy, v případě BTV, jež mají původ v dotyčných zemích, ale jsou vyváženy z jiných zemí, byl poměr BTV s původem v dotyčných zemích, zjištěných pro OV, použit pro předcházející roky.
(121) Celkové dovozy, o něž se jedná, vzrostly o 73 % z 1,4 miliónu v r. 1995, přes 1,2 miliónu v r. 1996, 1,3 miliónu v r. 1997, 1,8 miliónu v r. 1998 až na 2 milióny v r. 1999 a 2,5 miliónu v OV.
(122) Podíl dotyčných dovozů na trhu Společenství se vyvíjel z 5,6 % v r. 1995, přes 4,8 % v r. 1996, 4,6 % v r. 1997, 5,7 % v r. 1998, 6,6 % v r. 1999 až na 7,5 % během OV.
b) Ceny dumpingových dovozů
i) Vývoj cen
(123) Podle údajů, dodaných Eurostatem a spolupracujícími vývozci, vážené průměrné jednotkové dovozní ceny (neprocleně) v OV činily 101 EUR v případě dovozů původem z Číny, 123 EUR v případě dovozů původem z Ćíny, ale vyvážených z Turecka, 180 EUR v případě dovozů původem z Koreje, 115 EUR v případě dovozů původem z Malajsie, 82 EUR pro dovozy původem z Malajsie, ale vyvážené z Thajska a 170 EUR pro dovozy původem ze Singapuru.
(124) Tyto ceny jsou výsledkem pro úhrnný sortiment všech modelů a velikostí obrazovky. jestliže se uvažuje pouze segment obrazovek malých rozměrů (14 palců), který představuje asi 50 % všech dovozů do Společenství, vážené průměrné jednotkové dovozní ceny v OV činily 90 EUR pro Čínu, 86 EUR pro dovozy původem z Číny a vyvážené z Turecka, 151 EUR pro Koreu, 93 EUR pro Malajsii, 82 EUR pro dovozy původem z Malajsie a vyvážené z Thajska a 147 EUR pro Singapur.
ii) Cenové podbízení
(125) Za účelem zkoumání cenového chování čínských dovozů na trh Společenství byly ceny dotyčných dovozů porovnávány s cenami prodejů, prováděných výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, beze všech rabatů a slev, na stejné obchodní úrovní.
V případě BTV vyvážených z Turecka, ale původem z Číny, Koreje nebo Malajsie bylo toto zkoumání prováděno na základě údajů, příslušných šestiměsíčnímu období, protože, jak je uvedeno shora, období šetření obou řízení se překrývala pouze od 1. července 1999 do 31. prosince 1999.
Dovozní ceny byly na úrovni CIF s dodáním na hranici Společenství a byly patřičně opraveny na zaplacená cla a antidumpingová cla a náklady po dovozu.
Ceny výrobního odvětví Společenství byly ceny pro prvního nespřízněného zákazníka a byly to ceny ze závodu.
(126) Kvůli velkému počtu modelů byly BTV, prodávané na trhu Společenství, roztříděny podle těch vlastností, o nichž se má zato, že mají největší dopad na cenu BTV, totiž velikosti obrazovky, formátu obrazovky, typu obrazovky, obrazové frekvence, zvuku, teletextu a televizního systému.
Pro ty země, odkud nebyla získána žádná spolupráce vyvážejících výrobců, byla cenová porovnání prováděna na základě dostupných informací, tj. údajů získaných z Eurostatu, s přihlédnutím k velikosti obrazovky.
(127) Rozdíl v cenách, vyjádřený jako procentní podíl cen výrobního odvětví Společenství, ukázal rozpětí cenového podbízení v rozsahu od 1,9 % do 34,3 % pro všechny dotyčné země s výjimkou Singapuru, kde žádné cenové podbízení nebylo zjištěno.
4. Ekonomická situace ve výrobním odvětví Společenství
a) Předběžná poznámka
(128) Na situaci ve výrobním odvětví Společenství je třeba pohlížet pod tím úhlem, že v roce 1997 největší výrobce uzavřel některé závody na výrobu BTV a přemístil je do Polska, což je samo o sobě důsledkem kritické situace výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství.
b) Výroba, kapacity a využití
(129) Výroba výrobního odvětví Společenství se vyvíjela od 6,5 miliónu v r. 1995 přes 6,6 miliónu v r. 1996, 6 miliónů v r. 1997, 6,1 miliónu v r. 1998 a 5,9 miliónu v r. 1999 na 6 miliónů v průběhu OV, tj. došlo k celkovému poklesu o sedm procentních bodů.
(130) Výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství se vyvíjela od 7,5 miliónu v r. 1995 přes 7,7 miliónu v r. 1996, 7,3 miliónu v r. 1997 a 7 miliónů v r. 1998 na 7,1 miliónu v r. 1999 a v průběhu OV, tj. za celé období došlo k celkovému poklesu o čtyři procentní body.
(131) Využití kapacity Společenství zůstávalo stálé, s vývojem od 87 % v r. 1995, 85 % v r. 1996, 82 % v r. 1997, 86 % v r. 1998 a 83 % v r. 1999 na 85 % v průběhu OV.
c) Zásoby
(132) Úroveň zásob výrobního odvětví Společenství se pohybovala ze zhruba 500000 v roce 1995 asi na 400000 v letech 1996 a 1997, dále na přibližně 500000 v roce 1998 a pak na zhruba 400000 v roce 1999.
Po sledované období, s výjimkou roku 1998, zůstával objem zásob poměrně stálý jak pokud jde o procentní podíl jak z objemu výroby (7 %), tak z objemu prodejů (8 %).
d) Objem prodeje a podíl na trhu
(133) Objem prodejů výrobního odvětví Společenství nespřízněným zákazníkům ve Společenství se vyvíjel z 5,9 miliónu v letech 1995 a 1996 přes 5,4 miliónu v letech 1997 a 1998 na 5,3 miliónu v roce 1999 a 5,5 miliónu během OV.
(134) V období mezi rokem 1995 a OV poklesly prodeje o 7 %.
V letech 1995 a 1996 zůstávaly poměrně stálé a klesly o 8 % mezi lety 1996 a 1997.
V období mezi rokem 1997 a OV prodeje vzrostly o 3 %.
(135) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se snížil z 24 % v roce 1995 na 17 % v průběhu OV, což odpovídá poklesu o sedm procentních bodů.
e) Růst
(136) Zatímco spotřeba Společenství v uvažovaném období stoupla asi o 30 %, objem prodejů výrobního odvětví Společenství klesl asi o 7 % a objem dotyčných vývozů vzrostl o 73 %.
Přes růst spotřeby výrobní odvětví Společenství nezvětšilo svůj podíl na trhu Společenství, který klesl z 24 % z roku 1995 na 17 % v OV.
Výrobní odvětví Společenství neumělo tedy plně využít růstu trhu.
f) Prodejní ceny a činitele ovlivňující ceny Společenství
(137) BTV se postupně stávají vyzrálým výrobkem, jehož ceny se pravidelně snižují.
Tato eroze cen je zřetelnější u televizorů s malou obrazovkou a omezeným počtem vlastností, obvykle používaných jako druhý či třetí přístroj v domácnosti.
(138) Hlavním nákladovým prvkem BTV je cena BO, která často představuje něco mezi 40 a 60 % ceny BTV.
V tomto ohledu někteří výrobci Společenství naznačovali existenci nedostatku BO na trhu Společenství v uvažovaném období, zvláště v roce 1999 a během OV.
Kromě toho několik výrobců Společenství také uvádělo, že přitom, když je část BO, vestavovaných do BTV vyráběných ve Společenství, nakupováno za americké dolary, průměrné náklady na BO pro výrobce Společenství v roce 1999 a během OV vzrostly v důsledku vývoje směnných kurzů.
(139) Vážené průměrné jednotkové ceny výrobního odvětví Společenství pro nespřízněné zákazníky prošly tímto vývojem: z 300 EUR v roce 1995 na 302 EUR v r. 1996, 306 EUR v r. 1997, 320 EUR v r. 1998, 309 EUR v roce 1999 a na 319 EUR během OV. Na průměrných prodejních cenách se eroze cen neprojevila, protože jsou výsledkem pro prodávaný sortiment typů výrobků.
(140) Tato eroze cen je zřejmá, jakmile se zkoumají průměrné ceny prodejů podle velikosti obrazovky.
Například vážená průměrná cena prodeje BTV s čtrnáctipalcovou obrazovkou, prodávaného výrobním odvětvím Společenství, poklesla během OV ze 105 EUR v roce 1999 na 102 EUR.
Ceny BTV s 21 palcovou obrazovkou klesly ze 172 EUR na 168 EUR, kdežto ceny BTV s osmadvacetipalcovou obrazovkou klesly z 380 na 350 EUR.
(141) Z toho vyplývá závěr, že vzrůst vážených průměrných prodejních cen při prodejích výrobním odvětvím Společenství je výsledkem změny výrobkového sortimentu směrem k modelům s vyšší přidanou hodnotou.
g) Zaměstnanost
(142) Během zkoumaného období klesla zaměstnanost ve Společenství o 20 %, při vývoji z 6500 v roce 1995 na 6000 zaměstnanců v r. 1996, 5600 zaměstnanců v r. 1997, 5000 zaměstnanců v r. 1998 a 5100 zaměstnanců v roce 1999 na 5200 zaměstnanců v průběhu OV.
h) Produktivita
(143) Produktivita výrobního odvětví Společenství vzrostla z 1000 jednotek na zaměstnance v roce 1995 na 1100 v letech 1996 a 1997, 1200 v roce 1998 a 1150 v roce 1999 a během OV, při celkovém růstu o 16 %.
i) Mzdy
(144) Mzdy výrobního odvětví Společenství na zaměstnance zůstávaly stabilní v letech 1995 a 1996 a potom rostly – v roce 1997 o 2 %, v roce 1998 o 1 % a v roce 1999 o dalších 7 %.
j) Investice
(145) Investice výrobního odvětví Společenství, týkající se BTV, vzrostly ze 48 miliónů EUR v roce 1995 na 52 miliónů v průběhu OV, tj. o 10 %.
Investice představovaly asi 2 % obratu.
S výjimkou let 1996 a 1997, v průběhu sledovaného období zůstávala úroveň investic, prováděných výrobním odvětvím Společenství, poměrně stálá.
Investice, provedené výrobním odvětvím Společenství v OV, představovaly většinou zřízení automatických skladovacích zařízení.
k) Výnosnost
(146) Výnos čistých prodejů, provedených výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, před zdaněním, se vyvíjel z –2,7 % v roce 1995 na + 1,3 % v průběhu OV.
Po restrukturalizaci bylo dosaženo rovnosti nákladů a výnosů v roce 1996.
Výnosnost výrobního odvětví Společenství se zlepšila v roce 1997, v časové shodě s další restrukturalizací, prostřednictvím přemístění části výroby hlavního výrobce Společenství do Polska.
V roce 1998 zůstala výnosnost na stejné úrovni v důsledku zvýšení prodejních cen, které se časově shodovalo s důležitými sportovními událostmi, jako bylo mistrovství světa v kopané.
Mezi léty 1998 a 1999 se výnosnost zhoršila kvůli poklesu prodejních cen.
Výnosnost se pak zlepšila mezi rokem 1999 a OV, protože se následkem změny výrobkového sortimentu zvýšily prodejní ceny, i když zůstávaly stále na nízké úrovni.
l) Hotovostní tok, návrat investic a schopnost opatřovat kapitál
(147) Hotovostní tok výrobního odvětví Společenství, vypočtený jako zisk před zdaněním včetně jiných než hotovostních, položek, po zotavení v roce 1997 postupně klesal až do OV.
(148) Pokud jde o návrat investic v roce 1995 činil kolem 15 %, v roce 1996 byl záporný, naopak v letech 1997 a 1998 byl zřetelně kladný; mírně kladný byl v roce 1999 a v období šetření.
(149) Žádná ze společností tvořících výrobní odvětví Společenství neuvedla jakékoli zvláštní obtíže s opatřováním kapitálu.
m) Velikost dumpingového rozpětí a zotavení z minulého dumpingu
(150) Pokud jde o dopad skutečného rozpětí dumpingu na výrobní odvětví Společenství, při objemu a cenách dovozů z dotyčných zemí nelze tento dopad považovat za zanedbatelný.
Situace výrobního odvětví Společenství se ve sledovaném období zlepšila.
Dosud se však z minulého dumpingu plně nezotavil a je stále slabý.
5. Závěr
(151) Po uvalení opatření v roce 1995 se situace výrobního odvětví Společenství zlepšila a od roku 1997, v němž byla provedena významná restrukturalizace, jeho výnosnost dosáhla uspokojivé úrovně.
(152) Avšak po roce 1998 se situace výrobního odvětví Společenství zhoršovala, zejména s ohledem na výnosnost, která v OV klesla na 1,3 %.
Špatná výnosnost v roce 1999 byla způsobena poklesem prodejních cen, které nepostačovaly na krytí rostoucích nákladů výrobního odvětví Společenství.
V OV, přes vzrůst cen, náklady vzrostly nad ceny, většinou kvůli vzestupu cen BO, což je hlavní vstup do výroby BTV, a pro tlak, vyvíjený na ceny dovozem. Tyto faktory zabránily, aby se výnosnost výrobního odvětví Společenství zlepšila na úrovně z let 1997 a 1998.
(153) Dále, přes vzrůst spotřeby Společenství (o 31 % za sledované období), výrobní odvětví Společenství z tohoto růstu trhu nevytěžilo žádný prospěch a ztratilo podíl na trhu, který klesl ze 24 % z roku 1995 na 17 % v OV.
(154) Ze shora uvedeného vyplývá závěr, že situace výrobního odvětví Společenství se od roku 1995 zlepšila, avšak je stále slabá.
6. Dopad na dotyčné dovozy
(155) Šetření ukazuje, že přes existenci antidumpingových opatření dovozy z dotyčných zemí za sledované období vzrostly o 73 %, kdežto spotřeba stoupla jen o 31 %.
K největšímu vzrůstu došlo mezi léty 1997 a 1998, kdy dovozy stouply o 42 %, současně s nejprudším vzrůstem spotřeby (+ 12 %).
Podíl na trhu Společenství, zaujímaný dotyčnými dovozy, vzrostl z 5,7 % v roce 1995 na 7,5 % v OV.
(156) Výkonnost vývozu dotyčných zemí byla různá.
Dovozy původem ze Singapuru během sledovaného období poklesly, když během OV držely podíl na trhu Společenství blízký 0 %.
Dovozy původem z Číny podstatně rostly, přičemž tento vzrůst bylo možno přičíst dovozům BTV čínského původu, vyvážených z Turecka.
Podíl Číny na trhu rostl z 1,2 % v roce 1995 na 3,9 % během OV.
Dovozy původem z Koreje rostly významně mezi léty 1998 a 1999 a jejich podíl na trhu stoupl z 0,4 % v roce 1995 na 2 % během OV.
Dovozy z Malajsie poklesly. Jejich podíl na trhu klesl z 3,9 % na 1,6 %.
(157) Pokud jde o ceny dotyčných dovozů, s výjimkou dovozů původem ze Singapuru, podbízely během OV ceny výrobního odvětví Společenství.
Kromě toho vyvíjely dotyčné dovozy tlak na ceny výrobního odvětví Společenství, což bránilo tomu, aby tyto ceny odrážely zvýšené náklady výrobního odvětví Společenství, zvláště v roce 1999 a v období šetření.
Cenový tlak ze strany dotyčných zemí tedy přispíval ke zhoršování výnosnosti výrobního odvětví Společenství.
7. Objemy a ceny dovozů z jiných třetích zemí
(158) Dovozy z jiných třetích zemí byly stanoveny na základě údajů Eurostatu a patří k nim také BTV, vyvážené z Turecka, které však mají, podle zjištění původu pro OV, původ v kterékoli s těchto třetích zemí.
Je třeba připomenout, že čísla z Eurostatu, což byly jediné dostupné informace, nemusejí odrážet skutečný původ BTV, dovážených do Společenství z jiných třetích zemí.
(159) Objem dovozů BTV z jiných třetích zemí vzrostl v průběhu sledovaného období o více než 800 %, z 1 miliónu jednotek v roce 1995 na 8,9 miliónu jednotek v OV.
Hlavní vývozy byly původem z Polska (ze 401000 v r. 1995 na 5,5 miliónu během OV), Maďarska (ze 115000 na 1,6 miliónu), Lotyšska (ze 114000 na 920000) a České republiky (ze 2000 na 660000).
(160) Pokud jde o jejich podíl na trhu Společenství, vzrostl ze 4,2 % v roce 1995 na 27,3 % v OV, z čehož Polsko drží 16,4 %, Maďarsko 4,8 %, Lotyšsko 2,8 %, Česká republika 2 % a ostatní vývozci 1,3 %.
(161) Ohledně cen těchto dovozů, ty původem z Polska a Lotyšska jsou nižší než ceny výrobního odvětví Společenství a v souladu s cenami některých dotyčných zemí. nelze proto vyloučit, že tyto ceny také přispěly ke stagnaci prodejů a podílu na trhu výrobního odvětví Společenství a k poklesu cen a snížení výnosnosti v OV.
(162) Závěrem se uvádí, že dovozy z jiných třetích zemí během sledovaného období významně vzrostly, značně výše, než stoupla zjevná spotřeba, a výše než stoupl objem dovozů z dotyčných zemí.
H. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ POŠKOZOVÁNÍ
1. Analýza situace vyvážejících výrobců z dotyčných zemí
a) Čína
(163) Při zkoumání pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení poškozování byly vzaty v úvahu BTV původem z Číny, ať jsou vyváženy z Číny nebo jiných zemí, jako je Turecko.
i) Pravděpodobný objem vývozu
(164) Dovozy BTV čínského původu do Společenství vzrostly za sledované období o 413 %.
Vývozy z Číny mezi léty 1995 a 1996 klesly a v letech mezi r. 1996 a OV zůstávaly téměř na stejné úrovni.
Vývozy z Turecka neustále rostly z asi 190000 přístrojů v r. 1995 až na asi 1,2 miliónu přístrojů v OV.
V období šetření přes 95 % dovozů původem z Číny odpovídalo televizorům s malou (čtrnáctipalcovou) obrazovkou.
(165) Informace poskytnuté žadatelem v žádosti o přezkum ukazují, že v Číně existuje velká výrobní kapacita, asi na 40 miliónů přijímačů.
Navíc byly poskytnuty informace, které ukazují, že výroba činila asi 31 miliónů přijímačů a domácí spotřeba (jen) asi 23 miliónů přijímačů, takže k dispozici pro vývoz zůstala značná množství BTV.
(166) Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že i když výroba a kapacita aktuálně převyšují poptávku, vnitrostátní poptávka v Číně v blízké budoucnosti pravděpodobně stoupne a pro vývoz pak nebude k dispozici žádná výrobní kapacita.
Pro podporu tohoto tvrzení však nebyly předloženy žádné důkazy.
(167) Šetření ukázalo, že čínská domácí spotřeba stále rostla, a to z odhadovaných 17 miliónů přijímačů v roce 1996 na odhadovaných 23 miliónů přijímačů v roce 2000.
Ve stejném období však výroba rostla také, přičemž její úroveň přesahovala domácí spotřebu o množství, pohybující se mezi 7 a 10 milióny přístrojů.
(168) Bylo také zjištěno, že vývozy čínských BTV do USA, podle statistik Eurostatu, podstatně vzrostly ze zhruba 220000 kusů v roce 1996 asi na 900000 přístrojů v roce 2000, přičemž jejich ceny byly podstatně nižší než ceny čínských vývozů do Společenství.
Vývozy čínských BTV do Japonska stouply z asi 1,3 miliónu přístrojů v roce 1996 na přibližně 2,3 miliónu přístrojů v roce 2000.
Informace poskytnuté žadatelem o přezkum ukazují, že to byly BTV, vyrobené dceřinými společnostmi japonských výrobců v Číně a prodávané v Japonsku přes jejich vlastní distribuční síť.
(169) Na základě shora uvedených skutečností se vyvozuje závěr, že přes vzestup domácí spotřeby v Číně existuje značná přebytečná výroba a kapacita pro export.
Podle shora uvedeného je pravděpodobné, že v případě zrušení antidumpingových opatření by objem vývozů čínských BTV do Společenství vzrostl.
ii) Pravděpodobné vývozní ceny
(170) Porovnání cen čínských BTV, jak je uvádí Eurostat a spolupracující turecký vývozce, s cenami výrobního odvětví Společenství v OV ukazuje, že ceny BTV čínského původu značně podbízejí ceny výrobního odvětví Společenství, v rozsahu od 18,9 % do 34,3 %.
Informace poskytnuté dotčenými stranami ukazují, že převážná většina čínských vývozů do Společenství jsou BTV s malou obrazovkou (14 palců) obecně s méně vlastnostmi, u nichž je rozsah cenových rozdílů mezi různými modely menší.
Má se tudíž zato, že výpočet cenového podbízení na tomto základě patřičně odráží cenový rozdíl mezi BTV z Číny a ze Společenství.
(171) Vážené průměrné ceny čínských vývozů do Spojených států amerických, bez rozlišení podle velikosti obrazovky, přepočtené na odvozené ceny CIF s dodáním na hranice Společenství byly také významně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
(172) Ze shora uvedeného lze uzavřít, že ceny vývozů z Číny na trh Společenství by pravděpodobně podbízely ceny výrobního odvětví Společenství, jestliže by se opatření ponechala vypršet.
Lze tedy dojít k závěru, že existuje pravděpodobnost obnovení poškozování.
b) Korea
(173) V roce 1998 bylo nařízení o BTV pozměněno ohledně dovozů, jež mají, mimo jiné, původ v Koreji.
Rozpětí dumpingu, zjištěné pro dva korejské vyvážející výrobce, LG Electronics a Samsung Electronics, bylo minimální, a proto na tyto dva vyvážející výrobce nebylo uvaleno žádné antidumpingové clo.
(174) Při zkoumání pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení poškozování, byly vzaty do úvahy BTV korejského původu, vyvážené z Koreje a také z dotyčných zemí, jako je Thajsko a Turecko.
i) Pravděpodobný objem vývozu
(165) Vývozy BTV korejského původu klesly mezi léty 1995 a 1997 klesly ze zhruba 98000 přístrojů na přibližně 80000.
V roce 1998 objem dovozů stoupl asi na 200000 přístrojů.
Dovozy pak stále rostly až na 500000 televizorů v roce 1999 a 650000 kusů v OV.
Největší vzestup objemu dovozů nastal u přístrojů se střední a velkou obrazovkou.
Podíl, zaujímaný dovozy z Koreje na trhu Společenství, dosáhl v OV hodnoty 2 %.
(176) Dovozy korejských BTV do Spojených států amerických podléhaly antidumpingovým opatřením od roku 1984.
Avšak v listopadu 1998 Spojené státy americké nechaly antidumpingová opatření vypršet v důsledku toho, že domácí průmysl USA nereagoval na oznámení o zahájení přezkumu vypršení.
Objemy dovozů korejských BTV do Spojených států amerických – podle statistických dat Eurostatu – trvale rostly z asi 150000 přijímačů v roce 1996 na něco kolem 600000 přijímačů v letech 1999 a 2000.
Tento významný vzestup objemu vývozů do Spojených států amerických v roce 1999 se časově shodoval se zrušením platných antidumpingových cel, uvalených ve Spojených státech amerických na dovozy původem z Koreje.
(177) Vývozy korejských BTV do Japonska klesly z přibližného miliónu přijímačů v roce 1996 asi na 700000 přijímačů v roce 1999 a i potom významně poklesly na hodnotu asi 380000 v roce 2000.
(178) Informace, které má Komise k dispozici, ukazují, že v Koreji existuje velká výrobní kapacita a že domácí spotřeba absorbuje méně než 15 % domácí výroby, což ponechává velký prostor pro zvýšené vývozy.
V Koreji existují také významné výrobní kapacity pro BO.
(179) Podle shora uvedeného existuje pravděpodobnost, že se objem dovozů bude neustále zvětšovat v případě, že by se antidumpingová opatření nechala vypršet.
ii) Pravděpodobné vývozní ceny
(180) Porovnání cen korejských BTV, jak je uvádí Eurostat a spolupracující turečtí a thajští vyvážející výrobci, s cenami výrobního odvětví Společenství v revizním OV podle velikosti obrazovky, ukazuje, že ceny BTV korejského původu značně podbízejí ceny výrobního odvětví Společenství, v rozsahu od 11 % do 36 %.
(181) Vážené průměrné ceny korejských vývozů do Spojených států amerických v průběhu OV bez rozlišení podle velikosti obrazovky, přepočtené na odvozené ceny CIF s dodáním na hranice Společenství byly také nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
(182) Ze shora uvedeného lze uzavřít, že ceny vývozů z Koreje na trh Společenství by pravděpodobně podbízely ceny výrobního odvětví Společenství, jestliže by se opatření ponechala vypršet.
Lze tedy dojít k závěru, že tu existuje pravděpodobnost obnovení poškozování
c) Malajsie
(183) Při zkoumání pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení poškozování, byly vzaty do úvahy BTV malajsijského původu, ať byly vyvážené z Malajsie nebo z jiných zemí, jako jsou Thajsko a Turecko.
i) Pravděpodobný objem vývozu
(184) Vývozy BTV malajsijského původu klesly ze zhruba 970000 přístrojů v roce 1995 na přibližně 530000 v OV a jejich podíl na trhu Společenství klesl z 3,9 % roku 1995 na 1,6 % v OV.
Asi 90 % těchto vývozů přicházelo z Thajska.
(185) Objem dovozů malajsijských BTV do Spojených států amerických – podle statistických dat Eurostatu – vzrostly z asi 3 miliónů přijímačů v roce 1996 a 1997 na 3,6 miliónu přijímačů v roce 1998, 5,4 miliónu přijímačů v roce 1999 a ba 7 miliónu přijímačů v roce 2000.
(186) Objem dovozů malajsijských BTV do Japonska vzrostl z 2,5 miliónu přijímačů mezi roky 1996 a 1998 na 3 milióny přijímačů v roce 1999 a pak na 4 milióny přístrojů v roce 2000.
(187) Informace, které poskytla žadatel v žádosti o přezkum, ukazují, že malajsijští výrobci plně využívají své kapacity a jen asi 5 % domácí výroby je určeno pro domácí trh, přičemž zbytek je určen v zásadě pro Japonsko, Spojené státy americké a trh Společenství.
(188) Z toho plyne závěr, že by mohlo dojít k určitému růstu objemu malajsijských dovozů BTV, jestliže by byla antidumpingová opatření zrušena.
ii) Pravděpodobné vývozní ceny
(189) Porovnání cen malajsijských BTV, jak je uvádí Eurostat a spolupracující turečtí a thajští vyvážející výrobci, s cenami výrobního odvětví Společenství v revizním OV podle velikosti obrazovky, ukazuje, že ceny BTV původem z Malajsie podbízejí ceny výrobního odvětví Společenství, v rozsahu mezi 17 % a 21 %.
(190) Vážené průměrné ceny malajsijských vývozů do Spojených států amerických v průběhu OV bez rozlišení podle velikosti obrazovky, přepočtené na odvozené ceny CIF s dodáním na hranice Společenství byly nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
Při úrovni stanovení cen, praktikované malajsijskými vývozci do Spojených států amerických, velkého trhu třetí země, nelze vyloučit, že v případě zrušení antidumpingových opatření by mohla být do Společenství dovážena významná množství BTV původem z Malajsie za dumpingové ceny, poškozující výrobní odvětví Společenství.
(191) Ze shora uvedeného lze uzavřít, že ceny vývozů z Malajsie na trh Společenství by pravděpodobně podbízely ceny výrobního odvětví Společenství, jestliže by se opatření ponechala vypršet.
Existuje tu tedy pravděpodobnost obnovení poškozování.
d) Singapur
(192) Protože nebyl získán ke spolupráci žádný z vyvážejících výrobců z této země, byla analýza pravděpodobnosti pokračování či obnovení poškozování založena na dostupných informacích, podle článku 18 základního nařízení.
i) Pravděpodobný objem vývozu
(193) Jak je uvedeno již v bodu 103 tohoto výčtu, není pravděpodobné, že zrušení antidumpingových opatření povede k vzestupu singapurských vývozů do Společenství.
K tomuto závěru se dospělo vzhledem ke skutečnosti, že výrobní kapacity v Singapuru se snížily, když několik místních výrobců ukončilo výrobu, skutečnosti, že objem dovozů během sledovaného období nevzrostl přes nulové antidumpingové clo, používané pro dva vyvážející výrobce a malý objem vývozů singapurských BTV do jiných třetích zemí.
ii) Pravděpodobné vývozní ceny
(194) Porovnání cen BTV vyvážených ze Singapuru s cenami výrobního odvětví Společenství v revizním OV ukazuje, že ceny BTV původem ze Singapuru nepodbízely ceny výrobního odvětví Společenství.
(195) Průměrné ceny vývozů ze Singapuru do USA bez rozlišení podle velikosti obrazovky byly vyšší než ceny vývozů do společenství v letech 1997, 1998 a 2000, s výjimkou roku 1999.
(196) Podle shora uvedeného není pravděpodobné, že při neexistenci antidumpingových opatření by byly takové dovozy prováděny za ceny, které by mohly přispívat ke zhoršování situace výrobního odvětví Společenství.
Dochází se tedy k závěru, že obnovení poškozování, způsobovaného dovozy původem ze Singapuru, není pravděpodobné.
e) Thajsko
(197) Podle informací, uvedených v požadavku na přezkum, v Thajsku existuje více výrobců BTV, ačkoliv při šetření spolupracoval jen jeden.
Bylo však zjištěno, že tento vyvážející výrobce vyváží do Společenství BTV, které mají původ v jiných dotyčných zemích než v Thajsku.
Vzhledem ke shora uvedené skutečnosti, bylo zkoumání pravděpodobnosti pokračování nebo obnovení škodlivého dumpingu prováděno na základě dostupných informací.
i) Pravděpodobný objem vývozu
(198) Podle informace poskytnuté žadatelem v žádosti o přezkum v Thajsku existuje velká výrobní kapacita, která vzrostla z asi 4,5 miliónu přijímačů v roce 1994 asi na 5,3 miliónu přijímačů v roce 2000.
(199) Jak bylo zjištěno, během stejného období domácí spotřeba v Thajsku klesla z asi 1,2 miliónu přístrojů v roce 1996 asi na 840000 v roce 2000, takže zbývají velká množství, která jsou k dispozici pro vývoz.
(200) Bylo také zjištěno, podle statistik Eurostatu, že vývozy thajských BTV do Japonska poklesly z asi 1,5 miliónu přístrojů v roce 1996 na přibližně 1,3 miliónu přístrojů v roce 2000.
Naproti tomu objem vývozů thajských BTV do USA vzrostl ze zhruba 1,2 miliónu kusů v roce 1996 na 4,7 miliónu přístrojů v roce 2000.
Z toho tedy plyne závěr, že domácí spotřeba, která se během sledovaného období snížila, je schopna absorbovat jen okrajovou část celkové thajské výroby BTV.
(201) Dále, podle informací, které mají k dispozici služby Komise, existuje v Thajsku velká kapacita pro výrobu BO, která zatím vzrostla z asi 6,6 miliónu kusů v r. 1997 asi na 7,7 miliónu kusů v roce 2000.
(202) Na základě shora uvedených skutečností se dojít k závěru, že v případě zrušení antidumpingových opatření by objem vývozů thajských BTV do Společenství vzrostl.
ii) Pravděpodobné vývozní ceny
(203) Vážené průměrné ceny thajských vývozů do Spojených států amerických a Japonska v OV, bez rozlišení podle velikosti obrazovky, přepočtené na odvozené ceny CIF s dodáním na hranice Společenství byly nižší než ceny výrobního odvětví Společenství a odpovídají cenám BTV původem z Malajsie, pro které už byl učiněn závěr, že u nich existuje pravděpodobnost obnovení škodlivého dumpingu.
(204) Při úrovni stanovení cen, praktikované thajskými vývozci v jiných větších třetích zemích, hlavně Spojených státech amerických (4,7 miliónu přijímačů) a Japonsku (1,4 miliónu přijímačů) v roce 2000, nelze vyloučit, že v případě, že se nechají vypršet antidumpingová opatření by mohla být do Společenství dovážena významná množství thajských BTV za dumpingové ceny, poškozující výrobní odvětví Společenství.
(205) Lze tedy dojít k závěru, že existuje pravděpodobnost obnovení škodlivého dumpingu, který by byl výsledkem dovozů BTV původem z Thajska, jestliže by byla zrušena současná antidumpingová opatření.
2. Závěr o pravděpodobnosti obnovení poškozování výrobního odvětví Společenství
(206) Na základě shora uvedených skutečností je pravděpodobné, že zrušení antidumpingových opatření, platných pro dovozy BTV původem z Číny, Koreje, Malajsie a Thajska by měly za výsledek zvýšení objemu dovozů, majících původ v těchto zemích, do Společenství a tedy narušování podílu na trhu Společenství, který drží výrobní odvětví Společenství.
(207) Při zjištěních ohledně cenového chování těchto dovozů do Společenství a, pokud byla dostupná, do jiných třetích zemí, je pravděpodobné, že zvětšení objemu dovozů za nízké ceny stlačí ceny výrobního odvětví Společenství.
To by dále vedlo ke zhoršení finanční situace výrobního odvětví Společenství.
Dochází se tedy k závěru, že existuje pravděpodobnost obnovení poškozování, působeného dumpingovými dovozy, které mají původ v dotyčných zemích.
(208) Na druhé straně, podle zjištění ohledně dovozů BTV původem ze Singapuru, není pravděpodobné, že tyto dovozy přispějí ke zhoršení situace výrobního odvětví Společenství.
Z toho důvodu se nemá zato, že by v případě zrušení opatření proti dovozům ze Singapuru existovala pravděpodobnost obnovení poškozování.
I. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(209) Podle článku 21 základního nařízení Komise zkoumala, zda by zachování antidumpingových opatření bylo v celkovém zájmu Společenství.
(210) Připomíná se, že antidumpingová opatření jsou platná pro dovozy BTV původem z Koreje od roku 1990, z Číny od roku 1991 a z Malajsie, Singapuru a Thajska od roku 1995.
1. Zájem výrobního odvětví Společenství
a) Změna situace výrobního odvětví Společenství
(211) V současném šetření je výrobní odvětví Společenství složeno z pěti výrobců, z nichž jedním je velká nadnárodní společnost, která mezi jiným vyvíjí činnost na celosvětovém trhu s BTV, jedním je společnost střední velikosti s dvěma místy výroby ve Společenství a zbývající tři jsou malé společnosti vyrábějící v Itálii a Španělsku.
(212) Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Společenství má z existujících anti-dumpingových opatření prospěch.
V posledních letech vyvíjel velké úsilí při restrukturalizaci a zlepšování produktivity racionalizací.
Od uvalení počátečních antidumpingových opatření v roce 1990 někteří výrobci Společenství uzavřeli svá výrobní zařízení, jiní značně restrukturalizovali soustředěním do hlavních míst výroby a jiní přesunuli část svých výrobních kapacit do dalších třetích zemí.
Především, od uvalení antidumpingových opatření v roce 1995 největší výrobce Společenství přesunul část svých výrobních zařízení do Polska.
b) Dopad pokračování opatření
(213) Ačkoliv se během sledovaného období situace výrobního odvětví Společenství zlepšovala, některé ekonomické ukazatele jeví klesající trend.
Pokles výroby, tržeb a podílu na trhu výrobního odvětví Společenství v období mezi léty 1995 a 1997 se vysvětluje hlavně uzavřením některých výrobních zařízení v Evropské unii, provedené největším výrobcem BTV ve Společenství.
Mezi rokem 1997 a OV výrobní odvětví Společenství znovu získalo na výrobě a tržbách, ale jeho podíl na trhu Společenství poklesl, protože růst spotřeby v tomto období šel pouze ve prospěch dovážených BTV.
(214) Pokud jde o výnosnost, výnos prodejů, dosahovaný výrobním odvětvím Společenství, se významně zlepšil z –2,7 % v roce 1995 na 5,3 % v roce 1998, ale v roce 1999 se zhoršil na 0,8 % a potom dosáhl 1,3 % v OV.
Toto prudké zhoršení výnosnosti v roce 1999 lze přisoudit poklesu prodejních cen výrobního odvětví Společenství pod tlakem nízkých cen dovozů, spojenému s růstem jeho nákladů.
Mírné zlepšení výnosnosti výrobního odvětví Společenství v OV bylo způsobeno nevelkým zvýšením jeho cen.
(215) Přes celkové zlepšení situace výrobního odvětví Společenství za uvažované období, jeho situace se stále zdá obtížná, zejména pokud jde o výnosnost.
V této souvislosti může každá změna v komerčním prostředí dotyčného výrobku mít významný nepříznivý účinek na situaci výrobního odvětví BTV.
(216) Z hlediska uvedených skutečností se má zato, že pokračování opatření by umožnilo výrobního odvětví Společenství jak udržet si svůj podíl na trhu společenství, tak obnovit svou výnosnost.
Pokračování opatření by tedy bylo v zájmu výrobního odvětví Společenství.
c) Dopad vypršení opatření
(217) Jestliže se umožní vypršení antidumpingových opatření, očekává se, že objem dovozů z dotyčných zemí poroste a naruší podíl výrobního odvětví Společenství na trhu.
Kromě toho budou ceny těchto dovozů pravděpodobně vyvíjet tlak na snižování cen výrobního odvětví Společenství, který bude mít za výsledek zhoršení jeho výnosnosti.
2. Zájmy dovozců a obchodníků
(218) Na začátku šetření byly dotazníky rozeslány 33 dovozcům a obchodníkům.
Pokud jde o revizní šetření opatření, platných pro dovozy původem z Číny, Koreje, Malajsie, Singapuru a Thajska, nebyla získána žádná odpověď.
Byly však získány odpovědi od tří dovozců a obchodníků v šetření, týkajícím se dovozů z Turecka, které představují asi 9 % dovozů do Společenství s původem z dotyčných zemí a dalších třetích zemí, v průběhu OV.
(219) Argumenty, vznášené těmito dovozci, se týkaly většinou omezené dostupnosti BTV s malou obrazovkou a omezeným počtem vlastností ve Společenství. namítalo se, že většina výroby Společenství se realizuje ve značkových BTV s vysokým počtem vlastností, jež si vynucují vyšší ceny, kdežto neznačkové BTV s omezenými vlastnostmi jsou převážně dováženy z třetích zemí.
Bylo tedy namítáno, že pokračování opatření by omezovalo přístup dovozců a také spotřebitelů k těmto BTV.
(220) Šetření odhalilo, že ačkoliv značkové BTV s vysokým počtem vlastností představují velkou část výroby Společenství, byla zjištěna určitá výroba neznačkových BTV, prováděná jak výrobním odvětvím Společenství, tak dalšími výrobci Společenství.
Mimo to na podstatnou část dovozů BTV do Společenství, včetně neznačkových, se antidumpingová opatření nepoužívají, a proto by pokračování opatření platných pro dovozy BTV s původem z dotyčných zemí nijak významně neomezovalo dostupnost neznačkových BTV s omezeným počtem vlastností.
Konečně, i mezi samotnými výrobci Společenství existuje značná cenová soutěž.
(221) S ohledem na shora uvedené nelze tvrdit že by pokračování existujících antidumpingových opatření významně omezilo přístup dovozců a obchodníků Společenství k některým typům BTV.
3. Zájem spotřebitele
(222) Na začátku šetření služby Komise informovaly Evropskou organizaci spotřebitelů (BEUC) o zahájení šetření a vyzvaly ji, aby poskytla připomínky k pravděpodobným účinkům pokračování nebo zrušení existujících antidumpingových opatření.
Nedošla žádná odpověď od BEUC, ani od žádné jiné spotřebitelské organizace.
Proto bylo zkoumání zájmů spotřebitelů při tomto šetření uskutečněno na základě dosažitelných údajů.
(223) V průběhu předcházejících šetření ohledně BTV bylo zjištěno, že dopad existence antidumpingových na spotřebitele byl omezený přitom, když existující antidumpingová opatření neomezovala rozsah výrobků, dostupných pro spotřebitele, když byl na trhu Společenství přítomen velký počet účastníků s širokým sortimentem výrobků, které nabízeli.
Bylo také zjištěno, že tento velký počet účastníků zajišťoval vysokou úroveň cenové soutěže mezi značkami.
(224) Toto šetření nevyneslo na světlo žádné nové skutečnosti či důvody, které by zrušily platnost shora uvedených zjištění.
Na trhu s BTV je skutečně stále aktivní velký počet účastníků, a proto je pro spotřebitele dostupný velmi rozsáhlý sortiment výrobků.
Kromě toho existuje velká cenová soutěž mezi značkami.
Tato cenová soutěž je zřetelně vidět v odbourávání cen, kterým trpí nejjednodušší modely BTV (s čtrnáctipalcovou obrazovkou), kde je konkurence nejostřejší.
(225) Z toho vyplývá závěr, že pokračování existujících antidumpingových opatření není v rozporu se zájmy spotřebitelů.
4. Závěr o zájmech Společenství
(226) Ze shora uvedených skutečností vyplývá závěr, že pokud jde o zájmy Společenství, neexistují žádné přesvědčivé důvody proti pokračování antidumpingových opatření.
J. ROZHODNUTÍ OHLEDNĚ SINGAPURU
(227) Z hlediska zjištění, uvedených v bodech 192 až 196 tohoto výčtu, existující antidumpingová opatření ohledně dovozů původem ze Singapuru je třeba nechat vypršet.
K. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(228) Z hlediska shora popsaných zjištění a proto, aby byly patřičně zachyceny zejména změny v chování vývozců při stanovení cen, považuje se za vhodné udržet stejnou úroveň antidumpingových cel pro Čínu a Thajsko a upravit úroveň použitelných antidumpingových cel pro Koreu a Malajsii.
(229) Pro účely stanovení úrovně pro vyloučení poškozování se považuje za vhodné založit ji na částce, dostatečné pro vyloučení zjištěného poškozování. V nařízení (ES) č.
710/95 bylo clo založeno na cenovém podbízení s tím, že se vzala v úvahu skutečnost, že k poškozování výrobního odvětví Společenství zjevně přispívají jiné činitele než dumpingové dovozy, a za druhé, že toto výrobní odvětví již po řadu let dosahovalo nulových nebo extrémně nízkých zisků v celosvětovém měřítku.
(230) Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že vyloučení zjištěného podbízení je nedostatečné pro plné obnovení dobré situace výrobního odvětví Společenství a k tomu, aby mu umožnilo zavádět nové výrobky.
Požadoval, aby byla pro výpočet úrovně vyloučení poškozování použita minimální míra zisku 10 %, v souladu s úrovní, jaká byla použita v nařízení (ES) č. 2584/98.
(231) Je třeba připomenout, že ziskové rozpětí, které je nutno použít při výpočtu úrovně vyloučení poškozování má být takové jakého by výrobní odvětví Společenství mohlo logicky dosahovat, kdyby dumping neexistoval.
Použití ziskového rozpětí, kterého by výrobní odvětví Společenství nemohlo dosáhnout, jestliže by dumping neexistoval, tedy není ve shodě s praxí institucí Společenství.
Toto zkoumání je třeba založit na informacích, které se týkají příslušného období šetření a může být tedy jiné, než jaké bylo používáno v nějakém dřívějším řízení, které se zabývalo stejným výrobkem, ale týkalo se jiného období šetření, jako tomu je v případě nařízení (ES) č. 2584/98.
(232) Informace, které má Komise k dispozici a týkají se OV, ukazují řadu faktorů, které vedly k závěru, že v souvislosti se současným šetřením je na místě založit odstranění poškozování na úrovni cenového podbízení.
Za prvé, jak uvádí bod 137 tohoto výčtu, BTV jsou vyzrálým výrobkem, jehož ceny podléhají pravidelně erozi, což vede k poměrně nízkým úrovním výnosnosti.
Za druhé, jak uvádí bod 161, v průběhu OV podstatně vzrostly dovozy z jiných třetích zemí, jimž nelze přisoudit žádný dumping, a to za ceny, které mohly také přispět k nízké úrovni výnosnosti výrobního odvětví Společenství.
Konečně, úrovně výnosnosti jiných výrobců BTV na celém světě jsou v souladu s úrovněmi výrobního odvětví Společenství.
(233) S ohledem na shora uvedené skutečnosti se považuje za patřičné i nadále zakládat úroveň vyloučení poškozování na částce, dostatečné pro vyloučení podbízení cen.
V případě společnosti Thomson Television Thailand, přitom, když do Společenství nevyvážela během OV barevné televizní přijímače thajského původu, se považuje za patřičné uchovat sazbu antidumpingového cla, uloženou nařízením (ES) č.
710/95. Sazba těchto cel, založená na rozpětí dumpingu nebo na rozpětí podbízení, kde bylo zjištěno, že druhé z obou je nižší než rozpětí dumpingu, by měla být takováto:
Č í n a
Všichni ostatní vývozci _BAR_ 44,6 % _BAR_
K o r e a
Všichni ostatní vývozci _BAR_ 15,0 % _BAR_
M a l a j s i e
Všichni ostatní vývozci _BAR_ 25,1 % _BAR_
T h a j s k o Thomson Television (Thailand) Co. Ltd _BAR_ 3 % _BAR_
Všichni ostatní vývozci _BAR_ 29,8 % _BAR_
(234) Sazby antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti, uvedené v tomto nařízení, byly stanoveny na základě zjištění současného šetření.
Proto odrážejí situaci, zjištěnou během šetření vzhledem k těmto společnostem.
Tyto celní sazby (v protikladu k clům pro celou zemi, použitelným pro "všechny ostatní společnosti") jsou tedy použitelné výlučně na dovozy výrobků původem s dotyčné země a vyrobené těmito společnostmi a tudíž konkrétními uvedenými právnickými osobami.
Dovezené výrobky, vyrobené každou jinou společností, která není konkrétně uvedena názvem a adresou v tomto nařízení, včetně právnických osob spřízněných s konkrétně uvedenými, nemůže těžit z těchto sazeb a vztahuje se na ni celní sazba použitelná pro "všechny ostatní společnosti".
(235) Každý nárok, požadující použití těchto sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu právnické osoby nebo po zřízení nových výrobních nebo odbytových ekonomických subjektů) je třeba neprodleně zaslat Komisi [15] spolu se všemi významnými informacemi, zejména o každé změně činnosti společnosti spojené s výrobou, vnitrostátními a vývozními prodeji, které souvisejí např. s touto změnou názvu nebo touto změnou ve výrobních a odbytových ekonomických subjektech.
Pokud to je vhodné, Komise po konzultaci s poradním výborem pozmění v souladu s tím nařízení tak, že aktualizuje seznam společností, které mohou těžit z individuálních celních sazeb.
L. ZÁVAZKY
(236) Sedm čínských společností nabídlo společný závazek ve spojení s Čínskou obchodní komorou pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků (CCCME) ve smyslu čl. 8 odst.
1 základního nařízení. Nabídka závazku byla podpořena čínskými úřady.
Vyloučení škodlivého účinku dumpingu se dosahuje dvěma způsoby: jednak cenovým závazkem, který se vztahuje na dovozy až do dohodnutého mezního objemu a jednak clem podle hodnoty, ukládaným na dovozy přesahující a vyšší než tento mezní objem.
CCCME bude také Komisi poskytovat pravidelné a podrobné informace o vývozech do Společenství prováděných společnostmi, které předkládají společný závazek. To znamená, že tento závazek může Komise účinně sledovat.
Mimo to, podpora, poskytovaná čínskými úřady je taková, že riziko obcházení závazku je sníženo na minimum.
(237) Vzhledem k tomu je nabízený společný závazek považován za přijatelný a dotyčné společnosti a CCCME byly informovány o zásadních skutečnostech, úvahách a povinnostech, na kterých je jeho přijetí založeno.
(238) Aby bylo Komisi dále umožněno účinně sledovat shodu společností s jejich společným závazkem, když je příslušnému celnímu úřadu předložen požadavek na propuštění do volného oběhu, osvobození od antidumpingového cla musí být podmíněno předložením obchodní faktury, obsahující přinejmenším informace, uvedené v příloze I a osvědčení, vydaného Čínskou obchodní komorou pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků (CCCME), obsahujícího informace podle přílohy II.
Tato úroveň informací je nezbytná také k tomu, aby umožňovala celním úřadům zjistit dostatečně přesně, že zásilky odpovídají obchodním dokumentům.
Tam, kde takováto faktura předložena není, nebo neodpovídá výrobkům předvedeným celnímu úřadu, bude namísto toho splatné clo s příslušnou antidumpingovou sazbou.
(239) Je třeba poznamenat, že porušení nebo odstoupení od závazku nebo podezření na porušení ze strany kterékoli z dotyčných společností nebo CCCME se považuje za porušení závazku všemi signatáři, takže může být ukládáno antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení.
M. OSTATNÍ USTANOVENÍ
(240) Pro zajištění účinného výběru cla a s uvážením skutečnosti, zjištěné šetřením, že ve většině případů je původ BTV shodný s původem obrazovky, je třeba na dovozcích požadovat prohlášení o původu obrazovky.
Jestliže obrazovka má původ z Malajsie, Thajska, Čínské lidové republiky nebo Korejské republiky a BTV je původem z jiné země, než je země původu obrazovky, musí se na dovozci požadovat, aby předložil samostatné prohlášení o původu, vydané konečným výrobcem.
(241) Dovozci musí být informováni o následcích nespolupráce nebo nepředložení správných informací, když celní úřady stanoví původ BTV, tj. o použití nejlepších dostupných skutečností s tím následkem, že výsledek může být méně příznivý, než kdyby spolupracovali.
Dovozci musí být informování v případě, že předložené informace nebyly přijaty, a musí dostat příležitost podat další vysvětlení.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu barevných televizních přijímačů s úhlopříčkou větší než 15,5 cm, též s vestavěnými rozhlasovými přijímači nebo hodinami, jiných než obsahujících modem a počítačový operační systém (CTV), kódů KN ex85281252, (kód TARIC: 85281252*11), ex8528125456, ex85281258, ex8528ex8528121262 (kód TARIC: 85281254*10, 85281256*10, 85281258*10, 85281262*11 a 85281262*92) a ex85281266 (kód TARIC: 85281266*10), pocházející z Malajsie, Thajska, Čínské lidové republiky a Korejské republiky.
2. Sazby cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou tyto:
Korejská republika _BAR_ 15,0 _BAR_ 8900 _BAR_
s výjimkou dovozů, které jsou vyrobeny následujícími společnostmi a které podléhají těmto celním sazbám:
_BAR_ Clo (%) _BAR_ Dodatečný kód TARIC _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
1. Při předložení celního prohlášení pro propuštění do volného oběhu celnímu úřadu členského státu dovozce prohlásí původ obrazovky, vestavěné do BTV.
V případech, kdy má obrazovka původ v Malajsii, Thajsku, Čínské lidové republice nebo Korejské republice a BTV má původ v jiné zemi, než je země původu obrazovky, dovozce předloží také prohlášení o původu, vydané konečným výrobcem BTV v souladu s požadavky přílohy III.
2. Jestliže pozdější šetření celního úřadu členského státu nebo Komise Evropských společenství odhalí, že jakékoli prohlášení o původu v celním prohlášení pro propuštění do volného oběhu ve Společenství bylo nesprávné, nebo jestliže zaangažovaná strana ve stanovení původu odmítne přístup k informacím nebo dokumentaci, nezbytným pro nepreferenční původ BTV, ani je jinak neposkytne, může být jeho původ stanoven příslušnými orgány na základě nejlepších dostupných skutečností.
Tam, kde se zjistí, že kterákoli dotčená strana dodala falešné nebo zavádějící informace, k těmto informacím se nepřihlédne a mohou být využity dostupné skutečnosti.
Dotčené strany je třeba uvědomit o následcích nespolupráce.
3. Tam, kde informace předložené dotčenou stranou v souvislosti s tímto článkem nejsou ve všech ohledech ideální, má se k nim přesto přihlédnout za předpokladu, že žádné nedostatky nejsou takové, že by způsobily nemístné obtíže při dosahování přiměřeně přesných zjištění a že informace jsou patřičně předkládány včas a jsou ověřitelné a že strana jednala, jak byla nejlépe schopna.
4. Jestliže důkazy nebo informace nejsou přijaty, strana, která je poskytla, musí být okamžitě informována o důvodech nepřijetí a musí dostat příležitost poskytnout další vysvětlení v určené časové lhůtě.
Jestliže je toto vysvětlení považováno za neuspokojivé, musí být důvody odmítnutí takového důkazu nebo informací sděleny dotyčným stranám předtím, než je učiněno jakékoli konečné rozhodnutí.
Konečné rozhodnutí musí také obsahovat uvedení důvodů.
5. Jestliže je stanovení původu založeno na dostupných skutečnostech, musí být vždy, když je to proveditelné a s patřičným ohledem na časové lhůty šetření, zkontrolováno porovnáním s informacemi z jiných nezávislých zdrojů, které mohou být k dispozici, nebo informacemi od jiných dotčených stran, získanými během šetření.
6. Jestliže nějaká dotčená strana nespolupracuje, nebo spolupracuje pouze částečně, tak, že jsou významné informace odpírány, výsledek může být pro stranu méně příznivý, než kdyby spolupracovala.
Článek 3
1. Dovozy pod jedním z následujících kódů TARIC, které jsou vyrobeny a přímo vyvezeny (tj. dopraveny a fakturovány) některou z níže jmenovaných společností některé společnosti ve Společenství, která jedná jako dovozce, se osvobozují od antidumpingového cla, ukládaného podle článku 1, za předpokladu, že jsou dovezeny v souladu s odstavcem 2.
Země původu _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
2. Dovozy, uvedené v odstavci 1, se osvobozují od cla pod podmínkou, že:
a) při předložení prohlášení pro propuštění do volného oběhu je celním úřadům členského státu předložena obchodní faktura, obsahující přinejmenším informace uvedené v příloze I, stejně jako osvědčení vydané Čínskou obchodní komorou pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků (CCCME), obsahující přinejmenším informace podle přílohy II a
b) zboží prohlášené a předvedené celnímu úřadu odpovídá přesně popisu v obchodní faktuře a v osvědčení.
Článek 4
Řízení týkající se dovozů výrobků uvedených v čl. 1 odst. 2 a pocházejících ze Singapuru se zastavuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1580/2002
ze dne 4. září 2002,
kterým se podruhé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], ve znění nařízení (ES) č. 951/2002 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 8. července, 26. srpna a 3. září 2002 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznamu osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) Ummah Tameer E-Nau je v nařízení (ES) č. 881/2002 uveden jako fyzická osoba.
Avšak rozhodnutí Výboru pro sankce ze dne 24. prosince 2001, na kterém se zakládá tato položka, a konsolidovaný seznam vydaný Výborem pro sankce uvádějí, že Ummah Tameer E-Nau je právnická osoba, skupina nebo subjekt.
Protože účelem nařízení (ES) č. 881/2002 je pouze provést rozhodnutí OSN, je nezbytné a také vhodné, aby byl Ummah Tameer E-Nau uveden v příslušném oddíle seznamu.
(4) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Osoby, skupiny a subjekty uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do seznamu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 881/2002.
2. Následující osoby, skupiny a subjekty se ze seznamu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 881/2002 vypouštějí:
"Ali, Abdi Abdulaziz, Drabantvägen 21, 177 50 Spånga, Švédsko, narozen dne 1. ledna 1955.";
"Aden, Adirisak, Skäftingebacken 8, 163 67 Spånga, Švédsko, narozen dne 1. června 1968.";
"Hussein, Liban, 925, Washington Street, Dorchester, Massachussets, Spojené státy americké; 2019, Bank Street, Ontario, Ottawa, Kanada.";
"Jama, Garad (také znám jako Nor, Garad K.) (také znám jako Wasrsame, Fartune Ahmed), 2100, Bloomington Avenue, Minneapolis, Minnesota, Spojené státy americké; 1806, Riverside Avenue, 2. patro, Minneapolis, Minnesota; narozen dne 26. června 1974.";
"Aaran Money Wire Service, Inc., 1806, Riverside Avenue, druhé patro, Minneapolis, Minnesota, Spojené státy americké.";
"Barakat Enterprise, 1762, Huy Road, Columbus, Ohio, USA.";
"Global Service International, 1929, 5th Street, Suite 204, Minneapolis, Minnesota, Spojené státy americké."
3. V příloze I nařízení (ES) č. 881/2002 se položka "Ummah Tameer E-Nau (UTN), Street 13, Wazir Akbar Khan, Kábul Afghánistán, Pákistán" vypouští ze seznamu fyzických osob a doplňuje se do seznamu právnických osob, skupin a subjektů.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1592/2002
ze dne 15. července 2002
o společných pravidlech v oblasti civilního letectví a o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost letectví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V civilním letectví by měla být vždy zajištěna vysoká a jednotná úroveň ochrany evropských občanů přijetím společných bezpečnostních pravidel a opatření zajišťujících, že výrobky, osoby a organizace ve Společenství vyhovují těmto pravidlům a pravidlům přijatým k ochraně životního prostředí.
To přispěje k usnadnění volného pohybu zboží, osob a organizací v rámci vnitřního trhu.
(2) Proto mají výrobky letecké techniky podléhat osvědčování, aby bylo ověřeno, že vyhovují základním požadavkům na letovou způsobilost a ochranu životního prostředí vztahujícím se k civilnímu letectví.
Do jednoho roku od vstupu tohoto nařízení v platnost by měly být vypracovány vhodné základní požadavky zahrnující vydávání licencí k provozování letadel a letových posádek a toto nařízení by se mělo vztahovat na letadla třetích zemí a poté na jiné prvky v oblasti bezpečnosti civilního letectví.
(3) S cílem reagovat na rostoucí obavy o zdraví a pohodu cestujících během letů je nezbytné vyvíjet konstrukce letadel, které lépe chrání bezpečnost a zdraví cestujících.
(4) Měla by být neprodleně přijímána opatření na základě výsledků vyšetřování leteckých nehod, zejména vztahují-li se k vadné konstrukci letadla nebo provozním záležitostem, aby bylo obnovena důvěra zákazníků v leteckou dopravu.
(5) Úmluva o mezinárodním civilním letectví, podepsaná v Chicagu dne 7. prosince 1994 (dále jen "Chicagská úmluva"), jejímiž smluvními stranami jsou všechny členské státy, již stanoví minimální normy zajišťující bezpečnost civilního letectví a k němu se vztahující ochrany životního prostředí.
Základní požadavky Společenství a pravidla přijatá k jejich provádění by měly zajistit, aby členské státy plnily své závazky sjednané v Chicagské úmluvě, včetně závazků vůči třetím zemím.
(6) Výrobkům letecké techniky, součástem a zařízení má být vydáno osvědčení, jakmile je zjištěno, že vyhovují základním požadavkům na letovou způsobilost a ochranu životního prostředí stanoveným Společenstvím v souladu s normami Chicagské úmluvy.
Komise má být zmocněna k vypracování nezbytných prováděcích pravidel.
(7) Aby bylo dosaženo cílů Společenství v oblasti volného pohybu zboží, osob a služeb, jakož i cílů společné dopravní politiky, měly by členské státy bez dalších požadavků nebo hodnocení přijímat výrobky, součásti a zařízení, organizace nebo osoby, jimž bylo vydáno osvědčení v souladu s tímto nařízením a prováděcími pravidly k němu.
(8) Je třeba stanovit dostatečnou pružnost, která má být zajištěna při řešení zvláštních okolností, jako jsou naléhavá bezpečnostní opatření nebo nepředvídané či omezené provozní potřeby, a pro dosahování stejné úrovně bezpečnosti pomocí jiných prostředků.
Členské státy mají být oprávněné k udělování odchylek od požadavků tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu, pokud je působnost těchto odchylek přísně omezena a podléhají-li náležité kontrole Společenství.
(9) Splnění cílů tohoto nařízení lze účinně dosáhnout prostřednictvím spolupráce se třetími zeměmi.
V tom případě lze ustanovení tohoto nařízení a prováděcí pravidla k němu upravit prostřednictvím dohod uzavřených Společenstvím s těmito zeměmi.
Nejsou-li takové dohody, mělo by být členským státům nicméně povoleno, aby s výhradou náležité kontroly Společenstvím uznaly schválení, která třetí země udělila cizím výrobkům, součástem zařízení, organizacím a personálu.
(10) Je nezbytné stanovit vhodná opatření jak k zajištění nezbytné ochrany citlivých bezpečnostních údajů, tak k poskytnutí dostatečných informací veřejnosti, pokud jde o úroveň bezpečnosti civilního letectví a s ním související ochraně životního prostředí, přičemž je třeba zohlednit nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [4] a souvisejícím vnitrostátním právním předpisům.
(11) Všechny oblasti v působnosti tohoto nařízení je třeba lépe uspořádat, aby určité úkoly dnes plněné na úrovni Společenství nebo na vnitrostátní úrovni byly prováděné jediným specializovaným odborným subjektem.
Vzniká tedy v rámci dosavadní institucionální struktury a rovnováhy pravomocí ve Společenství potřeba zřídit Evropskou agenturu pro bezpečnost letectví, která bude v technických záležitostech nezávislá a bude mít právní, správní a finanční samostatnost.
K tomuto cíli je nezbytné a vhodné, aby byla subjektem Společenství, který má právní subjektivitu a vykonává prováděcí pravomoci svěřené mu tímto nařízením.
(12) Aby agentura mohla být Společenství řádně nápomocna, měla by jí být povoleno rozvíjet své odborné schopnosti ve všech aspektech bezpečnosti civilního letectví a ochrany životního prostředí, na které se vztahuje toto nařízení.
Měla by být nápomocna Komisi při přípravě nezbytných právních předpisů a pomáhat členskými státům a průmyslu při jejich provádění.
Měla by být schopna vydávat specifikace pro schvalování a pokyny, činit technické nálezy, vydávat požadovaná osvědčení a být nápomocna Komisi při kontrole uplatňování tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu, přičemž k plnění těchto úkolů by měla mít nezbytnou pravomoc.
(13) Komise a členské státy mají být zastoupeny ve správní radě, aby účinně kontrolovaly funkce agentury.
Správní radě by měly být svěřeny nezbytné pravomoci k sestavování rozpočtu, ověřování jeho plnění, přijímání příslušných finančních pravidel, zavedení průhledných pracovních postupů pro rozhodování agentury a jmenování výkonného ředitele.
Rovněž je vhodné, aby bylo agentuře povoleno provádět výzkum a organizovat náležitou spolupráci s Komisí a členskými státy.
Je žádoucí, aby agentura byla nápomocna Společenství a jeho členským státům v oblasti mezinárodních vztahů včetně harmonizace pravidel, uznávání schválení a technické spolupráce a aby byla oprávněna k navázání odpovídajících vztahů s leteckými úřady třetích zemí a mezinárodními organizacemi příslušnými v záležitostech v oblasti působnosti tohoto nařízení.
(14) Veřejný zájem vyžaduje, aby agentura při svých akcích týkajících se bezpečnosti vycházela pouze z nezávislých odborných posudků, za přísného uplatňování tohoto nařízení a pravidel přijatých Komisí k jeho provedení.
Proto by měla být všechna rozhodnutí agentury týkající se bezpečnosti učiněna výkonným ředitelem, který má mít dostatečnou pružnost k získávání doporučení a k organizování vnitřního chodu agentury.
Pokud však agentura vypracuje návrh pravidel obecné povahy, která mají být prováděna vnitrostátními orgány, musí mít členské státy možnost účastnit se se rozhodovacího procesu.
(15) Je nezbytné zajistit, aby osoby postižené rozhodnutím agentury mohly využít nezbytné opravné prostředky způsobem odpovídajícím zvláštní povaze oblasti letectví.
Vhodný mechanismus odvolání má být stanoven tak, aby rozhodnutí výkonného ředitele mohlo být předloženo k specializovanému odvolacímu senátu, jehož rozhodnutí by mohla následně být předmětem řízení před Soudním dvorem.
(16) Aby byla zaručena plná samostatnost a nezávislost agentury, měl by jí být přidělen samostatný rozpočet s příjmy pocházejícími hlavně z příspěvku Společenství a z poplatků placených uživateli systému.
Jde-li o příspěvek Společenství a jakékoli ostatní dotace hrazené ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, měl by být použitelný rozpočtový proces Společenství.
Revizi účtů by měl provádět Účetní dvůr.
(17) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijímána v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(18) Protože cílů navržené činnosti, zejména zřízení a jednotného uplatňování společných pravidel v oblasti civilního letectví a ochrany životního prostředí, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů celoevropské oblasti působnosti tohoto nařízení, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství v souladu se zásadou subsidiarity přijmout opatření podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(19) Před zřízením jakýchkoli místních úřadoven agentury by měla být stanovena obecná pravidla objasňující, jakým požadavkům je třeba vyhovět a jaký příspěvek musí zúčastněný členský stát poskytnout.
(20) Uznává se, že má být získána účast evropských zemí, které nejsou členy Evropské unie, aby se zajistil odpovídající celoevropský rozměr usnadňující zlepšení bezpečnosti civilního letectví v celé Evropě.
Evropské země, které uzavřely se Společenstvím dohody, jimiž se zavázaly provést a uplatňovat acquis communautaire v oblasti působnosti tohoto nařízení, by se měly způsobem určeným v rámci těchto dohod k úsilí Společenství připojit.
(21) Obecným cílem je, aby dosavadní funkce a úkoly členských států, včetně úkolů a funkcí plynoucích z jejich spolupráce prostřednictvím sdružených leteckých úřadů, byly na agenturu převedeny účinně, bez jakéhokoli snižování vysoké úrovně bezpečnosti a bez jakéhokoli nepříznivého vlivu na časové plány vydávání osvědčení.
Je třeba přijmout vhodná přechodná opatření.
(22) Toto nařízení stanoví náležitý a úplný rámec pro vydávání environmentálních osvědčení výrobků letecké techniky a pro definování a plnění společných technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví.
Směrnice Rady 80/51/EHS ze dne 20. prosince 1980 o omezování emisí hluku podzvukových letadel [6] a příloha II nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví [7] by proto měly být v patřičnou dobu zrušeny, aniž by byla dotčena platnost osvědčení výrobků, osob a organizací již vydaných v souladu s uvedenými právními akty.
(23) Toto nařízení se použije na jakoukoli jinou oblast se vztahem k bezpečnosti civilního letectví na základě budoucího návrhu Komise v souladu se Smlouvou,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ZÁSADY
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na
a) konstrukci, výrobu, údržbu a provoz výrobků letecké techniky, součástí a zařízení, jakož i na personál a organizace účastnící se konstrukce, výroby a údržby těchto výrobků, součástí a zařízení;
b) personál a organizace účastnící se provozu letadel.
2. Toto nařízení se nepoužije, pokud se výrobky, součásti, zařízení, personál a organizace uvedené v odstavci 1 zabývají vojenskými, celními, policejními nebo podobnými službami.
Členské státy se zavazují zajistit, aby tyto služby pokud možno braly patřičný ohled na cíle tohoto nařízení.
Článek 2
Cíle
1. Základním cílem tohoto nařízení je stanovit a udržovat vysokou a jednotnou úroveň bezpečnosti civilního letectví v Evropě.
2. V oblasti působnosti tohoto nařízení jsou mimo jiné cíle tyto:
a) zajistit vysokou a jednotnou úroveň ochrany životního prostředí;
b) usnadnit volný pohyb zboží, osob a služeb;
c) v procesech vydávání předpisů a osvědčení podporovat efektivnost nákladů a vyhýbat se duplicitám na vnitrostátní a evropské úrovni;
d) pomáhat členským státům v jejich závazcích podle Chicagské úmluvy vytvořením základu společného výkladu a jednotného provádění ustanovení uvedené úmluvy a zajištěním patřičného zohlednění jejích ustanovení v tomto nařízení a v prováděcích pravidlech k němu, a
e) podporovat na celém světě postoje Společenství v oblasti norem a pravidel pro bezpečnost civilního letectví při navazování vhodné spolupráce se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
3. Prostředky k dosahování cílů stanovených v odstavcích 1 a 2 jsou
a) vypracování, přijetí a jednotné uplatňování všech nezbytných aktů;
b) uznávání bez dodatečných požadavků osvědčení, licencí, schválení nebo jiných dokladů vydaných výrobkům, personálu a organizacím v souladu s tímto nařízením a prováděcími pravidly k němu;
c) zřízení nezávislé Evropské agentury pro bezpečnost letectví;
d) jednotné používání všech nezbytných aktů vnitrostátními leteckými úřady a agenturou v rámci jejích příslušných oblastí působnosti.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "soustavným dozorem" úkoly, které mají být plněny k ověření, že podmínky, za kterých bylo osvědčení uděleno, jsou nadále plněny v celém průběhu jeho období platnosti, a přijímání jakýchkoli bezpečnostních opatření;
b) "Chicagskou úmluvou" Úmluva o mezinárodním civilním letectví, podepsaná v Chicagu dne 7. prosince 1944, a její přílohy;
c) "výrobkem" letadlo, motor nebo vrtule;
d) "součástmi a zařízeními" jakýkoli přístroj, vybavení, mechanismus, součást, aparatura, součástka nebo příslušenství včetně spojovacího vybavení, které je využíváno nebo určeno k využití při provozu nebo řízení letadel za letu a je instalováno v letadle nebo k němu připojeno. Zahrnuje součásti trupu letadla, motoru nebo vrtule;
e) "vydáním osvědčení" každá forma uznání, že výrobek, součást nebo zařízení, organizace nebo osoba jsou v souladu s použitelnými požadavky, zejména ustanoveními tohoto nařízení a prováděcími pravidly k němu a vydání odpovídajícího osvědčení ověřujícího tento soulad;
f) "kvalifikovaným subjektem" organizace, která může plnit úkoly vydávání osvědčení pod kontrolou a v odpovědnosti agentury;
g) "osvědčením" jakékoli schválení, licence nebo jiný doklad vydaný jako výsledek vydávání osvědčení.
KAPITOLA II
ZÁKLADNÍ POŽADAVKY
Článek 4
Hlavní zásady a použitelnost
1. Letadla, včetně instalovaných výrobků, součástí a zařízení, která jsou:
a) konstruovaná nebo vyrobená organizací, ve které agentura nebo členský stát zajišťuje bezpečnostní dozor, nebo
b) registrovaná v členském státě, nebo
c) registrovaná ve třetí zemi a užívaná provozovatelem, pro kterého některý členský stát zajišťuje dozor nad provozem;
musí vyhovovat tomuto nařízení, pokud jejich zákonný bezpečnostní dozor není delegován na třetí zemi a nejsou využívána provozovatelem ze Společenství.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na letadla uvedená v příloze II.
3. Tímto nařízením nejsou dotčena práva třetích zemí vymezená v mezinárodních úmluvách, zejména v Chicagské úmluvě.
Článek 5
Letová způsobilost
1. Letadla uvedená v čl. 4 odst. 1 musí splňovat základní požadavky letové způsobilosti stanovené v příloze I.
2. Shoda letadel registrovaných v členském státě a výrobků, součástí a zařízení instalovaných v nich se stanoví v souladu s tímto:
a) výrobky mají osvědčení typu.
Osvědčení typu a vydání osvědčení změn tohoto osvědčení typu včetně doplňkových osvědčení typu je vydáno, prokáže-li žadatel, že výrobek splňuje základní požadavky pro vydávání osvědčení typu podle článku 15 stanoveným za účelem zajištění souladu se základními požadavky uvedenými v odstavci 1, a nevykazuje-li výrobek žádné rysy nebo charakteristiky, které by jej činily nezpůsobilým k provozu.
Osvědčení typu zahrnuje výrobek včetně jeho součástí a zařízení na něj instalovaných;
b) součástem a zařízením lze vydat zvláštní osvědčení, prokáže-li se, že vyhovují jednotlivým specifikacím letové způsobilosti stanoveným pro dosažení shody se základními požadavky podle odstavce 1;
c) každému letadlu lze vydat individuální osvědčení letové způsobilosti, prokáže-li se shoda s typovým provedením schváleným v osvědčení typu a příslušné dokumentaci a kontroly a zkoušky prokáží, že letadlo je ve stavu, který odpovídá bezpečnému provozu.
Toto osvědčení letové způsobilosti zůstává platné tak dlouho, dokud není pozastaveno, odvoláno nebo ukončeno a dokud je letadlo udržováno v souladu se základními požadavky na zachování letové způsobilosti podle bodu 1.d přílohy I a prováděcích pravidel zmíněných v odstavci 4;
d) organizace odpovědné za konstrukci, výrobu a údržbu výrobků, součástí a zařízení prokáží, že mají schopnosti a prostředky, aby dostály odpovědnosti související s jejich výsadními právy.
Není-li dohodnuto jinak, jsou tyto schopnosti a prostředky uznány schválením organizace.
Výsadní práva udělená schválené organizaci a oblast působnosti schválení jsou specifikovány v podmínkách schválení.
Dále:
e) lze požadovat, aby členové personálu odpovídající za uvedení výrobku, součásti nebo zařízení do provozu po údržbě, byli držiteli příslušného osvědčení (dále jen "osvědčení personálu");
f) schopnost organizací pro výcvik personálu údržby, aby dostály své odpovědnosti spojené s výsadními právy vztahujícími se k vydávání osvědčení podle písmene e), lze uznat schválením.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2
a) lze vydat povolení k letu, prokáže-li se, že letadlo je schopné bezpečně vykonat základní let.
Povolení se vydává s vhodnými omezeními, zejména v zájmu ochrany bezpečnosti třetích osob;
b) omezené osvědčení letové způsobilosti lze vydat letadlu, pro které nebylo vydáno osvědčení typu podle odst. 2 písm. a).
V tomto případě musí letadlo splňovat zvláštní technické podmínky letové způsobilosti a odchylky od základních požadavků podle odstavce 1 musí s ohledem na účel umožňovat zajištění dostatečné bezpečnosti.
Letadla přicházející v úvahu pro tato omezená osvědčení a omezení užívání budou vymezena v souladu s prováděcími pravidly podle odstavce 4;
c) odůvodňuje-li to počet letadel stejného typu přicházejících v úvahu pro omezené osvědčení letové způsobilosti, lze vydat omezené osvědčení typu a stanovit vhodné základní požadavky pro vydávání osvědčení typu.
4. Komise přijme postupem podle čl. 54 odst. 3 prováděcí pravidla k tomuto článku, přičemž upřesní zejména
a) podmínky pro určení základních požadavků pro vydávání osvědčení typu, použitelné pro určitý výrobek, a pro oznámení těchto požadavků žadateli;
b) podmínky pro určení podrobných specifikací letové způsobilosti, použitelných pro určité součásti a zařízení, a pro oznámení těchto specifikací žadateli;
c) podmínky pro určení zvláštních specifikací letové způsobilosti, použitelných pro určitá letadla přicházející v úvahu pro omezené osvědčení letové způsobilosti, a pro oznámení těchto specifikací žadateli;
d) podmínky pro vydání a rozšiřování předepsaných informací, aby bylo zajištěno zachování letové způsobilosti výrobků;
e) podmínky pro vydání, zachování, změnu, pozastavení nebo zrušení osvědčení typu, omezených osvědčení typu, schválení změn osvědčení typu, jednotlivých osvědčení letové způsobilosti, omezených osvědčení letové způsobilosti, povolení k letu a osvědčení pro výrobky, součásti nebo zařízení včetně
i) podmínek trvání platnosti těchto osvědčení a podmínek jejich prodloužení, je-li jejich platnost omezena;
ii) omezení pro vydání povolení k letu.
Omezení se týkají zejména
- účelu letu,
- vzdušného prostoru užitého pro let,
- kvalifikace letové posádky,
- přepravy jiných osob než letové posádky,
iii) letadel, která mohou využívat omezená osvědčení letové způsobilosti, a omezení s tím spojených;
f) podmínky pro vydání, zachování, změnu, pozastavení nebo zrušení schválení vydaných organizacím a požadovaných v souladu s odst. 2 písm. d) a f), a podmínky, za kterých tato schválení nemusí být vyžadována;
g) podmínky pro vydání, zachování, změnu, pozastavení nebo zrušení osvědčení personálu požadovaných v souladu s odst. 2 písm. e);
h) odpovědnosti držitele osvědčení;
i) jak se prokazuje shoda letadel podle odstavce 1 nezahrnutých do oblasti působnosti odstavce 2 nebo 3 se základními požadavky.
5. Při vypracovávání prováděcích pravidel podle odstavce 4 dbá Komise zejména na to, aby tato pravidla:
a) odrážela v současné době nejlepší technický stav a nejlepší praxi v oblasti letové způsobilosti;
b) brala v úvahu celosvětové zkušenosti s provozem letadel a vědecký a technický pokrok;
c) umožňovala bezprostřední reakci na zjištěné příčiny nehod a na vážné mimořádné události.
Článek 6
Základní požadavky na ochranu životního prostředí
1. Výrobky, součásti a zařízení musí vyhovovat požadavkům na ochranu životního prostředí obsaženým v příloze 16 Chicagské úmluvy ve znění z listopadu 1999, s výjimkou jejích dodatků.
2. Postupem podle čl. 54 odst. 3 lze odstavec 1 tohoto článku upravit, aby byl v souladu s následnými změnami Chicagské úmluvy a jejích příloh, které vstoupí v platnost po přijetí tohoto nařízení a budou použitelné ve všech členských státech, pokud tyto úpravy nerozšíří oblast působnosti tohoto nařízení.
3. Postupem podle čl. 54 odst. 3 Komise stanoví prováděcí pravidla k odstavci 1, přičemž podle potřeby využije obsah dodatků uvedených v odstavci 1.
Článek 7
Letecký provoz a vydávání licencí letové posádce
Pokud jde o základní zásady, použitelnost a základní požadavky v oblasti působnosti čl. 1 odst. 1 písm. b), podá Komise v tomto ohledu co nejdříve vhodné návrhy Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 8
Uznávání osvědčení
1. Členské státy bez dalších technických požadavků nebo vyhodnocování uznávají osvědčení vydaná v souladu s tímto nařízením.
Pokud je původní uznání vydáno k určitému účelu nebo účelům, každé následné uznání zahrnuje výlučně tentýž účel nebo účely.
2. Až do přijetí prováděcích pravidel podle čl. 5 odst. 4 a aniž je dotčen čl. 57 odst. 2 lze osvědčení, která nemohou být vydána v souladu s tímto nařízením, vydat na základě použitelných vnitrostátních předpisů.
Článek 9
Přijímání osvědčení vydaných třetí zemí
1. Odchylně od tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu může agentura nebo letecké úřady v členských státech podle dohod o uznávání uzavřených mezi Společenstvím a třetí zemí vydávat osvědčení na základě osvědčení vydaných leteckými úřady této třetí země.
2. a) Neuzavřelo-li Společenství dohodu, může členský stát nebo agentura před vstupem souvisejících ustanovení tohoto nařízení v platnost po oznámení Komisi a ostatním členským státům vydávat osvědčení na základě osvědčení vydaných příslušnými orgány třetí země na základě dohody uzavřené mezi tímto členským státem a danou třetí zemí.
Agentura může rovněž vydávat tato osvědčení v zastoupení kteréhokoli členského státu na základě dohody uzavřené jedním z členských států s danou třetí zemí.
b) Domnívá-li se Komise, že
- ustanovení dohody mezi členským státem a třetí zemí by nezajistilo úroveň bezpečnosti rovnocennou úrovni stanovené tímto nařízením a prováděcími pravidly k němu nebo že
- by tato dohoda vnášela mezi členské státy diskriminaci bez přesvědčivých bezpečnostních důvodů nebo by protiřečila zahraniční politice Společenství vůči určité třetí zemi,
může postupem podle čl. 54 odst. 2 požadovat, aby daný členský stát dohodu upravil nebo pozastavil její uplatňování nebo jí vypověděl ve shodě s článkem 307 Smlouvy.
c) Členské státy učiní nezbytná opatření, aby vypověděly dohody co nejdříve po vstupu dohody mezi Společenstvím a danou třetí zemí v platnost, pokud jde o oblasti působnosti posledně jmenované dohody.
Článek 10
Ustanovení o odchylkách
1. Toto nařízení a pravidla přijatá k jeho provedení nesmějí bránit členským státům, aby bezprostředně reagovaly na bezpečnostní problémy týkající se určitého výrobku, osoby nebo organizace, na které se vztahuje toto nařízení.
Je-li bezpečnostní problém důsledkem
a) nedostatečné úrovně bezpečnosti plynoucí z uplatňování tohoto nařízení nebo
b) nedostatků tohoto nařízení nebo prováděcích pravidlech k němu,
oznámí členské státy agentuře, Komisi a ostatním členským státům neprodleně přijatá opatření a jejich důvody.
54 odst. 3 Komise rozhodne, zda je trvalé uplatňování opatření přijatých ve shodě s odstavcem 1 odůvodněno nedostatečnou úrovní bezpečnosti nebo nedostatky v tomto nařízení nebo v prováděcích pravidlech k němu.
V tom případě přijme Komise rovněž nezbytná opatření za účelem změny daného pravidla.
Je-li zjištěno, že opatření členského státu nejsou odůvodněná, členský stát je zruší nebo změní.
3. Členské státy mohou od plnění základních požadavků stanovených v tomto nařízení a v prováděcích pravidlech k němu udělit odchylky v případě dočasných nepředvídaných naléhavých provozních okolností nebo provozních potřeb, není-li tím nepříznivě postižena úroveň bezpečnosti.
Agentuře, Komisi a ostatním členským státům jsou tyto odchylky oznámeny při opakování nebo jsou-li uděleny na dobu delší než dva měsíce.
4. Jsou-li opatření, o kterých rozhodl členský stát, méně omezující než použitelné předpisy Společenství, posoudí Komise, zda jsou odchylky v souladu se základním bezpečnostním cílem tohoto nařízení nebo jakékoli jiné právní normy Společenství. Nejsou-li udělené odchylky v souladu se základními bezpečnostními cíli tohoto nařízení nebo jakékoli jiné právní normy Společenství, přijme Komise rozhodnutí postupem podle čl. 54 odst. 4. V tom případě členský stát odchylku zruší.
5. Lze-li úrovně ochrany rovnocenné úrovni dosažené uplatňováním prováděcích pravidel k článkům 5 a 6 dosáhnout jinými prostředky, mohou členské státy bez diskriminace na základě státní příslušnosti udělovat schválení odchylně od těchto prováděcích pravidel.
V těchto případech oznámí daný členský stát Komisi úmysl toto schválení udělit a uvede důvody prokazující potřebu odchylky od daného pravidla a stanovené podmínky zajišťující dosažení rovnocenné úrovně ochrany.
6. Do tří měsíců poté, co členské státy podají Komisi oznámení v souladu s odstavcem 5, zahájí Komise řízení podle čl.
54 odst. 3 s cílem rozhodnout, zda schválení navržené v souladu s odstavcem 5 splňuje podmínky stanovené v uvedeném odstavci a zda může být uděleno.
V tom případě oznámí své rozhodnutí všem členským státům, které jsou rovněž oprávněny uplatnit uvedené opatření.
Na dané opatření se vztahuje článek 8. Odpovídající prováděcí pravidla lze rovněž změnit tak, aby odrážela toto opatření, přičemž se použijí průhledné postupy v souladu s článkem 43.
Článek 11
Informační síť
1. Komise, agentura a vnitrostátní letecké úřady si vyměňují veškeré informace jim dostupné v souvislosti s uplatňováním tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu.
Subjekty pověřené vyšetřováním nebo analýzou nehod a mimořádných událostí civilního letectví mají právo na přístup k uvedeným informacím.
2. Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům Komise, jak je vymezeno v nařízení (ES) č. 1049/2001, přijme Komise postupem podle čl. 54 odst. 3 z vlastního podnětu opatření, aby zúčastněným osobám byly předávány informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku. Tato opatření, která mohou být hromadná nebo individuální, jsou založena na potřebě
a) poskytnout osobám a organizacím informace, které potřebují k zlepšení bezpečnosti letectví;
b) omezit šíření informací na to, co je vyloženě nutné pro účely uživatelů, aby byla zajištěna dostatečná důvěrnost uvedených informací.
3. Vnitrostátní letecké úřady přijmou v souladu s vnitrostátními právními předpisy nezbytná opatření k zajištění dostatečné důvěrnosti informací, které získávají na základě odstavce 1.
4. V zájmu informování veřejnosti o obecné úrovni bezpečnosti zveřejňuje agentura každý rok bezpečnostní zprávu.
KAPITOLA III
EVROPSKÁ AGENTURA PRO BEZPEČNOST LETECTVÍ
ODDÍL 1
ÚKOLY
Článek 12
Zřízení a funkce agentury
1. Pro účely provádění tohoto nařízení se zřizuje Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen "agentura").
2. Pro účely zajištění řádného působení a rozvoje bezpečnosti civilního letectví agentura
a) se zabývá všemi úkoly, pokud jde o záležitosti v oblasti působnosti čl. 1 odst. 1, a zaujímá k nim stanoviska;
b) je nápomocna Komisi při přípravě opatření, která mají být přijata pro provedení tohoto nařízení. Obsahují-li tato opatření technická pravidla a zejména pravidla týkající se konstrukce, typu a provozních hledisek, nesmí Komise změnit jejich obsah bez předchozí koordinace s agenturou. Agentura rovněž poskytne Komisi nezbytnou technickou, vědeckou a správní podporu k plnění jejích úkolů;
c) přijímá nezbytná opatření v rámci svých pravomocí svěřených jí tímto nařízením nebo jinými právními předpisy Společenství;
d) provádí kontroly a šetření nutné k plnění svých úkolů;
e) v oblasti působnosti vykonává v zastoupení členských států funkce a úkoly pro ně vyplývající z použitelných mezinárodních smluv, zejména Chicagské úmluvy.
Článek 13
Opatření agentury
Agentura podle potřeby
a) vydává stanoviska určená Komisi;
b) vydává specifikace pro vydání osvědčení, včetně kodexů letové způsobilosti a přijatelných prostředků prokazování shody, jakož i veškeré pokyny pro uplatňování tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu;
c) přijímá požadovaná rozhodnutí pro použití článků 15, 45 a 46.
Článek 14
Stanoviska, specifikace pro vydání osvědčení a pokyny
1. Aby agentura mohla být nápomocná Komisi při přípravě návrhů základních zásad, použitelnosti a základních požadavků, které mají být předloženy Evropskému parlamentu a Radě a při přijímání prováděcích pravidel vypracuje sama návrhy těchto materiálů.
Návrhy agentura předkládá Komisi jako svá stanoviska.
2. V souladu s článkem 43 a prováděcími pravidly přijatými Komisí vypracuje agentura k použití v postupu vydávání osvědčení
a) specifikace pro vydání osvědčení, včetně kodexů letové způsobilosti a přijatelných prostředků prokazování shody;
b) pokyny.
Tyto dokumenty odrážejí současný nejlepší technický stav a nejlepší praxi v dané oblasti a jsou aktualizovány s ohledem na celosvětové zkušenosti s provozem letadel a na vědecký a technický pokrok.
Článek 15
Vydávání osvědčení letové způsobilosti a environmentálních osvědčení
1. S ohledem na výrobky, součásti a zařízení podle čl. 4 odst. 1, pokud je to vhodné a podle specifikace v Chicagské úmluvě nebo v jejích přílohách, vykonává agentura v zastoupení členských států funkce a úkoly státu týkající se konstrukce, výroby nebo registrace, vztahují-li se na schválení konstrukce. K tomuto cíli agentura zejména
a) pro každý výrobek, pro který je požadováno osvědčení typu nebo změna osvědčení typu, určí a oznámí základ pro vydávání osvědčení typu.
Základ pro vydávání osvědčení se skládá z použitelného kodexu letové způsobilosti, z ustanovení, pro která byla přijata rovnocenná úroveň bezpečnosti, a ze zvláštních jednotlivých technických specifikací, které jsou nezbytné, pokud na základě konstrukčních znaků určitého výrobku nebo na základě provozní praxe jsou ustanovení kodexu letové způsobilosti nedostatečná nebo nevhodná k zajištění shody se základními požadavky;
b) pro každý výrobek, pro který je požadováno omezené osvědčení letové způsobilosti, určí a oznámí zvláštní specifikace letové způsobilosti;
c) pro každou součást nebo zařízení, pro které je požadováno osvědčení, určí a oznámí jednotlivé specifikace letové způsobilosti;
d) pro každý výrobek, pro který je v souladu s článkem 6 požadováno vydání environmentálních osvědčení, určí a oznámí příslušné požadavky na životní prostředí;
e) sama nebo prostřednictvím vnitrostátních leteckých úřadů nebo kvalifikovaných subjektů provádí technické kontroly související s vydáváním osvědčení výrobkům, součástem a zařízení;
f) vydává odpovídající typová osvědčení nebo související změny;
g) vydává osvědčení pro součásti a zařízení;
h) vydává příslušná environmentální osvědčení;
i) mění, pozastavuje nebo ruší veškerá osvědčení, pokud podmínky, za nichž byla vydána, nejsou nadále splněny nebo pokud právnická nebo fyzická osoba držící osvědčení neplní závazky jí uložené tímto nařízením nebo prováděcími pravidly k němu;
j) zajistí zachování funkcí letové způsobilosti souvisejících s výrobky, součástmi nebo zařízeními, kterým vydala osvědčení, včetně bezodkladné reakce na bezpečnostní problém, a vydávání a rozšiřování vhodných předepsaných informací.
2. Pokud jde o organizace, agentura
a) sama nebo prostřednictvím vnitrostátních leteckých úřadů nebo kvalifikovaných subjektů vede kontroly a revize organizací, kterým vydává osvědčení;
b) vydává a prodlužuje schválení
i) konstrukčním organizacím nebo
ii) výrobním organizacím umístěným na území členských států, pokud o to požádá dotčený členský stát nebo
iii) výrobním a údržbářským organizacím umístěným mimo území členských států;
c) mění, pozastavuje nebo ruší schválení dané organizace, pokud podmínky, za nichž bylo vydáno, nejsou nadále splněny, nebo pokud daná organizace neplní závazky jí uložené tímto nařízením nebo prováděcími pravidly k němu.
Článek 16
Kontrola uplatňování pravidel
1. V oblasti působnosti čl. 1 odst. 1 provádí agentura normalizační inspekce za účelem sledovat uplatňování tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu vnitrostátními leteckými úřady a podává o tom Komisi zprávu.
2. Agentura provádí s ohledem na cíle stanovené v článku 2 technická šetření za účelem sledovat účinnost uplatňování tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu.
3. Agentura je konzultována a vydává pro Komisi stanoviska pro účely článku 10.
4. Pracovní postupy agentury pro plnění úkolů podle odstavců 1, 2 a 3 podléhají požadavkům, které budou přijaty postupem podle čl. 54 odst. 2, při zohlednění zásad stanovených v článcích 43 a 44.
Článek 17
Výzkum
1. Agentura může rozvíjet a financovat výzkum, pokud se výslovně omezuje na zdokonalení činností v oblasti její působnosti, aniž je dotčeno právo Společenství.
2. Agentura koordinuje svůj výzkum a vývojové činnosti s výzkumem a vývojovými činnostmi Komise a členských států tak, aby zajistila, že politiky a akce jsou vzájemně návazné.
3. Výsledky výzkumu financovaného agenturou se zveřejňují, neprohlásí-li je za důvěrné.
Článek 18
Mezinárodní vztahy
1. V souladu s právními předpisy Společenství je agentura nápomocna Společenství a jeho členským státům v jejich vztazích se třetími zeměmi.
Zejména je nápomocna při harmonizaci pravidel a vzájemného uznávání, jde-li o schválení dosvědčující uspokojivé uplatňování pravidel.
2. V souladu se souvisejícími ustanoveními Smlouvy může agentura spolupracovat s leteckými úřady třetích zemí a s mezinárodními organizacemi příslušnými pro záležitosti v oblasti působnosti tohoto nařízení, a to v rámci pracovních dohod s nimi uzavřených.
3. Agentura je členským státům nápomocna v plnění jejich mezinárodních povinností, zejména těch, které vyplývají z Chicagské úmluvy.
ODDÍL II
VNITŘNÍ STRUKTURA
Článek 19
Právní postavení, umístění, místní úřadovny
1. Agentura je institucí Společenství.
Má právní subjektivitu.
2. V každém členském státě požívá agentura nejrozsáhlejší způsobilosti k právním úkonům, jakou přiznávají právní předpisy daného členského státu právnickým osobám.
Zejména může nabývat a zcizovat movitý nebo nemovitý majetek a může vystupovat před soudem.
3. Agentura může zřizovat své místní úřadovny v členských státech s výhradou jejich souhlasu.
4. Agenturu zastupuje její výkonný ředitel.
Článek 20
Zaměstnanci
1. Pro zaměstnance agentury platí služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a pravidla společně přijatá orgány Evropských společenství za účelem uplatňování tohoto služebního řádu a pracovního řádu, aniž je dotčeno použití článku 33 tohoto nařízení na členy odvolacích senátů.
2. Aniž je dotčen článek 30, vykonává agentura ve vztahu ke svým zaměstnancům pravomoci, které služební řád a pracovní řád svěřují orgánu oprávněnému ke jmenování.
3. Zaměstnanci agentury sestávají z přísně omezeného počtu úředníků přidělených nebo dočasně převedených Komisí nebo členskými státy pro plnění řídicích funkcí.
Ostatní zaměstnance změstnává agentura podle svých potřeb k vykonávání svých úkolů.
Článek 21
Výsady a imunity
Na agenturu se vztahuje protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 22
Odpovědnost
1. Smluvní odpovědnost agentury se řídí právem použitelným pro smlouvu, o kterou se jedná.
2. Soudní dvůr Evropských společenství je příslušný rozhodovat na základě jakékoli rozhodčí doložky obsažené ve smlouvě uzavřené agenturou.
3. V případě mimosmluvní odpovědnosti agentura v souladu se základními zásadami společnými právním řádům členských států nahrazuje jakoukoli škodu způsobenou jejími útvary nebo jejími pracovníky při plnění jejich povinností.
4. Soudní dvůr je příslušný pro spory vztahující se k náhradě škody podle odstavce 3.
5. Osobní odpovědnost zaměstnanců agentury vůči agentuře je upravena služebním řádem nebo pracovním řádem vztahujícím se na tyto zaměstnance.
Článek 23
Zveřejňování dokumentů
1. Aniž jsou dotčena rozhodnutí přijatá na základě článku 290 Smlouvy, jsou v úředních jazycích Společenství vyhotovovány tyto dokumenty:
a) bezpečnostní zpráva uvedená v čl. 11 odst. 4;
b) stanoviska podávaná Komisi na základě čl. 14 odst. 1;
c) výroční souhrnná zpráva a plán práce podle čl. 24. odst. 2 písmena b) a c).
2. Překladatelské služby požadované pro činnost agentury poskytuje překladatelské středisko institucí Evropské unie.
Článek 24
Pravomoci správní rady
1. Agentura má správní radu.
2. Správní rada
a) v souladu s článkem 30 jmenuje výkonného ředitele a na základě návrhu výkonného ředitele jmenuje ředitele;
b) před 31. březnem každého roku schvaluje souhrnnou zprávu agentury za předchozí rok a předává ji Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a členským státům;
c) před 30. zářím každého roku a po obdržení stanoviska Komise schvaluje plán práce agentury na příští rok a předává jej Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a členským státům; tento plán práce je schvalován, aniž je dotčen roční rozpočtový proces Společenství a legislativní program Společenství v souvisejících oblastech bezpečnosti letectví;
d) po dohodě s Komisí schvaluje pokyny pro přidělování úkolů pro vydávání osvědčení vnitrostátním leteckým úřadům nebo kvalifikovaným subjektům;
e) stanoví rozhodovací postupy výkonného ředitele podle článků 43 a 44;
f) vykonává funkce vztahující se k rozpočtu agentury podle článků 48, 49 a 52;
g) jmenuje členy odvolacího orgánu podle článku 32;
h) vykonává disciplinární funkci vůči výkonnému řediteli a s jeho souhlasem též vůči ředitelům;
i) vydává stanovisko o úpravě poplatků a plateb podle čl. 53 odst. 1;
j) přijímá svůj jednací řád;
k) rozhoduje o jazykové úpravě platné pro agenturu;
l) podle potřeby doplňuje seznam dokumentů uvedený v čl. 23 odst. 1;
m) stanoví organizační strukturu agentury a schvaluje personální politiku agentury.
3. Správní rada může podávat výkonnému řediteli doporučení ohledně jakékoli záležitosti výslovně se týkající strategického rozvoje bezpečnosti letectví, včetně výzkumu definovaného v článku 17.
4. Správní rada zřídí poradní orgán zúčastněných osob, který konzultuje před přijetím rozhodnutí v oblastech podle odst.
2 písm. c), e), f) a i). Správní rada může rovněž rozhodnout o konzultaci s poradním orgánem ohledně otázek podle odstavců 2 a 3.
Správní rada není stanoviskem poradního orgánu vázána.
Článek 25
Složení správní rady
1. Správní rada se skládá z jednoho zástupce každého členského státu a jednoho zástupce Komise.
Proto každý členský stát a Komise jmenuje jednoho člena správní rady a jednoho náhradníka, který tohoto člena zastupuje v jeho nepřítomnosti.
Funkční období trvá pět let.
Funkční období je obnovitelné.
2. Případná účast zástupců evropských třetích zemí a její podmínky jsou stanoveny v dohodách uvedených v článku 55.
Článek 26
Předsednictví správní rady
1. Správní rada volí ze svých členů předsedu a místopředsedu.
Je-li předsedovi zabráněno věnovat se svým povinnostem, jeho místo z úřední moci zaujme místopředseda.
2. Funkční období předsedy a místopředsedy uplyne, jakmile skončí jejich členství ve Správní radě.
S výhradou tohoto ustanovení trvá funkční období předsedy nebo místopředsedy tři roky.
Funkční období jsou obnovitelná.
Článek 27
Schůze
1. Schůze správní rady svolává její předseda.
2. Výkonný ředitel agentury se účastní jednání.
3. Správní rada koná řádné schůze pravidelně dvakrát ročně.
Navíc se schází z podnětu předsedy nebo na žádost nejméně jedné třetiny svých členů.
4. Správní rada může přizvat jakoukoli osobu, jejíž stanovisko může být důležité, aby se zúčastnila jejích schůzí jako pozorovatel.
5. Členům správní rady mohou být s výhradou jednacího řádu nápomocni poradci nebo odborníci.
6. Sekretariát správní rady zajišťuje agentura.
Článek 28
Hlasování
1. Aniž je dotčen čl. 30 odst. 1, přijímá správní rada svá rozhodnutí dvoutřetinovou většinou hlasů svých členů. Na požádání člena správní rady se rozhodnutí podle čl. 24 odst. 2 písm. k) přijímá jednomyslně.
2. Každý člen má jeden hlas.
Výkonný ředitel agentury nehlasuje.
V nepřítomnosti člena je k výkonu hlasovacího práva oprávněn jeho náhradník.
3. Jednací řád stanoví podrobnější uspořádání hlasování, zejména podmínky pro jednání člena v zastoupení jiného člena a jakékoli případné požadavky na usnášeníschopnost.
Článek 29
Funkce a pravomoci výkonného ředitele
1. Agenturu řídí výkonný ředitel, který je při výkonu svých funkcí zcela nezávislý.
Aniž jsou dotčeny příslušné pravomoci Komise a správní rady, nevyhledává ani nepřijímá výkonný ředitel žádné pokyny od jakékoli vlády ani od jakéhokoli jiného subjektu.
2. Evropský parlament nebo Rada může vyzvat výkonného ředitele agentury k podání zprávy o výkonu jeho úkolů.
3. Výkonný ředitel má tyto funkce a pravomoci:
a) schvalovat opatření agentury definovaná v článcích 13 a 15 v mezích stanovených tímto nařízením, prováděcími pravidly k němu a veškerými použitelnými právními předpisy;
b) rozhodovat o kontrolách a vyšetřováních stanovených v článcích 45 a 46;
c) přidělovat vnitrostátním leteckým úřadům nebo kvalifikovaným subjektům úkoly při vydávání osvědčení podle pokynů správní rady;
d) vykonávat jakékoli mezinárodní funkce a technickou spolupráci s třetími zeměmi v souladu s článkem 18;
e) činit jakékoli nezbytné kroky k zajištění chodu agentury v souladu s tímto nařízením, včetně přijímání vnitřních správních pokynů a zveřejňování oznámení;
f) připravovat každý rok návrh souhrnné zprávy a překládat ji správní radě;
g) ve vztahu k zaměstnancům vykonávat pravomoci stanovené v čl. 20 odst. 2;
h) v souladu s článkem 48 sestavovat odhady příjmů a výdajů agentury a v souladu s článkem 49 odpovídat za plnění rozpočtu;
i) přenášet své pravomoci na zaměstnance agentury s výhradou pravidel, která budou přijata postupem podle čl. 54 odst. 2;
j) se souhlasem správní rady přijímat rozhodnutí o zřízení místních úřadoven v členských státech podle čl. 19 odst. 3.
Článek 30
Jmenování vyšších úředníků
1. Výkonného ředitele agentury jmenuje správní rada na základě zásluh a doložené způsobilosti a zkušenosti vztahující se k civilnímu letectví, nebo jej správní rada propouští na návrh Komise.
Správní rada přijímá rozhodnutí tříčtvrtinovou většinou hlasů všech svých členů.
2. Výkonnému řediteli může být nápomocen jeden nebo dva ředitelé.
Je-li výkonný ředitel nepřítomen nebo nezpůsobilý, zaujme jeden z ředitelů jeho místo.
3. Ředitele agentury jmenuje a propouští na základě jejich odborné způsobilosti vztahující se k civilnímu letectví správní rada na návrh výkonného ředitele.
4. Funkční období výkonného ředitele a ředitelů trvá pět let.
Funkční období je obnovitelné.
Článek 31
Pravomoci odvolacích senátů
1. V rámci agentury působí jeden nebo více odvolacích senátů.
2. Odvolací senát nebo odvolací senáty rozhodují o odvoláních proti rozhodnutím podle článku 35.
3. Odvolací senát nebo odvolací senáty jsou svolávány podle potřeby. O počtu odvolacích senátů a o přidělování úkolů senátům rozhoduje Komise postupem podle čl. 54 odst. 3.
Článek 32
Složení odvolacích senátů
1. Odvolací senát se skládá z předsedy a dvou dalších členů.
2. Předseda a dva členové mají náhradníky, kteří je zastupují v nepřítomnosti.
3. Předsedu, ostatní členy a jejich náhradníky jmenuje správní rada ze seznamu kvalifikovaných kandidátů schválených Komisí.
4. Správní rada může pro určitý případ přizvat nejvíce dva další členy z výše uvedeného seznamu, pokud se domnívá, že to vyžaduje povaha odvolání.
5. Kvalifikace požadovaná pro členy každého odvolacího senátu, pravomoci jednotlivých členů v přípravné fázi rozhodování a hlasovací podmínky určuje Komise v souladu s postupem podle čl. 54 odst. 3.
Článek 33
Členové odvolacího senátu
1. Funkční období členů odvolacího senátu včetně předsedy a jejich náhradníků trvá pět roků.
Funkční období je obnovitelné.
2. Členové odvolacího senátu jsou nezávislí.
Při rozhodování nejsou vázáni žádnými pokyny.
3. Členové odvolacích senátů nesmějí v agentuře vykonávat žádné jiné funkce.
Funkci člena odvolacího senátu lze vykonávat na částečný úvazek.
4. Členové odvolacích senátů nemohou být během svého funkčního období odvoláni ani ze své funkce, ani vyškrtnuti ze seznamu, nejsou-li pro odvolání nebo vyškernutí závažné důvody a Komise tak nerozhodne po obdržení stanoviska správní rady.
Článek 34
Vyloučení a námitky
1. Členové odvolacích senátů se nesmějí účastnit žádného odvolacího řízení, mají-li na něm osobní zájem nebo jestliže se ho zúčastnili jako zástupci jednoho z účastníků tohoto řízení nebo jestliže se podíleli na rozhodnutí, které je předmětem odvolání.
2. Domnívá-li se z jednoho důvodů uvedeného v odstavci 1 nebo z jiného důvodu člen odvolacího senátu, že se nemá zúčastnit určitého odvolacího řízení, informuje o tom správní radu.
3. Proti členům odvolacích senátů může kterýkoli účastník odvolacího řízení vznést námitky z kteréhokoli důvodu uvedeného v odstavci 1 nebo z důvodů podezření z podjatosti.
Námitka není přípustná, jestliže účastník odvolacího řízení učinil procesní úkon, i když mu byl znám důvod pro námitku.
Žádná námitka nesmí být založena na státní příslušnosti členů.
4. V případech uvedených v odstavcích 2 a 3 odvolací senáty rozhodnou o přijatých opatřeních bez účasti daného člena.
Pro účely přijetí tohoto rozhodnutí je v odvolacím senátu dotyčný člen nahrazen svým náhradníkem.
Článek 35
Rozhodnutí podléhající odvolání
1. Odvolání lze podat proti rozhodnutí agentury přijatý na základě článků 15, 46 nebo 53.
2. Odvolání podané podle odstavce 1 nemá odkladný účinek.
Agentura však může pozastavit uplatňování daného rozhodnutí, umožňují-li to podle jejího názoru okolnosti.
3. Odvolání proti rozhodnutí, které neukončuje řízení ve vztahu k jednomu z účastníků, lze podat jen ve spojení s odvoláním proti konečnému rozhodnutí, pokud se v rozhodnutí neuvádí možnost samostatného odvolání.
Článek 36
Osoby oprávněné k odvolání
Každá fyzická nebo právnická osoba se může odvolat proti rozhodnutí určeném této osobě nebo proti rozhodnutí, které má sice formu rozhodnutí určeného jiné osobě, ale přímo a jednotlivě se této osoby týká.
Účastníci řízení mohou být účastníky odvolacích řízení.
Článek 37
Lhůta a forma
Odvolání spolu s odůvodněním se podává agentuře písemně do dvou měsíců od oznámení o opatření vůči dané osobě, a není-li oznámeno, ode dne, kdy se o tomto opatření uvedená osoba dozví.
Článek 38
Předběžná revize
1. Považuje-li výkonný ředitel odvolání za přípustné a odůvodněné, rozhodnutí opraví.
Toto ustanovení se nepoužije, stojí-li odvolávající se v řízení proti jinému účastníku.
2. Není-li do jednoho měsíce po obdržení prohlášení o důvodech pro odvolání rozhodnutí opraveno, rozhodne agentura bezodkladně, zda pozastaví uplatňování rozhodnutí v souladu s čl. 35 odst. 2 druhou větou, a postoupí odvolání odvolacímu senátu.
Článek 39
Přezkum odvolání
1. Je-li odvolání přípustné, odvolací senát přezkoumá jeho důvody.
2. Při přezkumu odvolání odvolací senát jedná rychle.
Tak často, jak je to nutné, vyzývá účastníky odvolacího řízení, aby ve stanovených lhůtách zaujali stanoviska ke sdělením, která jim vydává, nebo ke sdělením ostatních účastníků odvolacího řízení.
Účastníci odvolacího řízení jsou oprávněni přednést ústní připomínky.
Článek 40
Rozhodnutí o odvolání
Odvolací senát může vykonávat veškeré pravomoci spadající do působnosti agentury nebo může vrátit případ příslušnému orgánu agentury.
Ten je vázán rozhodnutím odvolacího senátu.
Článek 41
Jednání před Soudním dvorem
1. Proti každému rozhodnutí agentury lze podat žalobu k Soudnímu dvoru ve lhůtách a za podmínek stanovených v článku 230 Smlouvy.
2. Nepřijme-li agentura rozhodnutí, lze podle článku 232 Smlouvy podat k Soudnímu dvoru žalobu pro nečinnost.
3. Agentura přijme nezbytná opatření vyplývající z rozsudku Soudního dvora.
Článek 42
Přímá žaloba
Členské státy a orgány Společenství mohou proti rozhodnutí agentury podat Soudnímu dvoru přímou žalobu.
ODDÍL III
ZPŮSOB PRÁCE
Článek 43
Postupy vypracovávání stanovisek, specifikací pro vydávání osvědčení a pokynů
1. Správní rada co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost stanoví průhledné postupy pro vydávání stanovisek, specifikací pro vydávání osvědčení a pokynů podle čl. 13 písm. a) a b).
Tyto postupy
a) čerpají ze zkušeností dostupných u leteckých úřadů členských států;
b) podle potřeby využívají vhodné odborníky daných zúčastněných osob;
c) zajistí, aby agentura zveřejňovala dokumenty a na širokém základě konzultovala zúčastněné osoby podle časového plánu a postupu, který zahrnuje povinnost agentury zaujmout písemné stanovisko k postupu konzultace.
2. Agentura pro účely vypracování stanovisek, specifikací a pokynů, které mají být uplatňovány členskými státy, v souladu s článkem 14 stanoví postup konzultací členských států.
Za tímto účelem může vytvořit pracovní skupinu, do které je každý členský stát oprávněn jmenovat jednoho odborníka.
3. Opatření uvedená v čl. 13 písm. a) a b) a postupy stanovené v souladu s odstavcem 1 tohoto článku jsou zveřejňovány v úřední publikaci agentury.
4. Zvláštní postupy jsou stanoveny k řešení bezprostředních opatření, která má agentura přijmout, aby reagovala na bezpečnostní problém a informovala zúčastněné osoby o opatřeních, která mají přijmout.
Článek 44
Postupy přijímání rozhodnutí
1. Správní rada stanoví průhledné postupy přijímání jednotlivých rozhodnutí podle čl. 13 písm. c).
Tyto postupy zajistí
a) poskytnutí slyšení fyzickým nebo právnickým osobám, kterým je rozhodnutí určeno, a všem ostatním osobám přímo nebo nepřímo rozhodnutím dotčených;
b) aby fyzickým nebo právnickým osobám bylo rozhodnutí oznámeno a bylo zveřejněno;
c) aby fyzické nebo právnické osoby, kterým je rozhodnutí určeno, a všichni ostatní účastníci řízení byli informováni o opravných prostředcích dostupných těmto osobám podle tohoto nařízení;
d) aby rozhodnutí obsahovalo odůvodnění.
2. Správní rada rovněž stanoví postupy vymezující podmínky, za kterých jsou rozhodnutí oznamována, přičemž bere patřičný ohled na postup odvolání.
3. Zvláštní postupy jsou stanoveny k řešení bezprostředních opatření, která má agentura přijmout, aby reagovala na bezpečnostní problém a informovala zúčastněné osoby o opatřeních, která mají přijmout.
Článek 45
Inspekce členských států
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci svěřené Smlouvou Komisi, je agentura nápomocna Komisi při kontrole uplatňování tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu tím, že podle čl. 16 odst. 1 v příslušných orgánech členských států provádí normalizační inspekce. Úředníci pověření podle tohoto nařízení jsou v koordinaci s vnitrostátními orgány takto zmocněni, aby v souladu s právními předpisy daného členského státu
a) zkoumali příslušné záznamy, údaje, postupy a jakýkoli jiný materiál významný pro dosažení bezpečnostní úrovně letectví v souladu s tímto nařízením;
b) pořizovali kopie nebo výpisy z těchto záznamů, údajů, postupů a ostatních materiálů;
c) požadovali ústní vysvětlení na místě;
d) vstupovali do veškerých dotčených objektů, pozemků nebo dopravních prostředků.
2. Úředníci agentury pověření těmito inspekcemi se při výkonu svých pravomocí prokazují písemným zmocněním, které vymezuje předmět a účel inspekce a datum, kdy má začít.
V dostatečné lhůtě před inspekcí informuje agentura daný členský stát o inspekci a o totožnosti pověřených úředníků.
3. Daný členský stát se inspekcím podrobí a zajistí, aby se zúčastněné orgány nebo osoby inspekci rovněž podrobily.
4. Vyžaduje-li inspekce podle tohoto článku inspekci podniku nebo sdružení podniků, použije se článek 46. Klade-li podnik této inspekci překážky, poskytne daný členský stát úředníkům pověřeným agenturou nezbytnou pomoc k jejímu provedení.
5. Zprávy vypracované v rámci uplatňovaní tohoto článku jsou dostupné v úředním jazyce nebo jazycích členského státu, kde byla inspekce provedena.
Článek 46
Vyšetřování podniků
1. Pro uplatnění článku 15 může agentura veškeré nezbytné vyšetřování v podnicích provádět sama nebo vyšetřováním pověřovat vnitrostátní letecké úřady nebo kvalifikované subjekty.
Vyšetřování jsou prováděna v souladu s platnými právními předpisy členských států, ve kterých mají být uskutečňována.
Za tímto účelem jsou osoby oprávněné podle tohoto nařízení zmocněny, aby
a) zkoumaly příslušné záznamy, údaje, postupy a jakýkoli jiný materiál významný pro vykonávání úkolů agentury;
b) pořizovaly kopie nebo výpisy z těchto záznamů, údajů, postupů a ostatních materiálů;
c) požadovaly ústní vysvětlení na místě;
d) vstupovaly do veškerých dotčených objektů, pozemků nebo dopravních prostředků.
2. Osoby oprávněné za účelem těchto vyšetřování se při výkonu svých pravomocí prokazují písemným zmocněním, které vymezuje předmět a účel vyšetřování a datum, kdy má začít.
3. V dostatečné lhůtě před vyšetřováním informuje agentura daný členský stát, na jehož území má být vyšetřování provedeno, o totožnosti pověřených osob.
Na žádost agentury jsou úředníci daného členského státu nápomocni pověřeným osobám při vykonávání jejich povinností.
Článek 47
Průhlednost a styk
1. Při vyřizování žádostí o přístup k dokumentům v držení agentury se na ni vztahuje nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Agentura může z vlastního podnětu navazovat styk v oblastech svých úkolů. Zejména zajišťuje, aby navíc k publikacím uvedeným v čl. 43 odst. 3 veřejnost a každá zúčastněná osoba rychle obdržela objektivní, spolehlivé a snadno srozumitelné informace o práci agentury.
3. Správní rada přijme prováděcí pravidla k odstavcům 1 a 2.
4. Každá fyzická nebo právnická osoba je oprávněna obrátit se písemně na agenturu v kterémkoli z jazyků uvedených v článku 314 Smlouvy.
Má právo na odpověď ve stejném jazyce.
ODDÍL IV
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 48
Rozpočet
1. Příjmy agentury sestávají
a) z příspěvku od Společenství a od kterékoli evropské třetí země, se kterou Společenství uzavřelo dohody podle článku 55,
b) z poplatků placených žadateli o osvědčení nebo o schválení vydávaných agenturou nebo držiteli těchto osvědčení nebo schválení a
c) z poplatků za publikace, výcvik a jakékoli jiné služby poskytované agenturou.
2. Výdaje agentury zahrnují výdaje na zaměstnance, správu, infrastrukturu a provoz.
3. Výkonný ředitel sestavuje odhady příjmů a výdajů agentury na následující rozpočtový rok a spolu s plánem pracovních míst je předává správní radě.
4. Příjmy a vydání musí být v rovnováze.
5. Nejpozději do 31. března každého roku schválí správní rada návrh rozpočtu včetně předběžného plánu práce a předá jej Komisi a státům, se kterými Společenství uzavřelo dohody podle článku 55.
Komise na základě návrhu rozpočtu zanese odpovídající odhady do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie, který v souladu s článkem 272 Smlouvy předkládá Radě.
Stropy finančních výhledů Společenství pro další roky musí být dodrženy.
Jakmile státy uvedené v prvém pododstavci obdrží návrh rozpočtu, stanoví své vlastní předběžné návrhy rozpočtu.
6. Po schválení souhrnného rozpočtu rozpočtovým orgánem správní rada konečný rozpočet agentury a konečný plán práce schválí a případně je upraví podle výše příspěvku Společenství.
Předá je bez prodlení Komisi a rozpočtovému orgánu.
7. Každá změna rozpočtu včetně plánu pracovních míst musí proběhnout postupem podle odstavce 5.
Článek 49
Plnění a kontrola rozpočtu
1. Výkonný ředitel plní rozpočet agentury.
2. Kontrolu závazku a plateb všech výdajů a kontrolu stavu a získávání všech příjmů agentury provádí finanční kontrolor Komise.
3. Nejpozději do 31. března každého roku předá výkonný ředitel Komisi, správní radě a Účetnímu dvoru podrobné vyúčtování všech příjmů a výdajů za předchozí rozpočtový rok.
Účetní dvůr vyúčtování prozkoumá v souladu s článkem 248 Smlouvy.
Každoročně zveřejní zprávu o činnosti agentury.
4. Evropský parlament vydá na základě doporučení Rady výkonnému řediteli absolutorium za plnění rozpočtu.
Článek 50
Boj proti podvodům
1. V zájmu boje proti podvodům, korupci a ostatním nezákonným činnostem se na agenturu vztahuje bez omezení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [8].
2. Agentura se připojí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 o interním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [9] a bez prodlení přijme vhodné předpisy vztahující se na veškeré její zaměstnance.
3. Rozhodnutí týkající se dohod o financování a provádění a nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě potřeby provádět kontroly na místě u příjemců finančních prostředků agentury a činitelů odpovědných za přidělování těchto prostředků.
Článek 51
Vyhodnocení
1. Do tří let ode dne, kdy agentura začne vykonávat své úkoly, a poté každých pět let správní rada zadá nezávislé externí vyhodnocení uplatňování tohoto nařízení.
2. Vyhodnocení posoudí účinnost, s jakou agentura plní své poslání.
Rovněž posoudí vliv tohoto nařízení, agentury a jejích obvyklých pracovních postupů na zajištění vysoké úrovně bezpečnosti civilního letectví.
Vyhodnocení zohlední názory všech zúčastněných osob, a to jak na evropské, tak vnitrostátní úrovni.
3. Správní rada obdrží vyhodnocení a podá Komisi doporučení týkající se změn tohoto nařízení, agentury a jejích obvyklých pracovních postupů, přičemž Komise může tato doporučení spolu s vlastním stanoviskema vhodnými návrhy předložit Evropskému parlamentu a Radě.
Podle potřeby připojí akční plán s časovým rozvrhem.
Vyhodnocení i doporučení se zveřejňují.
Článek 52
Finanční ustanovení
Správní rada po obdržení souhlasu Komise a stanoviska Účetního dvora přijme finanční nařízení agentury, které zejména vymezí postupy pro sestavování a plnění rozpočtu agentury v souladu s článkem 142 finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Článek 53
Poplatky
1. Postupem podle čl. 54 odst. 3 a po konzultaci se správní radou přijme Komise nařízení o poplatcích.
2. Nařízení o poplatcích určuje zejména úkony, za které se ve shodě s čl. 48 odst. 1 platí poplatky, výši poplatků a způsob jejich placení.
3. Poplatky jsou ukládány za
a) vydání a prodloužení osvědčení a za související funkce soustavného dozoru;
b) poskytování služeb; tyto poplatky odpovídají skutečným nákladům každé poskytnuté jednotlivé služby;
c) vyřizování odvolání.
Všechny poplatky se vyjadřují a platí v eurech.
4. Výše poplatků je určena na úrovni zajišťující, že jim odpovídající příjmy v zásadě dostačují ke krytí úplných nákladů poskytnutých služeb.
Po přechodné období končící dnem 31. prosince čtvrtého roku následujícího po vstupu tohoto nařízení v platnost může příspěvek podle čl. 48 odst.1 krýt výdaje vztahující se k počáteční fázi činnosti agentury. Postupem podle čl. 54 odst. 3 lze toto období podle potřeby prodloužit nejvýše o jeden rok.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 54
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 6 rozhodnutí 1999/468/ES.
Komise před přijetím tohoto rozhodnutí konzultuje výbor zmíněný v odstavci 1 tohoto článku.
Doba uvedená v čl. 6 písm. b) rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Jestliže členský stát rozhodnutí Komise postoupí Radě, Rada může kvalifikovanou většinou ve lhůtě tří měsíců přijmout jiné rozhodnutí.
5. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 55
Účast evropských třetích zemí
Agentura je otevřená účasti evropských třetích zemí, které jsou smluvními stranami Chicagské úmluvy a uzavřely dohody s Evropským společenstvím, na jejichž základě přijaly a uplatňují právo Společenství v oblasti působnosti tohoto nařízení a prováděcích pravidel k němu.
Podle odpovídajících ustanovení těchto dohod budou vypracovávána opatření, která mimo jiné upřesňují povahu, rozsah a jednotlivá pravidla účasti těchto zemí na práci agentury včetně opatření o finančních příspěvcích a zaměstnancích.
Článek 56
Zahájení činnosti agentury
1. Počínaje dnem 28. září 2003 agentura převezme úkoly při vydávání osvědčení vyplývající pro ni ve shodě s článkem 15.
Do tohoto dne členské státy pokračují v uplatňování použitelných právních předpisů a úprav.
2. Během dodatečného přechodného období 42 měsíců ode dne uvedeného v odstavci 1 mohou členské státy pokračovat ve vydávání osvědčení a schválení odchylně od článků 5, 6, 9 a 15 za podmínek stanovených Komisí v prováděcích pravidlech přijatých ke zmíněným článkům. Jestliže v tomto smyslu členské státy vydají osvědčení na základě osvědčení vydaných třetími zeměmi, zohlední prováděcí pravidla Komise zásady stanovené v čl. 9 odst. 2 písm. b) a c).
3. Až do přijetí základních požadavků v souladu s článkem 7 může agentura odchylně od článku 43 vykonávat odpovídající úkoly podle pracovních postupů dohodnutých se sdruženými leteckými úřady.
Článek 57
Zrušení
1. Směrnice 80/51/EHS a příloha II nařízení (EHS) č. 3922/91 se zrušují s účinkem od 28. září 2003.
2. Článek 8 se vztahuje na výrobky, součásti a zařízení, organizace a osoby, kterým bylo vydáno osvědčení v souladu s předpisy uvedenými v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 58
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Články 5 a 6 jsou použitelné ode dne uvedeného v prováděcích pravidlech.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1596/2002
ze dne 6. září 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2760/98 o provádění programu přeshraniční spolupráce v rámci programu Phare
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2500/2001 [2], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve sdělení "Hodnocení programu Phare 2000 – Posilování přípravy na členství" byl oznámen více programově orientovaný přístup se "schématy" (opatřeními), který umožňuje v rámci přeshraniční spolupráce Phare spolufinancování projektů, které jsou co do velikosti a povahy podobné projektům Interreg.
(2) Ve sdělení Komise ze dne 28. dubna 2000 o obecných zásadách projektů Interreg III [3] je v bodě 11 a příloze II uveden orientační seznam prioritních témat a vhodných opatření týkajících se přeshraniční spolupráce (Interreg III zaměření A).
(3) Zkušenosti získané od vstupu nařízení Komise (ES) č. 2760/98 [4] v platnost, zejména zřízením smíšených výborů pro otázky vzájemné spolupráce a prováděním dokumentů společného programu zdůraznily potřebu dalšího propojení způsobilých akcí s Interregem.
(4) Nařízení (ES) č. 2760/98 by tudíž mělo být pozměněno tak, aby byl vyňat druhý pododstavec čl. 5 odst. 1, podle kterého některé akce mohly být financovány pouze za podmínek čl. 5 odst. 2.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro hospodářskou restrukturalizaci některých zemí střední a východní Evropy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2760/98 se zrušuje druhý pododstavec.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1597/2002
ze dne 6. září 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 1999/105/ES, pokud jde o vzor pro národní seznamy zdrojů reprodukčního materiálu lesních dřevin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na čl. 10 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 10 odst. 1 směrnice 1999/105/ES členské státy sestaví národní rejstřík zdrojů různých druhů uznaných na jejich území.
(2) V souladu s čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice každý členský stát pořídí přehled národního rejstříku v podobě národního seznamu, který na žádost poskytne Komisi a ostatním členským státům. Národní seznam se pořizuje v jednotné formě pro každou "uznanou jednotku" ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 1999/105/ES a je v něm upřesněna každá kategorie reprodukčního materiálu lesních dřevin v souladu s čl. 2 odst. 1 uvedené směrnice. U kategorií "identifikovaný zdroj" a "selektovaný" je přípustné shrnutí "uznaných jednotek" v rámci jedné oblasti provenience. Podrobné údaje, které mají být uvedeny v seznamu, jsou stanoveny v čl. 10 odst. 2.
(3) K zajištění řádného používání národních seznamů a jejich porovnatelnosti by měla být stanovena jednotná podoba těchto seznamů na úrovni Společenství.
To by Komisi usnadnilo zveřejnění "Seznamu zdrojů uznaných ve Společenství k produkci reprodukčního materiálu lesních dřevin" podle čl. 11 odst.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každý členský stát sestaví národní seznam uvedený v čl. 10 odst.
2 směrnice 1999/105/ES podle vzoru předloženého v příloze. Každý členský stát poskytne na žádost tento seznam Komisi a ostatním členským státům ve formě elektronické tabulky nebo databáze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1598/2002
ze dne 6. září 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 1999/105/ES, pokud jde o poskytování úřední pomoci mezi úředními subjekty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/EHS ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na čl. 16 odst. 4 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 16 odst. 1 směrnice 1999/105/ES členské státy zajistí prostřednictvím úředního kontrolního systému, aby reprodukční materiál jednotlivých uznaných jednotek nebo oddílů byl v celém průběhu počínaje jeho sklizní až po dodání konečnému spotřebiteli jasně identifikovatelný.
(2) Za účelem zajištění řádného fungování kontrolního systému musí úřední subjekty obdržet od registrovaných dodavatelů příslušné informace o uvádění reprodukčního materiálu na trh a dokumenty vystavené těmito dodavateli. Podle čl.
16 odst. 3 směrnice 1999/105/ES předloží dodavatelé úředním subjektům záznamy obsahující tyto informace.
(3) Je-li reprodukční materiál během procesu od sklizně po dodání konečnému spotřebiteli přemisťován z jednoho členského státu do druhého, může úřední subjekt členského státu určení příslušné informace o uvádění materiálu na trh, dříve než budou zaevidovány v kontrolním systému tohoto členského státu obdržet pouze od úředního subjektu členského státu dodavatele.
K zajištění toho, aby výměna těchto informací probíhala včas a účinným způsobem, je vhodné upravit jednotný postup.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Pokud se reprodukční materiál lesních dřevin přepravuje z jednoho členského státu do druhého, úřední subjekt členského státu, v němž je dodavatel usazen, o tom informuje úřední subjekt členského státu, v němž je usazen příjemce.
Požadované informace jsou poskytovány prostřednictvím jednotného informačního dokladu podle vzoru uvedeného v příloze. Informace se předávají (poštou, faxem, elektronickou poštou nebo jinými elektronickými prostředky) nejpozději do tří měsíců ode dne odeslání reprodukčního materiálu lesních dřevin dodavatelem.
2. V případě, že úřední subjekt členského státu, v němž je usazen příjemce, vyžaduje dodatečné informace k těm, které jsou uvedeny v informačním dokumentu uvedeném v odstavci 1, úřední subjekt členského státu, v němž je usazen dodavatel, napomůže všemi možnými způsoby k získání a poskytnutí takových informací.
Článek 2
Potřebuje-li úřední subjekt v rámci činností spojených s úřední kontrolou informace, vzorky nebo jiné důkazy, které lze získat pouze v jiném členském státě, úřední subjekt tohoto jiného členského státu na zvláštní žádost napomáhá při získávání a poskytování takových informací, vzorků nebo důkazů.
Článek 3
Vzniknou-li pochybnosti ohledně pravosti reprodukčního materiálu lesních dřevin, příslušné úřední subjekty spolupracují na co nejrychlejším vyřešení tohoto problému.
Článek 4
Zjistí-li úřední subjekt členského státu, v němž je usazen dodavatel, že dodavatel poskytl nesprávné informace, neprodleně o tom uvědomí úřední subjekt členských států, kterým byla informace poskytnuta.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1602/2002
ze dne 9. září 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 1999/105/ES, pokud jde o oprávnění členského státu zakázat prodej specifického reprodukčního materiálu lesních dřevin konečnému spotřebiteli
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na čl. 17 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 17 odst. 1 směrnice 1999/105/ES členské státy zajistí, aby reprodukční materiál lesních dřevin, který je uveden na trh v souladu s ustanoveními této směrnice, nepodléhal, pokud jde o požadavky na jeho vlastnosti, testování, kontrolu, označování a balení, žádným jiným omezením než těm, jež stanoví tato směrnice.
(2) Členské státy mohou být za určitých okolností oprávněny zakázat na svém území prodej specifického reprodukčního materiálu lesních dřevin konečnému spotřebiteli pro účely výsevu nebo výsadby, jestliže využití takového materiálu na území těchto členských států není vhodné.
(3) Toto oprávnění může být uděleno pouze v případech, kdy existuje obava, že použití takového reprodukčního materiálu by mělo s ohledem na jeho fenotypové nebo genetické znaky nepříznivý vliv na lesní hospodářství, životní prostředí, genetické zdroje nebo biologickou různorodost na území daného členského státu.
(4) Aby se Komise mohla vyjádřit se znalostí věci, měly by být k žádosti o udělení oprávnění přiloženy příslušné důkazy a informace týkající se zejména oblasti provenience nebo původu reprodukčního materiálu lesních dřevin, výsledků zkoušek, vědeckého výzkumu a postupů využívaných v lesnictví.
Povaha požadovaných informací by měla být upřesněna.
(5) V zájmu zajištění pomoci členskému státu při přípravě jeho žádosti by mu měly ostatní členské státy na jeho žádost předložit veškeré potřebné informace o oblasti provenience nebo původu dotyčného materiálu a národní rejstřík zdrojů určených k produkci reprodukčního materiálu lesních dřevin.
(6) Kopie žádosti se zároveň zasílá členskému státu, ve kterém se nachází místo provenience či původu, aby bylo tomuto členskému státu umožněno informovat Komisi o jeho stanovisku.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členský stát, který usiluje o to získat oprávnění k zákazu prodeje specifického reprodukčního materiálu lesních dřevin konečnému spotřebiteli v souladu s čl. 17 odst. 2 směrnice 1999/105/ES, předloží Komisi žádost s uvedením důvodů, proč se domnívá, že jsou splněna kritéria vymezená v čl. 17 odst. 2. K žádosti musí být přiloženy veškeré dostupné informace a dokumenty uvedené v odstavcích 2 až 5.
2. Musejí být přiloženy mapy a podrobné údaje týkající se oblasti provenience nebo původu materiálu a podklady popisující rozdíly v klimatických a ekologických podmínkách daného území, které jsou popsány v příloze.
3. Musejí být předloženy výsledky zkoušek nebo vědeckého výzkumu či výsledky získané z lesnické praxe, které dokládají, proč není materiál vhodný k využití na celém území členského státu nebo jeho části, pro kterou se zákaz navrhuje.
Podrobnosti o zkouškách, jako jsou stanovištní podmínky, metoda hodnocení a analýza údajů musejí být sděleny; zkoušky se provádějí na odpovídajícím druhu místa a v souladu s požadavky vymezenými v bodu 1 přílohy V směrnice 1999/105/ES.
Musejí být taktéž poskytnuty informace o osobách, které zkoušky provedly, a o tom, zda byly výsledky porovnány s údaji o podobných zkouškách nebo zveřejněny.
4. Pokud jde o výsledky vědeckého výzkumu, musejí být předloženy podrobnosti o výzkumu, zejména o jeho struktuře, zdrojích údajů, metodě hodnocení a výsledcích.
5. Pokud jde o výsledky získané z lesnické praxe, musejí být předloženy informace a podklady týkající se přežití a vývoje reprodukčních materiálů lesních dřevin včetně jeho růstu.
Článek 2
V případě žádosti usilující o zákaz prodeje reprodukčního materiálu lesních dřevin kategorií "identifikovaný zdroj" nebo "selektovaný" pocházejícího ze zdroje uznaného ve formě osiva nebo porostu musí žadatelský členský stát předložit hodnocení nevhodnosti tohoto materiálu s odkazem na oblast provenience.
Článek 3
V případě žádosti usilující o zákaz prodeje reprodukčního materiálu kategorií "kvalifikovaný" nebo "testovaný" pocházejícího ze zdroje uznaného ve formě semenných sadů, rodičů rodin, klonu nebo směsi klonů musí žadatelský členský stát předložit hodnocení nevhodnosti tohoto materiálu pro každou uznanou jednotku.
Kromě informací uvedených v článku 10 rozhodnutí 1999/105/ES musejí být na žádost poskytnuty také tyto informace:
a) kritéria výběru použitá u komponentů zdroje;
b) složení zdroje;
c) oblast(i) provenience, v níž (nichž) byly vybrány původní komponenty.
Článek 4
1. V zájmu zajištění pomoci členskému státu při přípravě žádosti uvedené v článku 1 mu ostatní členské státy poskytnou na jeho žádost mapy a informace vztahující se ke klimatickým a ekologickým podmínkám oblasti provenience reprodukčního materiálu lesních dřevin, ve spojitosti s nímž je požadováno oprávnění zakázat prodej konečnému spotřebiteli.
2. Při předložení žádosti o povolení zákazu Komisi se kopie této žádosti zasílá členskému státu, v němž se nachází oblast provenience nebo původu materiálu, který má být zakázán.
3. Členský stát uvedený v odstavci 2 má tři měsíce na prostudování žádosti a sdělení svého stanoviska Komisi.
V odůvodněných případech může Komise na žádost dotyčného členského státu tuto lhůtu prodloužit.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002
ze dne 19. července 2002
o uplatňování mezinárodních účetních standardů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 zdůraznila potřebu urychlit dokončení vnitřního trhu s finančními službami, stanovila konečný termín 2005 pro uskutečnění akčního plánu finančních služeb Komise a vyzvala Komisi, aby přijala opatření, která jsou potřebná pro zlepšení srovnatelnosti finančních výkazů sestavovaných společnostmi s veřejně obchodovanými cennými papíry.
(2) V zájmu lepšího fungování vnitřního trhu musí společnosti s veřejně obchodovanými cennými papíry používat jednotný soubor vysoce kvalitních mezinárodních účetních standardů pro sestavování svých konsolidovaných účetních závěrek.
Taktéž je důležité, aby standardy účetního výkaznictví používané společnostmi Společenství, které působí na finančních trzích, byly mezinárodně uznávané a staly se skutečně světovými standardy.
To předpokládá zvýšenou konvergenci účetních standardů, které se v současnosti mezinárodně používají, s konečným cílem dosáhnout jednotného souboru světových účetních standardů.
(3) Směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [4], směrnice Rady 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách [5], směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a jiných finančních institucí [6] a směrnice Rady 91/674/EHS ze dne 19. prosince 1991 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven [7] se vztahují též na společnosti Společenství s veřejně obchodovanými cennými papíry.
Požadavky na vykazování, které jsou stanovené v uvedených směrnicích, nemohou zabezpečit vysokou úroveň průhlednosti a srovnatelnosti účetního výkaznictví všech společností Společenství s veřejně obchodovanými cennými papíry, což je nezbytnou podmínkou pro vytvoření integrovaného kapitálového trhu, který funguje účinně a hladce a efektivně.
Proto je potřebné doplnit právní rámec pro společnosti s veřejně obchodovanými cennými papíry.
(4) Cílem tohoto nařízení je přispět k účinnému fungování kapitálového trhu, které je efektivní z hlediska nákladů.
Ochrana investorů a zachování důvěry ve finanční trhy je též důležitým aspektem dotvoření vnitřního trhu v této oblasti.
Toto nařízení posiluje volný pohyb kapitálu na vnitřním trhu a pomáhá společnostem Společenství soutěžit na stejném základě s ohledem na finanční zdroje, které jsou k dispozici na kapitálových trzích Společenství a na světových kapitálových trzích.
(5) Pro konkurenceschopnost kapitálových trhů Společenství je důležité dosáhnout sblížení standardů, které se používají v Evropě k sestavování finančních výkazů, s mezinárodními účetními standardy, které se mohou celosvětově využívat pro přeshraniční transakce anebo kotování na burzách kdekoli na světě.
(6) Dne 13. června 2000 Komise uveřejnila sdělení "Strategie účetního výkaznictví EU: cesta vpřed", v němž navrhla, aby všechny společnosti Společenství s veřejně obchodovanými cennými papíry sestavovaly své konsolidované finanční výkazy v souladu s jednotným souborem účetních standardů, a to jmenovitě s mezinárodními účetními standardy (IAS), nejpozději do roku 2005.
(7) Mezinárodní účetní standardy (IAS) vypracoval Výbor pro mezinárodní účetní standardy (IASC), jehož cílem je vypracovat jednotný soubor světových účetních standardů.
Po restrukturalizaci IASC přejmenovala nová Rada dne 1. dubna 2001 jako jedno ze svých prvních rozhodnutí IASC na Mezinárodní radu pro účetní standardy (IASB), a s ohledem na budoucí mezinárodní účetní standardy přejmenovala IAS na mezinárodní standardy pro účetní výkaznictví (IFRS).
Tyto standardy by měly povinně používat všechny společnosti Společenství s veřejně obchodovanými cennými papíry, kdekoli to bude možné a za předpokladu, že zabezpečí vysoký stupeň průhlednosti a srovnatelnosti účetního výkaznictví ve Společenství.
(8) Opatření potřebná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8] a s ohledem na prohlášení Komise v Evropském parlamentu ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů v oblasti finančních služeb.
(9) Pro schválení mezinárodních účetních standardů k používání ve Společenství je potřebné, za prvé, aby splňovaly základní požadavek výše uvedených směrnic Rady, tj. že výsledkem jejich používání bude pravdivý a věrný obraz finanční situace a výkonnosti podniku – tato zásada musí být posouzena s ohledem na uvedené směrnice Rady, aniž by to znamenalo přísnou shodu se všemi jednotlivými ustanoveními těchto směrnic; za druhé, aby v souladu se závěry Rady ze dne 17. července 2000 byly v souladu s evropským veřejným zájmem, a na závěr, aby splňovaly základní kritéria s ohledem na kvalitu informací, které jsou potřebné pro finanční výkazy, aby byly užitečné pro uživatele.
(10) Technický výbor pro účetnictví poskytne Komisi podporu a poradenství při posuzování mezinárodních účetních standardů.
(11) Mechanismus přejímání účetních standardů pro navrhované mezinárodní účetní standardy by měl fungovat rychle a měl by se stát též prostředkem diskuse, analýzy a výměny informací o mezinárodních účetních standardech mezi hlavními dotčenými, především vnitrostátními regulátory účetních standardů, dozorem v oblasti cenných papírů, bankovnictví a pojišťovnictví, centrálními bankami včetně ECB, účetní profesí a uživateli a zpracovateli účtů.
Mechanismus by měl být prostředkem podpory společného porozumění mezinárodních účetních standardů přejatých ve Společenství.
(12) V souladu se zásadou proporcionality jsou opatření přijatá tímto nařízením, která požadují, aby byl pro společnosti s veřejně obchodovanými cennými papíry použit jednotný soubor mezinárodních účetních standardů, potřebná pro dosažení cíle přispět k účinnému fungování kapitálových trhů Společenství, které je efektivní z hlediska nákladů, a tím napomáhá k dokončení vnitřního trhu.
(13) V souladu se stejnou zásadou je potřebné s ohledem na roční účetní závěrky ponechat členským státům možnost povolit anebo požadovat, aby společnosti s veřejně obchodovanými cennými papíry sestavovaly závěrky v souladu s mezinárodními účetními standardy přejatými postupem stanoveným v tomto nařízení.
Členské státy se mohou rozhodnout rozšířit toto povolení anebo tento požadavek na další společnosti s ohledem na sestavování jejich konsolidovaných účetních závěrek nebo ročních účetních závěrek.
(14) Pro usnadnění výměny názorů a umožnění koordinace postojů členských států by Komise měla pravidelně informovat Regulativní výbor pro účetnictví o aktivních projektech, pracovních dokumentech, stanoviscích k důležitým otázkám (point outlines) a zveřejněných návrzích (exposure drafts), které vydá IASB, a o související práci Technického výboru pro účetnictví.
Je rovněž důležité, aby Výbor pro účetní předpisy byl v počátečním stadiu informován, pokud Komise zamýšlí nenavrhnout přijetí určitého mezinárodního účetního standardu.
(15) Ve svých úvahách a postojích vypracovaných k dokumentům a materiálům vydaným IASC v rámci vypracování mezinárodních účetních standardů (IFRS a SIC-IFRIC) by Komise měla zvážit důležitost zabránění konkurenčním nevýhodám pro evropské společnosti, které působí na světovém trhu, jakož i v maximálním možném rozsahu názory vyjádřené delegacemi v Regulativním výboru pro účetnictví.
Komise bude zastoupena v orgánech IASB.
(16) Klíčem k upevnění důvěry investorů ve finanční trhy je přiměřený a přísný režim uplatňování standardů.
Členské státy jsou povinny přijmout na základě článku 10 Smlouvy vhodná opatření pro zabezpečení shody s mezinárodními účetními standardy.
Komise zamýšlí ve styku s členskými státy dosáhnout společného přístupu k uplatňování standardů, především prostřednictvím Evropského výboru regulátorů trhů s cennými papíry (CESR).
(17) Kromě toho je důležité umožnit členským státům odložit uplatňování některých ustanovení do roku 2007 pro ty společnosti, které vydávají cenné papíry veřejně obchodované nejen ve Společenství, ale i na regulovaném trhu třetí země, které již používají jiný soubor mezinárodně schválených standardů jako základ pro své konsolidované účetní závěrky, jakož i pro společnosti, u nichž jsou k obchodování na regulovaném trhu připuštěny pouze dluhopisy.
Přesto je však rozhodující, aby nejpozději do roku 2007 platil jednotný soubor světových mezinárodních účetních standardů IAS pro všechny společnosti Společenství, které vydávají veřejně obchodované cenné papíry na regulovaném trhu Společenství.
(18) Aby členské státy a společnosti mohly uskutečnit potřebné úpravy pro umožnění využití mezinárodních účetních standardů, je potřeba uplatňovat určitá ustanovení až od roku 2005.
Měla by být zavedena vhodná ustanovení pro první použití IAS společnostmi v důsledku vstupu tohoto nařízení v platnost.
Tato ustanovení by měla být vypracována na mezinárodní úrovni pro zabezpečení mezinárodního uznávání přijatých řešení,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je schválení a využívání mezinárodních účetních standardů ve Společenství, aby se harmonizovaly finanční informace předkládané společnostmi uvedenými v článku 4, a tím zabezpečil vysoký stupeň průhlednosti a srovnatelnosti finančních výkazů a v důsledku toho také účinné fungování kapitálového trhu Společenství a vnitřního trhu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se "mezinárodními účetními standardy" rozumějí "International Accounting Standards" (IAS), "International Financial Reporting Standards" (IFRS) a související výklady (výklad SIC a IFRIC), následné změny těchto standardů a souvisejících výkladů, budoucí standardy a související výklady, které vydá anebo schválí International Accounting Standards Board (IASB).
Článek 3
Přejímání a uplatňování mezinárodních účetních standardů
1. Postupem podle čl. 6 odst. 2 rozhoduje Komise o platnosti mezinárodních účetních standardů v rámci Společenství.
2. Mezinárodní účetní standardy mohou být přejaty pouze tehdy, pokud
- nejsou v rozporu se zásadou stanovenou v čl. 2 odst. 3 směrnice 78/660/EHS a v čl. 16 odst. 3 směrnice 83/349/EHS a odpovídají evropskému veřejnému zájmu a
- splňují kritéria srozumitelnosti, relevantnosti, spolehlivosti a srovnatelnosti, která jsou požadována od finančních informací, které jsou potřebné pro ekonomické rozhodování a pro posuzování úrovně řízení podniku.
3. Nejpozději do 31. prosince 2002 Komise postupem podle čl. 6 odst. 2 rozhodne o použitelnosti mezinárodních účetních standardů, které existují ke dni vstupu tohoto nařízení v platnost, ve Společenství.
4. Přejaté mezinárodní účetní standardy se zveřejní v plném znění v každém z úředních jazyků Společenství ve formě nařízení Komise v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Konsolidované účetní závěrky společností s veřejně obchodovanými cennými papíry
Pro každé účetní období, které začíná dnem 1. ledna 2005 nebo později, sestaví společnosti řídící se právem členského státu své konsolidované účetní závěrky v souladu s mezinárodními účetními standardy přejatými postupem podle čl. 6 odst. 2, pokud jsou k rozvahovému dni jejich cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu ve smyslu čl. 1 odst. 13 směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [9].
Článek 5
Možnosti s ohledem na roční účetní závěrky a společnosti bez veřejně obchodovaných cenných papírů
Členské státy mohou povolit nebo požadovat,
a) aby společnosti uvedené v článku 4 sestavovaly své účetní závěrky a
b) společnosti jiné než uvedené v článku 4 sestavovaly své konsolidované účetní závěrky nebo roční účetní závěrky
v souladu s mezinárodními účetními standardy přejatými postupem podle čl. 6 odst. 2.
Článek 6
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Regulativní výbor pro účetnictví (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Vykazování a koordinace
1. Komise udržuje s výborem pravidelný styk s ohledem na stav aktivních projektů IASB a jakýchkoli souvisejících dokumentů vypracovaných IASB pro koordinaci postojů a pro usnadnění diskusí týkajících se přejímání standardů, které mohou vyplývat z těchto projektů a dokumentů.
2. Pokud Komise zamýšlí nenavrhnout přejetí určitého standardu, uvědomí o tom řádně a včas výbor.
Článek 8
Oznamování
Pokud členské přijmou opatření na základě článku 5, uvědomí o nich neprodleně Komisi a ostatní členské státy.
Článek 9
Přechodná ustanovení
Odchylně od článku 4 mohou členské státy stanovit, že požadavky článku 4 se použijí jen pro každé účetní období, které začíná 1. ledna 2007 nebo později, pouze pro společnosti,
a) u nichž jsou připuštěny na regulovaný trh jakéhokoli členského státu pouze dluhopisy ve smyslu čl. 1 odst. 13 směrnice 93/22/EHS nebo
b) jejichž cenné papíry jsou připuštěny k veřejnému obchodování ve třetí zemi a které s tímto cílem využívaly mezinárodně přijaté standardy od účetního období, které začalo před vyhlášením tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 10
Informace a přezkoumání
Komise přezkoumá uplatňování tohoto nařízení a podá o něm zprávu Evropskému parlamentu a Radě nejpozději do 1. července 2007.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1608/2002
ze dne 10. září 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1661/1999, pokud jde o seznam celních úřadů, které povolují propuštění produktů do volného oběhu ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 737/90 ze dne 22. března 1990 o podmínkách dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí po havárii jaderné elektrárny v Černobylu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 616/2000 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle čl. 1 odst. 3 písm. b) nařízení Komise (ES) č. 1661/1999 ze dne 27. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 737/90 o podmínkách dovozu zemědělských produktů pocházejících ze třetích zemí po havárii jaderné elektrárny v Černobylu [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1621/2001 [4], mohou být produkty uvedené v příloze I uvedeného nařízení propuštěny do volného oběhu v členském státě určení pouze na omezeném počtu celních úřadů. Příloha III nařízení (ES) č. 1661/1999 obsahuje seznam těchto celních úřadů;
(2) na základě žádosti příslušných orgánů Německa, Švédska a Francie je vhodné pozměnit seznam celních úřadů na jejich území;
(3) nařízení (ES) č. 1661/1999 by proto mělo být příslušným způsobem změněno;
(4) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 7 nařízení (EHS) č. 737/90,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1661/1999 se mění takto:
příloha III se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1614/2002
ze dne 6. září 2002,
kterým se přizpůsobuje hospodářskému a technickému vývoji nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 a kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 2700/98, (ES) č. 2701/98 a (ES) č. 2702/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 ze dne 20. prosince 1996 o strukturální statistice podnikání [1], ve znění nařízení (ES, Euratom) č. 410/98 [2], a zejména na čl. 12 body i), ii), iii), vii) a viii) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné pravidelně aktualizovat seznam ukazatelů stanovených v nařízení (ES, Euratom) č. 58/97, jakož i požadovanou míru členění, aby byly uspokojeny měnící se potřeby vyvolané hospodářským vývojem.
(2) Ustanovení nařízení (ES, Euratom) č. 58/97, která se týkají sběru a statistického zpracování údajů a zpracování a přenosu výsledků, by měla být přizpůsobena hospodářskému a technickému vývoji.
(3) Doplněním některých důležitých ukazatelů a zrušením jiných ukazatelů, jejichž sběr je obtížný a nákladný, by se měla zlepšit rovnováha mezi odvětvovými statistikami, zejména mezi odvětvím průmyslu a odvětvím služeb.
(4) Kromě toho je vhodné doplnit do nařízení Komise (ES) č. 2700/98 ze dne 17. prosince 1998 o definicích ukazatelů pro strukturální statistiku podnikání [3] některé nové definice a zrušit nebo změnit některé ze stávajících definicí, aby se zlepšila jejich relevantnost s danými činnostmi.
(5) Snížením míry členění datových souborů podle velikostních tříd ve smyslu nařízení Komise (ES) č.
2701/98 ze dne 17. prosince 1998 o datových souborech, které se sestavují pro strukturální statistiku podnikání [4] by se mělo zmírnit statistické zatížení a zlepšit kvalita poskytovaných statistik.
(6) Je třeba upravit technický formát pro údaje týkající se nadcházejících let, stanovený v nařízení Komise (ES) č. 2702/98 ze dne 17. prosince 1998 o technickém formátu pro předávání strukturálních statistik podnikání [5], aby se předávání usnadnilo.
(7) Nařízení (ES) č. 2700/98, (ES) č. 2701/98 a (ES) č. 2702/98 by proto měla být změněna.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 se přizpůsobuje hospodářskému a technickému vývoji v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha nařízení (ES) č. 2700/98 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 3
Příloha nařízení (ES) č. 2701/98 se mění v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 4
Příloha nařízení (ES) č. 2702/98 se mění v souladu s přílohou IV tohoto nařízení.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1633/2002
ze dne 13. září 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1429/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízeními Rady (ES) č. 1151/2002, (ES) č. 1362/2002 a (ES) č. 1361/2002 pro Estonsko, Lotyšsko a Litvu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1151/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Estonskem [3], stanoví otevření některých ročních celních kvót pro produkty z hovězího a telecího masa.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1429/2002 [4] nestanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty pro okruží a bránici stanovené nařízením (ES) č. 1151/2002. Je proto nezbytné začlenit tuto kvótu do nařízení (ES) č. 1429/2002.
(3) Podmínky, za kterých je možné žádat o licence, musí být upraveny.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1429/2002 se mění takto:
1. Čl. 3 odst. 3 písm. b) druhý pododstavec se nahrazuje tímto: "Pro Estonsko jsou stanoveny tyto tři skupiny:
skupina 1: kódy KN 0201 a 0202;
skupina 2: kód KN 16025010;
skupina 3: kódy KN 02061095 a 02062991."
2. Čl. 3 odst. 3 písm. c) se nahrazuje tímto: "c) pro každou skupinu produktů se žádosti o dovozní licenci musí týkat minimálního množství 15 tun hmotnosti produkt, aniž by překročila dostupné množství stanovené v článku 2."
3. Čl. 4 odst. 1 se nahrazuje tímto: "1. Žádosti o licence lze podat pouze během prvních 12 dní každého období uvedeného v článku 2. Pro období od 1. července do 31. prosince 2002 však lze žádosti o produkty jiné než okruží a bránice pocházející z Estonska (pořadového čísla 09.4852) podat nejpozději do 20. srpna 2002 a žádosti o okruží a bránici lze podat nejpozději do 27. září 2002."
4. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1634/2002
ze dne 13. září 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1279/98, (ES) č. 1128/1999 a (ES) č. 1247/1999 o některých celních kvótách pro dovoz produktů z hovězího a telecího masa v důsledku nových koncesí stanovených nařízením Rady (ES) č. 1408/2002 pro Maďarskou republiku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1408/2002 ze dne 29. července 2002, kterým se stanoví koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a kterým se upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Maďarskem [3], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1408/2002 stanoví nové koncese pro dovoz některých produktů z hovězího a telecího masa v rámci celních kvót otevřených Evropskou dohodou s Maďarskem.
Nové koncese se použijí ode dne 1. července 2002, s výjimkou koncese, která zahrnuje otevření celní kvóty pořadového čísla 09.4774.
(2) Aby mohly být nové koncese zavedeny, je nezbytné změnit tato prováděcí nařízení Komise:
- nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízeními (ES) č. 1727/2000, (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000 pro Maďarskou republiku, Bulharsko, Českou republiku, Slovensko, Rumunsko a Polskou republiku [4], ve znění nařízení (ES) č. 2857/2000 [5],
- Nařízení Komise (ES) č. 1128/1999 ze dne 28. května 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu pro telat o hmotnosti nejvýše 80 kilogramů pocházejících ze třetích zemí [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1096/2001 [7],
- nařízení Komise (ES) č. 1247/1999 ze dne 16. června 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu živého skotu o hmotnosti od 80 do 300 kilogramů pocházejícího z některých třetích zemí [8], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1096/2001.
(3) Je vhodné připomenout, že plné nebo částečné vrácení dovozního cla vyplývající ze snížení cla použitelného ode dne 1. července 2002, se provede v souladu s článkem 236 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2700/2000 [10], a s článkem 878 a následujících nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [11], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2787/2000 [12].
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1279/98 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvóty hovězího a telecího masa stanovené nařízeními (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000, (ES) č. 2851/2000 a (ES) č. 1408/2002 pro Bulharsko, Českou republiku, Slovenskou republiku, Rumunsko, Polskou republiku a Maďarskou republiku."
2. V článku 1 se první odstavec nahrazuje tímto: "Článek 1
Na veškeré dovozy produktů podle přílohy I tohoto nařízení do Společenství, které se uskuteční v rámci kvót stanovených nařízeními (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000, (ES) č. 2851/2000 a (ES) č. 1408/2002, se vztahuje povinnost předložit dovozní licenci".
3. V čl. 3 odst. 1 písm. c) se druhý odstavec nahrazuje tímto: "Skupinou produktůse rozumí produkty pocházející pouze z jedné ze zemí uvedených v příloze I; skupina produktů zahrnuje buď produkty kódů KN 0201 a 0202, nebo produkty kódů KN 02061095, 02062991, 02102010, 02102090, 02109951, 02109959 a 02109990 pocházející z Maďarska, nebo produkty kódů KN 16025031, 16025039 a 16025080 pocházející z Rumunska, nebo produkty kódů KN 160250 pocházející z Polska."
4. Čl. 3 odst. 2 se nahrazuje tímto: "2. Odchylně od článku 5 nařízení (ES) č. 1445/95 se v kolonce 16 žádosti o licenci i licenci samotné uvádí jedna ze skupin kódů KN uvedená ve stejné odrážce:
- 0201, 0202,
- 02061095, 02062991, 02102010, 02102090, 02109951, 02109959, 02109990,
- 16025031, 16025039, 16025080,
- 160250."
5. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 1128/1999 se nahrazuje tímto: "2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z České republiky, Slovenska, Bulharska, Rumunska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Polska a Maďarska."
Článek 3
Čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1247/1999 se nahrazuje tímto: "2. Pro množství uvedené v odstavci 1 se celní sazba:
- snižuje o 80 % pro zvířata pocházející z České republiky, Slovenska, Bulharska, Rumunska, Estonska, Lotyšska a Litvy,
- snižuje o 90 % pro zvířata pocházející z Polska a Maďarska."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1644/2002
ze dne 13. září 2002,
kterým se potřetí mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1580/2002 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 11. září 2002 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Osoby, skupiny a subjekty uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují do seznamu uvedeného v příloze I nařízení (ES) č. 881/2002
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1667/2002
ze dne 19. září 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót, a kterým se stanoví odchylka od uvedeného nařízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1151/2002 ze dne 27. června 2002, kterým se stanoví některé koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Estonskem [3], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1361/2002 ze dne 22. července 2002, kterým se stanoví některé koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Litvou [4], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1362/2002 ze dne 22. července 2002, kterým se stanoví některé koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Lotyšskem [5], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1408/2002 ze dne 29. července 2002, kterým se stanoví některé koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Maďarskem [6], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1165/2002 [8], stanoví mimo jiné prováděcí pravidla týkající se dovozního režimu v odvětví mléka a mléčných výrobků, stanoveného v Evropských dohodách mezi Společenstvím na jedné straně a některými středoevropskými a východoevropskými zeměmi na straně druhé. Uvedené nařízení je třeba změnit za účelem provádění koncesí stanovených nařízeními (ES) č. 1151/2002, (ES) č. 1361/2002, (ES) č. 1362/2002 a (ES) č. 1408/2002.
(2) Je třeba otevřít nové kvóty dne 1. října 2002 a znovu otevřít stávající kvóty, pokud jsou množství vyplývající z nových kvót vyšší než množství otevřená v červenci 2002.
Dovozní kvóty stanovené nařízením (ES) č. 2535/2001 se obvykle otevírají dne 1. července, a proto je nezbytné stanovit odchylku od článků 6, 12 a 14 uvedeného nařízení.
(3) Některé nové kvóty se týkají omezených množství, což způsobuje, že čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 2535/2001 nelze použít. Toto ustanovení je tudíž třeba upravit.
(4) Vracení dovozních cel u produktů uvedených v částech 8 a 9 přílohy I nařízení (ES) č. 2535/2001, ve znění platném před vstupem tohoto nařízení v platnost, a dovezených na základě licencí používaných ode dne 1. července 2002, se provádí podle článků 878 až 898 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 444/2002 [10].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2535/2001 se mění takto:
1. V čl. 5 se písm. b) nahrazuje tímto: "b) kvót stanovených v nařízeních (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000, (ES) č. 2475/2000, (ES) č. 2851/2000, (ES) č. 1151/2002, (ES) č. 1361/2002, (ES) č. 1362/2002 a (ES) č. 1408/2002."
2. V čl. 13 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Žádost o licenci se vztahuje nejvýše na 10 % množství stanoveného na půlroční období uvedené v článku 6 a musí zahrnovat nejméně deset tun."
3. V příloze I části B se body 4, 7, 8 a 9 nahrazují zněním přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
1. Odchylně od článku 6 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2535/2001, žádosti o dovozní licence na období od 1. července do 31. prosince 2002 mohou být podávány od 1. do 10. října na kvóty otevřené dne 1. října 2002 a uvedené v příloze I části B bodech 4, 7, 8 a 9 uvedeného nařízení.
Žádost o licenci se vztahuje nejvýše na 10 % množství kvóty otevřené dne 1. října 2002 a musí zahrnovat nejméně 10 tun.
2. Odchylně od článku 12 nařízení (ES) č. 2535/2001, hospodářské subjekty, které ve lhůtě pro podávání žádostí od 1. do 10. července 2002 podaly žádost o dovozní licenci v rámci jedné z kvót uvedených v příloze I části B bodech 4, 7, 8 a 9 zmíněného nařízení, mohou podat další žádost na stejnou kvótu na základě tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. října 2002.
3 se použije ode dne 1. července 2002, s výjimkou otevření kvót 09.4776, 09.4777 a 09.4778 uvedených v příloze I části B bodu 1 nařízení (ES) č. 2535/2001.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1686/2002
ze dne 25. září 2002,
kterým se stanoví zemědělské složky a dodatečná cla, které jsou platné od 1. ledna 2002 při dovozu některého zboží, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 3448/93, z Islandu a Norska do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol 3 Dohody o EHP (dále jen "protokol 3") stanoví právní úpravu obchodování s některými kategoriemi zpracovaných zemědělských produktů mezi Společenstvím na jedné straně a zeměmi ESVO na straně druhé.
(2) Protokol 3 byl změněn rozhodnutím č. 140/2001 Smíšeného výboru EHP ze dne 23. listopadu 2001, kterým se mění protokoly 2 a 3 Dohody o EHP, týkající se zpracovaných a jiných zemědělských produktů [3], pokud jde o zemědělské složky a dodatečná cla.
Tyto změny vstupují v platnost dnem 1. ledna 2002.
(3) Je tedy nutné stanovit v souladu s protokolem 3 nové zemědělské složky a dodatečná cla pro Island a Norsko.
(4) Tyto zemědělské složky a dodatečná cla by měly být vypočteny v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1460/96 ze dne 25. července 1996, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro preferenční právní úpravu obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů podle článku 7 nařízení Rady (ES) č. 3448/93 [4], ve znění nařízení (ES) č. 2495/97 [5]. Cla vyplývající z opatření stanovených v tomto nařízení nemohou být vyšší než cla vyplývající z uplatňování společného celního sazebníku.
(5) Nařízení Komise (ES) č. 1475/2000 ze dne 10. července 2000, kterým se stanoví výše zemědělských složek a dodatečná cla, které jsou platné od 1. července 2000 při dovozu zboží, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 3448/93, z Islandu do Společenství [6] a nařízení Komise (ES) č. 1476/2000 ze dne 10. července 2000, kterým se stanoví výše zemědělských složek a dodatečná cla, které jsou platné od 1. července 2000 při dovozu zboží, na něž se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 3448/93, z Norska7 do Společenství, musejí být tedy zrušena.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zemědělské složky a dodatečná cla, které jsou platné při dovozu zboží z Islandu a Norska, blíže určeného v tabulce 1 protokolu 3 Dohody o EHP a v tabulce 1 přílohy B nařízení (ES) č. 3448/93, jsou uvedeny v přílohách I a II.
Článek 2
Zrušují se nařízení (ES) č. 1475/2000 a (ES) č. 1476/2000.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1687/2002
ze dne 25. září 2002
o dodatečné lhůtě stanovené v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000 pro oznámení některých účinných látek pro biocidní použití, které jsou již na trhu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [1], a zejména na čl. 16 odst. 2 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 98/8/ES má být prováděn pracovní program zaměřený na přezkoumání všech existujících účinných látek biocidních přípravků, které jsou již na trhu ke dni 14. května 2000 (dále jen "existující účinné látky").
První etapa pracovního programu byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 o první etapě programu uvedeného v čl.
2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích [2]. Podle směrnice 98/8/ES má být harmonogram pracovního programu stanoven Komisí.
(2) Každý producent existující účinné látky uvedené na trh pro použití v biocidních přípravcích měl podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000 předložit identifikaci této účinné látky Komisi do 28. března 2002. Podle čl. 4 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení měli producenti, výrobci přípravků a sdružení, kteří měli v úmyslu požádat o zařazení existující účinné látky v jednom nebo ve více typech přípravků do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice 98/8/ES, oznámit tyto účinné látky Komisi do 28. března 2002. Podle čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení nemuseli tito producenti nebo výrobci přípravků provádět samostatnou identifikaci těchto účinných látek.
(3) Byl vytvořen předběžný seznam existujících účinných látek [3], které byly identifikovány podle nařízení (ES) č. 1896/2000. Dále byl vytvořen předběžný seznam existujících účinných látek, pro něž bylo podáno alespoň jedno oznámení podle čl. 4 odst. 1 nebo čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000. Seznam uvádí pro každou oznámenou existující účinnou látku příslušné typy přípravků a přílohu směrnice 98/8/ES, do které má být podle žádosti tato látka zařazena [4].
(4) Tyto seznamy nemohly být zveřejněny před uplynutím konečného termínu pro předložení oznámení existujících účinných látek pro jeden nebo více typů přípravků podle čl. 4 odst.
1896/2000 dne 28. března 2002. Z důvodů transparentnosti a jasnosti vytyčení a provádění první etapy programu přezkoumání existujících účinných látek, které jsou již na trhu, by mělo být producentům, výrobcům přípravků a sdružením umožněno předložit oznámení existujících účinných látek pro jeden nebo více typů přípravků, pokud existující účinná látka byla pouze identifikována, nebo pro typy přípravků jiné než ty, pro které byla existující účinná látka již oznámena.
Toto oznámení by mělo být předloženo nejpozději do 31. ledna 2003.
Tato dodatečná lhůta by neměla nepříznivě ovlivnit vytvoření konečných seznamů, stanovení priorit pro přezkoumání a všechny ostatní konečné termíny v pracovním programu, které jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1896/2000.
(5) Dodatečná lhůta by měla umožnit producentům, výrobcům přípravků a sdružením, kteří mají v úmyslu požádat o zařazení takových existujících účinných látek v jednom nebo ve více typech přípravků do přílohy I, IA nebo IB směrnice 98/8/ES, aby oznámili tyto účinné látky Komisi podle nařízení (ES) č. 1896/2000 předložením informací uvedených v příloze II uvedeného nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro biocidní přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Tímto nařízením se stanoví dodatečná lhůta pro předložení oznámení podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000 pro existující účinné látky, které byly pouze identifikovány nebo byly oznámeny pouze pro určité typy přípravků.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení jsou použitelné definice v čl. 2 směrnice 98/8/ES a čl. 2 nařízení (ES) č. 1896/2000.
Použijí se též tyto definice:
a) "identifikovanou existující účinnou látkou" se rozumí účinná látka, která byla na trhu před 14. květnem 2000 pro použití v biocidních přípravcích určených pro jiné účely, než jsou účely uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) a d) směrnice 98/8/ES, a která byla
i) identifikována podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000 nebo
ii) oznámena podle čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
avšak s výjimkou látek identifikovaných členskými státy podle čl. 5 odst. 2 téhož nařízení;
b) "oznámenou existující účinnou látkou" se rozumí účinná látka, která byla na trhu před 14. květnem 2000 pro použití v biocidních přípravcích určených pro jiné účely, než jsou účely uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. c) a d) směrnice 98/8/ES, pro kterou
i) bylo předloženo alespoň jedno oznámení podle čl. 4 odst. 1 nebo čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000; nebo
ii) o jejíž možné zařazení do přílohy I nebo IA podle čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 1896/2000 nebo do přílohy IB podle čl. 8 odst. 3 téhož nařízení projevil zájem alespoň jeden členský stát.
Článek 3
Nový termín pro oznámení existujících účinných látek
1. Producenti, výrobci přípravků a sdružení, kteří mají v úmyslu požádat o zařazení identifikované, avšak neoznámené existující účinné látky v jednom nebo ve více typech přípravků do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice 98/8/ES, oznámí tuto účinnou látku Komisi podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000 nejpozději do 31. ledna 2003.
2. Producenti, výrobci přípravků a sdružení, kteří mají v úmyslu požádat o zařazení oznámené existující účinné látky v jednom nebo ve více typech přípravků jiných než jsou typy přípravků již zařazené pro určitou oznámenou existující účinnou látku do předběžného seznamu oznámených existujících účinných látek do přílohy I, přílohy IA nebo přílohy IB směrnice 98/8/ES, předloží Komisi oznámení podle čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1896/2000 nejpozději do 31. ledna 2003.
Článek 4
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1696/2002
ze dne 23. září 2002,
kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 2042/2000 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu systémů televizních kamer pocházejících z Japonska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1],
s ohledem na návrh Komise po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. PŘEDCHÁZEJÍCÍ ŘÍZENÍ
(1) Rada svým nařízením (ES) č. 1015/94 [2] uložila konečné antidumpingové clo z dovozu systémů televizních kamer (dále jen "STK") pocházejících z Japonska.
(2) V čl. 1 odst. 3 bodu e) nařízení č. 1015/95 Rada výslovně osvobodila od antidumpingového cla kamerové systémy uvedené na seznamu v příloze uvedeného nařízení (dále jen "příloha"), které představují špičkové profesionální kamerové systémy spadající z technického hlediska pod definici zboží podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1015/94, které ale nelze považovat za systémy televizních kamer.
(3) V říjnu roku 1995 Rada nařízením (ES) č. 2474/95 [3] pozměnila výše uvedené nařízení (ES) č. 1015/94, zejména co se týká definice srovnatelného výrobku a některých modelů profesionálních kamerových systémů, které byly výslovně osvobozeny od konečného antidumpingového cla.
(4) V říjnu r. 1997 Rada nařízením (ES) č. 1952/97 [4] pozměnila sazby konečného antidumpingového cla pro dvě dotyčné společnosti, jmenovitě pro Sony Corporation a Ikegami Tsushinki v souladu s článkem 12 nařízení (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní nařízení"). Kromě toho Rada výslovně osvobodila od antidumpingového cla některé nové modely profesionálních kamerových systémů jejich doplněním do přílohy.
(5) V lednu r. 1999 a v lednu r. 2000 Rada nařízením (ES) č. 193/1999 [5] a nařízením (ES) č. 176/2000 [6] pozměnila nařízení (ES) č. 1015/94 doplněním některých následných modelů profesionálních kamerových systémů do přílohy, a tím je osvobodila od konečného antidumpingového cla.
(6) V září r. 2000 Rada nařízením (ES) č. 2042/2000 [7] potvrdila konečná antidumpingová cla uložená nařízením (ES) č. 1015/94 v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(7) V lednu r. 2001 a v květnu r. 2001 Rada provedla poslední změny v nařízení (ES) č. 2042/2000 doplněním některých následných modelů profesionálních kamerových systémů do přílohy a tím je osvobodila od konečného antidumpingového cla.
(8) Konečně v září r. 2001 Rada nařízením (ES) č. 1900/2001 [8] potvrdila po předběžném přezkumu základního nařízení v souladu s čl. 11 odst. 3 výši konečného antidumpingového cla uvaleného na vyvážejícího výrobce Hitachi Denshi Ltd.
2. ŠETŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE NOVÝCH MODELŮ PROFESIONÁLNÍCH KAMEROVÝCH SYSTÉMŮ
2.1 Řízení
(9) Dva japonští vyvážející výrobci, jmenovitě Victor Company of Japan Limited (dále jen "JVC") a Ikegami Tsushinki Co Ltd (dále jen "Ikegami") informovaly Komisi dne 17. dubna 2001 a dne 12. října 2001, že zamýšlejí zavést nové modely profesionálních kamerových systémů na trh Společenství, a požádaly Komisi o doplnění těchto nových modelů profesionálních kamerových systémů včetně jejich příslušenství do přílohy a tím o jejich osvobození od antidumpingových cel.
(10) Komise informovala výrobní odvětví Společenství a zahájila šetření za účelem zjištění, zda uvažované výrobky podléhají antidumpingovým clům a zda by operativní část nařízení (ES) č. 2042/2000 měla být podle toho pozměněna.
2.2 Modely, které byly předmětem šetření
(11) Přijaté žádosti se týkaly těchto modelů kamerových systémů dodávaných s příslušnými technickými informacemi:
i) JVC
- jednotka dálkového ovládání kamery RM-P210E;
ii) Ikegami
- hlava kamery HDL-37E,
- hlava kamery HDL-10,
- hlava kamery HDL-40,
- řídící jednotka kamery MA-400,
- řídící jednotka kamery CCU-37,
- řídící jednotka kamery CCU-10,
- jednotka dálkového ovládání kamery RCU-400,
- jednotka dálkového ovládání kamery RCU-240A,
- kamerový adaptér CA-450.
Všechny výše uvedené modely byly prezentovány jako součást profesionálních kamerových systémů určených pro profesionální videotrh.
2.3 Zjištění
(12) Komise provedla technické šetření.
Z provedené analýzy vyplynulo, že přes technický vývoj, který tyto modely vykazují, je nelze označit jako rozhlasové nebo televizní kamerové systémy.
Z toho byl proto učiněn závěr, že všechny dotyčné modely by měly být osvobozeny od stávajících antidumpingových opatření.
(13) Komise informovala o svých zjištěních výrobní odvětví Společenství a vývozce STK a poskytla jim příležitost k předložení jejich názorů.
Na základě zjištění Komise a vzhledem ke skutečnosti, že zainteresované strany nepodaly žádné námitky proti závěrům Komise, považují se všechny modely a jejich příslušenství uvedené na seznamu v bodu 11 odůvodnění za profesionální kamerové systémy.
Z toho vyplývá, že by měly být osvobozeny od uplatňování antidumpingového cla platného pro STK pocházející z Japonska, a příloha by měla být podle toho pozměněna.
(14) Po sdělení výše uvedených zjištění požadoval jeden vyvážející výrobce, jmenovitě Ikegami, aby modely kamer, které vyrábí a vyváží, byly se zpětnou platností osvobozeny od platných antidumpingových opatření bez ohledu na datum jejich dovozu.
Tvrdil, že jelikož tyto modely byly shledány jako profesionální kamerové systémy, nemělo by se na dovozy uskutečněné před zveřejněním současného nařízení vztahovat antidumpingové clo.
(15) Kamerové systémy uvedené na seznamu v příloze nařízení (ES) č. 2042/2000 lze považovat za osvobozené od cla poté, kdy bylo výslovně rozhodnuto, že nemohou být použity pro účely živého vysílání.
Toto rozhodnutí může být učiněno teprve po podrobném přezkoumání technických specifikací dotyčného kamerového systému orgány Společenství a na jeho základě mohou být takové kamerové systémy osvobozeny od použití cla pouze od okamžiku přijetí kladného rozhodnutí o doplnění dotyčného modelu do přílohy.
Proto by mělo být osvobození od cla použitelné v zásadě pouze pro budoucnost, tj. ode dne zveřejnění pozměněné přílohy.
(16) Ve zvláštních případech však orgány Společenství zjistily, že je vhodné osvobodit některé profesionální kamerové systémy od antidumpingového cla se zpětnou platností.
V těchto případech byly šetřené modely kamer dovezeny do Společenství pouze v době mezi předložením žádosti o osvobození a dnem zveřejnění příslušné změny přílohy.
Tyto transakce by poté mohly být v rámci šetření Komise identifikovány.
Za těchto zvláštních okolností je přijatelné neuvalovat clo na ty dovozy, k nimž došlo po předložení žádosti o osvobození.
(17) V daném případě je však požadována zpětná platnost bez ohledu na datum prvních dovozů, a tak by se týkala dovozů, k nimž došlo před podáním žádosti o osvobození.
Šetření ukázalo, že některé dotyčné modely kamer byly skutečně dovezeny již před předložením řádné žádosti o osvobození Komisi, ačkoliv společnost Ikegami zpočátku tvrdila, že před předložením žádosti nedošlo k žádným dovozům modelů, jichž se tato žádost týkala.
(18) Z výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že dovozy, k nimž došlo předtím než byla Komisi předložena žádost o osvobození, nelze se zpětnou platností osvobodit od cla.
Výjimky mohou být uděleny pouze na základě kladného rozhodnutí o zahrnutí některých typů kamer do přílohy.
Druh kamerového systému skutečně nelze určit dříve, než budou doručeny technické specifikace obsažené v žádosti o osvobození od cla.
Komise ani úřady členských států nemají možnost kontrolovat přesnost klasifikace KN prováděnou vyvážejícími výrobci u modelů kamer, o nichž nebyly Komisi dosud předloženy žádné údaje.
V důsledku toho by v případě udělení osvobození od cla se zpětnou platností na dobu předtím, než Komise obdržela žádost, mohli vyvážející výrobci bez jakéhokoliv rizika obejít placení cla tím, že by zprvu dovezli modely kamer pod nesprávnými kódy KN a vyhnuli se tak placení cla, a následně by požádali o osvobození od cla od data prvního dovozu, jestliže by orgány tyto nesprávnosti zjistily.
Jestliže lze tedy uvažovat o zpětné platnosti od data, kdy Komise obdržela žádost o osvobození, není vhodné rozšířit zpětnou platnost na dovozy, k nimž došlo v době před předložením žádosti, přičemž je třeba přihlédnout k vážnému nebezpečí obcházení opatření.
(19) Je proto rozhodnuto, že modely kamer od společnosti Ikegami, které jsou předmětem tohoto řízení, dovezené v den obdržení žádosti o osvobození nebo později, tj. do 12. října 2001 nebo po tomto datu, by měly být osvobozeny od cla.
(20) Z týchž důvodů je rozhodnuto, že modely kamer JVC, které jsou rovněž předmětem současného řízení, by měly být osvobozeny od cla od data, kdy Komise obdržela žádost o osvobození, tj. od 17. dubna 2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2042/2000 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení platí pro dovozy níže uvedených modelů vyráběných a vyvážených do Evropského společenství níže uvedenými vyvážejícími výrobci od data, kdy Komisi byla doručena příslušná žádost o osvobození těchto modelů od konečného antidumpingového cla:
a) Ikegami Tsushinki Co Ltd od 12. října 2001:
- hlava kamery HDL-37E,
- hlava kamery HDL-10,
- hlava kamery HDL-40,
- řídící jednotka kamery MA-400,
- řídící jednotka kamery CCU-37,
- řídící jednotka kamery CCU-10,
- jednotka dálkového ovládání kamery RCU-400,
- jednotka dálkového ovládání kamery RCU-240A,
- kamerový adaptér CA-450;
b) Victor Company of Japan Limited od 17. dubna 2001:
- jednotka dálkového ovládání kamery RM-P210E.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES, EURATOM) č. 1746/2002
ze dne 30. září 2002,
kterým se v souvislosti s reformou Komise zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Komisi Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 283 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise, předložený po obdržení stanoviska Výboru pro služební řád,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Reforma Komise je navržená zejména, aby se použití zdrojů soustředilo na přednostní činnosti.
(2) Ve svém sdělení ze dne 9. února 2000 [4] Komise uvádí, že chce své lidské zdroje využívat co nejúčinněji.
(3) Komise pokrývá významnou část svých potřeb racionalizačními opatřeními a vnitřními přesuny zaměstnanců.
(4) Komise dále přijímá nezbytná opatření, zejména prostřednictvím školení, na pomoc při začlenění přesunutých zaměstnanců co nejuspokojivějším a nejúčinnějším způsobem.
(5) Kvalifikace části úředníků, kteří dosáhli věku 55 let a jejichž služební poměr trval nejméně 15 let, je však příliš odlišná od úkolů, které mají být plněny.
(6) Komise potřebuje zaměstnance s novými kvalifikačními profily a musí svůj plán pracovních míst udržovat v rovnováze. Počet úředníků, kteří odcházejí z důvodu dosažení věku, nebude dostatečně vysoký k tomu, aby se včas získaly nezbytné dovednosti zaměstnáváním nových úředníků.
(7) Z toho důvodu je nutno přijmout zvláštní opatření k definitivnímu skončení služebního poměru spolu s vnitřními správními předpisy, které mají zajistit účinnou kontrolu uplatňování tohoto nařízení.
(8) Tato opatření musí být učiněna naléhavě a v rámci možností při zachování zeměpisné rovnováhy, v souladu s tímto nařízením.
(9) Tato opatření musí být rozpočtově neutrální.
Za tímto účelem by měl být rozpočtovým orgánem vytvořen dohlížecí systém,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ve služebním zájmu a s ohledem na potřebu získat nové dovednosti, vyplývající z přemístění zdrojů na přednostní činnosti, se do 31. prosince 2004 Komise zmocňuje k přijetí opatření pro definitivní skončení služebního poměru, ve smyslu článku 47 služebního řádu, úředníků, kteří dosáhli věku 55 let a jejich služební poměr trval nejméně 15 let, bez ohledu, zda jsou placeni z provozního nebo výzkumného rozpočtu, s výjimkou úředníků zařazených do platových tříd A 1 a A 2, za podmínek stanovených v tomto nařízení.
Článek 2
Celkový počet úředníků, na které se vztahují opatření uvedená v článku 1, činí 600.
Dodržování rozpočtové neutrality je sledováno v rámci každoročního rozpočtového procesu.
Za tímto účelem orgán oprávněný ke jmenování, s přihlédnutím ke spojitosti mezi počtem úředníků, kteří skončili služební poměr, a počtem přijatých úředníků, podá rozpočtovému orgánu včas zprávu, aby potvrdil dodržení podmínky rozpočtové neutrality.
Článek 3
S ohledem na služební zájem vybere Komise v mezích stanovených v článku 2 po projednání s paritním výborem z úředníků, kteří požádají o definitivní skončení služebního poměru podle článku 1, ty, na které se použije toto opatření.
Přednostně vezme v úvahu úředníky, kteří jsou dotčeni reorganizačními opatřeními a opatřeními zaměřenými na přemístění zdrojů na přednostní činnosti, zejména vnitřními přesuny, jejichž kvalifikace se příliš výrazně liší od požadavků současných úkolů.
Vezme v úvahu objem školení, které by museli absolvovat, aby mohli vykonávat nové úkoly, jejich věk, schopnosti, výkonnost, chování během služby, rodinnou situaci a délku trvání služebního poměru.
Článek 4
1. Bývalý úředník, jehož služební poměr skončil podle článku 1, má nárok na měsíční příspěvek stanovený procentní sazbou z posledního základního platu; tato procentní sazba závisí na věku a délce trvání služebního poměru úředníka v okamžiku odchodu podle tabulky v příloze tohoto nařízení.
Posledním základním platem se rozumí plat odpovídající platové třídě a stupni, do kterého byl úředník zařazen v okamžiku skončení služebního poměru, podle platové tabulky v článku 66 služebního řádu platné prvního dne měsíce, za který má být příspěvek vyplacen.
2. Bývalý úředník může kdykoli na vlastní žádost obdržet starobní důchod za podmínek stanovených ve služebním řádu.
Tím nárok na příspěvek zaniká.
V každém případě zaniká nejpozději poslední den měsíce, v jehož průběhu bývalý úředník dosáhl věku 65 let, nebo pokud ještě před dosažením tohoto věku získá nárok na nejvyšší starobní důchod ve výši 70 % (článek 77 služebního řádu).
Bývalému úředníkovi je vyplácen starobní důchod automaticky od prvního dne kalendářního měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byl tento příspěvek vyplacen naposledy.
3. Příspěvek stanovený v odstavci 1 se upravuje pomocí opravného koeficientu stanoveného v souladu s čl. 82 odst. 1 druhým pododstavcem služebního řádu pro zemi v rámci Společenství, ve které příjemce prokáže své bydliště. Příjemce každoročně poskytne doklad o svém bydlišti.
Pokud má příjemce bydliště v zemi mimo Společenství, použije se na příspěvek opravný koeficient 100.
Příspěvek se vyjadřuje v eurech.
Vyplácí se v měně země, v níž má příjemce bydliště.
Pokud se však na něj použije opravný koeficient 100 v souladu s druhým pododstavcem, vyplácí se příspěvek v eurech.
Příspěvek vyplácený v jiné měně než v eurech se vypočte na základě směnných kurzů uvedených v čl. 63 druhém pododstavci služebního řádu.
4. Příspěvek stanovený v odstavci 1 se snižuje o částku, o kterou hrubé příjmy bývalého úředníka z jakéhokoli nového zaměstnání spolu s příspěvkem přesahují poslední celkovou hrubou odměnu pobíranou dotyčným úředníkem vypočtenou podle platové tabulky platné k prvnímu dni měsíce, za který je příspěvek splatný.
Tato odměna se upraví pomocí opravného koeficientu uvedeného v odstavci 3.
Hrubými příjmy a poslední celkovou hrubou odměnou uvedenými v prvním pododstavci se rozumějí částky, které zbývají po odečtení příspěvků na sociální zabezpečení, avšak před zdaněním.
Bývalý úředník se zavazuje předložit všechny případně požadované písemné doklady, včetně ročního prohlášení o příjmech v podobě výkazu o platu nebo ověřeného výpisu z účtu, podle okolností, jakož i místopřísežného nebo ověřeného prohlášení, že nemá jiné příjmy z nového zaměstnání, a sdělit orgánu všechny ostatní okolnosti, které by mohly ovlivnit jeho nárok na příspěvek; v opačném případě na něj mohou být uplatněny sankce uvedené v článku 86 služebního řádu.
5. Podle článku 67 služebního řádu a článků 1, 2 a 3 přílohy VII služebního řádu se příspěvek na domácnost, příspěvek na vyživované děti a příspěvek na vzdělání vyplácejí buď příjemci příspěvku stanoveného v odstavci 1, nebo osobě či osobám, do jejichž péče byly dítě nebo děti svěřeny zákonem nebo rozhodnutím soudu, případně příslušného správního orgánu; výše příspěvku na domácnost se vypočte na základě příspěvku stanoveného v odstavci 1.
6. Pokud příjemce příspěvku nemá žádné příjmy z výdělečné činnosti, má pro sebe a pro osoby, které pokrývá jeho sociální pojištění, nárok na dávky ze systému sociálního zabezpečení podle článku 72 služebního řádu, pokud platí odpovídající příspěvek, vypočtený na základě příspěvku stanoveného v odstavci 1.
Po dobu, za kterou má nárok na příspěvek, nejdéle však po dobu 65 měsíců, získává bývalý úředník nové nároky na starobní důchod podle platu odpovídajícího jeho platové třídě za předpokladu, že během uvedené doby odvádí příspěvek stanovený služebním řádem na základě uvedeného platu, přičemž celková výše starobního důchodu nesmí překročit nejvyšší částku stanovenou v čl. 77 druhém pododstavci služebního řádu.
Pro účely článku 5 přílohy VIII služebního řádu se tato doba považuje za dobu trvání služebního poměru.
8. S výhradou čl. 1 odst. 1 a článku 22 přílohy VIII služebního řádu má pozůstalý manžel (manželka) bývalého úředníka, který zemřel v době, kdy pobíral měsíční příspěvek stanovený v odstavci 1, nárok na pozůstalostní důchod ve výši 60 % starobního důchodu, na který by měl bývalý úředník nárok, bez snížení podle článku 9 přílohy VIII služebního řádu, k okamžiku svého úmrtí, pokud manželství v okamžiku, kdy bývalý úředník skončil služební poměr, trvalo nejméně jeden rok.
Pozůstalostní důchod uvedený v prvním pododstavci nesmí být nižší než částky stanovené v čl. 79 druhém pododstavci služebního řádu.
Výše pozůstalostního důchodu však nesmí v žádném případě přesáhnout výši starobního důchodu, na který by měl bývalý úředník nárok, kdyby zůstal naživu, a který by mu byl přiznán po zaniknutí nároku na výše uvedený příspěvek.
Podmínka trvání manželství uvedená v prvním pododstavci se nebere v úvahu, pokud z manželství, které bývalý úředník uzavřel před skončením služebního poměru, vzešlo jedno nebo více dětí a pozůstalý partner o tyto děti pečuje nebo pečoval.
Totéž platí, pokud smrt bývalého úředníka nastala za jedné z okolností uvedených na konci čl. 17 druhého podstavce přílohy VIII služebního řádu.
9. V případě smrti bývalého úředníka pobírajícího příspěvek stanovený v odstavci 1 mají vyživované děti ve smyslu článku 2 přílohy VII služebního řádu nárok na sirotčí důchod za podmínek stanovených v čl. 80 prvním, druhém a třetím pododstavci služebního řádu a v článku 21 přílohy VIII služebního řádu.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES, EURATOM) č. 1747/2002
ze dne 30. září 2002,
kterým se v souvislosti s modernizací orgánu zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Radě Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 283 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise, předložený po obdržení stanoviska Výboru pro služební řád,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva o Evropské unii rozšířila oblast působnosti Rady a následně zvýšila úlohu a úkoly jejího generálního sekretariátu.
(2) Generální sekretariát Rady pokrývá významnou část svých potřeb racionalizačními opatřeními a vnitřními přesuny zaměstnanců.
(3) Generální sekretariát Rady přijímá nezbytná opatření, zejména prostřednictvím školení, na pomoc při začlenění přesunutých zaměstnanců co nejuspokojivějším a nejúčinnějším způsobem.
(4) Kvalifikace části úředníků, kteří dosáhli věku 55 let a jejichž služební poměr trval nejméně 15 let, je však považována za příliš odlišnou od úkolů, které mají být plněny.
(5) Generální sekretariát Rady potřebuje zaměstnance s novými kvalifikačními profily a musí svůj plán pracovních míst udržovat v rovnováze. Počet úředníků, kteří odcházejí z důvodu dosažení věku, nebude dostatečně vysoký k tomu, aby se včas získaly nezbytné dovednosti zaměstnáváním nových úředníků.
(6) Z toho důvodu je nutno přijmout zvláštní opatření k definitivnímu skončení služebního poměru spolu s vnitřními správními předpisy, které mají zajistit účinnou kontrolu uplatňování tohoto nařízení.
(7) Tato opatření musí být učiněna v rámci možností při zachování zeměpisné rovnováhy, v souladu s tímto nařízením.
(8) Tato opatření musí být rozpočtově neutrální.
Za tímto účelem by měl být rozpočtovým orgánem vytvořen dohlížecí systém,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ve služebním zájmu a s ohledem na potřebu získat nové dovednosti, vyplývající z přemístění zdrojů na přednostní činnosti, se do 31. prosince 2004 Generální sekretariát Rady zmocňuje k přijetí opatření pro definitivní skončení služebního poměru, ve smyslu článku 47 služebního řádu, úředníků, kteří dosáhli věku 55 let a jejich služební poměr trval nejméně 15 let, s výjimkou úředníků zařazených do platových tříd A 1 a A 2, za podmínek stanovených v tomto nařízení.
Článek 2
Celkový počet úředníků, na které se vztahují opatření uvedená v článku 1, činí 94 (12 A, 22 LA, 8 B, 44 C a 8 D).
Dodržování rozpočtové neutrality je sledováno v rámci každoročního rozpočtového procesu.
Za tímto účelem orgán oprávněný ke jmenování, s přihlédnutím ke spojitosti mezi počtem úředníků, kteří skončili služební poměr, a počtem přijatých úředníků, podá rozpočtovému orgánu včas zprávu, aby potvrdil dodržení podmínky rozpočtové neutrality.
Článek 3
S ohledem na služební zájem vybere generální sekretariát Rady v mezích stanovených v článku 2 po projednání s paritním výborem z úředníků, kteří požádají o definitivní skončení služebního poměru podle článku 1, ty, na které se použije toto opatření.
Přednostně vezme v úvahu úředníky, kteří jsou dotčeni reorganizačními opatřeními a opatřeními zaměřenými na přemístění zdrojů na přednostní činnosti, zejména vnitřními přesuny, jejichž kvalifikace se příliš výrazně liší od požadavků současných úkolů.
Vezme v úvahu objem školení, které by museli absolvovat, aby mohli vykonávat nové úkoly, jejich věk, způsobilost, schopnosti, chování během služby, rodinnou situaci a délku trvání služebního poměru.
Článek 4
1. Bývalý úředník, jehož služební poměr skončil podle článku 1, má nárok na měsíční příspěvek stanovený procentní sazbou z posledního základního platu; tato procentní sazba závisí na věku a délce trvání služebního poměru úředníka v okamžiku odchodu podle tabulky v příloze tohoto nařízení.
Posledním základním platem se rozumí plat odpovídající platové třídě a stupni, do kterého byl úředník zařazen v okamžiku skončení služebního poměru, podle platové tabulky v článku 66 služebního řádu platné prvního dne měsíce, za který má být příspěvek vyplacen.
2. Bývalý úředník může kdykoli na vlastní žádost obdržet starobní důchod za podmínek stanovených ve služebním řádu.
Tím nárok na příspěvek zaniká.
V každém případě zaniká nejpozději poslední den měsíce, v jehož průběhu bývalý úředník dosáhl věku 65 let, nebo pokud ještě před dosažením tohoto věku získá nárok na nejvyšší starobní důchod ve výši 70 % (článek 77 služebního řádu).
Bývalému úředníkovi je vyplácen starobní důchod automaticky od prvního dne kalendářního měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byl tento příspěvek vyplacen naposledy.
3. Příspěvek stanovený v odstavci 1 se upravuje pomocí opravného koeficientu stanoveného v souladu s čl. 82 odst. 1 druhým pododstavcem služebního řádu pro zemi v rámci Společenství, ve které příjemce prokáže své bydliště. Příjemce každoročně poskytne doklad o svém bydlišti.
Pokud má příjemce bydliště v zemi mimo Společenství, použije se na příspěvek opravný koeficient 100.
Příspěvek se vyjadřuje v eurech.
Vyplácí se v měně země, v níž má příjemce bydliště.
Pokud se však na něj použije opravný koeficient 100 v souladu s druhým pododstavcem, vyplácí se příspěvek v eurech.
Příspěvek vyplácený v jiné měně než v eurech se vypočte na základě směnných kurzů uvedených v čl. 63 druhém pododstavci služebního řádu.
4. Příspěvek stanovený v odstavci 1 se snižuje o částku, o kterou hrubé příjmy bývalého úředníka z jakéhokoli nového zaměstnání spolu s příspěvkem přesahují poslední celkovou hrubou odměnu pobíranou dotyčným úředníkem vypočtenou podle platové tabulky platné k prvnímu dni měsíce, za který je příspěvek splatný.
Tato odměna se upraví pomocí opravného koeficientu uvedeného v odstavci 3.
Hrubými příjmy a poslední celkovou hrubou odměnou uvedenými v prvním pododstavci se rozumějí částky, které zbývají po odečtení příspěvků na sociální zabezpečení, avšak před zdaněním.
Bývalý úředník se zavazuje předložit všechny případně požadované písemné doklady, včetně ročního prohlášení o příjmech v podobě výkazu o platu nebo ověřeného výpisu z účtu, podle okolností, jakož i místopřísežného nebo ověřeného prohlášení, že nemá jiné příjmy z nového zaměstnání, a sdělit orgánu všechny ostatní okolnosti, které by mohly ovlivnit jeho nárok na příspěvek; v opačném případě na něj mohou být uplatněny sankce uvedené v článku 86 služebního řádu.
5. Podle článku 67 služebního řádu a článků 1, 2 a 3 přílohy VII služebního řádu se příspěvek na domácnost, příspěvek na vyživované děti a příspěvek na vzdělání vyplácejí buď příjemci příspěvku stanoveného v odstavci 1, nebo osobě či osobám, do jejichž péče byly dítě nebo děti svěřeny zákonem nebo rozhodnutím soudu, případně příslušného správního orgánu; výše příspěvku na domácnost se vypočte na základě příspěvku stanoveného v odstavci 1.
6. Pokud příjemce příspěvku nemá žádné příjmy z výdělečné činnosti, má pro sebe a pro osoby, které pokrývá jeho sociální pojištění, nárok na dávky ze systému sociálního zabezpečení podle článku 72 služebního řádu, pokud platí odpovídající příspěvek, vypočtený na základě příspěvku stanoveného v odstavci 1.
Po dobu, za kterou má nárok na příspěvek, nejdéle však po dobu 65 měsíců, získává bývalý úředník nové nároky na starobní důchod podle platu odpovídajícího jeho platové třídě za předpokladu, že během uvedené doby odvádí příspěvek stanovený služebním řádem na základě uvedeného platu, přičemž celková výše starobního důchodu nesmí překročit nejvyšší částku stanovenou v čl. 77 druhém pododstavci služebního řádu.
Pro účely článku 5 přílohy VIII služebního řádu se tato doba považuje za dobu trvání služebního poměru.
8. S výhradou čl. 1 odst. 1 a článku 22 přílohy VIII služebního řádu má pozůstalý manžel (manželka) bývalého úředníka, který zemřel v době, kdy pobíral měsíční příspěvek stanovený v odstavci 1, nárok na pozůstalostní důchod ve výši 60 % starobního důchodu, na který by měl bývalý úředník nárok, bez snížení podle článku 9 přílohy VIII služebního řádu, k okamžiku svého úmrtí, pokud manželství v okamžiku, kdy bývalý úředník skončil služební poměr, trvalo nejméně jeden rok.
Pozůstalostní důchod uvedený v prvním pododstavci nesmí být nižší než částky stanovené v čl. 79 druhém pododstavci služebního řádu.
Výše pozůstalostního důchodu však nesmí v žádném případě přesáhnout výši starobního důchodu, na který by měl bývalý úředník nárok, kdyby zůstal naživu, a který by mu byl přiznán po zaniknutí nároku na výše uvedený příspěvek.
Podmínka trvání manželství uvedená v prvním pododstavci se nebere v úvahu, pokud z manželství, které bývalý úředník uzavřel před skončením služebního poměru, vzešlo jedno nebo více dětí a pozůstalý partner o tyto děti pečuje nebo pečoval.
Totéž platí, pokud smrt bývalého úředníka nastala za jedné z okolností uvedených na konci čl. 17 druhého podstavce přílohy VIII služebního řádu.
9. V případě smrti bývalého úředníka pobírajícího příspěvek stanovený v odstavci 1 mají vyživované děti ve smyslu článku 2 přílohy VII služebního řádu nárok na sirotčí důchod za podmínek stanovených v čl. 80 prvním, druhém a třetím pododstavci služebního řádu a v článku 21 přílohy VIII služebního řádu.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ RADY (ES, EURATOM) č. 1748/2002
ze dne 30. září 2002,
kterým se v souvislosti s modernizací orgánu zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Evropském parlamentu a dočasných zaměstnanců politických skupin Evropského parlamentu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 283 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise, předložený po obdržení stanoviska Výboru pro služební řád,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[1],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora[2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora[3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropský parlament poté, co v roce 1997 předsednictvo přijalo novou personální politiku, která byla odůvodněna novými úkoly uloženými Evropskému parlamentu smlouvami, přistoupil k radikální restrukturalizaci svých pracovních postupů.
(2) S ohledem na zkušenosti získané během čtyřletého provádění této nové politiky a s cílem zavést dlouhodobou politiku nabírání zaměstnanců odpovídající očekávatelným potřebám zvláštních vyžadovaných kvalifikací, přezkoumal Evropský parlament zejména v rámci vypracování seznamu povinností a úkolů své personální potřeby v následujících letech.
(3) Evropský parlament přijímá nezbytná opatření, zejména prostřednictvím školení, na pomoc při začlenění přesunutých zaměstnanců co nejuspokojivějším a nejúčinnějším způsobem.
(4) Kvalifikace části úředníků a dočasných zaměstnanců politických skupin, kteří dosáhli věku 55 let a jejichž služební poměr trval nejméně 15 let, je však považována za příliš odlišnou od úkolů, které mají být plněny.
(5) Evropský parlament potřebuje zaměstnance s novými kvalifikačními profily a musí svůj plán pracovních míst udržovat v rovnováze. Počet osob, které odcházejí z důvodu dosažení věku, nebude dostatečně vysoký k tomu, aby se včas získaly nezbytné dovednosti zaměstnáváním nových úředníků a dočasných zaměstnanců.
(6) Z toho důvodu je nutno přijmout zvláštní opatření k definitivnímu skončení služebního poměru spolu s vnitřními správními předpisy, které mají zajistit účinnou kontrolu uplatňování tohoto nařízení.
(7) Tato opatření musí být učiněna v rámci možností při zachování zeměpisné rovnováhy, v souladu s tímto nařízením.
(8) Tato opatření musí být rozpočtově neutrální.
Za tímto účelem by měl být rozpočtovým orgánem vytvořen dohlížecí systém,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ve služebním zájmu a s ohledem na potřebu získat nové dovednosti, vyplývající z přizpůsobení svých zdrojů svým činnostem, se do 31. prosince 2004 Evropský parlament zmocňuje k přijetí opatření pro definitivní skončení služebního poměru, ve smyslu článku 47 služebního řádu, úředníků a dočasných zaměstnanců politických skupin Evropského parlamentu, kteří dosáhli věku 55 let a jejich služební poměr trval nejméně 15 let, s výjimkou úředníků zařazených do platových tříd A 1 a A 2, za podmínek stanovených v tomto nařízení.
Článek 2
Celkový počet úředníků, na které se vztahují opatření uvedená v článku 1, činí 100.
Počet dočasných zaměstnanců politických skupin Evropského parlamentu, na které se vztahují opatření uvedená v článku 1 činí 24.
Dodržování rozpočtové neutrality je sledováno v rámci každoročního rozpočtového procesu.
Za tímto účelem orgán oprávněný ke jmenování, s přihlédnutím ke spojitosti mezi počtem úředníků, kteří skončili služební poměr, a počtem přijatých úředníků, podá rozpočtovému orgánu včas zprávu, aby potvrdil dodržení podmínky rozpočtové neutrality.
Článek 3
S ohledem na služební zájem vybere Evropský parlament v mezích stanovených v článku 2 po projednání s paritním výborem z úředníků a dočasných zaměstnanců politických skupin Evropského parlamentu, kteří požádají o definitivní skončení služebního poměru podle článku 1, ty, na které použije toto opatření.
Přednostně vezme v úvahu úředníky a dočasnými zaměstnanci politických skupin Evropského parlamentu, kteří jsou dotčeni reorganizačními opatřeními a opatřeními na přizpůsobení zdrojů činnostem, zejména vnitřními přesuny, jejichž kvalifikace se příliš výrazně liší od požadavků současných úkolů.
Vezme v úvahu objem školení, které by museli absolvovat, aby mohli vykonávat nové úkoly, jejich věk, schopnosti, výkonnost, chování během služby, rodinnou situaci a délku trvání služebního poměru.
Článek 4
1. Bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec, jehož služební poměr skončil podle článku 1, má nárok na měsíční příspěvek stanovený procentní sazbou z posledního základního platu; tato procentní sazba závisí na věku a délce trvání služebního poměru úředníka nebo dočasného zaměstnance v okamžiku odchodu podle tabulky v příloze tohoto nařízení.
Posledním základním platem se rozumí plat odpovídající platové třídě a stupni, do kterého byl úředník nebo dočasný zaměstnanec zařazen v okamžiku skončení služebního poměru, podle platové tabulky v článku 66 služebního řádu platné prvního dne měsíce, za který má být příspěvek vyplacen.
2. Bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec může kdykoli na vlastní žádost obdržet starobní důchod za podmínek stanovených ve služebním řádu.
Tím nárok na příspěvek zaniká.
V každém případě zaniká nejpozději poslední den měsíce, v jehož průběhu bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec dosáhl věku 65 let, nebo pokud ještě před dosažením tohoto věku získá nárok na nejvyšší starobní důchod ve výši 70 % (článek 77 služebního řádu).
Bývalému úředníkovi nebo dočasnému zaměstnanci je vyplácen starobní důchod automaticky od prvního dne kalendářního měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byl tento příspěvek vyplacen naposledy.
3. Příspěvek stanovený v odstavci 1 se upravuje pomocí opravného koeficientu stanoveného v souladu s čl. 82 odst. 1 druhým pododstavcem služebního řádu pro zemi v rámci Společenství, ve které příjemce prokáže své bydliště. Příjemce každoročně poskytne doklad o svém bydlišti.
Pokud má příjemce bydliště v zemi mimo Společenství, použije se na příspěvek opravný koeficient 100.
Příspěvek se vyjadřuje v eurech.
Vyplácí se v měně země, v níž má příjemce bydliště.
Pokud se však na něj použije opravný koeficient 100 v souladu s druhým pododstavcem, vyplácí se příspěvek v eurech.
Příspěvek vyplácený v jiné měně než v eurech se vypočte na základě směnných kurzů uvedených v čl. 63 druhém pododstavci služebního řádu.
4. Příspěvek stanovený v odstavci 1 se snižuje o částku, o kterou hrubé příjmy bývalého úředníka z jakéhokoli nového zaměstnání spolu s příspěvkem přesahují poslední celkovou hrubou odměnu pobíranou dotyčným úředníkem vypočtenou podle platové tabulky platné k prvnímu dni měsíce, za který je příspěvek splatný.
Tato odměna se upraví pomocí opravného koeficientu uvedeného v odstavci 3.
Hrubými příjmy a poslední celkovou hrubou odměnou uvedenými v prvním pododstavci se rozumějí částky, které zbývají po odečtení příspěvků na sociální zabezpečení, avšak před zdaněním.
Bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec se zavazuje předložit všechny případně požadované písemné doklady, včetně ročního prohlášení o příjmech v podobě výkazu o platu nebo ověřeného výpisu z účtu, podle okolností, jakož i místopřísežného nebo ověřeného prohlášení, že nemá jiné příjmy z nového zaměstnání, a sdělit orgánu všechny ostatní okolnosti, které by mohly ovlivnit jeho nárok na příspěvek; v opačném případě na něj mohou být uplatněny sankce uvedené v článku 86 služebního řádu.
5. Podle článku 67 služebního řádu a článků 1, 2 a 3 přílohy VII služebního řádu se příspěvek na domácnost, příspěvek na vyživované děti a příspěvek na vzdělání vyplácejí buď příjemci příspěvku stanoveného v odstavci 1, nebo osobě či osobám, do jejichž péče byly dítě nebo děti svěřeny zákonem nebo rozhodnutím soudu, případně příslušného správního orgánu; výše příspěvku na domácnost se vypočte na základě příspěvku stanoveného v odstavci 1.
6. Pokud příjemce příspěvku nemá žádné příjmy z výdělečné činnosti, má pro sebe a pro osoby, které pokrývá jeho sociální pojištění, nárok na dávky ze systému sociálního zabezpečení podle článku 72 služebního řádu, pokud platí odpovídající příspěvek, vypočtený na základě příspěvku stanoveného v odstavci 1.
Po dobu, za kterou má nárok na příspěvek, nejdéle však po dobu 65 měsíců, získává bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec nové nároky na starobní důchod podle platu odpovídajícího jeho platové třídě, za předpokladu, že během uvedené doby odvádí příspěvek stanovený služebním řádem na základě uvedeného platu, přičemž celková výše starobního důchodu nesmí překročit nejvyšší částku stanovenou v čl. 77 druhém pododstavci služebního řádu.
Pro účely článku 5 přílohy VIII služebního řádu se tato doba považuje za dobu trvání služebního poměru.
8. S výhradou čl. 1 odst. 1 a článku 22 přílohy VIII služebního řádu má pozůstalý manžel (manželka) bývalého úředníka nebo dočasného zaměstnance, který zemřel v době, kdy pobíral měsíční příspěvek stanovený v odstavci 1, nárok na pozůstalostní důchod ve výši 60 % starobního důchodu, na který by měl bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec nárok, bez snížení podle článku 9 přílohy VIII služebního řádu, k okamžiku svého úmrtí, pokud manželství v okamžiku, kdy bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec skončil služební poměr, trvalo nejméně jeden rok.
Pozůstalostní důchod uvedený v prvním pododstavci nesmí být nižší než částky stanovené v čl. 79 druhém pododstavci služebního řádu.
Výše pozůstalostního důchodu však nesmí v žádném případě přesáhnout výši starobního důchodu, na který by měl bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec nárok, kdyby zůstal naživu, a který by mu byl přiznán po zaniknutí nároku na výše uvedený příspěvek.
Podmínka trvání manželství uvedená v prvním pododstavci se nebere v úvahu, pokud z manželství, které bývalý úředník nebo dočasný zaměstnanec uzavřel před skončením služebního poměru, vzešlo jedno nebo více dětí a pozůstalý partner o tyto děti pečuje nebo pečoval.
Totéž platí, pokud smrt bývalého úředníka nebo dočasného zaměstnance nastala za jedné z okolností uvedených na konci čl. 17 druhého podstavce přílohy VIII služebního řádu.
9. V případě smrti bývalého úředníka nebo dočasného zaměstnance pobírajícího příspěvek stanovený v odstavci 1 mají vyživované děti ve smyslu článku 2 přílohy VII služebního řádu nárok na sirotčí důchod za podmínek stanovených v čl. 80 prvním, druhém a třetím pododstavci služebního řádu a v článku 21 přílohy VIII služebního řádu.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1749/2002
ze dne 30. září 2002,
kterým se mění nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69, kterým se stanoví kategorie úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství, na které se vztahují ustanovení článku 12, čl. 13 druhého pododstavce a článku 14 Protokolu o výsadách a imunitách Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 291 této smlouvy,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na články 16 a 22 uvedeného protokolu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Soudního dvora [3],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 2459/98 [6] by mělo být změněno tak, aby vzalo v úvahu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1746/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se v souvislosti s reformou Komise zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Komisi Evropských společenství [7].
(2) Nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 naposledy pozměněné nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 2459/98 by mělo být změněno tak, aby vzalo v úvahu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1747/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se v souvislosti s modernizací orgánu zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Radě Evropské unie [8].
(3) Nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 naposledy pozměněné nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 2459/98 by mělo být změněno tak, aby vzalo v úvahu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1748/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se v souvislosti s modernizací orgánu zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Evropském parlamentu a dočasných zaměstnanců politických skupin Evropského parlamentu [9],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (Euratom, ESUO, EHS) č. 549/69 se doplňují nová písmena, která znějí: "p) osoby oprávněné pobírat příspěvek poskytovaný v případě definitivního skončení služebního poměru podle článku 4 nařízení (ES, Euratom) č. 1746/2002;
q) osoby oprávněné pobírat příspěvek poskytovaný v případě definitivního skončení služebního poměru podle článku 4 nařízení (ES, Euratom) č. 1747/2002;
r) osoby oprávněné pobírat příspěvek poskytovaný v případě definitivního skončení služebního poměru podle článku 4 nařízení (ES, Euratom) č. 1748/2002."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení rady (ES, EURATOM) č. 1750/2002
ze dne 30. září 2002,
kterým se mění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68, kterým se stanoví podmínky a postup pro uplatňování daně ve prospěch Evropských společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 291 této smlouvy,
s ohledem na protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství, a zejména na článek 13 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 [1], naposledy pozměněné nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 2459/98 [2], by mělo být změněno tak, aby bralo v úvahu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1746/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se v souvislosti s reformou Komise zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Komisi Evropských společenství [3].
(2) Nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68, naposledy pozměněné nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 2459/98, by mělo být změněno tak, aby bralo v úvahu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1747/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se v souvislosti s modernizací orgánu zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Radě Evropské unie [4].
(3) Nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68, naposledy pozměněné nařízením (ES, ESUO, Euratom) č. 2459/98, by mělo být změněno tak, aby bralo v úvahu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1748/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se v souvislosti s modernizací orgánu zavádí zvláštní opatření týkající se definitivního skončení služebního poměru úředníků Evropských společenství jmenovaných na stálé pracovní místo v Evropském parlamentu a dočasných zaměstnanců politických skupin Evropského parlamentu [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 260/68 se doplňují nové odrážky, které znějí: "— příjemci příspěvku stanoveného pro případě definitivního skončení služebního poměru v článku 4 nařízení (ES, Euratom) č. 1746/2002,
— příjemci příspěvku stanoveného pro případě definitivního skončení služebního poměru v článku 4 nařízení (ES, Euratom) č. 1747/2002,
— příjemci příspěvku stanoveného pro případě definitivního skončení služebního poměru v článku 4 nařízení (ES, Euratom) č. 1748/2002."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1752/2002
ze dne 1. října 2002,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1181/2002 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčných látek pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Ceftiofur by měl být zařazen do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Hydroxyethyl salicylát a xylaziniumchlorid by měly být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1754/2002
ze dne 1. října 2002,
kterým se počtvrté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1644/2002 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 11. a 30. září 2002 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů vztahuje, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1756/2002
ze dne 23. září 2002,
kterým se mění směrnice 70/524/EHS o doplňkových látkách v krmivech s ohledem na odnětí povolení doplňkové látky a kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 2430/1999
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na článek 9m uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kokcidiostatikum Nifursol, nitrofuran, bylo poprvé povoleno jako doplňková látka v krmivech směrnicí Komise 82/822/EHS [2].
Nařízení Komise (ES) č. 2430/1999 [3] učinilo toto povolení vázaným na osobu odpovědnou za jeho uvedení do oběhu na období deseti let bez přehodnocení.
(2) Článek 9m předpokládá odnětí povolení doplňkové látky, není-li nadále splněna některá z podmínek povolení uvedená v článku 3a směrnice 70/524/EHS.
(3) V letech 1990 až 1995 vyjádřily své stanovisko k používání veterinárních léčivých přípravků ze skupiny látek známých jako nitrofurany u zvířat určených k produkci potravin jak společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA), tak Výbor pro veterinární léčivé přípravky.
Došly v nich k závěru, že z důvodu genotoxicity a karcinogenity této látky není možné stanovit přijatelnou denní dávku (tj. bezpečné množství přijímaných reziduí těchto látek pro člověka).
Rovněž nebylo možné určit pro tyto látky maximální limity reziduí.
Všechny nitrofurany byly proto zařazeny do přílohy IV nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 [4], což mělo za následek, že podávání těchto látek jako veterinárních léčivých přípravků zvířatům určeným k produkci potravin je ve Společenství zakázáno.
(4) Komise proto požádala Vědecký výbor pro výživu zvířat (SCAN) o provedení nového vědeckého zhodnocení rizik pro Nifursol, který rovněž patří mezi nitrofurany.
(5) Vědecký výbor pro výživu zvířat přijal stanovisko ohledně Nifursolu dne 11. října 2001 s tím závěrem, že na základě studií mutagenity, genotoxicity a karcinogenity poskytnutých osobou odpovědnou za uvádění Nifursolu do oběhu a z důvodů nedostatku údajů o vývojové toxicitě nebylo možno odvodit přijatelnou denní dávku pro spotřebitele.
Po prostudování doplňujících údajů Vědecký výbor pro výživu zvířat potvrdil toto stanovisko dne 18. dubna 2002.
(6) Nemůže být proto zaručeno, že Nifursol nepředstavuje nebezpečí pro lidské zdraví.
(7) Čl. 3a písm. b) směrnice 70/524/ES stanoví, že povolení Společenství pro doplňkovou látku se udělí pouze, pokud s přihlédnutím k podmínkám užití nemá nepříznivý vliv na zdraví lidí nebo zvířat anebo životní prostředí, ani nepoškozuje spotřebitele tím, že by zhoršovala vlastnosti živočišných produktů.
(8) V případě kokcidiostatika Nifursolu již není splněna jedna z podmínek stanovených v článku 3a výše uvedené směrnice, a proto by nemělo být povoleno jeho další používání jako doplňkové látky v krmivu.
Nařízení (ES) č. 2430/1999 a kapitola II přílohy B směrnice 70/524/EHS by tedy měly být příslušným způsobem změněny.
(9) Vzhledem k tomu, že Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal žádné stanovisko, nebyla Komise schopna přijmout zamýšlená ustanovení postupem podle článku 23 směrnice 70/524/EHS,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V příloze I nařízení Komise (ES) č. 2430/1999 se položka týkající se doplňkové látky E 769, Nifursol, zrušuje.
2. V kapitole II přílohy B směrnice 70/524/EHS se položka týkající se Nifursolu, látky náležící do skupiny kokcidiostatik a jiných léčebných substancí, zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 31. března 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1762/2002
ze dne 2. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/93 o statistických informacích týkajících se platby vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 3035/80
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem k vývoji systémů informační technologie a stálému požadavku Komise mít k dispozici zlepšené statistické informace je vhodné upravit formát a rozsah statistických informací sdělovaných Komisi v souladu s nařízením Komise (ES) č. 3223/93 ze dne 25. listopadu 1993 o statistických informacích týkajících se platby vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se vztahuje nařízení (EHS) č. 3035/80 [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1432/96 [4].
(2) S ohledem na zlepšení informační technologie není již vhodné zpracovávat statistické informace podle skupin produktů.
Sdělování těchto informací podle skupin produktů by tedy již nemělo být požadováno.
(3) Ustanovení čl. 17 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 ze dne 13. července 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1052/2002 [6], upravila rozsah zboží a snížila prahovou hodnotu, od níž je třeba uvést, zda tyto produkty obsahují vysoké procento některých mléčných výrobků. Bylo by třeba upravit nařízení (ES) č. 3223/93, aby odráželo uvedené změny.
(4) Bylo by tedy třeba podle toho změnit nařízení (ES) č. 3223/93.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3223/93 se mění takto:
1. V článku 2 se zrušuje první odrážka.
2. Článek 3 se nahrazuje tímto: "Článek 3
1. Statistické informace požadované článkem 1 jsou sdělovány Komisi prostřednictvím elektronického souboru ve formátu stanoveném v příloze C.
2. Statistické informace o zboží uvedeném v nařízení Komise (ES) č. 1520/2000 [7], pro které byly poskytnuty vývozní náhrady v předchozím měsíci, jsou rozděleny podle osmimístného číselného kódu KN a obsahují:
a) množství uvedeného zboží, vyjádřená v tunách nebo v jiné měrné jednotce, která má být uvedena;
b) výši vývozních náhrad získanou během předchozího měsíce pro každý z dotyčných základních zemědělských produktů, vyjádřenou v národní měně;
c) množství každého ze základních zemědělských produktů, pro které byly poskytnuty vývozní náhrady, vyjádřená v tunách nebo v jiné měrné jednotce, která má být uvedena.
3. Pokud jde o zboží kódů KN 04052010, 04052030, 18069060 až 18069090, KN 19011000 až 19019099 a KN 21069098 obsahující na 100 kilogramů vyvezeného zboží nejméně 51 kilogramů mléčných výrobků kódů KN 04021019, 04022119, 04051011 až 04059090 a 04061020 až 04069099 dovezených ze třetích zemí v rámci preferenčních celních opatření, statistické informace obsahují:
a) množství uvedeného zboží, pro které byly vývozní náhrady vyplaceny předchozí měsíc, vyjádřená v tunách;
b) výši vývozních náhrad získanou předchozí měsíc, vyjádřenou v národní měně;
c) množství produktů kódů KN 04021019, 04022119, 04051011 až 04059090 a 04061020 až 04069099 přidaných do vyváženého zboží, které bylo dovezeno ze třetích zemí v rámci preferenčních celních opatření."
3. Příloha A se zrušuje.
4. Doplňuje se příloha C, jejíž znění je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (ES) č. 1774/2002
ze dne 3. října 2002
o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 písm. b) uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise1,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru2,
s ohledem na konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy3, na základě společného textu schváleného Dohodovacím výborem dne 12. září 2002,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice rady 90/667/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o veterinárních pravidlech pro zneškodňování a zpracování živočišného odpadu, jeho uvádění na trh a pro ochranu před patogenními původci v krmivech živočišného původu, též z ryb, a o změně směrnice 90/425/EHS4, stanovila princip, že veškerý živočišný odpad bez ohledu na zdroj svého původu může být po odpovídajícím ošetření využit k výrobě krmiv.
(2) Vědecký řídící výbor přijal od okamžiku přijetí této směrnice řadu stanovisek.
Jejich hlavním závěrem je, že vedlejší produkty živočišného původu, které pocházejí ze zvířat, která byla na základě hygienické a veterinární kontroly prohlášena za nepoživatelná, by neměly vstupovat do krmivového řetězce.
(3) Na základě těch vědeckých stanovisek by měl být stanoven rozdíl mezi opatřeními, která mají být prováděna, a to v závislosti na vlastnostech použitých vedlejších produktů živočišného původu.
Možná využití některých materiálů živočišného původu by měla být vymezena.
Měla by být stanovena pravidla pro jiné využívání vedlejších produktů živočišného původu než v krmivech a pro jejich zneškodňování.
(4) S ohledem na zkušenosti získané v nedávných letech je vhodné objasnit vztah mezi směrnicí 90/667/EHS a právními předpisy Společenství o ochraně životního prostředí.
Tímto nařízením by mělo zůstat nedotčeno uplatňování stávajících právních předpisů o ochraně životního prostředí, a nemělo by bránit vývoji nových pravidel ochrany životního prostředí, zejména pak těch, která se vztahují k biologickému rozkladu.
V tomto ohledu se Komise zavázala, že do konce roku 2004 připraví směrnici o biologickém odpadu, včetně kuchyňského odpadu, s cílem stanovení pravidel pro bezpečné využívání, získávání, recyklaci a zneškodňování tohoto odpadu a zabránění případného znečišťování.
(5) Mezinárodní vědecká konference k problematice masokostní moučky uspořádaná Komisí a Evropským parlamentem ve dnech 1. a 2. července 1997 v Bruselu zahájila rozpravu o výrobě masokostní moučky a jejím zkrmování.
Konference vyzvala k dalším úvahám o budoucí politice v této oblasti.
V listopadu 1997 Komise pro účely zahájení nejširší možné veřejné rozpravy o budoucích právních předpisech Společenství o krmivech dokončila poradenské pojednání o masokostní moučce.
Po dokončení tohoto dokumentu se zdá, že existuje všeobecné uznání potřeby pozměnit směrnici 90/667/EHS tak, aby byla v souladu s novými vědeckými poznatky.
(6) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 16. listopadu 2000 o bovinní spongiformní encefalopatii (BSE) a bezpečnosti živočišných krmiv5, vyzval k zákazu využívání živočišných bílkovin v krmivech do té doby, než toto nařízení vstoupí v platnost.
(7) Vědecké doporučení je takové, že praxe krmení živočišných druhů bílkovinami, které byly získány z těl, nebo jejich částí, stejného druhu, představuje riziko šíření choroby.
Tato praxe by tudíž měla být jako preventivní opatření zakázána.
Měly by být přijaty prováděcí pravidla, která zajistí nezbytné oddělení vedlejších produktů živočišné povahy určených k použití v krmivech v každé jednotlivé části zpracování, uskladnění a přepravy.
Měl by však existovat prostor ke stanovení odchylek od tohoto všeobecného zákazu ve vztahu k rybám a kožešinovým zvířatům, pokud budou podpořeny vědeckým doporučením.
(8) Kuchyňský odpad, který obsahuje produkty živočišného původu, může být rovněž prostředkem šíření choroby.
Veškerý kuchyňský odpad vzniklý v přepravních prostředcích používaných v mezinárodním měřítku musí být bezpečně zneškodněn.
Kuchyňský odpad vzniklý v rámci Společenství nesmí být využíván ke krmení jiných hospodářských zvířat než kožešinových.
(9) Potravní a veterinární úřad Komise (FVO) provedl od října 1996 v členských státech několik kol inspekcí ke zjištění přítomnosti a řízení hlavních rizikových faktorů a postupů dohledu ve vztahu k BSE.
Část tohoto zjišťovaní pokrývala i komerční systémy zpracování uhynulých zvířat a jiné metody zneškodňování živočišného odpadu.
Na základě těchto inspekcí byly vypracovány obecné závěry a řada doporučení, zejména pak ve vztahu k zpětné vysledovatelnosti vedlejších produktů živočišného původu.
(10) Aby se zabránilo jakémukoli riziku rozšíření patogenů a/nebo reziduí, vedlejší produkty živočišného původu by měly být zpracovávány, skladovány a drženy odděleně ve schválených a kontrolovaných zařízeních určených dotčeným členským státem, nebo vhodným způsobem zneškodněny.
Za některých okolností, zejména pokud je to možné zdůvodnit vzdáleností, dobou přepravy nebo kapacitními problémy, mohou být zpracovatelská, spalovací nebo spoluspalovací zařízení lokalizována i v jiném členském státě
(11) Směrnice 2000/76/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů6 se nevztahuje na spalovací zařízení, pokud se zpracovávaný odpad skládá výlučně z mrtvých těl živočichů.
Pro účely ochrany zdraví lidí i zvířat je nezbytné stanovit pro tato spalovací zařízení minimální požadavky.
Dokud nebudou přijaty požadavky Společenství, mohou členské státy pro tato zařízení přijmout právní předpisy na ochranu životního prostředí.
Méně přísné požadavky by se měly vztahovat na nízkokapacitní spalovací zařízení jako například na ta, která se nacházejí v hospodářstvích a na krematoria pro zvířata ze zájmového chovu tak, aby odrážely nižší riziko, které zpracovávaný materiál představuje a zabránily zbytečné přepravě vedlejších produktů živočišného původu.
(12) Měla by být stanovena zvláštní pravidla kontroly zpracovatelských zařízení, zejména pak ve vztahu k podrobným postupům validace zpracovatelských metod a samodohledu výroby.
(13) Odchylky od pravidel o používání vedlejších produktů živočišného původu mohou připadat v úvahu v případě krmení zvířat, která nejsou určena pro lidskou spotřebu.
Kontrolu tohoto využití provádějí příslušné orgány.
(14) Odchylky mohou připadat v úvahu rovněž v případě, kdy umožní neškodně odstranit vedlejší produkty živočišného původu v kontrolovaném prostředí přímo na místě.
Komise by měla obdržet nezbytné informace, které ji umožní sledovat situaci a pokud to bude vhodné, stanovit prováděcí pravidla.
(15) Společenství by mělo provádět v členských státech prohlídky, které by zajistily jednotné provádění hygienických požadavků.
Součástí těchto inspekcí by měly být i auditní postupy.
(16) Základem práva Společenství v otázkách hygieny jsou spolehlivé vědecké poznatky.
Za tímto účelem by měly být konzultovány příslušné vědecké výbory ustanovené rozhodnutími Komise 97/404/ES7 a 97/579/ES8 Je požadováno především další vědecké doporučení ve vztahu k používání produktů živočišného původu v organických hnojivech a půdních přídavcích.
Dokud nebudou přijata pravidla Společenství s ohledem na toto doporučení, členské státy mohou udržovat nebo přijímat vnitrostátní pravidla, která budou přísnější než pravidla, která jsou zamýšlena v tomto nařízení, pokud budou ve shodě s ostatními použitelnými právními předpisy Společenství.
(17) V členských státech existuje široký rozsah přístupů k finanční podpoře zpracování, sběru, uskladnění a bezpečnému odstranění vedlejších produktů živočišného původu.
K zajištění toho, aby nebyla dotčena hospodářská soutěž mezi zemědělskými produkty, je nezbytné provést analýzu, a, pokud to bude nezbytné, přijmout na úrovni Společenství odpovídající opatření.
(18) S ohledem na výše uvedené se fundamentální revize pravidel Společenství použitelných na vedlejší produkty živočišného původu jeví nezbytná.
(19) Vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu (zejména zpracované živočišné bílkoviny, tavené/škvařené tuky, krmivo pro zvířata v zájmovém chovu, kůže a vlna) jsou uvedeny v příloze I Smlouvy.
Uvedení takovýchto produktů na trh představuje pro zemědělskou populaci důležitý zdroj příjmů.
K zajištění racionálního rozvoje v tomto odvětví a zvýšení produktivity by měly být pro dotčené produkty stanoveny veterinární a hygienické předpisy na úrovni Společenství.
S ohledem na významná rizika šíření chorob, kterým jsou tato zvířata vystavena, měly by se na uvedení některých vedlejších produktů živočišného původu na trh, zejména pak v oblastech s velmi dobrým nákazovým statusem, vztahovat konkrétní požadavky.
(20) K zajištění toho, aby produkty dovážené ze třetích zemí odpovídaly hygienickým normám, které jsou alespoň shodné nebo rovnocenné s hygienickými normami uplatňovanými Společenstvím, by pro třetí země a jejich organizace měl být zaveden systém schvalování, společně s kontrolním postupem Společenství, který by zajistil, že podmínky daného schválení jsou dodržovány.
Dovoz krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a surovin pro krmiva pro zvířata v zájmovém chovu ze třetích zemí může probíhat za podmínek, které se odlišují od podmínek, které se na tyto suroviny vztahují v případě, že byly vyrobeny na území Společenství, zejména pokud jde o záruky, které jsou požadovány ve vztahu k reziduím látek, které byly zakázány v souladu se směrnicí Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 o zákazu používání některých látek s hormonálním nebo thyreostatickým účinkem a betamimetik při chovu zvířat a o zrušení směrnic 81/602/EHS, 88/146/EHS a 88/299/EHS9.
K zajištění toho, že takováto krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a suroviny jsou používány pouze k jejich zamýšlenému účelu, je k dovozu materiálů, které spadají do oblasti působnosti uváděných odchylek, nezbytné stanovit odpovídající kontrolní opatření.
(21) Vedlejší produkty živočišného původu, které při tranzitu procházejí přes území Společenství a produkty s původem ve Společenství a které jsou určeny na vývoz, mohou představovat riziko pro zdraví zvířat nebo lidí uvnitř Společenství.
Na tento pohyb by se tedy měly vztahovat některé požadavky stanovené tímto nařízením.
(22) Doprovázející dokument pro produkty živočišného původu je nejlepším způsobem k ujištění příslušného orgánu v místě určení, že zásilka je v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
K ověření určení některých dovážených produktů by mělo i nadále sloužit veterinární osvědčení.
(23) Směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS10 výše uváděné cíle sleduje.
(24) Rada a Komise přijaly několik rozhodnutí, kterými provádějí směrnice 90/667/EHS a 92/118/EHS.
Směrnice 92/118/EHS byla navíc výrazně pozměněna a další změny budou ještě provedeny.
Oblast vedlejších produktů živočišného původu tak nyní reguluje velmi mnoho aktů Společenství a existuje zde potřeba zjednodušení.
(25) Takovéto zjednodušení povede k vyšší průhlednosti ve vztahu ke zvláštním veterinárním pravidlům pro produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu.
Zjednodušení zvláštních veterinárních právních předpisů nesmí vésti k deregulaci.
Je tedy nezbytné udržovat a zajišťovat ochranu zdraví lidí a zvířat, zpřísnit veterinární předpisy pro produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu.
(26) Dotčené produkty by měly podléhat pravidlům veterinární kontroly včetně kontroly prováděných odborníky z Komise a ochranným opatřením, která byla stanovena směrnicí Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu11.
(27) Efektivní kontroly by měly prováděny s produkty, které jsou dováženy do Společenství.
Tohoto lze docílit prováděním kontrol stanovených ve směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství12.
(28) Směrnice 90/667/EHS, rozhodnutí Rady 95/348/ES ze dne 22. června 1995, kterým se stanoví veterinární a hygienická pravidla platná ve Spojeném Království a Irsku ve vztahu k zacházení s některými druhy odpadu, které mají být uváděny na místní trh jako krmiva pro některé kategorie živočichů13 a rozhodnutí Rady 1999/534/ES ze dne 19. července 1999 o opatřeních při zpracování některých živočišných odpadů za účelem ochrany před přenosnými spongiformními encefalopatiemi, kterým se zároveň mění rozhodnutí Komise 97/735/ES14, by tudíž měly být zrušeny.
(29) Za účelem zohlednění technického a vědeckého pokroku by měla být zajištěna úzká a efektivní spolupráce mezi Komisí a členskými státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, který byl vytvořen nařízením (ES) č. 178/2002 Evropského parlamentu a Rady ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecná pravidla a požadavky právních předpisů o potravinách, zřizuje Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy v otázkách bezpečnosti potravin15.
(30) Opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi16,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví veterinární a hygienické předpisy pro:
a) sběr, přepravu, uskladnění, manipulaci, zpracování a využití nebo neškodné odstranění vedlejších produktů živočišného původu tak, aby se zabránilo tomu, že tyto produkty budou rizikem pro zdraví zvířat nebo lidí;
b) uvedení na trh, a v některých zvláštních případech, vývoz a tranzit vedlejších produktů živočišného původu a výrobků z nich pocházejících tak, jak jsou uvedeny v přílohách VII a VIII.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a) syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu pocházející z maloobchodních prodejen nebo z míst k prodejnímu místu připojených, kde k bourání a uskladnění dochází pouze za účelem přímého prodeje spotřebiteli na místě;
b) tekuté mléko a mlezivo, které bylo odstraněno nebo použito v hospodářství svého původu;
c) celá mrtvá těla nebo části těl volně žijících zvířat, která nejsou podezřelá z infekce chorobou přenosnou na člověka nebo zvířata, s výjimkou ryb vyloděných z obchodních důvodů a mrtvých těl nebo částí těl volně žijících zvířat využívaných k výrobě loveckých trofejí;
d) syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu k využití v místě, pocházející ze zvířat poražených v hospodářství jejich původu za účelem využití jako potraviny pouze chovatelem a jeho rodinou v souladu s vnitrostátními právními předpisy;
e) kuchyňský odpad s výjimkou odpadu:
i) z dopravních prostředků s mezinárodní působností;
ii) odpadu určeného ke krmení zvířat nebo
iii) určeného k použití v zařízeních na výrobu bioplynu nebo kompostování;
f) vajíčka, embrya a sperma k využití v plemenářství a
g) námořní a letecký tranzit.
3. Tímto nařízením nejsou dotčeny veterinární právní předpisy týkající se eradikace a tlumení některých chorob.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "vedlejším produktem živočišného původu" celá mrtvá těla zvířat nebo jejich části nebo produkty živočišného původu uvedené v článcích 4, 5 a 6, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu včetně vajíček, embryí a spermatu;
b) "materiálem kategorie 1" vedlejší produkty živočišného původu uvedené v článku 4;
c) "materiálem kategorie 2" vedlejší produkty živočišného původu uvedené v článku 5;
d) "materiálem kategorie 3" vedlejší produkty živočišného původu uvedené v článku 6;
e) "zvířetem" jakýkoli obratlovec či bezobratlý živočich (včetně ryb, plazů a obojživelníků);
f) "hospodářským zvířetem" jakékoli zvíře, které je drženo, vykrmováno nebo chováno lidmi a využíváno k výrobě potravin (včetně masa, mléka a vajec), vlny, kožešiny, peří, kůží nebo jakýchkoli jiných produktů živočišného původu;
g) "volně žijícím zvířetem" jakékoli zvíře, které není drženo lidmi;
h) "zvířetem v zájmovém chovu" jakékoli zvíře, které náleží k druhům, které jsou běžně živeny a drženy, nikoliv však konzumovány, lidmi pro účely jiné než zemědělské;
i) "příslušným orgán" ústřední orgán členského státu způsobilý k zajištění shody s požadavky tohoto nařízení nebo jakýkoli jiný orgán, na který ústřední orgán danou způsobilost přenesl, zejména v oblasti kontroly krmiv; ve vhodných případech zahrnuje rovněž odpovídající orgán třetí země;
j) "uvedením na trh" jakákoli operace, jejíž cílem je prodávat vedlejší produkty živočišného původu, nebo produkty z nich pocházející, které jsou předmětem působnosti tohoto nařízení, třetí straně ve Společenství nebo jakákoli jiná forma dodávky vůči úhradě nebo bezúplatně této třetí straně nebo uskladnění za účelem dodávky této třetí straně;
k) "obchodem" obchod se zbožím mezi členskými státy ve smyslu znění čl. 23 odst. 2 Smlouvy;
l) "tranzitem" přemístění přes území Společenství z jedné třetí země do druhé;
m) "producentem" jakákoli osoba jejíž činnost produkuje vedlejší produkty živočišného původu;
n) "TSE" všechny přenosné (transmisivní) spongiformní encefalopatie s výjimkou těch, které se objevují u lidí;
o) "specifikovaným rizikovým materiálem" materiál uvedený v příloze V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií17.
2. Použijí se rovněž definice stanovené v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Obecné povinnosti
1. Vedlejší produkty živočišného původu a výrobky pocházející z nich mají být sbírány, přepravovány, uskladňovány, manipulovány, zpracovány, bezpečně odstraňovány, uváděny na trh, vyváženy, přepravovány při tranzitu a používány v souladu s tímto nařízením.
2. Členské státy však mohou podle svých vnitrostátních předpisů regulovat dovoz a uvedení na trh produktů, které nejsou uvedeny v přílohách VII a VIII, a to až do přijetí rozhodnutí v souladu s postupy uváděnými v čl. 33 odst. 2. Členské státy Komisi neprodleně uvědomí o způsobu, kterým tuto možnost využívají.
3. Členské státy zajistí, ať už jednotlivě nebo ve spolupráci, zavedení odpovídajících opatření a existenci dostatečné infrastruktury tak, aby zajistily shodu s požadavky uvedenými v odstavci 1.
KAPITOLA II
ROZTŘÍDĚNÍ, SBĚR, PŘEPRAVA, NEŠKODNÉ ODSTRANĚNÍ, ZPRACOVÁNÍ, POUŽITÍ A PŘECHODNÉ USKLADNĚNÍ VEDLEJŠÍCH PRODUKTŮ ŽIVOČIŠNÉHO PŮVODU
Článek 4
Materiál kategorie 1
1. Materiál kategorie 1 zahrnuje vedlejší produkty živočišného původu dle následujícího popisu nebo z jakéhokoli jiného materiálu, který tento vedlejší produkt obsahuje:
a) všechny části těla včetně kůží těchto zvířat:
i) zvířat podezřelých z infekce TSE v souladu s nařízením (ES) č. 999/2001 nebo u kterých byla přítomnost TSE úředně potvrzena;
ii) zvířat, která byla usmrcena v souvislosti s opatřeními k eradikaci TSE;
iii) zvířat jiných než hospodářských a volně žijících, včetně, jmenovitě, zvířat v zájmovém chovu, zvířat chovaných v zoologických zahradách a cirkusech;
iv) pokusných zvířat tak, jak jsou definována v článku 2 směrnice Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely18 a
v) volně žijících zvířat, podezřelých z infekce chorobami přenosnými na člověka nebo zvířata;
b) i) specifikovaný rizikový materiál a
ii) v případě, kdy nebyl specifikovaný rizikový materiál odstraněn při likvidaci, celá těla mrtvých zvířat obsahujících specifikovaný rizikový materiál;
c) produkty získané ze zvířat, kterým byly podány látky zakázané směrnicí 96/22/ES, a produkty živočišného původu obsahující rezidua kontaminantů nebezpečných pro životní prostředí a jiných látek uvedených v bodě 3 oddílu B přílohy 1 směrnice Rady 96/22/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS19, pokud tato rezidua přesahují povolené úrovně stanovené právními předpisy Společenství nebo, v případě jejich absence, vnitrostátními právními předpisy;
d) všechen materiál živočišného původu shromážděný při čištění odpadních vod ze zpracovatelských zařízení kategorie 1 a jiných zařízení, ve kterých je odstraňován specifikovaný rizikový materiál, včetně odpadu zachyceného na česlech, odpadu z lapačů písku, směsí tuku a oleje, kalu a materiálů odstraněných z odtoků těchto zařízení, s výjimkou materiálů neobsahujících žádný specifikovaný rizikový materiál nebo jeho části;
e) kuchyňský odpad vzniklý v dopravních prostředcích mezinárodní přepravy a
f) směsi materiálu kategorie 1 s materiálem kategorie 2 nebo kategorie 3 nebo s oběma, včetně jakéhokoli materiálu určeného ke zpracování ve zpracovatelském zařízení pro materiál kategorie 1.
2. Materiál kategorie 1 musí být sbírán, přepravován a označen bez neodůvodněného prodlení v souladu s článkem 7 a, s výjimkou opačných ustanovení článků 23 a 24 musí být:
a) zneškodněn přímo jako odpad spálením ve spalovnách schválených v souladu s článkem 12;
b) zpracován ve zpracovatelském zařízení schváleném podle článku 13 s využitím kterékoli zpracovatelské metody 1 až 5, nebo, v případě, že tak bude požadovat příslušný orgán, s využitím zpracovatelské metody 1, v kterémžto případě musí být výsledný materiál trvale označen, pokud to bude technicky možné, zápachem, v souladu s přílohou VI kapitoly I a nakonec zneškodněn jako odpad spálením nebo spoluspálením ve spalovacím nebo spoluspalovacím zařízení schváleném v souladu s článkem 12;
c) s výjimkou materiálů uvedených v pododrážce i) a ii) písm. a) odst. 1 zpracovávaných ve zpracovatelském zařízení schváleném v souladu s článkem 13 s využitím zpracovatelské metody 1, v kterémžto případě musí být výsledný materiál trvale označen, pokud to bude technicky možné, zápachem, v souladu s přílohou VI kapitoly I a nakonec zneškodněn jako odpad zahrabáním na skládce schválené podle směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů20;
d) v případě kuchyňského odpadu podle odst. 1 písm. e) zneškodněn jako odpad zahrabáním na skládce schválené podle směrnice Rady 1999/31/ES, nebo
e) s ohledem na vývoj vědeckého poznání, zneškodněn jinými způsoby schválenými postupem podle čl. 33 odst.
2. po konzultaci s příslušným vědeckým výborem. Tyto způsoby mohou buďto doplňovat nebo nahrazovat způsoby podle písmen a) až d).
3. Přechodná manipulace nebo přechodné uskladnění materiálů kategorie 1 smí probíhat pouze v zařízeních pro přechodnou manipulaci kategorie 1 schválených v souladu s článkem 10.
4. Materiál kategorie 1 nesmí být ani vyvážen ani dovážen s výjimkou případů v souladu s tímto nařízením nebo pravidly stanovenými postupem podle čl. 33 odst. 2. Dovoz a vývoz specifikovaných rizikových materiálů může probíhat pouze v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 999/2001.
Článek 5
Materiál kategorie 2
1. Materiál kategorie 2 sestává z vedlejších produktů živočišného původu dle následujícího popisu, nebo z jakéhokoli jiného materiálu, který tento vedlejší produkt obsahuje:
a) hnůj a obsah trávícího traktu;
b) všechen materiál živočišného původu sesbíraný při čištění odpadních vod z jatek jiných schválených podle čl. 4 odst. 1 písm. d) nebo ze zpracovatelských zařízení kategorie 2 včetně odpadu zachyceného na česlech, odpadu z lapačů písku, směsí tuku a oleje, kalu a materiálů odstraněných z odtoků těchto zařízení;
c) produkty živočišného původu obsahující rezidua veterinárních léčivých přípravků a kontaminantů uvedených v bodech 1 a 2 oddílu B přílohy 1 směrnice Rady 96/23/ES, pokud tato rezidua přesahují povolené úrovně stanovené právními předpisy Společenství;
d) produkty živočišného původu jiné kategorie než kategorie 1 dovezené ze třetích zemí a které v případě provedení kontrol v souladu s právními předpisy Společenství nesplní veterinární požadavky pro jejich dovoz do Společenství, pokud nejsou vráceny nebo pokud je jejich dovoz povolen s omezeními podle právních předpisů Společenství;
e) zvířata a jejich části, jiná než ta, která jsou uvedena v článku 4, která zahynou jiným způsobem než porážkou pro účely lidské spotřeby včetně zvířat usmrcených za účelem eradikace nákazy zvířat;
f) směsi materiálu kategorie 2 s materiálem kategorie 3 včetně jakéhokoli materiálu určeného ke zpracování ve zpracovatelském zařízení kategorie 2 a
g) vedlejší produkty z materiálů jiné kategorie než kategorie 1 a 3.
2. Materiál kategorie 2 musí být sbírán, přepravován a označen bez nepřiměřeného prodlení v souladu s článkem 7 a, s výjimkou opačných ustanovení článků 23 a 24 musí být:
a) zneškodněn přímo jako odpad spálením ve spalovnách schválených v souladu s článkem 12;
b) zpracován ve zpracovatelském zařízení schváleném podle článku 13 s využitím kterékoli zpracovatelské metody 1 až 5, nebo, v případě, že tak bude požadovat příslušný orgán, s využitím zpracovatelské metody 1, v kterémžto případě musí být výsledný materiál trvale označen, pokud to bude technicky možné, zápachem, v souladu s přílohou VI kapitoly I a
i) zneškodněn jako odpad spálením nebo spoluspálením ve spalovacím nebo spoluspalovacím zařízení schváleném v souladu s článkem 12, nebo
ii) v případě tavených/škvařených tuků dále zpracován na tukové deriváty k využití v organických hnojivech nebo půdních přídavcích nebo pro jiné technické využití, avšak v jiných než v kosmetických a léčivých přípravcích a zdravotnických prostředcích, nebo tukových zařízeních kategorie 2, schválených v souladu s článkem 14;
c) zpracován ve zpracovatelském zařízení schváleném v souladu s článkem 13 s využitím zpracovatelské metody 1, v kterémžto případě musí být výsledný materiál trvale označen, pokud to bude technicky možné, zápachem, v souladu s přílohou VI kapitoly I a:
i) v případě výsledného materiálu bílkovinné povahy, využit jako organické hnojivo nebo půdní přídavek v souladu s požadavky, pokud existují, přijatými postupem podle čl. 33 odst. 2 po konzultaci s příslušným vědeckým výborem,
ii) přeměněn v zařízení na výrobu bioplynu nebo kompostování schválenými v souladu s článkem 15, nebo
iii) zneškodněn jako odpad zahrabáním na skládce schválené podle směrnice Rady 1999/31/ES;
d) v případě materiálu rybího původu, zesilážován nebo zkompostován v souladu s pravidly přijatými postupem podle čl. 33 odst. 2;
e) v případě hnoje, obsahu zažívacího traktu vyjmutého ze zažívacího traktu, mléka a mleziva, pokud je příslušný orgán nepovažuje za riziko šíření závažné přenosné choroby:
i) využit bez zpracování jako surovina v zařízení na výrobu bioplynu nebo kompostování schváleném v souladu s článkem 15 nebo upraveny v technickém zařízení schváleném k tomuto účelu v souladu s článkem 18;
ii) použit na půdu v souladu tímto nařízením, nebo
iii) přeměněn v zařízení na výrobu bioplynu nebo kompostování v souladu s pravidly schválenými postupem podle čl. 33 odst. 2;
f) v případě celých těl nebo částí těl volně žijících zvířat, která nejsou podezřelá z infekce chorobami přenosnými na člověka nebo zvířata, využit k produkci loveckých trofejí v technickém zařízení schváleném k tomuto účelu v souladu s článkem 18, nebo
g) zneškodněn jinými způsoby nebo využit jinými způsoby schválenými postupem podle čl. 33 odst.
2 po konzultaci s příslušným vědeckým výborem. Tyto způsoby mohou buďto doplňovat nebo nahrazovat způsoby podle písmen a) až f).
3. Přechodná manipulace nebo přechodné uskladnění materiálů kategorie 2 s výjimkou hnoje smí probíhat pouze v zařízeních pro přechodnou manipulaci kategorie 2 schválených v souladu s článkem 10.
4. Materiál kategorie 2 nesmí být uváděn na trh ani vyvážen s výjimkou případů v souladu s tímto nařízením nebo pravidly stanovenými postupem podle čl. 33 odst. 2.
Článek 6
Materiál kategorie 3
1. Materiál kategorie 3 zahrnuje vedlejší produkty živočišného původu dle následujícího popisu, nebo jakýkoli jiný materiál, který tento vedlejší produkt obsahuje:
a) části poražených zvířat, které jsou poživatelné v souladu s právními předpisy Společenství, ale které nejsou určené pro lidskou spotřebu z obchodních důvodů;
b) části poražených zvířat, které byly prohlášeny za nepoživatelné, ale které nenesou žádné známky chorob přenosných na člověka nebo zvířata a které pochází z těl zvířat, která jsou poživatelná v souladu s právními předpisy Společenství;
c) kůže, kopyta, paznehty a rohy, prasečí štětiny a peří pocházející ze zvířat poražených na jatkách, která prošla veterinární prohlídkou před porážkou a která byla v důsledku této prohlídky shledána vhodnými pro účely porážky pro lidskou spotřebu v souladu s právními předpisy Společenství;
d) krev získaná ze zvířat jiných než přežvýkavců pocházející ze zvířat poražených na jatkách, která prošla veterinární prohlídkou před porážkou a která byla v důsledku této prohlídky shledána vhodnými pro účely porážky pro lidskou spotřebu v souladu s právními předpisy Společenství;
e) vedlejší produkty živočišného původu pocházející z výroby produktů určených pro lidskou spotřebu včetně odtučněných kostí a škvarků;
f) zmetkové potraviny živočišného původu, nebo zmetkové potraviny obsahující produkty živočišného původu, jiné než kuchyňský odpad, které nejsou již dále určeny pro lidskou spotřebu z komerčních důvodů nebo vzhledem k produkčním problémům či závadnému balení, které však nepředstavují žádné riziko pro zdraví lidi ani zvířat;
g) syrové mléko pocházející ze zvířat, která nevykazují žádné klinické příznaky choroby přenosné tímto produktem na lidi nebo zvířata;
h) ryby nebo ostatní mořští živočichové s výjimkou mořských savců, které byly uloveny na otevřeném moři za účelem výroby rybí moučky;
i) čerstvé vedlejší produkty z ryb pocházející ze zařízení na výrobu rybích výrobků pro lidskou spotřebu;
j) skořápky, vedlejší produkty z umělých líhní, vedlejší produkty z porušených vajec, které pocházejí ze zvířat, která nevykazují žádné klinické příznaky choroby přenosné tímto produktem na lidi nebo zvířata;
k) kůže, kopyta, paznehty, peří, vlna, rohy, chlupy a kožešina, které pocházejí ze zvířat, která nevykazují žádné klinické příznaky choroby přenosné tímto produktem na lidi nebo zvířata a
l) kuchyňský odpad jiný než odpad uváděný v čl. 4 odst. 1 písm. e).
2. Materiál kategorie 3 musí být sbírán, přepravován a označen bez nepřiměřeného prodlení v souladu s článkem 7 a, s výjimkou opačných ustanovení článků 23 a 24 musí být:
a) zneškodněn přímo jako odpad spálením ve spalovnách schválených v souladu s článkem 12;
b) zpracován ve zpracovatelském zařízení schváleném podle článku 13 s využitím kterékoli zpracovatelské metody 1 až 5, v kterémžto případě musí být výsledný materiál trvale označen, pokud to bude technicky možné, zápachem, v souladu s přílohou VI kapitoly I, a zneškodněn jako odpad spálením nebo spoluspálením ve spalovacím nebo spoluspalovacím zařízení schváleném v souladu s článkem 12 nebo zahrabán na skládce schválené směrnicí 1999/31/ES;
c) zpracován ve zpracovatelském zařízení schváleném v souladu s článkem 17;
d) přeměněn v technickém zařízení schváleném v souladu s článkem 18;
e) využit jako surovina v zařízení na výrobu krmiva pro zvířata v zájmovém chovu schváleném v souladu s článkem 18;
f) přeměněn v zařízení na výrobu bioplynu nebo kompostování schváleném v souladu s článkem 15;
g) v případě kuchyňského odpadu uvedeném v odst. 1 písm. l) zpracován v zařízení na výrobu bioplynu nebo kompostování postupem podle čl. 33 odst. 2, nebo, dokud tato pravidla nebudou přijata, v souladu s vnitrostátními právními předpisy;
h) v případě materiálu rybího původu, zesilážován nebo zkompostován v souladu s pravidly přijatými postupem podle čl. 33 odst. 2, nebo
i) zneškodněn jinými způsoby nebo využit jinými způsoby schválenými postupem podle čl. 33 odst.
2 po konzultaci s příslušným vědeckým výborem. Tyto způsoby mohou buďto doplňovat nebo nahrazovat způsoby podle písmen a) až h).
3. Přechodná manipulace nebo přechodné uskladnění materiálů kategorie 3 smí probíhat pouze v zařízeních pro přechodnou manipulaci kategorie 3 schválených v souladu s článkem 10.
Článek 7
Sběr, přeprava a uskladnění
1. Vedlejší produkty živočišného původu a zpracované produkty s výjimkou kuchyňského odpadu kategorie 3 musí být sbírány, přepravovány a označeny v souladu s přílohou II.
2. Během přepravy musí vedlejší produkty živočišného původu nebo zpracované produkty doprovázet obchodní doklad nebo, pokud si tak vyžádá toto nařízení a veterinární osvědčení.
Obchodní doklady a veterinární osvědčení musí splňovat požadavky a být uchovávána po dobu uvedenou v příloze II.
Musí zejména obsahovat údaje o množství a popis materiálu a jeho označení.
3. Členské státy dbají na to, aby byla zavedena odpovídající opatření, která zaručí sběr a přepravu materiálu kategorie 1 a 2 v souladu s přílohou II.
4. Členské státy přijmou v souladu se směrnicí Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech21 nezbytná opatření, kterými zajistí, že kuchyňský odpad kategorie 3 bude sbírán, přepravován a zneškodňován aniž by došlo k ohrožení lidského zdraví a poškození životního prostředí.
5. Zpracované produkty mohou být uskladněny pouze ve skladovacích zařízeních schválených v souladu s článkem 11.
6. Členské státy se však mohou rozhodnout neuplatňovat ustanovení tohoto článku na přepravu hnoje mezi dvěma body téhož hospodářství nebo mezi hospodářstvími a uživateli ve stejném členském státě.
Článek 8
Odeslání vedlejších produktů živočišného původu a zpracovaných produktů do jiných členských států
1. Vedlejší produkty živočišného původu a zpracované produkty smí být odeslány do jiného členského státu pouze na základě splnění podmínek stanovených v odstavcích 2 až 6.
2. Přijetí materiálů kategorie 1, materiálů kategorie 2, zpracovaných produktů pocházejících z materiálů kategorie 1 nebo 2 a zpracovaných živočišných bílkovin podléhá předchozímu povolení členským státem určení.
Členské státy si mohou vymínit, že podmínkou tohoto povolení je použití zpracovatelské metody 1 před odesláním.
3. Vedlejší produkty živočišného původu a zpracované produkty uvedené v odstavci 2 musí být:
a) doprovázeny obchodním dokladem, nebo, pokud si tak vyžádá toto nařízení, veterinárním osvědčením a
b) přepraveny přímo do zařízení určení, které muselo být schváleno v souladu s tímto nařízením.
4. V případě, kdy členské státy odesílají materiál kategorie 1, materiál kategorie 2, zpracované produkty získané z materiálu kategorie 1 a 2 a zpracované živočišné bílkoviny do jiných členských států, informuje příslušný orgán v místě původu příslušný orgán v místě určení o každé zásilce, a to prostřednictvím počítačové sítě spojující veterinární orgány (Animo), nebo jiným způsobem na základě vzájemné dohody.
Zpráva musí obsahovat údaje uvedené v odstavci 2 kapitoly I přílohy II.
5. Poté, co obdrží informaci o zaslání v souladu s odstavcem 4, příslušný orgán v místě určení informuje příslušný orgán v místě původu o každé zásilce, která dorazila, a to prostřednictvím počítačové sítě spojující veterinární orgány (Animo), nebo jiným způsobem na základě vzájemné dohody.
6. Členské státy určení se prostřednictvím pravidelných kontrol ujistí, zda vybraná zařízení na jejich území využívají zásilky pouze ke schváleným účelům a uchovávají úplné záznamy dokladující shodu s tímto nařízením.
Článek 9
Záznamy
1. Každá osoba, která odesílá, přepravuje nebo přijímá vedlejší produkty živočišného původu, je povinna uchovávat záznamy o zásilkách.
Záznamy obsahují údaje stanovené v příloze II a jsou uchovávány po dobu stanovenou v téže příloze.
2. Tento článek se však nevztahuje na přepravu hnoje mezi dvěma body téhož hospodářství nebo na místní úrovni mezi hospodářstvími a uživateli usazenými ve stejném členském státě.
KAPITOLA III
SCHVALOVÁNÍ ZAŘÍZENÍ PRO PŘECHODNOU MANIPULACI, ZAŘÍZENÍ NA USKLADNĚNÍ, SPALOVÁNÍ, SPOLUSPALOVÁNÍ, ZPRACOVATELSKÝCH ZAŘÍZENÍ KATEGORIE 1 A 2, TUKOVÝCH ZAŘÍZENÍ KATEGORIE 2 A 3, ZAŘÍZENÍ NA VÝROBU BIOPLYNU A KOMPOSTOVÁNÍ
Článek 10
Schvalování zařízení pro přechodnou manipulaci
1. Zařízení pro přechodnou manipulaci kategorie 1, 2 a 3 schvaluje příslušný orgán.
2. Aby byla schválena, zařízení pro přechodnou manipulaci kategorie 1 a 2 musí:
a) splňovat požadavky stanovené v kapitole I přílohy III;
b) skladovat materiály kategorie 1 a 2 nakládat s nimi v souladu s ustanoveními části B kapitoly II přílohy III;
c) provádět vlastní kontroly zařízení podle článku 25 a
d) být kontrolovány příslušným orgánem v souladu s článkem 26.
3. Aby byla schválena zařízení pro přechodnou manipulaci kategorie 3 musí:
a) splňovat požadavky stanovené v kapitole I přílohy III;
b) skladovat materiály kategorie 3 a nakládat s nimi v souladu s ustanoveními části A kapitoly II přílohy III;
c) provádět vlastní kontroly zařízení podle článku 25 a
d) být kontrolována příslušným orgánem v souladu s článkem 26.
Článek 11
Schvalování zařízení k uskladnění
1. Zařízení k uskladnění schvaluje příslušný orgán.
2. Aby byla schválena, zařízení k uskladnění musí:
a) splňovat požadavky stanovené v kapitole III přílohy III a
b) být kontrolována příslušným orgánem v souladu s článkem 26.
Článek 12
Schvalování zařízení ke spalování a spoluspalování
1. Spalování a spoluspalování zpracovaných produktů probíhá v souladu s ustanoveními směrnice 2000/76/ES.
Spalování a spoluspalování vedlejších produktů živočišného původu probíhá buďto v souladu s ustanoveními směrnice 2000/76/ES, nebo, pokud se na ně nevztahuje, v souladu s ustanoveními tohoto nařízení.
Spalovací a spoluspalovací zařízení jsou schvalována podle výše uváděné směrnice nebo v souladu s odstavci 2 a 3.
2. Aby byla schválena pro účely neškodného odstraňování vedlejších produktů živočišného původu, vysokokapacitní spalovací nebo spoluspalovací zařízení, na které se nevztahuje směrnice 2000/76/ES, musí splňovat:
a) všeobecné podmínky stanovené v kapitole I přílohy IV;
b) provozní podmínky stanovené v kapitole II přílohy IV;
c) požadavky stanovené v kapitole III přílohy IV vztahující se k výtoku vody;
d) požadavky stanovené v kapitole IV přílohy IV vztahující se ke zbytkům;
e) požadavky na měření teploty stanovené v kapitole V přílohy IV;
f) podmínky vztahující se na mimořádné provozní podmínky stanovené v kapitole VI přílohy IV.
3. Aby byla příslušným orgánem schválena pro účely neškodného odstraňování vedlejších produktů živočišného původu, nízkokapacitní spalovací nebo spoluspalovací zařízení, na které se nevztahuje směrnice 2000/76/ES, musí:
a) být využíváno pouze k neškodnému odstraňování mrtvých zvířat ze zájmového chovu a/nebo materiálu kategorie 2 a 3;
b) být v případě, že se nacházejí v hospodářství, využívána pouze k neškodnému odstraňování materiálu z tohoto daného hospodářství;
c) splňovat všeobecné podmínky stanovené v kapitole I přílohy IV;
d) splňovat provozní podmínky stanovené v kapitole II přílohy IV;
e) splňovat požadavky stanovené v kapitole IV přílohy IV vztahující se ke zbytkům;
f) splňovat požadavky na měření teploty stanovené v kapitole V přílohy IV a
g) splňovat podmínky vztahující se na mimořádné provozní podmínky stanovené v kapitole VI přílohy IV.
4. Schválení je okamžitě pozastaveno, pokud podmínky, na jejichž základě bylo poskytnuto, nejsou již dále plněny.
5. Požadavky uvedené v odstavcích 2 a 3 mohou být pozměněny s ohledem na vývoj vědeckého poznání postupem podle čl. 33 odst. 2 po konzultaci s odpovídajícím vědeckým výborem.
Článek 13
Schvalování zpracovatelských zařízení kategorie 1 a kategorie 2
1. Zpracovatelská zařízení kategorie 1 a kategorie 2 schvaluje příslušný orgán.
2. Aby byla schválena, zpracovatelská zařízení kategorie 1 a kategorie 2 musí:
a) splňovat požadavky stanovené v kapitole I přílohy V;
b) skladovat materiály kategorie 1 a kategorie 2, zpracovávat je a nakládat s nimi v souladu s ustanoveními kapitoly II přílohy V a kapitoly I přílohy VI;
c) být ověřena příslušným orgánem v souladu s kapitolou V přílohy V;
d) provádět vlastní kontroly zařízení podle článku 25;
e) být kontrolována příslušným orgánem v souladu s článkem 26 a
f) zajistit, že produkty po zpracování splňují požadavky kapitoly I přílohy VI.
3. Schválení je okamžitě pozastaveno, pokud podmínky, na jejichž základě bylo poskytnuto, nejsou již dále plněny.
Článek 14
Schvalování tukových zařízení kategorie 2 a kategorie 3
1. Tuková zařízení schvaluje příslušný orgán.
2. Aby byla schválena, tuková zařízení kategorie 2 musí:
a) zpracovávat tavené/škvařené tuky pocházející z materiálu kategorie 2 v souladu s normami stanovenými v kapitole III přílohy VI;
b) stanovit a provádět metody sledování a kontroly kritických kontrolních bodů na bázi využívaného procesu;
c) uchovávat záznamy informací získaných podle písmene b) k předložení příslušnému orgánu a
d) být kontrolována příslušným orgánem v souladu s článkem 26.
3. Aby byla schválena, tuková zařízení kategorie 3 musí zpracovávat tavené/škvařené tuky pocházející pouze z materiálu kategorie 3 a dodržovat odpovídající požadavky uváděné v odstavci 2.
4. Schválení je okamžitě pozastaveno, pokud podmínky, na jejichž základě bylo poskytnuto, nejsou již dále plněny.
Článek 15
Schvalování zařízení na výrobu bioplynu a kompostování
1. Zařízení na výrobu bioplynu a kompostování schvaluje příslušný orgán.
2. Aby byla schválena, zařízení na výrobu bioplynu a kompostování musí:
a) splňovat požadavky oddílu A kapitoly II přílohy VI;
b) přeměňovat vedlejší produkty živočišného původu v souladu s oddíly B a C kapitoly II přílohy VI;
c) být kontrolována příslušným orgánem v souladu s článkem 26;
d) stanovit a provádět metody sledování a kontroly kritických kontrolních bodů a
e) zajistit, že vyhnívající zbytky a kompost přiměřeným způsobem splňují mikrobiologické normy stanovené v části D kapitoly II přílohy VI.
3. Schválení je okamžitě pozastaveno, pokud podmínky, na jejichž základě bylo poskytnuto, nejsou již dále plněny.
KAPITOLA IV
UVÁDĚNÍ NA TRH A VYUŽITÍ ZPRACOVANÝCH ŽIVOČIŠNÝCH BÍLKOVIN A JINÝCH ZPRACOVANÝCH PRODUKTŮ, KTERÉ BY MOHLY BÝT VYUŽITY JAKO KRMNÉ SUROVINY, KRMIVO PRO ZVÍŘATA V ZÁJMOVÉM CHOVU, ŽVÝKACÍ PAMLSKY PRO PSY A TECHNICKÝCH VÝROBKŮ A SCHVALOVÁNÍ PŘÍSLUŠNÝCH ZAŘÍZENÍ
Článek 16
Obecná hygienická a veterinární ustanovení
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, která by zaručila, že vedlejší produkty živočišného původu a výrobky z nich pocházející uvedené v přílohách VII a VIII nejsou odesílány z žádného hospodářství, které se nachází v oblasti podléhající omezením z důvodu výskytu choroby, ke které je živočišný druh, ze kterého produkt pochází, vnímavý, nebo z jakéhokoli zařízení nebo oblasti, ze kterých by přemístění nebo obchod představoval riziko pro nákazový status členských států nebo oblastí členských států s výjimkou případů, kdy jsou produkty ošetřeny v souladu s tímto nařízením.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 zaručují, že produkty získané ze zvířat, která:
a) pocházejí z hospodářství, území nebo části území, nebo, v případě produktů akvakultury, z hospodářství, oblasti nebo části oblasti, které nejsou předmětem veterinárních omezení v rámci opatření pro tlumení chorob uložených právními předpisy Společenství nebo z důvodu závažné přenosné choroby uvedené ve směrnici Rady 92/119/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se zavádějí obecná opatření Společenství pro tlumení některých chorob zvířat a zvláštní opatření týkající se vezikulární choroby prasat 22;
b) nebyla poražena v zařízení, ve kterých byla v okamžiku porážky přítomna infikovaná zvířata nebo zvířata podezřelá z infekce jednou z chorob z oblasti působnosti předpisů uváděných v bodě a).
3. S výhradou dodržování opatření pro tlumení chorob uvedených v odst. 2 písm. a) je uvádění na trh vedlejších produktů živočišného původu a výrobků z nich pocházejících uvedených v přílohách VII a VIII, které pocházejí z území nebo částí území podléhajícím veterinárním omezením, ale které nejsou infikovány ani podezřelé z infekce, povoleno, za předpokladu, že produkty:
a) jsou získávány, přepravovány, manipulovány a uskladněny odděleně od nebo jindy než produkty splňující všechny veterinární podmínky;
b) prošly ošetřením, které je dostačující k odstranění dotčeného veterinárního problému v souladu s tímto nařízením v zařízení schváleném k tomuto účelu členským státem, ve kterém se tento veterinární problém vyskytl;
c) jsou řádně označeny;
d) splňují požadavky stanovené v přílohách VII a VIII nebo s prováděcími pravidly, která budou stanovena postupem podle čl. 33 odst. 2.
Ve zvláštních situacích mohou být stanoveny alternativní podmínky k podmínkám stanoveným v prvním pododstavci, a to rozhodnutími přijatými postupem podle čl. 33 odst.
2. Takováto rozhodnutí zohlední jakákoli opatření, která se vztahují na zvířata nebo testy, které na nich mají být vykonány, a zvláštní rysy choroby v případě dotčeného druhu a specifikují veškerá opatření potřebná k zajištění ochrany zdraví zvířat ve Společenství.
Článek 17
Schvalování zpracovatelských zařízení kategorie 3
1. Zpracovatelská zařízení kategorie 3 schvaluje příslušný orgán.
2. Aby byla schválena, zpracovatelská zařízení kategorie 3 musí:
a) splňovat požadavky stanovené v kapitole I přílohy V a kapitole I přílohy VII;
b) skladovat materiály kategorie 3, zpracovávat je a nakládat s nimi v souladu s ustanoveními kapitoly II přílohy V a přílohy VII;
c) být ověřena příslušným orgánem v souladu s kapitolou V přílohy V;
d) provádět vlastní kontroly zařízení podle článku 25;
e) být kontrolována příslušným orgánem v souladu s článkem 26 a
f) zajistit, že produkty po zpracování splňují požadavky kapitoly I přílohy VII.
3. Schválení je okamžitě pozastaveno, pokud podmínky, na jejichž základě bylo poskytnuto, nejsou již dále plněny.
Článek 18
Schvalování zařízení na výrobu krmiv pro zvířata v zájmovém chovu a technických zařízeních
1. Zařízení na výrobu krmiv pro zvířata v zájmovém chovu a technická zařízení schvaluje příslušný orgán.
2. Aby byla schválena, zařízení na výrobu krmiv pro zvířata v zájmovém chovu a technická zařízení se musí:
a) zavázat, že pro produkty, které tato zařízení vyrábějí, s ohledem na zvláštní požadavky stanovené v příloze VIII:
i) bude dodržovat zvláštní výrobní požadavky stanovené tímto nařízením;
ii) stanoví a bude provádět metody sledování a kontroly kritických kontrolních bodů na bázi využívaného procesu;
iii) v závislosti na produktech, odebírat vzorky pro analýzy v laboratořích uznávaných příslušnými orgány pro účely prověřování dodržování norem stanovených tímto nařízením;
iv) uchovávat záznamy informací získaných podle bodů ii) a iii) k předložení příslušnému orgánu.
Výsledky kontrol a testů musí být uchovány po dobu alespoň dvou let;
v) informovat příslušný orgán, pokud výsledky laboratorních vyšetření uvedených v bodě iii) nebo jakékoli jiné informace, které mají k dispozici, prokáží existenci nebezpečí pro zdraví lidí nebo zvířat a
b) být kontrolována příslušným orgánem v souladu s článkem 26.
3. Schválení je okamžitě pozastaveno, pokud podmínky, na jejichž základě bylo poskytnuto, nejsou již dále plněny.
Článek 19
Uvedení na trh a vývoz zpracovaných živočišných bílkovin a jiných zpracovaných produktů, které by mohly být využity jako krmné suroviny
Členské státy zajistí, že zpracované živočišné bílkoviny a jiné zpracované produkty, které by mohly být využity jako krmné suroviny budou uváděny na trh a vyváženy pouze tehdy, pokud:
a) byly připraveny ve zpracovatelském zařízení kategorie 3 schváleném a dozorovaném v souladu s článkem 17;
b) byly připraveny výhradně s materiálem kategorie 3 tak, jak je uvedeno v příloze VII;
c) byly manipulovány, zpracovány, uskladněny a přepravovány v souladu s přílohou VII a to tak, aby byla zajištěna shoda s článkem 22 a
d) splňují zvláštní ustanovení stanovené v příloze VII.
Článek 20
Uvedení na trh a vývoz krmiv pro zvířata v zájmovém chovu, žvýkacích pamlsků pro psy a technických výrobků
1. Členské státy zajistí, že krmiva pro zvířata v zájmovém chovu, žvýkací pamlsky pro psy a technické výrobky, jiné než ty uvedené v odstavcích 2 a 3, a ty vedlejší produkty živočišného původu uvedené v příloze VIII budou uváděny na trh a vyváženy pouze tehdy, pokud:
a) splňují buďto:
i) zvláštní požadavky stanovené v příloze VIII, nebo
ii) v případě, kdy by produkt mohl být požíván jako technický výrobek i krmné suroviny, a příloha VIII neobsahuje žádné zvláštní požadavky, zvláštní požadavky stanovené příslušnou kapitolou přílohy VII a
b) pocházejí ze zařízení schválených a dozorovaných v souladu s článkem 18, nebo, v případě vedlejších produktů živočišného původu uvedených v příloze VIII, z jiných zařízení schválených v souladu s veterinárními předpisy Společenství.
2. Členské státy zajistí, že organická hnojiva a půdní přídavky vyrobené ze zpracovaných produktů jiných než těch, které byly vyrobeny z hnoje a obsahu trávicího traktu, budou uváděny na trh a vyváženy pouze tehdy, pokud splňují požadavky, pokud existují, stanovené postupem podle čl. 33 odst. 2 po konzultaci s příslušným vědeckým výborem.
3. Členské státy zajistí, že deriváty tuku vyrobené z materiálu kategorie 2 budou uváděny na trh a vyváženy pouze tehdy, pokud:
a) byly připraveny v tukovém zařízení kategorie 2 schváleném v souladu s článkem 14 z taveného/škvařeného tuku získaného při zpracování materiálů kategorie 2 ve zpracovatelském zařízení kategorie 2 schváleném v souladu s článkem 13 při užití kterékoli zpracovatelské metody 1 až 5;
b) byly manipulovány, zpracovány, uskladněny a přepravovány v souladu s přílohou VI a
c) splňují všechna zvláštní ustanovení stanovená v příloze VIII.
Článek 21
Ochranná opatření
Na produkty spadající do oblasti působnosti přílohy VII a VIII tohoto nařízení se použije článek 10 směrnice 90/425/EHS.
Článek 22
Omezení používání
1. Zakázána jsou tato použití vedlejší produktů živočišného původu a zpracovaných produktů:
a) krmení zvířat zpracovanými živočišnými bílkovinami získanými z mrtvých těl nebo jejich částí zvířat stejného druhu;
b) krmení hospodářských zvířat nebo zvířat jiných než kožešinových kuchyňským odpadem nebo krmnými surovinami obsahujícími kuchyňský odpad nebo z něj získanými a
c) použití organických hnojiv a půdních přípravků jiných než hnoje na pastvinách.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně předpisů ve vztahu ke kontrolním opatřením se stanoví postupem podle čl. 33 odst. 2. Odchylky od odst. 1 písm. a) je možné přiznat pouze ve vztahu k rybám a kožešinovým zvířatům, a to stejným postupem, po konzultaci příslušného vědeckého výboru.
KAPITOLA V
ODCHYLKY
Článek 23
Odchylky, které se vztahují na používání vedlejších produktů živočišného původu
1. Členské státy mohou pod dohledem příslušných orgánů povolit:
a) použití vedlejších produktů živočišného původu pro diagnostické, vzdělávací a výzkumné účely a
b) použití vedlejších produktů živočišného původu k preparátorským účelům v technických zařízeních schválených k tomuto účelu v souladu s článkem 18.
2. a) Členské státy mohou rovněž povolit využití vedlejších produktů živočišného původu podrobně uvedených v písmenu b) ke krmení zvířat podrobně uvedených v písmenu c), pod dohledem příslušných orgánů a v souladu s pravidly stanovenými v příloze IX.
b) Vedlejšími produkty živočišného původu zmiňovanými v písmenu a) jsou:
i) materiál kategorie 2 za předpokladu, že pochází ze zvířat, která nebyla poražena nebo neuhynula v důsledku výskytu nebo podezření na výskyt choroby přenosné na lidi nebo zvířata a
ii) materiál kategorie 3 uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. a) až j) a, s výhradou článku 22, v čl. 6 odst. 1 písm. l);
c) Zvířaty uvedenými v písmenu a) jsou:
i) zvířata chovaná v zoo;
ii) cirkusová zvířata;
iii) plazi a draví ptáci, mimo plazy a dravé ptáky chované v zoologických zahradách a cirkusech;
iv) kožešinová zvířata;
v) volně žijící zvířata jejichž maso není určeno pro lidskou spotřebu;
vi) psi z uznávaných chovných stanic nebo smečky loveckých psů a
vii) červi pro rybí návnady.
d) Členské státy mohou navíc povolit využití pod dohledem příslušných orgánů materiálu kategorie 1 uvedeného v čl. 4 odst. 1 písm. b) bodu ii) ke krmení ohrožených nebo chráněných druhů mrchožravých ptáků v souladu s pravidly stanovenými postupem podle čl. 33 odst. 2 po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin.
3. Členské státy Komisi uvědomí o:
a) využití odchylek uvedených v odstavci 2 a
b) ověřovacích opatřeních, která byla zavedena k zajištění toho, že dotčené vedlejší produkty živočišného původu jsou využívány pouze ke schváleným účelům.
4. Každý členský stát připraví seznam uživatelů a sběrných středisek schválených a registrovaných podle odst.
2 písm. c) bodů iv), vi) a vii) na svém území. Každému uživateli a sběrnému středisku bude pro účely kontroly a vysledování původu dotčených produktů přiděleno úřední číslo.
Příslušný orgán dozoruje prostory uživatelů a sběrných středisek uvedených v předchozím pododstavci a k zajištění shody s požadavky uvedenými v odstavci 2 má kdykoli volný přístup do všech prostor těchto prostor.
Pokud tyto kontroly odhalí, že tyto požadavky nejsou dodržovány, přijme příslušný orgán odpovídající opatření.
5. Pravidla týkající se kontrolních opatření mohou být stanovena postupem podle čl. 33 odst. 2.
Článek 24
Odchylky, které se vztahují na neškodné odstraňování vedlejších produktů živočišného původu
1. Příslušný orgán může popřípadě rozhodnout, že:
a) mrtvá těla zvířat v zájmového chovu mohou být neškodně odstraněna přímo, zahrabáním jako odpad;
b) spálením nebo zakopáním v místě jako odpad mohou být zneškodněny tyto vedlejší produkty živočišného původu pocházející ze vzdálených oblastí:
i) materiál kategorie 1 uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. b) bodě ii);
ii) materiál kategorie 2 a
iii) materiál kategorie 3 a
c) spálením nebo zahrabáním v místě jako odpad mohou být zneškodněny vedlejší produkty živočišného původu v případě vypuknutí choroby uvedené na seznamu A Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE), pokud příslušný orgán odmítne přepravu do nejbližšího spalovacího nebo zpracovatelského zařízení z důvodu nebezpečí šíření zdravotního rizika nebo pokud rozsáhlý výskyt nákazy zvířat vede k nedostatku kapacit v těchto zařízeních.
2. Žádnou odchylku nelze přiznat ve vztahu k materiálu kategorie 1 uvedeném v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodě i).
3. V případě materiálu kategorie 1 uvedeném v čl. 4 odst. 1 písm. b) bodě ii) je možné spálení nebo zakopání provést v souladu s odst. 1 písm. b) nebo c) pouze tehdy, pokud příslušný orgán schválí a dozoruje použitou metodu a je přesvědčen, že tato metoda vylučuje všechna rizika přenosu TSE.
4. Členské státy uvědomí Komisi o:
a) využití možností uvedených v odst. 1 písm. b) ve vztahu k materiálu kategorie 1 a 2 a
b) o oblastech, které zařazují jako vzdálené oblasti pro účely použití odst. 1 písm. b) a důvodech k tomuto zařazení.
5. Příslušný orgán podnikne opatření nezbytná k tomu, aby:
a) zajistil, že spalování nebo zahrabávání vedlejších produktů živočišného původu neohrožuje zdraví lidí nebo zvířat a
b) zabránil nekontrolovanému ponechávání, skládkování a nekontrolovanému zneškodňování vedlejších produktů živočišného původu.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku mohou být stanovena postupem podle čl. 33 odst. 2.
KAPITOLA VI
KONTROLY A INSPEKCE
Článek 25
Kontrola prováděná zařízeními
1. Provozovatelé a vlastníci zařízení pro přechodnou manipulaci nebo jejich zástupci přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění shody s požadavky tohoto nařízení.
Zavedou, budou provádět a udržovat stálý postup vyvinutý v souladu se zásadami systému pro rozbor rizika a kritických kontrolních bodů (HACCP).
Musí zejména:
a) určit a kontrolovat kritické kontrolní body zařízení;
b) zavést a provádět metody sledování a kontroly těchto kritických bodů;
c) v případě zpracovatelských zařízení odebírají reprezentativní vzorky ke kontrole shody:
i) každé zpracovávané šarže s normami pro dané produkty stanovenými tímto nařízením a
ii) s maximálními povolenými úrovněmi fyzikálně chemických reziduí stanovenými v právních předpisech Společenství;
d) zaznamenají výsledky kontrol a testů uvedených v bodech b) a c) a uchovávají je po dobu minimálně dvou let k předložení příslušným orgánům;
e) zavedou systém zajišťující zpětnou vysledovatelnost každé vypravené šarže.
2. V případě, že výsledky testů na vzorcích odebraných podle odst. 1 písm. c) nejsou v souladu s ustanoveními tohoto nařízení, provozovatel zpracovatelského zařízení musí:
a) oznámit neprodleně příslušnému orgánu veškeré údaje o povaze vzorku a šarže, ze které byl odebrán;
b) určit příčiny nedodržení souladu;
c) znovu zpracovat nebo neškodně odstranit kontaminovanou šarži pod dohledem příslušného orgánu;
d) zajistit, aby se žádný materiál, o kterém je známo, že je kontaminován, nebo u kterého existuje podezření z kontaminace, nedostal mimo zařízení dříve, než bude znovu zpracován pod dohledem příslušného orgánu a než budou úředně odebrány nové vzorky tak, aby byl zajištěn soulad s normami stanovenými v tomto nařízení, pokud není určen k neškodnému odstranění;
e) zvýšit četnost vzorkování a testování produkce;
f) vyšetřit záznamy vedlejších produktů živočišného původu odpovídající vzorku hotového výrobku a
g) přistoupit v rámci zařízení k odpovídající dekontaminaci a čištění.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně pravidel ke stanovení četnosti a referenčních metod mikrobiologických rozborů mohou být stanovena postupem podle čl. 33 odst. 2.
Článek 26
Úřední kontroly a seznamy schválených zařízení
1. Příslušný orgán provádí v pravidelných intervalech kontroly a dohled v zařízeních schválených v souladu s tímto nařízením.
Kontroly ve zpracovatelských zařízeních a dohled nad nimi probíhají v souladu s kapitolou IV přílohy V.
2. Četnost kontrol a dohledu závisí na velikosti zařízení, druhu vyráběných produktů, vyhodnocení rizik a záruk poskytnutých v souladu se zásadami systému pro rozbor rizika a kritických kontrolních bodů (HACCP).
3. Pokud kontrola provedená příslušným orgánem odhalí, že jeden nebo více požadavků tohoto nařízení nejsou plněny, podnikne příslušný orgán odpovídající opatření.
4. Každý členský stát vypracuje seznam zařízení na svém území schválených v souladu s tímto nařízením.
Každému zařízení přidělí úřední číslo, které zařízení identifikuje vzhledem k povaze jeho činností.
Členské státy zašlou kopie seznamu a jeho aktualizovaných verzí Komisi a ostatním členským státům.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně pravidel ke stanovení četnosti a referenčních metod mikrobiologických rozborů mohou být stanovena postupem podle čl. 33 odst. 2.
KAPITOLA VII
KONTROLY PROVÁDĚNÉ SPOLEČENSTVÍM
Článek 27
Kontroly prováděné Společenstvím v členských státech
1. Znalci Komise mohou ve spolupráci s příslušnými orgány členských států provádět kontroly na místě v rozsahu nezbytném k jednotnému uplatňování tohoto nařízení.
Členský stát, na jehož území jsou kontroly prováděny, poskytne znalcům veškerou pomoc nezbytnou ke splnění jejich úkolů.
Komise uvědomí příslušný orgán o výsledcích provedené kontroly.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku, zejména ta, kterými se řídí postup spolupráce s národními příslušnými orgány, se stanoví postupem podle čl. 33 odst. 2.
KAPITOLA VIII
USTANOVENÍ VZTAHUJÍCÍ SE NA DOVOZ A TRANZIT NĚKTERÝCH VEDLEJŠÍCH PRODUKTŮ ŽIVOČIŠNÉHO PŮVODU A VÝROBKŮ Z NICH ZÍSKANÝCH
Článek 28
Obecná ustanovení
Ustanovení, která se vztahují k dovozu produktů uvedených v přílohách VII a VIII ze třetích zemí nesmí být ani výhodnější ani nevýhodnější než ustanovení, která se vztahují na výrobu a odbyt těchto produktů ve Společenství.
Dovoz ze třetích zemí krmiv pro zvířata v zájmovém chovu a surovin pro výrobu krmiv pro zvířata v zájmovém chovu pocházejících ze zvířat, která byla ošetřena některými látkami zakázanými v souladu se směrnicí 96/22/ES se povoluje za předpokladu, že je tento materiál trvale označen, a v souladu se zvláštními podmínkami stanovenými postupem podle čl. 33 odst. 2.
Článek 29
Zákazy a dodržování předpisů Společenství
1. Dovoz a tranzit vedlejších produktů živočišného původu a zpracovaných produktů jsou zakázány s výjimkou případů povolených v rámci tohoto nařízením.
2. Dovoz do Společenství a tranzit produktů uvedených v přílohách VII a VIII přes Společenství mohou proběhnout pouze tehdy, pokud tyto produkty splňují požadavky stanovené v odstavcích 3 až 6.
3. Produkty uváděné v přílohách VII a VIII, pokud v těchto přílohách není uvedeno jinak, pocházejí ze třetích zemí nebo částí třetích zemí na seznamu, který bude vypracován a aktualizován postupem podle čl. 33 odst. 2.
Seznam může být kombinován s jinými seznamy vytvořenými pro účely zdraví lidí a zvířat.
Jakmile bude tento seznam vytvořen, mimořádný ohled bude brán zejména na:
a) právní předpisy třetí země;
b) organizaci příslušného orgánu a jeho kontrolních útvarů ve třetí zemi, pravomoci těchto útvarů, dohledu, kterému podléhají, a jejich oprávnění efektivně sledovat uplatňování jejich právních předpisů;
c) skutečné hygienické podmínky uplatňované při produkci, zpracování, manipulaci, uskladnění a vyskladnění produktů živočišného původu určených pro Společenství;
d) záruky, které je třetí země schopna poskytnout ve vztahu k souladu s příslušnými hygienickými podmínkami;
e) získané zkušenosti v oblasti uvádění na trh produktů ze třetích zemí a výsledky kontrol provedených při dovozu;
f) výsledky kontrol Společenství případně provedených ve třetích zemích;
g) zdravotní stav dobytka, dalších domácích zvířat a volně žijící zvěře třetí země, přičemž zvláštní pozornost je věnována exotickým chorobám zvířat a veškerým hlediskům obecné veterinární situace v zemi, pokud by mohla představovat riziko pro zdraví lidí nebo zvířat ve Společenství;
h) pravidelnost a rychlost, se kterou třetí země poskytuje údaje o výskytu infekčních nebo nakažlivých chorob zvířat na svém území, zejména pak chorob uvedených v seznamech A a B OIE nebo, v případě živočichů akvakultury, chorob povinných hlášením uvedených v Zákoníku zdraví vodních živočichů OIE;
i) předpisy k prevenci a tlumení infekčních a nakažlivých chorob zvířat platné v třetí zemi a jejich provádění včetně pravidel dovozu z jiných zemí.
4. Produkty uvedené v přílohách VII a VIII s výjimkou technických výrobků musí pocházet ze zařízení na seznamu Společenství vypracovaném postupem podle čl. 33 odst. 2 na základě sdělení příslušného orgánu třetí země Komisi, ve kterém prohlašuje, že zařízení je v souladu s požadavky Společenství a je předmětem dohledu úředního inspekčního útvaru ve třetí zemi.
Seznam je možné pozměňovat tímto způsobem:
a) Komise uvědomí členské státy o úpravách seznamu zařízení navrhovaných dotyčnou třetí zemí do pěti pracovních dní od data přijetí navrhovaných úprav;
b) členské státy zašlou do sedmi dní od data obdržení úprav seznamu zařízení uvedeného v písmenu a) Komisi své případné písemné připomínky;
c) pokud alespoň jeden členský stát vznese písemné připomínky, uvědomí Komise členské státy do pěti pracovních dní a zařadí tento bod na program jednání příštího zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat k rozhodnutí postupem podle čl. 33 odst. 2;
d) v případě, že Komise neobdrží ve lhůtě stanovené podle písmena b) od členských států žádné připomínky, usoudí, že členské státy s navrhovanými změnami seznamu souhlasí.
Komise členské státy uvědomí do pěti pracovních dní a dovoz z těchto zařízení může být schválen po uplynutí pěti pracovních dní od data přijetí této informace členskými státy.
5. Technické výrobky uvedené v přílohách VIII musí pocházet ze zařízení, která byla schválena a zaregistrována příslušnými orgány třetích zemí.
6. Pokud není v přílohách VII a VIII uvedeno jinak, musí zásilky produktů uvedených v těchto přílohách doprovázet hygienické a veterinární osvědčení, které odpovídá vzoru stanovenému v příloze X a které potvrzuje, že produkty splňují podmínky uvedené v daných přílohách a pocházejí ze zařízení, která tyto podmínky nabízejí.
7. Dokud nebude vypracován seznam podle odstavce 4 a přijata vzorová osvědčení uvedená v odstavci 6, mohou členské země zachovat kontroly podle směrnice 97/78/ES a využívat osvědčení podle platných vnitrostátních předpisů.
Článek 30
Rovnocennost
1. Postupem podle čl. 33 odst. 2 může být přijato rozhodnutí, které připouští, že hygienická opatření uplatňovaná třetí zemí, skupinou třetích zemí nebo oblastí třetí země na produkci, zpracování, manipulaci, uskladnění a přepravu jedné nebo více kategorií produktů uvedených v přílohách VII a VIII nabízejí záruky, které jsou rovnocenné zárukám uplatňovaných ve Společenství, pokud příslušná třetí země o tomto poskytne objektivní důkaz.
Rozhodnutí stanoví podmínky pro dovoz a/nebo tranzit vedlejších produktů živočišného původu z odpovídající oblasti, země nebo skupiny zemí.
2. Podmínky podle odstavce 1 zahrnují:
a) povahu a obsah veterinárního osvědčení, které zásilku musí doprovázet;
b) zvláštní hygienické a veterinární požadavky použitelné vůči dovozu do a/nebo tranzitu přes Společenství a
c) v případě nezbytnosti, postupy vypracování a úpravy seznamů oblastí nebo zařízení, ze kterých jsou dovoz a/nebo tranzit povoleny.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 33 odst 2.
Článek 31
Kontroly a audity prováděné Společenstvím
1. Odborníci Komise v doprovodu odborníků z členských zemí mohou v odpovídajících případech provádět kontroly na místě s cílem:
a) vypracovat seznam třetích zemí nebo jejich částí a určit podmínky dovozu a/nebo tranzitu;
b) ověřit soulad s:
i) podmínkami pro začlenění na seznam Společenství třetích zemí;
ii) podmínkami dovozu a/nebo tranzitu;
iii) podmínkami pro uznání rovnocennosti opatření;
iv) všemi mimořádnými opatřeními použitými podle právních předpisů Společenství.
Komise jmenuje odborníky z členských států pověřené těmito kontrolami.
2. Kontroly uvedené v odstavci 1 jsou prováděny jménem Společenství, které hradí vzniklé náklady.
3. Četnost a postupy kontrol uvedených v odstavci 1 mohou být stanoveny postupem podle čl. 33 odst 2.
4. Pokud kontrola uvedená v odstavci 1 odhalí vážné porušení hygienických a veterinárních předpisů Společenství, Komise třetí zemi okamžitě vyzve k přijetí odpovídajících opatření nebo zastaví dodávky produktů a neprodleně uvědomí členské státy.
KAPITOLA IX
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 32
Úpravy příloh a přechodná opatření
1. Přílohy mohou být pozměněny nebo doplněny po konzultaci s příslušným vědeckým výborem jakékoli otázky, která by mohla mít dopad na zdraví lidí nebo zvířat, a postupem podle čl. 33 odst. 2 může být přijato jakékoli vhodné přechodné opatření.
2. Pokud jde o zákaz krmení kuchyňským odpadem uvedený v článku 22, v případě, kdy jsou v členských státech ještě před použitím tohoto nařízení zavedeny odpovídající systémy kontroly, je možné přijmout přechodná opatření v souladu s odstavcem 1, která povolují další využívání některých druhů kuchyňského odpadu, a to za přísně sledovaných podmínek na dobu nanejvýš čtyř let ode dne 1. listopadu 2002.
Tato opatření zajistí, že v daném přechodném období nedojde k žádnému zbytečnému ohrožení zdraví zvířat nebo lidí.
Článek 33
Regulační postup
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, dále jen "výbor".
2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 tohoto rozhodnutí.
Lhůta stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES je stanovena na 15 dní.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 34
Konzultace vědeckých výborů
Všechny záležitosti v oblasti působnosti tohoto nařízení, které by mohly mít dopad na zdraví zvířat nebo lidí, musí být konzultovány s odpovídajícími vědeckými výbory.
Článek 35
Vnitrostátní ustanovení
1. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení všech vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti tohoto nařízení.
2. Členské státy uvědomí Komisi do jednoho roku od vstupu tohoto nařízení v platnost o opatřeních přijatých k zajištění shody s tímto nařízením.
Na základě obdržených informací předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu, která bude případně doprovázena návrhy právních předpisů.
3. Do té doby, než budou v souladu s čl. 20 odst. 2 přijata pravidla Společenství pro používání organických hnojiv, mohou členské státy přijímat nebo si mohou ponechat přísnější vnitrostátní předpisy pokud jde o používání organických hnojiv, než stanoví toto nařízení. Do doby, než budou v souladu s článkem 32 doplněna v příloze VIII pravidla Společenství pro použití tukových derivátů pocházejících z materiálů kategorie 2, mohou členské státy přijímat nebo si mohou ponechat přísnější vnitrostátní předpisy omezující použití těchto tukových derivátů, než stanoví toto nařízení.
Článek 36
Finanční opatření
Komise připraví zprávu o finančních opatřeních přijatých členskými státy pro zpracování, sběr, uskladnění a neškodné odstranění vedlejších živočišných produktů a připraví vhodné návrhy.
Článek 37
Zrušení
Směrnice 90/667/EHS, rozhodnutí 95/348/ES a rozhodnutí 1999/534/ES se zrušují po uplynutí šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Odkazy na směrnici 90/667/EHS budou od uvedeného dne považovány za odkazy na toto nařízení.
Článek 38
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1779/2002
ze dne 4. října 2002
o klasifikaci zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1172/95 ze dne 22. května 1995 o statistice obchodu se zbožím Společenství a jeho členských států s třetími zeměmi [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 374/98 [2], a zejména s ohledem na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 9 nařízení (ES) č. 1172/95 odpovídá Komise za zavedení klasifikace zemí a území.
(2) Verze klasifikace platná dne 1. ledna 2002 byla uvedena v příloze k nařízení Komise (ES) č. 2020/2001 [3].
(3) Klasifikace zemí a území je založena na dvoumístném alfabetickém kódu ISO (A-2) v té míře, v jaké je slučitelný s požadavky právních předpisů Společenství.
Je také vhodné poskytnout členským státům přechodné období, aby se mohly provedeným změnám přizpůsobit; za účelem zjednodušení je nezbytné ukončit toto přechodné období, jakmile vstoupí v platnost opatření upravující náležitosti jednotného správního dokladu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím s třetími zeměmi,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Verze klasifikace zemí a území pro statistiku zahraničního obchodu Společenství a statistiku obchodu mezi členskými státy platná od 1. ledna 2003 je uvedena v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003.
Do vstupu ustanovení měnících přílohy 37 a 38 k nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [4] v platnost mohou členské státy používat třímístné číselné kódy, které jsou také uvedeny v příloze k tomuto nařízení.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1781/2002
ze dne 7. října 2002,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 936/97 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené a zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 2 písm. g) druhém pododstavci německého, nizozemského a dánského znění nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro vysoce jakostní čerstvé, chlazené a zmrazené hovězí maso a pro zmrazené buvolí maso [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1524/2002 [4], je chyba. Je proto třeba provést nezbytnou opravu německého, nizozemského a dánského znění uvedeného pododstavce.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Slovo "voli" v čl. 2 písm. g) druhém pododstavci nařízení (ES) č. 936/97 je třeba nahradit takto:
(týká se pouze německého, nizozemského a dánského znění).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1782/2002
ze dne 7. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 884/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů a pro evidenční knihy vedené v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na čl. 70 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 884/2001 [3] byla stanovena prováděcí pravidla pro průvodní doklady pro přepravu vinařských produktů.
(2) Čl. 18 odst. 1 tohoto nařízení umožňuje členským státům zavést doplňující nebo specifická pravidla pro produkty přepravované na jejich území.
(3) Čl. 18 odst. 1 písm. d) stanoví, že pro přechodnou dobu, která končí dnem 31. července 2002, může být údaj o objemové hmotnosti hroznového moštu nahrazen údajem o hustotě vyjádřeným jako možný obsah alkoholu ve stupních Oechsle.
(4) Tuto jednotku tradičně užívají producenti a hospodářské subjekty v tomto oboru v některých členských státech za účelem sledování procesů vinifikace.
Nahrazuje údaje o objemové hmotnosti hroznového moštu v průvodních dokladech pro přepravu začínající a končící na území těchto členských států.
(5) Se zřetelem k technickým potížím, s nimiž se setkávají malí producenti při přechodu na novou měrnou jednotku, by měla být tato odchylka prodloužena a dotčeným členským státům by se mělo povolit v průvodních dokladech pro přepravu hroznového moštu, která začíná a končí na jejich území a nepřekračuje hranice jiného členského státu nebo třetí země, vyjadřovat hustotu moštu ve stupních Oechsle.
(6) Opatření tohoto nařízení je v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 18 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 884/2001 se slova "31. července 2002" nahrazují slovy "31. července 2010".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1791/2002
ze dne 9. října 2002,
kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Maroku před dovozem do Evropského společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2379/2001 [4], stanoví, že Komise může schválit kontroly prováděné před dovozem do Společenství třetími zeměmi, které o to požádají, v souladu s podmínkami stanovenými v článku 7 nařízení (ES) č. 1148/2001;
(2) Dne 2. srpna 2001 marocké orgány zaslali Komisi žádost o schválení kontrolních operací prováděných "Etablissement Autonome de Contrôle et de Coordination des Exportations" (EACCE) pod záštitou Ministerstva zemědělství, rozvoje venkova a vodního a lesního hospodářství.
V této žádosti se uvádí, že EACCE má potřebný personál, vybavení a zařízení k provádění kontrol, že používá metody rovnocenné s metodami stanovenými v článku 9 nařízení (ES) č. 1148/2001, a že čerstvé ovoce a zelenina vyvážené z Maroka do Společenství splňuje obchodní normy Společenství.
(3) Údaje zaslané Komisi členskými státy ukazují, že v období 1997 až 2000 se vyskytlo poměrně málo případů nedodržení obchodních norem v rámci dovozů čerstvého ovoce a zeleniny z Maroka.
(4) Zástupci marockých kontrolních orgánů se již řadu let pravidelně účastní různých seminářů a školení organizovaných různými členskými státy. Také se příležitostně podíleli na mezinárodním úsilí o zavedení obchodních norem pro ovoce a zeleninu, např. v rámci pracovní skupiny pro normalizaci produktů podléhajících rychlé zkáze a zlepšení jakosti Evropské hospodářské komise OSN (EHK/OSN).
(5) Na základě shromážděných údajů je třeba považovat dodržování obchodních norem za uspokojivé, udělit schválení stanovené v článku 7 nařízení (ES) č.
1148/2001 a jmenovat v Maroku úředního orgán a kontrolní orgán.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Maroku jsou schváleny v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1148/2001.
Článek 2
V příloze I tohoto nařízení jsou uvedeny údaje týkající se úředního orgán
Nařízení Komise (ES) č. 1794/2002
ze dne 9. října 2002,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 1249/2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 2366/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/99, 1999/2000, 2000/01, 2001/02, 2002/03 a 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1639/98 [4], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení;
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [5], ve znění nařízení (ES) č. 1513/2001, a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kvůli několika administrativním chybám je třeba opravit čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1249/2002 [6].
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 1249/2002 se opravuje takto:
1. V bodu 1 se nový článek 12a nařízení (ES) č. 2366/98 mění takto:
a) v prvním odstavci se úvodní věta nahrazuje tímto: "Na základě prohlášení uvedených v článku 2 a 5 a na základě žádostí o podporu uvedených v článku 12 odhadnou producentské členské státy produkci panenského olivového oleje z dodatečných olivovníků ve smyslu čl. 4 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1638/98 na hospodářský rok 2002/03 tak, že vynásobí průměrný výnos na jeden vzrostlý olivovník součtem:;"
b) ve druhém odstavci se úvodní věta nahrazuje touto: "Průměrný výnos na jeden vzrostlý olivovník se vypočítá tak, že se vydělí množství vyprodukovaného panenského olivového oleje uvedené v čl. 12 odst. 1 písm. b) součtem:."
2. Bod 2 se nahrazuje tímto: "2. V čl. 14. odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
Pěstitelé oliv mají nárok na podporu na množství skutečně vyprodukovaného panenského olivového oleje, snížené o produkci z dodatečných olivovníků, na které odkazuje čl. 12a, a zvýšené o paušální množství olivového oleje z pokrutin podle odstavce 2 tohoto článku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1795/2002
ze dne 9. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2528/2001 [2], a zejména na článek 33 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1315/2002 [4], bylo stanoveno zavedení režimu podpor pro destilaci konzumního alkoholu z vína.
Uvedený režim byl poprvé zaveden v hospodářském roce 2000/01. Na základě zkušeností v prvním dvou letech uplatňování je třeba tento režim změnit.
(2) Je třeba znovu vymezit období, během něhož se může uskutečnit destilace, tak, aby lépe odpovídalo produkci vína ve všech producentských členských státech.
Ze stejného důvodu je třeba stanovit souvislé období pro uzavírání nebo schvalování smluv o destilaci namísto dvoutýdenních období platných v současné době.
(3) Zkušenosti z předchozích hospodářských let ukázaly, že producenti více využívají smluvní destilace, což může vést k narušení trhu s alkoholem, protože nelze ověřit minimální nákupní cenu vína.
Proto je nezbytné této možnosti zamezit změnou článku 65 nařízení (ES) č. 1623/2000.
(4) V některých regionech Společenství však existují zvláštní produkční a tržní struktury včetně struktur palíren, které již byly evropskými zákonodárci zjištěny při zavádění režimu povinné destilace pro vedlejší produkty vinifikace.
Jedná se o producenty ve vinařské zóně A, v německé části vinařské zóny B nebo v oblastech pěstování révy v Rakousku, kteří byli ze zjištěných strukturálních důvodů osvobozeni od povinné destilace.
Pro jeden z těchto regionů bylo třeba změnit pravidla, kterými se řídí nouzová destilace, aby tato pravidla zohledňovala vysoké náklady na dopravu do palíren spojené s nízkým počtem a zeměpisným rozložením palíren v této oblasti.
Pokud by neexistovala žádná možnost využít smluvní destilace, producenti v těchto oblastech by neměli prakticky žádný přístup k destilaci vína na konzumní alkohol.
Aby nebyli tito producenti vyloučeni z možnosti využití tohoto opatření Společenství, je třeba pro ně stanovit, aby mohli i nadále využívat destilaci na základě dodavatelských smluv.
(5) Je též nezbytné znovu vymezit období a podmínky pro skladování alkoholu získaného takovou destilací včetně definice měrné jednotky pro účely podpory, aby bylo možné vzít lépe v úvahu hospodářské podmínky v odvětví alkoholu.
(6) Zkušenosti ukázaly, že v nařízení (ES) č. 1623/2000 se vyskytují jistá opomenutí, zejména opomenutí týkající se uvolnění jistoty v případě neplnění smlouvy v celém rozsahu, konečného termínu pro podání žádostí o podporu a zavedení přípustné odchylky pro množství skladovaných produktů destilace.
V zájmu odstranění těchto opomenutí je třeba do tohoto nařízení zahrnout nová ustanovení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1623/2000 se mění takto:
1. V hlavě III se kapitola II nahrazuje tímto:
"KAPITOLA II DOBROVOLNÁ DESTILACE
Článek 63
Účel
Touto kapitolou se stanoví prováděcí pravidla k režimu destilace vína na konzumní alkohol podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 63a
Zavedení destilace
1. V každém hospodářském roce se destilace stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína podle článku 29 nařízení (ES) č. 1493/1999 zavádí od 1. října do 15. prosince, avšak v hospodářském roce 2002/03 od 1. října do 30. prosince.
2. Množství stolního vína a vína vhodného k získávání stolního vína, na které může každý producent uzavřít smlouvy, je omezeno procentem stanoveným z jeho vinařské produkce nahlášené v jednom z posledních tří hospodářských let včetně produkce za běžný rok, pokud hlášení již proběhlo.
V daném roce nesmí producent měnit produkční rok zvolený jako rozhodný pro výpočet zmíněného procenta.
Pro hospodářský rok 2002/03 se procento stanoví ve výši 25 %.
Množství stolního vína a vína vhodného pro získávání stolního vína je pouze množství uvedené jako víno ve sloupci "Stolní víno" v prohlášení o produkci podle tabulky C nařízení Komise (ES) č. 1282/2001 [5].
3. Každý producent, který v běžném hospodářském roce vyrobil stolní víno nebo víno vhodné pro získávání stolního vína, může uzavřít jednu či více smluv nebo předložit jedno či více prohlášení podle článku 65 tohoto nařízení.
Ke smlouvě nebo prohlášení musí být přiložen doklad o složení jistoty ve výši 5 EUR na hektolitr.
Tyto smlouvy nebo prohlášení jsou nepřenosné.
4. Členské státy oznámí Komisi nejpozději do 10. ledna běžného roku celkové množství k destilaci během období uvedeného v odstavci 1, na něž se vztahují smlouvy nebo prohlášení předložená podle čl. 65 odst. 1. Pro hospodářský rok 2002/03 je výše uvedeným dnem 15. leden.
5. Jestliže množství, na něž se vztahují smlouvy nebo prohlášení oznámená Komisi do dne uvedeného v odstavci 4, překročí nebo hrozí překročit množství, na něž byly vyčleněny rozpočtové prostředky, nebo značně překračují vstřebávací schopnost odvětví konzumního alkoholu, stanoví Komise jednotnou procentní sazbu přijetí pro množství vína uvedená ve smlouvách nebo v prohlášeních.
V takovém případě bude uvolněna jistota uvedená v odstavci 3 na oznámené, ale nepřijaté množství.
6. Členské státy schválí takové smlouvy nebo prohlášení mezi 25. lednem a 15. únorem:
- pro celé množství, jestliže Komise nestanoví procento snížení podle odstavce 5,
- pro množství vyplývající z použití uvedeného procenta snížení, jestliže bylo toto procento stanoveno.
Pro hospodářský rok 2002/03 však jsou výše uvedenými dny 1. únor a 20. únor.
Členské státy oznámí Komisi celkové množství, na něž se vztahují schválené smlouvy, nejpozději do 20. března běžného hospodářského roku.
Smlouvy nebo prohlášení předložené příslušným orgánům v členských státech, které nebyly Komisi oznámeny v souladu s odstavcem 4, nemohou být schváleny.
7. Bez ohledu na odstavec 5 mohou členské státy před 25. lednem schválit smlouvy nebo prohlášení týkající se množství nepřesahujícího 30 % z množství uvedeného ve smlouvách nebo prohlášeních.
Avšak pro hospodářský rok 2002/03 toto procento činí 35 %.
8. Množství vína sjednané v každé smlouvě musí být dodáno palírně nejpozději 15. července daného hospodářského roku.
9. Jistota podle odstavce 3 se uvolňuje poměrně k dodaným množstvím, jakmile producent předloží doklad o dodávce do palírny.
Pokud je smlouva splněna alespoň z 95 % z množství, pro které byla uzavřena, uvolní se jistota v celé výši.
10. Víno dodané do palírny musí být destilováno nejpozději do 30. září následujícího hospodářského roku.
Článek 64
Částka podpory a použitelná pravidla
1. Hlavní podpora uvedená v čl. 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 1493/1999, která má být vyplacena palírnám nebo v případech uvedených v čl. 65 odst. 3 tohoto nařízení producentovi pro víno destilované podle této kapitoly, se na základě objemových procent alkoholu na hektolitr produktu získaného destilací stanoví takto:
- 1,751 EURA na % objemové a hektolitr pro surový alkohol, vinný destilát a vínovici,
- 1,884 EURA na % objemové a hektolitr pro neutrální alkohol.
Žádost o podporu musí být předložena příslušným orgánům nejpozději do 30. listopadu následujícího hospodářského roku.
Příslušný orgán vyplatí podporu do tří měsíců ode dne předložení dokladu uvedeného v čl. 65 odst. 8 tohoto nařízení.
2. Vedlejší podpora skladování alkoholu získaného destilací podle čl. 29 odst. 6 nařízení (ES) č. 1493/1999 činí 0,00042 EUR na % objemové alkoholu, hektolitr produktu získaného destilací a den.
Žádosti o skladování musí být předloženy příslušnému orgánu nejpozději jeden měsíc přede dnem počátku skladování.
Žádosti se mohou týkat pouze alkoholu, který již byl vyprodukován.
Musejí uvádět alespoň množství a vlastnosti produktu, který má být skladován, a předpokládané dny počátku a konce skladování.
Předpokládaný den počátku skladování se považuje za skutečné datum v případě, že intervenční agentura neuplatní námitky ve výše uvedené lhůtě jednoho měsíce.
Vedlejší podpora se vyplácí výhradně palírnám a pouze:
- na množství nejméně 100 hektolitrů produktu získaného destilací, uskladněného v nádobách o objemu nejméně 100 hektolitrů, a
- za nejméně šest a nejvýše 12 měsíců.
Od sedmého měsíce mohou palírny, které nepožádaly o zálohu uvedenou v článku 66 tohoto nařízení, smlouvu předčasně ukončit tak, že v prohlášení určeném příslušnému orgánu alespoň jeden měsíc před zvoleným datem uvedou konečné datum.
Množství alkoholu, na které může palírna uzavřít smlouvy o skladování během daného hospodářského roku, nesmí převýšit množství produktů získaných danou palírnou v rámci destilace podle této kapitoly během daného hospodářského roku nebo jednoho ze dvou roků přecházejících tomuto roku.
Produkty destilace, které mohou být předmětem smluv o skladování, musí být produkty získané touto palírnou v průběhu hospodářských let uvedených v předchozím odstavci nebo případně v předchozích hospodářských letech.
Pro skladované množství produktů získaných destilací se povoluje odchylka 0,2 % za měsíc, vypočtená v poměru k obsahu alkoholu.
Není-li toto procento překročeno, podpora zůstává splatná; pokud však toto procento je překročeno, nevyplácí se žádná podpora.
Žádosti o podporu musí být podány příslušnému orgánu nejpozději šest měsíců po skončení doby skladování.
Členské státy stanoví pro tento účel pravidla.
Příslušný orgán vyplatí vedlejší podporu nejpozději do tří měsíců ode dne, kdy byla žádost o podporu podána.
3. Produkty destilace, na které je podle tohoto článku vyplácena podpora, nemohou být později nakoupeny orgánem veřejné moci.
Pokud však přesto palírna chce svůj alkohol orgánu veřejné moci prodat, musí předtím vrátit příslušné podpory.
První pododstavec se výjimečně nepoužije na množství alkoholu prodaná orgány veřejné moci v rámci programů, které nenarušují tradiční použití, např. v rámci agroenviromentálního programu pro prodej alkoholu do odvětví pohonných hmot."
2. Článek 65 se mění takto:
a) V odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: "3. Producenti uvedení v odstavci 1 tohoto článku, kteří disponují vlastním destilačním zařízením a mají v úmyslu provádět destilaci podle této kapitoly, předloží před termínem, jenž bude stanoven, prohlášení o dodávce k destilaci (dále jen "prohlášení") ke schválení příslušnému orgánu.
Producenti ve vinařské zóně A nebo v německé části vinařské zóny B nebo v oblastech pěstování révy v Rakousku uvedených v čl. 27 odst. 7 nařízení (ES) č. 1493/1999 mohou nechat destilaci uvedenou v této kapitole provést v zařízení některé schválené palírny pracující na základě dodavatelských smluv. Za tím účelem předloží před termínem, jenž bude stanoven, prohlášení o dodávce k destilaci (dále jen "prohlášení") příslušnému orgánu ke schválení."
b) V odstavci 7 se doplňuje nová věta, která zní: "Členské státy mohou pro předložení zmíněného dokladu příslušným orgánům stanovit kratší lhůty nebo určité termíny."
c) V odstavci 8 se první pododstavec nahrazuje tímto: "8. Palírny předají příslušnému orgánu ve lhůtě stanovené dotyčným členským státem:
a) pro každého producenta, který dodal víno, a pro každé dodávku údaje o množství, barvě a skutečném obsahu alkoholu vína v % objemových společně s číslem průvodního dokladu podle článku 70 nařízení (ES) č. 1493/1999 používaného pro přepravu vína do zařízení palírny;
b) doklad o tom, že během stanovené lhůty bylo destilováno celkové množství vína uvedené ve smlouvě nebo v prohlášení;
c) doklad o tom, že producentovi byla zaplacena ve stanovené lhůtě nákupní cena podle odstavce 6 tohoto nařízení."
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1799/2002
ze dne 8. října 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů polyesterových střižových vláken pocházejících z Běloruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 2 a 3 a článek 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Předchozí šetření
(1) V červenci 1996 bylo nařízením (ES) č. 1490/96 [2] uloženo konečné antidumpingové clo z dovozů polyesterových střižových vláken (dále jen "PSV") pocházejících z Běloruska.
V roce 1997 byla nařízením (ES) č. 2513/97 [3] opatření rozšířena na dovozy polyesterových spřádacích kabelů (dále jen "PSK") pocházejících z Běloruska, které obcházely původní opatření.
2. Šetření týkající se jiných zemí
(2) V současné době jsou v platnosti konečná antidumpingová opatření pro dovozy PSV pocházejících z Tchaj-wanu (nařízení Rady (ES) č. 1728/1999 [4], Austrálie, Indonésie a Thajska (nařízení Rady (ES) č. 1522/2000 [5] a také Jižní Koreje a Indie (nařízení Rady (ES) č. 2852/2000 [6].
(3) Nařízením Rady (ES) č. 902/2001 [7] byla uložena konečná vyrovnávací cla z dovozů PSV pocházejících z Austrálie a Indonésie.
3. Současné šetření
3.1 Žádost o předběžný přezkum a žádost o přezkum vypršení platnosti antidumpingových opatření
(4) V říjnu 1999 obdržela Komise žádost, aby zahájila předběžný přezkum konečných antidumpingových cel uložených nařízením (ES) č. 1490/96 z dovozů PSV pocházejících z Běloruska do Společenství.
Po této žádosti následovala dne 27. dubna 2001 žádost o zahájení přezkumu vypršení platnosti antidumpingových opatření.
(5) Žádost o předběžný přezkum podal jeden vývozce z Běloruska, Khimvolokno Industrial Group VSV Trading Co. (dále jen "Khimvolokno").
Žádost o předběžný přezkum se opírala o evidentní důkazy poskytnuté žadatelem, že se změnily okolnosti, mezi jiným domácí ceny ve srovnatelné zemi, na základě kterých byla uložena antidumpingová opatření, a tyto změny mají trvalý charakter.
(6) Žádost o přezkum vypršení platnosti antidumpingových opatření podal "International Rayon and Synthetic Fibres Committee" (dále jen "CIRFS") jménem výrobců ze Společenství reprezentujících větší část celkové výroby PSV ve Společenství.
Žádost o přezkum vycházela z předpokladu, že vypršení platnosti antidumpingových opatření by pravděpodobně přineslo nový dumping a škodu pro výrobní odětví Společenství.
3.2 Oznámení o zahájení šetření
(7) Komise poté, co zjistila, že existují dostatečné podklady pro zahájení předběžného přezkumu, a po konzultaci s Poradním výborem ohlásila v oznámení (dále jen "oznámení o zahájení šetření") zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství [8], že podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení zahájila šetření ve věci dovozů PSV pocházejících z Běloruska do Společenství, které se omezuje na otázku dumpingu.
(8) Komise po konzultaci s Poradním výborem ohlásila v oznámení o zahájení šetření, zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství [9], že zahájila šetření ve věci dovozů PSV pocházejících z Běloruska do Společenství podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
3.3 Období šetření
(9) Období šetření dumpingu v případě předběžného přezkumu je od 1. října 1999 do 30. září 2000 (dále jen "období předběžného šetření").
Období šetření dumpingu v případě přezkumu vypršení platnosti antidumpingových opatření je od 1. července 2000 do 30. června 2001 (dále jen "období šetření (vypršení platnosti antidumpingových opatření").
Období uvažované pro posouzení situace výrobního odvětví Společenství, jak je použito v přezkumu vypršení platnosti antidumpingových opatření, pokrývá období od 1. ledna 1997 do konce období šetření (dále jen "zkoumané období").
Vzhledem k částečnému překrývání období předběžného šetření a období šetření (vypršení platnosti antidumpingových opatření), bylo z důvodů administrativní efektivity považováno za vhodné sloučit obě šetření do jednoho šetření.
4. Dotčené strany
(10) Komise oficiálně informovala vyvážejícího výrobce v Bělorusku, CIRFS a výrobce ve Společenství, kteří podali žádost o přezkum, vyvážející výrobce a dovozce, jejichž zájem ve věci byl znám, orgány vyvážející země a jejich zástupce, uživatele ve Společenství a sdružení, jejichž zájem ve věci byl znám, o zahájení přezkumů.
Komise dala přímo dotčeným stranám příležitost, aby ve lhůtě stanovené v příslušném oznámení o zahájení šetření písemně podaly svá stanoviska a požádaly o slyšení.
(11) Komise odeslala všem známým dotčeným stranám dotazníky a obdržela odpovědi od čtyř výrobců ze Společenství, kteří žádali o přezkum, od jednoho vyvážejícího výrobce z Běloruska, jednoho výrobce ze srovnatelné země, Polska, a od dvou dovozců.
(12) Vyvážející výrobce v Bělorusku, výrobci ve Společenství, kteří žádali o přezkum, uživatelé ve Společenství a dovozci podali svá stanoviska písemně.
Všechny dotčené strany, které o to v příslušné lhůtě požádaly a které ukázaly, že k tomu mají konkrétní důvody, byly slyšeny.
(13) Komise vyhledávala a ověřovala všechny informace, které považovala za nezbytné pro zjištění ohledně pokračování nebo opětovného vzniku dumpingu a škod a ohledně zájmu Společenství a provedla kontroly v provozovnách těchto společností:
a) výrobci ve Společenství:
- Wellman International Ltd, Co. Meath, Irsko,
- Trevira GmbH & Co., Frankfurt am Main, Německo,
- Trevira Fibras, SA, Portalegre, Portugalsko,
- Montefibre SpA, Milano, Itálie;
b) nezávislý dovozce ve Společenství:
- Barnett Europee, Aachen, Německo;
c) výrobce ze srovnatelné země:
- Elan SA, Torun, Polsko.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A PODOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(14) Zkoumaným výrobkem jsou syntetická střižová vlákna z polyesteru, nemykaná, nečesaná ani jinak nezpracovaná pro spřádání, která jsou v současné době zařazená pod kódem KN 55032000.
Obvykle se označují jako polyesterová střižová vlákna, neboli PSV.
Je třeba připomenout, že kvůli obcházení antidumpingových opatření byla tato opatření rozšířena na polyesterové spřádací kabely (označované zkratkou PSK) zařazené pod kódem KN 55012000, používané ve Společenství k přepracování na PSF.
(15) Výrobkem je základní materiál používaný v různých stadiích zpracování textilních výrobků.
PSV se ve Společenství používají ke spřádání, tj. výrobu vláken pro textilie, případně míchaných s jinými vlákny, například bavlněnými a vlněnými, nebo pro netkané výrobky, jako jsou výplně (fibrefill), tj. vycpávky nebo vložky pro určité textilní zboží, jako jsou polštáře, automobilová sedadla, a pro saka.
(16) Výrobek se prodává v různých typech, které se odlišují různými charakteristikami, jako je tloušťka, délka, houževnatost, mačkavost, lesk, silikonová úprava, nebo zařazením do skupin výrobků, jako jsou běžná, dutá, spirálová nebo dvousložková vlákna, a zvláštní vlákna, jako jsou vlákna barvená, značkovaná a trilobalová vlákna.
(17) Různé typy se pro účely šetření považují za jednu skupinu výrobků, protože základní fyzikální vlastnosti různých typů nevykazují žádné významné odlišnosti, i když se může lišit použití a kvalita prodávaných PSV.
Mezi různými typy neexistují žádné jasné dělicí čáry, protože vlastnosti podobných typů se překrývají, a tyto typy si tudíž vzájemně konkurují.
(18) Některé dotčené strany, zejména uživatelé, stejně jako v případě předcházejících antidumpingových šetření ohledně PSV, namítali, že by se mělo rozlišovat podle použití PSV ke spřádání nebo pro jiné účely, protože cena stanovená pro tyto dva typy využití je zcela odlišná.
Navrhovali, aby kód KN pro PSV byl rozdělen do tří nebo čtyř různých subkódů podle váhových jednotek denier (tloušťky) a aby se srovnání PSV vyráběných ve Společenství a PSV dovážených do Společenství provádělo zvlášť pro každý subkód.
(19) V bodě odůvodnění 9 nařízení (ES) č. 2852/2000 bylo ukázáno, že mezi různými typy PSV existuje z hlediska nahraditelnosti významný přesah a je mezi nimi značná konkurence.
V tomto šetření se uvedené zjištění potvrdilo.
Také se potvrzuje skutečnost, že mezi různými typy PSV neexistuje jasná dělicí linie, která by určovala jednoznačnou vazbu mezi fyzikálními vlastnostmi výrobku a jeho použitím.
Proto není na základě dostupných faktů taková diferenciace výrobků možná.
Kromě toho je třeba připomenout, že ani laboratorní analýza nemůže přesně určit konečné použití PSV.
(20) V tomto případě je třeba také poukázat na to, že žádná dotčená strana nepředložila přesvědčivé argumenty nebo kritéria, která by umožnila přerozdělení PSV do subkódů.
Skutečně, jak je výše uvedeno, fyzikální vlastnosti nemusí nutně určovat konečné použití výrobku, a tloušťka (denier) je pouze jednou z vlastností výrobku.
(21) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se potvrzuje, že různé typy zkoumaných PSV tvoří pro účely tohoto řízení jeden výrobek.
2. Podobný výrobek
(22) Při původním šetření se v bodě odůvodnění 6 nařízení (ES) č. 1490/966 došlo k závěru, že jak PSV vyráběná a prodávaná průmyslovým odvětvím Společenství na trhu Společenství, tak PSV vyráběná a prodávaná na trhu srovnatelné země byla ve smyslu čl.
4 základního nařízení podobná PSV dováženým do Společenství z Běloruska. Skutečně neexistují žádné rozdíly v základních fyzikálních vlastnostech a v použití PSV dovážených do Společenství z Běloruska a PSV vyráběných a prodávaných výrobci ve Společenství, kteří žádali o přezkum, na trhu Společenství.
PSV pocházející z Běloruska také mají základní vlastnosti a použití podobné PSV vyráběným a prodávaným ve srovnatelné zemi.
Nebyly předloženy žádné nové argumenty, které by tyto výsledky měnily, takže se tyto výsledky potvrzují.
C. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OPĚTOVNÉHO VÝSKYTU DUMPINGU
1. Předběžný přezkum
1.1 Srovnatelná země
2 odst. 7 základního nařízení netržní ekonomikou, běžná hodnota musela být určena na základě údajů získaných ve vhodné třetí zemi s tržní ekonomikou, ve které je výrobek vyráběn a uváděn na trh.
V oznámení o zahájení předběžného přezkumu Komise navrhovala jako vhodnou srovnatelnou zemi Tchaj-wan, protože se žádost o předběžný přezkum mezi jiným opírala o skutečnost, že domácí ceny ve srovnatelné zemi, na Tchaj-wanu, které byly použity k určení běžné hodnoty v předcházejících šetřeních, významně poklesly.
(24) Známým výrobcům na Tchaj-wanu byly odeslány dotazníky, ale přes značné úsilí Komise nebyli žádní výrobci získáni ke spolupráci.
Komise usilovala o spolupráci s jinými známými výrobci dotyčného výrobku v šesti dalších zemích s tržní ekonomikou.
Pouze jeden výrobce z Polska byl připraven plně spolupracovat a poskytl nezbytné údaje, které byly následně ověřeny.
(25) Údaje poskytnuté polským spolupracujícím podnikem ukázaly, že Polsko je vhodnou srovnatelnou zemí, a to z následujících důvodů:
- výrobní proces a přístup k surovinám byly ve značné míře v Polsku a Bělorusku podobné,
- polský výrobce vyráběl a prodával dotyčné výrobky ve značných množstvích,
- navzdory skutečnosti, že v Polsku byl pouze jeden výrobce, a přestože na dovozy výrobku z řady zemí jsou uvalena dovozní cla, na polském domácím trhu existují pro tento výrobek obvyklé podmínky hospodářské soutěže a velká množství, pro která se neuplatňují dovozní cla, byla dovezena z různých zemí původu.
1.2 Běžná hodnota
(26) Jak je výše uvedeno, běžná hodnota byla vypočtena na základě údajů ověřených v provozovnách polského výrobce, který při šetření plně spolupracoval.
(27) Nejprve bylo zkoumáno, zda celkové objemy prodeje PSV a PSK polského výrobce byly dostatečně velké, aby vytvořily spolehlivý základ pro stanovení běžné hodnoty.
Protože výrobce prodával velká množství na domácím trhu, došlo se k závěru, že tomu tak je.
(28) Následně bylo zkoumáno, zda PSV a PSK vyrobené a prodané v Polsku mohou být považovány za shodné nebo přímo srovnatelné s PSV a PSK prodávanými běloruským vývozcem do Společenství.
Protože v rámci každého typu měly stejné chemické vlastnosti a fyzikální vlastnosti, polské a běloruské výrobky byly považovány a srovnatelné výrobky.
(29) Pro každý typ prodávaný polským výrobcem na polském trhu bylo zjišťováno, zda jeho prodeje na polském trhu byly dostatečně velké, aby vytvořily spolehlivý základ pro stanovení běžné hodnoty.
Bylo zjištěno, že tomu tak je.
(30) Konečně bylo zkoumáno, zda by prodeje polského výrobce na polském trhu mohly být považovány za uskutečněné v obvyklém obchodním režimu, a sledoval se podíl rentabilních prodejů dotyčných typů.
(31) V případech, kdy rentabilní prodeje každého typu představovaly 80 % nebo více z celkového objemu prodeje, běžná hodnota vycházela ze skutečné domácí ceny vypočtené jako vážený průměr cel všech domácích prodejů uvedeného typu uskutečněných v příslušném období šetření (období předběžného šetření nebo období šetření vypršení platnosti antidumpingových opatření) bez ohledu na to, zda byly rentabilní všechny tyto prodeje.
V případech, kdy rentabilní prodeje pro daný typ představovaly méně než 80 %, ale více než 10 % celkového objemu prodeje, běžná hodnota vycházela ze skutečné domácí ceny vypočtené jako vážený průměr pouze rentabilních prodejů.
(32) V případech, kdy objem rentabilních prodejů některého typu výrobku představoval méně než 10 % celkového objemu prodeje, mělo se zato, že tento konkrétní typ se prodával v nedostatečných množstvích, než aby domácí cena mohla poskytnout vhodný základ pro stanovení běžné hodnoty.
(33) Pro typy, u nichž nemohla běžná hodnota vycházet z domácích cen, se běžná hodnota stanovila podle čl. 2 odst. 3 základního nařízení. To se provedlo sečtením výrobních nákladů polského výrobce pro každý typ a přiměřené částky počítané na prodejní, všeobecné a administrativní výdaje a na zisk. V souladu s čl. 2 odst. 6 základního nařízení vycházely částky těchto výdajů a zisku z prodejů podobných výrobků polského výrobce uskutečněných v obvyklém obchodním režimu.
1.3 Vývozní cena
(34) Khimvolokno, jediný běloruský vyvážející výrobce, uplatňoval, že v období předběžného šetření vyvezl do Společenství značný objem výrobků.
Ovšem tyto "vývozy" byly ve skutečnosti barterové obchody s jednou nezávislou společností ve Společenství zprostředkované s malou marží obchodní společností se sídlem ve Švýcarsku. Zbytek byl prodán třem dalším nezávislým obchodníkům ve Společenství.
Ceny určené v rámci ujednání o barterovém obchodu se obvykle považují za nespolehlivé.
V takových případech musí být vývozní cena stanovena v souladu s čl.
2 odst. 9 základního nařízení na základě prvního prodeje uskutečněného za spolehlivé ceny.
V tomto případě vývozní cena mohla být efektivně rekonstruována zkoumáním transakcí mezi Khimvolokno a švýcarskou obchodní společností a následných transakcí s nezávislou společností ze Společenství.
Skutečně bylo možné stanovit cenu vývozů do Společenství odečtením marže švýcarské společnosti od ceny účtované nezávislé společnosti.
Tato cena potom odpovídala ceně účtované společností Khimvolokno švýcarské společnosti a mohla být považována za vývozní cenu ve smyslu čl. 2 odst.
(35) Jak švýcarská zprostředkovatelská společnost, tak nezávislá společnost ze Společenství spolupracovaly při šetření a odpověděly na dotazník odeslaný Komisí.
Kontrola v provozovnách nezávislé společnosti ve Společenství ukázala, že celé množství nakoupené touto společností v období předběžného šetření bylo určeno pro trhy mimo Společenství, hlavně pro Spojené státy americké, a nebylo skutečně dovezeno do Společenství.
Podle údajů Eurostat nebyla v období průběžného šetření dovezena do Společenství žádná PSV nebo PSK pocházející z Běloruska.
Z toho vyplývá, že zbývající množství hlášená společností Khimvolokno jako prodaná do Společenství také nebyla skutečně dovezena do Společenství.
Je ovšem třeba poznamenat, že společnost Khimvolokno zřejmě ohlásila tyto prodeje jako vývozy do Společenství v dobré víře a nebyla si vědoma skutečnosti, že se nejednalo o skutečný vývoz do Společenství.
(36) Jelikož tedy nedošlo k žádným skutečným vývozům do Společenství, nemohla být vývozní cena prodejů Khimvolokno do Společenství pro období předběžného šetření určena.
(37) Nicméně se ukazuje, že pokud by běloruský vyvážející výrobce skutečně vyvážel dotyčný výrobek do Společenství, bylo by to za ceny, které by vedly k menšímu dumpingovému rozpětí, že je současně platné clo ve výši 43,5 %.
Skutečně ceny zboží hlášeného společností Khimvolokno jako údajně vyvezené do Společenství v období předběžného šetření ukazují podstatně nižší dumpingové rozpětí, než je aktuálně platné clo.
Navíc žádosti o náhradu za antidumpingová cla zaplacená německým dovozcem za dovozy před obdobím předběžného šetření, jmenovitě mezi dubnem 1997 a říjnem 1997, také ukázaly, že dumping byl v tomto období menší než poloviční hodnota použitých cel.
(38) Proto bylo rozhodnuto použít ceny výrobku údajně vyvezeného do Společenství v období předběžného šetření jako základ pro stanovení vývozní ceny do Společenství, jelikož tyto ceny v tomto zvláštním případě reprezentují nejspolehlivější údaje a ukazují, že se významně změnily okolnosti dumpingu, jak to požaduje čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(39) Vzhledem k tomu, že je Bělorusko považováno za zemi s netržní ekonomikou, musí se obvykle stanovit jedna vývozní cena pro zemi jako celek.
V tomto ohledu, jelikož Khimvolokno je jediným známým vyvážejícím vývozcem dotyčného výrobku v Bělorusku, byly vývozy této společnosti považovány za reprezentativní pro všechny vývozy z Běloruska do Společenství, a proto byly údaje předložené touto společností použity pro stanovení vývozní ceny.
1.4 Srovnání
(40) Aby bylo zajištěno správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou, byl v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení proveden řádný odpočet upravující rozdíly, které ovlivňují srovnatelnost cen. Příslušné úpravy byly provedeny ve všech případech, kdy byly shledány jako přiměřené, přesné a doložené, jak tomu bylo v případě nákladů na dopravu a úvěrových nákladů.
1.5 Dumpingové rozpětí
(41) Dumpingové rozpětí bylo stanoveno na základě srovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen pro daný typ výrobku.
V tomto případě tato metoda odráží plnou míru praktikovaného dumpingu.
Dumpingové rozpětí stanovené pro období předběžného šetření, vyjádřené jako procentuální podíl ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné) na hranici Společenství, před zaplacením cla, činí 21,0 %.
1.6 Změna zkoumaných opatření
9 odst. 4 základního nařízení by cla neměla převyšovat zjištěné dumpingové rozpětí, ale měla by být menší, pokud by takové menší clo přiměřeně odstraňovalo škodu způsobenou výrobnímu odvětví Společenství.
Vzhledem ke skutečnosti, že je tento přezkum omezen na zkoumání dumpingových aspektů, by úroveň uložených cel neměla být vyšší než rozpětí škod zjištěná v původním šetření.
(43) Jelikož úroveň škod zjištěná v původním šetření je vyšší než dumpingové rozpětí zjištěné v tomto přezkumu, úroveň cel by měla být stanovena jako úroveň zjištěného antidumpingového rozpětí, tedy 21,0 %.
2. Přezkum vypršení platnosti antidumpingových opatření
2.1 Srovnatelná země
(44) Z důvodů uvedených v bodech odůvodnění 23 až 25 bylo Polsko použito jako vhodná třetí země s tržní ekonomikou také ke stanovení běžné hodnoty v rámci přezkumu vypršení platnosti antidumpingových opatření.
2.2 Běžná hodnota
(45) V rámci přezkumu vypršení platnosti antidumpingových opatření byla běžná hodnota stanovena na stejném základě jako pro předběžný přezkum, jak je objasněno v bodech odůvodnění 26 až 33.
2.3 Vývozní cena
(46) Khimvolokno, jediný běloruský vyvážející výrobce, uplatňoval, že v období šetření (vypršení platnosti antidumpingových opatření) vyvezl do Společenství značný objem výrobků.
(47) Kontrola v provozovnách nezávislé společnosti ve Společenství, která údajně dovezla značné množství běloruských výrobků, potvrdila, že žádné množství nakoupené touto společností nebylo v období šetření skutečně dovezeno do Společenství.
Podle údajů Eurostatu bylo ovšem v období šetření dovezeno do Společenství méně než 10 tun PSK, tj. méně než 1 % množství hlášeného vyvážejícím výrobcem.
(48) Méně než 10 tun mohlo být identifikováno jako jedna transakce žadatele s jedním z nezávislých dovozců ve Společenství. Vývozní cena této transakce byla v souladu s čl.
2 odst. 8 základního nařízení použita jako vývozní cena do Společenství.
(49) Vzhledem k tomu, že je Bělorusko považováno za zemi s netržní ekonomikou, obvykle se stanoví jedna vývozní cena pro zemi jako celek.
V tomto ohledu, jelikož Khimvolokno je jediným známým vyvážejícím vývozcem dotyčného výrobku v Bělorusku, byly vývozy této společnosti považovány za reprezentativní pro všechny vývozy z Běloruska do Společenství, a proto byly údaje předložené touto společností použity pro stanovení vývozní ceny.
2.4 Srovnání
(50) Aby bylo zajištěno správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou, byl v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení proveden řádný odpočet upravující rozdíly, které ovlivňují srovnatelnost cen. Příslušné úpravy byly provedeny ve všech případech, kdy byly shledány jako přiměřené, přesné a doložené, jak tomu bylo v případě nákladů na dopravu a úvěrových nákladů.
2.5 Dumpingové rozpětí
(51) Dumpingové rozpětí bylo stanoveno na základě srovnání váženého průměru běžných hodnot s váženým průměrem vývozních cen pro daný typ výrobku.
V tomto případě tato metoda odráží plnou míru praktikovaného dumpingu.
Dumpingové rozpětí stanovené v období šetření, vyjádřené jako procentuální podíl ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné) na hranici Společenství, před zaplacením cla, činí 6,2 %.
2.6 Pravděpodobnost opětovného vzniku dumpingu
(52) Byla zkoumána pravděpodobnost opětovného vzniku dumpingu ve významných množstvích, pokud by byla ukončena antidumpingová opatření.
V tomto ohledu žádost o přezkum vypršení platnosti antidumpingových opatření vycházela z toho, že běloruské vývozy do třetích zemí se uskutečňovaly za dumpingové ceny a že vyvážející výrobce má významnou volnou výrobní kapacitu.
(53) Šetření potvrdilo výše uvedená tvrzení.
Zejména bylo zjištěno, že:
- vývozní ceny do třetích zemí byly pod běžnými hodnotami ve srovnatelné zemi, což by vedlo k podstatnému dumpingu,
- jediný vyvážející výrobce má významnou volnou kapacitu.
(54) Prodeje vyvážejícího výrobce, který žádal o přezkum, ve třetích zemích jsou tvořeny:
- prodeji do Společenství, u kterých bylo zjištěno, že nebyly ve skutečnosti dovezeny do Společenství.
Dumpingové rozpětí, zjištěné pro tyto vývozy podle metodologie popsané v bodech odůvodnění 40 až 46, je značné; pohybuje se okolo 20 %, vyjádřeno jako procentuální podíl ceny CIF (náklady, pojištění a přepravné) na hranici Společenství, před zaplacením cla,
- prodeji na vývoz hlášenými jako uskutečněné do třetích zemí, se specifikací pěti hlavních exportních trhů mimo Společenství.
Tyto prodeje se realizují na úrovních, které se významně neliší od údajných vývozních cen do Společenství, a uskutečňují se také za dumpingové ceny, s výjimkou prodejů do Turecka, kde jsou pro PSV pocházející z Běloruska v platnosti antidumpingová opatření.
(55) Co se týká výrobní kapacity a kapacity využití, šetření ukázalo, že spolupracující vyvážející výrobce využíval v období šetření méně než 60 % své výrobní kapacity.
(56) Proto je možné dojít k závěru, že pokud by platnost opatření vypršela, existuje pro vývozy do Společenství pravděpodobnost opětovného vzniku dumpingu ve značných množstvích.
F. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(57) Žádost o přezkum vypršení platnosti antidumpingových opatření byla podána jménem sedmi ze 13 výrobců ze Společenství, o nichž je známo, že ve Společenství vyrábějí PSV.
Dva žadatelé neodpověděli na dotazník Komise, a proto nebyli považováni za součást výrobního odvětví Společenství.
Třetí žadatel neposkytl požadované informace v prodloužené lhůtě, a proto také není považován za součást výrobního odvětví Společenství.
(58) Zbývají čtyři žadatelé odpověděli na dotazník Komise a spolupracovali při šetření. Tito výrobci reprezentují více než 52 % výroby PSV ve Společenství, a proto tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
E. TRH SPOLEČENSTVÍ S PSV
1. Spotřeba ve Společenství
(59) Spotřeba PSV ve Společenství byla stanovena na základě skutečných objemů prodeje výrobního odvětví Společenství a výrobců žádajících přezkum, kteří nebyly zahrnuti do definice výrobního odvětví Společenství, odhadu prodejů zbývajících výrobců ve Společenství a údajů Eurostatu o objemech dovozů ze všech třetích zemí.
Je třeba poznamenat, že během tohoto šetření byly hodnoty spotřeby za roky 1997 a 1998, jak byly zveřejněny v nařízení (ES) č. 2852/2000, mírně pozměněny, protože některá čísla byla aktualizována.
Tyto menší korekce nemají vliv na výsledky uvedeného nařízení.
(60) Na výše uvedeném základě se spotřeba Společenství během zkoumaného období vyvíjela takto:
Index _BAR_ 100 _BAR_ 114 _BAR_ 124 _BAR_ 123 _BAR_ 116 _BAR_
(61) Celkový objem spotřeby se za zkoumané období zvýšil o 16 %.
K hlavnímu nárůstu došlo mezi rokem 1997 a 1998, kdy spotřeba vzrostla z přibližně 524000 tun na 599000 tun.
Spotřeba dosáhla vrcholu v roce 1999, kdy činila přibližně 649000 tun, a potom v období šetření (vypršení platnosti antidumpingových opatření) poklesla na 607000 tun.
2. Dovozy PSV z Běloruska
Předběžná poznámka
(62) Jak bylo ukázáno v bodě odůvodnění 47, bylo zjištěno, že objemy vývozů z Běloruska do Společenství v období šetření jsou zanedbatelné.
Objemy dovozu a podíl na trhu
(63) Po uložení antidumpingových opatření v roce 1996 byl objem dovozů ve zkoumaném období omezen.
Okolnosti vyvážejícímu výrobci v Bělorusku dovolovaly, aby v roce 1997 vyvezl do Společenství více než 9000 tun PSV, ale po šetření ve věci obcházení antidumpingových opatření uvedeném v bodě odůvodnění 1 a po prodloužení platnosti cel vyvážená množství poklesla a v období tohoto šetření (vypršení platnosti antidumpingových opatření) byly z Běloruska do Společenství dovezeny pouze nevýznamné objemy PSV.
Cenové chování vyvážejícího výrobce
(64) Na základě nevýznamných objemů vývozu z Běloruska v období šetření nebyla v tomto případě vypočtena žádná rozpětí nabídky pod cenou.
Nicméně bylo zaznamenáno, že průměrná cena PSV pocházející z Běloruska byla daleko pod průměrnou cenou účtovanou průmyslovým odvětvím Společenství.
Podobně vývozní ceny PSV z Běloruska do jiných třetích zemí byly také pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství.
(65) Je proto zřejmé, že pokud by vyvážející výrobce v Bělorusku vyvážel PSV na trh Společenství v období šetření, bylo by to na úrovních hluboko pod cenou.
3. Dovozy z jiných třetích zemí
(66) V období šetření (vypršení platnosti antidumpingových opatření) byly hlavními zdroji dovozů PSV do Společenství, v pořadí jejich významu, Korejská republika, Tchaj-wan a Spojené státy americké, které dohromady pokrývaly přibližně 70 % celkového dovozu, neboli 25,4 % celkové spotřeby Společenství. Celkový dovoz z jiných třetích zemí pokrýval v období šetření okolo 36,6 % spotřeby Společenství a vyvíjel se takto:
Spotřeba PSV _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Období šetření _BAR_ Tuny _BAR_ 152878 _BAR_ 234266 _BAR_ 263780 _BAR_ 260785 _BAR_ 220511 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 153 _BAR_ 173 _BAR_ 171 _BAR_ 144 _BAR_
(67) Dovozy PSV ze všech jiných třetích zemí se zvýšily z přibližně 153000 tun v roce 1997 na 220000 v období šetření, neboli o 44 %.
Výše uvedená tabulka ukazuje, že se dovozy mezi roky 1997 a 1999 dramaticky zvýšily o 77 % a potom následoval sestupný vývoj až do období šetření, který činil 16 %.
Tento pokles se shoduje s uložením antidumpingových opatření vůči některým třetím zemím v roce 2000, jak je uvedeno v bodech odůvodnění 2 a 3.
(68) Mezi rokem 1997 a obdobím šetření ceny PSV dovezených z jiných třetích zemí stouply, navzdory poklesu v roce 1998 a 1999.
Průměrná cena PSV pocházejících z jiných třetích zemí byla v období šetření o 12 % vyšší než v roce 1997.
Díky clům a antidumpingovým clům ovšem průměrná dovozní cena zůstala mírně pod cenou výrobního odvětví Společenství. Spotřeba PSV _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Období šetření _BAR_
Tuny _BAR_ 1112 _BAR_ 985 _BAR_ 917 _BAR_ 1178 _BAR_ 1246 _BAR_
4. Situace výrobního odvětví Společenství
Předběžná poznámka
(69) Je třeba připomenout, že zkoumání vývoje ekonomické situace výrobního odvětví Společenství zahrnovalo období od roku 1997 do konce doby šetření (vypršení platnosti antidumpingových opatření), tj. do června 2001.
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 2 a 3, byla v roce 2000 uložena konečná antidumpingová opatření vůči Austrálii, Indii, Indonésii, Jižní Koreji, Tchaj-wanu a Thajsku a tato opatření byla tedy platná v období šetření.
Tato situace je velmi důležitá pro pochopení dále popsaného vývoje.
Výroba, kapacita a využití kapacity
(70) Výroba výrobního odvětví Společenství se vyvíjela takto: Spotřeba PSV _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 99 _BAR_ 99 _BAR_ 101 _BAR_
Využití kapacity _BAR_ 80 % _BAR_ 85 % _BAR_ 83 % _BAR_ 83 % _BAR_ 84 % _BAR_ (71) Celkově se výroba výrobního odvětví Společenství za zkoumané období mírně zvýšila o 1 %.
V roce 1997 výrobní odvětví Společenství vyrobilo 213000 tun PSV a potom výroba v následujících letech mírně poklesla.
V období šetření objem výroby mírně vzrostl na 214000 tun.
Toto je třeba srovnat se 16 % nárůstem spotřeby Společenství za stejné období.
(72) Šetření zároveň ukázalo, že výrobní kapacita mezi roky 1997 a 1998 klesla.
Celkové snížení kapacity se projevilo hlavně v roce 1998, kdy výrobní kapacita poklesla z 264000 tun v roce 1997 na 247000 tun.
To vysvětluje, proč se v roce 1997 dosáhlo vyšší míry využití kapacity.
V roce 1999 výrobní odvětví Společenství znovu získalo část své bývalé kapacity (254000 tun) a v období šetření dosáhlo celkové kapacity 256000 tun.
Šetření ukázalo, že když to bylo možné, tendencí většiny výrobců zahrnutých v definici výrobního odvětví Společenství bylo spíše uzavírat některé výrobní linky nebo závody na výrobu PSV nebo je přeměňovat na linky vyrábějící jiné výrobky, které jsou mnohem rentabilnější a na které se toto šetření nevztahuje.
Jeden výrobce ve Společenství se ovšem rozhodl vytvořit novou výrobní kapacitu.
Toto rozhodnutí bylo učiněno proto, aby se lépe uspokojily požadavky spotřebitelů ve Společenství z hlediska množství a typů PSV, a vysvětluje také zvýšení celkové kapacity mezi rokem 1998 a obdobím šetření.
Zásoby
(73) Šetření ukázalo, že na konci období šetření (tj. v červnu 2001) dosahovaly zásoby PSV 25000 tun a byly o 24 % vyšší než v prosinci roku 1997 (20000 tun).
Šetření ovšem ukázalo, že úrovně zásob na konci června jsou tradičně vyšší než na konci fiskálního roku, tj. v prosinci.
Je to způsobeno tím, že před obdobím červenec/srpen, kdy dochází k uzavírání závodů pro účely servisu a údržby strojních zařízení, muselo výrobní odvětví Společenství vyrábět na sklad, aby vytvořilo zásoby pro odbyt svým zákazníkům.
Srovnatelná čísla na konci roku 2000 ukázala 4 % zvýšení zásob ve srovnání s rokem 1997.
Objemy prodeje, podíl na trhu a růst
Index _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 101 _BAR_ 101 _BAR_ 104 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 37,8 % _BAR_ 32,2 % _BAR_ 30,6 % _BAR_ 30,6 % _BAR_ 33,4 % _BAR_ (74) Výrobnímu odvětví Společenství se ve zkoumaném období podařilo zvýšit objem prodeje na domácím trhu o 4 %, zatímco ztratilo podobné objemy prodeje na vývozních trzích.
To je ve shodě se stabilními objemy výroby a zásob ve stejném období.
(75) Prodeje výrobního odvětví Společenství zůstaly celkem stabilní až do roku 2000 a potom se mezi rokem 2000 a obdobím šetření zvýšily o 3 %.
Tento nárůst se shoduje s uložením antidumpingových cel z dovozů z určitých třetích zemí v roce 2000.
Stojí za to připomenout, že vývoj objemu prodeje je odchylný od vývoje, jaký sledovala spotřeba ve Společenství, jak je ukázána v bodech odůvodnění 59 a 61.
To kontrastuje s dynamikou spotřeby, která se zvýšila hlavně mezi roky 1997 a 1999 (+24 %) a poklesla (–7,0 %) mezi rokem 2000 a obdobím šetření.
(76) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu se ovšem snížil z 37,8 % v roce 1997 na 33,4 % v období šetření.
Stále klesal mezi roky 1997 a 1999, což vedlo ke ztrátě více než 7 procentních bodů.
Po uložení antidumpingových opatření v roce 2000 došlo v období šetření k opětovnému zvýšení podílu na trhu o 2,8 procentních bodů.
Nicméně celková ztráta podílu na trhu, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, činila za zkoumané období 4,4 procentních bodů.
Toto snížení podílu na trhu je ve shodě se zjištěními uvedenými v bodech odůvodnění 59, 61, 74 a 75.
(77) Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Společenství ve zkoumaném období nemělo z růstu trhu žádný prospěch.
Přes 16 % nárůst spotřeby mezi roky 1997 a 1999 ztratilo výrobní odvětví Společenství více než 7 procentních bodů podílu na trhu.
Zatímco spotřeba mezi rokem 2000 a obdobím šetření poklesla o 6 %, po uložení antidumpingových opatření, uvedených v bodech odůvodnění 2 a 3, výrobní odvětví Společenství zvýšilo objem prodeje o 3 %, což vedlo k zisku 2,8 procentních bodů tržního podílu. Bez ohledu na toto zotavení byl růst, který zažilo výrobní odvětví Společenství během zkoumaného období velmi negativní ve srovnání s růstem spotřeby.
Vývoj cen a výrobních nákladů _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Období šetření _BAR_
EUR/tuna _BAR_ 1306 _BAR_ 1279 _BAR_ 1147 _BAR_ 1392 _BAR_ 1439 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 116 _BAR_ 120 _BAR_
(78) Výše uvedená tabulka ukazuje, že ve zkoumaném období průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství na tunu výrobků prodaných nezávislým zákazníkům na trhu Společenství vzrostly v průměru o 10 %.
V období od roku 1997 do roku 1999 průměrné ceny poklesly o 12 %.
Následně v roce 2000 a v období šetření se ceny významně zotavily.
Šetření ovšem ukázalo, že tento nárůst prodejních cen byl spojen s růstem nákladů, které jsou dále popsány.
Výrobní odvětví Společenství tvrdilo, že neuspokojivý vývoj cen ve srovnání s náklady byl způsoben silnou cenovou konkurencí na trhu Společenství, zejména před uložením antidumpingových opatření v roce 2000.
(79) Šetření ukázalo, že trh Společenství s PSV je cenově citlivý a že, jak je ukázáno v bodě odůvodnění 68, ceny dovážených PSV zůstaly přes ekvivalentní poměrný růst na nižší úrovni než ceny výrobního odvětví Společenství.
(80) Ve zkoumaném období se průměrné odbytové náklady na tunu PSV vyrobených průmyslovým odvětvím Společenství zvýšily o 23 %.
Mezi roky 1997 a 1999 zůstaly výrobní náklady celkem stabilní.
Mezi rokem 1999 a obdobím šetření se ovšem významně zvýšily, a sice o 23 %.
Šetření ukázalo, že významný nárůst výrobních nákladů je spojen s kolísáním ceny určitých surovin, jako je paraxylen a etylenglykol, které byly přímo ovlivněny cenou ropy.
Rentabilita a příjmy
Zisk z čistého obratu _BAR_ 9,1 % _BAR_ 4,8 % _BAR_ 4,6 % _BAR_ 5,0 % _BAR_
(81) Je třeba poznamenat, že jeden výrobce zahrnutý v definici výrobního odvětví Společenství nově vznikl v roce 1998, a proto za rok 1997 nejsou k dispozici žádné údaje o rentabilitě.
Z tohoto důvodu analýza rentability a příjmů zahrnuje pouze období od roku 1998 do konce období šetření.
Je ovšem třeba poznamenat, že trendy pozorované na základě dostupných údajů ve zkoumaném období jsou ve shodě s trendy, které ukazuje výše uvedená tabulka.
(82) V roce 1998 byla rentabilita výrobního odvětví Společenství velmi dobrá.
Tato úroveň zisku byla zřejmě dosažena díky výjimečně nízké ceně ropy v uvedeném roce.
Následně se rentabilita zhoršovala, protože růst cen ropy a tedy také výrobních nákladů nemohl být kompenzován úměrným růstem prodejních cen.
Přesto byla rentabilita dosažená v roce 2000 a v období šetření vzhledem k významnému růstu výrobních nákladů (až o 20 %) pozoruhodná.
To ukazuje, že výrobní odvětví Společenství byl schopné kontrolovat náklady tak, aby se zisky stabilizovaly okolo 5 %.
(83) Příjmy sledovaly od roku 1998 do období šetření podobný vývoj jako rentabilita.
Hotovost vytvořená výrobou PSV poklesla za zkoumané období o 44 %, tj. z 44,5 miliónu EUR v roce 1998 na 24,8 miliónu EUR v období šetření.
To je hlavně spojeno s poklesem rentability pozorovaným ve stejném období.
Schopnost navyšovat kapitál
(84) Vzhledem k obtížné situaci na trhu Společenství s PSV, popsané v předchozí analýze a zejména v bodě odůvodnění 89, měla většina společností zahrnutých v definici výrobního odvětví Společenství obtíže s navyšováním kapitálu potřebného k financování investic a restrukturalizace.
Pokles zisků, ke kterému došlo v roce 1999 a 2000 bránil většině z těchto společností v plnění jejich investičních programů, které byly většinou zahájeny v roce 1998.
Jak je dále uvedeno v bodě odůvodnění 88, pouze jeden výrobce ve Společenství mohl během zkoumaného období navýšit kapitál a přijmout riziko dokončení plánovaných investic.
Zaměstnanost a produktivita
Index _BAR_ 100 _BAR_ 93 _BAR_ 99 _BAR_ 98 _BAR_ 97 _BAR_
(85) Celkově počet zaměstnanců pracujících ve výrobě PSV poklesl o 3 %, což odráží racionalizaci a restrukturalizaci prováděnou v výrobním odvětví Společenství.
V roce 1998 se zaměstnanost významně snížila o 7 %, ale v roce 1999 výrobní odvětví Společenství začalo opět přijímat nové zaměstnance.
(86) Z hlediska vývoje objemu výroby PSV, jak je ukázán v bodě odůvodnění 70, se ve zkoumaném období produktivita výrobního odvětví Společenství zlepšila.
Investice a návratnost investic
(87) Jak ukazuje následující tabulka, investice do dotyčného výrobku se ve zkoumaném období významně zvýšily: Investice _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Období šetření _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 312 _BAR_ 300 _BAR_ 169 _BAR_ 379 _BAR_
(88) Úroveň investic, která byla extrémně nízká v roce 1997, významně vzrostla v roce 1998, což byl pro toto odvětví dobrý rok a přiměl některé výrobce, aby do dotyčného výrobku investovali.
Ovšem, jak je uvedeno v bodech odůvodnění 82 a 89, jak rentabilita výrobního odvětví Společenství, tak situace na trhu s dotyčným výrobkem se v následujících letech zhoršily.
To vysvětluje, proč se investice nezvýšily v roce 1999 a v roce 2000 se opět dramaticky snížily.
Investice se významně zotavily v období šetření, zřejmě díky tomu, že jeden výrobce ve Společenství zahrnutý v definici výrobního odvětví Společenství přijal riziko dokončení svého investičního programu.
Je ovšem třeba zdůraznit, že úroveň investic v období šetření představovala 6 % celkového obratu výrobního odvětví Společenství.
(89) V tomto ohledu je třeba připomenout, že po řadu let na trhu Společenství existovala hrozba dumpingových dovozů z některých třetích zemí.
Kolísání cen ropy během zkoumaného období přispělo k obtížím podnikatelů, kteří vyrábějí, kupují nebo používají PSV, a zejména k obtížím výrobnímu odvětví Společenství, které si nebylo jisto, zda při existenci levných dumpingových dovozů může přiměřeně promítnout růst ceny surovin do prodejních cen.
Investiční činnost výrobního odvětví Společenství může být také ovlivněna nejistotou, která je pro daný trh řadu let charakteristická.
(90) Návratnost investic sledovala podobný vývoj, jaký byl pozorován u rentability.
Velikost dumpingového rozpětí, zotavení z minulého dumpingu, obcházení antidumpingových opatření
(91) Situace výrobního odvětví Společenství se v průběhu zkoumaného období do určité míry zlepšila po uložení antidumpingových opatření, ale toto odvětví se úplně nezotavilo z minulého dumpingu pocházejícího z některých třetích zemí, včetně Běloruska, a obcházení antidumpingových opatření pro PSV dovážená z Běloruska v roce 1997.
To dokládá hlavně neuspokojivá ekonomická situace výrobního odvětví Společenství, zejména v roce 1998 a 1999.
Navzdory významnému růstu spotřeby v těchto letech měly výroby, výrobní kapacita, investice, podíl na trhu, prodejní ceny a zisky klesající trend.
(92) Účinky velikosti skutečného dumpingového rozpětí v období šetření na situaci výrobního odvětví Společenství se nepovažují v rámci tohoto přezkumu za významný faktor, protože uložení antidumpingových cel v roce 1997 a následná opatření proti jejich obcházení dovozy z Běloruska prakticky zastavily.
5. Závěry k situaci výrobního odvětví Společenství
(93) Jak již bylo uvedeno v bodě odůvodnění 69, ekonomická situace výrobního odvětví Společenství by měla být posuzována s ohledem na pokračující antidumpingová šetření během zkoumaného období a uložení antidumpingových opatření v roce 2000.
(94) Výroba výrobního odvětví Společenství se ve zkoumaném období mírně zvýšila, a sice o 1 %.
Využití kapacity a produktivita se zlepšily díky sníženým úrovním výrobní kapacity a zaměstnanosti.
(95) Šetření také ukázalo, že se ve zkoumaném období trh Společenství vyvíjel pozitivně z hlediska objemu spotřeby, zejména do roku 2000.
V období šetření spotřeba ve srovnání s rokem 2000 poklesla, ale celkově se ve zkoumaném období zvýšila o 16 %.
Výrobní odvětví Společenství nemohlo ovšem na tomto růstu trhu plně participovat.
Naopak, přestože se zvýšily objemy prodeje, jeho podíl na trhu poklesl o tři procentní body.
(96) Vývozy z Běloruska ve zkoumaném období prakticky zanikly, ale jak ukazuje pokus obejít antidumpingová opatření, trh Společenství je pro tyto dovozy velmi atraktivní.
Z bodu odůvodnění 54 je zřejmé, že ceny vývozů z Běloruska do třetích zemí jsou mnohem nižší než průměrná cena výrobního odvětví Společenství.
Je třeba také připomenout, že až do roku 2000 byl trh Společenství s PSV charakterizován přítomností levných dumpingových dovozů, které navzdory rostoucím nákladům stlačily prodejní ceny o 12 %.
(97) Mezi rokem 2000 a obdobím šetření se zvýšily jak prodejní ceny, tak výrobní náklady výrobního odvětví Společenství.
Skutečnost, že ceny rostly mnohem pomaleji než náklady, vedla ke snižování zisků.
V důsledku toho byla vážně narušena schopnost navyšovat kapitál.
Tím se prohloubily obtíže výrobního odvětví Společenství, které působilo ve zkoumaném období za obtížných tržních podmínek.
Rentabilita a příjmy akumulované v období šetření nebyly dostatečné, aby zabezpečily střednědobé investice.
(98) Na základě výše uvedených skutečností, zejména snížení podílu na trhu a nedostatečné úrovně prodejních cen a zisků, se došlo k závěru, že výrobní odvětví Společenství je stále ve zranitelném stavu.
F. PRAVDĚPODOBNOST OPĚTOVNÝCH ŠKOD
(99) Je třeba připomenout, že v bodě odůvodnění 56 se došlo k závěru, že pro významné objemy PSV pocházejících z Běloruska existuje pravděpodobnost opětovného vzniku dumpingu.
(100) V bodě odůvodnění 98 se také se došlo k závěru, že situace výrobního odvětví Společenství byla v období šetření stále zranitelná.
(101) Dále je třeba připomenout, že v období šetření prakticky neexistovaly žádné dovozy z Běloruska do Společenství.
To kontrastuje se situací v období šetření původního případu, kdy se na trh Společenství dostalo více než 32000 tun PSV pocházejících z Běloruska dovezených za dumpingové ceny.
Současně výrobní odvětví Společenství ztratilo 4 % objemu prodeje a 5,6 procentních bodů podílu na trhu a jeho výrobní náklady se významně zvýšily.
V důsledku toho byla zaznamenána velmi nízká rentabilita a počet zaměstnanců v odvětví PSV poklesl o 25 %.
(102) Trh Společenství s PSV je velmi atraktivní pro vyvážející výrobce a bylo zjištěno, že mnozí z nich používali dumping, aby získali podíl na trhu.
Současné šetření ukázalo, že po uložení antidumpingových opatření v roce 2000 se situace na trhu Společenství zlepšila.
Došlo se k závěru, že pokud by platná opatření vůči dovozům PSV z Běloruska měla vypršet, tyto dovozy by pravděpodobně narušily pozitivní vývoj pozorovaný na trhu Společenství a převzaly by další část již ohroženého podílu výrobního odvětví Společenství na trhu.
(103) Skutečně, jak ukazují body odůvodnění 64 a 65, i když vyvážející běloruský výrobce s veškerou pravděpodobností zvýší vývozní ceny, a tak sníží úroveň dumpingu, účtované ceny budou stále ještě dumpingové a budou pod cenou výrobního odvětví Společenství.
Je zřejmé, že vyvážející výrobce bude muset nabízet své výrobky za cenu nižší, než jsou ceny výrobního odvětví Společenství, aby znovu získal podíl na trhu.
(104) Za takových okolností a vzhledem k tomu, jak je ukázáno v bodě odůvodnění 78, že trh Společenství je cenově citlivý, výrobní odvětví Společenství by nebylo schopno soutěžit s nízkými dumpingovými cenami PSV dovážených z Běloruska.
Velikost dostupných kapacit v Bělorusku a nabídky pod cenou, které asi bude vyvážející výrobce praktikovat, velmi pravděpodobně vážně poškodí výrobní odvětví Společenství.
Skutečně se předpokládá, že když bude čelit levným dumpingovým dovozům z Běloruska, výrobní odvětví Společenství nebude mít jinou možnost, než snížit své ceny, a tak si udržet podíl na trhu, nebo udržet ceny a podíl na trhu ztrácet.
Obě možnosti budou mít vážný dopad na finanční situaci výrobního odvětví Společenství, a zejména na jeho rentabilitu, návratnost investic, příjmy a schopnost navyšovat kapitál.
(105) To by obzvláště poškodilo výrobní odvětví Společenství, kterému se podařilo přežít a restrukturalizovat svoji činnost navzdory některým dumpingovým dovozům, které se ovšem projevily v menší míře, než jak by tomu bylo v případě vypršení současných antidumpingových opatření, a navzdory velkému kolísání cen ropy.
Výrobní odvětví Společenství dokončuje svoji restrukturalizaci, modernizovalo výrobní linky a uzavřelo nerentabilní provozy.
Je proto zřejmé, že výrobní odvětví Společenství má málo dalšího prostoru k manévrování a vyrovnání se s náhlou novou vlnou levných dumpingových dovozů a utrpělo by nové závažné škody.
(106) Vzhledem k výše uvedeným zjištěním se došlo k závěru, že vypršení platnosti opatření proti dovozům z Běloruska by pravděpodobně vedlo k opětovnému vzniku závažných škod pro výrobní odvětví Společenství způsobených dovozy pocházejícími z Běloruska.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. Obecné úvahy
(107) Bylo také zkoumáno, zda by zachování antidumpingových opatření pro PSV dovážená z Běloruska bylo proti zájmu Společenství.
Jak bylo zjištěno, existuje určitá pravděpodobnost opětovného vzniku škodlivého dumpingu, ale při šetření se také posuzovalo, zda existují nějaké převažující zájmy, které hovoří proti zachování uvedených opatření, přičemž se také braly v úvahu minulé účinky antidumpingových opatření na všechny dotčené strany, zejména na zájmy uživatelů a dovozců/obchodníků.
(108) Aby bylo možné v tomto konkrétním případě posoudit zájem Společenství, byly vyžádány informace od všech dotčených stran, které byly známy nebo které se samy ohlásily.
Komise odeslala dotazníky výrobnímu odvětví Společenství, devíti dalším výrobcům ve Společenství, 10 dovozcům/obchodníkům (jeden z nich sídlí mimo Společenství, ale zásobuje obchodníka se sídlem ve Společenství) nezávislým na běloruském vyvážejícím výrobci, třem uživatelům dotyčného výrobku a třem sdružením uživatelů.
(109) Komise kromě odpovědí od výrobní odvětví Společenství obdržela odpovědi od výše zmíněného dovozce sídlícího mimo Společenství, jednoho obchodníka a jednoho výrobce nezahrnutého v definici výrobního odvětví Společenství.
Odpověď na dotazník neposkytl žádný z uživatelů ani ze sdružení uživatelů, ačkoliv dvě sdružení vyjádřila obecná stanoviska.
(110) Je třeba připomenout, že při předcházejících šetřeních nebylo přijetí antidumpingových opatření považováno za působící proti zájmu Společenství.
2. Zájem výrobního odvětví Společenství
(111) Výrobní odvětví Společenství po řadu let trpělo levnými dovozy PSV za dumpingové ceny, což způsobilo situaci, ve které nebyly prodeje standardních vláken rentabilní.
Ačkoliv výrobní odvětví Společenství dále rozvíjelo segment PSV s vyšší přidanou hodnotou, jako jsou vlákna s biologickými složkami nebo trilobalová vlákna, barvená vlákna a vlákna se zvláštními vlastnostmi, jako jsou nehořlavá vlákna a značkovaná vlákna, podíl těchto vláken na celkovém objemu prodeje je spíše omezený.
Klíčovým obchodem v odvětví PSV tak nadále zůstávají standardní vlákna pro tkané i netkané aplikace.
Tyto segmenty čelí přímé konkurenci dumpingových dovozů.
(112) Je proto zřejmé, že výrobní odvětví Společenství musí také vyrábět celý sortiment PSV, aby se udrželo na trhu.
Sami zákazníci požadují dodávky úplného sortimentu vláken.
Z tohoto důvodu není výrobní odvětví Společenství připraveno ke zrušení výroby standardních PSV ani není v postavení, které by to dovolovalo.
(113) Jak je ukázáno v bodě odůvodnění 85, výrobní odvětví Společenství bylo díky racionalizaci schopno zlepšit využití své výrobní kapacity a produktivitu.
Současně díky restrukturalizaci a specializaci zůstala v posledních letech rentabilita v kladných číslech, ačkoliv na neuspokojivé úrovni.
Je třeba také připomenout, že výrobní odvětví Společenství zásobuje přibližně 33 % trhu Společenství.
(114) Vzhledem k výše uvedené situaci se došlo k závěru, že při absenci opatření proti dovozům PSV pocházejících z Běloruska by pravděpodobně došlo k vážnému poškození výrobního odvětví Společenství.
Pravděpodobně by proto došlo k významnému zhoršení jeho finanční situace s reálnou možností dalšího snižování zaměstnanosti a uzavírání výrobních zařízení.
3. Zájmy dovozců/obchodníků
(115) Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 64, dovozy PSV pocházejících z Běloruska v období šetření téměř neexistovaly.
Šetření ukázalo, že pouze jeden obchodník se sídlem ve Společenství kupoval, prostřednictvím dovozce z třetí země, velká množství PSV pocházejících z Běloruska, ale tato množství byla okamžitě reexportována mimo Společenství.
Šetření ukázalo, tento obchodník našel pro PSV pocházející z Běloruska alternativní trhy a také našel alternativní zdroje dovozů.
(116) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a vzhledem k nedostatku spolupráce s osmi dalšími dovozci/obchodníky, kteří obdrželi dotazníky, se ukazuje, že platná opatření proti dovozům pocházejícím z Běloruska pravděpodobně neměla na situaci dovozců/obchodníků ve Společenství žádný významný dopad.
4. Zájmy uživatelů
(117) Žádný uživatel ani sdružení uživatelů neposkytly odpověď na dotazník určený k posouzení zájmu Společenství.
Dvě sdružení ovšem poslala svá stanoviska; jedno zahrnovalo názory uživatelů působících ve spřádacích zařízeních a druhé bylo odesláno jménem uživatelů působících v odvětví netkaných materiálů, hlavně výplňových materiálů.
(118) Obě sdružení se vyslovila proti zachování antidumpingových cel vůči Bělorusku a pokazovala na to, že represivní charakter těchto opatření prakticky uzavřel jeden ze zdrojů dodávek pro uživatele ve Společenství.
Navíc bylo tvrzeno, že výrobního odvětví Společenství nenabízí všechny typy PSV, nebo je nenabízí v dostatečném množství, a proto uživatelé ve Společenství utrpěli škody, protože jejich finální výrobky jsou vystaveny zvýšené konkurenci ze třetích zemí.
Současně se uživatelé stali méně konkurenceschopní kvůli vysokým nákladům na suroviny.
Tento argument zvláště zdůrazňovali výrobci příze.
(119) Co se týká dostupnosti všech typů PSV, šetření potvrdilo, že přeměna výrobních zařízení na výrobu jiného typu PSV vyžaduje pouze určité omezené úpravy, jako je použití odlišného typu zvlákňovací trysky.
Tento poznatek uvedla při předcházejících šetřeních také samotná sdružení uživatelů.
Šetření ukázalo, že výrobci zahrnutí v definici výrobního odvětví Společenství mají technické prostředky vyrábět všechny typy PSV.
Výrobní odvětví Společenství spíše tvrdilo, že není schopné dodávat PSV za nižší ceny požadované potencionálními kupujícími.
(120) Šetření dále ukázalo, že zrušení platných antidumpingových cel vůči Bělorusku by pravděpodobně vedlo k většímu narušení trhu a mohlo by skutečně vést k uzavírání výrobních zařízení ve Společenství.
To by nebylo v dlouhodobém zájmu uživatelů, kteří nicméně nakupují více než 33 % dodávek PSV od výrobního odvětví Společenství, přičemž požadují některé zvláštní typy, které nemohou být dovezeny ze třetích zemí.
(121) Kvůli nedostatečné spolupráci s uživateli nebylo možné přesně určit potencionální dopad opatření navrhovaných v rámci tohoto šetření, ani skutečný dopad dosud platných opatření.
Ovšem, jak je uvedeno v bodě odůvodnění 63, v období šetření byl do Společenství prodán pouze nevýznamný objem dovozů PSV pocházejících z Běloruska.
(122) Také je třeba vzít v úvahu, že clo původně uložené pro PSV z Běloruska bylo stanoveno na úrovni nezbytné k odstranění škod způsobených dumpingem.
Trh Společenství nebyl pro tyto vývozy uzavřen, ale je velmi pravděpodobné, že vyvážející výrobce v Bělorusku našel atraktivnější trhy, zejména Spojené státy americké a Rusko.
Vzhledem ke snížené úrovni navrhovaného antidumpingového cla je velmi pravděpodobné, že by se dovozy z Běloruska staly pro některé uživatele ve Společenství ve srovnání s jinými zdroji dodávek atraktivnější.
(123) Na základě výše uvedených skutečností se došlo k závěru, že navrhovaná opatření brání vážnému narušení způsobenému novým výskytem vysokých objemů dumpingových dovozů pocházejících z Běloruska, ale pravděpodobně současně zvýší úroveň hospodářské soutěže na trhu Společenství.
5. Závěr
(124) Na základě výše uvedených skutečností se došlo k závěru, že proti pokračování antidumpingových opatření neexistují žádné naléhavé důvody vycházející ze zájmu Společenství.
H. CLA
(125) Na základě výsledků přezkumu vypršení platnosti antidumpingových opatření a v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení by antidumpingová opatření použitelná pro dovozy PSV pocházejících z Běloruska měla být zachována.
(126) Jelikož platné antidumpingové clo pro PSV bylo nařízením (ES) č. 2513/97 rozšířeno na dovozy PSV pocházejících z Běloruska, tato opatření také zůstávají v platnosti.
(127) Všechny dotčené strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých vznikl záměr změnit úroveň existujících opatření.
Byla také poskytnuta určitá lhůta k zaujetí stanoviska k tomuto výkladu.
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by požadovaly změnu výše uvedených závěrů.
(128) Z výše uvedeného na základě výsledků předběžného přezkumu (viz body odůvodnění 42 a 43) a v souladu s čl. 113 odst. 3 základního nařízení vyplývá, že antidumpingová cla uložená nařízením (ES) č. 1490/96 a rozšířená nařízením (ES) č. 2513/97 by měla být snížena na 21,0 %, vyjádřeno jako procentuální podíl čisté ceny na hranici Společenství, před zaplacením cla. Tato úroveň cla by se měla uplatnit pro dovozy PSV i PSK pocházejících z Běloruska,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozů syntetických střižových vláken z polyesteru, nemykaných, nečesaných a jinak nezpracovaných ke spřádání, kódu KN 55032000, pocházejících z Běloruska.
2. Konečné antidumpingové clo se rozšiřuje na dovozy polyesterových spřádacích kabelů, kódu KN 55012000, pocházejících z Běloruska, se sazbou stanovenou v odstavci 3 tohoto článku.
3. Sazba konečného antidumpingového které se vztahuje na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, činí pro výrobky popsané v odstavcích 1 a 2 21,0 %.
Článek 2
Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1802/2002
ze dne 10. října 2002,
kterým se opravuje nařízení Komise (ES) č. 1282/2002, kterým se mění přílohy směrnice Rady 92/65/EHS o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1282/2002 [2], a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1282/2002 bylo přijato dne 15. července 2002 za účelem změny směrnice 92/65/EHS.
(2) Za tím účelem, aby se zajistilo, že je všem členským státům poskytnuta náležitá lhůta na provedení změněných ustanovení, bylo třeba stanovit datum pro použití nařízení (ES) č. 1282/2002.
(3) Při procesu přijímání však bylo ustanovení, kterým by se stanovilo uvedené datum, opomenuto.
(4) Nařízení (ES) č. 1282/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem opraveno.
(5) Je nezbytné, aby uvedená oprava nabyla účinku dnem vstupu nařízení (ES) č. 1282/2002 v platnost.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 2 nařízení (ES) č. 1282/2002 se vkládá druhý odstavec, který zní: "Použije se ode dne 1. března 2003."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1820/2002
ze dne 11. října 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2958/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o zvláštní režim zásobování některými zemědělskými produkty
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 442/2002 [2], a zejména na článek 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 stanoví, že produkty, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování nesmí být zpětně vyváženy do třetích zemí nebo zasílány do ostatních částí Společenství.
Stanoví však odchylku v případě tradičních vývozů nebo tradičních zásilek zpracovaných produktů do ostatních částí Společenství.
(2) Článek 4 nařízení Komise (EHS) č. 2958/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o zvláštní režim zásobování některými zemědělskými produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1020/2002 [4], stanoví, že Komise určí limity ročních množství zpracovaných produktů obsahujících suroviny, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, které lze vyvézt nebo zasílat do ostatních částí Společenství.
(3) Tato množství by měla být stanovena příslušnými orgány na základě průměrných hodnot vývozů a zásilek do ostatních částí Společenství v letech 1991, 1992 a 1993 před vstupem tohoto režimu v platnost.
(4) Aby bylo možné přijmout tato roční množství, je třeba odpovídajícím způsobem změnit nařízení (EHS) č. 2958/93.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2958/93 se mění takto:
1. Čl. 4 odst. 1 se nahrazuje tímto: "1. Tradiční vývozy a tradiční zásilky zpracovaných produktů obsahujících suroviny, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, do ostatních částí Společenství jsou povoleny v rámci limitů ročních množství stanovených v příloze III. Příslušné orgány přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že u těchto operací nebudou překročena stanovená roční množství."
2. Příloha tohoto nařízení se připojuje jako příloha III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1823/2002
ze dne 11. října 2002,
kterým se popáté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1754/2002 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 10. října 2002 Výbor pro sankce rozhodl o změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1824/2002
ze dne 8. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2505/96 [1] Rada otevřela celní kvóty Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky.
Je třeba postarat se o to, aby bylo Společenství dotyčnými produkty zásobeno, a to za co nejpříznivějších podmínek.
Je proto třeba otevřít celní kvóty Společenství se sníženými nebo nulovými celními sazbami pro odpovídající objemy od 1. července 2002, aniž by byly narušeny trhy s těmito produkty.
(2) Nařízení (ES) č. 2505/96 je proto třeba změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Celní kvóty uvedené v příloze tohoto nařízení se vkládají do přílohy I nařízení (ES) č. 2505/96.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1829/2002
ze dne 14. října 2002,
kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 1107/96, pokud jde o název "Feta"
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na článek 17 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Řecké orgány zaslaly Komisi podle čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2081/92 pro sýr žádost o zápis názvu "Feta".
(2) Název "Feta" byl zapsán jako chráněné označení původu podle nařízení Komise (ES) č. 1107/96 ze dne 12. června 1996 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [3], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 564/2002 [4].
(3) Dánské království, Spolková republika Německo a Francouzská republika poté podaly podle článku 230 Smlouvy žalobu žádající zrušení zápisu tohoto názvu.
(4) Soudní dvůr ve svém rozhodnutí ze dne 16. března 1999 ve spojených věcech C-289/96, C-293/96 a C-299/96 částečně zrušil nařízení (ES) č. 1107/96, pokud jde o zápis názvu "Feta" jakožto chráněné označení původu. Podle názoru Soudu "nevzala Komise plně v úvahu všechny faktory, které podle čl. 3 odst. 1 základního nařízení v úvahu vzít musí", a zejména nevěnovala dostatečnou pozornost skutečné situaci v členských státech.
(5) Nařízení Komise (ES) č. 1070/1999, kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 1107/96 [5], proto zrušilo v dotyčné příloze a v seznamu chráněných zeměpisných označení a označení původu název "Feta".
(6) Poté, dne 15. října 1999, Komise zaslala každému členskému státu podrobný dotazník určený k získání vyčerpávajícího aktuálního přehledu o výrobě a spotřebě sýru "Feta" ve všech členských státech a o znalosti tohoto názvu mezi spotřebiteli Společenství.
(7) Pokud jde o výrobu sýru "Feta", byly členské státy požádány o popis situace, pokud jde o tyto faktory: existence vnitrostátních pravidel nebo zvláštních postupů, podmínky, za jakých byla výroba zahájena (zejména sledované cíle, zda se jednalo o soukromý nebo veřejný podnět, cílové trhy a cíloví spotřebitelé), každoročně vyrobené množství, konečné místo určení výrobku a přesné názvy příslušných používaných obchodních značek.
(8) Pokud jde o spotřebu sýru "Feta", byly členské státy požádány o popis situace, pokud jde o tyto faktory: existence pravidel uvádění těchto sýrů na trh, každoročně spotřebované množství, zeměpisný původ spotřebovaného sýra a konkrétní značky přítomné na trhu;
(9) Pokud jde znalost názvu "Feta" mezi spotřebiteli, byly členské státy požádány o popis situace, pokud jde o tyto faktory: definice tohoto pojmu, zejména v obecných publikacích jako jsou slovníky a encyklopedie, příslušné demografické studie nebo průzkumy, a jakékoliv jiné dodatečné informace.
(10) Komise shrnula obdržené informace celkově a po jednot livých členských státech a členské státy poté provedly řadu oprav a změn.
(11) Z informací vyplývá, že ve dvanácti členských státech se výroba sýru "Feta" neřídí zvláštními pravidly stanovujícími přesné definice jakosti, výrobních metod nebo popřípadě zeměpisných výrobních oblastí.
V Řecku byly výrobní postupy sýru "Feta" stále konkrétněji kodifikovány od roku 1935 a definice zeměpisné výrobní oblasti tradičně založená na stálých a poctivých postupech je chráněna od roku 1988.
Právní předpisy stanovující jakostní požadavky na výrobu sýru "Feta" existují v Dánsku od roku 1963 a v Nizozemsku platily v letech 1981 až 1998.
Je třeba též poznamenat, že pojem "Feta" se objevuje v pravidlech Společenství pro vývozní náhrady za mléko a mléčné výrobky a v kombinované celní nomenklatuře.
Tato pravidla se týkají pouze celních záležitostí a jejich cílem není vykládat názor spotřebitele ani upravovat práva průmyslového vlastnictví a nemají ani žádný vliv na název, pod kterým je sýr skutečně uváděn na trh, který závisí pouze na odhadu přání zákazníků v různých dotyčných zemích určení.
(12) Sýr "Feta" ve smyslu kombinované celní nomenklatury se nevyrábí v Lucembursku a v Portugalsku. V devíti dalších členských státech (Itálie, Belgie, Finsko, Rakousko, Irsko, Švédsko, Spojené království, Nizozemsko a Španělsko) je nebo byla jeho výroba ze statistického a hospodářského hlediska okrajová nebo sporadická.
(13) Ve čtyřech členských státech však byla výroba sýru "Feta" shledána jako značná.
V Řecku se sýr "Feta" vyrábí od starověku, téměř výlučně pro řecký trh.
Úřední statistiky z roku 1931 uvádějí výrobu 25000 tun, přičemž dnešní výroba dosáhla množství 115000 tun ročně.
V Řecku se sýr s označením "Feta" vyrábí výlučně z ovčího mléka nebo ze směsi ovčího a kozího mléka.
(14) V Dánsku se sýr "Feta" vyrábí od třicátých let, téměř výlučně na vývoz.
Až do roku 1967, kdy bylo vyrobeno 133 tun, nejsou k dispozici žádné údaje.
V roce 1971 přesáhl objem výroby 1000 tun a od roku 1975, kdy začalo Společenství udělovat na sýr "Feta" vývozní náhrady, se výroba dramaticky zvýšila z 9868 tun v roce 1975 až na nejvyšší hodnotu 110932 tun v roce 1989.
Od roku 1995 výroba stále klesá a v roce 1998 dosáhl její objem pouze 27640 tun, z velké části díky poklesu poptávky ve třetích zemích a postupnému snižování vývozních náhrad na tento druh sýru.
V Dánsku se sýr "Feta" vyrábí téměř výlučně z kravského mléka.
(15) Francie začala vyrábět sýr "Feta" v roce 1931.
Až do roku 1980, kdy bylo vyrobeno 875 tun, nejsou k dispozici žádné údaje.
V letech 1988 až 1998 se objem výroby různil od 7960 tun do 19964 tun.
Sýr "Feta", původně vyráběný k uspokojení poptávky francouzské arménské a řecké komunity, se nyní vyrábí na vývoz, kdy průměrně 77,5 % výroby jde do ostatních členských států a zbytku světa.
Ve Francii se při výrobě sýru "Feta" používá hlavně ovčí mléko a v menší míře mléko kravské.
(16) V Německu se sýr "Feta" vyrábí od roku 1972 (kdy byla zaznamenána výroba ve výši 78 tun).
V roce 1977 překročila výroba hranici 5000 tun, v roce 1980 15000 tun, v roce 1985 25000 tun a od té doby se pohybuje mezi 19757 tunami a 39201 tunami.
Původně byly jediným trhem německé komunity balkánských přistěhovalců, avšak postupně došlo k rozvoji vývozu do zemí Blízkého východu, na Balkán (hlavně díky vývozním náhradám) a do ostatních členských států.
V Německu se sýr "Feta" vyrábí téměř výlučně z kravského mléka.
(17) Je třeba poznamenat, že výše uvedená čísla, která jsou založená na údajích poskytnutých členskými státy o jejich vlastním objemu výroby, by měla být považována čistě za informativní, neboť neexistence zvláštního právního rámce téměř ve všech členských státech spolu s velmi obecnou definicí pojmu "Feta" v kombinované nomenklatuře někdy vede k poněkud přibližným odhadům a křížová kontrola odpovědí vede ke statisticky nesouhlasícím údajům.
Pro mnohé členské státy je obtížné rozlišit mezi domácí výrobou a zpětným vývozem, což může údaje uměle nadhodnotit.
(18) Pokud jde o právní předpisy členských států upravující spotřebu sýru "Feta", obecným pravidlem je, že na jeho uvádění na trh, obchodní úpravu a označování se vztahují pouze právní předpisy Společenství a členských států týkajících se sýrů obecně.
Pouze Řecko a Dánsko mají zvláštní podrobné právní předpisy upravující tato hlediska, zatímco Rakousko vyhrazuje název "Feta" na základě dvoustranné dohody s Řeckem z roku 1971 pouze řeckým výrobkům.
(19) Pokud jde o objem spotřeby sýru "Feta" ve Společenství, analýza odpovědí poskytnutých členskými státy ukazuje, že hrubý odhad vypočtený sečtením množství vyrobeného a dovezeného sýru "Feta" a odečtením vyvezeného množství je v některých případech nedostatečný a v jiných případech vede k chybným výsledkům: v některých členských státech se výpočtem došlo k teoreticky záporné spotřebě, protože není možné zohlednit stávající zásoby, zpětné vývozy a další faktory.
Kromě toho není sýr "Feta" ve smyslu kombinované nomenklatury pod tímto názvem vždy uváděn na trh, buď z důvodu právních omezení vyhrazujících použití tohoto názvu pro výrobky splňující určité podrobnější požadavky nebo z důvodů obchodních, kdy se upřednostňují charakteristické názvy známé spotřebitelům, pro které je sýr určen.
Přes relativní neurčitost způsobenou tímto stavem z odpovědí členských států vyplývá, že v Řecku se v době jeho vstupu do Evropského společenství spotřebovalo 92 % celkové spotřeby sýru "Feta" ve Společenství.
I když se spotřeba v ostatních členských státech od té doby postupně zvýšila, představuje Řecko stále 73 % celkové spotřeby sýru "Feta" ve Společenství.
Přehled spotřeby v jednotlivých členských státech ukazuje, že roční spotřeba sýru "Feta" na osobu ve Španělsku, Lucembursku, Portugalsku, Itálii nebo Nizozemsku nepřevyšuje 0,010 kg neboli 0,08 % spotřeby Společenství.
Spotřeba sýru "Feta" v Irsku, Spojeném království, Rakousku, Francii, Švédsku, Belgii a Finsku se pohybuje od 0,040 kg a 0,150 kg neboli 0,32 % a 1,22 % spotřeby Společenství.
V Německu je spotřeba 0,290 kg (2,36 %) a v Dánsku 0,700 kg (5,0 %) oproti 10,500 kg (85,64 %) v Řecku.
(20) Podle informací zaslaných členskými státy obaly sýrů skutečně nesoucích název "Feta" na území Společenství často obsahují přímé nebo nepřímé odkazy na řecké území, kulturu nebo tradici přidáním textu nebo kreseb s patrným řeckým významem, i když jsou tyto sýry vyrobeny v jiném členském státě než v Řecku.
Spojení mezi názvem "Feta" a Řeckem je tak záměrně naznačováno a vyhledáváno jakožto součást prodejní strategie těžící z pověsti původního výrobku, což nese nebezpečí uvádění zákazníka v omyl.
Obaly sýrů "Feta" nepocházejících z Řecka, avšak uváděných na trh ve Společenství pod tímto názvem bez jakéhokoliv přímého nebo nepřímého odkazu na Řecko jsou v menšině a množství sýra uváděného na trh tímto způsobem představuje velmi malou část trhu Společenství.
(21) Obecné příručky jako slovníky a encyklopedie a specializované publikace zaslané členskými státy ukazují, že pojem "Feta" se nevyskytuje v portugalských a italských publikacích, zatímco všechny řecké, španělské a nizozemské publikace uvádějí sýr "Feta" výlučně jako řecký sýr vyráběný z ovčího a kozího mléka, který je nyní vyráběn také v jiných členských státech z kravského mléka.
Zejména jsou v této souvislosti zmiňovány Dánsko a Švédsko. V dánských publikacích se uvádí převážně jako řecký sýr vyráběný z ovčího a kozího mléka, ale také jako sýr vyráběný v Dánsku a na Balkáně nebo dokonce jako sýr bez zvláštního zeměpisného určení.
Finské publikace sýr "Feta" uvádějí výlučně jako řecký sýr nebo jako sýr řeckého původu vyráběný z ovčího mléka nebo z ovčího a kozího mléka, s výjimkou jedné publikace, která neuvádí žádný zeměpisný důvod.
Německé práce ho uvádějí jako sýr vyráběný v Řecku a ve většině zemí jihovýchodní Evropy a zámořských zemích.
Čtrnáct se sedmnácti zaslaných francouzských publikací uvádí sýr "Feta" jako řecký sýr vyráběný z ovčího a/nebo kozího mléka, jedna publikace ho uvádí jako sýr vyráběný v Řecku a na Balkáně, jedna jako sýr řeckého původu široce napodobovaný po celé Evropě a jedna jako řecký sýr vyráběný z ovčího a kozího mléka, jehož výroba za použití kravského mléka se rozšířila do ostatních zemí regionu a v poslední době do zbytku Evropy a do Severní Ameriky.
Z anglických publikací se čtyři zmiňují o sýru vyráběném z ovčího mléka, zejména v Řecku, čtyři další o řeckém sýru vyráběném z ovčího nebo kozího mléka, jedna hovoří o sýru původem z Řecka a Blízkého východu tradičně vyráběného z ovčího nebo kozího mléka, nyní však někdy také z kravského mléka, dvě publikace uvádějí sýr "Feta" jako sýr pocházející z Řecka vyráběný z ovčího nebo kozího mléka, nyní vyráběný v ostatních zemích, i když stále nejčastěji jako surovina pro přípravu řeckých pokrmů, jedna publikace hovoří o výrobě sýru "Feta" na Novém Zélandu, v Bulharsku, Jugoslávii, na Kypru, v Dánsku a Řecku, zemi původu, jedna publikace se zmiňuje o sýru vyráběném v Řecku a na Balkáně, jiná pak o řeckém sýru vyráběném z ovčího nebo kozího mléka, který se ale ve Spojených státech vyrábí z mléka kravského, a čtyři publikace naznačují, že přímým předchůdcem dnešního sýru "Feta" vyráběného v Řecku byl sýr vyráběný starými Řeky.
Ve všech jazycích se postupným vývojem pojmu sýru "Feta" nezmenšilo jeho spojení a identifikace s Řeckem.
(22) Všechny informace zaslané členskými státy byly též zaslány Vědeckému výboru, dále jen "výboru", který k této věci zaujal dne 24. dubna 2001 jednomyslné stanovisko.
(23) V úvodu svého stanoviska výbor uvádí, že "[…] označení původu nebo zeměpisné označení lze považovat za běžný název výrobku, nepovažuje-li na příslušném území název výrobku za zeměpisné označení žádná významná část dotyčného obyvatelstva […]; pokud jde o území, na kterém musí k této změně dojít, musí se přihlédnout k situaci v celém Evropském společenství, vzhledem k rozsahu působnosti nařízení v celém Společenství a vzhledem k tomu, že Evropské společenství se považuje za jednotný trh.
Proto není možné izolovaně přihlížet výlučně nebo převážně pouze k situaci v jednom členském státě.
Článek 3 nařízení stanoví přihlédnutí k situaci v členském státě původu, členském státě spotřeby a v ostatních členských státech, včetně příslušných právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů. […].
Pokud jde o dotyčné obyvatelstvo, bude zhodnocení záviset na druhu výrobku a obyvatelstvu, kterému je tento výrobek určen.
V tomto případě, kdy je výrobkem sýr určený ke spotřebě především konečným spotřebitelům (ale také komerčním spotřebitelům, jako jsou restaurace, potravinářské závody atd.), je dotyčným obyvatelstvem široká veřejnost.
Proto musí označení ztratit svůj původní zeměpisný význam z pohledu široké veřejnosti.
K určování názoru široké veřejnosti jsou příslušné jak "přímé" způsoby, jako průzkumy veřejného mínění a ostatní průzkumy, tak nepřímé způsoby, jako je výše výroby a spotřeby, druh a povaha používaného označování, druh a povaha používané reklamní propagace takových výrobků, použití ve slovnících atd."
(24) Pokud jde o výrobu sýru "Feta", výbor uvedl, že řecká výroba představuje 60 % celkové výroby tohoto sýru ve Společenství a 90 % výroby z ovčího a kozího mléka ve Společenství; sýr "Feta" vyrobený z kravského mléka představuje 34 % celkové výroby ve Společenství a je převážně určen pro třetí země.
(25) Pokud jde o spotřebu, výbor zdůraznil, že 73 % sýru "Feta" je spotřebováno v Řecku, kde je roční spotřeba 10,5 kg na osobu ve srovnání s 1,76 kg na osobu ve zbytku EU.
Ačkoliv výbor uznal, že spotřeba sýru "Feta" je mnohem vyšší v Dánsku a v Německu, je stále 15krát a 36krát nižší než v Řecku.
Podle výboru je rovněž důležitý poměr spotřeby sýru "Feta" k celkové spotřebě sýru na hlavu: v Řecku je 10,5 kg sýru "Feta" na osobu konzumováno v rámci celkové roční spotřeby 14 kg; v Dánsku je poměr 0,7 kg sýru "Feta" k 15 kg sýru, ve Francii 0,13 kg sýru "Feta" k 20 kg sýru a v Německu 0,29 kg sýru "Feta" k 19 kg sýru.
(26) Výbor mimochodem poznamenal, že "významný podíl výroby mimo Řecko je vyvážen do třetích zemí a nemá žádný vliv na označení "Feta" na jednotném trhu" a že "neexistence výroby a spotřeby v mnoha členských státech nemá vliv na zdruhovělou nebo nezdruhovělou povahu označení".
(27) V analýze příslušných vnitrostátních právních předpisů a právních předpisů Společenství výbor zjistil, že dvanáct členských států nemá žádné zvláštní právní předpisy a že na sýr "Feta" se vztahují obecná pravidla Společenství a vnitrostátní pravidla pro sýry.
Zaznamenal, že Řecko má pravidla pro sýr "Feta" v platnosti od roku 1935, Dánsko od roku 1963 a že Rakousko na základě dvoustranné dohody z roku 1971 vyhrazuje označení "Feta" pro řecké výrobky.
(28) Pokud jde o způsoby uvádění sýru "Feta" na trh Společenství, výbor zaznamenal, že spotřebiteli jsou nabízeny "pod stejným označením dva výrobky odlišného složení a organoleptických vlastností".
Výbor poukázal na skutečnost, že obaly sýru "Feta" nepocházejícího z Řecka činí přímé či nepřímé odkazy na Řecko, z čehož vyplývá, že pojem "Feta" se nepoužívá jako "zdruhovělý název bez jakéhokoliv zeměpisného významu souznačný s bílým sýrem (z ovčího nebo kravského mléka) ve slaném nálevu […]"; podle výboru se sýr […] "většinou upravuje (upravoval), jako by pocházel z Řecka […]".
(29) Výbor dochází k jednomyslnému závěru, že označení "Feta" není zdruhovělé, zejména z těchto důvodů.
(30) Výroba a spotřeba sýru "Feta" jsou silně soustředěny do Řecka.
Výrobky produkované jinými členskými státy (Německo, Dánsko a Francie), které mohou nést název "Feta", se vyrábějí hlavně z kravského mléka použitím odlišné technologie a jsou ve velkých množstvích vyváženy do třetích zemí.
Nelze proto dojít k závěru, že označení "Feta" je zdruhovělé, neboť původní řecký výrobek je na trhu Společenství dominantní.
Je třeba rovněž poznamenat, že o členských státech, které nejsou významnými výrobci nebo spotřebiteli, nelze říci, že by se v nich označení "Feta" stalo zdruhovělým, neboť toto slovo se nepoužívá jako běžný název.
Z hlediska spotřebitelů název "Feta" vždy evokuje řecký původ, a proto není názvem, který se stal ve Společenství běžným a tak zdruhovělým.
(31) Pokud jde o příslušné vnitrostátní právní předpisy a právní předpisy Společenství, vědecký výbor zaznamenal, že v řadě členských států neexistují pro dotyčný výrobek žádné zvláštní právní předpisy nebo pravidla.
Pouze Řecko a Dánsko mají zvláštní právní předpisy.
Dánský právní předpis umožňující výrobu výrobku nazývaného "Dánská feta" se od řeckého právního předpisu významně liší v technických otázkách (použití ultrafiltrovaného kravského mléka, a nikoli ovčího a kozího mléka, a do roku 1994 používání přísad).
Dánsko kromě toho neposkytlo žádný důkaz, že se označení "Feta" stalo běžným názvem, který může být používán se jménem vyrábějící země ("Dánská feta"), v době, kdy povolilo jeho užívání (1963). Stejně tak nebyl předložen žádný důkaz o jeho zdruhovělosti v následujícím období.
(32) Skutečnost, že označení "Feta" se používá ve společné celní nomenklatuře nebo v právních předpisech Společenství týkajících se vývozních náhrad nemá žádný vliv na vnímání, znalost a ochranu dotyčného označení na jednotném trhu, neboť tyto právní předpisy nemají v této souvislosti význam.
(33) Komise zaznamenala poradní stanovisko vědeckého výboru.
Má za to, že vyčerpávající celková analýza právních, historických, kulturních, politických, sociálních, hospodářských vědeckých a technických informací oznámených členskými státy nebo vyplývajících ze šetření provedených nebo zaručených Komisí vede k závěru, že zejména nebyly splněny žádné podmínky požadované podle článku 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 k tomu, aby název zdruhověl, a že se tedy název "Feta" nestal "názvem zemědělského produktu nebo potraviny, který, přestože se vztahuje k místu nebo regionu, kde byly tento produkt nebo potravina původně vyrobeny nebo uvedeny na trh, se stal pro zemědělský produkt nebo potravinu běžným názvem".
(34) Vzhledem k tomu, že název "Feta" nebyl shledán zdruhovělým, Komise podle čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2081/92 ověřila, že žádost řeckých orgánů o zápis názvu "Feta" jako chráněného označení původu je v souladu s články 2 a 4 uvedeného nařízení.
(35) Název "Feta" je tradičním nezeměpisným označením ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92. Pojmy "region" a "místo" uvedené v uvedeném ustanovení mohou být vykládány pouze z geomorfologického a neadministrativního hlediska, do té míry, do jaké přírodní a lidské faktory obsažené v daném výrobku překračují administrativní hranice. Podle výše uvedeného čl. 2 odst. 3 však zeměpisná oblast obsažená v označení nesmí zahrnovat celý stát. V případě názvu "Feta" proto bylo zaznamenáno, že zvláštní zeměpisné prostředí uvedené ve druhé odrážce čl. 2 odst. 2 písm. a) zahrnuje pouze území pevninského Řecka a oblast Lesbos; všechny ostatní ostrovy a souostroví jsou vyloučeny, neboť nezbytné přírodní a/nebo lidské faktory se na nich neuplatňují. Kromě toho bylo vytříbeno a rozvinuto administrativní vymezení zeměpisné oblasti, neboť specifikace výrobku předložené řeckými orgány obsahují povinné kumulativní požadavky: zejména oblast původu suroviny byla výrazně omezena, neboť mléko pro výrobu sýru "Feta" musí pocházet od ovcí a koz místních plemen odchovaných tradičním způsobem, jejichž krmivo musí být založeno na flóře nalézající se na pastvinách způsobilých regionů.
(36) Zeměpisná oblast zahrnutá v administrativním vymezení a splňující požadavky specifikace výrobku je dostatečně jednotná, aby splňovala požadavky čl. 2 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 2 písm. f) nařízení (EHS) č. 2081/92. Extenzivní pastva a stěhování stád, ústřední pro metodu chovu ovcí a koz poskytujících surovinu pro výrobu sýru "Feta", jsou výsledkem staré tradice umožňující přizpůsobení změnám klimatu a jejich dopadu na dostupnou vegetaci. To vedlo ke vzniku malých domácích plemen ovcí a koz, která jsou velice houževnatá a odolná, vybavená pro přežití v prostředí, které z hlediska množství nabízí velmi málo potravy, které je však bohaté extrémně rozmanitou flórou dávající hotovému výrobku jeho vlastní zvláštní aroma a chuť. Spolupůsobení výše uvedených přírodních faktorů a specifických lidských faktorů, zejména tradiční výrobní metoda vyžadující lisování vlastní vahou, tak dalo sýru "Feta" jeho vynikající mezinárodní pověst.
(37) Vzhledem k tomu, že specifikace výrobku předložená řeckými orgány obsahuje všechny informace vyžadované článkem 4 nařízení (EHS) č. 2081/92 a formální analýza těchto specifikací neodhalila žádné zjevné chyby, měl by být název "Feta" zapsán jako chráněné označení původu.
(38) Nařízení (ES) č. 1107/96 by proto mělo být příslušným způsobem změněno.
(39) Výbor uvedený v článku 15 nařízení (EHS) č. 2081/92 nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou. Podle čl. 15 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2081/92 předložila Komise návrh Radě. Vzhledem k tomu, že Rada nepřijala rozhodnutí ve lhůtě tří měsíců stanovené v čl. 15 odst. 5 výše uvedeného nařízení č. 2081/92, přijímá navrhovaná opatření Komise,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Název "Φέτα" (Feta) se podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 zapisuje do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněné označení původu (CHOP).
2. Název "Φέτα" se připojuje do části A přílohy nařízení (ES) č. 1107/96 pod položku "Sýry" a "Řecko".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnosti dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1830/2002
ze dne 14. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2342/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [2], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [3], a zejména na čl. 4 odst. 8, čl. 6 odst. 7, čl. 11 odst. 5 a článek 20 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 29a nařízení Komise (ES) č. 2342/1999 ze dne 28. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií [4], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 169/2002 [5], stanoví v rámci prémie na krávy bez tržní produkce mléka pravidlo pro zaokrouhlování počtu zvířat pro účely výpočtu minimálního a maximálního počtu jalovic vyjádřeného v procentech. Čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení rovněž stanoví počet jalovic, pro které může být tato prémie poskytnuta, pokud se žádost o prémie po přizpůsobení individuálnímu stropu vztahuje na dvě až pět zvířat. Koexistence těchto dvou pravidel působí potíže při jejich použití a vede k rozdílnému přístupu k žádostem o prémie. Za účelem zajistit používání jediného pravidla pro zaokrouhlování, které by zároveň bylo nejvýhodnější pro producenty, je vhodné zrušit čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení.
(2) Článek 41 nařízení (ES) č. 2342/1999 stanoví některá pravidla pro výplatu záloh.
Vzhledem k mimořádně nepříznivým povětrnostním podmínkám nemohli producenti v některých členských státech sklidit dostatečné množství pícnin vyhovující jakosti ke krmení hospodářských zvířat během zimy.
Aby byli producenti schopni uhradit dodatečné výdaje v důsledku nutnosti nákupu dodatečného množství krmiva, je vhodné povolit zvýšení zálohy na zvláštní prémii, prémii na krávy bez tržní produkce mléka, porážkovou prémii a dodatečné platby.
(3) Čl. 42 druhý pododstavec nařízení (ES) č. 2342/1999 stanoví zvláštní pravidla pro rok přidělení, pro který jsou započtena zvířata, na která se vztahuje zvláštní prémie, pokud byla tato prémie poskytnuta v souladu s jednou z možností podle článku 8 uvedeného nařízení. Na základě uvedeného článku 8 členské státy, které se rozhodly poskytnout zvláštní prémii v době porážky, stanoví, že by prémie měla být rovněž poskytnuta v případě, že jsou zvířata, na která se vztahuje právo na prémii, odeslána do jiného členského státu nebo vyvezena do třetí země. Čl. 42 druhý pododstavec neobsahuje žádný odkaz na tyto případy. Stanovení roku přidělení nepůsobí žádné potíže v případě odeslání zvířat do jiného členského státu, neboť žádost o podporu se podle čl. 8 odst. 6 třetího pododstavce uvedeného nařízení podává předtím, než zvíře opustí území příslušného členského státu. Pokud jsou však zvířata vyvážena do třetích zemí, musí být upřesněna působnost čl. 42 druhého pododstavce, jelikož žádost o podporu může být podána až poté, co zvířata opustila celní území Společenství.
(4) Článek 43 nařízení (ES) č. 2342/1999 stanoví, že se přepočet částek prémie a extenzifikační prémie na národní měnu provádí na základě časově váženého průměru směnných kursů platných v prosinci předcházejícího roku přidělení stanovenému v souladu s článkem 42.
Je vhodné upřesnit, že směnný kurz každoročně stanoví Komise, jak je tomu i v případě ostatních organizací společného trhu.
(5) S ohledem na vzniklé potíže je nutné, aby ustanovení tohoto nařízení o zálohách na prémie a dodatečných platbách vstoupilo neprodleně v platnost.
S cílem ponechat producentům a příslušným orgánům členských států čas k přizpůsobení se novému ustanovení je vhodné pozdržet použití tohoto ustanovení o zaokrouhlování počtu jalovic.
Pokud jde o každoroční stanovování směnného kurzu, začátek jeho použití by měl být v souladu se začátkem následujícího kalendářního roku.
S cílem zohlednit situaci vývozů uskutečněných v běžném roce je vhodné stanovit použití roku přidělení se zpětnou platností.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2342/1999 se mění takto:
1. Čl. 17 odst. 3 se zrušuje.
2. V čl. 41 odst. 1 se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud však jde o kalendářní roky 2000, 2001 a 2002, záloha na zvláštní prémii, prémii na krávy bez tržní produkce mléka, porážkovou prémii a dodatečné platby může být vyplacena až do výše 80 % celkové částky těchto prémií nebo těchto plateb;."
3. Čl. 42 druhý pododstavec se nahrazuje tímto: "Pokud je však zvláštní prémie poskytnuta v souladu s jednou z možností stanovených v článku 8:
- pokud je zvíře poraženo nebo vyvezeno nejpozději 31. prosince a
- pokud je žádost o prémii na toto zvíře podána po tomto datu,
výše prémie se rovná výši platné k 31. prosinci roku, kdy byla provedena porážka nebo vývoz."
4. V článku 43 se doplňuje nová věta, která zní: "Průměrný směnný kurz stanoví Komise v průběhu předcházejícího měsíce."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1835/2002
ze dne 15. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1901/2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3330/91 ze dne 7. listopadu 1991 o statistice obchodu se zbožím mezi členskými státy [1], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1624/2000 [2], a zejména na článek 30 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 969/2002 [4], opravňuje členské státy používat podpoložky tak, aby splňovaly vnitrostátní požadavky, pokud tyto požadavky nemohou být splněny na úrovni Společenství.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1901/2000 [5] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2150/2001 [6] opravňuje členské státy, které si přejí mít podrobnější informace než ty, které jsou výsledkem uplatňování kombinované nomenklatury, organizovat shromažďování takových informací za předpokladu, že zpravodajská jednotka si může zvolit jejich dodávání buď v souladu s kombinovanou nomenklaturou, nebo podle dalšího členění.
(3) V případě některých členských států může být nezbytné, aby povinně shromažďovaly podrobnější informace než ty, které jsou výsledkem uplatňování kombinované nomenklatury, a tak získaly úplnější statistické informace o odvětvích národního zájmu.
(4) Zavedením takové pružnosti bude možné vyhovět specifickým vnitrostátním požadavkům, aniž by se tyto požadavky musely systematicky odrážet na úrovni kombinované nomenklatury.
Opatření takového druhu umožní celkově omezit zatížení hospodářských subjektů uvnitř Společenství tím, že se omezí zpravodajská povinnost na úrovni členského státu a tuto povinnost nemusí plnit hospodářské subjekty v ostatních členských státech.
(5) Členské státy by měly mít možnost si zvolit, zda si přejí takové shromažďování informací provádět, a případně možnost přijmout odpovídající prováděcí ustanovení.
(6) Nařízení (ES) č. 1901/2000 je tudíž třeba změnit.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistiku obchodu se zbožím mezi členskými státy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 47 nařízení (ES) č. 1901/2000 se první odstavec nahrazuje tímto: "Členské státy, které si přejí mít podrobnější informace než ty, které jsou výsledkem používání článku 21 základního nařízení, mohou odchylně od tohoto článku organizovat shromažďování takových informací."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1854/2002
ze dne 17. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2879/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2702/1999 ze dne 14. prosince 1999 o informačních a propagačních opatřeních na podporu zemědělských produktů ve třetích zemích [1], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2879/2000 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1955/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla k výše uvedenému nařízení.
(2) Čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 2879/2000 stanoví pro rozhodnutí Komise o předložených programech a jejich prováděcích subjektech lhůtu do 30. září.
(3) Návrhy programů předložené členskými státy v roce 2002 vyžadují dodatečné údaje, které budou Komisi v krátké době předány.
(4) V souvislosti s tím by měla být lhůta pro rozhodnutí Komise prodloužena do 15. listopadu 2002, aby mohl být přezkum a výběr programů dokončen.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem společné schůze řídících výborů pro propagaci zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 9 odst. 3 nařízení (ES) č. 2879/2000 se poslední pododstavec nahrazuje tímto: "U programů předložených v roce 2002 Komise rozhodne nejpozději do 15. listopadu 2002."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1873/2002
ze dne 14. října 2002,
kterým se stanoví limity pro financování Společenstvím, pokud jde o programy činnosti uznaných organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv podle nařízení (ES) č. 1638/98, a kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 136/66/EHS
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 4a odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [3], mohou členské státy produkující olivový olej zadržet v rámci určitých limitů část podpory určené pro producenty olivového oleje a/nebo stolních oliv, aby zajistily prostředky Společenství pro financování programů činnosti uznaných organizací producentů, uznaných mezioborových sdružení a jiných organizací hospodářských subjektů nebo jejich sdružení v jedné nebo více oblastech uvedených v tomto odstavci. Podle čl. 4a odst. 3 první odrážky uvedeného nařízení je třeba stanovit limity této podpory.
(2) Aby tyto programy činnosti mohly být účinné, je nutno vypracovat předpokládaný rozpočet, na který nebude mít vliv roční objem produkce olivového oleje, případně stolních oliv, v každém z členských států. Horní limit financování Společenství by měl být proto založen na předem stanovených veličinách, jako je jednotková částka podpory výroby uvedená v čl. 5 odst. 2 nařízení č. 136/66/EHS [4], a národní zaručená množství uvedená v odstavci 3 tohoto článku.
(3) Aby bylo možné zabránit narušení řádného fungování trhu, je třeba zavést režim zabraňující tomu, aby celková výše částek zadržených členskými státy z podpory produkce olivového oleje nebo stolních oliv podle čl. 5 odst. 9 a čl. 20d odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS a čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98 přesáhla limit stanovený v tomto nařízení podle čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98.
(4) V zájmu podpory programů činnosti uznaných organizací během hospodářských roků 2002/03 a 2003/04 by členské státy měly mít možnost soustředit na tyto programy zdroje z ostatních částek zadržených z podpory výroby podle čl. 5 odst. 9 a čl. 20d odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS. Za tímto účelem by členské státy měly mít možnost snížit, nebo dokonce zrušit takovéto zadržování částek pod podmínkou, že náležitě navýší zdroje použitelné pro programy činnosti uznaných organizací. Komise by měla mít možnost stanovit lhůtu pro využití této možnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Počínaje hospodářským rokem 2002/03 se limit části podpory vyhrazené podle čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98 pro každý členský stát rovná 3 % částky, získané vynásobením národního zaručeného množství daného členského státu stanoveného v čl. 5 odst. 3 nařízení č. 136/66/EHS, jednotkovou částkou podpory výroby v eurech na tunu, stanovenou v čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení.
Článek 2
Odchylně od článku 1 se v hospodářských letech 2002/03 a 2003/04 hodnota 3 % uvedená ve zmíněném článku snižuje – v případě potřeby po uplatnění článku 3 tohoto nařízení – na procentní sazbu stanovenou v čl. 5 odst. 9 a čl. 20d odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS.
Článek 3
Odchylně od čl. 5 odst. 9 a čl. 20d odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS může každý členský stát v hospodářských letech 2002/03 a 2003/04 před datem, které bude stanoveno, snížit procentní sazby uvedené v těchto odstavcích nebo upustit od uplatňování těchto ustanovení za předpokladu, že takto uvolněné prostředky přičlení k části podpory stanovené v čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98.
Datum uvedené v prvním odstavci stanoví Komise postupem podle článku 38 nařízení č. 136/66/EHS.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1876/2002
ze dne 21. října 2002
o dočasném povolení nového užití doplňkové látky v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na článek 4 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 9e odst. 1 směrnice 70/524/EHS stanoví, že dočasné povolení nové doplňkové látky v krmivech nebo nového užití již povolené doplňkové látky může být uděleno, jestliže jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3a písm. b) až e) této směrnice a jestliže lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) výše uvedené směrnice. V případě doplňkových látek uvedených v části II přílohy C uvedené směrnice může být dočasné povolení uděleno na dobu nejvýše čtyř let.
(2) Výrobní společnost předložila nové údaje za účelem rozšíření povolení enzymatického přípravku, který je popsán v příloze tohoto nařízení a uveden pod č. 24 v přílohách směrnice 70/524/EHS, na novou kategorii zvířat.
Z vyhodnocení předložené dokumentace vyplývá, že rozšíření použití může být dočasně povoleno.
(3) Vyhodnocení dokumentace ukazuje, že mohou být nezbytné určité postupy k ochraně zaměstnanců před expozicí doplňkové látce uvedené v příloze.
Tato ochrana by však měla být zajištěna uplatněním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3].
(4) Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivé stanovisko k bezpečnosti enzymatického přípravku za podmínek popsaných v příloze.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny "Enzymů", uvedený v příloze tohoto nařízení, se povoluje pro použití jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1877/2002
ze dne 21. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1898/97, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému v nařízeních Rady (ES) č. 1727/2000, (ES) č. 2290/2000, (ES) č. 2433/2000, (ES) č. 2434/2000, (ES) č. 2435/2000 a (ES) č. 2851/2000 a zrušují nařízení (EHS) č. 2698/93 a (ES) č. 1590/94
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1408/2002 ze dne 29. července 2002, kterým se zřizují úlevy v podobě celních kvót Společenství na některé zemědělské produkty a kterým se stanoví samostatná a dočasná úprava některých úlev na zemědělské produkty stanovených v Evropské dohodě s Maďarskem [1], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1898/97 [2] naposledy pozměněné nařízením (ES) č.1006/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému v Evropských dohodách. Uvedené nařízení je třeba pozměnit v souladu s ustanoveními o produktech z odvětví vepřového masa obsažených v nařízení (ES) č. 1408/2002, kterým se nahrazuje nařízení Rady (ES) č. 1727/2000 [4] a k produktům, na něž se vztahuje působnost výše uvedeného nařízení, doplňuje nové produkty.
(2) Podobně jako nařízení (ES) č. 1408/2002 musí se toto nařízení použít ode dne 1. července 2002.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1898/97 se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Nařízení Komise (ES) č. 1898/97 ze dne 29. září 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa k režimu stanovenému
Nařízení Rady (ES) č. 1881/2002
ze dne 14. října 2002,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 2200/96 o počátečním datu přechodného období pro uznání organizací producentů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [4] byla organizacím producentů uznaným podle nařízení Komise (EHS) č. 1035/72 [5] ze dne 18. května 1972 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou, kteří nesplnili požadavky pro uznání stanovené nařízením (ES) č. 2200/96, povoleno přechodné období v délce dvou let ode dne jeho vstupu v platnost, během něhož se použijí ustanovení hlavy IV výše uvedeného nařízení. Toto dvouleté přechodné období může být prodlouženo na dobu pěti let, pokud příslušný členský stát přijme akční plán předložený organizací producentů s cílem vyhovět všem požadavkům stanoveným v nařízení (ES) č. 2200/96, pokud se jedná o obdržení uznání od dotyčného členského státu.
(2) Nařízení (ES) č. 2200/96 vymezuje v čl. 13 odst. 1 počáteční datum dvouletého a pětiletého přechodného období jako den vstupu uvedeného nařízení v platnost, totiž den 21. listopadu 1996. Volba tohoto data je důsledkem chyby; způsobilost organizací producentů k přechodným opatřením ode dne vstupu nařízení (ES) č. 2200/96 v platnost by ztratila opodstatnění, protože nařízení (ES) č. 1035/72 by bylo stále ještě v platnosti, a to až do 31. prosince 1996. Místo toho mělo být počátečním datem přechodných období datum provádění nařízení (ES) č. 2200/96.
(3) Je tudíž vhodné tuto chybu v čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 opravit. Jelikož by tato chyba mohla mít negativní důsledky pro organizace producentů, na které se zmíněné přechodné vztahovalo, je vhodné uplatnit odpovídající ustanovení ode dne provádění nařízení (ES) č. 2200/96,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 13 nařízení (ES) č. 2200/96 se odstavec 1 nahrazuje tímto: "1. Organizace producentů uznané podle nařízení (EHS) č. 1035/72 před vstupem tohoto nařízení v platnost, které nemohou podle článku 11 tohoto nařízení obdržet uznání bez přechodného období, smějí pokračovat v činnosti podle ustanovení hlavy IV po dobu dvou let počínaje 1. lednem 1997, pokud nadále splňují požadavky zmíněných článků nařízení (EHS) č. 1035/72."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1889/2002
ze dne 23. října 2002,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 448/98, kterým se doplňuje a mění nařízení (ES) č. 2223/96, pokud jde o rozvržení nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM) v rámci Evropského systému národních a regionálních účtů (ESA)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 448/98 ze dne 16. února 1998, kterým se doplňuje a mění nařízení (ES) č. 2223/96, pokud jde o rozvržení nepřímo měřených finančních zprostředkovatelských služeb (FISIM) v rámci Evropského systému národních a regionálních účtů (ESA) [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [2], naposledy pozměněné nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 359/2002 [3], (dále jen "ESA 95") obsahuje referenční rámec společných norem, definic, klasifikací a účetních pravidel pro sestavování účtů členských států splňujících statistické požadavky Evropského společenství tak, aby bylo možné získat výsledky porovnatelné mezi členskými státy.
(2) Příloha I nařízení (ES) č. 448/98 mění přílohu A nařízení (ES) č. 2223/96 tím, že začleňuje zásadu pro rozvržení FISIM do metodologie ESA 95 a stanoví zkušební metody rozvržení FISIM, které měly členské státy vyzkoušet od roku 1995 do roku 2001, přičemž zkušební období je dostatečně dlouhé pro vyhodnocení, zda rozvržením byly získány spolehlivější výsledky měření dané hospodářské činnosti, než pokud se rozvržení neprovádí.
(3) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 448/98 předložila Komise dne 21. června 2002 Evropskému parlamentu a Radě závěrečnou zprávu, obsahující kvalitativní a kvantitativní analýzu dopadu zkušebních metod na rozvržení a výpočet FISIM. Závěrem této závěrečné zprávy je, že výsledky zkušebního období byly příznivé, protože se obecně uznává, že rozvržení FISIM vedlo ke značnému zdokonalení metodologie ESA 95 a k přesnějšímu porovnávání úrovní hrubého domácího produktu (HDP) v rámci Evropské unie.
(4) Protože je závěrečná hodnotící zpráva o spolehlivosti výsledků dosažených během zkušebního období příznivá, musí být metoda pro rozvrhování FISIM přijata před 31. prosincem 2002 v souladu s čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 448/98.
(5) Ve své závěrečné zprávě předložené Evropskému parlamentu a Radě Komise vyjádřila názor, že by bylo žádoucí vyčlenit další dva roky, aby členské státy mohly dále zdokonalit zdroje a metody používané pro rozvržení FISIM.
(6) Byl konzultován Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím Rady 91/115/EHS [4], ve znění rozhodnutí 96/174/ES [5].
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Členské státy provedou následující výpočty a rozvržení v souladu s podrobnou metodikou popsanou v příloze III nařízení Rady (ES) č. 448/98:
a) výpočet a rozvržení FISIM mezi uživatelskými sektory podle referenční úrokové sazby definované jako "metoda 1" v bodě 1 písm. b) přílohy III nařízení Rady (ES) č. 448/98;
b) výpočet a rozvržení dovážených a vyvážených FISIM (včetně rozvržení FISIM na rezidentské a nerezidentské finanční zprostředkovatele) použitím referenční úrokové sazby definované jako "externí" referenční úroková sazba v bodě 1 písm. b) přílohy III nařízení Rady (ES) č. 448/98;
c) rozvržení FISIM na uživatelské sektory na základě stavu úvěrů a vkladů pro každé odvětví nebo, pokud tato informace není spolehlivá, na základě produkce za každé odvětví;
d) výpočet FISIM ve stálých cenách pomocí vzorce stanoveného v bodě 3 přílohy III nařízení Rady (ES) č. 448/98.
2. Členské státy předají Komisi výsledky výpočtů provedených podle tohoto článku jako součást tabulek uvedených v článku 3 nařízení (ES) č. 2223/96 (program pro předávání údajů z národních účtů) včetně zpětných výpočtů počínaje rokem 1995.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1893/2002
ze dne 23. října 2002,
kterým se pošesté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1823/2002 [2], a zejména na první odrážku čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 22. října 2002 Výbor pro sankce rozhodl o změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1900/2002
ze dne 24. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1249/96, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1249/96 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 597/2002 [4] používá Komise pro stanovení reprezentativní dovozní ceny CIF pro ječmen kotace pro US Barley č.
2 na kotační burze Minneapolis Grain Exchange. Pokud tyto kotace nejsou reprezentativní, použijí se kotace FOB dostupné ve Spojených státech amerických.
V letních měsících Komise obvykle používá kotace FOB pro ječmen v Duluthu (Velká jezera).
V zimním období se však z důvodu zamrznutí Velkých jezer obvykle používají jiné kotace FOB, a to v Mexickém zálivu a v Portlandu.
(2) Druhá poznámka pod čarou v příloze II nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že bude zohledněna částka odpovídající nákladům na dopravu mezi místem kotace a Mexickým zálivem.
V důsledku použití kotace FOB v Portlandu došlo při výpočtu reprezentativní dovozní ceny CIF pro ječmen k určitým zkreslením.
Jelikož se produkční oblasti ječmene nacházejí v centrálních severních státech Spojených států amerických, všechny vzdálenosti, které je třeba překonat, a následně i náklady na dopravu z produkčních oblastí do vývozních přístavů, jsou podobné.
Požadavek na zohlednění nákladů na dopravu mezi přístavem kotace FOB a Mexickým zálivem by proto měl být odstraněn.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1249/96 by proto mělo být změněno.
(4) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Druhá poznámka pod čarou v příloze II nařízení (ES) č. 1249/96 se nahrazuje tímto: "Pokud nejsou k dispozici kotace, které lze použít pro výpočet reprezentativní dovozní ceny CIF, použijí se nejreprezentativnější kotace FOB veřejně dostupné ve Spojených státech amerických."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1921/2002
ze dne 28. října 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3149/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], ve znění nařízení (ES) č. 2535/95 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
3149/92 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1098/2001 [4] stanoví, že provádění ročního plánu pro rozdělení potravinářských produktů mezi nejchudší osoby ve Společenství začíná 1. října a končí 30. září následujícího roku.
Z důvodů řádného řízení intervenčních zásob je třeba stanovit, že produkty, které mají být rozděleny, musí být z intervenčních zásob odebrány nejpozději do 31. srpna roku rozdělení.
(2) Článek 5 nařízení (EHS) č. 3149/92 stanoví účetní hodnotu dostupných intervenčních produktů.
Toto ustanovení je třeba upravit s ohledem na změny v intervenčním režimu, které mají vliv na společnou organizaci trhu s hovězím a telecím masem.
(3) Článek 8 nařízení (EHS) č. 3149/92 je třeba zrušit, jelikož už není použitelný, protože náklady na dopravu jsou hrazeny na základě uskutečněných výdajů.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky dotyčných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3149/92 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se vkládá druhý pododstavec, který zní: "Odebrání produktů z intervenčních zásob probíhá od 1. října do 31. srpna následujícího roku."
2. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Pro účetní účely záruční sekce EZOZF, bez ohledu na článek 8 nařízení Rady (EHS) č. 1883/78 [5], je podle tohoto nařízení účetní hodnotou dostupných intervenčních produktů intervenční cena platná 1. října každého roku.
V případě hovězího masa je účetní hodnotou dostupných intervenčních produktů intervenční cena platná 30. června 2002.
Tato cena se vypočítá pomocí koeficientů stanovených v příloze.
Pro členské státy, které nepřijaly euro, se účetní hodnota intervenčních produktů převádí na národní měnu pomocí směnného kurzu platného 1. října.
2. Pokud se intervenční produkty přepravují z jednoho členského státu do druhého, dodavatelský členský stát zaznamená doručený produkt v účtech jako nulovou položku a členský stát určení jej zaznamená jako účet v měsíci odeslání při použití cen vypočítaných podle odstavce 1."
3. Článek 8 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1922/2002
ze dne 28. října 2002,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1454/2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a nařízení Rady (ES) č. 21/2002, kterým se stanoví odhady dodávek a podpora Společenství pro nejvzdálenější regiony
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1601/92 (Poseican) [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1195/2002 [2], a zejména na čl. 3 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízení (ES) č. 1454/2001 zavádí zvláštní režim zásobování pro určitý počet zemědělských produktů, které mají na Kanárských ostrovech zásadní význam pro lidskou spotřebu, zpracování nebo jako zemědělské vstupy.
Mezi produkty určené ke krmení zvířat patří moučka a pelety z vojtěšky;
(2) moučka a pelety z vojtěšky představují na Kanárských ostrovech významnou složku krmiva hospodářských zvířat.
Nejsou však dostačující k úplnému uspokojení požadavků na obsah bílkovin a vláknin v krmivu přežvýkavců, zejména s ohledem na hospodářskou soutěž, kde se hlavní úsilí zaměřuje na produkci kvalitního masa a mléčných výrobků;
(3) je tedy vhodné rozšířit oblast působnosti zvláštního režimu zásobování pro Kanárské ostrovy tak, aby zahrnoval dlouhovláknitou vojtěšku, kterou by bylo možné zařadit do bílkovinné a vlákninové stravy přežvýkavců na Kanárských ostrovech;
(4) nařízení (ES) č. 1454/2001 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit;
(5) na základě změny nařízení (ES) č. 1454/2001 je třeba změnit část 1 přílohy III nařízení Komise (ES) č. 21/2002 ze dne 28. prosince 2001, kterým se stanoví odhady dodávek a podpora Společenství pro nejvzdálenější regiony podle nařízení (ES)č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) 1454/2001 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1365/2002 [4], tak, aby zahrnovala jinou vojtěšku než ve formě moučky nebo pelet;
(6) aby se lépe vyhovělo potřebám zásobování, je třeba zařadit sojové pokrutiny, pelety z vojtěšky a ostatní formy vojtěšky do jedné samostatné skupiny, aniž by se změnilo celkové množství;
(7) nařízení (ES) č. 21/2002 je proto také třeba odpovídajícím způsobem změnit;
(8) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem společné schůze řídících výborů pro sušená krmiva, chmel a oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze I nařízení (ES) č. 1454/2001 se za předposlední řádek vkládá nový řádek, který zní:
"Ostatní formy vojtešky _BAR_ ex12149099" _BAR_ .
Článek 2
Příloha III nařízení (ES) č. 21/2002 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1926/2002
ze dne 25. října 2002,
kterým se stanoví cla použitelná od 1. září 2002 pro dovoz některého zboží, které spadá do působnosti nařízení Rady (ES) č. 3448/93, z Bulharska do Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol 3 k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Bulharskou republikou na straně druhé schválený rozhodnutím Rady a Komise č. 94/908/Euratom, ESUO, ES [3] stanoví právní úpravu obchodování pro zpracované zemědělské produkty, které jsou v něm uvedeny.
(2) Tento Protokol byl změněn rozhodnutím Rady přidružení ES-Bulharsko č. 2/2002 ze dne 1. července 2002 o zlepšení právní úpravy obchodování se zpracovanými zemědělskými produkty obsažené v protokolu 3k Evropské dohodě [4], ve kterém bylo s účinkem od 1. září 2002 stanoveno snížení cel pro dovoz některého zboží z Bulharska.
(3) Cla použitelná od 1. září 2002 by proto měla být stanovena v souladu s protokolem 3 o dovozu některého zboží vzniklého zpracováním zemědělských produktů z Bulharska,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cla použitelná od 1. září 2002 pro dovoz zboží z Bulharska, které spadá pod přílohu I protokolu 3 Evropské dohody, jsou stanovena v přílohách I, II a III.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1935/2002
ze dne 29. října 2002,
kterým se posedmé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1893/2002 [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 25. října 2002 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1937/2002
ze dne 30. října 2002,
kterým se mění přílohy II a III nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1752/2002 [2], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90 musí být maximální limity reziduí stanoveny postupně pro všechny farmakologicky účinné látky, které jsou používány ve Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích určených k podání zvířatům určeným k produkci potravin.
(2) Maximální limity reziduí mohou být stanoveny až poté, co Výbor pro veterinární léčivé přípravky posoudí všechny relevantní informace týkající se bezpečnosti reziduí dotyčné látky pro spotřebitele potravin živočišného původu a vlivu reziduí na průmyslové zpracování potravin.
(3) Při stanovování maximálních limitů pro rezidua veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu je nezbytné výslovně uvést druhy zvířat, u kterých mohou být rezidua přítomna, hladiny, které mohou být přítomné ve všech relevantních poživatelných tkáních získávaných z ošetřených zvířat (cílová tkáň), a povahu rezidua, které je relevantní pro sledování reziduí (indikátorové reziduum).
(4) Pro kontrolu reziduí, jak je stanoveno v odpovídajících právních předpisech Společenství, musí být maximální limity reziduí obecně stanoveny pro cílové tkáně jater nebo ledvin; játra a ledviny jsou však často z jatečně upravených těl, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, odstraňovány, a maximální limity reziduí proto musí být rovněž vždy stanoveny i pro svalovou tkáň nebo tkáň tukovou.
(5) V případě veterinárních léčivých přípravků, které jsou určeny k použití u nosnic, u zvířat produkujících mléko nebo u včel, musí být maximální limity reziduí stanoveny rovněž pro vejce, mléko či med.
(6) Zásaditý salicylan hlinitý a omeprazol by měly být zařazeny do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90.
(7) Aby bylo možné dokončit vědecké studie, měly by být tulathromycin a fenvalerát zařazeny do přílohy III nařízení (EHS) č. 2377/90.
(8) Před tím, než toto nařízení vstoupí v platnost, musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, které mohou být nezbytné s ohledem na rozhodnutí o registraci příslušných veterinárních léčivých přípravků vydaná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES [3].
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy II a III nařízení (EHS) č. 2377/90 se tímto mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1938/2002
ze dne 30. října 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2273/93, kterým se stanoví intervenční centra pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Intervenční centra jsou stanovena v příloze nařízení Komise (EHS) č. 2273/93 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1792/2001 [4]. Některé členské státy požádaly o změnu této přílohy a těmto žádostem by se mělo vyhovět.
(2) Nařízení (EHS) č. 2273/93 by proto mělo být pozměněno.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (EHS) č. 2273/93 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1947/2002
ze dne 31. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 3223/94 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 32 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Belgické a italské orgány informovaly Komisi, že Antverpy a Bologna nejsou nadále reprezentativními dovozními trhy pro ovoce a zeleninu. Tyto trhy je proto třeba vyškrtnout ze seznamu v čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 3223/94 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 453/2002 [4].
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 3223/94 se mění takto:
1. První odrážka se nahrazuje tímto:
"— Belgické království a Lucemburské velkovévodství: Brusel,".
2. Osmá odrážka se nahrazuje tímto:
"— Italská republika: Milán,".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1948/2002
ze dne 31. října 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 548/75, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zařazování vývozních náhrad v odvětví rýže do nabídkového řízení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 411/2002 [2], a zejména na čl. 13 odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zkušenosti z posledních hospodářských let ukázaly, že by nařízení Komise (EHS) č. 584/75 ze dne 6. března 1975, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro zařazování vývozních náhrad v odvětví rýže do nabídkového řízení [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 299/95 [4], mělo být pozměněno.
(2) Při zachování anonymity by všichni účastníci měli být označeni čísly, aby bylo jasné, kteří z nich předložili více nabídek, a na jakou úroveň se tyto nabídky vztahují.
(3) Pro účely přesnější správy vybraných množství by měl být stanoven koeficient pro výběr množství pro nabídky předložené na úrovni maximální náhrady, přičemž je povoleno, aby hospodářské subjekty stanovily minimální vybrané množství, a pokud nabídka tohoto množství nedosáhne, nebude považována za předloženou.
(4) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 584/75 se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 2 se vkládá nový text, který zní:
"a případně
e) v případě, kdy Komise stanoví koeficient pro výběr množství zařazených do nabídkového řízení v souladu s článkem 5, je minimální množství takové, že pokud vybrané množství tohoto množství nesáhne, nabídka nebude považována za předloženou.";
2. ustanovení čl. 4 odst. 2 se nahrazuje tímto:
"2. Jednotlivým účastníkům se přidělí čísla pro týdenní nabídková řízení.
Čísla se pro každé týdenní nabídkové řízení přidělí náhodně a nezávisle.
Nabídky se rozdělí podle čísel jednotlivých účastníků a neprodleně se sdělí Komisi.";
3. v čl. 5 odst. 2 se vkládá nová věta, která zní: "Stanovení nabídek předložených na úrovni maximální náhrady lze doplnit stanovením koeficientu pro výběr nabízených množství. Takové stanovení se provede postupem podle odstavce 1.";
4. v článku 7 se vkládá nový text, který zní:
"c) nabídka se nepovažuje za podanou podle článku 2;
d) Komise stanoví koeficient pro výběr nabídky.
Uvolněná částka odpovídá množství, které nebylo vybráno."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1964/2002
ze dne 4. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1019/2002 o obchodních normách pro olivový olej
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména na článek 35a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 12 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1019/2002 [3] stanoví, že uvedené nařízení se použije ode dne 1. listopadu 2002, s výjimkou produktů, které byly v souladu s právními předpisy vyrobeny a označeny etiketami v Evropském společenství nebo dovezeny do Evropského společenství a propuštěny do volného oběhu před 1. srpnem 2002.
(2) Bylo shledáno, že balírny mají problémy se zaváděním nových požadavků na označování vzhledem k množství etiket, které již měly připravené, a s ohledem na trvanlivost produktů z olivového oleje, které mohou zůstat v obchodní síti.
(3) Někteří producenti mají navíc těžkosti s přizpůsobením se požadavkům článku 2 nařízení 1019/2002, podle něhož mají produkty balit do malých balení s vhodným závěrem a označovat je etiketami v souladu s články 3 až 6 uvedeného nařízení.
(4) V zájmu poskytnutí nezbytného času na přizpůsobení se novým pravidlům balení a označování etiketami je třeba prodloužit období na přizpůsobení uvedené v čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1019/2002.
(5) Nařízení (ES) č. 1019/2002 je třeba náležitě změnit.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1019/2002 se nahrazuje tímto:
"2. Použije se ode dne 1. listopadu 2002, s výjimkou článků 2, 3, 5 a 6, které se použijí ode dne 1. listopadu 2003.
Článek 11 se použije ode dne 1. července 2002.
Produkty, které však byly v souladu s právními předpisy vyprodukovány a označeny etiketami
Nařízení Komise (ES) č. 1965/2002
ze dne 4. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1334/2002, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1638/98, pokud jde o programy činnosti organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv na hospodářské roky 2002/03 a 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], ve znění nařízení (ES) č. 1513/2001 [2], a zejména s ohledem na čl. 4a odst. 3 první pododstavec druhou odrážku uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1873/2002 ze dne 14. října 2002, kterým se stanoví limity pro financování Společenstvím, pokud jde o programy činnosti uznaných organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv podle nařízení (ES) č. 1638/98, a kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 136/66/EHS [3], a zejména s ohledem na čl. 3 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro účely financování Společenstvím stanovené článkem 4a nařízení (ES) č. 1638/98 byla nařízením Komise (ES) č. 1334/2002 [4] stanovena pravidla pro uznávání organizací hospodářských subjektů a programů jejich činnosti v odvětví oliv pro hospodářské roky 2002/03 a 2003/04.
(2) Článek 2 nařízení (ES) č. 1873/2002 stanoví limity pro financování Společenstvím pro všechny programy činnosti podle článku 4a nařízení (ES) č.
1638/98. Komise by měla stanovit limity pro každý program činnosti, aby podpořila vyvážené rozdělení finančních prostředků mezi čtyři programy stanovené v uvedeném článku.
(3) Je třeba stanovit lhůty podle článku 3 nařízení (ES) č. 1873/2002 slučitelné s omezeními při fungování režimu.
(4) Nařízení (ES) č. 1334/2002 je třeba patřičně změnit.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1334/2002 se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
Přidělování financování Společenstvím
1. Maximální výši financování Společenstvím pro hospodářské roky 2002/03 a 2003/04, jež může být podle článku 2 nařízení (ES) č. 1873/2002 přidělena na způsobilé činnosti organizací hospodářských subjektů v odvětví oliv, lze v členských státech kumulovat pro účely programů uvedených v článku 5 tohoto nařízení.
2. Na úrovni jednotlivých členských států je pro každý program činnosti k dispozici minimální procentní podíl na maximální výši financování Společenstvím, stanovený podle článku 2 nařízení (ES) č.
1873/2002 takto:
- 15 % na opatření k sledování, řízení a správě odvětví olivového oleje a stolních oliv a jejich trhů,
- 15 % na opatření ke zmírnění dopadů pěstování oliv na životní prostředí,
- 15 % na opatření ke zlepšení kvality produkce olivového oleje a stolních oliv,
- 10 % na opatření k systému zpětného vyhledávání, certifikace a ochrany jakosti olivového oleje a stolních oliv pod dohledem správních orgánů jednotlivých členských států.
3. Jestliže celková výše financování Společenstvím požadovaná pro všechny programy schválené v členském státě v konkrétní oblasti činnosti nedosahuje výše minimálního procentního podílu uvedeného v odstavci 2, přidělí se rozdíl mezi těmito částkami, pokud budou dodrženy podmínky podle článku 3 nařízení (ES) č. 1873/2002, na podporu produkce olivového oleje uvedenou v článku 5 nařízení č. 136/66/EHS."
2. V článku 11
a) se vkládá nový odstavec 1a, který zní:
"1a. Nejpozději dnem 28. února 2003 oznámí členské státy Komisi svá rozhodnutí pro každý z hospodářských roků 2002/03 a 2003/04, pokud jde o odchylku od čl. 20d odst. 1 nařízení č. 136/66/EHS stanovenou článkem 3 nařízení (ES) č. 1873/2002.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Nejpozději dnem 30. června 2003 oznámí členské státy Komisi svá rozhodnutí pro každý z hospodářských roků 2002/03 a 2003/04, pokud jde o odchylku od čl. 5 odst. 9 nařízení č. 136/66/EHS stanovenou článkem 3 nařízení (ES) č. 1873/2002.
Nejpozději dnem 30. června 2003 předají členské státy Komisi údaje o uznaných organizacích hospodářských subjektů v odvětví oliv a programy činnosti a podrobné údaje o nich (podle typů organizací producentů uvedených výše v článku 2 a podle produkčních zón), jakož i údaje o finančních částkách zadržených podle čl. 4a odst. 1 nařízení (ES) č. 1638/98 v hospodářských rocích 2002/03 a 2003/04 (rozčleněných podle programů činnosti)."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1970/2002
ze dne 4. prosince 2002,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 3051/95 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [1], ve znění nařízení Komise (ES) č. 179/98 [2] a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 3051/98 stanoví, že podniky a členské státy musí dodržovat Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti přijatý Mezinárodní námořní organizací (IMO) prostřednictvím rezoluce shromáždění A.741 (18) ze dne 4. listopadu 1993 s ohledem na osobní lodě typu ro-ro plující z přístavů členských států Společenství nebo do nich.
(2) V zájmu zajistit jednotné provedení tohoto předpisu obsahuje nařízení (ES) č. 3051/95 ustanovení určená pro správy, která vycházejí z pokynů pro uplatňování tohoto předpisu správami, přijatých IMO prostřednictvím rezoluce shromáždění A.788 (19) ze dne 23. listopadu 1995.
(3) Tyto rezoluce IMO byly IMO změněny prostřednictvím rezoluce MSC.104 (73) přijaté dne 5. prosince 2000 a rezoluce A.913 (22) přijaté dne 29. listopadu 2001.
(4) Je nezbytné zohlednit vývoj na mezinárodní úrovni zavedením podrobných pravidel týkajících se vydávání osvědčení a ověřování.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 12 směrnice Rady 93/75/EHS [3], naposledy pozměněné směrnicí Komise 98/74/ES [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 3051/95 se mění takto:
1. V článku 2 se písmeno e) nahrazuje tímto: "e) "předpisem ISM". rozumí Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti lodí a pro zabránění znečištění, přijatý Mezinárodní námořní organizací na základě rezoluce jejího shromáždění A.741 (18) ze dne 4. listopadu 1993, ve znění rezoluce IMO MSC.104 (73) ze dne 5. prosince 2000, a připojený k tomuto nařízení;".
2. V článku 2 se písmeno h) nahrazuje tímto: "h) "osvědčením o řízení bezpečnosti". rozumí osvědčení vydané lodím typu ro-ro v souladu s odstavcem 13.7 předpisu ISM;".
3. V článku 4 se odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Všechny společnosti jsou povinny vyhovět všem ustanovením odstavců 1.2 až 13.1 a odstavce 13.6 předpisu ISM, jako by byla závazná, aby jejich plavidla mohla provozovat linkovou dopravu do přístavu členského státu Společenství nebo z něj."
4. V článku 5 se odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Členské státy vyhoví ve vztahu ke společnostem a lodím typu ro-ro odstavcům 13.2, 13.3, 13.4, 13.5, 13.7 až 13.11, 14 a 16 předpisu ISM, jako by byly závazné."
5. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1972/2002
ze dne 5. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 384/96 [1] Rada přijala společná pravidla o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství.
(2) Pro účely stanovení dumpingu je účelné přesněji určit, za jakých podmínek lze považovat strany ve spojení.
Článek 143 nařízení Komise (EHS) 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], obsahuje definici, která odráží definici stanovenou v článku 15.4 Dohody o provádění článku VII Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 [3].
3 nařízení (ES) č. 384/96 mimo jiné stanoví, že pokud prodeje obdobného výrobku nepřipouštějí z důvodu zvláštní situace na trhu přiměřené srovnání, měla by být určena běžná hodnota obdobného výrobku podle výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky za prodejní, správní a režijní náklady a za zisky nebo podle cen platných při vývozu do vhodné třetí země v běžném obchodním styku, pokud jsou tyto ceny reprezentativní.
Bylo by vhodné v zájmu jistoty objasnit, jaké okolnosti mohou být považovány za zvláštní situaci na trhu, ve které prodej obdobných výrobků neumožňuje přiměřené srovnání.
Takové okolnosti mohou například nastat v důsledku výměnného obchodu a jiných nekomerčních zpracovatelských dohod nebo jiných tržních překážek.
V důsledku toho tržní signály nemusí řádně odrážet nabídku a poptávku, což naopak může mít dopad na příslušné náklady a ceny a může také mít za následek to, že domácí ceny nejsou v souladu se světovými tržními cenami nebo cenami na jiných reprezentativních trzích.
Jakékoli objasnění podané v této souvislosti nemůže být samozřejmě vyčerpávající vzhledem k velkému počtu možných zvláštních situací na trhu, které nedovolují přiměřené srovnání.
2 odst.5 nařízení (ES) č. 384/96 účetní evidence přiměřeně neodráží náklady spojené s výrobou a prodejem daného výrobku zejména v situacích, kdy prodej obdobných výrobků z důvodu zvláštní situace na trhu neumožňuje přiměřené srovnání.
Za takových okolností by příslušné údaje měly být opatřeny z jiných zdrojů, které nejsou ovlivněny takovými deformacemi.
Takovými zdroji mohou být náklady jiných výrobců nebo vývozců v téže zemi nebo, pokud takové údaje nejsou k dispozici nebo je nelze použít, jakýkoli jiný rozumný základ zahrnující údaje z jiných reprezentativních trhů.
Relevantní údaje mohou být použity buď pro úpravu některých účetních položek dané strany nebo, pokud to není možné, pro stanovení nákladů dané strany.
(5) Článek 2 odst. 7 nařízení (ES) č. 384/96 ve znění pozdějších předpisů, zejména nařízení (ES) č. 905/98 [4] a nařízení (ES) č. 2238/2000 [5] stanovuje, že v případě dovozů z Ruské federace se běžná hodnota určí v souladu s pravidly platnými v zemích s tržním hospodářstvím, pokud se prokáže, že při výrobě nebo prodeji daného obdobného výrobku převažují pro výrobce nebo více výrobců podmínky tržního hospodářství. Se zřetelem k velmi významnému pokroku učiněnému v Rusku v zavádění podmínek tržního hospodářství, který byl uznán v závěrech vrcholné schůzky mezi Ruskem a Evropskou unií ze dne 29. května 2002, je třeba umožnit, aby se běžná hodnota pro ruské vývozce a výrobce určovala v souladu s ustanoveními čl. 2 odst. 1 až 6 nařízení (ES) č. 384/96.
(6) Podle čl. 2 odst. 10 písm. i) nařízení (ES) č. 384/96 se úpravy běžné hodnoty a vývozní ceny provedou, pokud se vyplácejí provize. V zájmu jasnosti je vhodné uvést, v souladu s obvyklou praxí Komise a Rady, že takové úpravy by měly být rovněž provedeny, i když strany nejednají na základě vztahů zmocnitel – obchodní zástupce, avšak dosahují stejného hospodářského výsledku tím, že vystupují jako kupující a prodávající.
(7) Nařízení (ES) č. 384/96 neuvádí kritéria, podle kterých pro vývozce, pro kterého je běžná hodnota stanovena podle čl. 2 odst. 7 písm. a), může být určena individuální celní sazba vypočtená srovnáním této běžné hodnoty s individuálními vývozními cenami vývozce. V zájmu průhlednosti a právní jistoty je třeba stanovit jasná kritéria pro přiznání takového individuálního zacházení. K vývozním cenám vývozců, na které se vztahuje čl. 2 odst. 7 písm. a) nařízení (ES) č. 384/96, lze proto přihlížet, pokud jsou vývozní činnosti společnosti volně vymezeny, pokud vlastnictví a řízení společnosti jsou dostatečně nezávislé a pokud státní intervence není takového rozsahu, aby umožňovala obcházení individuálních antidumpingových opatření. Takové individuální zacházení může být například přiznáno vývozcům, u kterých lze prokázat na základě odůvodněných žádostí, že v případě plného nebo částečného zahraničního vlastnictví daných firem nebo společných podniků (joint ventures) mohou svobodně repatriovat základní kapitál a zisky; že vývozní ceny a množství a prodejní a dodací podmínky byly svobodně určeny a že převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů. Mělo by být rovněž prokázáno, že většinu akcií vlastní soukromé osoby a že státní úředníci zasedající ve správní radě nebo zastávají klíčové řídící funkce jsou buď v menšině nebo že společnost je dostatečně nezávislá na státní intervenci.
(8) Podle čl. 18 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 musí být v případě použití dostupných informací údaje přezkoumány na základě informací z více zdrojů. Mělo by se stanovit, že takovými zdroji mohou být případně také údaje o světovém trhu nebo jiných reprezentativních trzích.
(9) V zájmu právní jistoty by se tyto změny měly uplatnit co možná nejdříve pro všechna nová šetření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 384/96 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní: "V rámci šetření otázky, zda jsou dvě strany ve spojení, je možné použít výklad podle definice "osob ve spojení" uvedené v článku 143 nařízení Komise (EHS) 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6]."
2. V čl. 2 odst. 3 se vkládá nová věta, která zní: "Za zvláštní situaci na trhu daného výrobku ve smyslu předešlé věty lze mimo jiné považovat případy, kdy ceny jsou uměle nízké, kdy jde o významný výměnný obchod nebo kdy jde o nekomerční zpracovatelské dohody;".
3. V čl. 2 odst. 5 se za první větu vkládá nová věta, která zní: "Pokud náklady spojené s výrobou a prodejem šetřeného výrobku nejsou přiměřeně podchyceny v účetních záznamech dané strany, upraví se nebo se stanoví na základě nákladů jiných výrobců nebo vývozců v téže zemi nebo, pokud takové informace nejsou k dispozici nebo je nelze použít, na jakémkoli jiném přijatelném základě včetně informací z jiných reprezentativních trhů."
4. V čl. 2 odst. 7 písm. b) se v první větě zrušují slova "Ruská federace".
5. V čl. 2 odst. 10 písm. i) se doplňuje nová věta, která zní: "Termínem "provize". se rozumí obchodní přirážky obchodníka k cenám výrobku nebo obdobného výrobku, pokud tento obchodník plní funkce obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize;".
6. V článku 9 se odstavec 5 nahrazuje tímto: "5. Antidumpingové clo se uloží vždy v přiměřené výši bez diskriminace na dovozy výrobků nezávisle na jejich původu, pokud byl zjištěn dumping a způsobení újmy, s výjimkou dovozů krytých závazky podle tohoto nařízení. V nařízení o uložení cla se clo stanoví pro každého dodavatele nebo, není-li to proveditelné, jakož i obecně v případech podle čl. 2 odst. 7, pro danou dodavatelskou zemi.
V případě použití čl. 2 odst. 7 písm. a) se však stanoví individuální clo pro vývozce, kteří prokáží na základě řádně odůvodněných žádostí, že:
a) v případě plného nebo částečného zahraničního vlastnictví daných podniků nebo společných podniků (joint ventures) mohou svobodně repatriovat základní kapitál a zisky;
b) vývozní ceny a množství a prodejní a dodací podmínky byly svobodně určeny;
c) většinu akcií vlastní soukromé osoby a státní úředníci zasedající ve správní radě nebo zastávají klíčové řídící funkce jsou buď v menšině nebo společnost je dostatečně nezávislá na státní intervenci;
d) převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů; a
e) státní intervence není takového rozsahu, aby umožňovala obcházení individuálních antidumpingových opatření."
7. V čl. 18 odst. 5 se doplňuje nová věta, která zní: "Tyto informace mohou případně obsahovat relevantní údaje týkající se světového trhu nebo jiných reprezentativních trhů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 1973/2002
ze dne 5. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2026/97 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 113 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 2026/97 [1] přijala Rada společná pravidla ochrany před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství.
(2) Článek 6 nařízení (ES) č. 2026/97 stanoví určité základní zásady pro výpočet výhody vzniklé příjemci, včetně obvyklých podmínek převládajících na trhu, podle nichž je výhoda stanovena.
Je účelné upřesnit, jak postupovat v případech, kdy v dané zemi takové obvyklé podmínky převládající na trhu neexistují.
Za takové situace by měly být srovnatelné ukazatele stanoveny úpravou podmínek převládajících v dané zemi na základě činitelů, které v uvedené zemi skutečně existují.
Není-li to možné, mimo jiné proto, že odpovídající ceny nebo náklady neexistují nebo jsou nespolehlivé, pak je třeba stanovit vhodný srovnávací základ podle podmínek na jiných trzích.
(3) Článek 4 nařízení (ES) č. 2026/97 stanoví, že některé subvence na ochranu životního prostředí, výzkumné činnosti a rozvoj regionů jsou nenapadnutelné.
Kromě toho čl. 10 odstavce 5 a 6 uvedeného nařízení stanoví, že může být zahájeno šetření, aby bylo zjištěno, zda jsou subvence skutečně nenapadnutelné, a že šetření nemá být zahajováno, pokud by se týkalo určitých nenapadnutelných subvencí.
Odpovídající ustanovení v Dohodě WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních měla pozbýt účinnosti dnem 31. prosince 1999, pokud členové WTO nerozhodnou jinak.
Takové rozhodnutí nebylo přijato a proto se odpovídající opatření dále neuplatní.
Proto je třeba prověřit, zda by ustanovení o nenapadnutelných subvencích uvedená v nařízení (ES) č. 2026/97 měla být zachována.
Významní obchodní partneři Společenství již tato ustanovení ve svých šetřeních o vyrovnávacích clech nepoužívají.
Vzhledem k tomuto vývoji a v zájmu zachování rovnováhy mezi právy a povinnostmi v rámci uvedené dohody WTO by se ustanovení o nenapadnutelných subvencích uvedená v nařízení (ES) č. 2026/97 měla zrušit.
(4) Podle čl. 28 odst. 5 nařízení (ES) č. 2026/97 v případě použití dostupných informací musí být tyto ověřeny na základě informací z různých zdrojů. Považuje se za užitečné uvést, že takové zdroje mohou podle potřeby čerpat z údajů týkajících se světového trhu nebo jiných reprezentativních trhů.
(5) V zájmu právní jistoty by se tyto změny měly uplatnit co možná nejdříve pro všechna nová šetření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2026/97 se mění takto:
1. V článku 6 písm. d) se doplňují nový text a body, které zní: "Neexistují-li pro dané výrobky nebo služby v zemi dodání výrobků, poskytnutí služeb nebo nákupu výrobků žádné obvyklé podmínky převládající na trhu, kterých by bylo možno použít jako přiměřeného základu pro srovnání, platí toto:
i) podmínky převládající v dané zemi se na základě skutečných nákladů, cen a dalších činitelů, které jsou v dané zemi dostupné, upraví o přiměřenou hodnotu odrážející běžné tržní podmínky, nebo
ii) se případně použijí podmínky převládající na trhu jiné země nebo na světovém trhu, které jsou pro příjemce dostupné."
2. Článek 4 a čl. 10 odst. 5 a 6 se zrušují.
3. V článku 28 odst. 5 se doplňuje nová věta, která zní: "U takových informací se může případně jednat o relevantní informace o světovém trhu nebo o jiných reprezentativních trzích."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1983/2002
ze dne 7. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2848/98, pokud jde o prováděcí pravidla k programu zpětného odkupu kvót v odvětví surového tabáku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 546/2002 [2], a zejména na články 14 a 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 36 nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1501/2002 [4], stanoví částky, na které mají nárok producenti, jejichž kvóty na sklizně 1999, 2000, 2001 a sklizně následující jsou odkoupeny v rámci programu zpětného odkupu kvót.
(2) Množství zpětně odkoupená podle jednotlivých skupin odrůd byla od vstupu v platnost opatření pro sklizeň 1999 velmi malá.
Současná prováděcí pravidla neumožňují splnit cíle stanovené za účelem racionalizace produkce, protože u některých skupin odrůd se i nadále vyskytují velké problémy s odbytem a producentům jsou za ně vypláceny jen velmi nízké ceny.
(3) Aby se toto opatření stalo přitažlivějším, je nezbytné počínaje sklizní 2002 významně zvýšit ceny za zpětný odkup pro skupiny odrůd III a V a v menší míře i pro ostatní skupiny odrůd a prodloužit období vyplácení této ceny za zpětný odkup.
(4) Rovněž je nutné vyžadovat od producentských členských států, aby zajistily řádné zveřejnění podmínek zpětného odkupu a stanovily lhůtu pro vyplácení cen za zpětný odkup producentům.
(5) Většina producentů tabáku má velmi nízké produkční kvóty, jejichž hospodářská životaschopnost je mimořádně nejistá, zejména pokud jde o tabák, který se prodává za mimořádně nízké ceny.
Je nutné učinit tento program přitažlivějším pro malé producenty tím, že budou ceny za zpětný odkup upraveny v závislosti na velikosti produkční kvóty, aby se producentům usnadnila přeměna jejich produkce.
(6) S cílem poskytnout producentům, kteří mají zájem prodat své kvóty na sklizeň 2002, dostatek času na rozhodnutí, je nutné posunout pro uvedený sklizňový rok konečný termín pro oznámení jejich rozhodnutí opustit odvětví.
(7) Je nutné změnit nařízení (ES) č. 2848/98.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2848/98 se mění takto:
1. Článek 36 se nahrazuje tímto: "Článek 36
1. Producenti, jejichž kvóty na sklizně 1999 a 2000 byly zpětně odkoupeny, mají při vyplácení prémií na tři sklizně následující po sklizni, ve které byly jejich kvóty zpětně odkoupeny, nárok na roční vyplácení částek uvedených v příloze VII oddíle A.
Producenti, jejichž kvóty na sklizeň 2001 byly zpětně odkoupeny, mají při vyplácení prémií na tři sklizně následující po sklizni, ve které byly jejich kvóty zpětně odkoupeny, nárok na roční částku rovnající se procentní sazbě prémie podle čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2075/92, která platí pro surový tabák vyprodukovaný v příslušném sklizňovém roce. Příslušná procentní sazba je uvedena v příloze VII oddíle B.
Aniž jsou dotčeny budoucí změny, mají producenti, jejichž kvóty na sklizně 2002 a 2003 byly zpětně odkoupeny, při vyplácení prémií na pět sklizňových roků následujících po roce, ve kterém byly jejich kvóty zpětně odkoupeny, nárok na roční částku rovnající se procentní sazbě prémie uvedené v tabulkách přílohy VII oddíle C. Tyto částky se vyplácejí každý rok do 31. května.
2. Odchylně od odstavce 1 mají producenti, jejichž kvóty na sklizně 2001 a 2002 byly zpětně odkoupeny a kteří jsou držiteli těchto kvót až od roku 2001 a 2002, při vyplácení prémií na tři následující sklizně nárok na vyplácení stejných částek jako na sklizeň 1999.
3. Členské státy zveřejní podmínky zpětného odkupu kvót." 2. V článku 55 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Odchylně od čl. 35 odst. 1 a 2 se konečný termín 1. listopadu 2002 pro sklizeň 2002 posouvá na 1. prosince 2002 a odchylně od odstavce 3 stejného článku se období dvou měsíců zkracuje na jeden měsíc."
3. Příloha tohoto nařízení se přikládá jako příloha VII.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1991/2002
ze dne 8. října 2002,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 285 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 577/98 [4] stanoví minimální požadavky na výběrové šetření pracovních sil určené k získání srovnatelných statistických informací o úrovni, struktuře a vývoji zaměstnanosti a nezaměstnanosti v členských státech.
(2) Urychlené provádění průběžného výběrového šetření pracovních sil všemi členskými státy, které vyžaduje nařízení (ES) č. 577/98, bylo považováno za prioritní akci v akčním plánu o statistických požadavcích hospodářské a měnové unie schváleném Radou dne 19. ledna 2001.
(3) Od vstupu nařízení (ES) č. 577/98 v platnost uplynula dostatečně dlouhá doba, která umožnila všem členským státům přijmout ustanovení a závazky potřebné k úplnému provedení uvedeného nařízení.
Avšak ne všechny členské státy přijaly taková ustanovení a závazky.
Proto by měla odchylka, která umožňuje členským státům omezit se na roční zjišťování, podléhat lhůtě.
(4) Opatření nezbytná k provádění nařízení (ES) č. 577/98 je třeba přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(5) Je proto třeba změnit nařízení (ES) č. 577/98.
(6) Výbor pro statistické programy zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [6], byl konzultován v souladu s článkem 3 uvedeného rozhodnutí,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení Rady (ES) č. 577/98 se mění takto:
1. V článku 1 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Zjišťováním se rozumí průběžné zjišťování poskytující čtvrtletní a roční výsledky; avšak během přechodného období nepřesahujícího rok 2002 smějí členské státy, které nejsou schopny průběžné zjišťování provést, provádět pouze roční zjišťování na jaře.
Odchylně se přechodné období prodlužuje
a) do roku 2003 v případě Itálie;
b) do roku 2004 v případě Německa za předpokladu, že Německo předloží náhradní čtvrtletní odhady hlavních souhrnných ukazatelů výběrového šetření pracovních sil a roční průměrné odhady některých stanovených souhrnných ukazatelů výběrového šetření pracovních sil."
2. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Postup 1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy zřízený článkem 1 rozhodnutí Rady č. 89/382/EHS, Euratom [7].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES [8] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Lhůta uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 1997/2002
ze dne 8. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 296/96 o údajích předávaných členskými státy a o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 a čl. 7 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2], stanoví, že rozpočet bude sestaven a prováděn v eurech a že účty budou předkládány v eurech.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 296/96 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1934/2001 [4] je třeba změnit tak, aby bylo uvedeno v soulad s tímto novým ustanovením.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čl. 4 odst. 1a) nařízení (ES) č. 296/96 se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 1999/2002
ze dne 8. listopadu 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2019/93 pro zvláštní režim podpor pro vinice ve prospěch menších ostrovů v Egejském moři
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 442/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) článek 9 nařízení (EHS) č. 2019/93 stanoví zvláštní opatření ve formě paušální podpory na hektar pro zachování obdělávání vinic za účelem produkce jakostních vín s. o. v tradičních pěstitelských oblastech na menších ostrovech v Egejském moři.
(2) Paušální podpora na hektar se poskytne pouze zájemcům, ať už jde o seskupení nebo organizaci producentů, kteří předloží opatření ke zlepšení jakosti vína podle programu schváleného příslušnými orgány.
(3) Ustanovením čl. 1 odst. 8 nařízení (ES) č. 2019/93 se zrušuje podpora pro zrající jakostní likérová vína, protože byla tato vína shledána kvůli krátké době skladování jako nevhodná pro podmínky na ostrovech v Egejském moři.
(4) Měla by být stanovena pravidla pro správu tohoto režimu a sledování podmínek stanovených Radou.
(5) V zájmu právní jasnosti by mělo být zrušeno nařízení Komise (EHS) č. 3112/93 [3].
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tímto nařízením se stanoví prováděcí pravidla k článku 9 nařízení (EHS) č. 2019/93, ve znění nařízení Rady (ES) č. 442/2002.
Článek 2
1. Paušální podpora na hektar za zachování obdělávání vinic za účelem produkce jakostních vín s.o. stanovená v článku 9 nařízení (ES) č. 2019/93 se poskytuje na žádost seskupení nebo organizace producentů pro plochy osázené odrůdami révy vhodnými k produkci jakostních vín s. o.
2. Seskupeními producentů se rozumějí seskupení uvedená v článku 39 nařízení (ES) č.
1493/1999. Řecké orgány stanoví kritéria, která musejí seskupení producentů splňovat, aby jim byla poskytnuta uvedená podpora, a oznámí je Komisi.
Článek 3
1. Žádosti o podporu na hektar předkládají zájemci příslušným řeckým orgánům v období, které tyto orgány určí, nejpozději však do 1. května každého roku pro následující hospodářský rok.
Pro hospodářský rok 2002/03 se však žádosti předkládají nejpozději 31. prosince 2002.
2. Žádosti o podporu obsahují alespoň tyto údaje:
a) adresu seskupení nebo organizace producentů;
b) plochu obdělávanou za účelem produkce jakostních vín s. o. v hektarech a arech spolu s katastrálním číslem parcely nebo jiným označením, které subjekt odpovědný za kontrolu ploch uznal za rovnocenné;
c) použité odrůdy révy;
d) odhad sklizně.
Článek 4
Poté, co příslušný řecký orgán stanoví, že seskupení nebo organizace producentů provedly opatření ke zlepšení jakosti vína podle schváleného programu, vyplatí podporu před 1. dubnem hospodářského roku, na který je podpora poskytována.
Článek 5
Příslušný řecký orgán sdělí nejpozději do 30. dubna Komisi plochy, pro které byly podány žádosti o podporu, a skutečně vyplacené podpory.
Článek 6
1. Příslušný řecký orgán přijme všechna nezbytná opatření, aby zajistil, že podmínky pro poskytnutí podpory stanovené tímto nařízením jsou splněny.
2. Žádosti o podporu se kontrolují způsobem, kterým lze spolehlivě ověřit splnění požadovaných podmínek.
Příslušný řecký orgán určí podle povahy podpůrného opatření metodu a prostředky pro provedení kontroly a příjemce podpory, kteří mají být zkontrolováni.
Ve všech vhodných případech použije příslušný řecký orgán registr vinic a integrovaný administrativní a kontrolní systém zavedený nařízením (EHS) č. 3508/92.
3. Kontroly zahrnují administrativní kontroly a kontroly na místě.
4. Administrativní kontroly se provádějí vyčerpávajícím způsobem a ve vhodných případech zahrnují křížové kontroly na základě údajů integrovaného administrativního a kontrolního systému, aby se předešlo neoprávněnému dvojímu poskytnutí podpory.
5. Na základě rozboru rizika provedou vnitostátní orgány kontroly na místě odběrem vzorků, jejichž předmětem bude počet žádostí o podporu představující nejméně 5 % ploch, jimž je poskytována podpora.
6. Příslušný řecký orgán stanoví režim sankcí za porušení sjednaných závazků, jakož i vhodná ustanovení pro takový případ, a přijme všechna nezbytná opatření pro jejich provedení.
Sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
7. Použije se článek 8 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [4] o financování společné zemědělské politiky.
Článek 7
Zrušuje se nařízení (ES) č. 3112/93.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2004/2002
ze dne 8. listopadu 2002
o postupu určování obsahu masa a tuku v některých výrobcích z vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1365/2000 [2], a zejména na čl. 13 odst. 12 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 969/2002 [4], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3846/87 ze dne 17. prosince 1987, kterým se zavádí nomenklatura zemědělských produktů pro vývozní náhrady [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1007/2002 [6], stanoví nomenklaturu zemědělských produktů pro vývozní náhrady na základě kombinované nomenklatury.
(2) V zájmu jednotného používání nomenklatury v odvětví vepřového masa uvedené v příloze nařízení (EHS) č. 3846/87 je třeba přijmout ustanovení pro zařazení produktů do kódů produktů 160241109110, 160241109130, 160242109110, 160242109130 a 160249199130.
(3) Je nutné stanovit postup určování hmotnostních procent masa a tuků.
(4) Nařízení Komise (EHS) č. 1583/89 ze dne 7. června 1989 o postupu určování obsahu masa a tuku v některých výrobcích z vepřového masa [7] stanoví postup určování hmotnostních procent masa a tuků.
Popis výrobků, na které odkazuje uvedené nařízení, však již neodpovídá skutečnosti a je ho proto třeba změnit.
Při provádění této změny je třeba využít této příležitosti a nově vypracovat příslušná pravidla a nové znění založit na článku 37 Smlouvy, protože se týká výhradně jednotného používání nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky Řídícího výboru pro vepřové maso a Výboru pro celní kodex, která výbory zaujaly v rámci svých příslušných oblastí odpovědnosti,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Hmotnostní procenta masa a tuku v produktech kódů produktů 160241109110, 160241109130, 160242109110, 160242109130 a 160249199130 nomenklatury uvedené v příloze nařízení (EHS) č. 3846/87 se určí postupem popsaným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 1583/89 se zrušuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2010/2002
ze dne12. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1799/2001, kterým se stanoví obchodní norma pro citrusové plody
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1799/2001 [3], ve znění nařízení (ES) č. 453/2002 [4], upravuje ustanovení o jakosti, velikosti, obchodní úpravě a označování citrusových plodů.
(2) Norma pro citrusové plody, doporučená Evropskou hospodářskou komisí Spojených národů, byla nedávno pozměněna a obsahuje možnost kusového balení plodů, nová ustanovení o jednotné velikosti a možnost balit citrusové plody různých druhů do téhož spotřebitelského balení.
(3) Mimoto je třeba objasnit některé platné předpisy.
Za prvé, k velikosti 1-X tradičně označované na trhu jako "1", je třeba stanovit alternativní možnosti označování.
Za druhé, minimální obsahy šťávy platící pro různé odrůdy pomerančů se aktualizují.
A nakonec, ukazuje se jako vhodné stanovit, že požadavky na označování, pokud jde o konzervační látky, se vztahují pouze na ošetření až po sklizni.
(4) Je proto nezbytné pozměnit nařízení (ES) č. 1799/2001.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1799/2001 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2012/2002
ze dne 11. listopadu 2002
o zřízení Fondu solidarity Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na třetí pododstavec článku 159 a na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V případě závažných katastrof by mělo Společenství ukázat svou solidaritu s obyvatelstvem postižených regionů poskytnutím finanční pomoci, aby tak přispělo k urychlenému návratu k běžným životním podmínkám v postižených regionech. Pomoc by měla být využívána především v případě přírodních katastrof.
(2) Stávající nástroje hospodářské a sociální soudržnosti jsou schopné financovat opatření na prevenci rizik a opravu poškozené infrastruktury.
Měl by však být stanoven rovněž doplňkový nástroj odlišný od stávajících nástrojů Společenství, který umožní Společenství jednat rychle a účinně za účelem co nejrychlejší pomoci při mobilizaci záchranných služeb pro okamžité potřeby obyvatel a přispění k brzké nápravě poškozené infrastruktury, takže bude moci dojít k obnově ekonomické aktivity v postižených regionech.
(3) Evropská unie by rovněž měla projevit solidaritu se státy, se kterými se v současné době jedná o přistoupení k Evropské unii.
Rozšíření oblasti působnosti tohoto nařízení na výše uvedené státy vyžaduje použití článku 308 Smlouvy.
(4) Pomoc Společenství by měla doplňovat opatření dotyčných států a pokrývat část veřejných výdajů na nápravu škod způsobených závažnou katastrofou.
(5) V souladu se zásadou subsidiarity by se pomoc v rámci tohoto nástroje měla omezit na závažné katastrofy většího rozsahu, které mají závažné důsledky pro životní podmínky, životní prostředí nebo hospodářství.
(6) "Závažnou katastrofou" ve smyslu tohoto nařízení by se měla rozumět jakákoli katastrofa alespoň v jednom z dotyčných států, jež má za následek významné škody vyčíslené finančně nebo jako procentní poměr hrubého národního důchodu (HND).
Pro umožnění intervencí v případě katastrof, jež jsou významné, avšak nedosahují požadovaných prahových hodnot, může být za zcela výjimečných okolností poskytnuta pomoc, pokud je stejnou katastrofou postižen sousední stát způsobilý pro podporu nebo pokud je větší část obyvatelstva určitého regionu zasažena katastrofou se závažnými a dlouhotrvajícími následky pro životní podmínky.
(7) Akce Společenství by neměla zbavovat odpovědnosti třetí osoby, jež jsou podle zásady "znečišťovatel platí" odpovědné za způsobené škody, nebo odrazovat členské státy a Společenství od preventivních opatření.
(8) Tento nástroj by měl umožnit rychlé rozhodování o závazku týkajícím se zvláštních finančních prostředků a jejich co nejrychlejší uvolnění.
Správní postupy by měly být odpovídajícím způsobem upraveny a omezeny na zcela nezbytné minimum.
Za tímto účelem byla dne 7. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí uzavřena interinstitucionální dohoda o financování Fondu solidarity Evropské unie, jež doplňuje interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu.
(9) Pro přijímající stát může být žádoucí, v rámci jeho ústavního, institucionálního, právního nebo finančního systému, zapojit regionální nebo místní orgány do uzavření dohody k provedení rozhodnutí o příspěvku, přičemž přijímající stát zůstává za všech okolností odpovědný za provádění pomoci a řízení a kontrolu opatření podporovaných financováním ze strany Společenství.
(10) Prováděcí pravidla k tomuto nástroji je třeba upravit podle naléhavosti situace.
(11) Pro opatření financovaná tímto nástrojem by neměla být pro stejný účel poskytnuta podpora na základě nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti [5], nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [6], nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [7], nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci Maďarské republice a Polské lidové republice [8], nařízení Rady (ES) č. 1267/1999 ze dne 21. června 1999 o zřízení nástroje předvstupních strukturálních politik [9], nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [10], nařízení Komise (ES) č. 2760/98 ze dne 18. prosince 1998 o provádění programu přeshraniční spolupráce v rámci programu Phare [11], nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89 [12], nařízení Rady (ES) č. 555/2000 ze dne 13. března 2000 o provádění operací v rámci předvstupní strategie pro Kyperskou republiku a Republiku Malta [13] nebo nařízení Rady (ES) č. 2236/95 ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí [14]. Škoda nahrazená v rámci nástrojů Společenství nebo mezinárodních nástrojů pro náhradu zvláštních škod by neměla být zároveň hrazena tímto nástrojem.
(12) Při provádění finanční pomoci Společenství se vyžaduje maximální průhlednost a náležitá kontrola používání prostředků.
(13) Aby Společenství mělo možnost zasáhnout v případě více závažných katastrof ve stejném roce, je nutné obezřetné finanční řízení.
(14) Ve výjimečných případech a s ohledem na finanční prostředky dostupné v rámci tohoto nástroje v roce, v němž došlo ke katastrofě, je třeba přijmout ustanovení ohledně možných doplňkových příspěvků na základě tohoto nástroje, a to z prostředků pro následující rok.
(15) Měla by být stanovena lhůta pro použití poskytnuté finanční pomoci a přijímající státy by měly odůvodnit způsob použití získané pomoci.
Částka získané pomoci, jež je následně získána zpět od třetí osoby, nebo částka, která přesáhla konečné ohodnocení škod, by měla být vrácena.
(16) S ohledem na výjimečné okolnosti by měly mít nárok na pomoc v rámci tohoto nástroje státy zasažené katastrofami počínaje létem roku 2002.
(17) Aby se zajistila rychlá pomoc zemím zasaženým nedávnými povodněmi, je třeba urychleně přijmout tento nástroj; je proto nezbytné udělit výjimku z šestitýdenního období poskytnutého vnitrostátním parlamentům na posouzení podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvám o založení Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zřizuje se Fond solidarity Evropské unie (dále jen "fond"), aby Společenství mohlo rychle, účinně a pružně reagovat na nouzové situace podle podmínek tohoto nařízení.
Článek 2
1. Na žádost členského státu nebo státu, se kterým se jedná o přistoupení k Evropské unii (dále jen "přijímající stát"), může být pomoc z fondu uvolněna, pokud na jeho území dojde k závažné přírodní katastrofě s vážnými následky pro životní podmínky, životní prostředí nebo hospodářství v jednom nebo více regionech nebo v jednom nebo více státech.
2. "Závažnou katastrofou" ve smyslu tohoto nařízení se rozumí jakákoli katastrofa, jež má alespoň v jednom z uvedených států za následek škody v odhadované výši přesahující 3 miliardy eur v cenách roku 2002 nebo škody vyšší než 0,6 % hrubého národního důchodu (HND).
Ve výjimečných případech může sousední členský stát nebo stát, se kterým se jedná o přistoupení k Evropské unii, jež byly zasaženy stejnou katastrofou, rovněž získat pomoc z fondu.
Za výjimečných okolností, i když nejsou splněna kvantitativní kritéria stanovená v prvním pododstavci, může rovněž získat pomoc z fondu region, pokud byl postižen mimořádnou katastrofou, zejména přírodní, která zasáhla podstatnou část obyvatelstva, se závažnými a trvalými následky pro životní podmínky a hospodářskou stabilitu regionu.
Celková roční částka pomoci podle tohoto pododstavce se stanoví v maximální výši 7,5 % roční částky, kterou má fond k dispozici.
Zvláštní důraz se klade na vzdálené nebo izolované regiony, jako jsou ostrovní a nejvzdálenější regiony vymezené v čl. 299 odst.
2 Smlouvy. Komise co nejpečlivěji posoudí všechny žádosti, jež jí jsou podány na základě tohoto pododstavce.
Článek 3
1. Pomoc z fondu se poskytuje ve formě příspěvků.
Pro každou zjištěnou katastrofu obdrží přijímající stát jeden finanční příspěvek.
2. Cílem fondu je doplnit úsilí dotyčných států a uhradit část jejich veřejných výdajů, a to za účelem pomoci přijímajícím státům při provádění těchto základních záchranných opatření, podle typu katastrofy:
a) okamžitá obnova zničené infrastruktury a provozů v odvětví energetiky, vod a odpadních vod, telekomunikací, dopravy, zdravotnictví a vzdělávání;
b) poskytnutí dočasného ubytování a financování záchranných prací k zajištění okamžitých potřeb postiženého obyvatelstva;
c) okamžité zajištění ochranných zařízení a opatření na okamžitou ochranu kulturního dědictví;
d) okamžité vyčištění oblastí zasažených katastrofou včetně přírodních oblastí.
3. Platby z fondu jsou v zásadě omezeny na financování opatření na zmírnění nepojistitelných škod a budou získány zpět, jestliže jsou náklady na nápravu škody následně uhrazeny třetí osobou v souladu s článkem 8.
Článek 4
1. Dotčený členský stát může co nejdříve, nejpozději však do deseti týdnů od vzniku první škody způsobené katastrofou, podat Komisi žádost o pomoc z fondu, přičemž uvede veškeré dostupné informace týkající se mimo jiné
a) celkové škody způsobené katastrofou a jejího dopadu na dotyčné obyvatelstvo a hospodářství;
b) odhadované výše nákladů na opatření uvedená v článku 3;
c) jakýchkoli jiných finančních zdrojů Společenství;
d) jakýchkoliv jiných vnitrostátních nebo mezinárodních finančních zdrojů, včetně veřejného a soukromého pojistného, jež by mohlo přispět k vyrovnání nákladů na nápravu škod.
2. Na základě těchto informací a veškerých vysvětlení poskytnutých dotyčným státem Komise posoudí, zda jsou splněny podmínky pro uvolnění prostředků z fondu, a určí co nejdříve v rámci dostupných prostředků navrhovanou částku případné finanční pomoci.
K 1. říjnu každého roku by měla zůstat k dispozici alespoň jedna čtvrtina roční částky na pokrytí potřeb, které vzniknou do konce roku.
Komise zajistí spravedlivé posouzení žádostí podaných státy.
3. Komise předloží rozpočtovému orgánu návrhy potřebné ke schválení odpovídajících přidělených částek.
Tyto návrhy obsahují veškeré dostupné informace uvedené v odstavci 1 a veškeré další věcné informace, jež má Komise k dispozici, důkaz o splnění podmínek uvedených v článku 2 a odůvodnění navrhovaných částek.
4. Jakmile jsou uvedené částky rozpočtovým orgánem schváleny, přijme Komise rozhodnutí o poskytnutí finančního příspěvku, který bezodkladně vyplatí v jediné splátce přijímajícímu státu po podpisu dohody uvedené v článku 5.
5. Výdaj je způsobilý pro příspěvek ode dne uvedeného v odstavci 1.
Článek 5
1. Komise a přijímající stát uzavřou v souladu s ústavními, institucionálními, právními nebo finančními předpisy přijímajícího státu a Společenství dohodu k provedení rozhodnutí o poskytnutí finančního příspěvku.
Tato dohoda obsahuje zejména údaje o druhu a místě opatření, jež mají být z fondu financována.
2. Komise zajistí, aby závazky, jež přijaly členské státy v rámci tohoto nařízení, přijaly v rámci odpovídajících dohod a nástrojů i státy, se kterými se jedná o přistoupení k Evropské unii.
3. Odpovědnost za volbu jednotlivých opatření a provádění finanční pomoci podle dohody má přijímající stát, a to v souladu s podmínkami tohoto nařízení, rozhodnutí o poskytnutí finanční pomoci a dohody.
Přijímající stát vykonává tuto odpovědnost, aniž je tím dotčena odpovědnost Komise za plnění souhrnného rozpočtu Evropské unie, v souladu s ustanoveními finančního nařízení pro společnou nebo decentralizovanou správu.
Článek 6
1. Přijímající stát odpovídá za koordinaci příspěvku fondu na opatření uvedená v článku 3 na straně jedné s pomocí od Evropské investiční banky (EIB) a jiných finančních nástrojů Společenství na straně druhé.
2. Opatření, pro která je poskytnuta pomoc v rámci tohoto nařízení, nesmějí využívat pomoc z fondů a nástrojů upravovaných nařízeními (ES) č. 1164/94, (ES) č. 1260/1999, (ES) č. 1257/1999, (ES) č. 1267/1999, (ES) č. 1268/1999, (EHS) č. 3906/89, (ES) č. 2760/98, (ES) č. 555/2000 a (ES) č. 2236/95 a musí být v souladu s nařízením (ES) č. 1266/1999. Přijímající stát zajistí soulad s tímto ustanovením.
3. Škodu nahrazenou na základě nástrojů Společenství nebo mezinárodních nástrojů vztahujících se k náhradě zvláštních škod nelze zároveň hradit z fondu.
Článek 7
Opatření financovaná fondem musí být slučitelná s ustanoveními Smlouvy, a akty přijatými na jejím základě, s politikami a opatřeními Společenství a s nástroji předvstupní pomoci.
Článek 8
1. Finanční pomoc musí být použita do jednoho roku ode dne jejího vyplacení Komisí.
Část finanční pomoci, která nebyla použita v této lhůtě v souladu s podmínkami tohoto nařízení, vrátí přijímající státu Komisi.
Přijímající státy usilují o každou možnou náhradu od třetích osob.
2. Nejpozději do šesti měsíců po uplynutí lhůty jednoho roku ode dne výplaty finanční pomoci předloží přijímající stát zprávu o použití finanční pomoci s odůvodněním výdajů, ve kterém jsou uvedeny ostatní zdroje finanční pomoci pro dotyčná opatření, včetně vyplaceného pojistného a náhrady od třetích osob.
Zpráva podrobně popíše preventivní opatření zavedená nebo navržená členským státem za účelem omezení rozsahu škod a co možná nejúčinnějšího zabránění opakování podobné katastrofy.
Na konci tohoto postupu Komise ukončí pomoc prostřednictvím fondu.
3. Pokud jsou náklady na nápravu škod následně uhrazeny třetí osobou, Komise požaduje na přijímajícím státu náhradu odpovídající částky finanční pomoci.
Článek 9
Žádosti o finanční pomoc a rozhodnutí o poskytnutí pomoci z fondu a finanční dohoda, zprávy a jakékoli jiné související dokumenty jsou vyjádřeny v eurech.
Článek 10
1. Ve výjimečných případech a pokud zbývající dostupné finanční prostředky fondu v roce, kdy došlo ke katastrofě, nestačí k uhrazení částky pomoci považované rozpočtovým orgánem za nezbytnou, může Komise navrhnout čerpání chybějících prostředků z fondu pro následující rok.
Roční rozpočtový strop fondu v roce, kdy došlo ke katastrofě, a v roce následujícím, musí být za všech okolností dodržen.
2. V případě výrazně nižšího ohodnocení vzniklých škod zjištěného na základě nových skutečností Komise požaduje od přijímajícího státu náhradu odpovídající částky finanční pomoci.
Článek 11
Rozhodnutí o financování a veškeré dohody a smlouvy z nich vyplývající stanoví kontroly prováděné Komisí prostřednictvím Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) a kontroly na místě prováděné Komisí a Účetním dvorem vhodnými postupy.
Článek 12
Před 1. červencem předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o činnosti fondu v předcházejícím roce.
Tato zpráva obsahuje zejména informace podle článků 3, 4 a 8.
Článek 13
Odchylně od lhůty stanovené v čl. 4 odst. 1 členské státy a státy, se kterými se jedná o přistoupení k Evropské unii, jež byly postiženy katastrofami vymezenými v článku 2, mohou od 1. srpna 2002 žádat o pomoc z fondu do dvou měsíců ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 14
Rada přezkoumá toto nařízení na návrh Komise nejpozději do 31. prosince 2006.
Článek 15
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech
Nařízení Komise (ES) č. 2014/2002
ze dne 7. listopadu 2002
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 969/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu uvedeného nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu tří měsíců v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží, které vydaly celní orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohou být podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu tří měsíců.
Článek 3.
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění
Nařízení Komise (ES) č. 2040/2002
ze dne 15. listopadu 2002
o kontrolních opatřeních týkajících se dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze Syrské arabské republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 517/94 ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu textilních výrobků pocházejících z některých třetích zemí, na které se nevztahují dvoustranné dohody, protokoly nebo jiná ujednání ani jiná zvláštní pravidla dovozu Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1309/2002 [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost nařízení Komise (ES) č. 956/2001 [3] končí dnem 17. listopadu 2002.
(2) Dohled prováděný během posledních osmnácti měsíců ukázal, že prudký nárůst dovozu bavlněné nitě kategorie 1, pocházející ze Syrské arabské republiky, do Společenství, za mimořádně nízké ceny, který se v posledních třech letech výrazně zvýšil (téměř z nuly v roce 1996 na 10 % dovozu Společenství v roce 2000), se po uložení dohledu ustálil.
(3) Šetření prováděná Komisí v letech 2001 a 2002 ukázala, že zvýšení syrské výrobní kapacity a současně syrských vývozních prodejů do EU souviselo se zvýšením výrobních kapacit bavlněné nitě v Sýrii.
Tyto kapacity jsou takřka výlučně zaměřeny na vývoz, a to především na trh EU.
Nelze také vyloučit, že další zvýšení kapacity by mohlo vést k dalšímu vzrůstu syrského vývozu do EU.
(4) Tatáž šetření došla také k závěru, že po významném zvýšení objemu syrského vývozu v letech 1998 až 2000 jsou nyní tyto vývozy stabilní, ale stále významné, a že syrské průměrné vývozní ceny do EU dále klesají a patří k nejnižším dovozním cenám EU.
(5) S ohledem na výsledky dosud provedených šetření, a zejména na možnost, že zřízení nových kapacit na výrobu bavlněné nitě v Sýrii může vést v nadcházejících měsících k dalšímu snížení cen a k obnovení zvýšení těchto vývozů do Evropské unie, musí být dovoz bavlněné nitě (kategorie I) pocházející ze Syrské arabské republiky do Společenství nadále přísně sledován. Je proto vhodné obnovit pro období 18 měsíců mechanismus dohledu zavedený nařízením Komise (ES) č. 958/2001. Výrobky z bavlněné nitě odeslané ze Syrské arabské republiky a uvedené do volného oběhu ve Společenství by měly být přijaty do Společenství v rámci kontrolního mechanismu a požadavků týkajících se předložení dovozního dokumentu, tak jak je to stanovené v čl. 14 odst. 1, 2, 3 a 4 nařízení (ES) č. 517/94.
(6) Je žádoucí, aby toto nařízení vstoupilo v platnost dne 18. listopadu 2002, aby nebyl přerušen nynější dovozní režim.
(7) Tato opatření jsou v souladu se stanoviskem vyjádřeným výborem zřízeným nařízením (ES) č. 517/94,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozy bavlněné nitě (kategorie I) pocházející ze Syrské arabské republiky a propuštěné do volného oběhu ve Společenství podléhají předběžnému dohledu Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. listopadu 2002.
Je použitelné pro období 18 měsíců.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2049/2002
ze dne 19. listopadu 2002
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1832/2002 [2], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění jednotného uplatňování kombinované nomenklatury tvořící přílohu nařízení (EHS) č. 2658/87 je nezbytné přijmout opatření k zařazení zboží uvedeného v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo všeobecná pravidla pro výklad kombinované nomenklatury.
Tato pravidla se vztahují i na každou jinou nomenklaturu, která je na ní plně nebo částečně založena nebo k ní přidává další třídění a která je zřízena zvláštními předpisy Společenství za účelem uplatňování celních nebo jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle uvedených všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze tohoto nařízení zařazeno na základě odůvodnění ve sloupci 3 do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2.
(4) Je účelné, aby s výhradou platných opatření Společenství týkajících se systému dvojí kontroly a předběžného a zpětného dozoru Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které vydaly orgány členských států a které nejsou v souladu s tímto nařízením, mohla osoba, které byly tyto informace vydány, nadále používat po dobu šedesáti dnů v souladu s čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], naposledy pozměněného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 [4].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se v kombinované nomenklatuře zařazuje do odpovídajících kódů KN uvedených ve sloupci 2 této tabulky.
Článek 2
S výhradou platných opatření Společenství týkajících se systémů dvojí kontroly a předběžného a zpětného dozoru Společenství nad textilními výrobky při dovozu do Společenství mohou být závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 nadále používány po dobu šedesáti dnů.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2056/2002
ze dne 5. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 58/97 o strukturální statistice podnikání
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 [5] stanovilo společný rámec pro shromažďování, zpracovávání, předávání a vyhodnocování statistik Společenství o struktuře, činnosti, konkurenceschopnosti a výkonnosti podniků ve Společenství.
(2) Pokračující měnová, hospodářská a sociální integrace vyžaduje rozšíření společného rámce na úvěrové instituce, penzijní fondy, ostatní finanční zprostředkování a pomocné činnosti související s úvěry a pojišťovnictvím.
(3) Fungování a vývoj vnitřního trhu vedou k vyšší potřebě informací, které svou účinnost měřily zejména v odvětvích úvěrových institucí, penzijních fondů, ostatního finančního zprostředkování a pomocných činností souvisejících s úvěry a pojišťovnictvím.
(4) Liberalizace mezinárodního obchodu v oblasti finančních služeb nutně vyžaduje statistiku podnikání v oblasti finančních služeb pro podporu obchodních jednání.
(5) Zpracovávání národních a regionálních účtů podle nařízení Rady (ES) č. 2223/96 ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [6] vyžaduje srovnatelnou, úplnou a spolehlivou statistiku podnikání v oblasti finančních služeb.
(6) Zavedení jednotné měny bude mít značný dopad na strukturu sektoru finančních služeb a přeshraničních toků kapitálu, čímž se zdůrazňuje důležitost informací o konkurenceschopnosti, vnitřním trhu a internacionalizaci.
(7) Řádné řízení politik orgánů příslušných v oblasti obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi a stability finančního systému vyžaduje další informace o úvěrových institucích a o službách s nimi spojených.
(8) Rozvíjející se sektor penzijních fondů by mohl přispět k tomu, aby kapitálové trhy lépe využily liberalizaci investičních předpisů.
(9) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2179/98/ES ze dne 24. září 1998 o přezkoumání programu politiky a opatření Evropského společenství v oblasti životního prostředí a udržitelného rozvoje nazvaného "Směrem k udržitelnému rozvoji" [7] znovu zdůraznilo potřebu spolehlivých a srovnatelných údajů, statistik a ukazatelů jako klíčového nástroje pro hodnocení nákladů na dodržování nařízení o ochraně životního prostředí.
(10) Byly konzultovány Výbor pro statistické programy, zřízený rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom [8], Poradní výbor pro bankovnictví, zřízený směrnicí 77/780/EHS [9], Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, zřízený rozhodnutím 91/115/EHS [10], a Výbor pro pojišťovnictví, zřízený směrnicí 91/675/EHS [11],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ
Článek 1
Nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 se mění takto:
1. V článku 5 se doplňují nové odrážky, které znějí:
"— podrobný modul pro strukturální statistiku úvěrových institucí definovaný v příloze 6,
— podrobný modul pro strukturální statistiku penzijních fondů definovaný v příloze 7."
2. Doplňují se nové přílohy obsažené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha 1 k nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 se mění takto:
1. V oddílu 5 se doplňuje nová věta, která zní:
"Prvním sledovaným rokem, za který se sestavují statistické údaje o třídách činnosti obsažených v NACE rev. 1 ve skupině 65.2 a v oddílu 67, se stanoví postupem podle článku 13 tohoto nařízení."
2. Oddíl 8 se nahrazuje tímto:
"Oddíl 8
Předávání výsledků
Výsledky se předávají do 18 měsíců po skončení kalendářního roku sledovaného období, s výjimkou třídy činnosti 65.11 NACE rev. 1 a činností NACE rev. 1 obsažených v přílohách 5, 6 a 7. Pro činnosti 65.11 NACE rev. 1 je lhůta pro předání deset měsíců.
Pro činnosti obsažené v přílohách 5, 6 a 7 jsou lhůty pro předání stanoveny v těchto přílohách.
Lhůty pro předání výsledků tříd činností obsažených v NACE rev. 1 skupině 65.2 a oddílu 67 se stanoví postupem podle článku 13 tohoto nařízení.
2. S výjimkou oddílů 65 a 66 NACE rev. 1 se do deseti měsíců po skončení kalendářního roku sledovaného období předávají předběžné národní výsledky anebo odhady statistik podnikání, vypracované pro tyto ukazatele:
12110 (obrat),
16110 (počet pracujících osob).
Tyto předběžné výsledky se dále člení na úroveň skupiny (třímístný číselný kód NACE rev. 1, kromě sekcí H, I a K klasifikace NACE rev. 1, za které se výsledky člení podle seskupení uvedených v oddíle 9.
Pro oddíl 67 NACE rev. 1 se předání předběžných výsledků nebo odhadů stanoví postupem podle článku 13 tohoto nařízení."
3. V oddílu 9 se sekce J nahrazuje tímto:
"SEKCE J
Finanční zprostředkování
Aby bylo možné vypracovávat statistiky na úrovni Společenství, předají členské státy celostátní výsledky v členění podle tříd NACE rev. 1."
4. V oddílu 10 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto:
"Členské státy předají Komisi zprávu o definici, struktuře a dostupnosti údajů o statistických jednotkách zařazených v NACE rev. 1 do sekcí M až O."
Článek 3
Příloha 2 nařízení (ES, Euratom) č. 58/97 se mění takto:
1. V oddílu 4 odst. 3 se za ukazatel 21 11 0 Investice do provozních celků a zařízení pro ochranu životního prostředí a do zvláštního příslušenství bránícího znečišťování životního prostředí (hlavně zařízení na konci procesu) vkládá nový ukazatel, který zní:
"21 12 0 — Investice do strojů a zařízení v souvislosti s čistou technologií (integrovaná technologie) (*)".
2. V oddílu 4 odst. 3 se poznámka pod čarou nahrazuje tímto:
"(*) Pokud celkový údaj za členský stát u obratu a u počtu osob zaměstnaných v oddílu sekcí C až E klasifikace NACE rev. 1 představuje méně než 1 % celkového údaje za Společenství, informace nezbytné pro sestavení statistik vztahujících se k ukazatelům 21 11 0, 21 12 0, 22 11 0 a 22 12 0 není pro účely tohoto nařízení potřeba sbírat.
Pokud to potřeby politiky Společenství vyžadují, Komise může postupem podle článku 13 tohoto nařízení požadovat sběr těchto údajů ad hoc."
3. V oddílu 4 odst. 4 se za ukazatel 20 31 0 Nákup elektřiny (v hodnotovém vyjádření) vkládá nový ukazatel, který zní:
"21 14 0 — Celkové běžné náklady na ochranu životního prostředí(*)".
4. V oddílu 4 odst. 4 se doplňuje nová poznámka pod čarou, která zní:
"(*) Pokud celkový údaj za členský stát u obratu a u počtu osob zaměstnaných v oddílu sekcí C až E klasifikace NACE rev. 1 představuje méně než 1 % celkového údaje za Společenství, informace nezbytné pro sestavení statistik vztahujících se k ukazateli 21 14 0 není pro účely tohoto nařízení potřeba sbírat.
Pokud to potřeby politiky Společenství vyžadují, Komise může postupem podle článku 13 tohoto nařízení požadovat sběr těchto údajů ad hoc."
5. V oddílu 5 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. Prvním sledovaným rokem, za který se vypracovávají statistiky pro ukazatele 21 12 0 a 21 14 0, je kalendářní rok 2001.
4. Statistiky o ukazateli 21 12 0 se vypracovávají ročně.
Statistiky o ukazateli 21 14 0 se vypracovávají každé tři roky."
6. V oddílu 7 se odstavec 6 nahrazuje tímto:
"6. Výsledky za ukazatele 21 11 0, 21 12 0 a 21 14 0 se člení do úrovně dvou míst číselného kódu (oddíly) NACE rev. 1."
7. V oddílu 7 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"7. Výsledky za ukazatele 21 11 0, 21 12 0 a 21 14 0 se člení na tyto environmentální oblasti: ochrana vnějšího ovzduší a podnebí, správa odpadních vod, nakládání s odpady a ostatní činnosti ochrany životního prostředí.
Výsledky za environmentální oblasti se člení do úrovně dvou míst číselného kódu (oddíly) NACE rev. 1."
8. V oddílu 9 se vkládá nový ukazatel, který zní:
"21 11 0 — Investice do provozních celků a zařízení pro ochranu životního prostředí a do zvláštního příslušenství bránícího znečišťování životního prostředí (hlavně zařízení na konci procesu)."
K ukazatelům 21 11 0, 21 12 0 a 21 14 0 se vkládá poznámka, která zní:
"Pouze konkrétní členění na environmentální oblasti biologická rozmanitost a krajina, půda a spodní vody."
9. V oddílu 10 se doplňuje nová věta, která zní:
"Pro vypracování statistik o ukazatelích 21 12 0 a 21 14 0 může být toto přechodné období prodlouženo postupem podle článku 13 tohoto nařízení nejvýše o další čtyři roky."
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2060/2002
ze dne 20. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/94, pokud jde o licence požadované pro dovoz zbytků z výroby kukuřičného škrobu ze Spojených států amerických
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 20. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2019/94 ze dne 2. srpna 1994 o dovozech zbytků z výroby kukuřičného škrobu ze Spojených států amerických [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 396/96 [4], stanoví zvláštní ustanovení, která mají zajistit, že tyto produkty odpovídají dohodnuté celní definici.
Mezi tato ustanovení patří také osvědčení vydané americkým průmyslem mokrého mletí.
(2) Agentura odpovědná za vydávání osvědčení se změnila.
V osvědčení by se proto měly upravit jméno a adresa.
V osvědčení by se měl rovněž uvést odkaz na datum vydání.
(3) Mělo by být stanoveno přechodné období, během něhož lze používat osvědčení, která byla vydána před vstupem tohoto nařízení v platnost.
(4) Nařízení (ES) č. 2019/94 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vzor "Certificate of Conformity" v příloze nařízení (ES) č. 2019/94 se nahrazuje vzorem uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Osvědčení vydaná v souladu s nařízením (ES) č. 2019/94 před vstupem tohoto nařízení v platnost zůstávají nadále platná.
Toto nařízení vstupuje v platnost desátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2066/2002
ze dne 21. listopadu 2002,
kterým se doplňuje příloha nařízení (ES) č. 2400/96 o zápisu určitých názvů do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Carne de Bovino Cruzado dos Lameiros do Barroso, Pruneaux dAgen – Pruneaux dAgen mi-cuits, Carciofo romanesco del Lazio, Aktinidio Pierias, Milo Kastorias, Welsh Beef)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 ze dne 14. července 1992 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2796/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 5 nařízení (EHS) č. 2081/92 Portugalsko zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "Carne de Bovino Cruzado dos Lameiros do Barroso" jako zeměpisného označení, Francie zaslala Komisi žádost o zápis názvu "Pruneaux dAgen – Pruneaux dAgen mi cuits" jako zeměpisného označení, Itálie zaslala Komisi žádost o zápis názvu "Carciofo Romanesco del Lazio" jako zeměpisného označení, Řecko zaslalo Komisi dvě žádosti o zápis názvů "Aktinidio Pierias" a "Milo Kastorias" jako zeměpisných označení a Spojené království zaslalo Komisi žádost o zápis názvu "Welsh Beef" jako zeměpisného označení.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení bylo shledáno, že žádosti splňují všechny požadavky uvedeného nařízení, a zejména že byly uvedeny všechny údaje požadované článkem 4.
(3) Komise neobdržela po zveřejnění názvů uvedených v příloze tohoto nařízení v Úředním věstníku Evropských společenství [3] žádné námitky podle článku 7 nařízení (EHS) č. 2081/92.
(4) Skupina žadatelů dříve známá jako "Welsh Beef Promotions" mezitím změnila svůj název na "Welsh Lamb and Beef Promotions Ltd".
(5) Uvedené názvy by tedy měly být zapsány do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení a měly by být proto v rámci Společenství chráněny jako zeměpisná označení.
(6) Příloha tohoto nařízení doplňuje přílohu nařízení Komise (ES) č. 2400/96 [4] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1495/2002 [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Názvy uvedené v příloze tohoto nařízení se doplňují k příloze nařízení (ES) č. 2400/96 a podle čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2081/92 se zapisují do Rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení jako chráněná zeměpisná označení (CHZO).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2067/2002
ze dne 21. listopadu 2002,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 444/98, kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 13 odst. 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 411/2002 [4], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 13 odst. 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2229/2001 [6],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Změna první odrážky čl. 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1322/2002 [8], přijatá nařízením Komise (ES) č. 444/98 [9], obsahuje chybu, neboť výraz "jedenáctimístný kód" se ve zmíněné odrážce před její změnou nevyskytoval. Tato chyba by měla být opravena.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 444/98 se bod 2 opravuje a nahrazuje tímto: "2. první odrážka čl. 4 odst. 2 se nahrazuje tímto:
- v kolonce 15 popis produktu a dvanáctimístný kód; u produktů spadajících do dvou nebo více sousedících pododdílů může vývozce uvést dvanáctimístný kód nomenklatury používané pro náhrady a v tom případě se v kolonce 15 uvede toto: "přípravky použité k výživě zvířat a spadající do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1517/95"."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2076/2002
ze dne 20. listopadu 2002
o prodloužení lhůty uvedené v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS, nezařazení určitých účinných látek do přílohy I uvedené směrnice a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/81/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 této směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 451/2000 ze dne 28. února 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1490/2002 [4], a zejména na čl. 6 odst. 7 a čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS se stanoví, že členský stát může po dobu 12 let od oznámení uvedené směrnice povolit, aby byly na trh uváděny přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky, které nejsou uvedeny v příloze I a které jsou již na trhu dva roky po oznámení, pokud nebylo přijato rozhodnutí o nezařazení látky do přílohy I.
(2) V nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5] naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2266/2000 [6], nařízením Komise (ES) č. 451/2000 a nařízením Komise (ES) č. 1490/2002, jsou stanovena prováděcí pravidla pro první, druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS. Tento program stále probíhá a dosud nebylo možné u řady účinných látek ukončit rozhodování. Rovněž dosud nebyl ukončen postup oznámení účinných látek, kterých se týká nařízení Komise (ES) č. 1112/2002 [7], a proto bude třeba prodloužit též lhůtu pro některé z těchto účinných látek.
(3) Komise předložila zprávu o pokroku dne 26. července 2001 [8].
Dospěla k závěru, že pokrok nebyl tak velký, jak se původně očekávalo, a proto by měla být prodloužena lhůta vztahující se na látky, které jsou dosud předmětem přezkoumávání, nebo na látky, pro něž se průmysl zavázal dále sestavit nezbytné dokumentace ve stanovených termínech;
(4) Komise zajistí, aby bylo o účinných látkách, kterých se týká první etapa pracovního programu, rozhodnuto v co největším počtu případů do července 2003, přičemž se však uznává, že o jistém počtu účinných látek nelze rozhodnout před rokem 2005.
Než bude možné rozhodnout o tom, zda tyto účinné látky splňují bezpečnostní požadavky směrnice Rady 91/414/EHS, vyžádá si hodnocení dalších údajů požadovaných Komisí další čas; Komise zajistí, aby bylo prodloužení lhůty co možná nejkratší.
(5) Účinné látky, pro něž nebyl oznámen závazek dalšího sestavení nezbytné dokumentace, by neměly být zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS a členské státy by měly odejmout všechna povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících takové účinné látky.
(6) V případě použití, pro která byly poskytnuty dodatečné technické důkazy prokazující, že další používání účinné látky je naprosto nezbytné a že neexistuje účinné náhradní řešení, by měla být přijata vhodná dočasná opatření, která umožní vyvinout náhradní řešení.
Pro řadu použití byly takové informace předloženy a Komise je společně s odborníky z členských států zhodnotila.
Odchylky by měly být poskytovány pouze v případech, které se jeví jako oprávněné a nevyvolávají obavy, a měly by být omezeny pouze na regulaci škodlivých organismů, pro které neexistují účinná náhradní řešení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Lhůta 12 let uvedená v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS se prodlužuje do 31. prosince 2005 u účinných látek, které jsou hodnoceny v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 a druhé etapy podle nařízení Komise (ES) č. 451/2000, a do 31. prosince 2008 u účinných látek, které jsou hodnoceny v rámci nařízení (ES) č. 1490/2002, pokud před uvedeným datem nebylo nebo nebude přijato rozhodnutí o zařazení nebo o nezařazení účinné látky do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS. Během těchto období mohou členské státy v souladu s čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS nadále povolovat nebo znovu povolovat uvedení přípravků na ochranu rostlin obsahujících výše uvedené účinné látky na trh.
Článek 2
1. Účinné látky uvedené v příloze I tohoto nařízení se nezařazují jako účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
2. Členské státy zajistí, aby kromě případů uvedených v odstavci 3 byla povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinné látky uvedené v příloze I tohoto nařízení odňata do 25. července 2003.
3. Členský stát uvedený ve sloupci B přílohy II může do 30. června 2007 ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících účinnou látku uvedenou ve sloupci A výše uvedené přílohy, a to pro použití uvedená ve sloupci C, za předpokladu, že:
a) zajistí, aby bylo další používání povoleno pouze tehdy, nemá-li daná látka škodlivý účinek na zdraví lidí nebo zvířat a nepřijatelný vliv na životní prostředí;
b) zajistí, aby tyto přípravky na ochranu rostlin, které zůstávají na trhu po 31. prosinci 2003, byly nově označeny tak, aby odpovídaly podmínkám omezeného použití;
c) uloží všechna vhodná opatření ke zmírnění rizika;
d) zajistí, aby byla usilovně hledána náhradní řešení pro tato použití.
Dotyčný členský stát vyrozumí Komisi nejpozději do 31. prosince 2004 o použití tohoto odstavce, a zejména o opatřeních, která přijal podle písmen a) až d).
Článek 3
Lhůty poskytnuté členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice Rady 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a
a) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 25. července 2003, skončí nejpozději do 31. prosince 2003, s výjimkou omezeného počtu nezbytných použití uvedených v příloze II, pro která mohou být ve stanovených členských státech v souladu s čl. 2 odst. 3 povolení nadále ponechána;
b) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 30. června 2007, skončí nejpozději do 31. prosince 2007.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2083/2002
ze dne 22. listopadu 2002,
kterým se poosmé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1935/2002 [2], a zejména na první odrážku čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 uvádí seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 28. října 2002 a dne 21. listopadu 2002 Výbor pro sankce rozhodl změnit a doplnit seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů, a proto by příloha I měla být změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2086/2002
ze dne 25. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na články 53 a 80 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 753/2002 [3] stanoví určitou dobu mezi dnem vstupu uvedeného nařízení v platnost a dnem jeho použitelnosti, 1. ledna 2003, aby byl dotyčným hospodářským subjektům a správním orgánům umožněn hladký přechod od dřívějších pravidel obsažených v několika nařízeních Rady a Komise a týkajících se označování a obchodní úpravy vín k novým prováděcím pravidlům k nařízení (ES) č. 1493/1999.
(2) Aby se členským státům poskytlo více času potřebného k aktualizaci jejich vnitrostátních právních předpisů, se po výměně různých názorů mezi jednotlivými příslušnými orgány navzájem, jakož i mezi těmito orgány a profesními seskupeními doporučuje odložit datum použitelnosti nařízení (ES) č. 753/2002 do začátku dalšího hospodářského roku, aby hospodářské subjekty nebyly zatěžovány opatřeními, která by vstoupila v platnost dnem 1. ledna 2003, tj. v polovině běžného hospodářského roku, a aby mohly být některým třetím zemím poskytnuty nezbytné údaje o uvedeném nařízení.
(3) Nařízení (ES) č. 753/2002 by proto mělo být změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 753/2002 se mění takto:
a) V čl. 47 odst. 2 prvním pododstavci se slova "31. prosince 2002" nahrazují slovy "31. července 2003".
b) V čl. 49 druhém pododstavci se slova "1. ledna 2003" nahrazují slovy "1. srpna 2003".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2090/2002
ze dne 26. listopadu 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 386/90, pokud jde o fyzickou kontrolu prováděnou při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 386/90 ze dne 12. února 1990 o kontrole prováděné při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady nebo jiné částky [1], ve znění nařízení (ES) č. 163/94 [2], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2221/95 ze dne 20. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 386/90, pokud jde o fyzickou kontrolu prováděnou při vývozu zemědělských produktů, pro které jsou poskytovány náhrady [3], naposledy pozměněnému nařízením (ES) č. 2655/1999 [4], bylo podstatně změněno. Z důvodu jasnosti a správní účinnosti je tedy třeba přistoupit k přepracování uvedeného nařízení a provést v něm určité změny, které jsou podle zkušeností žádoucí.
(2) Je třeba vzít v úvahu kontrolní opatření, která již existují v rámci nařízení Komise (ES) č. 2298/2001 ze dne 26. listopadu 2001, kterým se stanoví podrobná pravidla pro vývoz produktů určených pro potravinovou pomoc [5], a nařízení (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1253/2002 [7].
(3) Komise ve své doplňující zprávě pro Radu o používání nařízení (EHS) č. 386/90 [8] zdůraznila svůj úmysl přesně stanovit pojem "fyzická kontrola" uvedený v čl. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 386/90, aby se dosáhlo jednotného používání pravidel Společenství v členských státech.
(4) Aby byly lépe využívány možnosti kontroly, není třeba přihlížet při výpočtu minimálního procenta kontroly k vývozním prohlášením, která se týkají malých množství produktů nebo nízké výše náhrady.
(5) Prověření laboratorních analýz ukázalo, že je nutné zmírnit povinnost provádět laboratorní analýzu, pokud se opakovaně dosahuje uspokojivých výsledků týkajících se téhož produktu od téhož vývozce.
(6) Je nutné vyřešit případy, kdy je počet vývozů na celní úřad minimální.
(7) Ve srovnání s celkovou výší náhrad je podíl náhrad poskytovaných pro produkty, které nejsou uvedeny v příloze I Smlouvy, málo významný, zatímco podíl fyzických kontrol prováděných u těchto produktů je velký.
Aby byly lépe využívány možnosti kontroly, musí být tento rozdíl snížen, zejména snížením procenta kontroly u produktů, které nejsou uvedeny v příloze I.
(8) Je velký rozdíl mezi celním zacházením se zbožím určeným pro vývoz ve velkých přístavech, kde je velká rozmanitost produktů pocházejících od široké skupiny vývozců, a celním zacházením se zbožím na celních úřadech, které se zabývají pouze omezeným sortimentem produktů pocházejících od několika vývozců.
Ve druhém případě je zboží podrobeno daleko vyšší úrovni kontroly.
Na těchto celních úřadech se musí při výběru zboží pro fyzickou kontrolu brát v úvahu skutečnost, že kontrola se provádí na základě menšího reprezentativního vzorku.
(9) Aby se omezilo riziko záměny, je nutné připevnit celní závěry na všechny dopravní prostředky nebo nákladové kusy, s výjimkou případů, ve kterých lze identifikaci produktů zajistit jiným způsobem.
(10) Je nutné přijmout opatření, která umožňují kdykoli zjistit, zda bylo dosaženo 5 % míry kontroly.
(11) Článek 912c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [9], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 444/2002 [10], přesně stanoví úřad určení, kde má být předložen kontrolní výtisk T5 ke kontrole použití a/nebo místa určení zboží. Proto je třeba přesně stanovit, že pokud celní úřad výstupu a úřad určení nejsou stejné, musí být kontrola záměny provedena úřadem určení kontrolního výtisku T5.
(12) Aby se čelilo riziku záměny v případě vývozních prohlášení přijatých vnitřním celním úřadem členského státu, je nutné stanovit minimální počet "kontrol záměny", které musí provést celní úřad výstupu z území Společenství.
S ohledem na místo, kde jsou takové "kontroly záměny" prováděny, musí být povaha těchto kontrol zmírněna.
(13) Hodnocení týkající se používání nařízení (EHS) č. 386/90 vyžaduje, aby byly členské státy povinny předkládat roční hodnocení týkající se provádění a účinnosti kontrol uskutečňovaných podle tohoto nařízení, jakož i postupů používaných pro výběr zboží, které podléhá fyzické kontrole.
(14) Získané zkušenosti si vynucují potřebná a přiměřená opatření, která musí být jednotně používána.
(15) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla týkající se fyzické kontroly a kontroly záměny uvedené v čl. 2 písm. a) a b) nařízení (EHS) č. 386/90.
2. Toto nařízení se nevztahuje na vývozy v rámci potravinové pomoci Společenství nebo vnitrostátní potravinové pomoci podle nařízení (ES) č. 2298/2001.
3. Pro účely tohoto nařízení se:
- "vývozním celním úřadem" rozumí celní úřad uvedený v čl. 5 odst. 7 písm. a) nařízení (ES) č. 800/1999,
- "celním úřadem výstupu" rozumí celní úřad uvedený v čl. 793 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2454/93,
- "úřadem určení kontrolního výtisku T5" úřad určení uvedený v čl. 912c nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 2
1. Aniž jsou dotčena kontrolní opatření uvedená v čl. 36 odst. 4, čl. 37 odst. 4 a čl. 44 odst. 4 nařízení (ES) č. 800/1999, členské státy mohou nepoužít fyzické kontroly a kontroly záměny stanovené v tomto nařízení na dodávky uvedené v článcích 36 a 44 nařízení (ES) č. 800/1999.
2. Při výpočtu minimálních procent kontroly uvedených v čl. 3 odst. 2 a v článku 3a nařízení (EHS) č. 386/90 nepřihlížejí členské státy k vývozním prohlášením, která se týkají:
a) buď množství nepřesahujícího:
i) 5000 kg v případě obilovin nebo rýže,
ii) 1000 kg v případě ovoce a zeleniny, jakož i produktů neuvedených v příloze I Smlouvy,
iii) 500 kg v případě ostatních produktů;
b) nebo částek náhrad menších než 200 eur.
3. Členské státy přijmou nezbytné předpisy, aby zabránily podvodům a zneužívání, pokud jde o provádění odstavců 1 a 2.
Pokud je kontrola prováděna za tímto účelem, může být započítána pro účely výpočtu minimálních procent kontroly uvedených v odstavci 2.
Článek 3
S cílem stanovit základ pro výpočet procenta, které se má vzít v úvahu pro provádění fyzických kontrol uvedených v čl. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 386/90 se rozumí "celním úřadem" ve smyslu čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce první odrážky výše uvedeného nařízení jakýkoli úřad příslušný pro splnění vývozních formalit pro dotyčné produkty.
Článek 4
Produkty ze stejné společné organizace zemědělského trhu jsou považovány za součást jednoho odvětví produktů ve smyslu čl. 3 odst. 2 prvního pododstavce třetí odrážky nařízení (EHS) č. 386/90.
Avšak produkty ze společných organizací trhu s obilovinami a s rýží na jedné straně a zboží neuvedené v příloze I Smlouvy na straně druhé tvoří každé jedno odvětví produktů.
Článek 5
1. "Fyzickou kontrolou" se rozumí ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 386/90 ověření shody mezi vývozním prohlášením, včetně dokladů předložených na jeho podporu, a zbožím, pokud jde o jeho množství, povahu a charakteristiky.
V případech uvedených v příloze I se použijí metody v ní uvedené.
Vývozní celní úřad dbá o dodržování článku 21 nařízení (ES) č. 800/1999.
Pokud je řádná a uspokojivá obchodní jakost produktu předmětem zejména konkrétních podezření, ověří celní úřad soulad produktu s použitelnými předpisy Společenství, zejména s veterinárními a rostlinolékařskými předpisy.
Pokud to celní úřad považuje za nutné, provede nebo nechá provést laboratorní analýzy a uvede přitom předmět analýzy.
2. Fyzickou kontrolu, na kterou byl vývozce předem výslovně nebo nevýslovně upozorněn, nelze jako kontrolu započítat.
První pododstavec se nepoužije, pokud se provádí kontrola účetnictví podniku v souladu s bodem 3 písm. a) přílohy I.
3. Pokud vývozní celní úřad přijme méně než 20 vývozních prohlášení za rok a za odvětví, musí být nejméně jedno vývozní prohlášení za odvětví podrobeno fyzické kontrole.
Tato povinnost neplatí, pokud vývozní celní úřad na základě analýzy rizika uvedené v čl. 3 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 386/90 neprovedl kontrolu prvních dvou prohlášení a pokud se později neuskutečnil žádný vývoz v uvedeném odvětví..
4. Pokud výše náhrady závisí na obsahu určité složky, odebere vývozní celní úřad v rámci fyzické kontroly reprezentativní vzorky pro analýzu složek v příslušné laboratoři.
Článek 6
Pokud členské státy používají systém výběru na základě analýzy rizika uvedené v čl. 3 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 386/90, použijí se následující pravidla:
a) Procento fyzických kontrol prováděných u zboží nezahrnutého v příloze I Smlouvy se nevezme v úvahu ve výpočtu celkové 5 % míry, která má být dodržena pro všechna odvětví.
V takovém případě je povinná minimální míra 0,5 % pro zboží neuvedené ve výše uvedené příloze I.
b) Pokud sazba náhrady závisí na obsahu určité složky a pokud produkt se stejným kódem náhrady nebo stejným kódem KN je pravidelně vyvážen stejným vývozcem a pokud nebyl zjištěn během posledních šesti měsíců žádný případ neshody při laboratorních zkouškách, jehož finanční důsledky jsou větší než 200 eur, co se týče hrubé výše náhrady, odchylně od čl. 5 odst.
4 je třeba odebrat reprezentativní vzorky pouze u 50 % fyzických kontrol. Pokud laboratorní zkoušky odhalí případ neshody, jehož finanční důsledky jsou větší než 200 eur, co se týče hrubé výše náhrady, musí být v následujících šesti měsících odebrány vzorky u všech fyzických kontrol.
c) U vývozních celních úřadů, u nichž je nejvýše pěti vývozci předložen k vývozu sortiment produktů omezený nejvýše na dvě odvětví, mohou být fyzické kontroly sníženy na minimální míru 2 % na odvětví produktů.
Odvětví, která mají méně než 20 vývozních prohlášení za rok a na celní úřad, nebudou vzata v úvahu pro stanovení počtu odvětví.
Celní úřady mohou využívat tato pravidla během celého kalendářního roku na základě statistik za uplynulý kalendářní rok, i když jsou v průběhu roku předložena celní prohlášení od dodatečných vývozců nebo pro dodatečná odvětví produktů.
Článek 7
Aby se zajistila totožnost zboží při vývozu mezi vývozním celním úřadem a úřadem výstupu z celního území Společenství, nebo pokud to není celní úřad výstupu, úřadem určení kontrolního výtisku T5, musí být na dopravní prostředky nebo nákladové kusy připevněny celní závěry v souladu s článkem 357 nařízení (EHS) č. 2454/93.
Článek 8
1. Každý vývozní celní úřad učiní opatření umožňující kdykoli zjistit, zda byla dosažena 5 % míra kontroly.
Tato opatření ukáží za každé odvětví:
a) počet vývozních prohlášení, která jsou vzata v úvahu pro fyzickou kontrolu;
b) počet provedených fyzických kontrol.
2. Příslušný celní úředník vyhotoví podrobnou zprávu o každé fyzické kontrole, kterou provedl.
Kontrolní zpráva obsahuje datum a jméno příslušného úředníka.
Je archivována na vývozním celním úřadu nebo na jiném úřadu po dobu tří let od roku vývozu tak, aby mohla být snadno k nahlédnutí.
3. Na kontrolním výtisku T5, který provází zboží, musí být v kolonce D uvedena tato poznámka:
a) "Nařízení (EHS) č. 386/90", pokud vývozní celní úřad provedl fyzickou kontrolu;
b) "Nařízení (ES) č. 2298/2001", pokud se jedná o vývoz v rámci potravinové pomoci.
Nachází-li se celní úřad výstupu ve stejném členském státě jako vývozní celní úřad, uvede se tato poznámka na vnitrostátním dokladu, který provází zboží.
Článek 9
1. Je-li náhrada vyplacena předem v souladu s články 26 až 31 nařízení (ES) č. 800/1999, lze pro výpočet minimální míry kontroly uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 386/90 započítat fyzickou kontrolu provedenou:
a) v případě uvedeném v článku 29 nařízení (ES) č. 800/1999, při vstupu nebo během doby skladování;
b) v případě přepracování uvedeném v článku 28 nařízení (ES) č. 800/1999:
i) na základě přijetí platebního prohlášení, pokud je náhrada poskytnuta pro jeden nebo více základních produktů,
ii) po přepracování, pokud je náhrada poskytnuta pro přepracovaný produkt.
Pro používání prvního pododstavce musí být také splněny následující podmínky:
a) fyzická kontrola provedená před splněním vývozních celních formalit odpovídá stejným kritériím intenzity jako kontrola, která má být provedena v souladu s článkem 5 tohoto nařízení;
b) produkty, zboží nebo základní produkty používané k výrobě zboží, které byly podrobeny předchozí fyzické kontrole, jsou totožné s těmi, které jsou uvedeny ve vývozním prohlášení.
2. Provádějí-li se analýzy a další fyzické kontroly před splněním vývozních celních formalit podle předpisů Společenství nebo vnitrostátních předpisů, kterými se řídí buď dotyčný celní režim, nebo výrobní postupy, kterým byly produkty a zboží podrobeny, použije se odstavec 1 přiměřeně.
Článek 10
1. Pokud bylo vývozní prohlášení přijato na vývozním celním úřadu, který není celním úřadem výstupu nebo úřadem určení kontrolního výtisku T5, provede celní úřad výstupu z celního území Společenství kontrolu záměny za podmínek stanovených v tomto článku.
Pokud celní úřad výstupu a úřad určení kontrolního výtisku T5 nejsou stejné, musí být kontrola záměny provedena úřadem určení kontrolního výtisku T5.
2. Pokud vývozní celní úřad nepřipevnil závěru na dopravní prostředek nebo nákladový kus, provedou se kontroly záměny, je-li to možné, z hlediska analýzy rizika, aniž jsou dotčena kontrolní opatření přijatá podle jiných ustanovení.
Počet kontrol záměny za každý kalendářní rok nesmí být nižší než počet dnů, kdy produkty, pro které je poskytována vývozní náhrada, opouštějí celní území Společenství přes dotyčný celní úřad výstupu.
Dotýká-li se kontrola záměny pouze jednoho vývozce, nesmí být tento počet nižší než polovina počtu dní, kdy produkty, pro které je poskytována vývozní náhrada, opouštějí celní území Společenství přes dotyčný celní úřad výstupu.
3. Pokud byla s ohledem na požadavky třetí země určení použita veterinární pečeť, jakož i celní závěra, musí být kontrola záměny provedena jedině v případě podezření z podvodu.
4. Kontrola záměny se provádí zrakovým ověřením shody mezi zbožím a dokladem, který je provází z vývozního celního úřadu do celního úřadu výstupu.
Vzorek na analýzu se odebere pouze v případě, kdy celní úřad výstupu nemůže zrakově ověřit při použití informací pocházejících z obalů a dokumentace shodu mezi zbožím a dokladem. V takovém případě se čl.
5 odst. 4 nepoužije.
5. Každý celní úřad výstupu a úřad určení kontrolního výtisku T5 učiní opatření umožňující kdykoli sdělit:
a) počet vývozních prohlášení, se kterými se počítá pro kontrolu záměny;
b) počet provedených kontrol záměny.
Pokud celní úřad výstupu nebo úřad určení kontrolního výtisku T5 odebral vzorek, uvede se na kontrolní výtisk T5 nebo případně na vnitrostátní doklad, který je zaslán zpět příslušnému orgánu, jedna z následujících poznámek:
- muestra recogida
- udtaget prøve
- Probe gezogen
- ελήφη δείγμα
- Sample taken
- échantillon prélevé
- campione prelevato
- monster genomen
- Amostra colhida
- näyte otettu
- varuprov.
Duplikát nebo kopie úředního dokladu se uchovává podle okolností na celním úřadu výstupu nebo na úřadu určení kontrolního výtisku T5.
6. Celní úřad výstupu nebo úřad určení kontrolního výtisku T5 sdělí písemně příslušnému orgánu uvedenému v odstavci 5 s použitím kopie originálního dokladu výsledek analýzy a přitom uvede:
a) buď jednu následujících poznámek:
- resultado del análisis conforme
- analyseresultat i orden
- konformes Analyseergebnis
- αποτέλεσμα της ανάλυσης σύμφωνο
- Results of tests conform
- résultat d’analyse conforme
- risultato di analisi conforme
- analyseresultaat conform
- Resultado da análise conforme
- analyysin tulos yhtäpitävä
- Analysresultatet överensstämmer med exportdeklarationen;
b) nebo výsledek analýzy, pokud tato analýza neodpovídá produktu uvedenému v celním prohlášení.
7. Pokud kontrola záměny odhalila nedodržování předpisů o náhradách, informuje platební agentura celní úřad uvedený v odstavci 5 na jeho žádost o opatřeních, která přijala v důsledku svých zjištění.
V takovém případě celní úřad výstupu nebo úřad určení kontrolního výtisku T5 uvede na kontrolním výtisku T5 nebo případně na vnitrostátním dokladu, který je zaslán zpět příslušnému orgánu, jednu z následujících poznámek:
- Solicitud de aplicación del apartado 7 del artículo 10 del Reglamento (CE) no 2090/2002
- Oficina de aduana de salida o de destino del T5: …
Anmodning om anvendelse af artikel 10, stk.
7, i forordning (EF) nr.
2090/2002 Identifikation af udgangstoldstedet eller bestemmelsestoldstedet for T5: …
- Antrag auf Anwendung von Artikel 10 Absatz 7 der Verordnung (EG) Nr. 2090/2002
Identifizierung der Ausgangszollstelle oder der Bestimmungsstelle des Kontrollexemplars T5: …
- Αίτηση εφαрμоуής του άρδρουm 10 παράγραφος 7 του κανονισμού (EK) αριδ.
2090/2002
Εξαкρіβωση του τελωνείου προορισμού του T 5 …
- Request for application of Article 10(7) of Regulation (EC) No 2090/2002
Identity of the customs office of exit or customs office receiving the control copy T5: …
- Demande d’application de l’article 10, paragraphe 7, du rčglement (CE) no 2090/2002
Identification du bureau de douane de sortie ou de destination du T5: …
- Domanda di applicazione dell‘articolo 10, paragrafo 7, del regolamento (CE) n. 2090/2002
Identificazione dell‘ufficio doganale di uscita o di destinazione del T5: …
- Verzoek om toepassing van artikel 10, lid 7, van Verordening (EG) nr.
2090/2002
Identificatie van het kantoor van uitgang of van bestemming van de T5: …
- Pedido de aplicaçăo do n.o 7 do artigo 10.o do Regulamento (CE) n.o 2090/2002
Identificaçăo da estância aduaneira de saída ou de destino do T5: …
- Asetuksen (EY) N:o 2090/2002 10 artiklan 7 kohdan soveltamista koskeva pyyntö
Poistumistullitoimipaikan tai toimipaikan, johon T5-valvontakappale toimitetaan, tunnistustiedot: …
- Begäran om tillämpning av artikel 10.7 i förordning (EG) nr 2090/2002
Uppgift om utfartstullkontor eller bestämmelsetullkontor enligt kontrollexemplaret T5: …
Článek 11
Každý rok do l. května zašlou členské státy Komisi hodnotící zprávu o provádění a účinnosti kontrol uskutečněných podle tohoto nařízení, jakož i postupů použitých pro výběr zboží, které podléhá fyzické kontrole.
Zpráva, která má být předložena k 1. květnu 2003, se bude týkat vývozních prohlášení přijatých od 1. ledna do 31. prosince 2002.
Článek 12
1. Nařízení (ES) č. 2221/95 se zrušuje ode dne 1. ledna 2003.
2. Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2091/2002
ze dne 26. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2870/2000, kterým se stanoví referenční metody Společenství používané pro rozbor lihovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [1], ve znění aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 4 odst. 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze nařízení Komise (ES) č. 2870/2000 ze dne 19. prosince 2000, kterým se stanoví referenční metody Společenství používané pro rozbor lihovin [2], jsou popsány příslušné metody.
(2) Čtyři metody rozboru pro stanovení trans-anetholu v anýzových lihovinách, stanovení glycyrrhizové kyseliny a chalkonů v pastisu a vaječného žloutku ve vaječném likéru a v likéru s přídavkem vajec byly validovány podle mezinárodně uznávaných postupů v rámci výzkumného projektu podporovaného Komisí.
(3) Tyto čtyři metody lze uznat za referenční metody Společenství a musí být doplněny do nařízení (ES) č. 2870/2000.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2870/2000 se mění takto:
1. v obsahu přílohy se v kapitolách V, VI, VII a IX zrušují slova "(p.m.)";
2. za kapitolu III se vkládají kapitoly V, VI, VII a IX uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2093/2002
ze dne 26. listopadu 2002
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu tvarovaných nití z polyesterů (PTY) pocházejících z Indie a o konečném výběru uloženého prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (1) Komise svým nařízením (ES) č. 1412/2002 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila prozatímní antidumpingové clo na dovozy tvarovaných nití z polyesterů (dále jen "PTY") pocházejících z Indie do Společenství.
(2) Současně Komise nařízením (ES) č. 1411/2002 [3] také uložila prozatímní vyrovnávací clo na dovozy PTY pocházejících z Indie.
(3) Budiž připomenuto, že období šetření dumpingu a škody zahrnovalo období od 1. října 2000 do 30. září 2001 (OŠ).
V prozatímním nařízení byla zjištěna administrativní chyba a potvrzuje se, že, jak je zřejmé z různých níže uvedených tabulek, šetření vývoje rozhodného pro analýzu škod zahrnovalo období od 1. ledna 1996 (a nikoliv od 1. října 1997, jak je uvedeno v prozatímním nařízení) do konce OŠ (posuzované období).
Toto období bylo zvoleno tak, aby bylo možné analyzovat celkový vývoj ekonomické situace výrobního odvětví Společenství s přihlédnutím na dopad zavedení antidumpingových opatření vůči Indonésii, Malajsii, Tchaj-wanu a Thajsku v roce 1996.
B. DALŠÍ POSTUP
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (4) Po uvalení prozatímního antidumpingového cla na dovozy PTY pocházejících z Indie předložily některé dotčené strany písemné připomínky.
Stranám, které o tom požádaly, byla poskytnuta možnost ústního slyšení.
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech údajů, které považovala pro svůj konečný závěr za nezbytné.
(6) Všechny strany byly informovány o podstatných faktech a důvodech, na jejichž základě Komise zamýšlela doporučit uvalení konečného antidumpingového cla a definitivně vybrat částky zajištěné ve formě prozatímního cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které se mohly k těmto skutečnostem vyjádřit.
(7) Kromě kontrolních návštěv, které Komise vykonala již během prozatímního stádia, byla po zavedení prozatímních opatření uskutečněna návštěva u výrobce PTY ze Společenství se sídlem v Irsku - Unifi Textured Yarns Ltd.
(8) Byly posouzeny ústní a písemné připomínky stran a v opodstatněných případech byly prozatímní závěry odpovídajícím způsobem upraveny.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (9) Indičtí vyvážející výrobci namítli, že Komise při své analýze nevzala do úvahy existenci tří různých segmentů trhu s PTY ve Společenství, což dle jejich názoru dokazují značné rozdíly výše průměrných prodejních cen PTY pocházejících z Indie, PTY z jiných třetích zemí a PTY vyráběných výrobním odvětvím Společenství.
To bylo dle názoru těchto vyvážejících výrobců potvrzeno skutečností, že průměrná cena výrobního odvětví Společenství během OŠ byla o více než 50 % vyšší než cena dovozů z Indie, což údajně signalizuje, že v případě PTY vyráběných ve Společenství a PTY pocházejících z Indie nejde ve všech ohledech o obdobný výrobek.
(10) Budiž připomenuto předběžné zjištění, že základní fyzikální vlastnosti PTY a použití různých typů a kvalit PTY se v podstatě neliší a že za těchto okolností by měly být všechny typy PTY považovány pro účely tohoto řízení za jeden jediný výrobek.
Předběžně se rovněž dospělo k závěru, že PTY vyrobené v Indii a vyvážené do Společenství má podobné fyzikální vlastnosti a podobné použití jako výrobky vyrobené výrobcem ze Společenství, takže by měly být považovány za obdobný výrobek ve smyslu čl. 1 odst.
384/96 (základní nařízení). V tomto ohledu nelze samotné rozdíly prodejních cen považovat za kritérium pro stanovení obdobného výrobku.
(11) Pokud jde o argument segmentace trhu, nebyl navíc předložen nebo nalezen žádný důkaz jasného rozlišení podložený objektivními kritérii, který by podpořil závěr, že u dovozů z Indie a výrobků vyráběných výrobním odvětvím Společenství jde o různé výrobky.
Prodejní cenu jako takovou nelze pro stanovení segmentů trhu považovat za dostatečný důkaz, zejména z pohledu praktik dumpingu a subvencí.
Co se týče zjištěného rozdílu typů výrobku, který opravdu zahrnuje různé prvky cenové tvorby, je brán do úvahy při výpočtech cenového podbízení a úrovně odstranění škod, jak je vysvětleno ve 48. bodě odůvodnění.
(12) Ze shora uvedených důvodů byla námitka zamítnuta a závěry, že PTY by měly být považovány za jeden jediný výrobek a že při analýze je z této skutečnosti třeba vycházet, byly potvrzeny.
(13) Při absenci dalších připomínek se potvrzuje definice dotyčného výrobku a obdobného výrobku uvedená v 11. až 13. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
D. VÝBĚR VZORKŮ _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (14) Indičtí vyvážející výrobci nepředložili žádné připomínky k výběru vzorků a proto se potvrzují závěry uvedené ve 14. až 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
E. DUMPING
1. Běžná hodnota
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (15) Po přijetí prozatímních opatření napadli tři vyšetřovaní indičtí vyvážející výrobci z různých důvodů závěry týkající se stanovení výrobních nákladů a prodejních, správních a nepřímých výdajů (PSNN), které byly použity při zkoumání, zda se jedná o obchody v běžném obchodním styku, a pro výpočet běžné hodnoty.
(16) Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že došlo k chybám při určení podílu spotřeby a příležitostného dvojího započítání surovin, což se odrazilo ve výrobních nákladech dotčeného výrobku.
(17) Tato námitka byla z části odmítnuta, neboť vyvážející výrobce nebyl schopen předložit příslušné údaje k některým surovinám v takové lhůtě, aby je bylo možné ověřit.
Některé údaje předložil až po kontrolní návštěvě.
Komise se navíc a v každém případě při svém šetření opírala o informace, které obdržela před jejich ověřením na místě.
(18) Stejný vyvážející výrobce namítl, že řádně uvedl podrobné údaje týkající se PSNN u dotčeného výrobku, Komise však tyto náklady nadsadila, neboť některé "provozní výdaje" (tj. správní náklady) uvedené ve výroční zprávě podniku a zahrnuté do PSNN, se ve skutečnosti týkaly výrobních nákladů.
Tento vyvážející výrobce také namítl, že při výpočtu PSNN nebyl zohledněn kursový zisk.
2 odst. 5 základního nařízení "se berou do úvahy důkazy předložené pro řádné členění nákladů, pokud se ukáže, že se takové členění nákladů v minulosti užívalo."
Při výpočtu PSNN vycházela Komise z ověřených údajů uvedených ve výroční zprávě podniku, neboť tento vyvážející výrobce vyplnil dotazník pouze částečně.
Nebyly proto k dispozici žádné jiné informace, které by připouštěly jiné členění.
Provozní výdaje tvořily ve výroční zprávě část účetních položek, která byla uvedena zvlášť a nebyla shodná s výrobními náklady.
Dospělo se proto k závěru, že tyto provozní výdaje nejsou obsaženy ve výrobních nákladech, které podnik uvedl, a že by měly být proto zahrnuty do PSNN.
Pokud jde o kursový zisk, tato částka byla ve výroční zprávě podniku zahrnuta do výrobních nákladů.
Z toho byl vyvozen závěr, že výrobní náklady předložené podnikem již tuto částku zahrnovaly.
Tato námitka byla proto odmítnuta a původní výpočet se tímto potvrzuje.
(20) Jiný vyvážející výrobce požadoval jinou metodu členění finančních nákladů obsažených v PSNN.
Argumentoval tím, že zatímco u provozního kapitálu je vhodná metoda členění podle obratu, v případě střednědobých úvěrů na pořízení výrobních prostředků by nejvhodnějším základem členění nákladů byla výroba příslušných výrobků.
Navíc argumentoval tím, že by se měla dostatečně zohlednit skutečnost, že se ve stejném závodě vyrábí postupně celý řetěz výrobků, aby nedocházelo k dvojnásobnému započtení.
(21) První námitka týkající se metody výpočtu byla přijata, neboť se ukázalo, že je pro členění PSNN opravdu vhodnější.
PSNN byly proto upraveny ještě před zkoumáním, zda se jednalo o obchody v běžném obchodním styku, a před jejich použitím pro výpočet běžné hodnoty.
Pokud jde o druhou námitku, byla odmítnuta, neboť údaje ověřené při kontrolní návštěvě žádné dvojnásobné započtení neukázaly, takže toto tvrzení nemohlo být prokázáno.
(22) Všichni vyvážející výrobci namítli, že nebylo správné zahrnout do tuzemských odbytových nákladů částku za námořní přepravu, neboť se žádné takové náklady nevyskytly.
(23) Tato námitka byla přijata a PSNN byly před jejich použitím pro výpočet běžné hodnoty a před zkoumáním, zda se jednalo o obchody v běžném obchodním styku, upraveny.
(24) Jiný vyvážející výrobce namítl, že 1. Komise zdvojnásobila, a tak poměrným způsobem zvýšila finanční náklady v rámci PSNN; 2. Komise se odchýlila od členění PSNN na bázi výrobku nebo domácího trhu a členila je podle oborů, čímž byly při členění zohledněny i jiné výrobky než dotčený výrobek; 3. Komise provedla výpočet výrobních nákladů a PSNN nikoliv za OŠ, ale za poslední hospodářský rok; 4. Komise sloučila určité typy výrobků do skupin, čímž se odchýlila od jejích kontrolních čísel, jejichž použití zaručuje spravedlivé srovnání.
(25) Pokud jde o první námitku, ta byla přijata a PSNN byly v tomto ohledu upraveny.
V případě druhé námitky se opětovně odkazuje na ustanovení čl. 2 odst.
5 základního nařízení zmíněné již v 19. bodě odůvodnění. Během ověření údajů na místě nebyly Komisi předloženy žádné podklady, ze kterých by bylo zřejmé, že podnik tradičně používal členění nákladů podle výrobků nebo trhu.
Tato námitka byla proto odmítnuta a bylo potvrzeno členění PSNN podle oborů.
Třetí námitka byla ve vztahu k PSNN částečně přijata, neboť Komise obdržela ověřené údaje týkající se posledního hospodářského roku zahrnující druhou polovinu OŠ. Komise proto provedla nový výpočet těchto nákladů na základě nejnovějších dostupných údajů.
Pokud jde o výrobní náklady, byla tato námitka odmítnuta, neboť Komise při svém výpočtu vycházela z celkové výroby polotovaru, zatímco údaje poskytnuté vyvážejícím výrobcem se týkaly pouze části celkové výroby.
Dospělo se proto k závěru, že Komise při svém výpočtu použila reprezentativnější základ zahrnující celou výrobu.
Pokud jde o čtvrtou námitku, byla zamítnuta, neboť Komise nevytvořila žádné skupiny různých typů výrobků nad rámec kontrolních čísel výrobku použitých ke spravedlivému porovnání. Do skupin byly pouze roztříděny polotovary použité k výrobě zkoumaného výrobku, a to podle tabulky poskytnuté samotným vyvážejícím výrobcem pro účely výpočtu běžnéhodnoty a zkoumání, zda se jednalo o obchody v běžném obchodním styku.
2. Vývozní cena
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (26) Ke stanovení vývozní ceny nebyly žádné námitky.
Závěry uvedené ve 32. bodě odůvodnění předběžného nařízení se proto potvrzují.
3. Srovnání
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ i) Navrácení cla v rámci režimu Duty Entitlement Passbook (DEPB)
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (27) Všichni indičtí vyvážející výrobci opakovali svou námitku, že by měly být provedeny úpravy běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 10 písm. b) a podle čl. 2 odst. 10 písm. k) základního nařízení na základně zvýhodnění v rámci režimu DEPB na bázi po vývozu (34. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
2 odst. 10 ."… se rozdíly v každém případě patřičně upravují u faktorů, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen…".
Podle čl. 2 odst.
10 písm. b) základního nařízení se úprava provede, pokud jsou současně splněny následující dvě podmínky: zaprvé, na obdobný výrobek a v něm fyzicky zapracované materiály se vztahuje dovozní clo, je-li tento výrobek určen ke spotřebě v zemi vývozu a zadruhé, dovozní clo se vrací nebo se nevybírá, je-li výrobek vyvážen do Společenství.
Tyto podmínky poskytují základ, podle něhož se stanoví jakýkoliv rozdíl ovlivňující srovnatelnost cen u zmíněných faktorů.
V předběžném stádiu nebyl zjištěn žádný důkaz o splnění první podmínky.
V důsledku toho nemohla být provedena úprava u vrácení cla. Podle čl.
2 odst. 10 písm. k) "lze provést úpravu rozdílů u jiných faktorů… je-li prokázáno, že ovlivňují srovnatelnost cen požadovanou podle tohoto odstavce, zvláště pak, že zákazníci platí na domácím trhu stále různé ceny kvůli rozdílu těchto faktorů".
V uvedeném případě se žádný z těchto požadavků neprokázal, neboť vyvážející výrobci nepředložili pro svá tvrzení žádný pádný důkaz.
Úprava rozdílů u jiných faktorů proto nemohla být provedena a závěry uvedené ve 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se tímto potvrzují.
ii) Navrácení cla podle režimu Advance Licence Scheme (ALS) _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (29) Dva indičtí vyvážející výrobci opakovali svou námitku, že by měly být provedeny úpravy běžné hodnoty podle čl. 2 odst. 10 písm. b) a podle čl. 2 odst. 10 písm. k) základního nařízení na základě zvýhodnění plynoucího z ALS (34. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Vyvážející výrobci argumentovali navíc i tím, že v kontextu současně probíhajícího antisubvenčního řízení Komise podrobněji šetřila a přijala uvedený režim jako nenapadnutelný. Z toho důvodu, a aby se odstranil údajný rozpor mezi oběma řízeními, by měla být uvedená úprava provedena. Vyvážející výrobci dále namítli, že požadavek prokázat, že vstupní suroviny výroby byly v zemi vývozu zatíženy clem, představuje nepřiměřené důkazní břemeno.
(30) Je třeba poznamenat, že každé antidumpingové řízení se posuzuje zvlášť a šetření v rámci něho probíhá na základě vlastních faktů a právních okolností, které se mohou od jiných řízení lišit.
Námitka dvou různých souběžně probíhajících řízení byla proto považována za irelevantní.
V každém případě bylo v 66. bodě odůvodnění nařízení Komise (ES) č. 1411/2002 konstatováno, že "oba režimy (předběžná licence a předběžná licence na dodávky polotovarů) lze považovat za napadnutelné.
Zkoumané podniky však byly schopny dokázat, že množství dovezeného materiálu osvobozeného od dovozního cla nepřekročilo množství použité na vyvážené výrobky". Tato citace však představuje obecnou zásadu.
V tomto ohledu se odkazuje na úvodní větu čl. 2 odst.
2 odst. 10 písm. k) základního nařízení, jak je uvedeno ve 28. bodě odůvodnění.
Znovu, stejně jako v případě prozatímního nařízení, nebyly prokázány požadavky základního nařízení, neboť vyvážející výrobci nepředložili žádný nezvratný důkaz, který by jejich námitky v plném rozsahu podpořil.
Rovněž je třeba poznamenat, že požadavek, aby vyvážející výrobci prokázali, že suroviny na výrobu byly v zemi vývozu zatíženy clem, nepředstavuje nepřiměřené důkazní břemeno.
V době přijetí prozatímních opatření byly tyto poplatky upraveny, pokud byly v účetních podkladech vyvážejících výrobců zdůvodněny; jinak byly námitky odmítnuty.
To ukazuje, že podniky byly schopny dokázat existenci dovozních poplatků u obdobného výrobku a u materiálů fyzicky v něm zpracovaných, pokud byly určeny ke spotřebě v Indii tak, jak to bylo požadováno v dotazníku.
V důsledku toho a z důvodů uvedených ve 28. bodě odůvodnění nemohly být u vráceného cla poskytnuty úpravy a závěry 34. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzují.
iii) Spotřební daň
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (31) Jeden vyvážející výrobce požadoval opakovaně úpravu podle čl. 2 odst. 10 písm. b) u částky odpovídající nepřímé dani u obdobného výrobku, je-li určen ke spotřebě v Indii, která se v případě výrobku vyváženého do Společenství vrací.
(32) V době přijetí prozatímních opatření bylo zjištěno, že podniku byla opravdu vrácena spotřební daň za vývoz dotčeného výrobku.
Jelikož však podnik neprokázal, že byla vrácena celá částka této nepřímé daně, byla tato částka upravena směrem dolů.
Po přijetí prozatímních opatření předložil dotčený vyvážející výrobce na podporu svého požadavku a na požádání Komise dodatečné údaje a podklady, které byly přezkoumány.
V rámci tohoto případu byly tyto údaje posouzeny jako průkazné, takže žádosti bylo v plném rozsahu vyhověno.
V důsledku toho byly pozměněny závěry uvedené ve 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
iv) Daň z obratu
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (33) Jiný vyvážející výrobce opakoval své tvrzení, že v důsledku politiky indické vlády na podporu zakládání výrobních závodů v méně rozvinutých oblastech, byly podniky osvobozeny od placení daně z obratu, a požadoval příslušnou úpravu.
Předložené údaje a jejich ověření na místě ukázalo, že na všech fakturách týkajících se domácího prodeje bylo uvedeno, že dotčený vyvážející výrobce je osvobozen od placení této daně, která nebyla na fakturách odděleně vykázána.
Tím nebylo prokázáno, že by zmíněná daň z domácího prodeje byla od podniku vybírána a odváděna na ministerstvo financí a že by se na obdobný výrobek prodávaný na domácí trhu žádná taková daň vztahovala.
Z tohoto důvodu se potvrzují závěry uvedené ve 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
v) Úroveň obchodu
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (34) Jeden indický vyvážející výrobce opakoval svůj požadavek na úpravu rozdílů úrovně obchodu mezi prodejem dotčeného výrobku na domácím trhu a na vývoz (37. bod odůvodnění prozatímního nařízení).
(35) Údaje poskytnuté v odpovědi na dotazník a ověřené během kontrolní návštěvy však ukázaly, že ve funkcích a cenách v různých úrovních obchodu na domácím trhu v Indii není žádný trvalý a zřetelný rozdíl.
Žádné nové údaje nebyly předloženy.
Z tohoto důvodu se potvrzují závěry uvedené ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Míra dumpingu
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (36) Při absenci připomínek a dalších údajů se potvrzuje metoda uvedená ve 39. až 44. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(37) Srovnání nově vypočtené vážené průměrné běžné hodnoty s váženou průměrnou vývozní cenou ze závodu u jednotlivých typů výrobku ukázalo výskyt dumpingu u všech zkoumaných vyvážejících výrobců.
Vážená průměrná míra dumpingu vypočítaná pro spolupracující podniky nezahrnuté do výběru vzorků byla podle čl. 9 odst.
6 základního nařízení rovněž přezkoumána. Přepracované výpočty měly dopad i na residuální míru dumpingu.
Vzhledem k vysokému stupni spolupráce byla residuální míra dumpingu stanovena na úrovni nejvyšší míry dumpingu zjištěné u jednoho spolupracujícího vyvážejícího výrobce.
(38) Konečná míra dumpingu vyjádřená jako procentní sazba dovozní ceny cif před zaplacením cla byla následující:
Welspun Syntex Limited _BAR_ 17,0 %, _BAR_
F. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (39) Krátce po zavedení prozatímních opatření ukončil Dupont SA, jeden ze spolupracujících výrobců zařazených do definice výrobního odvětví Společenství, v předběžném stádiu šetření definitivně výrobu PTY ve Společenství, a to údajně z důvodu nízkých cen dovozů na trh Společenství.
Z pohledu konečné povahy této záležitosti bylo považováno za vhodné, aby Dupont SA nebyl již nadále pokládán za část výrobního odvětví Společenství.
Následně se za účelem stanovení konečného závěru dospělo k tomu, že by bylo vhodné, aby byly jako výrobní odvětví Společenství definovány dva zbývající spolupracující výrobci ve Společenství, a to UNIFI Textured Yarns Ltd a Sinterama Spa.
(40) Z tohoto důvodu bylo zkoumáno, zda na tyto dva podniky připadá hlavní podíl výroby ve Společenství v souladu s čl. 5 odst.
4 základního nařízení. Bylo zjištěno, že výroba dvou zbývajících spolupracujících výrobců ve Společenství představuje dohromady 30 % celkové výroby obdobného výrobku ve Společenství během OŠ.
To je více než 25 % hranice stanovená ve shora zmíněném článku.
Tyto dva podniky proto tvoří výrobní odvětví Společenství plně v souladu s čl. 4 odst.
(41) Indičtí vyvážející výrobci argumentovali tím, že předběžná analýza škod vycházela pouze ze situace malé části výrobců ve Společenství.
Opírali svá tvrzení o skutečnost, že výrobci ve Společenství, kteří si stěžovali a kteří při šetření skutečně spolupracovali, nepředstavují hlavní podíl výroby ve Společenství.
(42) Tento argument je nesprávný a byl odmítnut, neboť dva zbývající podniky představují více než 25 % celkové výroby ve Společenství. Potvrzuje se proto, že tito dva spolupracující výrobci ze Společenství tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
G. ŠKODA
1. Spotřeba ve Společenství
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (43) Při absenci dalších nových údajů se potvrzují prozatímní závěry týkající se spotřeby ve Společenství uvedené v 54. a 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
V průběhu posuzovaného období se spotřeba ve Společenství vyvíjela následovně:
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
2. Dovozy z Indie
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (44) V absolutních číslech se objem indického dovozu během posuzovaného období téměř ztrojnásobil ze 7583 tun v roce 1996 na 22683 tun během OŠ.
Je třeba poznamenat, že v období od roku 1999 do OŠ, v době, kdy celková spotřeba ve Společenství klesla, se objem indických dovozů téměř zdvojnásobil.
(45) Podíl indických dovozů na trhu Společenství se zvýšil ze 2,7 % v roce 1996 na 6,7 % během OŠ.
Současně s prudkým zvýšením objemu dovozů v období mezi rokem 1999 a OŠ vzrostl jejich podíl na trhu z 3,3 % na 6,7 %, zatímco celková spotřeba ve Společenství klesla.
(46) Pokud jde o průměrnou dovozní cenu, ta nejprve v období let 1996 a 1997 vzrostla a potom se snížila. Nejnižší úroveň cen byla dosažena v roce 1999.
(47) Při absenci připomínek k objemu a ceně dovozů z Indie se potvrzují prozatímní závěry uvedené v 56. až 58. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(48) Pokud jde o cenové podbízení z pohledu shora zmíněných změn složení výrobního odvětví Společenství, došlo k úpravě jeho výpočtu.
Metoda výpočtu míry podbízení popsaná v 59. a 61. bodě odůvodnění prozatímního nařízení však zůstala nezměněna.
Podle ní byly pro účely analýzy cenového podbízení porovnány ceny různých typů PTY pocházejících z Indie s cenami podobných typů vyráběných a prodávaných výrobním odvětvím Společenství.
Porovnání celkových průměrných cen, které navrhovali indičtí vyvážející výrobci, by nezohlednilo existenci různých typů výrobku a vedlo by k zavádějícím výsledkům.
(49) Na tomto základě se upravená míra cenového podbízení vyjádřená jako procento cen výrobního odvětví Společenství pohybovala u vyvážejících výrobců, kteří při šetření spolupracovali, v rozmezí 23 % a 28 %.
3. Situace ve výrobním odvětví Společenství
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (50) Po shora zmíněném vyřazení jednoho spolupracujícího výrobce ve Společenství z definice výrobního odvětví Společenství byly odpovídajícím způsobem upraveny prozatímně stanovené ukazatele poškození.
Níže uvedené údaje ukazují vývoj ukazatelů škody během posuzovaného období u dvou zbývajících spolupracujících výrobců ze Společenství.
Jelikož výrobní odvětví Společenství tvoří pouze dva podniky, byly údaje z důvodů utajení indexovány.
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacit (1996 = 100) _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (51) Objem výroby výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období zvýšil o 18 %.
Je třeba poznamenat, že hlavní nárůst byl mezi roky 1996 a 1998. Po tomto období objem výroby kolísal a v OŠ dosáhl úrovně srovnatelné s rokem 1998.
(52) Výrobní kapacita byla stanovena na základě teoretického maximálního hodinového výkonu instalovaných strojů vynásobeného teoretickým ročním počtem pracovních hodin při zohlednění přerušení výroby z důvodu údržby apod.
(53) Nárůst výrobních kapacit se vyvíjel ve dvou etapách.
K prvnímu zvýšení došlo mezi lety 1996 a 1998, a to o 16 %.
Je třeba poznamenat, že objem výroby výrobního odvětví Společenství ve stejném období rovněž srovnatelně vzrostl, což mělo za následek trvale vysoké využití výrobních kapacit.
K druhému nárůstu došlo mezi rokem 1999 a koncem OŠ, kdy výrobní kapacita vzrostla o cca 14 %.
Během tohoto období zůstala úroveň výroby relativně stabilní, což vysvětluje pokles ve využití kapacit.
Zásoby (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (54) Snížení úrovně zásob v období 1996 až 1999 se vysvětluje výrazným zvýšením objemu prodeje, zvláště pak v porovnání s objemem výroby ve stejném období.
Potom se výše zásob z důvodu značného poklesu objemu prodeje značně zvýšila, zatímco výroba vzrostla jen mírně.
Objem prodeje, podíl na trhu a růst (1996 = 100) _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (55) Objem prodeje výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období zvýšil o 6 %. Vrcholu dosáhl v roce 1998 (21 % nárůst v porovnání s rokem 1996) a v následujícím období potom klesl o 13 %.
(56) V období 1996 až 1998 se objem prodeje výrobního odvětví Společenství nezvýšil v porovnání s vývojem celkové spotřeby ve výrobním odvětví Společenství stejnou měrou.
Jeho pokles byl potom markantnější než zaznamenaný pokles celkové poptávky po PTY ve Společenství mezi rokem 1998 a OŠ, což vysvětluje skutečnost, proč podíly na trhu neustále klesaly.
(57) Indičtí vyvážející výrobci namítli, že by Komise měla během posuzovaného období vzít do úvahy vývoj podílu na trhu u všech výrobců ve Společenství a nejen pouze vývoj podílu výrobního odvětví Společenství, neboť tak by se ukázalo celkové zvýšení podílu na trhu.
8 odst. 1 základního nařízení se poškozením rozumí materiální škody způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
Zjištění míry poškození se proto omezuje na celkovou ekonomickou situaci spolupracujících výrobců ve Společenství, kteří tvoří výrobní odvětví Společenství, jak je uvedeno ve 42. bodě odůvodnění.
Kromě toho ukazuje tabulka v 86. bodě odůvodnění, že se během posuzovaného období podíl na trhu ostatních výrobců ze Společenství rovněž výrazně snížil.
Role ostatních výrobců ze Společenství byla vyhodnocena v kontextu příčin poškození.
Tato námitka byla proto odmítnuta.
Prodejní cena (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (59) Průměrná cena výrobního odvětví Společenství zůstala v letech 1996 – 1998 stejná a během následujícího období klesla o 5 %.
Připomíná se skutečnost, že z porovnání cen srovnatelných typů výrobku prodaného na trhu Společenství v OŠ vyplynula míra cenového podbízení ve výši 23 % až 28 %.
Ziskovost (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (60) Ziskovost výrobního odvětví Společenství vyjádřená jako výnosy z čistého prodeje na trhu Společenství zaznamenala v posuzovaném období rapidní pokles z plusových čísel v roce 1996 na vysoce minusovou úroveň během OŠ.
Investice a možnost navýšení kapitálu (1996 = 100) _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (61) Výše investic byla obzvláště vysoká v letech 1996 a 1998, což souviselo se zvýšením výrobní kapacity.
Během OŠ byly možnosti investování v porovnání s tímto obdobím velmi omezené.
(62) Možnost výrobního odvětví Společenství zvyšovat svůj kapitál z externích zdrojů nebo od svých mateřských společností nebyla na začátku posuzovaného období nijak omezena.
Vzhledem ke značným ztrátám v OŠ však byla v OŠ vážně ohrožena.
Návratnost investic (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (63) Návratnost aktiv (vyjadřující ziskovost jako procento celkového stavu aktiv výrobního odvětví Společenství) byla v tomto případě považována za přiměřený ukazatel.
(64) Vývoj návratnosti aktiv odpovídal údajům ziskovosti a ukázal jasné zhoršení finanční situace výrobního odvětví Společenství, zejména po roce 1998.
(65) Indičtí vyvážející výrobci zpochybnili výši návratnosti aktiv na základě příslušného vývoje cen PTY a hlavní suroviny používané k výrobě PTY (POY).
Namítali, že prodejní cena PTY vzrostla v průměru více než nákupní cena POY, což by se mělo pozitivně odrazit ve vývoji návratnosti aktiv.
(66) Zde je nejprve nutné poznamenat, že v období mezi rokem 1999 a OŠ měly průměrné ceny PTY a POY podobný vývoj.
Navíc je nutné zohlednit i jiné nákladové ukazatele, tj. jiný použitý materiál a výrobní náklady.
Všechny tyto ukazatele byly při určení ziskovosti a návratnosti investic v posuzovaném období zkoumány a zohledněny.
Vývoj hodnoty aktiv by měl být v tomto ohledu rovněž posouzen.
Tento argument byl proto odmítnut.
Hotovostní tok (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (67) Čísla týkající se hotovostního toku potvrzují zhoršení finanční situace výrobního odvětví Společenství, která během posuzovaného období zůstala pozitivní a v roce 1999 zaznamenala svůj vrchol.
Tento nejvyšší stav má souvislost s přílivem hotovosti v roce 1999 pocházejícím ze značného počtu prodejů, které byly uskutečněny v roce 1998, avšak skutečně zinkasovány až v roce 1999.
Zaměstnanost, mzdy a produktivita (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (68) Počet zaměstnanců se v posuzovaném období zvýšil o 23 % a mzdové náklady stouply ve stejném období o 45 %.
(69) Produktivita práce klesla v posuzovaném období o 5 %.
Zotavení z předcházejícího dumpingu
(70) Finanční výsledky výrobního odvětví Společenství v období od roku 1996 do roku 1998 byly uspokojivé a naznačovaly, že se výrobní odvětví Společenství alespoň částečně zotavilo z dopadu dumpingových dovozů pocházejících ze třetích zemí, proti nimž byla v roce 1996 zavedena antidumpingová opatření.
Mezi rokem 1999 a OŠ se situace výrobního odvětví Společenství v důsledku zvýšení indických dumpingových dovozů opět zhoršila.
Skutečná míra dumpingu
(71) Konečná míra dumpingu je jednoznačně výrazná.
Z pohledu objemu a ceny dumpingových dovozů nelze dopad této míry dumpingu považovat za zanedbatelný.
4. Závěr ke škodě
(72) Prozatímní závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo během OŠ hmotnou škodu ve smyslu článku 3 základního nařízení, se potvrzuje.
Složitá situace výrobního odvětví Společenství se projevila v období po roce 1998.
V období 1996 – 1998 se objem výroby ve výrobním odvětví Společenství zvýšil (+17 %) a využití kapacit bylo vysoké. Objem prodeje se také zvýšil (+21 %), zatímco prodejní ceny se nezměnily a výrobní odvětví bylo z pohledu čistého obratu, návratnosti celkových aktiv a hotovostního toku stále ziskové.
Vzhledem k tomu bylo výrobní odvětví Společenství schopno zvyšovat své investice a počet zaměstnanců a hotovostní tok zůstal během tohoto období stále příznivý.
Tento pozitivní vývoj se vysvětluje kombinací pozitivního účinku zavedení antidumpingových opatření proti Indonésii, Thajsku, Tchaj-wanu a Malajsii, která obnovila spravedlivé podmínky na trhu Společenství, a zvýšením spotřeby PTY ve Společenství.
(73) Po roce 1998 se situace ve výrobním odvětví Společenství začala výrazně zhoršovat.
I když objem výroby zůstal neměnný, využití výrobních kapacit kleslo o sedm procentních bodů, objem prodeje o 13 % a prodejní ceny rovněž klesly o 5 %.
Následně zaznamenalo výrobní odvětví Společenství značné ztráty, což poznamenalo i jeho investice.
(74) Indičtí vyvážející výrobci argumentovali tím, že některé shora detailně popsané ukazatele se během posuzovaného období vyvíjely pozitivně a žádnému poškození nenasvědčovaly.
3 odst. 5 základního nařízení žádný z ekonomických ukazatelů uvedených v tomto článku není nutně rozhodující pro zjištění, zda výrobní odvětví Společenství utrpělo materiální škodu.
I když je pravda, že se ekonomická situace výrobního odvětví Společenství v letech 1996 až 1998 zlepšila, shora uvedená čísla a závěry jasně ukazují, že potom následovalo značné zhoršení situace ve výrobním odvětví Společenství a v OŠ utrpělo výrobní odvětví hmotnou škodu.
Tento argument byl proto odmítnut a shora zmíněný závěr, tj. že výrobní odvětví Společenství utrpělo hmotnou škodu, se potvrzuje.
H. PŘÍČINA
1. Úvod
(76) Podle čl. 6 odst. 6 základního nařízení bylo znovu zkoumáno, zda materiální škoda způsobená výrobnímu odvětví Společenství definovaného ve 42. bodě odůvodnění byla zapříčiněná dumpingovými dovozy z Indie. Podle čl. 3 odst. 7 základního nařízení Komise zkoumala i další známé faktory, které by mohly výrobní odvětví Společenství poškodit, aby se ujistila, že škody způsobené těmito jinými faktory nebyly nesprávně přisuzovány dumpingovým dovozům.
2. Dopad dumpingových dovozů
(77) Mezi rokem 1999 a OŠ se objem dovozů pocházejících z Indie ztrojnásobil, a to ze 7583 tun na 22683 tuny. Tento nárůst měl dvě etapy: první o 138 % v letech 1996 až 1998 a potom v roce 1999 až do OŠ vzrostl o 92 %, z 11824 tun na 22683 tun, tj. zvýšení o cca 10800 tun.
Je třeba poznamenat, že zatímco k prvnímu zvýšení došlo za situace, kdy se trh Společenství ještě rozšiřoval, druhé zvýšení nastalo v době, kdy spotřeba ve Společenství zaznamenala značný pokles (–14000 tun).
Během stejného období, tj. 1999 – OŠ, se objem prodeje výrobního odvětví Společenství snížil o cca 13 %.
(78) Stejný vývoj lze sledovat i v relativních číslech.
Podíl indických dovozů na trhu v roce 1996 se zvýšil ze 2,7 % na 6,7 % v OŠ.
Tento nárůst se projevil ve dvou etapách: v letech 1996 až 1998 ze 2,7 % na 4,9 % a mezi rokem 1999 a OŠ ze 3,3 % na 6,7 %.
(79) V roce 1999 dosáhla cena indických dovozů nejnižší úrovně, tj. v průměru 1,4 EUR za tunu, což představuje pokles o zhruba 17 % oproti předcházejícímu roku a o 26 % oproti roku 1996.
Díky této politice nízkých cen byli indičtí vyvážející výrobci v situaci, kdy mohli zvýšit objem svých prodejů a v roce 2000 a v OŠ znovu získat ztracené podíly na trhu.
Ceny potom dosáhly své úrovně z roku 1998, ale byly však stále v průměru nižší než v letech 1996 a 1997.
(80) Je třeba připomenout, že během OŠ bylo zaznamenáno výrazné cenové podbízení pohybující se mezi 23 % a 28 %.
To jasně ukazuje na silný cenový tlak, který byl během OŠ díky indickým dovozům vyvíjen. S podílem na trhu ve výši 6,7 % během OŠ měla taková míra cenového podbízení zcela jistě značný negativní dopad na transparentní a krizový trh Společenství i na výrobek, který je extrémně cenově citlivý.
(81) Současně zaznamenalo výrobní odvětví Společenství v období 1996 až 1998 pokles podílu na trhu ve výši zhruba jednoho procentního bodu a dalšího procentního bodu mezi rokem 1999 a OŠ.
Tento pokles je třeba vidět z pohledu cenového vývoje ve výrobním odvětví Společenství.
Ten musel v roce 1999 snížit své ceny o 7 % oproti roku 1998, aby si svou pozici na trhu udržel.
Je třeba připomenout, že ve stejném roce se ceny indických dovozů snížily o 17 %.
Ceny výrobního odvětví Společenství zůstaly potom relativně na stejné úrovni, což však nebylo k udržení pozitivní finanční situace dostačující.
Na rozdíl od indických vyvážejících výrobců nebylo výrobní odvětví Společenství v období roku 2000 a v OŠ schopno prodejní ceny ve Společenství zvýšit.
(82) V letech 1996 až 1998 se situace výrobního odvětví Společenství vyvíjela i přes zvyšující se indické dovozy příznivě, neboť na expandujícím trhu Společenství byly zavedením antidumpingového cla na dovozy PTY pocházejících z různých zemí (viz dále) obnoven poctivý obchod.
Od roku 1999 se však finanční situace výrobního odvětví Společenství značně zhoršila.
Jak je shora vysvětleno, objem prodeje a ceny začaly klesat, což výrazně ovlivnilo ziskovost, návratnost investic i hotovostní tok.
Tato situace nastala v období, kdy došlo k výraznému snížení indických cen a objem jejich dovozů začal značně narůstat, tj. v období 1999 až OŠ se objem jejich dovozů zdvojnásobil
3. Působení dalších známých faktorů
Dovozy pocházející z dalších třetích zemí
(83) Jelikož jiné dotčené strany nepředložily žádné další údaje či připomínky, potvrzuje se závěr uvedený v 91. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že dovozy pocházející z Indonésie a Tchaj-wanu pravděpodobně také přispěly ke škodám způsobeným výrobnímu odvětví Společenství během OŠ.
(84) Na tomto velmi transparentním trhu by zvýšené dovozy PTY za nízké ceny z kterékoli země původu pravděpodobně způsobily výrobnímu odvětví Společenství škody v rozsahu, který lze považovat za značný.
Pokud by však měl být množstevně vyjádřen dopad indických dovozů v porovnání s dovozy z Indonésie a Tchaj-wanu, došlo v období roku 1999 a OŠ ke zvýšení indických dovozů v absolutních i relativních číslech i ke zvýšení průměrné dovozní ceny během OŠ, která byla v průměru nižší než ceny dovozů z Indonésie a Tchaj-wanu zejména proto, že na tyto dovozy se částečně vztahovalo antidumpingové clo.
Za těchto okolností lze konstatovat, že dopad indických dovozů nebyl zcela jistě méně výrazný než dopad dovozů z Indonésie a Tchaj-wanu, a že proto skutečně existovala značná příčinná souvislost mezi dovozy z Indie a zhoršenou situací ve výrobním odvětví Společenství.
(85) Pokud jde o dovozy ze zbývajících třetích zemí, při absenci připomínek se také potvrzuje předběžný závěr, že tyto dovozy nelze považovat za příčinu škod způsobených výrobnímu odvětví Společenství.
Jiní výrobci ze Společenství
(86) Základem níže uvedené tabulky jsou údaje získané od některých podniků a obsažené ve stížnosti, které ukazují vývoj objemu prodeje a podílu na trhu jiných výrobců ze Společenství.
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 47,0 % _BAR_ 42,4 % _BAR_ 40,8 % _BAR_ 38,5 % _BAR_ 39,6 % _BAR_ 38,9 % _BAR_ (87) Ze shora uvedených údajů je zřejmé, že objem prodeje PTY jiných výrobců ze Společenství v období od roku 1996 do OŠ značně poklesl, a to absolutně i relativně.
Navíc je třeba připomenout, že velká část těchto jiných výrobců ze Společenství patřila ve skutečnosti k původním stěžovatelům.
Tyto podniky nebyly schopny při probíhajícím šetření plně spolupracovat z důvodu nedostatku zdrojů, řízení však plně podporovaly a zcela nebo částečně spolupracovaly v podobných současně probíhajících šetřeních.
(88) Vzhledem ke shora uvedenému se dospělo k závěru, že jiní výrobci ze Společenství nepřispěli ke škodám způsobeným výrobnímu odvětví Společenství v OŠ.
Investice výrobního odvětví Společenství
(89) Některé dotčené strany namítaly, že zhoršení finanční situace výrobního odvětví Společenství způsobily také rozsáhlé investice, které v posuzovaném období uskutečnil.
(90) Jak je vysvětleno výše, investice výrobního odvětví Společenství sloužily ke zvýšení jeho výrobních kapacit.
První zvýšení kapacit nastalo mezi rokem 1996 a 1998, tj. v době, ve které rostla spotřeba ve Společenství.
Výrobní odvětví Společenství proto zvýšilo objem své výroby a bylo schopno na rozšiřujícím se trhu Společenství zvýšit i objem prodeje. Z pohledu tohoto pozitivního vývoje rozšířilo výrobní odvětví Společenství své výrobní kapacity podruhé mezi rokem 1999 a OŠ.
Šlo o zvýšení na cca 10000 tun. Tentokrát však nemohlo výrobní odvětví Společenství zvýšit svou výrobu a objem prodeje a naplnit tak nově rozšířené výrobní kapacity, míra využití výrobních kapacit proto výrazně klesla.
Jelikož se při výrobě PTY jedná o kapitálově intenzivní výrobní odvětví s odpovídajícími vysokými fixními náklady, měl pokles výroby a objemu prodeje v období od roku 1999 do OŠ přímý negativní dopad na finanční situaci výrobního odvětví Společenství.
Je třeba poznamenat, že cena hlavní suroviny se ve stejném období nezměnila.
(91) Zvýšení kapacit v období od roku 1999 do OŠ mělo negativní dopad na finanční situaci výrobního odvětví Společenství, neboť se časově shodovalo se snížením výroby a objemu prodeje výrobního odvětví Společenství.
Pokles objemu prodeje byl však způsoben tlakem indických dovozů PTY na trhu Společenství.
I když se spotřeba ve Společenství snížila o cca 14000 tun v období od roku 1999 do OŠ, objem indických dovozů PTY se ve stejném období díky jejich agresivní cenové politice zvýšil o cca 10000 tun.
Ceny indických dovozů PTY byly během OŠ výrazně pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství a příslušný objem dovozů vzrostl takovou měrou, že výrobní odvětví Společenství nebylo schopno zvýšit svůj prodej a objem výroby nebo alespoň omezit jejich pokles, a následně tak omezit negativní dopad na předimenzované výrobní kapacity.
(92) I kdyby se v období od roku 1999 do OŠ náklady vynaložené na investice a s tím spojené zvýšení výrobních kapacit negativně odrazily ve finanční situaci výrobního odvětví Společenství, byl by tento dopad ještě zesílen skutečností, že výrobní odvětví Společenství muselo snížit svůj prodej, objem výroby a prodejní ceny.
A k tomu došlo na základě nízkých cen indických dovozů, jejichž objem se ve stejném období téměř zdvojnásobil, zatímco celková spotřeba ve Společenství se snížila.
(93) Je proto zřejmé, že kdyby nebylo dumpingových dovozů z Indie, bylo by výrobní odvětví Společenství schopno udržet své prodejní ceny na úrovni roku 1998 a zvýšit objem své výroby a prodeje.
To by vedlo k úsporám z velkovýroby a za podmínek poctivého obchodování by bylo výrobní odvětví Společenství schopno většinu, ne-li veškeré další fixní náklady spojené s investicemi absorbovat.
Pokles poptávky
(94) Zatímco během posuzovaném období došlo ke zvýšení spotřeby ve Společenství, v období od roku 1999 do OŠ spotřeba klesla.
I když tento vývoj korespondoval s poklesem objemu prodeje výrobního odvětví Společenství, je třeba poznamenat, že za prvé, objem prodeje výrobního odvětví Společenství klesl v porovnání se spotřebou ve Společenství mnohem více, a za druhé, dovozy pocházející z Indie se ve stejném období téměř zdvojnásobily.
I když nelze vyloučit, že tento pokles poptávky měl na situaci ve výrobním odvětví Společenství škodlivý vliv, musel být v porovnání s účinky dovozů za dumpingové ceny zanedbatelný.
Celkový hospodářský útlum
(95) Indičtí vyvážející výrobci namítali, že výrobní odvětví Společenství utrpělo škody díky celosvětovému hospodářskému útlumu, který nastal ke konci roku 2000, a že by toto mělo být při analýze příčin škod také zohledněno a vyčísleno.
(96) Za prvé je třeba poznamenat, že na základě shora uvedené analýzy se ekonomická situace výrobního odvětví Společenství začala zhoršovat již před koncem roku 2000.
Za druhé by se očekávalo, že při celkovém hospodářském útlumu budou podobně postiženi všichni výrobci ve Společenství.
I přes špatnou situaci na trhu se však indickým vyvážejícím výrobcům podařilo objem prodeje ve Společenství značně zvýšit.
Jak je uvedeno výše, objem prodeje výrobního odvětví Společenství se proporcionálně snížil více než spotřeba ve Společenství.
Navíc dopad celkového hospodářského útlumu se již odrazil ve shora zmíněném snížení poptávky.
(97) I když nelze vyloučit, že celkový hospodářský útlum situaci výrobního odvětví Společenství také ovlivnil, dospělo se k závěru, že ve srovnání s cenovým tlakem dumpingových dovozů byl méně významný.
Vývoz výrobního odvětví Společenství
(98) Indičtí vyvážející výrobci argumentovali tím, že ztráta podílu výrobního odvětví Společenství na trhu byla způsobena skutečností, že se orientoval více na vývoz než na tuzemský prodej.
Zvýšení objemu vývozu výrobního odvětví Společenství ukazuje, že je konkurenceschopný na trzích, kde panují spravedlivé podmínky podnikání.
Mělo by se také podotknout, že zatímco se objem vývozu během posuzovaného období čtyřikrát zvýšil, zůstal v porovnání s celkovým prodejem výrobního odvětví Společenství nepatrný.
A konečně je třeba poznamenat, že ziskovost výrobního odvětví Společenství byla zjištěna výhradně na základě jeho prodejů na trhu Společenství.
Při absenci dalších připomínek k tomuto tématu se potvrzují závěry uvedené ve 96. až 98. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Cena surovin
(99) K této otázce nebyly doručeny žádné připomínky, proto se potvrzují závěry uvedené v 93. až 95. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že cena surovin výrobního odvětví Společenství nemohla být příčinou škod, které výrobní odvětví Společenství utrpělo.
Další argumenty dotčených stran
(100) Indičtí vyvážející výrobci argumentovali tím, že pokles objemu výroby během OŠ je třeba přisuzovat plánovanému uzavření závodu jednoho ze dvou výrobců, kteří tvoří výrobní odvětví Společenství.
Šetření však ukázalo, že během OŠ k žádnému uzavření závodu nedošlo.
Dotčený výrobce potvrdil, že k zavření závodu nedošlo a namítl, že každé snížení objemu jeho výroby během OŠ se uskutečnilo v důsledku zvýšení dovozů PTY za nízké ceny na trh Společenství.
Tento argument byl proto odmítnut.
4. Závěr k příčinám škody
(101) Závěrem se potvrzuje, že dumpingové dovozy měly na výrobní odvětví Společenství škodlivý dopad zejména v období od roku 1999 do OŠ, který byl charakterizován snížením objemu prodeje, prodejních cen, ztrátou podílu na trhu a značným zhoršením jeho finanční situace z pohledu ziskovosti a návratnosti investic.
Během stejného období se objem indických dovozů výrazně zvýšil v absolutních i relativních číslech a jejich ceny byly výrazně pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství.
(102) Dále byly zkoumány i následující známé faktory: dovozy pocházející z ostatních třetích zemí, prodej jiných výrobců ze Společenství, investice výrobního odvětví Společenství, pokles poptávky, celkový hospodářský útlum, cena surovin a vývoz výrobního odvětví Společenství.
Účinek těchto faktorů zhoršil výrazný negativní dopad na situaci výrobního odvětví Společenství způsobený prudkým zvýšením dovozů z Indie, které samy o sobě rovněž způsobily výrobnímu odvětví Společenství materiální škody.
(103) Po shora popsané analýze, která řádně rozlišila a oddělila účinky všech známých faktorů a jejich dopad na situaci výrobního odvětví Společenství od poškozujících účinků dumpingových dovozů, a po ujištění, že škody způsobené ostatními faktory nebyly přisuzovány dumpingovým dovozům, se tímto potvrzuje, že účinek těchto faktorů nebyl takový, aby změnil skutečnost, že mezi dumpingovými dovozy a hmotnými škodami způsobenými výrobnímu odvětví Společenství existuje příčinná souvislost.
I. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(104) Z pohledu událostí, které následovaly po stanovení prozatímních závěrů, tj. uzavření závodu Dupont SA, bylo zkoumáno, zda i přes závěry o poškozujícím dumpingu neexistují přesvědčivé důvody, které by vedly k závěru, že není v zájmu Společenství zavést konečná antidumpingová opatření.
1. Výrobní odvětví Společenství a jiní výrobci ze Společenství
(105) Jak je vysvětleno v prozatímním nařízení, není důvod k pochybám o životaschopnosti a konkurenceschopnosti výrobního odvětví Společenství za situace, kdy na trhu panují obvyklé podmínky.
Fakta ukázala, že pokud na trhu chybí spravedlivé obchodní podmínky, je existence výrobního odvětví Společenství vážně ohrožena.
Nepoctivé obchodování na trhu Společenství ve skutečnosti vedlo k uzavření závodu Dupont SA, který nepřežil současný tlak na trhu.
Pokud by opatření nebyla zavedena, nelze vyloučit, že by jiní výrobci ze Společenství nezaznamenali stejný vývoj.
(106) Je třeba poznamenat, že navzdory skutečnosti, že pouze dva výrobci ze Společenství mohli v šetření spolupracovat, řízení plně podporovali i jiní výrobci ze Společenství, kteří představují zhruba 75 % výroby ve Společenství.
Jak je shora uvedeno, museli i jiní výrobci ve Společenství své podíly na trhu a objemy prodeje snížit.
(107) Prozatímní závěry, že by bylo v zájmu výrobního odvětví Společenství i v zájmu jiných výrobců ze Společenství opatření zavést, se proto potvrzují.
2. Dovozci
(108) V předběžném stádiu nebyly obdrženy žádné odpovědi od dovozců nebo obchodníků.
V prozatímním nařízení byl učiněn závěr, že zavedená opatření by jejich situaci nijak výrazně neovlivnila.
(109) Při absenci dalších připomínek dotčených stran po zavedení předběžných opatření se shora uvedené závěry potvrzují.
3. Dodavatelé surovin
(110) Při absenci připomínek se potvrzuje předběžný závěr, že zavedení opatření je v zájmu zásobovacího průmyslu.
4. Uživatelé
(111) V předběžném stádiu šetření spolupracoval pouze jeden uživatel.
Při absenci připomínek nebo reakcí po zavedení prozatímních opatření se potvrzuje závěr, že zavedení opatření by nijak výrazně neovlivnilo životaschopnost a konkurenceschopnost uživatelů.
5. Závěr
(112) Nezavedení antidumpingových opatření by vážně ohrozilo existenci výrobního odvětví Společenství a jiných výrobců ve Společenství.
To podtrhuje skutečnost, že díky nespravedlivým obchodním podmínkám, které vládnou na trhu Společenství, musel jeden výrobce ze Společenství v poslední době uzavřít svůj závod ve Společenství.
(113) Pokud by konečná opatření nebyla zavedena, mohl by se pokračující pokles ziskovosti výrobního odvětví Společenství zaznamenaný v posuzovaném období nadále zhoršovat s tím, že by mohlo dojít k uzavření dalších závodů na výrobu PTY ve Společenství.
(114) Vzhledem k tomu dospěla Komise k závěru, že neexistují žádné přesvědčivé důvody pro nezavedení konečných antidumpingových opatření.
J. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Míra odstranění škod
(115) Na základě metody popsané ve 122. až 125. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byla pro účely stanovení výše konečných opatření, která mají být zavedena, vypočtena míra odstranění škod.
(116) Indičtí vyvážející výrobci namítali, že výše zisku použitá pro výpočet nepoškozující ceny byla zvolena libovolně, neboť byla založena na nejvyšší úrovni zisku zaznamenané v posuzovaném období.
(117) Je třeba připomenout, že výše zisku použitá pro výpočet nepoškozující ceny by měla odpovídat výši, kterou by mohlo výrobní odvětví Společenství přiměřeně dosáhnout bez poškozujícího dumpingu.
Rok 1998 považovala Komise za přiměřenou volbu, neboť měla za to, že během tohoto roku ještě na ceny výrobního odvětví Společenství negativně nepůsobily dovozy z Indie a dovozy ze zemí, na které byla opatření zavedena, byly již na stejné úrovni, která převažovala v OŠ.
Skutečnost, že jeden výrobce ze Společenství musel být z definice výrobního odvětví Společenství vyloučen a na základě toho byly v posuzovaném období pro zjištění ziskovosti použity nové údaje, nemění nic na předběžných závěrech, že toto výrobní odvětví by za poctivých podmínek na trhu a bez dumpingových dovozů mohlo dosáhnout úrovně zisku ve výši 8 %.
(118) Vzhledem k tomu byla potvrzena metoda použitá ke stanovení míry odstranění škody popsaná ve 122. až 125. bodě odůvodnění předběžného nařízení.
(119) Jak již bylo zmíněno shora v souvislosti s mírou cenového podbízení, byla míra poškození přezkoumána a pozměněna.
2. Konečná opatření
(120) Vzhledem ke shora uvedenému a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být konečné antidumpingové clo uvaleno ve výši zjištěné míry dumpingu, neboť ta byla ve všech případech nižší než míra poškození.
(121) Vzhledem k současně probíhajícímu antisubvenčnímu řízení s Indií je nutno podle čl. 24 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [4] (dále jen "základní antisubvenční nařízení") a čl. 14 odst. 1 základního nařízení respektovat, že na žádný výrobek nesmí být za účelem vyřešení jedné a té samé situace zapříčiněné dumpingem nebo vývozními subvencemi současně uvaleno antidumpingové i vyrovnávací clo. Je proto třeba určit, zda a v jakém rozsahu jsou výše subvencí a míra dumpingu výsledkem jedné a té samé situace.
(122) Nařízením Rady (ES) č. 2094/2002 [5] bylo uvaleno konečné vyrovnávací clo v sazbě odpovídající výši subvencí, která byla dle zjištění nižší než míra poškození.
Všechny zkoumané typy subvencí, které byly na základě šetření napadnutelné, představují vývozní subvence ve smyslu čl. 3 odst.
4 písm. a) základního antisubvenčního nařízení. Konečná míra dumpingu zjištěná u spolupracujících vyvážejících výrobců v Indii je proto částečně ovlivněna existencí těchto vývozních subvencí.
Za těchto okolností by nebylo vhodné zavést vyrovnávací i antidumpingové clo v plné výši příslušných vývozních subvencí a konečně zjištěné míry dumpingu.
Konečné antidumpingové clo by proto mělo být upraveno tak, aby odráželo skutečnou míru dumpingu, která zůstala po zavedení konečného vyrovnávacího cla a která je potřebná k odstranění účinků vývozních subvencí.
(123) Na základě toho je konečná výše cel následující:
Welspun Syntex Limited _BAR_ 17,0 % _BAR_ 9,1 % _BAR_ 7,9 % _BAR_
Všechny ostatní podniky _BAR_ 17,0 % _BAR_ 9,1 % _BAR_ 7,9 % _BAR_ (124) Sazby antidumpingového cla jednotlivých podniků stanovené v tomto nařízení byly stanoveny na základě závěrů tohoto šetření.
Odrážejí proto situaci, která byla v těchto podnicích zjištěna během šetření.
Výše cla (na rozdíl od celostátního cla platného pro "všechny ostatní podniky") se tedy vztahuje výlučně na dovozy výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobené zmíněnými právními subjekty.
Na dovezené výrobky vyrobené jinými výrobci, jejichž jméno a adresa nejsou ve výkonné části tohoto nařízení zmíněny, včetně subjektů napojených na shora uvedené podniky, se tyto sazby nevztahují a platí pro ně celní sazby uplatňované pro "všechny ostatní podniky".
(125) Všechny návrhy požadující uplatnění těchto sazeb antidumpingového cla u uvedených podniků (např. při změně názvu subjektu nebo založení nového výrobního nebo prodejního subjektu) by měly být zaslány Komisi [6] spolu s příslušnými údaji o činnosti podniku v oblasti výroby, tuzemského a zahraničního odbytu v souvislosti např. se zmíněnou změnou názvu nebo změnou výrobní či obchodní činnosti.
Komise toto nařízení po konzultaci s poradním výborem případně změní a zaktualizuje seznam podniků, pro které tyto celní sazby platí.
(126) Jelikož byl při šetření dumpingu použit výběr vzorků, nelze v tomto řízení ke zjištění individuální míry dumpingu zahájit přezkum nových vývozců podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení. Aby však bylo zaručeno spravedlivé posouzení všech nových vyvážejících výrobců z Indie a podniků nezahrnutých do odběru vzorků, mělo by se vážené průměrné clo uvalené na posledně jmenované podniky vztahovat i na každého nového indického vyvážejícího výrobce, u kterého by byla jinak uplatněna individuální sazba cla podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
3. Výběr prozatímního cla
(127) Vzhledem ke zjištěné míře dumpingu a k vzhledem k míře poškození způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nutné s konečnou platností vybrat částky zajištěné ve formě prozatímního antidumpingového cla stanoveného prozatímním nařízením, tj. nařízením (ES) č. 1412/2002, a to ve výši konečně uvaleného cla,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu tvarovaných nití z polyesterů (PTY) kódu KN 54023300 pocházejících z Indie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se vztahují na čistou cenu franko hranice Společenství před proclením, jsou, u výrobků vyrobených následujícími společnostmi tyto:
všechny ostatní podniky _BAR_ 7,9 % _BAR_ A 999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Doloží-li nový vyvážející výrobce v Indii Komisi, že:
- v období šetření (od 1. října 2000 do 30. září 2001) nevyvážel výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1 do Společenství,
- není spojen se žádným z vývozců nebo výrobců v Indii, na něž se vztahují antidumpingová opatření zavedená tímto nařízením,
- dotčený výrobek skutečně vyvezl do Společenství po období šetření, na něž se opatření vztahují, nebo učinil neodvolatelný smluvní závazek k vývozu značného množství do Společenství,
může Rada na návrh předložený Komisí a po konzultaci s poradním výborem prostou většinou změnit čl. 1 odst. 2 a přidat nového vyvážejícího výrobce do seznamu společností, na něž se vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 3,7 % uvedená v tomto článku.
Článek 3
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení (ES) č. 1412/2002 z dovozu tvarovaných nití z polyesterů kódu KN 54023300 pocházejících z Indie se s konečnou platností vyberou v sazbě konečného cla stanoveného tímto nařízením.
Zajištěné částky, které převyšují konečné sazby antidumpingových cel, se uvolňují.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2094/2002
ze dne 26. listopadu 2002
o uvalení konečného vyrovnávacího cla na dovozy texturovaného polyesterového hedvábí (PTY) pocházejícího z Indie a ukončení řízení týkajícího se dovozů PTY pocházejícího z Indonésie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 14 a 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDBĚŽNÁ OPATŘENÍ
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1411/2002 [2] (dále jen "předběžné nařízení") bylo uvaleno předběžné vyrovnávací clo na dovozy texturovaného polyesterového hedvábí (dále jen "PTY") s KN kódem 54023300 původem z Indie do Společenství.
Výše subvence stanovená pro Indonésii byla minimální, takže pro tuto zemi bylo zavedeno předběžné vyrovnávací clo.
(2) Současně Komise svým nařízením (ES) č. 1412/2002 [3] uvalila předběžné antidumpingové clo na dovozy PTY pocházející z Indie.
(3) Je potřeba připomenout, že období šetření subvencí a škod zahrnovalo období od 1. října 2000 do 30. září 2001 (OŠ).
V předběžném nařízení byla zjištěna administrativní chyba a potvrzuje se, že, jak je zřejmé z různých níže uvedených tabulek, šetření vývoje rozhodného pro analýzu škod zahrnovalo období od 1. ledna 1996 (a nikoliv od 1. října 1997, jak je uvedeno v předběžném nařízení) do konce OŠ (posuzované období).
Toto období bylo zvoleno tak, aby bylo možné analyzovat celkový vývoj ekonomické situace průmyslu Společenství s přihlédnutím na dopad zavedení antidumpingových opatření v roce 1996 vůči Indonésii, Malajsii, Tchaj-wanu a Thajsku.
B. DALŠÍ POSTUP
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (4) Po sdělení podstatných faktů a důvodů, na základě kterých bylo o zavedení předběžných opatření rozhodnuto, předložily některé dotčené strany své písemné připomínky. Podle čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2026/97 (dále jen "základní nařízení") dala Komise možnost slyšení všem dotčeným stranám, které o to požádaly.
(5) Komise pokračovala ve vyhledávání a prověřování všech údajů, které považovala pro svůj konečný závěr za nezbytné.
(6) Všechny strany byly informovány o podstatných faktech a důvodech, na jejichž základě Komise zamýšlela doporučit uvalení konečného vyrovnávacího cla a definitivně vybrat částky zajištěné ve formě předběžného cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které se mohly k těmto skutečnostem vyjádřit.
(7) Kromě kontrolních návštěv, které Komise vykonala již během předběžného stadia, byla po zavedení předběžných opatření uskutečněna návštěva u výrobce PTY ze Společenství se sídlem v Irsku – Unifi Textured yarns Ltd.
(8) Ústní a písemné připomínky stran byly posouzeny a v případech, kdy to bylo opodstatněné, byly předběžné závěry odpovídajícím způsobem upraveny.
C. POSUZOVANÝ VÝROBEK A STEJNÝ VÝROBEK
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (9) Indičtí vyvážející výrobci namítli, že Komise při své analýze nevzala do úvahy existenci tří různých segmentů trhu s PTY ve Společenství, což dle jejich názoru dokazují značné rozdíly úrovně průměrných prodejních cen PTY pocházejícího z Indie, PTY z jiných třetích zemí a PTY vyráběného průmyslem Společenství.
To bylo dle názoru tohoto vyvážejícího výrobce potvrzeno skutečností, že průměrná cena průmyslu Společenství během OŠ byla o více než 50 % vyšší než cena dovozů z Indie, což údajně signalizuje, že v případě PTY vyráběného ve Společenství a PTY pocházejícího z Indie nejde ve všech ohledech o stejný výrobek.
(10) Budiž připomenuto předběžné zjištění, že základní fyzikální vlastnosti různých typů a kvalit PTY se v podstatě neliší a že za těchto okolností by měly být všechny typy PTY považovány pro účely tohoto řízení za jeden jediný výrobek.
Předběžně se rovněž dospělo k závěru, že PTY vyrobené v Indii a vyvážené do Společenství má podobné fyzikální vlastnosti a podobné použití jako výrobky vyrobené výrobcem ze Společenství, takže by měly být považovány za stejný výrobek ve smyslu čl. 1 odst.
5 základního nařízení. V tomto ohledu nelze samotné rozdíly prodejních cen považovat za kritérium pro stanovení stejného výrobku.
(11) Pokud jde o argument segmentace trhu, nebyl navíc předložen nebo nalezen žádný důkaz jasného rozlišení podložený objektivními kritérii, který by podpořil závěr, že u dovozů z Indie a výrobků vyráběných průmyslem Společenství jde o různé výrobky.
Prodejní cenu jako takovou nelze pro stanovení segmentů trhu považovat za dostatečný důkaz, zvláště pak z pohledu praktik dumpingu a subvencí.
Co se týče zjištěného rozdílu typů výrobku, který opravdu zahrnuje různé prvky cenové tvorby, je brán do úvahy při výpočtech cenového podbízení a úrovně odstranění škod, jak je vysvětleno ve 46. bodě odůvodnění.
(12) Ze shora uvedených důvodů byla námitka zamítnuta a závěry, že PTY by mělo být považováno za jeden jediný výrobek a že při analýze je z této skutečnosti třeba vycházet, byly potvrzeny.
(13) Při absenci dalších připomínek se potvrzuje definice posuzovaného výrobku a stejného výrobku uvedená ve 14. až 16 bodě odůvodnění předběžného nařízení.
D. SUBVENCE
I. INDIE
1. Výběr vzorků
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (14) Šetření subvencí v Indii proběhlo podle článku 27 základního nařízení.
Po zavedení předběžného vyrovnávacího cla nebyly předloženy žádné připomínky k výběru vzorků u indického vyvážejícího výrobce, proto se potvrzují závěry uvedené v 17. až 23. bodě odůvodnění předběžného nařízení.
2.
Režim "Duty Entitlement Passbook (DEPB)" na bázi po vývozu _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (15) Po oznámení předběžných závěrů namítl jeden vyvážející výrobce a sdružení zastupující průmysl v Indii, že podnik přestal během OŠ používat licence DEPB, a tento režim by tudíž neměl být u tohoto podniku napadnutelný.
(16) Podnik nevyvrátil závěry, že používal režim DEPB na bázi po vývozu během OŠ a že se tento režim v Indii stále používá.
Zvýhodnění plynoucí z režimu DEPB bylo vypočítáno na základě dobropisů poskytnutých v rámci licencí, které byly během OŠ použity nebo převedeny (prodány).
Námitka, že podnik během OŠ již režim licencí DEPB nevyužíval a přešel na jiný režim, nemění nic na skutečnosti, že během OŠ ve skutečnosti využil a prodal licence DEPB a že podnik tento režim měl a stále ještě má k dispozici.
Dospělo se proto k závěru, že podnik byl během OŠ režimem DEPB zvýhodněn a není důvod se domnívat, že by toto zvýhodnění nemohl využít i v budoucnu.
(17) Dva vyvážející výrobci argumentovali tím, že využili licenci DEPB pouze pro účely nákupu surovin na výrobu dotčeného výrobku a že by proto toto zvýhodnění nemělo být posuzováno jako napadnutelná subvence.
(18) Jak již bylo zmíněno v předběžných závěrech, nepatří režim DEPB k povoleným režimům prominutí/navrácení cla ve smyslu příloh I, II a III základního nařízení.
Vývozce není povinen zboží dovezené bez cla ve výrobním procesu skutečně spotřebovat a výše dobropisu se nepočítá na základě skutečně použitých surovin.
Zboží, které se dováží na tento dobropis, nelze na domácím trhu prodat nebo použít jinak.
Navíc licence je možné volně prodávat.
Šetření ukázalo, že tyto podniky v průběhu OŠ prodaly více než 90 % resp.
60 % svých licencí DEPB. Z toho je nutné vyvodit závěr, že zvýhodnění DEPB bylo pro tyto podniky napadnutelnou subvencí.
(19) Jeden vyvážející výrobce namítl, že zvýhodnění plynoucí z režimu DEPB na bázi po vývozu by mělo být omezeno výší licence DEPB udělené pro vývozy dotčeného výrobku, tj. PTY.
(20) Skutečnost, že tyto licence je možné použít pro jakýkoliv druh dovozů nebo je dokonce převést, neumožňuje rozvržení subvencí na různé výrobky.
Licence poskytnuté na jiné výrobky než je dotčený výrobek, lze použít na dovozy surovin přímo či nepřímo použitých při výrobě PTY.
Rozvržení výhod plynoucích z DEPB na bázi po vývozu na celkový obrat vývozu během OŠ by mělo být tedy potvrzeno (40. a 41. bod odůvodnění předběžného nařízení).
(21) Jeden vyvážející výrobce argumentoval také počtem oprávek vztahujícím se na hypotetické náklady, např. snížení daně, úroky a kursové ztráty.
7 odst. 1 základního nařízení lze od celkové subvence odečíst pouze náklady, které byly nutně vynaloženy za účelem splnění podmínek pro podání žádosti či získání subvence.
V tomto ohledu by tyto hypotetické náklady, kterými vývozce argumentoval, nepřicházely pro odečtení od zjištěné výše napadnutelné subvence v úvahu.
(23) Závěry uvedené ve 31. až 41. bodě odůvodnění předběžného nařízení se proto potvrzují.
3.
Režim "Export Promotion Capital Goods" (EPCGS) – program na podporu vývozu s preferenčním dovozním clem na výrobní prostředky _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (24) Jeden vyvážející vývozce namítal, že zvýhodnění v rámci EPCGS by mělo být rozvrženo na celkový obrat (vývoz a tuzemsko), neboť výrobní prostředky získané v rámci tohoto režimu byly použity jak na domácí výrobu, tak na výrobu určenou na vývoz.
(25) Je třeba poznamenat, že EPCG je režim jednoznačně právně závislý na realizaci vývozu ve smyslu čl. 3 odst.
4a) základního nařízení. Tuto licenci nelze bez závazku k vývozu zboží získat.
Tento závěr nebyl napadnut.
(26) Vývozní subvence, tj. osvobození výrobních prostředků nabytých v rámci tohoto režim od cla, by proto měla být rozvržena na obrat vývozu.
(27) Stejný vyvážející výrobce také namítal, že výpočet zvýhodnění v rámci EPCG by měl být omezen na investice použité na výrobu dotčeného výrobku, tj. PTY.
(28) Licence EPCG obdržel tento vyvážející výrobce nejen na výrobu dotčeného výrobku (PTY), nýbrž i na výrobu jiných výrobků, např. polyesterové dloužené příze (POY), která je hlavní surovinou pro výrobu PTY.
POY byla vyráběna ve třech různých závodech a prodávala se jako hotový výrobek nebo byla použita k výrobě jiných výrobků.
(29) Z účtů podniku nebylo možné zjistit, které výrobní prostředky či který jejich podíl byl použit na výrobu PTY.
Byl proto učiněn závěr, že úplné zvýhodnění plynoucí z licencí EPCG bylo v porovnání s celkovým obratem vývozu ke zjištění výše subvence nejvhodnější.
(30) Závěry uvedené ve 42. až 49. bodě odůvodnění předběžného nařízení se proto potvrzují.
4. Výše napadnutelných subvencí
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (31) Po uvalení předběžného vyrovnávacího cla byla v celkové výši subvence stanovené pro spolupracující podniky nezařazené do výběru vzorků zjištěna administrativní chyba.
Místo subvence 5,0 % ad valorem stanovené v předběžném nařízení pro spolupracující podniky nezařazené do výběru vzorků měla její výše činit 5,2 %.
(32) Sdružení reprezentující průmysl v Indii namítalo, že skutečná výše váženého průměru subvence u tří šetřených podniků byla pod úrovní de minimis, "řízení by proto mělo být podle základního precedenčního práva ES ukončeno".
(33) Jak je uvedeno v 69. bodě odůvodnění předběžného nařízení, výše subvence stanovená pro všechny vyvážející výrobce v Indii se pohybovala v rozmezí od 1,0 % do 9,1 %.
Pouze v jednom případě byla u jednoho podniku v Indii zjištěna výše subvence pod minimální 3 % úrovní.
(34) Celostátní výše váženého průměru subvence zohledňující všechny výše subvencí stanovené v 69. bodě odůvodnění předběžného nařízení je 3,9 %, tj. nad úrovní de minimis.
Z tohoto důvodu proto není žádný důvod k ukončení řízení proti Indii.
(35) Další změny výše subvence stanovené v 68. a 69. bodě odůvodnění předběžného nařízení nebyly nutné. Závěry se proto potvrzují takto: Typ subvence _BAR_ EOU/EPZ _BAR_ DEPB po vývozu _BAR_ EPCGS _BAR_ ITES _BAR_ Advance Licence _BAR_ Celkem _BAR_ IndoRama Synthetics Limited _BAR_ _BAR_ 2,9 % _BAR_ 1,2 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ 4,1 % _BAR_ Reliance Industries Limited _BAR_ _BAR_ 0,4 % _BAR_ _BAR_ 0,6 % _BAR_ _BAR_ 1,0 % de minimis _BAR_ Welspun Syntex Limited _BAR_ _BAR_ 9,1 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 9,1 % _BAR_ Spolupracující vyvážející výrobci nezařazení do výběru vzorků _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 5,2 % _BAR_
Všechny ostatní podniky _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 9,1 % _BAR_
II. INDONÉSIE
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (36) Po zavedení předběžných opatření nebyly obdrženy žádné připomínky týkající se závěrů minimální výše subvencí pro Indonésii.
Závěry uvedené v 70. až 74. bodě odůvodnění předběžného nařízení by proto měly být potvrzeny a řízení proti Indonésii by mělo být na základě toho ukončeno.
E. DEFINICE PRŮMYSLU SPOLEČENSTVÍ _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (37) Krátce po zavedení předběžných opatření ukončil Dupont SA, jeden ze spolupracujících výrobců zařazených do definice průmyslu Společenství, v předběžném stadiu šetření definitivně výrobu PTY ve Společenství, a to údajně z důvodu nízkých cen dovozů na trh Společenství.
Z pohledu konečné povahy této záležitosti bylo považováno za vhodné, aby Dupont SA nebyl již nadále pokládán za část průmyslu Společenství.
Následně se za účelem stanovení konečného závěru dospělo k tomu, že by bylo vhodné, aby byly jako průmysl Společenství definovány dva zbývající spolupracující výrobci ve Společenství, a to UNIFI Textured yarns Ltd a Sinterama Spa.
(38) Z tohoto důvodu bylo zkoumáno, zda na tyto dva podniky připadá hlavní podíl výroby ve Společenství v souladu s čl. 10 odst.
8 základního nařízení. Bylo zjištěno, že výroba dvou zbývajících spolupracujících výrobců ve Společenství představuje dohromady 30 % celkové výroby stejného výrobku ve Společenství během OŠ.
To je více než 25 % hranice stanovená ve shora zmíněném článku.
Tyto dva podniky proto tvoří průmysl Společenství zcela ve smyslu čl. 9 odst.
(39) Indičtí vyvážející výrobci argumentovali tím, že předběžná analýza škod vycházela pouze ze situace malé části výrobců ve Společenství.
Opírali svá tvrzení o skutečnost, že výrobce ve Společenství, který si stěžoval a který při šetření skutečně spolupracoval, netvoří hlavní podíl výroby ve Společenství.
(40) Tento argument je nesprávný a byl odmítnut, neboť dva zbývající podniky představují více než 25 % celkové výroby ve Společenství. Potvrzuje se proto, že tito dva spolupracující výrobci ze Společenství tvoří průmysl Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
F. POŠKOZENÍ
1. Spotřeba ve Společenství
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (41) Při absenci dalších nových údajů se potvrzují předběžné závěry týkající se spotřeby ve Společenství uvedené v 84. a 85. bodě odůvodnění předběžného nařízení.
V průběhu posuzovaného období se spotřeba ve Společenství vyvíjela následovně:
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
2. Subvencované dovozy z Indie _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (42) V absolutních číslech se objem indického dovozu během posuzovaného období téměř ztrojnásobil ze 7583 tun v roce 1996 na 22683 tun během OŠ.
Je třeba poznamenat, že v období od roku 1999 do OŠ, v době kdy celková spotřeba ve Společenství klesla, se objem indických dovozů téměř zdvojnásobil.
(43) Podíl indických dovozů na trhu Společenství se zvýšil ze 2,7 % v roce 1996 na 6,7 % během OŠ.
Současně s prudkým zvýšením objemu dovozů v období mezi rokem 1999 a OŠ vzrostl jejich podíl na trhu z 3,3 % na 6,7 %, zatímco celková spotřeba ve Společenství klesla.
(44) Pokud jde o průměrnou dovozní cenu, ta nejprve v období let 1996 a 1997 vzrostla a potom se snížila. Nejnižší úroveň cen byla dosažena v roce 1999.
(45) Při absenci připomínek k objemu a ceně dovozů z Indie se potvrzují předběžné závěry uvedené v 86. až 88. bodě odůvodnění předběžného nařízení.
(46) Pokud jde o cenové podbízení z pohledu shora zmíněných změn složení průmyslu Společenství, došlo k úpravě jeho výpočtu.
Metoda výpočtu míry podbízení popsaná v 89. a 92. bodě odůvodnění předběžného nařízení však zůstala nezměněna.
Podle ní byly pro účely analýzy cenového podbízení porovnány ceny různých typů PTY pocházejícího z Indie s cenami podobných typů vyráběných a prodávaných průmyslem Společenství.
Porovnání celkových průměrných cen, které navrhovali indičtí vyvážející výrobci by nezohlednilo existenci různých typů výrobku a vedlo by k zavádějícím výsledkům.
(47) Na tomto základě se upravená míra cenového podbízení vyjádřená jako procento cen průmyslu Společenství pohybovala u vyvážejících výrobců, kteří při šetření spolupracovali, v rozmezí 23 % a 28 %.
(48) Vzhledem ke skutečnosti, že výše subvence u jednoho indického vyvážejícího výrobce byla zjištěna pod minimální úrovní, Komise zkoumala, zda by vyloučení těchto nesubvencovaných dovozů výrazně změnilo shora uvedené závěry.
Bylo zjištěno, že úroveň zvýšení subvencovaných indických dovozů by byla srovnatelná jak absolutně, tak relativně, tzn. mezi rokem 1996 a OŠ by se zdvojnásobila a po snížení v roce 1999 by se v období od konce letošního roku do OŠ znovu dvojnásobně zvýšila.
Pokud jde o průměrné dovozní ceny, i když by se během posuzovaného období zvyšovaly, indické dovozní ceny by byly během OŠ stále ještě hodně pod úrovní cen průmyslu Společenství, tj. mezi 23 % a 28 %.
Z toho byl tedy vyvozen závěr, že i kdyby nebyly dovozy podniku, u něhož byla zjištěná míra poškození pod minimální hranicí, ve shora uvedené analýze zohledněny, uvedené závěry by zůstaly stejné.
3. Situace v průmyslu Společenství _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (49) Po shora zmíněném vyřazení jednoho spolupracujícího výrobce ve Společenství z definice průmyslu Společenství byly odpovídajícím způsobem upraveny předběžně stanovené ukazatele poškození.
Níže uvedené údaje ukazují vývoj ukazatelů poškození během posuzovaného období u dvou zbývajících spolupracujících výrobců ze Společenství.
Jelikož průmysl Společenství tvoří pouze dva podniky, byly údaje z důvodů utajení indexovány.
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacit (1996 = 100)
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (50) Objem výroby průmyslu Společenství se během posuzovaného období zvýšil o 18 %.
Je třeba poznamenat, že hlavní nárůst byl mezi rokem 1996 a 1998. Po tomto období objem výroby kolísal a v OŠ dosáhl úrovně srovnatelné s rokem 1998.
(51) Výrobní kapacita byla stanovena na základě teoretického maximálního hodinového výkonu instalovaných strojů vynásobeného teoretickým ročním počtem pracovních hodin při zohlednění přerušení výroby z důvodu údržby apod..
(52) Nárůst výrobních kapacit se vyvíjel ve dvou fázích.
K prvnímu zvýšení došlo mezi lety 1996 a 1998, a to o 16 %.
Je třeba poznamenat, že objem výroby průmyslu Společenství ve stejném období rovněž srovnatelně vzrostl, což mělo za následek trvale vysoké využití výrobních kapacit.
K druhému nárůstu došlo mezi rokem 1999 a koncem OŠ, kdy výrobní kapacita vzrostla o cca 14 %.
Během tohoto období zůstala úroveň výroby relativně stabilní, což vysvětluje pokles ve využití kapacit.
Zásoby (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (53) Snížení úrovně zásob v období 1996 až 1999 se vysvětluje značným nárůstem objemu prodeje, zvláště pak v porovnání s objemem výroby ve stejném období.
Potom se výše zásob z důvodu značného poklesu objemů prodeje značně zvýšila, zatímco výroba vzrostla jen mírně.
Objem prodeje, podíly na trhu a růst (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (54) Objem prodeje průmyslu Společenství se během posuzovaného období zvýšil o 6 %. Vrcholu dosáhl v roce 1998 (21 % nárůst v porovnání s rokem 1996) a v následujícím období potom klesl o 13 %.
(55) V období 1996 až 1998 se objem prodeje průmyslu Společenství nezvýšil v porovnání s vývojem celkové spotřeby v průmyslu Společenství stejnou měrou.
Jeho pokles byl potom markantnější než zaznamenaný pokles celkové poptávky po PTY ve Společenství mezi rokem 1998 a OŠ, což vysvětluje skutečnost, proč podíly na trhu neustále klesaly.
(56) Indičtí vyvážející výrobci namítli, že by Komise měla během posuzovaného období vzít do úvahy vývoj podílu na trhu u všech výrobců ve Společenství a nejen pouze vývoj podílu průmyslu Společenství, neboť tak by se ukázalo celkové zvýšení podílů na trhu.
8 odst. 1 základního nařízení znamená poškození materiální škody způsobené průmyslu Společenství.
Zjištění míry poškození se proto omezuje na celkovou ekonomickou situaci spolupracujících výrobců ve Společenství, kteří tvoří průmysl Společenství, jak je uvedeno ve 40. bodě odůvodnění.
Kromě toho ukazuje tabulka v 86. bodě odůvodnění, že se během posuzovaného období podíl ostatních výrobců ze Společenství rovněž snížil, a to značnou měrou.
Role ostatních výrobců ze Společenství byla ve skutečnosti vyhodnocena v kontextu příčiny poškození.
Tato námitka byla proto odmítnuta.
Prodejní cena (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (58) Průměrná cena průmyslu Společenství zůstala v letech 1996–1998 stejná a během následujícího období klesla o 5 %.
To připomíná skutečnost, že z porovnání cen srovnatelných typů výrobku prodaného na trhu Společenství v OŠ vyplynula míra cenového podbízení ve výši 23 % až 25 %.
Ziskovost (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (59) Ziskovost průmyslu Společenství vyjádřená jako výnosy z čistých prodejů na trhu Společenství zaznamenala v posuzovaném období rapidní pokles z pozitivních čísel v roce 1996 do vysoce negativní úrovně během OŠ.
Investice a možnost navýšení kapitálu (1996 = 100) _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (60) Výše investic byla obzvláště vysoká v letech 1996 a 1998, což mělo souvislost se zvýšením výrobní kapacity.
Během OŠ byly možnosti investování v porovnání s tímto obdobím velmi omezené.
(61) Možnost průmyslu Společenství zvyšovat svůj kapitál z externích zdrojů nebo od svých mateřských společností nebyla na začátku posuzovaného období nijak omezena.
Vzhledem ke značným ztrátám v OŠ však byla v OŠ vážně ohrožena.
Návratnost investic (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (62) Návratnost aktiv (vyjadřující ziskovost jako procento celkového stavu aktiv průmyslu Společenství) byla v tomto případě považována za přiměřený ukazatel.
(63) Vývoj návratnosti aktiv odpovídal údajům ziskovosti a ukazoval jasné zhoršení finanční situace průmyslu Společenství zvláště po roce 1998.
(64) Indičtí vyvážející výrobci zpochybnili úroveň návratnosti aktiv na základě příslušného vývoje cen PTY a hlavní suroviny používané k výrobě PTY (POY).
Namítali, že prodejní cena PTY vzrostla v průměru více než nákupní cena POY, což by se mělo pozitivně odrazit ve vývoji návratnosti aktiv.
(65) Zde je nejprve nutné poznamenat, že v období mezi rokem 1999 a OŠ měly průměrné ceny PTY a POY podobný vývoj.
Navíc je nutné zohlednit i jiné nákladové faktory, tj. jiný použitý materiál a výrobní náklady.
Všechny tyto faktory byly při určení ziskovosti a návratnosti investic v posuzovaném období zkoumány a zohledněny.
Vývoj hodnoty aktiv by měl být v tomto ohledu rovněž posouzen.
Tento argument byl proto odmítnut.
Cash flow (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (66) Čísla týkající se cash flow potvrzují zhoršení finanční situace průmyslu Společenství, přičemž během posuzovaného období zůstala pozitivní a v roce 1999 zaznamenala svůj vrchol.
Tento nejvyšší stav má souvislost s hotovostními přírůstky ze značného počtu prodejů v roce 1999, které byly dokladovány v roce 1998, avšak skutečně hotově inkasovány až v roce 1999.
Zaměstnanost, mzdy a produktivita (1996 = 100)
Mzdy _BAR_ 100 _BAR_ 117 _BAR_ 125 _BAR_ 142 _BAR_ 141 _BAR_ 145 _BAR_
Produktivita _BAR_ 100 _BAR_ 105 _BAR_ 98 _BAR_ 87 _BAR_ 93 _BAR_ 95 _BAR_ (67) Počet zaměstnanců se v posuzovaném období zvýšil o 23 % a mzdové náklady stouply ve stejném období o 45 %.
(68) Produktivita práce klesla v posuzovaném období o 5 %.
Zotavení z předcházejícího dumpingu
(69) Finanční výsledky průmyslu Společenství od roku 1996 do roku 1998 byly uspokojivé a naznačovaly, že se průmysl Společenství alespoň částečně zotavil z dopadu dumpingových dovozů pocházejících z třetích zemí, proti nimž byla v roce 1996 zavedena antidumpingová opatření.
Mezi rokem 1999 a OŠ se situace průmyslu Společenství v důsledku zvýšení subvencovaných indických dovozů opět zhoršila.
Skutečná úroveň subvencí
(70) Konečná úroveň subvencí je jednoznačně výrazná.
Z pohledu objemu a ceny subvencovaných dovozů nelze dopad této úrovně subvencí považovat za zanedbatelný.
4. Závěr k poškození
(71) Závěr předběžného řízení, že průmysl Společenství utrpěl během OŠ hmotnou škodu ve smyslu článku 8 základního nařízení, se potvrzuje.
Složitá situace průmyslu Společenství se projevila teprve v období po roce 1998.
V období 1996–1998 se objem výroby v průmyslu Společenství zvýšil (+17 %) a využití kapacit bylo vysoké. Objem prodejů se také zvýšil (+21 %), zatímco prodejní ceny se nezměnily a průmysl byl z pohledu čistého obratu, návratnosti celkových aktiv a cash flow stále ziskový.
Vzhledem k tomu byl průmysl Společenství schopen zvyšovat své investice, počet zaměstnanců a cash flow zůstal během tohoto období stále příznivý.
Tento pozitivní vývoj se vysvětluje kombinací pozitivního účinku zavedení antidumpingových opatření proti Indonésii, Thajsku, Tchaj-wanu a Malajsii, která obnovila spravedlivé podmínky na trhu Společenství, a zvýšením spotřeby PTY ve Společenství.
(72) Po roce 1998 se situace v průmyslu Společenství začala výrazně zhoršovat.
I když objem výroby zůstal neměnný, využití výrobních kapacity kleslo o sedm procentních bodů, objem prodeje o 13 % a prodejní ceny rovněž klesly o 5 %.
Následně zaznamenal průmysl Společenství značné ztráty, což poznamenalo i jeho investice.
(73) Indičtí vyvážející výrobci argumentovali tím, že některé shora detailně popsané ukazatele se během posuzovaného období vyvíjely pozitivně a žádnému poškození nenasvědčovaly.
8 odst. 5 základního nařízení žádný z ekonomických ukazatelů uvedených v tomto článku není nutně rozhodujícím vodítkem k tomu, zda průmysl Společenství utrpěl materiální škodu.
I když je pravda, že se ekonomická situace průmyslu Společenství v letech 1996 až 1998 zlepšila, shora uvedená čísla a závěry jasně ukazují, že potom následovalo značné zhoršení situace v průmyslu Společenství a v OŠ utrpěl průmysl hmotnou škodu.
Tento argument bylo proto odmítnut a shora zmíněný závěr, tj. že průmysl Společenství utrpěl hmotnou škodu, se potVRZUJE.
G. PŘÍČINA POŠKOZENÍ
1. Úvod
(75) Podle čl. 8 odst. 6 základního nařízení bylo zkoumáno, zda materiální škoda způsobená průmyslu Společenství uvedené ve 40. bodě odůvodnění byla zapříčiněná subvencovanými dovozy z Indie. Podle čl. 8 odst. 7 základního nařízení Komise zkoumala i další známé faktory, které by mohly průmysl Společenství poškodit, aby se ujistila, že škody způsobené těmito jinými faktory nebyly nesprávně přisuzovány subvencovaným dovozům.
2. Dopad subvencovaných dovozů
(76) Mezi rokem 1999 a OŠ se objem dovozů pocházejících z Indie ztrojnásobil, a to ze 7583 tun na 22683 tuny.
Tento nárůst měl dvě etapy: první o 138 % v letech 1996 až 1998 a potom v roce 1999 až do OŠ vzrostl o 92 %, z 11824 tun na 22683 tun, tj. zvýšení o cca 10800 tun.
Je třeba poznamenat, že zatímco k prvnímu zvýšení došlo za situace, kdy se trh Společenství ještě rozšiřoval, druhé zvýšení nastalo v době, kdy spotřeba ve Společenství zaznamenala značný pokles (–14000 tun).
Během stejného období, tj. 1999–OŠ, se objem prodeje průmyslu Společenství snížil o cca 13 %.
(77) Podobný vývoj lze sledovat i v relativních číslech.
Podíl indických dovozů na trhu v roce 1996 se zvýšil ze 2,7 % na 6,7 % v OŠ.
Tento nárůst se projevil ve dvou etapách: v letech 1996 až 1998 ze 2,7 % na 4,9 % a mezi rokem 1999 a OŠ ze 3,3 % na 6,7 %.
(78) V roce 1999 dosáhla cena indických dovozů nejnižší úrovně, tj. v průměru 1,4 EUR za tunu, což představuje pokles o zhruba 17 % oproti předcházejícímu roku a o 26 % oproti roku 1996.
Díky této politice nízkých cen byli indičtí vyvážející výrobci v situaci, kdy mohli zvýšit objem svých prodejů a v roce 2000 a v OŠ znovu získat ztracené podíly na trhu.
Ceny potom dosáhly své úrovně z roku 1998. Byly však stále v průměru nižší než v letech 1996 a 1997.
(79) Je třeba připomenout, že během OŠ bylo zaznamenáno výrazné cenové podbízení pohybující se mezi 23 % a 28 %.
To jasně ukazuje na silný cenový tlak, který byl během OŠ díky indickým dovozům vyvíjen.
S podílem na trhu ve výši 6,7 % během OŠ měla taková míra cenového podbízení zcela jistě značný negativní dopad na transparentní a krizový trh Společenství i na výrobek, který je extrémně cenově citlivý.
(80) Současně zaznamenal průmysl Společenství mezi v období 1996 až 1998 pokles podílu na trhu ve výši zhruba jednoho procentního bodu a dalšího procentního bodu mezi rokem 1999 a OŠ.
Tento pokles je třeba vidět z pohledu cenového vývoje v průmyslu Společenství.
Ten musel v roce 1999 snížit své ceny o 7 % oproti roku 1998, aby si svou pozici na trhu udržel.
Je třeba připomenout, že ve stejném roce se ceny indických dovozů snížily o 17 %.
Ceny průmyslu Společenství zůstaly potom relativně na stejné úrovni, což však nebylo k udržení pozitivní finanční situace dostačující.
Na rozdíl od indických vyvážejících výrobců nebyl průmysl Společenství v období roku 2000 a v OŠ schopen zvýšit prodejní ceny ve Společenství.
(81) V letech 1996 až 1998 se situace průmyslu Společenství vyvíjela i přes zvyšující se indické dovozy příznivě, neboť na expandujícím trhu Společenství byly zavedením antidumpingového cla na dovozy PTY pocházející z různých zemí (viz níže) obnoven poctivý obchod.
Od roku 1999 se však finanční situace průmyslu Společenství značně zhoršila.
Jak je shora vysvětleno, objem prodeje a ceny začaly klesat, což výrazně ovlivnilo ziskovost, návratnost investic i cash flow.
Tato situace nastala v období, kdy došlo k výraznému snížení indických cen a objem jejich dovozů začal značně narůstat, tzn. že v období 1999 až OŠ se objem jejich dovozů zdvojnásobil.
3. Působení dalších faktorů
Dovozy pocházející z třetích zemí
(82) Jelikož jiné dotčené strany nepředložily žádné další údaje či připomínky, potvrzuje se závěr uvedený ve 121. bodu odůvodnění předběžného nařízení, že dovozy pocházející z Indonésie a Tchaj-wanu pravděpodobně také přispěly ke škodám způsobeným průmyslu Společenství během OŠ.
(83) Na tomto velmi transparentním trhu by zvýšené dovozy PTY za nízké ceny z kterékoli země původu pravděpodobně způsobily průmyslu Společenství škody v takovém rozsahu, který lze považovat za značný.
Pokud by však měl být kvantitativně vyjádřen dopad indických dovozů v porovnání s dovozy z Indonésie a Tchaj-wanu, došlo v období roku 1999 a OŠ ke zvýšení indických dovozů v absolutních i relativních číslech i ke zvýšení průměrné dovozní ceny během OŠ, která byla v průměru nižší než ceny dovozů z Indonésie a Tchaj-wanu zejména proto, že na tyto dovozy se částečně vztahovalo antidumpingové clo.
Za těchto okolností lze konstatovat, že dopad indických dovozů nebyl zcela jistě méně výrazný než dopad dovozů z Indonésie a Tchaj-wanu, a že proto skutečně existovala značná příčinná souvislost mezi dovozy z Indie a zhoršenou situací v průmyslu Společenství.
(84) Pokud jde o dovozy ze zbývajících třetích zemí se při absenci připomínek také potvrzuje předběžný závěr, že tyto dovozy nelze považovat za příčinu škod způsobených průmyslu Společenství.
Nesubvencované dovozy
(85) Z pohledu skutečnosti, že výše subvence zjištěná u jednoho z indických vyvážejících výrobců byla pod úrovní de minimis, Komise zkoumala, zda i tyto dovozy nezpůsobily poškození průmyslu Společenství.
V paralelně probíhajícím antidumpingovým řízením o dovozech PTY pocházejících z Indie se dospělo ke konečnému závěru (odkaz na konečné antidumpingové nařízení), že dovozy mimo jiné i tohoto indického výrobce byly dumpingové a způsobily průmyslu Společenství škody.
To však nemění nic na závěru, že subvencované dovozy z Indie způsobily poškození průmyslu Společenství.
Jiní výrobci ze Společenství
(86) Základem níže uvedené tabulky jsou údaje získané od některých podniků a obsažené ve stížnosti, které ukazují vývoj objemu prodeje a podílu na trhu jiných výrobců ze Společenství.
_BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ OŠ _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 47,0 % _BAR_ 42,4 % _BAR_ 40,8 % _BAR_ 38,5 % _BAR_ 39,6 % _BAR_ 38,9 % _BAR_ (87) Ze shora uvedených údajů je zřejmé, že objem prodeje PTY jiných výrobců ze Společenství v období od roku 1996 do OŠ značně klesl absolutně i relativně.
Navíc je třeba připomenout, že značná část těchto jiných výrobců ze Společenství ve skutečnosti patřila k původním stěžovatelům.
Tyto podniky nebyly schopny při současném šetření plně spolupracovat z důvodu nedostatku zdrojů, řízení však plně podporovaly a zcela nebo částečně spolupracovaly v podobných současně probíhajících šetřeních.
(88) Vzhledem ke shora uvedenému se dospělo k závěru, že jiní výrobci ze Společenství nepřispěli ke škodám způsobených průmyslu Společenství.
Investice průmyslu Společenství
(89) Některé dotčené strany namítaly, že zhoršení finanční situace průmyslu Společenství způsobily také rozsáhlé investice, které v posuzovaném období realizoval.
(90) Jak je vysvětleno shora, investice průmyslu Společenství sloužily ke zvýšení jeho výrobních kapacit.
První zvýšení kapacit nastalo mezi rokem 1996 a 1998 tj. v době, ve které rostla spotřeba ve Společenství.
Průmysl Společenství proto zvýšil objem své výroby a byl schopen na rozšiřujícím se trhu Společenství zvýšit i objem prodeje. Z pohledu tohoto pozitivního vývoje rozšířil průmysl Společenství své výrobní kapacity podruhé mezi rokem 1999 a OŠ.
Šlo o zvýšení na cca 10000 tun. Tentokrát však nemohl průmysl Společenství zvýšit svou výrobu a objem prodeje, aby naplnil nově rozšířené výrobní kapacity, a míra využití výrobních kapacit proto výrazně klesla.
Jelikož se při výrobě PTY jedná o kapitálově intenzivní výrobní odvětví s odpovídajícím vysokými fixními náklady, měl pokles výroby a objemu prodeje v období od roku 1999 do OŠ přímý negativní dopad na finanční situaci průmyslu Společenství.
Je třeba poznamenat, že cena hlavní suroviny se ve stejném období nezměnila.
(91) Zvýšení kapacit v období od roku 1999 do OŠ mělo negativní dopad na finanční situaci průmyslu Společenství, neboť se časově shodovalo se snížením výroby objemu prodeje průmyslu Společenství.
Pokles objemu prodeje byl však způsoben tlakem indických dovozů PTY na trhu Společenství.
I když se spotřeba ve Společenství snížila o cca 14000 tun v období od roku 1999 do OŠ, objem indických dovozů PTY se ve stejném období díky jejich agresivní cenové politice zvýšil o cca 10000 tun. Ceny indických dovozů PTY byly během OŠ výrazně pod úrovní cen průmyslu Společenství a příslušný objem dovozů vzrostl takovou měrou, že průmysl Společenství nebyl schopen zvýšit nebo dokonce omezit svůj klesající prodej a objem výroby, a následně tak omezit negativní dopad na předimenzované výrobní kapacity.
(92) I kdyby se v období od roku 1999 do OŠ náklady vynaložené na investice a s tím spojené zvýšení výrobních kapacit negativně projevily ve finanční situaci průmyslu Společenství, byl tento dopad ještě zesílen skutečností, že průmysl Společenství musel snížit svůj prodej, objem výroby a prodejní ceny.
A k tomu došlo na základě tlaku nízkých cen indických dovozů, jejichž objem se ve stejném období téměř zdvojnásobil, zatímco celková spotřeba ve Společenství se snížila.
(93) Je proto zřejmé, že kdyby nebylo subvencovaných dovozů z Indie, byl by průmyslu Společenství schopen udržet své prodejní ceny na úrovni roku 1998 a zvýšit objem své výroby a prodeje.
To by vedlo k úsporám z velkovýroby a za podmínek poctivého obchodování by průmysl Společenství byl schopen většinu, ne-li veškeré další fixní náklady spojené s investicemi absorbovat.
Pokles poptávky
(94) Zatímco během posuzovaném období došlo ke zvýšení spotřeby ve Společenství, v období od roku 1999 do OŠ spotřeba klesla.
I když tento vývoj korespondoval s poklesem objemu prodeje průmyslu Společenství, je třeba poznamenat, že za prvé objem prodeje průmyslu Společenství klesl v porovnání se spotřebou ve Společenství mnohem více a za druhé dovozy pocházející z Indie se ve stejném období téměř zdvojnásobily.
I když nelze vyloučit, že tento pokles poptávky měl na situaci v průmyslu Společenství škodlivý účinek, musel být v porovnání s účinky subvencovaných dovozů zanedbatelný.
Celkový hospodářský útlum
(95) Indičtí vyvážející výrobci namítali, že průmysl Společenství utrpěl škody díky celosvětovému hospodářskému útlumu, který nastal ke konci roku 2000, a že by toto mělo být při analýze příčin škod také zohledněno a vyčísleno.
(96) Za prvé je třeba poznamenat, že shora uvedená analýza ukazuje, že ekonomická situace průmyslu Společenství se začala zhoršovat již před koncem roku 2000.
Za druhé by se očekávalo, že při celkovém hospodářském útlumu budou podobně postiženi všichni výrobci ve Společenství.
I přes špatnou situaci na trhu se však indickým vyvážejícím výrobcům podařilo objem prodeje ve Společenství značně zvýšit.
Jak je uvedeno shora, objem prodeje průmyslu Společenství se proporcionálně snížil více než spotřeba ve Společenství.
Navíc dopad celkového hospodářského útlumu se již odrazil ve shora zmíněném snížení poptávky.
(97) I když nelze vyloučit, že celkový hospodářský útlum situaci průmyslu Společenství také ovlivnil, dospělo se k závěru, že ve srovnání s cenovým tlakem subvencovaných dovozů nebyl významný.
Výkony vývozu průmyslu Společenství
(98) Indičtí vyvážející výrobci argumentovali tím, že ztráta podílu průmyslu Společenství na trhu byla způsobena skutečností, že se orientoval více na vývoz než na tuzemský prodej.
Zvýšení objemu vývozu průmyslu Společenství ukazuje, že je konkurenceschopný na trzích, kde panují poctivé podmínky podnikání.
Mělo by se také podotknout, že zatímco se objem vývozu během posuzovaného období čtyřikrát zvýšil. zůstal v porovnání s celkovým prodejem průmyslu Společenství nepatrný.
A konečně je třeba poznamenat, že ziskovost průmyslu Společenství byla zjištěna výhradně na základě jeho prodejů na trhu Společenství.
Při absenci dalších připomínek k tomuto tématu se potvrzují závěry uvedené ve 126. a 127. bodě odůvodnění předběžného nařízení.
Cena surovin
(99) K této otázce nebyly doručeny žádné připomínky, proto se potvrzují závěry uvedené ve 123. až 125. bodě odůvodnění předběžného nařízení, že cena surovin průmyslu Společenství nemohla být příčinou škod, které průmysl Společenství utrpěl.
Další argumenty dotčených stran
(100) Indičtí vyvážející výrobci argumentovali tím, že pokles objemu výroby během OŠ je třeba přisuzovat záměrnému uzavření závodu jednoho ze dvou výrobců, kteří tvoří průmysl Společenství.
Šetření však ukázalo, že během OŠ nedošlo k žádnému uzavření závodu.
Dotčený výrobce potvrdil, že k zavření závodu nedošlo a namítnul, že každé snížení objemu jeho výroby během OŠ se uskutečnilo v důsledku zvýšení dovozů PTY za nízké ceny na trh Společenství.
Tento argument byl proto odmítnut.
4. Závěr k příčinám poškození
(101) Závěrem se potvrzuje, že subvencované dovozy měly na průmysl Společenství škodlivý dopad zejména v období od roku 1999 do OŠ, který byl charakterizován snížením objemu prodeje, prodejních cen, ztrátou podílu na trhu a značným zhoršením jeho finanční situace z pohledu ziskovosti a návratnosti investic.
Během stejného období se objem indických dovozů výrazně zvýšil v absolutních i relativních číslech a jejich ceny byly výrazně pod úrovní cen průmyslu Společenství.
(102) Dále byly zkoumány i následující známé faktory: dovozy pocházející z ostatních třetích zemí, prodej jiných výrobců ze Společenství, investice průmyslu Společenství, pokles poptávky, celkový hospodářský útlum, cena surovin a výkony vývozu průmyslu Společenství.
Účinek těchto faktorů zhoršil výrazný negativní dopad na situaci průmyslu Společenství způsobený prudkým zvýšením dovozů z Indie, které samy o sobě rovněž způsobily průmyslu Společenství materiální škody.
(103) Po shora popsané analýze, která řádně rozlišila a oddělila účinky všech známých faktorů a jejich dopad na situaci průmyslu Společenství od poškozujících účinků subvencovaných dovozů, a po ujištění, že škody způsobené ostatními faktory nebyly přisuzovány subvencovaným dovozům, se tímto potvrzuje, že účinek těchto faktorů nebyl takový, aby změnil skutečnost, že mezi subvencovanými dovozy a hmotnými škodami způsobenými průmyslu Společenství je příčinná souvISLOST.
H. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(104) Z pohledu událostí, které následovaly po stanovení předběžných závěrů, tj. uzavření závodu Dupont SA, bylo zkoumáno, zda i přes závěry o poškozujících subvencích neexistují přesvědčivé důvody, které by vedly k závěru, že není v zájmu Společenství zavést konečná vyrovnávací opatření.
1. Průmysl Společenství a jiní výrobci ze Společenství
(105) Jak je vysvětleno v předběžném nařízení, není důvod k pochybám o životaschopnosti a konkurenceschopnosti průmyslu Společenství za situace, kdy na trhu panují obvyklé podmínky.
Fakta ukázala, že pokud na trhu chybí poctivé obchodní podmínky, je existence průmyslu Společenství vážně ohrožena.
Nepoctivé obchodování na trhu Společenství ve skutečnosti vedlo k uzavření závodu Dupont SA, který nepřežil současný tlak na trhu.
Pokud by opatření nebyla zavedena, nelze vyloučit, že by jiní výrobci ze Společenství zaznamenali stejný vývoj.
(106) Je třeba poznamenat, že navzdory skutečnosti, že pouze dva výrobci ze Společenství mohli v šetření spolupracovat, řízení plně podporovali i jiní výrobci ze Společenství, kteří představují zhruba 75 % výroby ve Společenství.
Jak je shora uvedeno, museli i jiní výrobci ve Společenství své podíly na trhu a objemy prodeje snížit.
(107) Předběžné závěry, že by bylo v zájmu průmyslu Společenství i v zájmu jiných výrobců ze Společenství opatření zavést, se proto potvrzují.
2. Dovozci
(108) V předběžném stadiu nebyly obdrženy žádné odpovědi od dovozců nebo obchodníků.
V předběžném nařízení byl učiněn závěr, že zavedená opatření by jejich situaci nijak výrazně neovlivnila.
(109) Při absenci dalších připomínek dotčených stran po zavedení předběžných opatření se shora uvedené závěry potvrzují.
3. Dodavatelé surovin
(110) Při absenci připomínek se potvrzuje předběžný závěr, že zavedení opatření je v zájmu zásobovacího průmyslu.
4. Uživatelé
(111) V předběžném stadiu šetření spolupracoval pouze jeden uživatel.
Při absenci připomínek nebo reakcí po zavedení předběžných opatření se závěr, že zavedení opatření by nijak výrazně neovlivnilo životaschopnost a konkurenceschopnost uživatelů, se potvrzuje.
5. Závěr
(112) Nezavedení vyrovnávacích opatření by vážně ohrozilo existenci průmyslu Společenství a jiných výrobců ve Společenství.
To podtrhuje skutečnost, že díky nepoctivým obchodním podmínkám, které vládnou na trhu Společenství, musel jeden výrobce ze Společenství v poslední době zavřít svůj závod ve Společenství.
(113) Pokud by konečná opatření nebyla zavedena, byl by pokračující pokles ziskovosti průmyslu Společenství zaznamenaný v posuzovaném období nadále ohrožen s tím, že by mohlo dojít k uzavření dalších závodů na výrobu PTY ve Společenství.
(114) Vzhledem k tomu dospěla Komise k závěru, že neexistují žádné přesvědčivé důvody o tom, aby konečná vyrovnávací opatření nebyla zaVEDENA.
1. KONEČNÝ POSTUP
(115) Vzhledem k závěrům, ke kterým se dospělo v otázce subvencí, poškození, příčin poškození a zájmu Společenství, je možné konstatovat, že konečná vyrovnávací opatření by měla být zavedena, aby se zabránilo dalším škodám způsobeným průmyslu Společenství subvencovanými dovozy z Indie.
1. Úroveň odstranění škod
(116) Pro účely stanovení úrovně konečných opatření, která by měla být zavedena se tímto potvrzuje, že ceny subvencovaných dovozů by se měly zvýšit na nepoškozující úroveň.
(117) Indičtí vyvážející výrobci namítali, že výše zisku použitá pro výpočet nepoškozující ceny byla vybrána libovolně, neboť byla založena na nejvyšší úrovni zisku zaznamenané v posuzovaném období.
(118) Je třeba připomenout, že výše zisku použitá pro výpočet nepoškozující ceny by měla odpovídat výši, kterou by mohl průmysl Společenství bez poškozujícího dumpingu přiměřeně dosáhnout.
Rok 1998 považovala Komise za přiměřenou volbu, neboť měla za to, že během tohoto roku ještě negativně nepůsobily na ceny průmyslu Společenství dovozy z Indie a dovozy ze zemí, na které byla opatření zavedena, byly již na stejné úrovni, která převažovala v OŠ.
Skutečnosti, že jeden výrobce ze Společenství musel být z definice průmyslu Společenství vyloučen a na základě toho byly v posuzovaném období pro zjištění ziskovosti použity nové údaje, nemění nic na předběžných závěrech, že tento průmysl by za poctivých podmínek na trhu bez dumpingových a subvencovaných dovozů mohl dosáhnout úrovně zisku ve výši 8 %.
(119) Vzhledem k tomu byla potvrzena metoda použitá ke stanovení úrovně odstranění škod popsaná ve 155. a 157. bodě odůvodnění předběžného nařízení.
(120) Jak již bylo zmíněno shora v souvislosti s mírou cenového podbízení, byla míra poškození přezkoumána a pozměněna.
2. Forma a výše cla
(121) Jelikož zjištěná výše subvencí byla nižší než úroveň odstranění škod, měla by výše konečného vyrovnávacího cla podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení odpovídat výši zjištěných subvencí. Indo Rama Synthetics Limited _BAR_ 4,1 %, _BAR_ Reliance Industries Limited _BAR_ 0 %, _BAR_
Welspun Syntex Limited _BAR_ 9,1 %, _BAR_
všechny ostatní podniky _BAR_ 9,1 %. _BAR_ (122) Sazby vyrovnávacího cla jednotlivých podniků specifikované v tomto nařízení byly stanoveny na základě závěrů tohoto šetření.
Odrážejí proto situaci, která byla v těchto podnicích zjištěna během šetření.
Výše cla (na rozdíl od celostátního cla platného pro "všechny ostatní podniky") se tedy vztahuje výlučně na dovozy výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobené zmíněnými právními subjekty.
Na dovezené výrobky vyrobené jinými výrobci, jejichž jméno a adresa nejsou v operativní části tohoto nařízení zmíněny, včetně subjektů napojených na shora uvedené podniky, se tyto sazby nevztahují a platí pro ně celní sazby uplatňované pro "všechny ostatní podniky".
(123) Všechny návrhy požadující uplatnění těchto sazeb vyrovnávacího cla u uvedených podniků (např. při změně názvu subjektu nebo založení nového výrobního nebo prodejního subjektu) by měly být zaslány Komisi [4] spolu s příslušnými údaji o činnosti podniku v oblasti výroby, tuzemského a zahraničního odbytu v souvislosti např. se zmíněnou změnou názvu nebo změnou výrobní či obchodní činnosti.
Komise toto nařízení po konzultaci s Poradním výborem případně změní a zaktualizuje seznam podniků, pro které tyto celní sazby platí.
J. VÝBĚR PŘEDBĚŽNÉHO CLA
(124) Vzhledem k výši napadnutelných subvencí zjištěných u vyvážejících výrobců a k vzhledem k vážným škodám způsobených průmyslu Společenství se považuje za nutné s konečnou platností vybrat částky zajištěné ve formě předběžného vyrovnávacího cla, které bylo stanoveno nařízením (ES) č. 1411/2002, a to ve výši konečného cla nebo ve výši předběžného cla, pokud by bylo předběžné clo nižší,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na dovozy texturovaného polyesterového hedvábí (PTY) s KN kódem 54023300 pocházející z Indie se tímto ukládá konečné vyrovnávací clo.
2. Výše konečného vyrovnávacího cla uplatněného na čistou cenu franco hranice Společenství před proclením u výrobků vyrobených následujícími podniky činí: Podnik _BAR_ Výše cla % _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Všechny ostatní podniky _BAR_ 9,1 % _BAR_ A 999 _BAR_
3. Pokud není uvedeno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí předběžného vyrovnávacího cla a uložené podle nařízení (ES) č. 1411/2002 na dovozy PTY pocházející z Indie se vyberou ve výši konečně uložené celní sazby nebo předběžného cla, je-li předběžné clo nižší.
Zajištěné částky, které převyšují konečně uložené clo, se uvolňují.
Článek 3
Antisubvenční řízení týkající se dovozů PTY pocházejících z Indonésie se tímto zastavuje.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2097/2002
ze dne 27. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 94/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2826/2000 ze dne 19. prosince 2000 o informačních a propagačních opatřeních pro zemědělské produkty na vnitřním trhu [1], a zejména na článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 94/2002 [2] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1186/2002 [3] je pro oborové a mezioborové organizace Společenství za účelem uskutečňování opatření, která jsou součástí programů uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 2826/2000, stanoven termín pro předložení programů dotyčným členským státům na 15. červen každého roku.
(2) Podpůrné finanční prostředky stanovené pro informační a propagační opatření byly při prvním uplatnění těchto opatření v srpnu roku 2002 využity pouze v malém rozsahu, a proto by tyto organizace měly mít možnost předložit nové programy.
(3) Bylo by proto užitečné poskytnout možnost předložení nových informačních a propagačních programů dvakrát do roka.
(4) S ohledem na zkušenosti, které byly získány při zkoumání programů předložených v oblasti informací o systémech Společenství pro chráněná označení původu (CHOP), chráněná zeměpisná označení (CHZO) a zaručené tradiční speciality (ZTS) a pro ekologickou výrobu na jedné straně, a na rozvoj politiky Společenství v těchto oblastech na druhé straně, by se měly přizpůsobit hlavní směry těchto odvětví.
(5) Nařízení (ES) č. 94/2002 by proto mělo být změněno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem společné schůze řídících výborů pro propagaci zemědělských produktů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 94/2002 se mění takto:
1. v čl. 5 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto: "Pro uskutečňování opatření, která jsou součástí programů uvedených v článku 6 nařízení (ES) č. 2826/2000, obdrží členský stát, nejpozději 31. ledna nebo 31. července, na svou žádost programy oborových nebo mezioborových organizací Společenství zastupujících jedno nebo více příslušných odvětví."
2. článek 7 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první věta nahrazuje tímto: "Nejpozději do 15. března nebo 30. září každého roku předloží členské státy Komisi prozatímní seznam programů a prováděcích subjektů, které vybraly, a opis každého programu.";
b) v odstavci 3 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Po kontrole programů na konečném seznamu uvedeném v čl. 6 odst. 3 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 2826/2000 rozhodne Komise nejpozději do 31. května nebo 15. prosince, které programy může spolufinancovat v rámci předběžných rozpočtů uvedených na seznamu v příloze III tohoto nařízení."
3. příloha III se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002
ze dne 5. listopadu 2002,
kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a kterým se mění nařízení o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Opatření provádějící stávající nařízení a směrnice v oblasti námořní bezpečnosti byla přijímána regulativním postupem zahrnujícím využití výboru zřízeného směrnicí Rady 93/75/EHS ze dne 13. září 1993 o minimálních požadavcích na plavidla směřující do přístavů Společenství nebo opouštějící přístavy Společenství a přepravující nebezpečné nebo znečišťující věci [5] a v některých případech výboru ad hoc.
Tyto výbory se řídily pravidly stanovenými v rozhodnutí Rady 87/373/EHS ze dne 13. července 1987 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(2) Rada usnesením ze dne 8. června 1991 o společné politice bezpečnosti na moři [7] v zásadě schválila zřízení Výboru pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) a vyzvala Komisi k předložení návrhu na zřízení takového výboru.
(3) Úlohou COSS je soustřeďovat úkoly výborů zřízených v oblasti právních předpisů Společenství o námořní bezpečnosti, zabránění znečištění z lodí a ochraně životních a pracovních podmínek na lodích a pomáhat a radit Komisi ve všech záležitostech námořní bezpečnosti a zabránění nebo snižování znečištění životního prostředí činnostmi lodí.
(4) S ohledem na dodržování usnesení ze dne 8. června 1993 by měl být zřízen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí a mají mu být svěřeny úkoly dříve připadající výborům zřízeným podle uvedených právních předpisů.
Veškeré nové právní předpisy Společenství přijaté v oblasti námořní bezpečnosti by měly odkazovat na takto zřízený výbor.
(5) Rozhodnutí 87/373/EHS bylo nahrazeno rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8], jež by se proto mělo vztahovat i na COSS.
Účelem uvedeného rozhodnutí je definovat vhodné postupy projednávání ve výboru a zajistit Evropskému parlamentu a veřejnosti úplnější informace o práci výborů.
(6) Opatření potřebná k provedení uvedených právních předpisů by měla být přijímána v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES.
(7) Uvedené právní předpisy mají být rovněž pozměněny, aby COSS nahradil výbor zřízený směrnicí 93/75/EHS nebo případně výbor ad hoc zřízený podle jakéhokoliv konkrétního právního předpisu. Aby mohl být vložen odkaz na COSS a zaveden regulativní postup stanovený v článku 5 rozhodnutí 1999/468/ES, mělo by toto nařízení zejména změnit odpovídající ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 613/91 ze dne 4. března 1991 o změně registru lodí v rámci Společenství [9], nařízení (ES) č. 2978/94 ze dne 21. listopadu 1994 o provádění rezoluce Mezinárodní námořní organizace A.747(18) o měření prostornosti zátěžových nádrží ropných tankerů s odděleným zátěžovým prostorem [10], nařízení (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [11] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 417/2002 ze dne 18. února 2002 o urychleném zavádění požadavků dvojitého trupu nebo rovnocenné konstrukce u ropných tankerů s jednoduchým trupem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2978/94 [12].
(8) Kromě toho jsou uvedené právní předpisy založeny na uplatňování pravidel plynoucích z mezinárodních právních nástrojů platných ke dni přijetí daného aktu Společenství nebo ke dni v něm určenému.
V důsledku toho členské státy nemohou uplatňovat dodatečné změny těchto mezinárodních právních nástrojů, dokud se nezmění směrnice nebo nařízení Společenství.
To přináší značné nevýhody vzhledem k obtížnosti zajištění toho, aby den vstupu změny v platnost na mezinárodní úrovni souhlasil s dnem vstupu v platnost nařízení začleňujícího tuto změnu do právních předpisů Společenství, nemluvě o zpožděném uplatnění nejnovějších a nejpřísnějších mezinárodních bezpečnostních norem v rámci Společenství.
(9) Je však nezbytné rozlišovat mezi ustanoveními aktu Společenství odkazujícími za účelem svého uplatňování na mezinárodní právní nástroj, a ustanoveními, jež zcela nebo zčásti mezinárodní právní nástroj citují.
V druhém případě nelze nejnovější změny mezinárodních právních nástrojů za žádných okolností uplatňovat, dokud nejsou odpovídající předpisy Společenství změněny.
(10) Členským státům proto má být povoleno uplatňovat nejnovější ustanovení mezinárodních právních nástrojů kromě těch, které jsou výslovně začleněny do aktu Společenství.
To lze provést odkazem, že je pro účely dané směrnice nebo nařízení mezinárodní smlouva použitelná "v platném znění", bez uvedení data.
(11) Z důvodů průhlednosti by měly být dotyčné změny mezinárodních právních nástrojů, které jsou začleněny do námořních předpisů Společenství, ve Společenství zveřejněny prostřednictvím Úředního věstníku Evropských společenství.
(12) Nicméně má být stanoven zvláštní postup kontroly shody, aby Komise po konzultaci s COSS mohla přijmout jakákoliv opatření nezbytná k vyloučení nebezpečí neslučitelnosti změn mezinárodních právních nástrojů s uvedenými právními předpisy nebo politikou Společenství v oblasti námořní bezpečnosti, zabránění znečištění z lodí a ochrany životních a pracovních podmínek na lodích nebo s cíli sledovanými těmito právními předpisy.
Tento postup má rovněž bránit snížení úrovně námořní bezpečnosti dosažené ve Společenství mezinárodními změnami.
(13) Postup kontroly shody bude jen tehdy plně účinný, budou-li zamýšlená opatření přijata co nejrychleji, ale v každém případě před uplynutím lhůty, v níž má mezinárodní změna vstoupit v platnost. Proto má mít Rada pro jednání o navržených opatřeních v souladu s čl.
5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES lhůtu jednoho měsíce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto nařízení je zlepšit provádění právních předpisů Společenství uvedených v čl. 2 odst. 2 o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí a životních a pracovních podmínkách na lodích
a) soustředěním úkolů výborů zřízených podle námořních předpisů Společenství a nahrazených jednotným Výborem pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (dále jen COSS), zřízeným tímto nařízením;
b) urychlením aktualizace a usnadněním dodatečných změn námořních předpisů Společenství s ohledem na vývoj mezinárodních právních nástrojů uvedených v čl. 2 odst. 1.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1) "mezinárodními právními nástroji" úmluvy, protokoly, rezoluce, předpisy, soubory pravidel, oběžníky, normy a ustanovení přijaté mezinárodními konferencemi, Mezinárodní námořní organizací (IMO), Mezinárodní organizací práce (ILO) nebo smluvními stranami memorand o porozumění uvedených v platných námořních předpisech Společenství;
2) "námořními předpisy Společenství" tyto platné akty Společenství:
a) nařízení Rady (EHS) č. 613/91;
b) směrnice Rady 93/75/EHS;
c) nařízení Rady (ES) č. 2978/94;
d) směrnice Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy [13];
e) směrnice Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o státní přístavní inspekci [14];
f) nařízení Rady (ES) č. 3051/95;
g) směrnice Rady 96/98/ES ze dne 20. prosince 1996 o námořním zařízení [15];
h) směrnice Rady 97/70/ES ze dne 11. prosince 1997, kterou se stanoví harmonizovaný bezpečnostní režim pro rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů [16];
i) směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [17];
j) směrnice Rady 98/41/ES ze dne 18. června 1998 o registraci osob na palubách osobních lodí provozujících dopravu do přístavů členských států Společenství nebo z nich [18];
k) směrnice Rady 1999/35/ES ze dne 29. dubna 1999 o systému povinných prohlídek pro bezpečné provozování liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly [19];
l) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu [20];
m) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES ze dne 4. dubna 2001 o minimální úrovni výcviku námořníků [21];
n) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/96/ES ze dne 4. prosince 2001, kterou se stanoví harmonizované požadavky a postupy pro bezpečnou nakládku a vykládku lodí přepravujících hromadné náklady [22];
o) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 417/2002.
Článek 3
Zřízení výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (dále jen COSS).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Začlenění změn mezinárodních právních nástrojů do právních předpisů Společenství
Pro účely námořních předpisů Společenství jsou použitelné ty mezinárodní právní nástroje, které vstoupily v platnost, včetně nejnovějších změn těchto nástrojů, kromě změn vyjmutých z oblasti působnosti námořních předpisů Společenství postupem kontroly shody stanoveným článkem 5.
Článek 5
Postup kontroly shody
1. Pro účely tohoto nařízení a s ohledem na snížení nebezpečí konfliktu mezi námořními předpisy Společenství a mezinárodními právními nástroji spolupracují členské státy s Komisí prostřednictvím koordinačních schůzí nebo jakýchkoliv jiných vhodných prostředků, aby podle potřeby definovaly společný postoj nebo přístup na příslušných mezinárodních fórech.
2. Zřizuje se postup kontroly shody s cílem vyloučit z oblasti působnosti námořních předpisů Společenství jakékoliv změny mezinárodních právních nástrojů, pouze pokud je na základě vyhodnocení Komise nebezpečí, že v oblasti působnosti nařízení nebo směrnic uvedených v čl. 2 odst. 2 mezinárodní změna sníží úroveň námořní bezpečnosti, zabránění znečištění z lodí nebo životních a pracovních podmínek na lodi stanovenou námořními předpisy Společenství nebo s ním bude neslučitelná.
Postup kontroly shody může být použit výlučně k provedení změn námořních předpisů Společenství v oblastech, na které se výslovně vztahuje regulativní postup, a přísně v rámci výkonu prováděcích pravomocí svěřených Komisi.
3. Za okolností uvedených v odstavci 2 postup kontroly shody zahajuje Komise, která případně může jednat na základě žádosti členského státu.
Po přijetí změn mezinárodních právních nástrojů Komise bez prodlení předá COSS návrh opatření s cílem vyloučit dotyčné změny z daného dokumentu Společenství.
Postup kontroly shody včetně případných postupů stanovených v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES musí být dokončen alespoň jeden měsíc před uplynutím doby mezinárodně stanovené pro konkludentní souhlas s danou změnou nebo před předpokládaným dnem vstupu uvedené změny v platnost.
4. V případě nebezpečí uvedeného v odst. 2 prvním pododstavci se během postupu kontroly shody členské státy zdrží jakýchkoli podnětů k začlenění změny do vnitrostátních právních předpisů nebo k uplatňování změny v daném mezinárodním právním nástroji.
Článek 6
Informace
Veškeré příslušné změny mezinárodních právních nástrojů, které jsou v souladu s články 4 a 5 začleněny do námořních právních předpisů Společenství, se pro informaci zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 7
Pravomoci COSS
COSS vykonává pravomoci, které mu svěřují platné právní předpisy Společenství. Ustanovení čl. 2 bodu 2) může být změněno postupem podle čl. 3 odst. 2, aby zahrnovalo odkaz na akty Společenství, které vstoupí v platnost po přijetí tohoto nařízení a které svěřují prováděcí pravomoci COSS.
Článek 8
Změny nařízení (EHS) č. 613/91
Nařízení (EHS) č. 613/91 se mění takto:
1) V článku 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) "úmluvami" rozumějí Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (Solas 1974), Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1966 (LL 66) a Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí (MARPOL 73/78) v platném znění a související závazné rezoluce přijaté Mezinárodní námořní organizací (IMO)."
2) Články 6 a 7 se nahrazují tímto:
"Článek 6
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [23].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [24] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Změny mezinárodních právních předpisů uvedených v článku 1 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti tohoto nařízení na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002."
Článek 9
Změna nařízení (ES) č. 2978/94
Nařízení (ES) č. 2978/94 se mění takto:
1) V článku 3 se písmeno g) nahrazuje tímto:
"g) "úmluvou MARPOL 73/78" rozumí Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, pozměněná protokolem 1978 k této úmluvě, v platném znění;" 2) V článku 6 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 3 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti tohoto nařízení na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS ) [*] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.."
3) Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [*] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 10
Změna nařízení (ES) č. 3051/95
Nařízení (ES) č. 3051/95 se mění takto:
1) V článku 9 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v článku 2 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti tohoto nařízení na základě článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [*] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.."
2) Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [*] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
Článek 11
Změna nařízení (ES) č. 417/2002
Nařízení (ES) č. 417/2002 se mění takto:
1) V článku 3 se bod 1) nahrazuje tímto:
"1) "úmluvou MARPOL 73/78" rozumí Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973, pozměněná protokolem 1978 k této úmluvě, v platném znění;"
2) V článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [*] Úř. věst. L 324, 29.11.2002, s. 1.."
3) V článku 11 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Změny mezinárodních právních nástrojů uvedených v čl. 3 odst. 1 mohou být vyjmuty z oblasti působnosti tohoto nařízení na základě článku 5 nařízení (ES) č. 2099/2002."
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2103/2002
ze dne 28. listopadu 2002,
kterým se schvalují kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné v Jihoafrické republice před dovozem do Evropského společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 7 nařízení Komise (ES) č. 1148/2001 ze dne 12. června 2001 o kontrolách dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2590/2001 [4] stanoví požadavky pro schválení kontrol dodržování norem, které jsou prováděny třetími zeměmi na jejich žádost, před dovozem do Společenství.
(2) Dne 11. března 2002 jihoafrické orgány předaly Komisi žádost o schválení kontrol, které provádí Kontrolní úřad pro vývoz produktů podléhajících zkáze (PPECB) spadající pod ministerstvo zemědělství.
V této žádosti se uvádí, že dotyčná instituce má pracovníky, vybavení i prostory nezbytné k provádění kontrol, dále používá metody srovnatelné s metodami uvedenými v článku 9 nařízení (ES) č. 1148/2001 a že čerstvé ovoce a zelenina vyvážené z Jihoafrické republiky do Společenství musí splňovat normy odpovídající obchodním normám Společenství.
(3) Údaje zaslané členskými státy, které má Komise k dispozici, ukazují, že v období let 1997 až 2002 dovozy čerstvého ovoce a zeleniny pocházející z Jihoafrické republiky vykazovaly poměrně nízký výskyt nedodržení obchodních norem.
(4) Zástupci jihoafrických kontrolních orgánů se pravidelně účastní mezinárodních snah o přijetí obchodních norem pro ovoce a zeleninu v rámci pracovní skupiny pro normalizaci potravin podléhajících rychlé zkáze a pro zlepšení jakosti Evropské hospodářské komise Spojených národů.
Dále se Jihoafrická republika podílí na režimu pro použití mezinárodních norem pro ovoce a zeleninu Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
A dále pak se již mnoho let jihoafrické kontrolní orgány účastní různých seminářů a školení organizovaných jednotlivými členskými státy.
(5) Je proto třeba schválit kontroly dodržování norem prováděné Jihoafrickou republikou s účinkem ode dne zavedení správní spolupráce podle čl. 7 odst. 8 nařízení (ES) č. 1148/2001.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kontroly dodržování obchodních norem pro čerstvé ovoce a zeleninu prováděné Jihoafrickou republikou před dovozem do Společenství se schvalují v souladu s podmínkami stanovenými v článku 7 nařízení (ES) č. 1148/2001.
Článek 2
Podrobné údaje o úředním korespondentu a kontrolních orgánech v Jihoafrické republice zmíněných v čl. 7 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1148/2001 jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 3
Osvědčení uvedená v čl. 7 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 1148/2001 vydávaná při kontrolách podle článku 1 tohoto nařízení musí být ve formulářích v souladu se vzorem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2104/2002
ze dne 28. listopadu 2002,
kterým se upravuje nařízení Rady (ES) č. 577/98 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství a nařízení Komise (ES) č. 1575/2000, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 577/98, pokud jde o seznam proměnných vzdělávání a odborná příprava a jejich kódování používané pro přenos dat od roku 2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1991/2002 [2], a zejména na čl. 4. odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj technik a pojmů, zejména týkajících se rozlišení mezi formálním vzděláváním a jinými formami výukových činností a zařazení do oborů vzdělávání a odborné přípravy, vyžaduje úpravu seznamu proměnných vzdělávání a odborné přípravy stanoveného v čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (ES) č. 577/98.
(2) V důsledku toho je třeba též upravit kódování těchto proměnných stanovené v příloze nařízení Komise (ES) č. 1575/2000 ze dne 19. července 2000 [3].
Nový seznam a kódování musí být provedeny již v roce 2003, aby tak byla zaručena plná slučitelnost s modulem ad hoc 2003 celoživotního učení [4].
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy, zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [5],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 4 odst. 1 nařízení Komise č. 577/98 se písmeno h) nahrazuje tímto:
"h) vzdělávání a odborná příprava:
účast na formálním vzdělávání nebo odborné přípravě během předchozích čtyř týdnů:
- stupeň,
- obor;
účast na kurzech a jiných výukových činnostech během předchozích čtyř týdnů:
- celková délka,
- účel posledního kurzu nebo jiné výukové činnosti,
- obor poslední výukové činnosti,
- účast v poslední výukové činnosti během pracovní doby;
dosažené vzdělání:
- nejvyšší dosažený stupeň vzdělání nebo odborné přípravy,
- obor, ve kterém byl dosažen tento nejvyšší stupeň vzdělání nebo odborné přípravy,
- rok, v němž byl nejvyšší stupeň vzdělání nebo odborné přípravy úspěšně dokončen."
Článek 2
Kódování proměnných "vzdělávání" a "odborná příprava" používané pro přenos dat pro rok 2003 a následující stanovené v příloze tohoto nařízení nahrazuje odpovídající proměnné obsažené v příloze nařízení Komise (ES) č. 1575/2000.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2137/2002
ze dne 29. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2789/1999, kterým se stanoví obchodní norma pro stolní hrozny révy vinné
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2789/1999 [3] ve znění nařízení (ES) č. 716/2001 [4] obsahuje ustanovení o jakosti, třídění podle velikosti a povolených odchylkách u stolních hroznů.
(2) V zájmu zachování průhlednosti světového trhu je třeba vzít v úvahu normu pro stolní hrozny doporučenou pracovní skupinou pro normalizaci produktů podléhajících zkáze a zlepšování jakosti Evropské hospodářské komise Spojených národů.
Protože zmíněná norma byla během posledních dvou let několikrát upravována, je třeba v souladu s tím aktualizovat normu Společenství.
(3) Stupeň zralosti, a tudíž chuťová kvalita stolních hroznů přímo souvisejí s obsahem cukru, jakož i s poměrem mezi obsahem kyselin a obsahem cukru, zjištěných u dotyčného produktu.
Aby se zabránilo tomu, že na trh budou uváděny stolní hrozny nedostatečné jakosti, je třeba stanovit minimální obsah cukru, jakož i obecný požadavek týkající se poměru cukru a kyselin.
(4) Ustanovení o třídění stolních hroznů podle velikosti komplikují tři různé seznamy odrůd v příloze normy.
S cílem zjednodušit znění přílohy se dva z těchto tří seznamů zrušují.
(5) Je nezbytné tudíž změnit nařízení (ES) č. 2789/1999.
(6) Aby bylo lze používat ustanovení tohoto nařízení, musí hospodářské subjekty provést určité technické úpravy, zejména jejich balících zařízení.
Toto nařízení se proto použije až po dostatečně dlouhém období od jeho vstupu v platnost.
(7) opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2789/1999 se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2147/2002
ze dne 2. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1455/1999, kterým se stanoví obchodní norma pro papriku zeleninovou
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 545/2002 [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1455/1999 [3] pozměněné nařízením (ES) č. 2706/2000 [4] stanovilo ustanovení o obchodní úpravě a označování obalů zeleninové papriky.
(2) V zájmu zajištění průhlednosti světového trhu je třeba vzít v úvahu poslední změny normy pro zeleninovou papriku doporučené Evropskou hospodářskou komisí OSN, která stanoví, že obal obsahující papriky různých barev nemusí nutně obsahovat stejný počet kusů zeleninové papriky od každé barvy, pokud není na obalu uvedeno náležité označení.
Kromě toho je vhodné stanovit, že spotřebitelský obal nemusí obsahovat jen zeleninovou papriku různých barev, ale i zeleninovou papriku různých druhů.
(3) Ustanovení o označování musí být vyjasněna v několika bodech, zejména s ohledem na označování spotřebitelských obalů obsahujících zeleninovou papriku různých druhů a barev.
(4) Je tedy nezbytné změnit nařízení (ES) č. 1455/1999.
(5) Aby hospodářské subjekty mohly používat ustanovení tohoto nařízení, musí provést určité technické úpravy, zejména pokud jde o jejich balící zařízení.
Toto nařízení proto začne být prováděno dostatečně dlouhou dobu po dni jeho vstupu v platnost.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1455/1999 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2150/2002
ze dne 25. listopadu 2002
o statistice odpadů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrhy Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K monitorování odpadové politiky vyžaduje Společenství pravidelné statistické údaje Společenství o produkci odpadů a nakládání s odpady z podniků a domácností.
To vytváří základ pro monitorování, zda jsou dodržovány zásady co nejvyšší míry využívání a odstraňování odpadů.
Statistické nástroje jsou však ještě nutné k hodnocení souladu se zásadou předcházení vzniku odpadů a k vytvoření vazby mezi údaji o vzniku odpadů a globálními, národními a regionálními údaji o využívání zdrojů.
(2) Je nutné definovat pojmy pro popis odpadů a nakládání s odpady, aby byla zajištěna srovnatelnost výsledků statistiky odpadů.
(3) Odpadová politika Společenství vede k vytvoření souboru zásad, které mají dodržovat původci odpadů, a zásad nakládání s odpady.
To vyžaduje monitorování odpadů v různých bodech toku odpadů při vzniku, sběru, využívání a odstraňování.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [4].
(5) K zajištění srovnatelných výsledků by měly být statistické údaje o odpadech vypracovány v souladu se specifikovaným rozčleněním, ve vhodné formě a v rámci stanoveného časového období od konce referenčního roku.
(6) Protože členské státy nemohou dostatečně splnit cíl navrhovaného opatření, zejména vybudovat rámec pro vypracování statistik Společenství o vzniku, využívání a odstraňování odpadů, vzhledem k potřebě definovat podmínky popisu odpadů a nakládání s odpady tak, aby byla zajištěna srovnatelnost statistických údajů poskytnutých členskými státy, a proto lze tohoto cíle lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení hranici nutnou pro dosažení cíle navrhovaného opatření.
(7) Členské státy mohou potřebovat přechodné období k vypracování statistických údajů o odpadech pro všechny nebo některé své ekonomické činnosti A, B a G až Q klasifikace NACE Rev. 1 stanovené nařízením Rady (EHS) č. 3037/90 ze dne 9. října 1990 o statistické klasifikaci ekonomických činností v Evropském společenství [5], pro které jejich statistický systém vyžaduje zásadní úpravy.
(8) Opatření nutná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(9) Komise konzultovala Výbor pro statistické programy,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
1. Cílem tohoto nařízení je stanovit rámec pro vypracování statistik Společenství o vzniku, využívání a odstraňování odpadů.
2. Členské státy a Komise v rámci svých příslušných pravomocí vypracují statistické údaje Společenství o vzniku, využívání a odstraňování odpadů, s výjimkou radioaktivního odpadu, na který se již vztahuje jiná právní úprava.
3. Statistické údaje zahrnují tyto oblasti:
a) vznik odpadů podle přílohy I;
b) využití a odstraňování odpadů podle přílohy II;
c) podle pilotních studií ve smyslu článku 5: dovoz a vývoz odpadů, pro které se neshromažďují údaje podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [7], v souladu s přílohou III.
4. Při sestavování statistických údajů dodrží členské státy a Komise statistickou nomenklaturu zaměřenou zejména na látky uvedenou v příloze III.
5. Komise postupem podle v čl. 7 odst. 2 vypracuje tabulku ekvivalentů mezi statistickou nomenklaturou přílohy III a seznamem odpadů stanoveným rozhodnutím Komise 2000/532/ES [8].
Článek 2
Definice
Pro účely a v rámci tohoto nařízení se:
a) "odpadem" rozumí jakákoli látka nebo předmět podle definice v čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [9];
b) "odděleně sbíranými frakcemi odpadů" rozumí domovní a podobné odpady, které odděleně sbírají v homogenních frakcích veřejné služby, neziskové organizace a soukromé podniky provozující organizovaný sběr odpadů;
c) "recyklací" rozumí pojem stejného významu jako v definici uvedené v čl. 3 odst. 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [10];
d) "využitím" rozumí jakákoli z operací stanovených v příloze II. B směrnice 75/442/EHS;
e) "odstraňováním" rozumí jakákoli z operací stanovených v příloze II. A směrnice 75/442/EHS;
f) "zařízením pro využití nebo odstraňování" rozumí zařízení, které musí mít povolení nebo registraci podle článků 9, 10 nebo 11 směrnice 75/442/ES;
g) "nebezpečnými odpady" rozumějí všechny odpady definované v čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [11];
h) "odpady neklasifikované jako nebezpečné" rozumějí odpady, které nespadají pod bod g);
i) "spalováním" rozumí tepelné zpracování odpadů ve spalovacím zařízení definovaném v čl. 3 odst. 4 nebo spoluspalovacím zařízení definovaném v čl. 3 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů [12];
j) "skládkou" rozumí místo pro odstraňování odpadů dle definice v čl. 2 písm. g) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [13];
k) "kapacitou zařízení na spalování odpadů" rozumí nejvyšší kapacita spalování odpadů v tunách za rok nebo v gigajoulech;
l) "kapacitou zařízení na recyklaci odpadů" rozumí nejvyšší kapacita recyklace odpadů v tunách za rok;
m) "kapacitou skládek" rozumí zbývající kapacita (na konci referenčního roku) skládek pro ukládání odpadů v budoucnosti, měřená v kubických metrech;
n) "kapacitou jiných zařízení na odstraňování odpadů" rozumí kapacita zařízení na odstraňování odpadů měřená v tunách za rok.
Článek 3
Shromažďování údajů
1. Členské státy při splnění podmínek pro kvalitu a přesnost definovaných postupem podle čl. 7 odst. 2 získávají údaje nezbytné k upřesnění charakteristik uvedených v přílohách I a II pomocí:
- průzkumů,
- správních nebo jiných zdrojů, například povinnosti překládat zprávy podle právních předpisů Společenství pro nakládání s odpady,
- statistických odhadovacích postupů na základě vzorků nebo údajů odhadců v oblasti odpadů nebo
- kombinací těchto způsobů.
Pro snížení zatížení vyplývajícího ze získávání údajů mají vnitrostátní orgány a Komise přístup ke správním zdrojům údajů, s výhradou omezení a podmínek stanovených každým členským státem a Komisí v rámci jejich příslušných pravomocí.
2. Pro snížení administrativního zatížení malých podniků jsou z průzkumů vyloučeny podniky s méně než 10 zaměstnanci, pokud značným způsobem nepřispívají ke vzniku odpadů.
3. Členské státy vypracovávají statistické výsledky podle rozpisu uvedeného v přílohách I a II.
4. Vyloučení uvedené v odstavci 2 musí být z hlediska působnosti a kvality v souladu s cíli uvedenými v oddílu 7 odst. 1 příloh I a II.
5. Členské státy předávají výsledky, včetně důvěrných údajů, Eurostatu ve vhodném formátu a ve stanovené lhůtě od konce příslušných referenčních období stanovených v přílohách I a II.
6. Zpracování důvěrných údajů a přenos takových údajů podle odstavce 5 se provádí v souladu se stávajícími ustanoveními Společenství, která se týkají statistické důvěrnosti.
Článek 4
Přechodné období
1. V průběhu přechodného období může Komise na žádost členského státu a postupem podle čl. 7 odst. 2 povolit odchylky od ustanovení oddílu 5 příloh I a II. Toto přechodné období nesmí přesáhnout:
a) dva roky od vstupu tohoto nařízení v platnost pro vypracování výsledků týkajících se oddílu 8 bodu 1.1 položky 16 (služby) přílohy I a oddílu 8 bodu 2 přílohy II;
b) tři roky od vstupu tohoto nařízení v platnost pro vypracování výsledků týkajících se oddílu 8 bodu 1.1 položky 1 (zemědělství, myslivost a lesnictví) a 2 (rybolov) přílohy I.
2. Odchylky uvedené v odstavci 1 lze jednotlivým členským státům povolit pouze pro údaje prvního referenčního roku.
3. Komise vypracuje program pro pilotní studie o odpadech z ekonomických činností uvedených v odst. 1 písm. b), které by měly provádět členské státy. Pilotní studie se zaměří na rozvoj metodologie pro získávání pravidelných údajů, která se bude řídit zásadami statistiky Společenství stanovenými v článku 10 nařízení Rady (ES) č. 322/97.
Komise financuje až 100 % nákladů na provedení pilotních studií.
Na základě závěrů pilotních studií Komise přijme nutná prováděcí opatření postupem podle čl. 7 odst.
Článek 5
Dovoz a vývoz odpadů
1. Komise vypracuje program pro pilotní studie o dovozu a vývozu odpadů, které mají členské státy provádět.
Pilotní studie se zaměří na rozvoj metodologie pro získávání pravidelných údajů, která se bude řídit zásadami statistiky Společenství stanovenými v článku 10 nařízení Rady (ES) č. 322/97.
2. Program Komise pro pilotní studie bude v souladu s obsahem příloh I a II, zejména pokud jde o hlediska týkající se rozsahu a míry pokrytí odpadů, kategorií odpadů ke klasifikaci odpadů, referenčních roků a periodicity, s přihlédnutím k oznamovací povinnosti podle nařízení (EHS) č. 259/93.
3. Komise financuje až 100 % nákladů na provedení pilotních studií.
4. Na základě závěrů pilotních studií uvědomí Komise Evropský parlament a Radu o možnostech sestavení statistik o činnostech a charakteristikách zahrnutých do pilotních studií o dovozu a vývozu odpadů. Komise přijme nutná prováděcí opatření postupem podle čl. 7 odst. 2.
5. Pilotní studie budou provedeny nejpozději do tří let po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 6
Prováděcí opatření
Opatření nutná k provádění tohoto nařízení se přijímají postupem podle čl. 7 odst. 2. Zahrnují opatření:
a) k přizpůsobení hospodářskému a technickému vývoji při shromažďování a statistickém zpracování údajů i zpracování a přenosu výsledků;
b) k přizpůsobení specifikací uvedených v přílohách I, II a III;
3 odst. 2, 3 a 4, s přihlédnutím k ekonomickým strukturám a technickým podmínkám členského státu; tato opatření mohou každému členskému státu umožnit nevykazovat určité položky z rozpisu, za předpokladu prokazatelně omezeného dopadu na kvalitu statistických údajů.
Ve všech případech, kdy budou uděleny výjimky, se vypočte celkový objem odpadů pro každou položku uvedenou v oddílu 2 bodu 1 a oddílu 8 bodu 1 přílohy I;
d) k definování správných kritérií hodnocení kvality a obsahu zpráv o kvalitě podle oddílu 7 příloh I a II;
e) ke stanovení vhodného formátu pro přenos výsledků ze strany členských států do dvou let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost;
f) k sestavení seznamu přechodných období a odchylek poskytnutých členským státům podle článku 4;
g) k uplatnění výsledků pilotních studií podle čl. 4 odst. 3 a čl. 5 odst. 1.
Článek 7
Postup ve výborech
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy zřízený rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [14].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Komise sdělí výboru zřízenému směrnicí 75/442/EHS návrh opatření, který hodlá předložit Výboru pro statistické programy.
Článek 8
Zpráva
1. Komise do pěti let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost a poté každé tři roky předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě o statistikách sestavených podle tohoto nařízení, a zejména o jejich kvalitě a zatížení podniků.
2. Komise do dvou let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh, který zruší překrývající se povinnost překládat zprávy.
3. Komise do dvou let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku pilotních studií uvedených v čl. 4 odst. 3 a čl. 5 odst. 1. V případě nutnosti navrhne přezkoumání pilotních studií, o kterých se rozhodne v souladu s postupem uvedeným v čl. 7 odst. 2.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2151/2002
ze dne 28. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1098/98, kterým se zavádějí dočasná zvláštní opatření v odvětví chmele
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [1], a zejména na článek 16a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem čelit přebytkové situaci na trhu s chmelem nařízení Rady (ES) č. 1098/98 [2] zavádí postupem podle článku 16a nařízení (EHS) č.
1696/71 dočasná zvláštní opatření. V členských státech, které se rozhodnou uplatnit tato zvláštní opatření, však seskupení producentů mohou až do sklizně 2002 včetně dočasně vyřadit z užívání a/nebo trvale vyklučit chmelnice.
(2) Ačkoli uplatnění zvláštních opatření pro dočasné vyřazení z užívání a vyklučení chmelnic v prvních čtyřech letech pětiletého programu přijatého Radou umožňuje snížit pěstební plochy chmele o 10 % v porovnání s rokem 1997, je stále nezbytné usilovat o dosažení rovnováhy na trhu a uplatňovat tato opatření i další rok.
(3) Je tedy vhodné změnit články 2 a 4 nařízení (ES) č. 1098/98,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1098/98 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1:
- v prvním pododstavci se slova "sklizně 2002" nahrazují slovy "sklizně 2003",
- ve druhém pododstavci se slova "sklizeň 2003" nahrazují slovy "sklizeň 2004".
2. V článku 4 se druhý pododstavec nahrazuje tímto: "Použije se od sklizně 1998 do sklizně 2004 včetně."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2153/2002
ze dne 3. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1599/97, které stanoví prováděcí pravidla pro uplatňování minimálních cen při dovozu některých bobulovin pocházejících z Bulharska, Maďarska, Polska, Rumunska, Slovenska, České republiky, Estonska, Lotyšska a Litvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2290/2000 ze dne 9. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Bulharskem [1], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení, a na odpovídající ustanovení nařízení a rozhodnutí Rady, která se týkají pobaltských států a ostatních dotčených středoevropských a východoevropských zemí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při uzavření nedávných obchodních jednání mezi Společenstvím na jedné straně a Lotyšskem a Litvou na druhé straně byl změněn režim minimálních cen pro dovozy určitých bobulovin pocházejících z těchto třetích zemí do Společenství ke zpracování. Nová ustanovení tohoto systému jsou uvedena v dodatku k příloze C písm. b) nařízení Rady (ES) č.
1361/2002 [2] pro Litvu a v dodatku k příloze C písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1362/2002 [3] pro Lotyšsko.
(2) Z důvodu jasnosti a právní jednoznačnosti by již dále neměly být minimální dovozní ceny stanovené v současné době v příloze k nařízení Komise (ES) č. 1599/97 [4], naposledy změněnému nařízením (ES) č.
538/2000 [5], ve zmíněné příloze uváděny. Je však nezbytné uvádět předpis Společenství, kterým se tyto ceny stanoví.
Může to být nařízení Rady, kterým se stanoví koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s dotčenou zemí, nebo příslušná ustanovení Evropské dohody s dotčenou zemí, podle toho, o kterou třetí zemi se jedná.
(3) Nařízení (ES) č. 1599/97 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(4) Opatření uvedená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1599/97 se tímto mění takto:
1. Druhá věta článku 1 se nahrazuje následující větou, která zní: "Každé prohlášení se může týkat pouze zboží stejného původu patřící pod jeden kód kombinované nomenklatury a v případě zmrazených produktů pod jeden kód integrovaného sazebníku (Taric) podle přílohy I."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Příslušné orgány porovnají u každé dávky a původu zboží při plnění dovozních celních formalit za účelem propuštění zboží do volného oběhu hodnotu uvedenou v celním prohlášení a minimální dovozní cenu uvedenou pro daný produkt v příslušném předpisu Společenství uvedeném v příloze II, která je použitelná při daných dovozech.
2. Je-li hodnota uvedená v celním prohlášení nižší než použitelná minimální cena uvedená v odstavci 1, stanoví se pro dané zboží vyrovnávací dávka ve výši rozdílu mezi touto hodnotou a minimální cenou."
3. Čl. 5 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy sdělí Komisi množství produktů uvedených v příloze I k tomuto nařízení propuštěné do volného oběhu a hodnotu těchto produktů rozdělených podle původu a kódu KN a u zmrazených produktů podle kódu Taric."
4. Příloha se nahrazuje přílohou k tomuto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2154/2002
ze dne 28. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 4045/89 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla pro výběr podniků určených ke kontrole na základě ustanovení článku 2 nařízení (ES) č. 4045/89 [3] by měla být změněna, aby byly zohledněny pokroky v oblasti použití postupů analýzy rizik u ostatních kontrolních opatření a vývoj inflace od doby přijetí poslední změny nařízení (EHS) č. 4045/89, a také z důvodu umožnit členským státům pružnější postup při výběru podniků.
(2) Měla by být přijata ustanovení pro případy společných opatření prováděných členskými státy, které vyžadují jejich vzájemnou pomoc.
Snížení počtu kontrol, které je odrazem výběru podniků na základě postupů analýzy rizik a zesílené vzájemné pomoci, by nemělo vést ke zhoršení kvality těchto kontrol.
(3) Ustanovení týkající se oznamování žádostí o vzájemnou pomoc na základě článku 7 nařízení (EHS) č. 4045/89 by měla být zjednodušena.
(4) Ustanovení o finanční účasti Společenství na výdajích členských států plynoucích z uplatňování nařízení (EHS) č. 4045/89 se stala nadbytečnými a měla by se zrušit.
(5) Nařízení (EHS) č. 4045/89 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 4045/89 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto: "1. Toto nařízení se týká kontroly obchodní dokumentace subjektů nebo jejich zástupců, dále jen "podniky";, které přijímají nebo provádějí platby, které se přímo nebo nepřímo vztahují k systému financování záruční sekcí EZOZF, za účelem zjištění, zda byla opatření tvořící součást systému financování záruční sekcí EZOZF skutečně a řádně provedena.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní: "5. U kontrol opatření pro rozvoj venkova a projektů, které nejsou výslovně vyňaty z oblasti působnosti těchto kontrol na základě přílohy nařízení (ES) č. 2311/2000 [4], je třeba především dbát na zvláštní podmínky, které platí pro provádění uvedených opatření a projektů."
2. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
a) v prvním pododstavci se částka "100000 ECU" nahrazuje částkou "150000 EUR";
b) ve čtvrtém pododstavci se částka "300000 ECU" nahrazuje částkou "350000 EUR";
c) v pátém pododstavci se částka "30000 ECU" nahrazuje částkou "40000 EUR".
3. V článku 3 se v odstavci 1 doplňuje nová odrážka, která zní: "— prověrky vedení účetnictví nebo záznamy o finančních pohybech, ze kterých vyplývá, v době provádění kontroly, že podklady, které má platební agentura k dispozici jako doklad výplaty podpor ve prospěch příjemce, jsou správné."
4. Článek 7 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Zahrnou-li dva nebo více členských států do programu sděleného Komisi podle čl. 10 odst. 1 návrh na společné opatření, které vyžaduje značnou vzájemnou pomoc, může Komise na žádost povolit dotyčným členským státům snížení minimálního počtu kontrol stanoveného v čl. 2 odst. 2 o nejvýše 25 %.";
b) v odstavci 2 se pátý pododstavec nahrazuje tímto: "Přehled těchto žádostí se čtvrtletně zasílá Komisi, a to do jednoho měsíce po uplynutí každého čtvrtletí.
Komise může požadovat předložení kopií jednotlivých žádostí.";
"4. Požadují-li se v jiném členském státě doplňující informace jako součást kontroly podniku v souladu s článkem 2, a zejména křížových kontrol prováděných v souladu s článkem 3, je možné vypracovat zvláštní kontrolní žádosti s uvedením důvodů.
Přehled těchto zvláštních žádostí se čtvrtletně zasílá Komisi, a to do jednoho měsíce po uplynutí každého čtvrtletí.
Komise může požadovat předložení kopií jednotlivých žádostí.
Žádost o kontrolu bude splněna nejpozději do šesti měsíců od jejího obdržení; výsledky kontroly budou neprodleně sděleny dožadujícímu členskému státu a Komisi.
Sdělení se zasílá Komisi čtvrtletně, a to do jednoho měsíce po uplynutí každého čtvrtletí."
5. Články 12, 13, 14, 15, 16, 16a a 17 se zrušují.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2174/2002
ze dne 21. listopadu 2002,
kterým se mění nařízení ECB/2001/13 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí
(ECB/2002/8)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2533/98 ze dne 23. listopadu 1998 o shromažďování statistických informací Evropskou centrální bankou [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 a čl. 6 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2423/2001 (ECB/2001/13) ze dne 22. listopadu 2001 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí [2], opravené nařízením (ES) č. 993/2002 (ECB/2002/4) [3], vyžaduje vykazování statistických údajů o konsolidovaných rozvahách měnových finančních institucí podle sídla protistrany, aby bylo možno sestavit měnové agregáty a jiné ukazatele likvidity a úvěru s možností vyloučení aktiv a pasiv měnových finančních institucí, která jsou držena nerezidenty zúčastněných členských států.
(2) Nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13) vyžaduje, aby údaje týkající se položky pasiv "akcie/podílové jednotky fondů peněžního trhu" byly vykazovány pouze jako celková částka, a nikoli podle sídla protistrany.
(3) K sestavení měnových agregátů nicméně potřebuje Evropská centrální banka členění údajů podle sídla držitelů akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu.
Je proto nezbytné zavést postup, podle kterého budou zpravodajské jednotky poskytovat národním centrálním bankám odpovídající statistické informace.
Není nutné shromažďovat údaje o změnách ocenění akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu, neboť pro účely měnové a bankovní statistiky jsou změny hodnoty těchto nástrojů považovány úrok reinvestovaný do téhož nástroje.
(4) Za účelem získání úplných informací o rozvahách měnových finančních institucí je nezbytné zavést určité zpravodajské povinnosti pro ostatní finanční zprostředkovatele s výjimkou pojišťoven a penzijních fondů (dále jen "OFZ") (S. 123), kteří se zabývají finanční činností týkající se akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu.
Aby mohla být pro účely tohoto nařízení zavedena statistická zpravodajská povinnost pro tyto subjekty, je třeba vypracovat seznam zpravodajských ostatních finančních zprostředkovatelů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13) se mění takto:
1) Článek 2 se mění takto:
Doplňuje se odstavec 3, který zní:
"3. Pro účely přílohy I části 1 oddílu III pododdílu vi) patří do skutečného souboru zpravodajských jednotek také ostatní finanční zprostředkovatelé s výjimkou pojišťoven a penzijních fondů (dále jen "OFZ"), jak je uvedeno v čl. 2 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 2533/98. Národní centrální banky mohou těmto subjektům udělit výjimky za předpokladu, že budou požadované statistické informace shromážděny z jiných dosažitelných zdrojů v souladu s přílohou I částí 1 oddílem III pododdílem vi). Národní centrální banky včas kontrolují plnění této podmínky, aby mohly udělit nebo případně zrušit tuto výjimku po dohodě s ECB od počátku každého roku. Pro účely tohoto nařízení mohou národní centrální banky vytvořit a udržovat seznam zpravodajských OFZ v souladu se zásadami uvedenými v příloze I části 1 oddílu III pododdílu vi)."
2) Příloha I část 1 úvod se mění takto:
a) Před poslední pododstavec se vkládá nový pododstavec, který zní: "Za účelem získání úplných informací o rozvahách měnových finančních institucí je nezbytné zavést určité zpravodajské povinnosti pro ostatní finanční zprostředkovatele, s výjimkou pojišťoven a penzijních fondů (dále jen "OFZ"), kteří se zabývají finanční činností týkající se akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu."
b) Poslední pododstavec se nahrazuje tímto: "Tyto statistické informace shromažďují národní centrální banky (NCB) od měnových finančních institucí a OFZ v rámci stanoveném v oddíle I odst. 6 podle vnitrostátních postupů při dodržení harmonizovaných definic a třídění stanovených v této příloze."
3) Příloha I část 1 oddíl I se mění takto:
a) Na konec odstavce 6 se doplňuje věta, která zní: "Fondy peněžního trhu samy nebo osoby, které je právně zastupují, zajistí dodání veškerých informací požadovaných pro splnění statistické zpravodajské povinnosti fondů peněžního trhu.
Pokud je to z praktických důvodů potřebné, může údaje i předkládat jakýkoliv subjekt, který se zabývá finanční činností týkající se akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu, jako například depozitáři."
b) Vkládá se odstavec 9, který zní:
"9. Pro účely tohoto nařízení se rozumějí:
- "akciemi/podílovými jednotkami fondů peněžního trhu na jméno"akcie/podílové jednotky fondů peněžního trhu, pro které je veden v souladu s vnitrostátními právními předpisy seznam držitelů těchto akcií/podílových jednotek obsahující informace o sídle držitele,
- "akciemi/podílovými jednotkami fondů peněžního trhu na doručitele"akcie/podílové jednotky fondů peněžního trhu, pro které v souladu s vnitrostátními právními předpisy není veden žádný seznam držitelů těchto akcií/podílových jednotek nebo pro které je veden seznam neobsahující informaci o sídle držitele."
4) Příloha I část 1 oddíl III se mění takto:
Vkládá se nový pododdíl vi), který zní:
"vi) Sídlo držitelů akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu
13a. Zpravodajské jednotky překládají každý měsíc údaje o sídle držitelů akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu vydaných měnovými finančními institucemi zúčastněných členských států alespoň ve členění na tuzemsko/ostatní zúčastněné členské státy/zbytek světa.
To umožní národním centrálním bankám poskytovat ECB údaje o sídle držitelů tohoto nástroje a dovolí při sestavování měnových agregátů vyloučit akcie/podílové jednotky držené nerezidenty zúčastněných členských států.
4 odst. 4 mohou národní centrální banky požadovat údaje v dodatečném členění, neuvedeném v povinnostech podle tohoto nařízení, včetně členění podle sektoru protistrany, měny nebo splatnosti.
13c. Pokud jde o akcie/podílové jednotky na jméno, vydávající fondy peněžního trhu či osoby, které je právně zastupují, nebo subjekty uvedené v příloze I části 1 oddílu I odstavci 6 vykazují v měsíční rozvaze údaje v členění podle sídla držitelů těchto vydaných akcií/podílových jednotek.
13d. Pokud jde o akcie/podílové listy na doručitele, zpravodajské jednotky vykazují údaje v členění podle sídla držitelů akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu v souladu s metodou stanovenou příslušnou národní centrální bankou po dohodě s ECB.
Tato povinnost se omezuje na jednu z následujících možností nebo na jejich kombinaci, která musí být přijata s ohledem na organizaci příslušných trhů a vnitrostátní právní úpravu v příslušných členských státech.
Národní centrální banka a ECB je bude plnění této povinnosti pravidelně sledovat.
a) Vydávající fondy peněžního trhu
Vydávající fondy peněžního trhu či osoby, které je právně zastupují, nebo subjekty uvedené v příloze I části 1 oddílu I odstavci 6 vykazují údaje v členění podle sídla držitelů jimi vydaných akcií/podílových jednotek.
Pokud některý vydávající fond peněžního trhu není schopen sídlo držitele přímo určit, uvede příslušné údaje podle informací, které má k dispozici.
Takovéto informace mohou pocházet od obchodníka s cennými papíry nebo jiného subjektu podílejícího se na emisi, zpětném odkupu nebo převodu akcií/podílových jednotek.
b) Měnové finanční instituce a OFZ jako uschovatelé akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu
Jako zpravodajské jednotky vykazují měnové finanční instituce a OFZ jednající jako uschovatelé akcií/podílových jednotek fondů peněžního trhu údaje v členění podle sídla držitelů akcií/podílových jednotek vydaných rezidentskými fondy peněžního trhu a uložených jménem držitele nebo jiného zprostředkovatele jednajícího rovněž jako uschovatel.
Tato možnost je použitelná, pokud jsou splněny následující podmínky. Za prvé, uschovatel rozlišuje akcie/podílové jednotky fondů peněžních trhů uložené jménem držitele od akcií/podílových jednotek uložených jménem jiných uschovatelů.
Za druhé, většinu akcií/podílových jednotek fondů peněžních trhů uschovávají vnitrostátní rezidentské instituce, které jsou klasifikovány jako finanční zprostředkovatelé (měnové finanční instituce nebo OFZ).
c) Měnové finanční instituce a OFZ jako jednotky vykazující transakce s akciemi/podílovými jednotkami rezidentského fondu peněžního trhu prováděné mezi rezidenty a nerezidenty
Jako zpravodajské jednotky vykazují měnové a finanční instituce a OFZ, pokud jednají jako jednotky vykazující transakce s akciemi/podílovými jednotkami rezidentského fondu peněžního trhu prováděné mezi rezidenty a nerezidenty, údaje v členění podle sídla držitelů akcií/podílových jednotek vydaných rezidentskými fondy peněžního trhu, s nimiž obchodují jménem držitele nebo jiného zprostředkovatele účastnícího se téže transakce.
Tato možnost je použitelná, pokud jsou splněny následující podmínky. Za prvé, pokrytí výkazy je komplexní, tj. výkazy pokrývají podstatným způsobem všechny transakce prováděné zpravodajskou jednotkou.
Za druhé, jsou poskytovány přesné údaje o nákupech a prodejích uskutečněných s nerezidenty zúčastněných členských států.
Za třetí, rozdíly mezi emisní a umořovací hodnotou, s vyloučením všech poplatků, jsou u stejných akcií/podílových jednotek minimální.
Za čtvrté, množství akcií/podílových jednotek vydaných rezidentskými fondy peněžního trhu a držených nerezidenty zúčastněných členských států a je nízké.
Pokud není zpravodajská jednotka schopna určit sídlo držitele přímo, uvede příslušné údaje na základě informací, které má k dispozici.
13e. Pokud jsou akcie/podílové jednotky na jméno nebo akcie/podílové listy na doručitele vydány poprvé nebo pokud vývoj trhu vyžaduje změnu možnosti nebo kombinace možností, mohou národní centrální banky udělit na jeden rok výjimky v souvislosti s povinnostmi uvedenými v odstavcích 13c a 13d."
5) Příloha I část 2 tabulka 1 (stavy) se mění takto:
a) Řádek 10 (akcie/podílové jednotky fondů peněžního trhu) se nahrazuje řádkem uvedeným v příloze tohoto nařízení;
b) Doplňuje se poznámka pod čarou 6 vztahující se k řádku 10 (akcie/podílové jednotky fondů peněžního trhu):
"Údaje v této položce je možné shromáždit různými statistickými postupy, které stanoví národní centrální banky v souladu s pravidly obsaženými v části 1 oddílu III."
6) Příloha V se mění takto:
Doplňuje se odstavec 7, který zní:
"7. Od 1. května 2003 do 31. prosince 2003 se pro vykazování měsíčních údajů ECB, týkajících se sídla držitelů akcií/podílových jednotek fondů peněžních trhů vydaných měnovými finančními institucemi zúčastněných členských států, v členění na tuzemsko/ostatní zúčastněné členské státy/zbytek světa poskytuje dodatečná lhůta jeden měsíc od konce pracovní doby patnáctého pracovního dne po skončení měsíce, ke kterému se údaje vztahují.
Národní centrální banky rozhodnou, kdy potřebují obdržet údaje od zpravodajských jednotek, aby mohly tuto lhůtu dodržet."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. května 2003.
Nařízení Komise (ES) č. 2179/2002
ze dne 6. prosince 2002
o zvláštních podmínkách pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1365/2000 [2], a zejména na čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud je průměrná cena za jatečně upravená těla prasat na reprezentativních trzích Společenství nižší než 103 % základní ceny a počítá se s tím, že se pod touto úrovní udrží i nadále, mohou být přijata intervenční opatření v odvětví vepřového masa.
(2) Tržní ceny klesly pod tuto úroveň a tato situace by mohla na základě sezónního a cyklického vývoje přetrvat.
(3) Je nezbytné přijmout intervenční opatření. Tato opatření mohou být omezena na podporu soukromého skladování podle nařízení Komise (EHS) č. 3444/90 ze dne 27. listopadu 1990, kterým se stanoví prováděcí pravidla k poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa [3], ve znění nařízení (ES) č. 3533/93 [4].
(4) Podle článku 3 nařízení Rady (EHS) č. 2763/75 ze dne 29. října 1975, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory soukromého skladování vepřového masa [5], může Komise rozhodnout o zkrácení nebo prodloužení doby skladování.
K částkám podpory pro určitou skladovací dobu je třeba dodatečně stanovit přirážky a srážky pro případy, ve kterých Komise přijme uvedené rozhodnutí.
(5) V zájmu usnadnění správní a kontrolní činnosti vyplývající z uzavírání smluv je nutno stanovit minimální množství.
(6) Jistota musí být stanovena na tak vysoké úrovni, aby zaručila dodržování závazků převzatých ze strany skladovatele.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Od 9. prosince 2002 mohou být podávány žádosti o podpory soukromého skladování podle nařízení (EHS) č.
3444/90. Seznam výrobků vhodných pro podpory a příslušné částky jsou uvedeny v příloze.
2. Pokud je Komisí skladovací doba prodloužena nebo zkrácena, částka podpory se patřičně přizpůsobí.
Částky měsíčních a denních přirážek a srážek jsou stanoveny v příloze ve sloupcích 6 a 7.
Článek 2
Minimální množství pro smlouvu a produkt jsou tyto:
a) 10 tun pro vykostěné produkty;
b) 15 tun pro všechny ostatní produkty.
Článek 3
Jistota činí 20 % částek podpory stanovených v příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2181/2002
ze dne 6. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1239/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2506/95 [2], a zejména na článek 114 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Odrůdový úřad Společenství (dále jen "Úřad") zřízený nařízením (ES) č. 2100/94 provádí a používá systém odrůdových práv.
(2) Pravidla týkající se řízení před úřadem jsou stanovena v nařízení Komise (ES) č. 1239/95 [3], naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
448/96 [4]. Článek 27 uvedeného nařízení stanoví, že zprávy o zkoušení vypracované pod odpovědností orgánů členského státu nebo třetí země, která je členem Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV), může být považována za dostatečný základ pro rozhodnutí.
Článek 27 však byl dočasným ustanovením, jehož platnost uplynula dnem 30. června 1998.
(3) Cílem časově omezeného použití článku 27 nařízení (ES) č. 1239/95 bylo vytvořit nezávislý systém Společenství s Úřadem, který by organizoval technická zkoušení odrůd předložených s žádostí o odrůdové právo.
Avšak zkušenosti Úřadu ukázaly, že je třeba vzít v úvahu i další zprávy o zkoušení než zprávy podle článku 27.
(4) Většina odrůdových práv Společenství udělených po dni 30. června 1998 byla založena na rozhodnutích, která brala v úvahu technická zkoušení provedená pod odpovědností orgánů jiných než Úřadu, a která udělují práva na velmi konkurenčním trhu.
(5) Je proto nezbytné od 1. července 1998 upravit postup Úřadu.
Zároveň je vhodné ponechat otevřenu možnost budoucího použití článku 27. Nařízení (ES) č.
1239/95 je tedy třeba změnit s účinkem ode dne 1. července 1998.
(6) Byla konzultována Správní rada Odrůdového úřadu Společenství.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro odrůdová práva,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1239/95 se mění takto:
1. Článek 27 se nahrazuje tímto:
"Článek 27
Ostatní zprávy o zkoušení
1. Zpráva o výsledcích jakéhokoliv technického zkoušení, které bylo pro úřední účely provedeno nebo se provádí v členském státě jedním z úřadů odpovědných podle čl. 55 odst. 1 základního nařízení za dotyčné druhy, může být Úřadem považována za dostatečný základ pro rozhodnutí, pokud:
- materiál dodaný pro technické zkoušení splňuje z hlediska množství i kvality veškeré normy, stanovené podle čl. 55 odst. 4 základního nařízení,
- technické zkoušení bylo provedeno způsobem, který stanovila Správní rada podle čl. 55 odst. 1 základního nařízení a vydaných zkušebních směrnic nebo obecných pokynů podle čl. 56 odst. 2 uvedeného nařízení a článků 22 a 23 tohoto nařízení,
- Úřad měl možnost sledovat provádění dotyčného technického zkoušení a
- v případě, že závěrečná zpráva není okamžitě k dispozici, jsou Úřadu před předložením zprávy o zkoušení poskytnuty průběžné zprávy o každém vegetačním období.
2. Pokud se Úřad domnívá, že zpráva o zkoušení uvedená v odstavci 1 nepředstavuje dostatečný základ pro rozhodnutí, může po konzultaci žadatele a zkušebního úřadu použít postup uvedený v článku 55 základního nařízení.
3. Úřad a všechny příslušné odrůdové úřady členských států si poskytují správní pomoc tak, že pro účely hodnocení odlišnosti, uniformity a stálosti odrůdy na žádost poskytnou zprávy o zkoušení této odrůdy.
Za poskytnutí této zprávy si Úřad a příslušný odrůdový úřad účtují určitou částku, na které se dohodnou.
4. Zpráva o výsledcích technického zkoušení, které bylo pro úřední účely provedeno nebo se provádí ve třetí zemi, která je členem Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin, může být Úřadem považována za dostatečný základ pro rozhodnutí za předpokladu, že technické zkoušení splňuje podmínky stanovené v písemné dohodě mezi Úřadem a příslušným orgánem této třetí země.
Tyto podmínky zahrnují alespoň:
- podmínky týkající se materiálu, uvedené v odst. 1 první odrážce,
- podmínku, že technické zkoušení bylo provedeno podle vydaných zkušebních směrnic nebo obecných pokynů podle čl. 56 odst. 2 základního nařízení,
- podmínku, že Úřad měl příležitost posoudit vhodnost prostředků k provedení technického zkoušení u dotyčných druhů v této třetí zemi a sledovat provedení dotyčného technického zkoušení, a
- podmínky související s dostupností zpráv, stanovené v odst. 1 čtvrté odrážce."
2. V článku 95 se zrušuje odstavec 2.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2182/2002
ze dne 6. prosince 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o Tabákový fond Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 546/2002 [2], a zejména na článek 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 546/2002 změnilo článek 13 nařízení (EHS) č.
2075/92, pokud jde o zřízení Tabákového fondu Společenství.
Změny se týkají oblastí působnosti fondu. Proto je nutné přijmout prováděcí pravidla k uvedenému ustanovení.
(2) Jednak je nutné podpořit opatření na omezování kouření, zejména na zvýšení veřejného povědomí o nebezpečnosti konzumace tabáku, a jednak je nutné zajistit financování zvláštních opatření, která spolu s programem zpětného odkupu kvót povzbudí producenty tabáku k přeměně jejich produkce, a financování studií o možnostech přechodu producentů na produkci jiných plodin nebo na jiné činnosti.
(3) Je nutné rozdělit odpovídajícím způsobem finanční prostředky mezi dva hlavní cíle fondu, kterými je poskytování informací a přeměna produkce.
Pokud se však ukáže, že finanční prostředky přidělené pro jeden z těchto cílů nebyly zcela vyčerpány, je vhodné upravit původní rozdělení prostředků mezi oba cíle.
(4) Tabákový fond je financován ze srážek z prémií poskytovaných producentům tabáku, a proto je odůvodněné navrhnout, aby veškerá veřejná podpora opatření financovaných v rámci fondu byla poskytována z vlastních zdrojů fondu Společenství.
(5) Pokud jde o informační programy, různé návrhy učiněné v rámci schválených postupů jsou vyhodnoceny podle kritérií, která zajistí nejlepší možný výběr.
Je rovněž nutné počítat možností, že některé projekty budou uskutečněny na podnět Komise a na její účet.
K tomuto účelu se jako nejvhodnější jeví výzva k podání návrhů nebo případně nabídkové řízení.
(6) Je nutné stanovit kritéria pro výběr fyzických a právnických osob, které mohou podávat návrhy v rámci informačních programů.
(7) V zájmu řádné správy informačních programů je vhodné, aby projekty schválené Komisí byly uskutečněny ve stanovené lhůtě.
Ve výjimečných případech se původně stanovená lhůta může ukázat jako příliš krátká.
Proto je nutné umožnit za určitých podmínek její prodloužení.
(8) Za účelem nejoptimálnějšího výběru projektů financovaných v rámci informačních programů a za účelem zajistit řádné provádění schválených projektů by měl být Komisi při výběru projektů nápomocen Výbor pro vědu a techniku.
Komise by při vyhodnocování projektů měla mít možnost využít služeb nezávislých odborníků.
(9) Za účelem zajistit řádné provádění všech projektů financovaných v rámci informačních programů je nezbytné začlenit do smlouvy uzavřené s Komisí prováděcí pravidla schválených projektů.
Pokud smluvní strany žádají o poskytnutí zálohy, musejí složit jistotu ve prospěch Komise za podmínek stanovených v hlavě III nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
(10) Pokud jde o informační programy, je vhodné učinit opatření, která zabrání neodůvodněnému kumulování opatření pro jeden projekt a která umožní navrácení plateb v některých případech, zejména pokud jde o podvody.
(11) Pokud jde o zvláštní opatření, je nutné stanovit individuální opatření pro přeměnu produkce, jakož i obecně prospěšná opatření a studie o možnostech přeměny produkce producentů tabáku, které mohou být financovány fondem.
Rovněž je nutné stanovit příjemce různých druhů opatření.
(12) Za účelem zajistit dostatečnou účinnost opatření na podporu přeměny produkce je nutné stanovit výši podpor poskytnutých pro jednotlivá opatření a celkovou částku podpory na producenta pro všechna opatření.
Je nutné stanovit výši podpory pro jednotlivá opatření na dostatečně atraktivní úroveň, aby producenty motivovala k využití možnosti přeměnit produkci, přičemž hlavní změny se týkají způsobu organizace produkce v jejich zemědělských podnicích.
(13) Fond musí zajišťovat podporu při přeměně produkce producentů na celém území Společenství a musí spolupracovat s programem zpětného odkupu kvót.
Proto je nutné stanovit rozdělení finančních prostředků fondu mezi producentské členské státy.
S cílem zohlednit skutečnou míru odstoupení od produkce tabáku v jednotlivých členských státech je nutné stanovit druhé rozdělení finančních prostředků, které se provede na základě přijatých žádostí o podporu.
(14) Za účelem zajistit podporu při provádění opatření na přeměnu produkce tabáku musí každý producentský členský stát vypracovat program.
Je proto nutné stanovit obsah těchto programů, zejména pokud jde o priority a kritéria výběru projektů, jakož i závazek členských států každoročně informovat Komisi o provedených monitorováních zaměřených na provádění programů.
(15) Je nutné zabránit tomu, aby se financování jednoho projektu z Tabákového fondu Společenství překrývalo s jinými režimy podpor.
Navíc je nutné usnadnit rozhodování producentů o odstoupení od produkce tabáku.
Je nutné stanovit podmínky, za kterých může být přijata žádost o podporu z Tabákového fondu, jakož i možnost požádat o financování projektu v rámci jiného režimu, pokud jsou finanční prostředky Tabákového fondu již vyčerpány.
Dále je nutné stanovit druh kontrol, které mají být provedeny, a sankce, které mají být uloženy.
(16) Za účelem poskytnout členským státům dostatek času na vypracování finančních plánů opatření na přeměnu produkce pro rok 2003 je nutné v tomto roce odložit konečný termín pro oznámení těchto plánů Komisi a následně konečný termín pro konečné rozdělení zdrojů mezi členské státy.
(17) Je proto nutné zrušit a nahradit nařízení Komise (ES) č. 1648/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
2075/92, pokud jde o Tabákový fond Společenství [5]. Uvedené nařízení se však musí nadále používat pro projekty schválené před vstupem tohoto nařízení v platnost.
(18) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Toto nařízení stanoví podmínky pro financování Tabákovým fondem Společenství, dále jen "fond", opatření ve dvou oblastech uvedených v čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2075/92 formou informačních programů a opatření na přeměnu produkce.
Článek 2
Výdaje fondu v každé ze dvou kategorií opatření uvedených v článku 1 mohou dosáhnout maximálně 50 % celkové částky fondu.
Pokud však částka určená pro jednu z kategorií není zcela vyčerpána, Komise přerozdělí zbývající částku do druhé kategorie za předpokladu, že zde ještě jsou projekty, na které se financování vztahuje.
KAPITOLA II
INFORMAČNÍ PROGRAMY
Článek 3
1. Cílem informačních programů financovaných fondem je zvýšení veřejného povědomí o nebezpečnosti všech forem konzumace tabáku.
2. Programy se týkají informačních a vzdělávacích projektů, shromažďování údajů a studií.
Příslušné projekty jsou zaměřeny zejména na:
a) zvýšení veřejného povědomí o škodlivých účincích konzumace tabáku, včetně pasivního kouření;
b) zvýšení významu a účinnosti zpráv o škodlivých účincích konzumace tabáku a způsobu použité komunikace (jazyk a obrázky);
c) prevenci a ukončení kouření;
d) rozšiřování výsledků do vnitrostátních orgánů a příslušných odvětví v oblastech uvedených v písmenech a), b) a c).
Článek 4
1. Pokud jde o informační programy, je za spravování fondu odpovědná Komise, které je nápomocen Výbor pro vědu a techniku.
2. Výbor pro vědu a techniku tvoří devět členů jmenovaných Komisí.
Výboru předsedá Komise.
Komise dbá na nezávislost členů Komise, pokud jde o jimi navrhované projekty.
Článek 5
Projekty jsou, v závislosti na případu, předmětem výzvy k podání návrhů nebo nabídkového řízení v souladu s příslušnými ustanoveními zveřejněnými v Úředním věstníku Evropských společenství řady C ve lhůtě stanovené v oznámení.
Článek 6
1. Návrhy může podat každá fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která:
a) je způsobilá a má nejméně pětiletou odbornou praxi v příslušném oboru;
b) se zavazuje přispět nejméně 25 % z vlastních zdrojů na celkové financování projektu.
Projekty uskutečněné na podnět Komise a na její účet jsou však financovány fondem až do výše 100 % celkových nákladů;
c) se zavazuje uskutečnit navrhovaný program ve stanovené lhůtě;
d) souhlasí s předkládáním pravidelných zpráv o postupech prací;
e) souhlasí s tím, že její účetnictví a ostatní doklady budou za účelem ověření poskytnuty Komisi;
f) souhlasí s podmínkami podle článků 9, 10 a 11.
2. Projekty mohou být jednoleté a mohou se případně obnovovat, avšak nesmějí přesáhnout pět let ode dne podpisu smlouvy.
Prováděcí lhůta však může být prodloužena, pokud o to zúčastněné strany požádají Komisi a poskytnou důkaz, že z důvodu mimořádných okolností, které jsou mimo jejich kontrolu, nemohou dodržet původně stanovenou lhůtu.
Článek 7
1. Projekty předložené v rámci výzvy k předložení návrhů hodnotí skupina nezávislých odborníků vybraných Komisí.
Při hodnocení se zohlední tyto skutečnosti:
a) práce musejí být provedeny ve spolupráci s fyzickými nebo právnickými osobami usazenými ve více členských státech;
b) projekty musejí věnovat zvláštní pozornost kulturním a jazykovým zvláštnostem členských států, zejména pokud jde o informační kampaně zaměřené na širokou veřejnost a rizikové skupiny;
c) projekty musí prokázat metodologii a spolehlivý vědecký základ.
Musí být inovativní a musí zohledňovat již provedené práce a zkušenosti získané na základě minulých nebo současných národních programů nebo programů Společenství, aby se zabránilo dvojímu přidělení finančních prostředků Společenství;
d) projekty musejí, v závislosti na případu, objektivně a účinně přispívat ke zvyšování veřejného povědomí o škodlivých účincích konzumace tabáku na zdraví, ke shromažďování a analyzování epidemiologických údajů nebo k zajištění rychlého provádění praktických preventivních opatření;
e) smluvní strany musejí zajistit, aby výsledky jejich projektů byly zveřejněny v uznávaných vědeckých časopisech nebo představeny na mezinárodních konferencích;
f) upřednostněny jsou projekty, které se vztahují na celé území Společenství, byly podány organizacemi, které se zabývají veřejným zdravím a které jsou uznávané nebo výrazně podporované státními nebo oblastními zdravotnickými orgány.
2. Na základě hodnocení předloží Komise Výboru pro vědu a techniku podle článku 4 seznam projektů k financování.
Výbor k seznamu zaujme stanovisko.
3. V rámci nabídkového řízení Komise předloží Výboru pro vědu a techniku podle článku 4 rovněž projekty, které mají být uskutečněny na podnět Komise nebo na její účet a které jsou určeny k financování.
Výbor k těmto projektům zaujme stanovisko.
4. Podle čl. 5 odst. 4 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 646/96/ES [6] Komise informuje výbor podle článku 5 uvedeného rozhodnutí o projektech určených k financování a o stanovisku Výboru pro vědu a techniku podle článku 4 tohoto nařízení.
Článek 8
1. Na základě stanovisek uvedených v čl. 7 odst. 2 a 3 Komise vybere projekty a rozhodne o jejich financování fondem. Může rozhodnout, že žádný projekt nebude vybrán.
2. Projekty schválené k financování fondem jsou předmětem smlouvy uzavřené Komisí.
Seznam financovaných projektů se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Komise sleduje provádění projektů schválených k financování z fondu.
Pravidelně informuje Řídící výbor pro tabák o uzavřených smlouvách a postupu prací.
Článek 9
1. Smlouvy vycházejí ze vzorových smluv vypracovaných Komisí a případně zohledňují různé příslušné činnosti.
Stanoví zejména:
a) možnost vyplacení zálohy z fondu do dvou měsíců od podepsání smlouvy;
b) povahu dodávek požadovaných pro další platby, přičemž splátky jsou rozloženy do více splátek podle postupu práce doloženého na základě faktur a příslušných dokladů;
c) lhůtu pro podání žádosti o vyplacení zbývající částky po dokončení smluvně stanovených opatření, jakož i povahu dodávek, které obsahují alespoň souhrn provedených prací, příslušné doklady, hodnocení dosažených výsledků a jejich využití;
d) maximální lhůtu 60 dní pro vyplacení prostředků z fondu, počínaje dnem schválení dodávek pro projekt Komisí, přičemž Komise může tuto lhůtu pozastavit, aby provedla dodatečná ověření.
2. Vyplacení zálohy fondem podléhá složení jistoty ve výši 110 % zálohy smluvní stranou ve prospěch Komise v souladu s podmínkami hlavy III nařízení (EHS) č.
2220/85. Veřejnoprávní instituce však mohou být od tohoto požadavku osvobozeny.
3. Uvolnění jistoty podléhá vyplacení zbývající částky na příslušné opatření.
4. Pokud záloha překročila příslušnou částku, jistota ve výši navíc vyplacené částky zůstane zadržena až do navrácení neprávem vyplacené částky.
Článek 10
Projekty schválené k financování fondem nesmějí přijímat další finanční prostředky Společenství.
Článek 11
1. Pokud se prokáže, že finanční prostředky na projekt byly vyplaceny neoprávněně, Komise odebere příjemcům vyplacené částky navýšené o úroky vypočítané ode dne platby do dne navrácení prostředků.
Použije se úroková sazba účtovaná Evropskou centrální bankou při jejích operacích v eurech, která se zveřejňuje první pracovní den každého měsíce v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Navrácené částky spolu s úroky se vyplatí Komisi a odečtou se od výdajů v odvětví tabáku financovaných z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
KAPITOLA III
OPATŘENÍ NA PŘEMĚNU PRODUKCE
Článek 12
Opatření na přeměnu produkce financovaná fondem představují zvláštní individuální opatření a opatření v obecném zájmu na přeměnu produkce producentů surového tabáku na jiné plodiny nebo hospodářské činnosti, které vytvářejí pracovní místa, a na podporu studií studie o možnostech přeměny produkce producentů tabáku na jiné plodiny nebo hospodářské činnosti.
Článek 13
Individuální opatření na přeměnu produkce tabáku zahrnují:
a) přeměnu na jiné plodiny, zlepšení jakosti zemědělských produktů jiných než tabák, jakož i podporu zemědělských podniků při diverzifikaci jejich činností;
b) vzdělávání producentů s ohledem na vznik nových směrů zemědělské produkce jiné než produkce tabáku;
c) vytvoření struktur pro uvádění na trh jiných jakostních produktů než tabáku, jakož i služeb pro venkovské hospodářství a jeho obyvatele a diverzifikaci zemědělských nebo částečně zemědělských činností s cílem vytvořit četné činnosti, které budou zdrojem pracovních míst a příjmů, a zejména podpora turismu a řemeslných činností.
Článek 14
Opatření v obecném zájmu a studie o možnostech přeměny produkce producentů tabáku zahrnují:
a) studie zaměřené na rozšíření příležitostí producentů tabáku přeměnit produkci na jiné plodiny nebo činnosti;
b) poradenské služby pro producenty, kteří se rozhodli odstoupit od produkce tabáku;
c) uskutečnění inovačních experimentů demonstrativního charakteru.
Tato opatření mohou být provázena opatřeními na rozšiřování a propagování výsledků.
Článek 15
1. Příjemci opatření uvedených v článku 13 jsou producenti tabáku, kteří se od sklizně 2002 účastní programu zpětného odkupu stanoveného v čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 2075/92 a jejichž definitivně zpětně odkoupená kvóta se rovná nejméně 500 kg.
Možnost podat žádost za účelem získání podpory z fondu je omezena pouze na první rok, ve kterém příjemci nebyla přidělena žádná kvóta.
2. Příjemci opatření podle článku 14 jsou:
a) orgány veřejné moci v pěstitelských oblastech;
b) veřejnoprávní výzkumné subjekty, které se specializují na agronomii a/nebo venkovské hospodářství, určené členskými státy.
Článek 16
1. Maximální celková částka podpory Společenství, která může být poskytnuta na základě této kapitoly, činí:
- 75 % způsobilých výdajů na opatření podle čl. 13 písm. a) a c),
- 100 % způsobilých výdajů na opatření podle čl. 13 písm. b) a článku 14.
2. Celková částka podpory Společenství na producenta pro všechna opatření podle článku 13 činí:
a) trojnásobek částky roční prémie – pro množství surového tabáku, na která se vztahuje zpětně odkoupená kvóta nižší než 10 tun;
b) dvojnásobek částky roční prémie – pro množství surového tabáku, na která se vztahuje zpětně odkoupená kvóta vyšší než 10 a nižší než 40 tun;
c) částku roční prémie – pro množství surového tabáku, na která se vztahuje zpětně odkoupená kvóta vyšší než 40 tun.
3. Celková částka podpory Společenství na producenta pro všechna opatření podle článku 13 nesmí překročit 300000 EUR.
Avšak u opatření, která nezahrnují produkci, uvádění na trh nebo zpracování produktů uvedených v příloze I Smlouvy, nesmí celková částka podpory Společenství na producenta překročit 100000 EUR.
Článek 17
1. Příspěvek Společenství zahrnuje všechny veřejné příspěvky na opatření podle článků 13 a 14.
2. Každý rok do 15. února stanoví Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 2075/95 předběžné rozdělení finančních prostředků z fondu na opatření podle článků 13 a 14 tohoto nařízení mezi členské státy, a to na základě těchto kritérií:
- 90 % podle množství definitivně zpětně odkoupených kvót,
- 10 % podle národního zaručeného prahového množství.
S ohledem na zkušenosti Komise přezkoumá rozdělení procentních sazeb podle prvního pododstavce.
3. Každoročně do 31. března členské státy vypracují a oznámí Komisi své finanční plány opatření, pro která žádaly o podporu.
4. Pokud se na základě údajů podle odstavce 3 prokáže, že část finančních prostředků přidělených jednomu nebo několika členským státům nebude přidělena z důvodu nedostatku žádostí o podporu, každoročně do 31. května Komise vypracuje konečné rozdělení těchto finančních prostředků mezi členské státy, které obdržely žádosti o podporu na celkovou částku vyšší, než je jejich rozpočet stanovený podle odstavce 2.
Toto konečné rozdělení je úměrné předběžnému rozdělení stanovenému v odstavci 2.
Článek 18
1. Členské státy sestaví programy související s opatřeními podle článků 13 a 14.
Tyto programy zahrnují:
a) kvantifikovaný popis současné situace v odvětví tabáku, hlavní směry opatření na přeměnu produkce a příslušných zemědělských podniků a sociálně-ekonomické situace pěstitelských oblastí, zejména pokud jde o zaměstnanost a možnost rozvoje;
b) popis navrhované strategie, jejích kvantifikovaných cílů a vybraných priorit pro přeměnu produkce z tabáku na jiné plodiny;
c) vyhodnocení očekávaných dopadů v oblasti hospodářské, environmentální a sociální, zejména pokud jde o zaměstnanost;
d) obecný předběžný finanční rozvrh;
e) popis vnitrostátních předpisů přijatých k provádění programů, a zejména v oblasti kontroly;
f) definici výběrových kritérií pro projekty, pro které byla podána žádost o podporu.
2. Členské státy přijmou vnitrostátní předpisy nezbytné k provádění programů uvedených v odstavci 1, včetně postupu pro schvalování projektů, a jmenují státní orgány odpovědné za provádění.
3. Každoročně do 31. března zašlou členské státy Komisi úplnou zprávu o provádění programu v období od 1. ledna do 31. prosince předcházejícího roku.
Článek 19
1. Žadatelé o podporu podle článků 13 a 14 musejí podepsat prohlášení, že pro stejný projekt nebudou žádat o finanční prostředky z jiného režimu podpor.
Tohoto závazku však budou zproštěni, pokud bude jejich žádost o financování projektu fondem s konečnou platností zamítnuta.
2. Nedodržení závazku podle odstavce 1 má za následek:
- ztrátu práv týkajících se programu zpětného odkupu kvót podle článku 14 nařízení (EHS) č. 2075/92 a
- ztrátu způsobilosti k získání podpory pro opatření podle článků 13 a 14 tohoto nařízení.
Článek 20
1. V souladu se společnými pravidly stanovenými Komisí členské státy vypracují počítačový soubor obsahující veškeré informace o projektech financovaných podle této kapitoly.
Tyto údaje se poskytnou Komisi.
2. Členské státy zajistí, aby údaje shromážděné podle odstavce 1 měly k dispozici orgány odpovědné za provádění jiných národních programů strukturální podpory nebo programů strukturální podpory Společenství.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění účinné kontroly dodržování ustanovení této kapitoly, zejména provádění administrativních kontrol a kontrol na místě.
Tato opatření zejména zajistí, aby projekty financované podle této kapitoly nezískaly podporu v rámci jiného režimu podpor.
4. Kontroly uvedené v odstavci 3 se vztahují na všechny projekty financované fondem.
Článek 21
Členské státy bez odkladu sdělí Komisi opatření přijatá podle článků 18, 19 a 20.
Článek 22
1. Projekty se uskuteční do dvou let ode dne, ve kterém členský stát příjemci oznámil schválení projektu.
2. Podpora je vyplacena po kontrole, zda byl příslušný projekt uskutečněn, nejpozději však do tří let ode dne, ve kterém členský stát příjemci oznámil schválení projektu.
3. Odchylně od odstavec 2 mohou členské státy stanovit, že podpora má být vyplacena předem za podmínky, že:
a) provádění projektu bylo zahájeno;
b) příjemce složil jistotu ve výši 120 % zálohy.
Veřejné subjekty však mohou být tohoto požadavku zproštěny.
Pro účely nařízení (EHS) č. 2220/85 je v tomto případě nutné zajistit, aby provedení projektu proběhlo ve lhůtě stanovené v odstavci 1.
Článek 23
Členské státy oznámí Komisi výdaje, které ve stávajícím účetním roce skutečně vynaložily na opatření na přeměnu produkce podle článku 3 nařízení Komise (ES) č. 296/96 [7], a to nejpozději v posledním prohlášení o výdajích.
Článek 24
Každému členskému státu jsou skutečně vynaložené výdaje oznámené Komisi v prohlášeních pro stávající účetní rok financovány v souladu s článkem 23, pokud celková výše těchto částek nepřekročí částku přidělenou členskému státu podle článku 17.
Článek 25
Členské státy uchovávají informace zaznamenané podle této kapitoly nejméně deset let od roku, ve kterém byly zaznamenány.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Odchylně od čl. 17 odst. 3 se konečný termín pro oznámení předběžných finančních plánů pro opatření, pro která bylo žádáno o podporu v rámci programu zpětného odkupu kvót na sklizeň 2002, posunuje z 31. března 2003 na 31. května 2003, a odchylně od čl. 17 odst. 4 se proto konečný termín 31. května 2003 posunuje na 30. červen 2003.
Článek 27
Částka prémie, která má být vyplacena producentům, a náhrada, kterou mají členské státy poskytnout zpracovatelům v souladu s články 18 a 20 v uvedeném pořadí nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [8], jsou v okamžiku výplaty sníženy o srážku podle čl. 13 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2075/92.
Takto sníženou částku prohlásí členské státy za výdaj v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Článek 28
Nařízení (ES) č. 1648/2000 se zrušuje.
Jeho ustanovení se však nadále použijí pro projekty schválené před vstupem v platnost tohoto nařízení.
Článek 29
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2188/2002
ze dne 9. prosince 2002
o dočasném povolení nových užití doplňkových látek v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na články 3 a 9e této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/524/EHS stanoví, že každé nové užití již povolené doplňkové látky vyžaduje povolení Společenství v souladu s článkem 4 této směrnice.
(2) Čl. 9e odst. 1 směrnice 70/524/EHS stanoví, že dočasné povolení nové doplňkové látky pro použití v krmivech nebo dočasné povolení nového užití již povolené doplňkové látky může být uděleno, pokud jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3a písm. b) až e) uvedené směrnice a pokud lze na základě dostupných výsledků důvodně předpokládat, že jejich použití ve výživě zvířat bude mít některý z účinků uvedených v čl. 2 písm. a) uvedené směrnice. V případě doplňkových látek uvedených v příloze C části II směrnice 70/524/EHS může být toto dočasné povolení uděleno na dobu nejvýše čtyř let.
(3) Výrobní společnosti předložily nové údaje za účelem rozšíření povolení týkajícího se dvou enzymatických přípravků, které jsou popsány v příloze I a II tohoto nařízení a uvedeny pod č. 11 a 51 v přílohách směrnice 70/524/EHS, na nové kategorie zvířat.
(4) Vyhodnocení předložené dokumentace ohledně nového užití enzymatických přípravků popsaných v příloze I a II ukazuje, že podmínky uvedené v čl. 9e odst. 1 jsou splněny, a že je tedy možné dočasně povolit rozšíření užití na dobu čtyř let.
(5) Výrobní společnost předložila nové údaje za účelem rozšíření povolení enzymatického přípravku, který je popsán v příloze III tohoto nařízení a uveden pod č. 51 v přílohách směrnice 70/524/EHS, na novou fyzikální formu u jedné kategorie zvířat.
(6) Vyhodnocení předložené dokumentace týkající se nového užití enzymatického přípravku popsaného v příloze III ukazuje, že podmínky uvedené v čl. 9e odst. 1 jsou splněny, a že je tedy možné dočasně povolit rozšíření užití na dobu čtyř let.
(7) Vyhodnocení dokumentace též ukazuje, že mohou být vyžadovány určité postupy k ochraně zaměstnanců před expozicí doplňkovým látkám uvedeným v přílohách.
Tato ochrana by však měla být zajištěna uplatněním směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [3].
(8) Dne 18. dubna a 19. června 2002 Vědecký výbor pro výživu zvířat zaujal příznivá stanoviska ohledně neškodnosti výše uvedených enzymatických přípravků za podmínek popsaných v přílohách tohoto nařízení.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravky náležející do skupiny "Enzymů", uvedené v přílohách I a II tohoto nařízení, se povolují jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v těchto přílohách.
Článek 2
Přípravek náležející do skupiny "Enzymů", uvedený v příloze III tohoto nařízení, se povoluje jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v této příloze.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2195/2002
ze dne 5. listopadu 2002
o společném slovníku pro veřejné zakázky (CPV)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Užívání rozdílných klasifikací neprospívá otevřenosti a transparentnosti veřejných zakázek v Evropě.
Dopad tohoto jevu na kvalitu vyhlášení zakázek a čas potřebný k jejich zveřejnění představují fakticky omezení přístupu hospodářských subjektů k veřejným zakázkám.
(2) Ve svém doporučení 96/527/ES [5] vyzvala Komise zadavatele, aby při popisu předmětu uzavíraných smluv užívali společný slovník pro veřejné zakázky (CPV) vypracovaný na základě některých stávajících klasifikací s cílem přizpůsobit je specifickým rysům odvětví veřejných zakázek.
(3) Je třeba prostřednictvím jednotného klasifikačního systému pro veřejné zakázky stanovit normy pro údaje užívané zadavateli k popisu předmětu smluv.
(4) Členské státy musí být vybaveny jednotným referenčním systémem, který užívá stejného popisu zboží v úředních jazycích Společenství a stejného odpovídajícího abecedně číslicového kódu, aby tak bylo možno překonat jazykové bariéry v celoevropském měřítku.
(5) Proto je nutno přijmout v rámci tohoto nařízení revidované znění CPV představujícího jednotný klasifikační systém pro účely veřejných zakázek, jehož provádění je zajišťováno směrnicemi o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek.
(6) Dále je nutno vypracovat informativní srovnávací tabulky mezi CPV a statistickou klasifikací produkce podle činností v EHS (CPA), prozatímní ústřední klasifikací produkce (CPC Prov.) vypracovanou OSN, klasifikací ekonomických činností v Evropských společenstvích (NACE rev.1) a kombinovanou nomenklaturou (KN).
(7) S ohledem na vývoj na trzích a požadavky uživatelů mohou struktura a kódy CPV vyžadovat úpravy nebo změny.
Z toho důvodu je nezbytné stanovit vhodný postup pro přezkum.
(8) Je třeba přijmout opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(9) Jelikož cíle navrhovaného opatření, tj. vypracování systému klasifikace pro účely veřejných zakázek, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto z důvodu jejich rozsahu či účinků jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality uvedenou v tomto článku toto nařízení nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(10) Jelikož zřízení klasifikačního systému pro veřejné zakázky nevyžaduje provedení ze strany členských států, byla pro toto opatření zvolena forma nařízení, nikoli směrnice.
(11) Z důvodu důkladného obeznámení uživatelů s jednotným klasifikačním systémem, který se nakonec stane závazným, musí provedení tohoto nařízení o CPV předcházet přechodné období,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto nařízením se zřizuje jednotný klasifikační systém pro účely veřejných zakázek (dále jen "společný slovník pro veřejné zakázky" nebo "CPV").
2. Znění CPV je obsahem přílohy I.
3. Informativní srovnávací tabulky mezi CPV a statistickou klasifikací produkce podle činností v EHS (CPA), prozatímní ústřední klasifikací produkce (CPC Prov.) vypracovanou OSN, klasifikací ekonomických činností v Evropských společenstvích (NACE rev.1) a kombinovanou nomenklaturou (KN) jsou uvedeny v přílohách II, III, IV a V.
Článek 2
Opatření nezbytná pro přezkum CPV přijme Komise v souladu s postupem uvedeným v čl. 3 odst. 2.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Poradní výbor pro veřejné zakázky zřízený článkem 1 rozhodnutí Rady 71/306/EHS [7] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. prosince 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2204/2002
ze dne 5. prosince 2002
o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory zaměstnanosti
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na některé kategorie horizontální státní podpory [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 písm. a) bod iv) a písm. b) uvedeného nařízení,
po zveřejnění návrhu tohoto nařízení [2],
po konzultaci s Poradním výborem pro státní podpory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 994/98 zmocňuje Komisi, aby v souladu s článkem 87 Smlouvy prohlásila, že státní podpory zaměstnanosti jsou za určitých podmínek slučitelné se společným trhem a nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(2) Nařízení (ES) č. 994/98 dále zmocňuje Komisi, aby v souladu s článkem 87 Smlouvy prohlásila, že podpory, jež odpovídají mapě poskytování regionální podpory schválené Komisí pro každý členský stát, jsou slučitelné se společným trhem a nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(3) Komise uplatnila v četných rozhodnutích články 87 a 88 Smlouvy na podpory zaměstnanosti v podporovaných oblastech i mimo ně a rovněž formulovala svou politiku v pravidlech pro podpory zaměstnanosti [3], ve sdělení o monitorování státní podpory a snižování nákladů práce [4], v pravidlech pro vnitrostátní regionální podporu [5] a v nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu pro malé a střední podniky [6].
Vzhledem ke zkušenostem Komise s používáním těchto ustanovení a za účelem zajištění účinného dohledu a zjednodušení administrativy bez oslabení možností monitorování Komisí je vhodné, aby Komise využila pravomoci svěřené nařízením (ES) č. 994/98.
(4) Tímto nařízením není dotčena možnost členských států oznamovat podpory zaměstnanosti.
Taková oznámení bude Komise posuzovat zejména s ohledem na kritéria stanovená v tomto nařízení, nařízení (ES) č. 70/2001 nebo jakýchkoli použitelných hlavních směrech nebo rámcích Společenství.
Toto je v současnosti případ odvětví námořní dopravy.
Použitelnost pravidel pro státní podpory zaměstnanosti [7] končí dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, stejně jako použitelnost sdělení o monitorování státní podpory a snižování nákladů práce a sdělení o zrychleném postupu vyřizování oznámení o podpoře zaměstnanosti [8].
Oznámení, o kterých nebude rozhodnuto v den vstupu tohoto nařízení v platnost, budou posouzena podle jeho ustanovení.
Je vhodné stanovit přechodná ustanovení o použití tohoto nařízení na podpory zaměstnanosti, které byly poskytnuty před vstupem nařízení v platnost v rozporu s povinností podle čl. 83 odst.
(5) Podpora zaměstnanosti představuje zásadní cíl hospodářské a sociální politiky Společenství a jeho členských států.
Za tímto účelem vypracovalo Společenství evropskou strategii zaměstnanosti.
Nezaměstnanost zůstává v některých částech Společenství závažným problémem a určité kategorie pracovníků se stále setkávají při přístupu na trh práce se značnými obtížemi.
Z tohoto důvodu jsou orgány veřejné moci oprávněny přijímat opatření obsahující pobídky podnikům ke zvýšení úrovně zaměstnanosti, zejména pokud jde pracovníky z těchto znevýhodněných kategorií.
(6) Toto nařízení se vztahuje jen na opatření v oblasti zaměstnanosti, která splňují všechny podmínky uvedené v čl. 87 odst. 1 Smlouvy, a tím představují státní podporu. Řada opatření z oblasti politiky zaměstnanosti nepředstavuje státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, protože se jedná o podpory pro jednotlivce, které nezvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, nebo protože neovlivňují obchod mezi členskými státy, anebo protože jsou obecnými opatřeními na podporu zaměstnanosti, která nenarušují nebo nemohou narušit hospodářskou soutěž zvýhodněním určitých podniků nebo určitých odvětví výroby. Na tato obecná opatření, která mohou zahrnovat celkové snížení nákladů práce a snížení sociálních nákladů, zvýšení investic do všeobecného a odborného vzdělávání, opatření k poskytování poradenství, všeobecnou podporu a odborné vzdělávání pro nezaměstnané a zlepšení pracovněprávních předpisů, se proto toto nařízení nevztahuje. Totéž platí i o opatřeních, u nichž se má za to, že nesplňují všechna kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy, a proto na základě nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis [9] nepodléhají oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(7) S ohledem na výše uvedené by účelem a důsledkem podpory vyňaté tímto nařízením měla být podpora zaměstnanosti v souladu s evropskou strategií zaměstnanosti, zejména podpora zaměstnávání pracovníků patřících do znevýhodněných kategorií, aniž by byly nepříznivě ovlivněny podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
Podpora zaměstnanosti poskytnutá jednotlivě určitému podniku může mít významný dopad na hospodářskou soutěž na relevantním trhu, protože zvýhodňuje tento podnik oproti jiným, které takovou podporu neobdržely.
Tato podpora tím, že je poskytnuta pouze jednomu podniku, má pravděpodobně pouze omezený dopad na zaměstnanost.
Z tohoto důvodu by jednotlivě poskytnuté podpory zaměstnanosti měly být i nadále oznamovány Komisi a vynětí podle nařízení by se mělo omezit jen podpory poskytnuté v rámci obecných programů podpor.
(8) Toto nařízení by mělo vyjmout každou podporu poskytnutou v rámci programu, který splňuje všechny příslušné požadavky tohoto nařízení.
V zájmu zajištění účinného dohledu a zjednodušení administrativy bez oslabení možnosti monitorování ze strany Komise by programy podpor měly obsahovat výslovný odkaz na toto nařízení.
(9) Toto nařízení by nemělo osvobodit od oznamovací povinnosti státní podpory v odvětvích stavby lodí a těžby uhlí, pro které jsou stanovena zvláštní pravidla v nařízení Rady (ES) č.
1540/98 [10] a nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 [11].
(10) Toto nařízení by se mělo vztahovat na odvětví dopravy.
S ohledem na zvláštní povahu hospodářské soutěže v tomto odvětví by však nemělo vynětí platit pro podpory na vytváření pracovních míst.
(11) Vůči podpoře zaměřené na určitá odvětví, včetně např. citlivých odvětví postižených nadbytečnou kapacitou nebo krizí, zastává Komise důsledně méně příznivé stanovisko.
Na programy podpor, které se zaměřují na určitá odvětví, by se proto nemělo vztahovat vynětí z oznamovací povinnosti podle tohoto nařízení.
(12) Podle zavedené praxe Komise a za účelem lepšího zajišťování úměrnosti a omezení podpory na nezbytnou výši by měly být prahové hodnoty vyjádřeny výší podpor v poměru k souhrnu nákladů a nikoli maximálními částkami podpor.
(13) K určení, zda jsou podpory slučitelné se společným trhem na základě tohoto nařízení, je nezbytné vzít v úvahu výši podpory, a tudíž částku podpory vyjádřenou jako ekvivalent dotace.
Výpočet ekvivalentu dotace podpory splatné v několika splátkách a výpočet podpory ve formě zvýhodněné půjčky vyžaduje použití úrokových sazeb běžných v době poskytnutí podpory.
Za účelem jednotného, transparentního a jednoduchého používání pravidel státní podpory by se tržní sazby pro účely tohoto nařízení měly považovat za referenční sazby za předpokladu, že v případě zvýhodněné půjčky je tato půjčka zajištěna běžnou zárukou a nezahrnuje neobvyklé riziko.
Referenční sazby by měly být sazby, které pravidelně stanoví Komise na základě objektivních kritérií a jsou zveřejňovány v Úředním věstníku Evropských společenství a na internetu.
(14) S ohledem na rozdíly mezi podniky různých velikostí by měly být stanoveny různé stropy výše podpor pro vytváření pracovních příležitostí, a to jednak pro malé a střední podniky, a jednak pro velké podniky.
Za účelem odstranění rozdílů, které by mohly vyvolat narušení hospodářské soutěže, za účelem usnadnění koordinace mezi jednotlivými iniciativami Společenství a vnitrostátními iniciativami, a z důvodů transparentnosti správy a právní jistoty, je definice "malých a středních podniků" použitá v tomto nařízení stejná jako definice stanovená v doporučení Komise 96/280/ES ze dne 3. dubna 1996 o definici malých a středních podniků [12].
Tato definice byla použita také v nařízení (ES) č. 70/2001.
(15) Vzhledem ke zkušenostem Komise by se stropy výše podpor měly stanovit na úrovni, která představuje vyvážený poměr mezi cílem minimalizování narušení hospodářské soutěže a cílem podpory zaměstnanosti.
V zájmu soudržnosti by stropy měly být harmonizovány se stropy stanovenými pravidly pro vnitrostátní regionální podporu a nařízením (ES) č.
70/2001, které umožňují vypočítat podpory na základě pracovních příležitostí vytvářených v souvislosti investičních projektů.
(16) Náklady na zaměstnávání jsou součástí běžných provozních nákladů každého podniku.
Je proto zvlášť důležité, aby podpory měly pozitivní dopad na zaměstnanost a neměly by proto pouze umožňovat podnikům snižování nákladů, které by jinak musely nést.
(17) Podpory zaměstnanosti by bez stanovení přísných kontrol a limitů mohly mít škodlivé účinky, které by vyrušily její okamžitý přínos k vytváření pracovních příležitostí.
Jestliže by podpory byla použity k ochraně podniků vystavených hospodářské soutěži na vnitřním trhu Společenství, jejím důsledkem by mohlo být oddálení úprav potřebných k zajištění konkurenceschopnosti průmyslu Společenství.
Při neexistenci přísné regulace by se taková podpora mohla zaměřit i na nejvíce prosperující regiony, což je v rozporu s cílem hospodářské a sociální soudržnosti.
Na jednotném trhu mohou podpory poskytnuté za účelem snížení nákladů na zaměstnávání vést k narušení hospodářské soutěže vnitřního trhu Společenství a k vychýlení při rozdělování zdrojů a mobilních investic, k přesouvání nezaměstnanosti z jedné země do druhé a k přemísťování.
(18) Podpory na vytváření pracovních míst by měly být poskytovány pod podmínkou, že vytvořená pracovní místa by měla být zachována po určitou minimální dobu.
Tato doba stanovená v tomto nařízení by měla mít přednost před pětiletou lhůtou stanovenou v bodě 4.14 pravidel pro vnitrostátní regionální podporu.
(19) Podpory na zachování pracovních míst, kterými se rozumí finanční podpory poskytované určitým podnikům, aby je přiměly nepropouštět jejich zaměstnance, se podobají provozním podporám. S výhradou některých odvětvových pravidel, jaká existují například v námořní dopravě, by proto měly být povoleny jen za zvláštních okolností a na omezenou dobu. Měly by se i nadále oznamovat Komisi a nemělo by se na ně vztahovat vynětí z oznamovací povinnosti, kterou stanoví toto nařízení. Omezený okruh okolností, za kterých může být povolena, zahrnují ty okolnosti, které mají v souladu s čl. 87 odst. 2 písm. b) Smlouvy sloužit k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi; dále mezi ně patří také podmínky vztahující se na provozní podporu podle pravidel pro vnitrostátní regionální podporu, poskytovanou v regionech, na které se vztahuje výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy týkající se hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, včetně nejvzdálenějších regionů. Třetí skupinu podpor tvoří ty, jež mohou být povoleny v rámci záchrany a restrukturalizace podniku nacházejícího se v potížích, a to v souladu s odpovídajícími pravidly Společenství [13].
(20) Zvláštním druhem podpor jsou podpory poskytované zaměstnavatelům na přeměnu dočasných pracovních smluv nebo pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou.
Na taková opatření se vynětí z oznamovací povinnosti stanovené tímto nařízením nemělo vztahovat; mají se oznamovat Komisi, aby mohla posoudit, zda mají pozitivní dopad na zaměstnanost.
Přitom by mělo být zejména zajištěno, aby taková opatření neumožňovala podporu zaměstnanosti jak při vytváření pracovního místa, tak při konverzi pracovní smlouvy, čímž by došlo k překročení stropu pro počáteční investici nebo pro vytváření pracovních míst.
(21) Malé a střední podniky hrají při vytváření pracovních míst rozhodující roli.
Zároveň může jejich velikost ztěžovat vytváření nových pracovních míst vzhledem k rizikům a správními zatížení spojeným s náborem nových pracovníků.
Vytváření pracovních míst může zase přispět k hospodářskému rozvoji znevýhodněných regionů Společenství, a tím posílit hospodářskou a sociální soudržnost.
Podniky sídlící v uvedených regionech mají kvůli svému umístění strukturální nevýhodu.
Proto by malé a střední podniky a podniky nacházející se v podporovaných regionech měly mít nárok na podpory k vytváření pracovních míst.
(22) Velké podniky sídlící v oblastech, kterým nebyla podpora poskytnuta, nejsou postiženy zvláštními znevýhodněními a náklady na zaměstnanost jsou součástí jejich běžných provozních nákladů. Z tohoto důvodu a za účelem co největšího zvýšení pobídkového účinku podpor na vytváření pracovních míst v malých a středních podnicích a v regionech podporovaných podle čl.
87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy nemohou velké podniky nacházející se v regionech, na které se uvedené výjimky nevztahují, využívat podpory na vytváření pracovních míst.
(23) Určité kategorie pracovníků narážejí při hledání zaměstnání na zvláštní obtíže, protože zaměstnavatelé je považují za méně produktivní.
Tato domnělá nižší produktivita bývá spojována buď s chybějící aktuální pracovní zkušenosti (např. mladí pracovníci a dlouhodobě nezaměstnaní), nebo s jejich trvalým zdravotním postižením.
Poskytování podpor na vytváření zaměstnanosti, zaměřených na přimění podniků k náboru těchto osob, je ospravedlnitelné tím, že nižší produktivita těchto osob snižuje jejich finanční výhodnost pro podnik, a dále tím, že tito pracovníci mají také prospěch z uvedených opatření a mohou být vyloučeni z trhu práce, nebudou-li zaměstnavatelům nabídnuty uvedené pobídky.
Proto je vhodné povolovat programy poskytující takové podpory bez ohledu na velikost nebo sídlo příjemce podpor.
(24) Měly by být definovány kategorie pracovníků považovaných za znevýhodněné, ale členským státům by mělo být umožněno oznamování podpor pro nábor pracovníků jiných kategorií, které považují za znevýhodněné, pokud to dostatečně odůvodní.
(25) Zdravotně postižení pracovníci mohou potřebovat trvalé podpory, přesahující podporu na počáteční zaměstnání, které by jim umožňovaly udržet se na trhu práce a které případně zahrnují i chráněná zaměstnání.
Programy poskytování podpor na tyto účely by měly být vyňaty z oznamovací povinnosti, pokud je prokazatelné, že podpory nepřesahují částky nezbytné k vyrovnání snížené produktivity dotyčných pracovníků, dodatečných nákladů na jejich zaměstnávání nebo nákladů na zřízení nebo zachování chráněného zaměstnání.
Tato podmínka má zabránit podnikům pobírajícím tyto podpory používat vyšší než konkurenční ceny na trzích, na nichž působí také další podniky.
(26) Toto nařízení by nemělo bránit kumulaci podpor pro nábor znevýhodněných pracovníků nebo pro nábor či zaměstnávání zdravotně postižených osob s jinými podporami určenými ke snížení nákladů na zaměstnávání, protože v těchto případech je legitimní poskytovat pobídku k přednostnímu zaměstnávání těchto kategorií pracovníků před jinými.
(27) Aby se zajistilo, že daná podpora je skutečně nezbytná a působí jako pobídka ke zvýšení zaměstnanosti, nemělo by toto nařízení vyjmout podpory pro vytváření pracovních míst nebo pro nábor, které by příjemce podpory prováděl sám za tržních podmínek i bez poskytnutí podpory.
(28) Toto nařízení by nemělo vyjímat kumulaci podpor na vytváření zaměstnanosti s jinými státními podporami, včetně podpor poskytovaných státními, regionálními nebo místními orgány, anebo s přispěním Společenství, ve vztahu ke stejným způsobilým nákladům nebo k nákladům na investice do vytváření pracovních míst, jestliže daná kumulace přesahuje prahové hodnoty stanovené tímto nařízením nebo normami Společenství pro státní podpory na investice, zejména obecnými zásadami pro vnitrostátní regionální podporu a nařízením (ES) č.
70/2001. Jediné výjimky z této zásady by měly tvořit podpory pro nábor znevýhodněných pracovníků nebo podpory pro nábor a zaměstnávání zdravotně postižených osob.
(29) Je vhodné, aby velké částky podpor před jejich poskytnutím nadále jednotlivě posuzovala Komise.
Proto jsou částky podpor, které překračují pevně stanovenou výši za určitou dobu u jednoho podniku nebo zařízení, vyloučeny z vynětí stanoveného v tomto nařízení a tyto podpory nadále podléhají povinnosti podle čl. 88 odst.
(30) Vedle opatření na podporu zaměstnanosti vyňatých podle tohoto nařízení mohou existovat i jiná opatření k podpoře zaměstnanosti nebo jiné podpory sledující cíle spojené se zaměstnaností a s trhem práce. Takové podpory by měly být oznamovány podle čl.
88 odst. 3 Smlouvy.
(31) Podle dohody Světové obchodní organizace o subvencích a vyrovnávacích opatřeních by podle toto nařízení neměly být vyňaty vývozní podpory nebo podpory zvýhodňující domácí výrobky před dovezenými.
Takové podpory by byly neslučitelné s mezinárodními závazky Společenství podle uvedené dohody, a proto by neměly být vyňaty z oznamovací povinnosti ani povolovány, jestliže jsou oznámeny.
(32) Za účelem zajištění transparentnosti a účinnosti dohledu v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 994/98 je vhodné vytvořit standardní formulář, ve kterém by členské státy poskytovaly Komisi souhrnné informace, kdykoliv se na základě tohoto nařízení uskutečňuje program podpor, za účelem jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství.
Ze stejných důvodů je vhodné vytvořit pravidla týkající se záznamů, které by členské státy měly vést o podporách vyňatých tímto nařízením.
Pro účely výročních zpráv, které mají členské státy předkládat Komisi, je vhodné, aby Komise přesně vymezila informace, které jí mají být poskytovány, včetně, s ohledem na širokou dostupnost nezbytné technologie, poskytování souborů a výročních zpráv v elektronické podobě.
(33) S ohledem na zkušenosti Komise, a zejména s ohledem na četnost, s jakou je obvykle nezbytné přezkoumat politiku státní podpory, je vhodné omezit dobu platnosti tohoto nařízení. Podle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 994/98 je nezbytné začlenit přechodná ustanovení, jimiž budou programy podpory vyňaté již tímto nařízením po ukončení jeho platnosti vyňaty po dobu dalších šesti měsíců,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na programy, které představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy a které poskytují podpory pro vytváření pracovních míst, podpory pro nábor znevýhodněných a zdravotně postižených pracovníků nebo podpory na úhradu dodatečných nákladů na zaměstnávání zdravotně postižených pracovníků.
2. Toto nařízení se vztahuje na podpory ve všech odvětvích, včetně činností týkajících se výroby, zpracovávání a uvádění na trh výrobků vyjmenovaných v příloze I Smlouvy.
Nevztahuje se na žádné podpory poskytnuté v odvětvích uhelného průmyslu nebo stavby lodí ani na podpory pro vytváření pracovních míst poskytované v dopravě ve smyslu článku 4.
Tyto podpory musí být nadále nejdříve oznámeny Komisi podle čl. 88 odst.
3. Toto nařízení se nevztahuje
a) na podpory při činnosti spojené s vývozem, zejména podpory přímo spojené s vyváženým množstvím, se zavedením a provozováním distribučních sítí nebo s jinými běžnými výdaji při vývozní činnosti;
b) na podpory podmiňující používání domácích výrobků na úkor dovezených.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "podporou" jakékoliv opatření splňující všechna kritéria stanovená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy;
b) "malými a středními podniky" podniky definované v příloze I nařízení (ES) č. 70/2001;
c) "hrubou intenzitou podpory" částka podpory vyjádřená jako procento příslušných nákladů.
Všechny částky se uvádějí před odečtením pro přímé zdanění.
Pokud se podpory poskytují v jiné formě než ve formě grantu, rovná se částka podpor ekvivalentu dotace.
Podpory splatné v několika splátkách jsou diskontovány na hodnotu platnou v době poskytnutí.
Pro účely diskontování a pro výpočet výše podpor při zvýhodněné půjčce se použije referenční úroková sazba použitelná v době poskytnutí;
d) "čistou intenzitou podpory" diskontovaná čistá částka podpory bez daně vyjádřená jako procento příslušných nákladů;
e) "počtem zaměstnanců" počet ročních pracovních jednotek (RPJ), tj. počet pracovníků s plným pracovním úvazkem na celý rok, přičemž u pracovníků s částečným pracovním úvazkem a u sezonních pracovníků se započítá odpovídající zlomek roční pracovní jednotky;
f) "znevýhodněným pracovníkem" každá osoba patřící do kategorie osob, které se bez podpor setkávají s obtížemi při přístupu na trh práce, zejména osoba splňující alespoň jedno z těchto kritérií:
i) každá osoba mladší 25 let nebo osoba, jež ukončila povinnou školní docházku před více než dvěma lety a dosud nezískala první pravidelné placené zaměstnání,
ii) každý migrující pracovník, který se stěhuje nebo stěhoval na území Společenství nebo se usadil ve Společenství, aby přijal práci,
iii) každá osoba, která je příslušníkem etnické menšiny v členském státě a která potřebuje rozvíjet své jazykové a odborné vzdělání nebo pracovní zkušenosti, aby zlepšila své vyhlídky na získání přístupu k trvalému zaměstnání,
iv) každá osoba, která se chce zapojit nebo znovu zapojit do profesního života a která nebyla zaměstnána ani se nevzdělávala po dobu alespoň dvou let, a zejména každá osoba, která zanechala práce kvůli obtížím s uspořádáním svého profesního a rodinného života,
v) každá svobodná dospělá osoba pečující o dítě nebo o děti,
vi) každá osoba, která nezískala střední vzdělání ukončené maturitou nebo rovnocenné vzdělání a která nemá nebo ztrácí své zaměstnání,
vii) každá osoba starší padesáti let, která nemá nebo ztrácí své zaměstnání,
viii) každá dlouhodobě nezaměstnaná osoba, tj. každá osoba, která je bez zaměstnání po dobu dvanácti měsíců z předchozích šestnácti měsíců nebo po dobu šesti měsíců z předchozích osmi měsíců v případě osoby mladší 25 let,
ix) každá osoba uznaná za osobu, která je nebo byla závislá na drogách podle vnitrostátních právních předpisů,
x) každá osoba, která ještě nenašla své první pravidelné placené zaměstnání od začátku doby odnětí svobody nebo jiného trestu,
xi) každá žena nacházející se v oblasti NUTS II, kde průměrná nezaměstnanost alespoň po dva kalendářní roky přesahuje 100 % průměru Společenství a kde nezaměstnanost žen alespoň po dva ze tří posledních kalendářních roků přesahuje 150 % míry nezaměstnanosti mužů v dotyčné oblasti;
g) "zdravotně postiženým pracovníkem" každá osoba, která je buď
i) uznána za zdravotně postiženou podle vnitrostátních právních předpisů, nebo
ii) postižena uznaným závažným fyzickým, mentálním nebo psychologickým poškozením;
h) "chráněným zaměstnáním" zaměstnání v zařízení, kde alespoň 50 % zaměstnanců tvoří zdravotně postižení pracovníci, kteří nejsou schopni najít zaměstnání na volném trhu práce;
i) "mzdovými náklady" následující náklady, které musí příjemce státní podpory skutečně vynakládat na dotyčné pracovní místo:
i) hrubá mzda, tj. mzda před zdaněním, a
ii) povinné příspěvky na sociální zabezpečení;
j) pracovním místem "spojeným s prováděním investičního projektu" pracovní místo, které se týká činnosti, s níž je investice spojena, a které je vytvořeno v průběhu prvních tří let po realizaci dotyčné investice.
Během této doby jsou s investicí spojena také pracovní místa vytvořená po zvýšení využití kapacity vytvořené touto investicí;
k) "investicemi do hmotných aktiv" investice do dlouhodobých aktiv spojených s vybudováním nového podniku, rozšířením stávajícího podniku, anebo spojených s vyvíjením činnosti vedoucí k základní změně výrobků nebo výrobního procesu stávajícího podniku (zejména pomocí racionalizace, diverzifikace nebo modernizace).
Za investici do hmotných aktiv se považuje také investice do fixního kapitálu provedená formou převzetí podniku, který byl uzavřen nebo který by byl uzavřen, kdyby nedošlo k převzetí;
l) "investicemi do nehmotných aktiv" investice do převodu technologie získáním patentových práv, licencí, know-how nebo nepatentovaných technických znalostí.
Článek 3
Podmínky vynětí
1. S výhradou článku 9 jsou programy podpor, které splňují všechny podmínky tohoto nařízení, slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy za podmínky, že
a) veškeré podpory, které mohou být poskytnuty v rámci tohoto programu, splňují všechny podmínky tohoto nařízení;
b) dotyčný program obsahuje výslovný odkaz na toto nařízení s citací jeho názvu a odkazu na vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
2. Podpory poskytnuté v rámci programů uvedených v prvním odstavci jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy za podmínky, že splňují všechny podmínky tohoto nařízení.
Článek 4
Vytváření pracovních míst
1. Programy podpor pro vytváření pracovních míst a každá podpora, která může být v rámci takového programu poskytnuta, musí splňovat podmínky uvedené odstavcích 2, 3 a 4.
2. Jsou-li pracovní místa vytvořena v oblastech nebo v odvětvích, na které se nevztahují regionální podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) v době poskytnutí dotyčné podpory, nesmí hrubá intenzita podpory přesáhnout
a) v případě malých podniků 15 %;
b) v případě středních podniků 7,5 %.
3. Jsou-li pracovní místa vytvořena v oblastech a v odvětvích, na které se v době poskytnutí dotyčné podpory vztahuje regionální podpora podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c), čistá intenzita podpory nesmí přesáhnout odpovídající strop regionální investiční podpory určený podle mapy platné v době udělení podpory a schválené Komisí pro každý členský stát; za tímto účelem se bere ohled mimo jiné na víceodvětvový rámec regionální podpory pro velké investiční projekty [14].
V případě malých a středních podniků, nestanoví-li pro ně uvedená mapa něco jiného, se uvedený strop zvyšuje
a) v oblastech spadajících pod čl. 87 odst. 3 písm. c) o 10 hrubých procentních bodů, pokud celková čistá intenzita podpory nepřesahuje 30 %;
b) v oblastech spadajících pod čl. 87 odst. 3 písm. a) o 15 hrubých procentních bodů, pokud celková čistá intenzita podpory nepřesahuje 75 %.
Vyšší regionální stropy podpory platí jen v případě, že příspěvek příjemce k financování činí alespoň 25 % a je-li ve způsobilém regionu udržována zaměstnanost.
Jsou-li pracovní místa vytvořena ve výrobě, zpracování a uvádění na trh výrobků uvedených v příloze I Smlouvy, v oblastech, které jsou podle nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 [15] znevýhodněnými, použijí se uvedené stropy podpor nebo vyšší stropy podpor stanovené uvedeným nařízením.
4. Stropy uvedené v odstavcích 2 a 3 se vztahují na výši podpor, vyjádřenou v procentech mzdových nákladů vynaložených na pracovních místa vytvořená v průběhu dvou let, za těchto podmínek:
a) vytvořená pracovní místa musí představovat čisté zvýšení počtu zaměstnanců v dotyčném provozu i podniku ve srovnání s průměrem za dobu posledních 12 měsíců;
b) vytvořená pracovní místa musí být zachována přinejmenším po dobu tří let, nebo v případě malých a středních podniků po dobu dvou let;
c) na nově vytvořených pracovních místech mohou být zaměstnáni jen noví pracovníci, kteří buď nikdy nebyli zaměstnáni, nebo své předchozí zaměstnání ztratili nebo je ztrácejí.
5. Jsou-li podpory poskytnuty na vytvoření pracovních míst v rámci programu, který je vyňat z oznamovací povinnosti podle tohoto článku, lze v případě náboru znevýhodněných nebo zdravotně postižených pracovníků poskytnout další podpory podle podmínek článku 5 nebo 6.
Článek 5
Nábor znevýhodněných a zdravotně postižených pracovníků
1. Programy podpor pro nábor znevýhodněných a zdravotně postižených pracovníků jakýmkoli podnikem a každá podpora, která by mohla být poskytnuta v rámci takového programu, musí splňovat podmínky uvedené v odstavcích 2 a 3.
2. Hrubá intenzita všech podpor pro zaměstnávání znevýhodněných nebo zdravotně postižených pracovníků, vyjádřená jako procento mzdových nákladů za dobu jednoho roku po náboru, nesmí přesáhnout u znevýhodněných pracovníků 50 % a u zdravotně postižených pracovníků 60 %.
3. Pro tyto podpory platí následující podmínky:
a) jestliže nábor nepředstavuje čisté zvýšení počtu zaměstnanců dotyčného podniku, pak dotyčné pracovní místo nebo dotyčná pracovní místa musela být uprázdněna z důvodu dobrovolného odchodu, odchodu do důchodu z důvodu věku, dobrovolného zkrácení pracovní doby nebo dovoleného propuštění pro porušení pracovních povinností, nikoli však z důvodu snižování počtu pracovníků;
b) s výjimkou oprávněného propuštění pro porušení pracovních povinností musí mít pracovník nebo pracovníci nárok na nepřetržité zaměstnání po dobu alespoň 12 měsíců.
Článek 6
Dodatečné náklady na zaměstnávání zdravotně postižených pracovníků
1. Programy podpor pro zaměstnávání zdravotně postižených pracovníků a každá podpora, která by mohla být poskytnuta v rámci takového programu, musí splňovat podmínky uvedené v odstavcích 2 a 3.
2. Uvedená podpora ve spojení s každou podporou poskytnutou podle článku 5 nesmí přesáhnout částku nezbytnou k vyrovnání jakéhokoliv snížení produktivity, které vyplývá ze zdravotního postižení pracovníků, a jakéhokoli z těchto nákladů:
a) náklady na přizpůsobení provozovny;
b) náklady na zaměstnání asistentů za dobu odpracovanou výhradně formou pomoci zdravotně postiženým pracovníkům;
c) náklady na přizpůsobení nebo na pořízení zařízení, které mají používat tito pracovníci;
které jsou doplňkové k těm, které by vznikly příjemci podpor při zaměstnávání pracovníků, kteří nejsou zdravotně postiženi, a to za každé období, během kterého byli zdravotně postižení pracovníci skutečně zaměstnáni.
Jestliže příjemce poskytuje chráněné zaměstnání, mohou podpory zahrnovat, nikoli však přesáhnout, náklady na výstavbu, vestavbu nebo rozšíření dotyčného provozu a všechny správní a dopravní náklady, které vyplývají ze zaměstnávání zdravotně postižených pracovníků.
3. Programy vyňaté tímto článkem stanoví, že poskytnutí podpor je vázáno na podmínku, že příjemce vede záznamy umožňující ověření skutečnosti, že jemu poskytnuté podpory jsou v souladu s tímto článkem a čl. 8 odst. 4.
Článek 7
Nezbytnost podpory
1. Toto nařízení vyjímá podpory podle článku 4 pouze, pokud před vytvořením dotyčných pracovních míst
a) buď příjemce podpory podal žádost o podporu členskému státu, nebo
b) členský stát přijal právní předpisy zakládající právo na podporu podle objektivních kritérií a bez dalšího uplatnění jeho rozhodovací pravomoci.
2. V případech, kdy
a) je vytvoření pracovních míst spojeno s provedením projektu investování do hmotných nebo nehmotných aktiv a
b) pracovní místa jsou vytvořena v průběhu tří let od dokončení investic,
jsou podpory vyňaty z oznamovací povinnosti pouze, pokud k podání žádosti uvedené v odst. 1 písm. a) nebo k přijetí předpisů uvedených v odst. 1 písm. b) došlo před zahájením provádění příslušného projektu.
Článek 8
Kumulace
1. Maximální výše podpor stanovené v článcích 4, 5 a 6 se uplatňují bez ohledu na to, zda jsou podpory na zaměstnávání nebo nábor financovány plně ze státních zdrojů, nebo zda jsou částečně financována Společenstvím.
2. Podpory poskytované v rámci programů vyňatých podle článku 4 tohoto nařízení nelze kumulovat s jinými státními podporami ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy nebo s jiným financováním Společenství ve vztahu ke stejným mzdovým nákladům, pokud by z této kumulace vyplývala míra podpory překračující míru stanovenou tímto nařízením.
3. Podpory poskytnuté v rámci programů vyňatých podle článku 4 tohoto nařízení nesmějí být kumulovány
a) se žádnou jinou státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy nebo s jinými finančními prostředky Společenství ve vztahu k nákladům na jakékoli investice spojené s nově vytvořenými pracovní místy, které v době vytvoření těchto pracovních míst ještě nebyly dokončeny nebo které byly dokončeny v průběhu tří let před vytvořením těchto pracovních míst,
b) s každou takovou podporou nebo s takovými finančními prostředky ve vztahu k týmž mzdovým nákladům nebo k jiným pracovním místům spojeným s týmiž investicemi,
jestliže by touto kumulací výše podpor překročila odpovídající strop investiční regionální podpory stanovený pravidly pro vnitrostátní regionální podporu a mapou schválenou Komisí pro každý členský stát nebo strop uvedený v nařízení (ES) č. 70/2001.
Jestliže byl příslušný strop v jednotlivém případě upraven, zejména uplatněním pravidel pro státní podpory vztahující se na určité odvětví nebo předpisem vztahujícím se na velké investiční projekty, např. na použitelný víceodvětvový rámec regionálních podpor pro velké investiční projekty, vztahují se upravené stropy na cíle tohoto odstavce.
4. Odchylně od odstavců 2 a 3 mohou být podpory v rámci programů vyňatých články 5 a 6 tohoto nařízení poskytovány souběžně s jinými státními podporami ve smyslu 87 odst. 1 Smlouvy nebo s finančními prostředky Společenství ve vztahu k týmž nákladům, včetně podpor poskytovaných v rámci programů vyňatých článkem 4 tohoto nařízení, které jsou v souladu s odstavci 2 a 3, pokud tato kumulace nezpůsobí, že hrubá intenzita podpory překročí 100 % mzdových nákladů za jakoukoli dobu zaměstnání příslušných pracovníků.
První pododstavec se nedotýká žádných nižších stropů výše podpor, které by mohly být stanoveny podle rámce Společenství pro státní podporu pro výzkum a vývoj [16].
Článek 9
Podpory podléhající předchozímu oznámení Komisi
1. Programy podpor, které se zaměřují na určitá odvětví, nejsou vyňaty z oznamovací povinnosti podle tohoto nařízení a nadále podléhají oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3.
2. Toto nařízení nevyjímá z oznamovací povinnosti poskytnutí podpor jednotlivému podniku nebo zařízení, které přesahují hrubou intenzitu podpor 15 milionů EUR během kteréhokoli tříletého období.
Jsou-li takové podpory poskytnuty v rámci programu, který je jinak tímto nařízením vyjmut, Komise provede jejich posouzení výhradně podle kritérií uvedených v tomto nařízení.
3. Toto nařízení se nedotýká žádné povinnosti členského státu oznámit jednotlivé případy poskytnutí podpor podle závazků uzavřených v souvislosti s jinými předpisy pro státní podpory, a zejména povinnosti oznámit Komisi nebo ji informovat o podpoře poskytnuté podniku pobírajícímu podporu na restrukturalizaci ve smyslu pravidel Společenství pro státní podporu pro záchranu a restrukturalizaci podniků nacházejících se ve finančních potížích a povinnosti oznámit regionální podporu pro velké investiční projekty v rámci použitelného víceodvětvového rámce.
4. Na programy podpor pro nábor kategorií pracovníků, kteří nejsou znevýhodnění ve smyslu čl. 2 písm. f), se i nadále vztahuje oznamovací povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pokud nejsou vyňaty podle článku 4. Při oznamování předkládají členské státy Komisi k posouzení argumenty prokazující, že dotyční pracovníci jsou znevýhodňováni. V tomto ohledu se použije článek 5.
5. Podpory na zachování pracovních míst, zejména finanční podpory poskytnuté podniku na další zaměstnávání pracovníků, kteří by jinak byli propuštěni, podléhá i nadále oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Tyto podpory mohou být schváleny Komisí, s výhradou případných odvětvových pravidel, pouze v případě, že v souladu s čl. 87 odst. 2 písm. b) Smlouvy má být jejím účelem nahradit škodu způsobenou přírodní pohromou nebo výjimečnými okolnostmi anebo za podmínek vztahujících se na provozní podpory podle pravidel pro vnitrostátní regionální podporu v regionech, na které se vztahuje výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. a), jež se týká hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo se závažnou částečnou zaměstnaností.
6. Oznamovací povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy se nadále vztahuje na podpory pro konverzi dočasných pracovních smluv a pracovních smluv na dobu určitou na pracovní smlouvy na dobu neurčitou.
7. Programy podpor pro sdílení pracovních míst, pro poskytování podpor pro pracující rodiče a podobná opatření ve prospěch zaměstnanosti, která podporují zaměstnanost, ale nevedou k čistému zvýšení zaměstnanosti, náboru znevýhodněných pracovníků nebo náboru anebo zaměstnávání zdravotně postižených pracovníků, nadále podléhají oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy a jsou posuzovány Komisí podle článku 87.
8. Jiné podpory, jejichž cíle souvisejí se zaměstnaností a s trhy práce, např. opatření na podporu předčasného odchodu do důchodu, také nadále podléhají oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy a jsou posuzovány Komisí podle článku 87.
9. Podpory zaměstnanosti poskytnuté v jednotlivých případech nezávisle na jakémkoli programu podpor nadále podléhají oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Tyto podpory se posuzují podle tohoto nařízení a Komise je může schválit jen v případě jejich slučitelnosti se zvláštními pravidly pro odvětví, v němž příjemce vyvíjí činnost, a pouze, lze-li prokázat, že účinky na zaměstnanost převažují nad důsledky pro hospodářskou soutěž na relevantním trhu.
Článek 10
Transparentnost a kontrola
1. Při provádění programů podpor vyňatých tímto nařízením členské státy předloží Komisi do 20 pracovních dnů za účelem zveřejnění v Úředním věstníku Evropských společenství přehled informací týkajících se takového programu podpor podle vzoru stanoveného v příloze I .
Tento soubor informací se předkládá v elektronické podobě.
2. Členské státy vedou podrobné záznamy o programech podpor vyňatých tímto nařízením a o jednotlivých případech podpory poskytnuté podle těchto programů.
Tyto záznamy obsahují všechny informace nezbytné k ověření, zda jsou splněny všechny podmínky pro vynětí, stanovené v tomto nařízení, včetně informací o postavení každého podniku, jehož nárok na podporu závisí na jeho postavení jako malého nebo středně velkého podniku.
Členské státy vedou záznam týkající se jednotlivých programech podpor po dobu deseti let ode dne poskytnutí poslední jednotlivé podpory podle dotyčného programu.
Na písemnou žádost poskytnou dotyčné členské státy Komisi ve lhůtě 20 pracovních dnů nebo v delší lhůtě, případně stanovené v žádosti, všechny informace, které Komise považuje za nezbytné k posouzení, zda byly splněny podmínky tohoto nařízení.
3. Členské státy vypracují zprávu o provádění tohoto nařízení pro každý úplný nebo neúplný kalendářní rok, během nějž se uplatňuje toto nařízení, ve formě stanovené v příloze II a také v elektronické podobě.
Členské státy předají Komisi tuto zprávu nejpozději tři měsíce po uplynutí období, kterého se zpráva týká.
Článek 11
Vstup v platnost, doba platnosti a přechodná ustanovení
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Je použitelné do dne 31. prosince 2006.
2. Oznámení, která v době přijetí tohoto nařízení nebyla projednána, se posuzují podle jeho ustanovení.
Programy podpor, které byly zavedeny přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost, a podpory poskytnuté podle těchto programů bez povolení Komise a v rozporu s povinností podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty podle tohoto nařízení, jestliže splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1 písm. a) a čl. 3 odst. 2. Každou podporu, která tyto podmínky nesplňuje, posuzuje Komise podle příslušných programů, pravidel, sdělení a oznámení.
3. Po skončení doby platnosti tohoto nařízení zůstávají programy podpor, které jsou vyňaty podle tohoto nařízení, vyňaty ještě po přechodné období šesti měsíců.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2208/2002
ze dne 12. prosince 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 814/2000 o informačních opatřeních v oblasti společné zemědělské politiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 814/2000 ze dne 17. dubna 2000 o informačních opatřeních v oblasti společné zemědělské politiky [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě zkušeností získaných v letech 2000, 2001 a 2002 je třeba za účelem zlepšení režimu změnit prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 814/2000 stanovená nařízením Komise (ES) č. 1557/2001 [2] naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1366/2002 [3]. Vzhledem k rozsahu potřebných změn a za účelem zajištění transparentnosti pro všechny zúčastněné strany je třeba nahradit nařízení (ES) č. 1557/2001.
(2) Nařízení (ES) č. 814/2000 stanoví druh a obsah informačních opatření v oblasti společné zemědělské politiky.
(3) Výzva k podávání návrhů je nejúčinnějším a nejtransparentnějším způsobem jak zajistit, aby se grantům stanoveným v nařízení (ES) č. 814/2000 dostalo co největší publicity a aby byla vybrána nejlepší opatření.
(4) Je třeba podrobně stanovit podmínky podpory pro žadatele, důvody pro vyloučení, obecná kritéria pro výběr opatření a kritéria pro udělování grantů uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 814/2000.
(5) Má-li být vyplacena záloha na grant, musí být za účelem ochrany finančních zájmů Společenství poskytnuta bankovní záruka v rovnocenné výši.
(6) Za účelem zpřístupnění dostupných finančních prostředků co možná největšímu počtu potenciálních příjemců musí být míra spolufinancování vyšší než 50 % výjimkou.
(7) Komise vypracuje seznam příjemců a financovaných informačních opatření.
Ke stanovení práv a povinností, které vyplývají z rozhodnutí o udělení grantu, uzavře Komise s příjemcem dohodu.
Každá dohoda musí obsahovat výslovná ustanovení o oprávnění Komise provádět kontroly.
(8) Oznamování opatření financovaných podle tohoto nařízení Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) zřízeného nařízením Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financo- vání společné zemědělské politiky [4] usnadní koordinaci opatření prováděných členskými státy s opatřeními podporovanými Společenstvím.
(9) S přihlédnutím ke lhůtám pro zveřejnění výzvy k podávání návrhů by mělo toto nařízení vstoupit v platnost okamžitě.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru EZOZF,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví prováděcí pravidla k informačním opatřením v oblasti společné zemědělské politiky ve formě programů činnosti a specifických opatření podle čl. 2 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 814/2000, které lze financovat z prostředků Společenství.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení:
a) "specifickými informačními opatřeními" uvedenými v čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 814/2000 se rozumějí časově a místně omezené informační akce prováděné na základě jediného rozpočtu;
b) "ročními programy činnosti" uvedenými v čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 814/2000 se rozumějí programy, které sestávají ze dvou až pěti specifických informačních opatření;
c) "informačními opatřeními" se rozumějí specifická informační opatření a roční programy činnosti.
Článek 3
Výzva k podávání návrhů
Do 31. července každého roku zveřejní Komise v Úředním věstníku Evropských společenství výzvu k podávání návrhů pro informační opatření, ve kterém zejména uvede přednostní témata, druhy opatření a cílové skupiny, prostředky k provádění opatření, lhůtu pro podávání návrhů, období povolené k provedení operací zahrnutých v opatřeních, podmínky poskytnutí podpory, kritéria pro výběr a udělení grantu, náklady, které lze financovat a způsob vyhodnocování žádostí s ohledem na udělení grantů.
Pro rok 2002 se výzva k podávání návrhů zveřejní nejpozději do 31. prosince 2002.
Článek 4
Kritéria pro poskytnutí grantu žadatelům
1. Organizace a sdružení uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 814/2000 musí splňovat tyto podmínky:
a) musí být soukromé; v případě organizací nebo sdružení jiných organizací a sdružení musí být tyto uvedené organizace a sdružení také soukromé; je-li roční program činnosti prováděn v rámci partnerství, musí být partneři také soukromí;
b) musí být neziskové;
c) musí být usazené v některém členském státě nejméně po dobu dvou let.
2. Strany uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 814/2000 musí být po dobu nejméně dvou let právnickými osobami řádně založenými v členském státě.
3. Jestliže dohoda uvedená v článku 8 stanoví výplatu zálohy na grant, předloží žadatel bankovní záruku v rovnocenné výši v souladu se vzorem poskytnutým Komisí.
Tato záruka se nepožaduje, je-li žadatel veřejným subjektem.
Článek 5
Důvody pro vyloučení žadatelů
Granty nelze udělit žadatelům, kteří se v době řízení o udělování grantů nacházejí v některé z těchto situací:
a) byl na ně prohlášen konkurz nebo jsou likvidaci, jejich podnikání podléhá soudní správě nebo se nacházejí na základě vnitrostátních právních a správních předpisů v podobné situaci;
b) byli pravomocně odsouzeni pro trestný čin související s jejich podnikáním;
c) dopustili se vážného profesního pochybení, které bylo zadavatelem prokazatelně zjištěno;
d) nesplnili povinnosti týkající se placení příspěvků na sociální zabezpečení nebo placení daní a poplatků podle právních předpisů státu, v němž jsou usazeni nebo podle právních předpisů státu zadavatele nebo státu, ve kterém má být smlouva plněna;
e) byli pravomocně odsouzeni za podvod, korupci, účast ve zločinné organizaci nebo za jinou nezákonnou činnost poškozující finanční zájmy Společenství;
f) bylo u nich v souvislosti s jiným řízením při zadávání zakázek nebo řízením o udělování grantů financovaných z rozpočtu Společenství zjištěno vážné porušení smlouvy nedodržením jejich smluvních závazků;
g) vědomě předložili nepravdivá prohlášení při poskytování požadovaných informací.
Článek 6
Výběrová kritéria a kritéria pro udělování grantů na opatření
1. Aby se žadatelé mohli stát příjemci financování Společenství, musí prokázat svou technickou a finanční způsobilost.
2. Granty se udělují na základě kritérií kvality a efektivnosti nákladů, jež jsou definována ve výzvě k podání nabídek.
Článek 7
Míra financování
1. Nejvyšší míra financování Společenství opatření vybraná k financování činí 50 % nákladů, které lze financovat.
2. Míra financování může být pro specifické informační opatření z důvodu výjimečného zájmu definovaného ve výzvě k podávání návrhů, na žádost žadatele, zvýšena na 75 % nákladů, které lze financovat.
Článek 8
Dohoda
1. Komise vypracuje seznam příjemců financování Společenství a částek, které budou uděleny na základě kritérií stanovených v tomto nařízení a ve výzvě k podávání návrhů.
2. Práva a povinnosti vyplývající z rozhodnutí Komise o udělení grantu stanoví dohoda mezi Komisí a příjemci.
Článek 9
Roční povaha grantů
Granty se udělují pouze na dobu jednoho roku a nezakládají žádný nárok v následujících letech, a to ani v případě, že se dotyčné opatření provádí v rámci víceleté strategie.
Článek 10
Oznámení Výboru EZOZF
Výboru EZOZF se oznamuje:
a) obsah výzvy k podávání návrhů před jejím zveřejněním;
b) specifická informační opatření a roční programy činnosti, pro které byl udělen grant;
c) činnosti prováděné z podnětu Komise, stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 814/2000.
Článek 11
Zveřejnění
Seznam příjemců a informačních opatření financovaných podle tohoto nařízení a částky a míry finanční podpory se každoročně zveřejní
Nařízení Komise (ES) č. 2224/2002
ze dne 13. prosince 2002
o odchylce od nařízení (ES) č. 1623/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 93 odst. 6 nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1795/2002 [4] musí být převzetí alkoholu prodávaného pro použití v odvětví pohonných hmot jako bioethanol uzavřeno nejpozději šest měsíců ode dne oznámení rozhodnutí Komise o výběru.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 774/2002 ze dne 8. května 2002, kterým se zavádějí veřejné dražby alkoholu vinného původu určeného k použití v Evropském společenství jako bioethanol [5] zavedlo veřejnou dražbu 300000 hektolitrů alkoholu vinného původu pro použití jako bioethanol v Evropském společenství ve prospěch schválené společnosti Ecocarburantes Españoles SA.
Dne 18. června 2002 Komise oznámila příslušným orgánům ve Španělsku a společnosti Ecocarburantes Españoles SA rozhodnutí o výběru nabídky pro šarži č. 12/2002.
(3) Dopisem ze dne 21. října 2002 španělské ministerstvo zemědělství, rybolovu a potravin sdělilo Komisi, že kvůli technickým obtížím a velikosti šarže č. 12/2002 byla lhůta stanovená pro převzetí alkoholu nedostačující.
(4) S cílem umožnit dotyčné společnosti dokončení operace je třeba prodloužit lhůtu pro převzetí alkoholu o dva měsíce.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 93 odst. 6 nařízení (ES) č. 1623/2000 musí být převzetí šarže č. 12/2002 uvedené v nařízení (ES) č. 774/2002 a zahrnuté do nabídky vybrané 18. června 2002 uzavřeno do 18. února 2003.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2236/2002
ze dne 10. prosince 2002
o finančních příspěvcích Společenství do Mezinárodního fondu pro Irsko (2003–2004)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní fond pro Irsko (dále jen "fond") byl zřízen v roce 1986 Dohodou ze dne 18. září 1986 mezi vládou Irska a vládou Spojeného království Velké Británie a Severního Irska o Mezinárodním fondu pro Irsko (dále jen "dohoda") na podporu hospodářského a sociálního pokroku a na podporu kontaktů, dialogu a usmíření mezi nacionalisty a unionisty v celém Irsku, aby bylo dosaženo jednoho z cílů uvedených v anglo-irské smlouvě ze dne 15. listopadu 1985.
(2) V období 1989 až 1995 byla z rozpočtu Společenství každý rok poskytnuta částka 15 miliónů ECU na podporu projektů fondu, což mělo v dotyčných oblastech skutečný dodatečný účinek.
(3) Podle nařízení Rady (ES) č. 2687/94 ze dne 31. října 1994 o finančních příspěvcích Společenství do Mezinárodního fondu pro Irsko [2] byla z rozpočtu Společenství poskytnuta částka 20 miliónů ECU pro každý rok z rozpočtových let 1995, 1996 a 1997.
(4) Podle nařízení Rady (ES) č. 2614/97 ze dne 15. prosince 1997 o finančních příspěvcích Společenství do Mezinárodního fondu pro Irsko [3] byla z rozpočtu Společenství poskytnuta částka 17 miliónů ECU pro každý rok z rozpočtových let 1998 a 1999.
(5) Podle nařízení Rady (ES) č. 214/2000 ze dne 24. ledna 2000 o finančních příspěvcích Společenství do Mezinárodního fondu pro Irsko [4] byla z rozpočtu Společenství poskytnuta částka 15 miliónů ECU pro každý rok z rozpočtových let 2000, 2001 a 2002.
(6) Vyhodnocení provedená podle článku 5 nařízení (ES) č. 214/2000 potvrdila potřebu další podpory činností fondu za současného posilování vzájemně propojených cílů a koordinace s intervencemi strukturálních fondů Společenství, zejména se Zvláštním programem pro mír a smíření v Severním Irsku a hraničních hrabstvích Irska (dále jen "program PEACE").
(7) Použitelnost nařízení (ES) č. 214/2000 končí dnem 31. 12. 2002.
(8) Mírový proces v Severním Irsku vyžaduje, aby podpora fondu ze strany Společenství pokračovala i po tomto dni.
(9) Evropská rada na zasedání v Berlíně ve dnech 24. a 25. března 1999 rozhodla, že program PEACE by měl pokračovat po dobu pěti let, to jest od roku 2000 do roku 2004, s celkovým příspěvkem Společenství ve výši 500 miliónů eur.
(10) Společenství by mělo do fondu přispět formou finančních příspěvků na léta 2003 a 2004, které by tak skončily ve stejnou dobu jako program PEACE.
(11) Při rozdělování příspěvku Společenství by měl fond dát přednost projektům přeshraniční nebo interkomunitární povahy, a to takovým způsobem, aby tím byly doplněny činnosti financované v rámci programu PEACE pro období 2000 až 2004.
(12) V souladu s dohodou se všichni finanční přispěvatelé účastní schůzí správní rady fondu (dále jen "správní rada") jako pozorovatelé.
(13) Je nezbytné zajistit náležitou koordinaci činností fondu s činnostmi financovanými v rámci strukturálních fondů Společenství podle článku 159 Smlouvy, a zejména v rámci programu PEACE.
(14) Pomoc poskytnutá fondem bude považována za účinnou, pouze pokud přinese trvale udržitelné hospodářské a sociální zlepšení a nebude použita jako náhrada jiných veřejných nebo soukromých výdajů.
(15) Před 1. dubnem 2004 by mělo být provedeno vyhodnocení, ve kterém se přezkoumá působení fondu a potřeba další podpory Společenstvím.
(16) Referenční finanční částka ve smyslu bodu 34 interinstituciální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [5] je obsažena v tomto nařízení pro celou dobu trvání programu, aniž by tím byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu stanovené Smlouvou.
Finančním příspěvkem Společenství do fondu by měla být každoroční částka 15 miliónů eur v nynějších hodnotách na léta 2003 a 2004.
(17) Tato pomoc přispěje k upevnění solidarity mezi členskými státy a mezi jejich občany.
(18) Pro přijetí tohoto nařízení Smlouva nestanoví žádné jiné pravomoci než ty, které jsou obsaženy v článku 308 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V rámci ročního rozpočtového procesu a v souladu s bodem 34 druhým pododstavcem Interinstituciální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu se do fondu vloží pro každý z let 2003 a 2004 15 miliónů eur, celkový příspěvek tak činí 30 miliónů eur.
Článek 2
Fond použije příspěvek v souladu s dohodou, podle níž byl zřízen, přednostně na projekty přeshraniční nebo interkomunitární povahy, a to takovým způsobem, aby tím byly doplněny činnosti financované strukturálními fondy Společenství, a zejména činnosti podle programu PEACE.
Příspěvek se použije tak, aby přinesl trvale udržitelné hospodářské a sociální zlepšení v dotyčných oblastech.
Nesmí být použit k úhradě jiných veřejných a soukromých výdajů.
Článek 3
Komise zastupuje Společenství na schůzích správní rady jako pozorovatel.
Fond je zastupován jako pozorovatel na schůzích monitorovacího výboru programu PEACE, a případně i jiných intervencí strukturálních fondů Společenství.
Článek 4
Komise podporuje na všech úrovních koordinaci mezi správní radou a zástupci fondu na jedné straně a řídícími orgány ustavenými v rámci dotyčných intervencí strukturálních fondů Společenství, zejména v rámci programu PEACE, na straně druhé.
Článek 5
Komise stanoví společně se správní radou vhodné propagační a informační postupy za účelem zviditelnění příspěvku Společenství na projekty financované fondem.
Článek 6
Nejpozději do 31. března 2004 předloží Komise rozpočtovému orgánu zprávu s vyhodnocením výsledků činností fondu a potřeby dalších příspěvků po roce 2004, přičemž přihlédne k vývoji mírového procesu v Severním Irsku.
Tato zpráva musí uvádět, mimo jiné:
a) přehled činností fondu;
b) seznam projektů, jimž byla poskytnuta pomoc;
c) vyhodnocení povahy a dopadu činností fondu, zvláště ve vztahu k jeho cílům a kritériím stanoveným v článcích 2 a 8;
d) vyhodnocení akce fondu týkající se spolupráce a koordinace s intervencemi strukturálních fondů Společenství, s ohledem zejména na povinnosti vyplývající z článků 3, 4 a 5;
e) přílohu uvádějící výsledky ověřování a kontrol prováděných Komisí v rámci závazku podle článku 7.
Článek 7
Komise spravuje příspěvky.
S výhradou posouzení finančních potřeb fondu se roční příspěvky zpravidla vyplácejí v těchto splátkách:
a) první záloha ve výši 40 % se vyplatí poté, co Komise obdrží závazek podepsaný předsedou správní rady, podle kterého bude fond v souladu s tímto nařízením dodržovat podmínky pro udělování příspěvku;
b) druhá záloha ve výši 40 % se vyplatí po šesti měsících;
c) konečná platba ve výši 20 % se uskuteční poté, co Komise obdrží a přijme výroční zprávu o činnosti fondu a schválenou účetní závěrku za dotyčné účetní období.
Jestliže vyhodnocení podle druhého pododstavce vede k závěru, že v dané době není v důsledku potřeb fondu k výplatě jedné z uvedených záloh důvod, dotyčná platba se pozastaví do doby, než Komise dojde na základě nových informací poskytnutých fondem k závěru, že platba je odůvodněná.
Článek 8
Příspěvek podle článku 1 je vázán podmínkou, že na operaci, které se poskytuje nebo má poskytnout finanční podpora v rámci intervence strukturálních fondů Společenství, může být příspěvek fondu udělen pouze tehdy, jestliže částka vyplývající ze součtu 40 % příspěvku fondu a částky představující podporu ze strukturálních fondů Společenství nepřesáhne 75 % celkových financovatelných nákladů operace.
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003.
Jeho platnost uplyne dne 31. prosince 2004.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2238/2002
ze dne 16. prosince 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 26 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1932/2002 [4], intervenční agentury organizují stálé nabídkové řízení pro sušené odstředěné mléko umístěné do skladu před 1. dubnem 2002.
(2) S ohledem na dostupné množství a situaci na trhu je vhodné změnit uvedené datum na datum 1. května 2002.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 26 odst. 2 nařízení (ES) č. 2799/1999 se slova "1. dubnem 2002" nahrazují slovy "1. květnem 2002".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. prosince 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 2239/2002
ze dne 16. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 214/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 [3] ve znění nařízení (ES) č. 1931/2002 [4] se množství sušeného odstředěného mléka uváděného do prodeje intervenčními agenturami členských států omezuje na množství uskladněné před 1. dubnem 2002.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu, která se vyznačuje nízkou sezonní výrobou, je vhodné uvést na trh více sušeného odstředěného mléka z veřejných skladů.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 21 nařízení (ES) č. 214/2001 se slova "1. dubnem 2002" nahrazují slovy "1. květnem 2002".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2244/2002
ze dne 16. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1622/2000, pokud jde o používání kyseliny vinné ve vinařských produktech
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na článek 46 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha IV nařízení (ES) č. 1493/1999 povoluje přidávání kyseliny vinné do příslušných vinařských produktů.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1622/2000 ze dne 24. července 2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem a zavádí se kodex Společenství pro enologické postupy a ošetřování [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2066/2001 [4], se stanoví mezní hodnoty a podmínky pro používání některých látek povolených nařízením (ES) č. 1493/1999.
(3) Kyselina vinná, také nazývaná kyselina L–vinná, a její soli jsou jedinými látkami povolenými pro účely přikyselování a odkyselování vinařských produktů, protože se vyskytují v přirozeném stavu v hroznech a ve víně.
(4) V červnu 2002 přijal Mezinárodní úřad pro révu a víno usnesení, kterým se v mezinárodním enologickém kodexu aktualizuje monografie o identifikačních vlastnostech a kritéria čistoty kyseliny L-vinné, používané při výrobě vína, která tuto kyselinu definuje jako "přírodní kyselinu získanou z hroznů".
Tato kritéria čistoty jsou úplnější, ale přesto odpovídají kritériím stanoveným ve směrnici Komise 96/77/ES ze dne 2. prosince 1996, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotupotravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla [5], naposledy pozměněné směrnicí 2002/82/ES [6].
(5) Pro zajištění vysokého stupně jakosti a zejména pro zachování autentičnosti a přirozeného charakteru vína v souladu s dobrou enologickou praxí je třeba do nařízení (ES) č. 1622/2000 zapracovat požadavek, aby se při výrobě vína mohla používat pouze kyselina vinná zemědělského původu, s přihlédnutím ke specifikacím mezinárodního enologického kodexu Mezinárodního úřadu pro révu a víno.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 8 nařízení (ES) č. 1622/2000 se vkládá nový odstavec, který zní: "Kyselina vinná, také nazývaná kyselina L-vinná, jejíž použití je stanoveno v příloze IV bodu 1 písm. l) a m) a příloze IV bodu. 3 písm. k) a l) nařízení (ES) č. 1493/1999, musí být zemědělského původu a získaná výhradně z vinařských produktů. Musí také splňovat kritéria čistoty stanovená ve směrnici Komise 96/77/ES [7]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2245/2002
ze dne 21. října 2002,
kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství [1], a zejména na čl. 107 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 6/2002 vytváří systém (průmyslových) vzorů, který umožňuje získat na základě přihlášky podané u Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen "úřad") (průmyslový) vzor mající účinky na celém území Společenství.
(2) Za tímto účelem obsahuje nařízení č. 6/2002 nezbytná ustanovení o řízení vedoucím k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství, jakož i o správě zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství, o odvoláních proti rozhodnutím úřadu a o řízení o prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství.
(3) Toto nařízení stanovuje opatření nezbytná pro provedení nařízení (ES) č. 6/2002.
(4) Toto nařízení by mělo zajistit hladký a účinný průběh řízení o (průmyslových) vzorech před úřadem.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 109 nařízení (ES) č. 6/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ŘÍZENÍ O PŘIHLÁŠCE
Článek 1
Obsah přihlášky
1. Přihláška zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství musí obsahovat:
a) žádost o zápis (průmyslového) vzoru jako zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství;
b) jméno, adresu a státní příslušnost přihlašovatele a stát, ve kterém má trvalé bydliště nebo sídlo nebo je usazen.
Jména fyzických osob se uvádějí v pořadí příjmení a jméno (jmen).
Názvy subjektů se uvádějí v jejich úředním znění, které může být obvyklým způsobem zkráceno; uveden musí být i stát, jehož právem se tyto subjekty řídí.
Mohou být uvedena telefonní, jakož i faxová čísla a údaje pro ostatní komunikační spojení, jako je například elektronická pošta.
Každý přihlašovatel uvádí zpravidla pouze jednu adresu; pokud je uvedeno více adres, přihlíží se pouze k první uvedené adrese, ledaže by přihlašovatel označil jednu z těchto adres jako adresu pro doručování.
Jestliže úřad přidělil přihlašovateli identifikační číslo, postačí uvést toto číslo společně se jménem přihlašovatele;
c) vyobrazení (průmyslového) vzoru v souladu s článkem 4 tohoto nařízení nebo, pokud je předmětem přihlášky dvourozměrný (průmyslový) vzor a přihláška obsahuje žádost o odklad zveřejnění v souladu s článkem 50 nařízení (ES) č. 6/2002, vzorek v souladu s článkem 5 tohoto nařízení;
d) uvedení výrobků v souladu s čl. 3 odst. 3, ve kterých má být (průmyslový) vzor ztělesněn nebo pro které má být použit;
e) pokud přihlašovatel jmenoval zástupce, jeho jméno a místo podnikání podle bodu b); má-li zástupce více než jednu adresu místa podnikání nebo existují-li dva nebo více zástupců s různými adresami místa podnikání, uvede se v přihlášce, která z těchto adres se použije jako adresa pro doručování; není-li to označeno, bude se za adresu pro doručování považovat pouze první uvedená adresa.
Existuje-li více než jeden přihlašovatel, může se v přihlášce uvést jmenování jednoho přihlašovatele nebo zástupce jako společného zástupce.
Jestliže úřad přidělil jmenovanému zástupci identifikační číslo, postačí uvést toto číslo společně se jménem zástupce;
f) případně prohlášení, že se uplatňuje právo přednosti z dřívější přihlášky podle článku 42 nařízení (ES) č. 6/2002, s uvedením dne podáni a státu, ve kterém nebo pro který byla dřívější přihláška podána;
g) případně prohlášení, že se uplatňuje výstavní priorita podle článku 44 nařízení (ES) č. 6/2002, s uvedením názvu výstavy a dne prvního vystavení výrobků, ve kterých je (průmyslový) vzor ztělesněn nebo pro které má být použit;
h) údaj o jazyce, ve kterém byla přihláška podána, a druhém jazyce podle čl. 98 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002;
i) podpis přihlašovatele nebo jeho zástupce v souladu s článkem 65.
2. Přihláška může obsahovat:
a) jednoduchý popis jednotlivých (průmyslových) vzorů nepřesahující 100 slov s vysvětlením vyobrazení (průmyslového) vzoru nebo ukázky vzorku; tento popis se musí vztahovat pouze na ty znaky, které jsou viditelné z vyobrazení (průmyslového) vzoru nebo ukázek vzorku; nesmí obsahovat prohlášení o údajné novosti nebo individuální povaze (průmyslového) vzoru či jeho technické hodnotě;
b) žádost o odklad zveřejnění zápisu v souladu s čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002;
c) označení podle "locarnského třídění" výrobků uvedených v přihlášce, tj. třídu nebo třídy a podtřídu nebo podtřídy, do kterých náležejí v souladu s přílohou Dohody, kterou se stanoví mezinárodní třídění průmyslových vzorů, podepsané v Locarnu dne 8. října 1968 (dále jen "Locarnská dohoda") a uvedené v článku 3 s výhradou čl. 2 odst. 2;
d) uvedení původce nebo kolektivu původců nebo prohlášení podepsaného přihlašovatelem v tom smyslu, že původce nebo kolektiv původců se vzdávají práva být uvedeni podle čl. 36 odst. 3 písm. e) nařízení (ES) č. 6/2002.
Článek 2
Hromadná přihláška
1. Přihláška může být hromadnou přihláškou požadující zápis několika (průmyslových) vzorů.
2. Pokud je několik (průmyslových) vzorů, jiných než dekor, spojeno v jedné hromadné přihlášce, musí být přihláška rozdělena, jestliže výrobky, ve kterých má být (průmyslový) vzor ztělesněn nebo pro které má být použit, patří do více než jedné třídy podle locarnského třídění.
3. Pro každý (průmyslový) vzor obsažený v hromadné přihlášce poskytne přihlašovatel vyobrazení (průmyslového) vzoru v souladu s článkem 4 a uvede výrobek, ve kterém má být (průmyslový) vzor ztělesněn nebo pro který má být použit.
4. Přihlašovatel očísluje (průmyslové) vzory obsažené v hromadné přihlášce arabskými číslicemi v nepřetržitém sledu.
Článek 3
Třídění a označení výrobků
1. Výrobky jsou tříděny v souladu s článkem 1 Locarnské dohody ve znění pozdějších předpisů platném ke dni podání přihlášky (průmyslového) vzoru.
2. Třídění výrobků slouží výlučně ke správním účelům.
3. Výrobky musí být uvedeny takovým způsobem, který by jasně označoval povahu výrobků a umožnil zařazení každého výrobku jen do jediné třídy locarnského třídění, přednostně s využitím pojmů, které jsou uvedeny na seznamu výrobků tohoto třídění.
4. Výrobky se seskupí podle tříd locarnského třídění, přičemž se před každou skupinu uvede číslo třídy, do které tato skupina výrobků patří, a seřadí se podle tříd a podtříd tohoto třídění.
Článek 4
Vyobrazení (průmyslového) vzoru
1. Vyobrazení (průmyslového) vzoru je tvořeno grafickou nebo fotografickou reprodukcí (průmyslového) vzoru, buď černobílou nebo barevnou.
Vyobrazení musí splňovat tyto požadavky:
a) s výhradou případů, kdy je přihláška podána elektronickými prostředky podle článku 67, musí být vyobrazení podáno na samostatných listech papíru nebo reprodukováno na stránce, která byla k tomuto účelu vyhrazena ve formuláři poskytnutém úřadem podle článku 68;
b) v případě samostatných listů papíru je (průmyslový) vzor reprodukován na bílém neprůsvitném papíru, na kterém je buď nalepen nebo přímo vytištěn.
Předložen smí být pouze jediný exemplář a listy papíru nesmí být přeloženy nebo sešity sponkami;
c) formát tohoto samostatného listu papíru odpovídá formátu DIN A4 (výška 29,7 cm, šířka 21 cm) a prostor využitý pro reprodukci nesmí být větší než 26,2 x 17 cm.
Po levé straně se ponechá okraj nejméně 2,5 cm; na horním okraji každého listu musí být uveden počet pohledů podle odstavce 2 a v případě hromadné přihlášky pořadové číslo (průmyslového) vzoru; nesmí zde být uveden žádný vysvětlující text, vyjádření nebo symboly kromě označení "nahoře" nebo jména či adresy přihlašovatele;
d) v případě elektronického podání přihlášky je grafická nebo fotografická reprodukce (průmyslového) vzoru uvedena ve formátu určeném prezidentem úřadu; způsob označení různých (průmyslových) vzorů obsažených v hromadné přihlášce nebo různých pohledů určuje prezident úřadu;
e) (průmyslový) vzor musí být reprodukován na neutrálním pozadí a nesmí být vyretušován inkoustem nebo tekutým korekčním přípravkem.
Musí být takové kvality, aby umožňoval zřetelné rozlišení všech detailů, jejichž ochrana je požadována, a zmenšení nebo zvětšení na velikost maximální šířky 8 cm a výšky 16 cm na jeden pohled pro účely zařazení do Rejstříku (průmyslových) vzorů Společenství podle článku 72 nařízení (ES) č. 6/2002, dále jen "rejstřík" a přímého zveřejnění ve Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství podle článku 72 uvedeného nařízení.
2. Vyobrazení nesmí obsahovat více než sedm různých pohledů (průmyslového) vzoru.
Jednotlivá grafická nebo fotografická reprodukce smí obsahovat pouze jeden pohled.
Přihlašovatel každý pohled očísluje arabskými číslicemi. Číslo se musí skládat ze samostatných číslovek oddělených tečkou, přičemž číslovky uvedené nalevo od tečky označují číslo (průmyslového) vzoru a číslovky uvedené napravo číslo pohledu.
V případech, kdy je poskytnuto více než sedm pohledů, může úřad na kterýkoli z těchto nadpočetných pohledů nebrat pro účely zápisu a zveřejnění ohled.
Úřad přijme pohledy v pořadí, ve kterém jsou přihlašovatelem očíslovány.
3. Pokud se přihláška týká (průmyslového) vzoru, který se skládá z opakujícího se povrchového motivu, vyobrazení (průmyslového) vzoru musí ukázat úplný motiv a dostačující část opakujícího se povrchu.
Platí omezení velikosti stanovená v odst. 1 písm. c).
4. Pokud se přihláška týká (průmyslového) vzoru, který se skládá z typografického písmového typu, musí se vyobrazení (průmyslového) vzoru skládat z úplné abecední řady, a to jak velkých, tak i malých písmen a všech arabských číslic společně s textem o pěti řádcích vytvořeným s využitím daného písmového typu, přičemž jak písmena, tak číslice musí být vyobrazeny písmem o velikosti 16.
Článek 5
Vzorky
1. Pokud se přihláška týká dvourozměrného (průmyslového) vzoru a obsahuje žádost o odklad zveřejnění v souladu s čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002, může být vyobrazení (průmyslového) vzoru nahrazeno vzorkem nalepeným na listu papíru.
Přihlášky, pro které je předkládán vzorek, musejí být zaslány jako samostatná poštovní zásilka nebo doručeny přímo na úřad podání.
Přihláška i vzorek musejí být předloženy zároveň.
2. Vzorek nesmí přesáhnout velikost 26,2 cm x 17 cm, váhu 50 gramů nebo tloušťku 3 mm. Vzorek musí nepřeložený umožňovat uchovávání společně s dokumenty velikosti předepsané v čl. 4 odst. 1 písm. c).
3. Vzorky, které podléhají zkáze nebo jejichž uchovávání je nebezpečné, nesmí být předkládány.
Vzorek musí být předložen v pěti exemplářích; v případě hromadné přihlášky musí být pro každý (průmyslový) vzor předloženo pět exemplářů vzorku.
4. Pokud se (průmyslový) vzor týká opakujícího se povrchového motivu, vzorek musí ukázat úplný motiv a dostačující část opakujícího se povrchu, a to jak v délce, tak šířce.
Platí omezení stanovená v odstavci 2.
Článek 6
Poplatky za přihlášku
1. V okamžiku, kdy je přihláška předkládána úřadu, musí být zaplaceny tyto poplatky:
a) poplatek za zápis;
b) poplatek za zveřejnění nebo poplatek za odklad, je-li podána žádost o odklad zveřejnění;
c) příplatek za zápis za každý další (průmyslový) vzor, který je zahrnutý v hromadné přihlášce;
d) příplatek za zveřejnění za každý další (průmyslový) vzor, který je zahrnutý v hromadné přihlášce, nebo příplatek za odklad zveřejnění za každý další (průmyslový) vzor, který je zahrnutý v hromadné přihlášce, je-li podána žádost o odklad zveřejnění.
2. Pokud přihláška obsahuje žádost o odklad zveřejnění zápisu, je poplatek za zveřejnění a jakýkoli příplatek za zveřejnění za každý další (průmyslový) vzor, který je zahrnutý v hromadné přihlášce splatný ve lhůtě stanovené v čl. 15 odst. 4.
Článek 7
Podání přihlášky
1. Úřad vyznačí na dokumentech, které se k přihlášce přikládají, den jejich přijetí a spisové číslo přihlášky.
Každý (průmyslový) vzor, který je součástí hromadné přihlášky, očísluje úřad v souladu se systémem určeným prezidentem.
Úřad přihlašovateli bez prodlení vydá potvrzení, které obsahuje alespoň spisové číslo, vyobrazení, popis nebo jinou identifikaci (průmyslového) vzoru, povahu a počet dokumentů a den jejich přijetí.
V případě hromadné přihlášky udává potvrzení vydané úřadem první (průmyslový) vzor a počet přihlašovaných (průmyslových) vzorů.
Je-li přihláška podána u ústředního úřadu průmyslového vlastnictví členského státu nebo u Úřadu pro (průmyslové) vzory Beneluxu podle článku 35 nařízení (ES) č. 6/2002, očísluje podací úřad všechny stránky přihlášky arabskými číslicemi.
Před postoupením přihlášky úřadu podací úřad vyznačí na dokumentech, ze kterých se přihláška skládá, den přijetí a počet stran.
Podací úřad vydá přihlašovateli bez prodlení potvrzení, které obsahuje alespoň povahu a počet dokumentů a den jejich přijetí.
3. Obdrží-li úřad přihlášku postoupenou ústředním úřadem průmyslového vlastnictví členského státu nebo Úřadem pro (průmyslové) vzory Beneluxu, vyznačí na přihlášce den přijetí a spisové číslo a vydá přihlašovateli bez prodlení potvrzení podle odstavce 1, třetího a čtvrtého pododstavce, přičemž uvede den přijetí přihlášky úřadem.
Článek 8
Uplatnění práva přednosti
Je-li v přihlášce uplatněno právo přednosti z jedné nebo více dřívějších přihlášek podle článku 42 nařízení (ES) č. 6/2002, uvede přihlašovatel do tří měsíců ode dne podání podle článku 38 uvedeného nařízení spisové číslo dřívější přihlášky a předloží její kopii.
Prezident úřadu určí doklady, které má přihlašovatel předložit.
2. Přeje-li si přihlašovatel uplatnit právo přednosti z jedné nebo více dřívějších přihlášek podle článku 42 nařízení (ES) č. 6/2002 následně po podání přihlášky, předloží do jednoho měsíce od podání prohlášení o právu přednosti s uvedením dne podání a státu, ve kterém nebo pro který byla dřívější přihláška podána.
Přihlašovatel předloží do tří měsíců od přijetí prohlášení o právu přednosti úřadu údaje a doklady uvedené v odstavci 1.
Článek 9
Výstavní priorita
1. Byla-li v přihlášce uplatněna výstavní priorita podle článku 44 nařízení (ES) č. 6/2002, předloží přihlašovatel společně s přihláškou nebo nejpozději do tří měsíců ode dne podání osvědčení vydané na výstavě orgánem odpovědným za ochranu průmyslového vlastnictví.
Toto osvědčení potvrdí, že (průmyslový) vzor byl ztělesněn ve výrobku nebo pro něj byl použit a že byl na výstavě představen, a musí uvádět údaj o tom, kdy byla výstava zahájena a pokud první představení výrobku nesouhlasí se dnem zahájení výstavy, den tohoto prvního představení výrobku.
Osvědčení musí být doloženo identifikací skutečného představení výrobku řádně ověřenou uvedeným orgánem.
2. Přeje-li si přihlašovatel uplatnit výstavní prioritu následně po podání přihlášky, předloží prohlášení o právu přednosti s uvedením názvu výstavy a dne prvního vystavení výrobku, ve kterém byl (průmyslový) vzor ztělesněn nebo pro který byl použit, do jednoho měsíce ode dne podání.
Údaje a doklady uvedené v odstavci 1 se předloží úřadu do tří měsíců od přijetí prohlášení o právu přednosti.
Článek 10
Průzkum náležitostí pro přiznání dne podání a formálních náležitostí
1. Úřad oznámí přihlašovateli, že mu nelze přiznat den podání, jestliže přihláška neobsahuje:
a) žádost o zápis (průmyslového) vzoru jako zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství;
b) údaje o totožnosti přihlašovatele;
c) vyobrazení (průmyslového) vzoru podle čl. 4 odst. 1 písm. d) a e) nebo případně vzorek.
2. Jsou-li nedostatky uvedené v odstavci 1 odstraněny do dvou měsíců od přijetí oznámení, je den odstranění nedostatků stanoven jako den podání.
Nejsou-li nedostatky do uplynutí této lhůty odstraněny, nepovažuje se přihláška za přihlášku (průmyslového) vzoru Společenství.
Veškeré zaplacené poplatky se vracejí.
3. Úřad vyzve přihlašovatele, aby odstranil zjištěné nedostatky ve lhůtě, kterou mu stanoví, ukáže-li průzkum, přestože byl přiznán den podání, že:
a) nejsou splněny požadavky uvedené v článcích 1, 2, 4 a 5 nebo jiné formální náležitosti přihlášky stanovené v nařízení (ES) č. 6/2002 nebo v tomto nařízení;
b) úřad neobdržel v plné výši poplatky splatné podle čl. 6 odst. 1 tohoto nařízení ve spojení s nařízením Komise (ES) č. 2246/2002 [2];
c) v samotné přihlášce nebo do jednoho měsíce ode dne podání bylo uplatněno právo přednosti podle článků 8 a 9, ale nejsou splněny ostatní požadavky stanovené v těchto článcích, nebo;
d) v případě hromadné přihlášky náleží výrobky, ve kterých mají být (průmyslové) vzory ztělesněny nebo pro které mají být použity, do více než jedné třídy locarnského třídění.
Úřad vyzve přihlašovatele, aby zejména do dvou měsíců ode dne oznámení zaplatil požadované poplatky společně s poplatky z prodlení stanovenými v čl. 107 odst. 2 písm. a) až d) nařízení (ES) č. 6/2002 a v nařízení (ES) č. 2246/2002.
V případě nedostatku uvedeného pod písmenem d) prvního pododstavce vyzve úřad přihlašovatele, aby rozdělil hromadnou přihlášku tak, aby byl zajištěn soulad s požadavky podle čl. 2 odst.
2. Úřad přihlašovatele rovněž vyzve, aby zaplatil celkovou výši poplatků za všechny přihlášky, které vzniknou rozdělením hromadné přihlášky, a to ve lhůtě, kterou stanoví.
Jakmile přihlašovatel ve stanovené lhůtě splní požadavek na rozdělení přihlášky, bude dnem podání vzniklé přihlášky nebo přihlášek den podání přiznaný původně podané hromadné přihlášce.
4. Nejsou-li nedostatky uvedené v odst. 3 písm. a) a d) odstraněny před uplynutím lhůty, úřad přihlášku zamítne.
5. Nejsou-li poplatky splatné podle čl. 6 odst. 1. písm. a) a b) zaplaceny před uplynutím stanovené lhůty, úřad přihlášku zamítne.
6. Nejsou-li příplatky splatné podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nebo d) vztahující se na hromadné přihlášky zaplaceny nebo zaplaceny v plné výši před uplynutím lhůty, úřad přihlášku zamítne, pokud jde o všechny další (průmyslové) vzory, které nejsou pokryty zaplacenou částkou.
Neexistují-li kritéria k určení toho, které (průmyslové) vzory mají být takto pokryty, přijme úřad (průmyslové) vzory na základě jejich číselného pořadí, ve kterém jsou vyobrazeny v souladu čl. 2 odst. 4. Úřad přihlášku zamítne v rozsahu, v jakém se vztahuje na (průmyslové) vzory, za které nebyly zaplaceny nebo zaplaceny v plné výši příplatky.
7. Nejsou-li nedostatky uvedené v odst. 3 písm. c) odstraněny před uplynutím stanovenélhůty, dochází ke ztrátě práva přednosti pro tuto přihlášku.
8. Není-li jakýkoli nedostatek uvedený v odstavci 3 odstraněn před uplynutím lhůty a týká-li se tento nedostatek pouze některých (průmyslových) vzorů obsažených v hromadné přihlášce, úřad přihlášku zamítne nebo dochází ke ztrátě práva přednosti pouze v rozsahu, v jakém se vztahuje na dané (průmyslové) vzory.
Článek 11
Průzkum důvodů zamítnutí
1. Pokud úřad podle článku 47 nařízení (ES) č. 6/2002 při průzkumu podle článku 10 tohoto nařízení zjistí, že (průmyslový) vzor, o jehož ochranu je žádáno, neodpovídá definici (průmyslového) vzoru podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 6/2002 nebo odporuje veřejnému pořádku nebo dobrým mravům, uvědomí přihlašovatele, že (průmyslový) vzor nelze zapsat, a uvede důvody zamítnutí.
2. Úřad stanoví lhůtu, ve které může přihlašovatel předložit své připomínky, vzít svoji přihlášku zpět nebo ji změnit předložením změněného vyobrazení (průmyslového) vzoru za předpokladu, že totožnost (průmyslového) vzoru zůstane zachována.
3. Pokud se přihlašovateli nepodaří důvody zamítnutí odstranit ve stanovené lhůtě, úřad přihlášku zamítne.
Jestliže se tyto důvody vztahují pouze na některé z (průmyslových) vzorů obsažených v hromadné přihlášce, úřad zamítne přihlášku pouze v rozsahu, v jakém se vztahuje na dané (průmyslové) vzory.
Článek 12
Zpětvzetí nebo oprava přihlášky
1. Přihlašovatel může přihlášku (průmyslového) vzoru Společenství kdykoli vzít zpět, nebo, v případě hromadné přihlášky, vzít zpět některé (průmyslové) vzory v této přihlášce obsažené.
2. Opravovat lze, na žádost přihlašovatele, pouze jméno a adresu přihlašovatele, pravopisné chyby či chyby vzniklé kopírováním nebo zřejmé nesprávnosti, a to za předpokladu, že tato oprava nezmění vyobrazení (průmyslového) vzoru.
3. Žádost o opravu přihlášky podle odstavce 2 obsahuje:
a) spisové číslo přihlášky;
b) jméno a adresu přihlašovatele podle čl. 1 odst. 1 písm. b);
c) jmenoval-li přihlašovatel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle čl. 1 odst. 1 písm. e);
d) údaj o části přihlášky, která se má opravit, a tuto část v její opravené podobě.
4. Nejsou-li splněny náležitosti týkající se opravy přihlášky, sdělí úřad nedostatek přihlašovateli.
Není-li nedostatek odstraněn ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost o opravu zamítne.
5. Pro opravu téhož prvku ve dvou nebo více přihláškách téhož přihlašovatele lze podat jednu žádost.
6. Odstavce 2 až 5 platí přiměřeně i pro žádosti o opravu jména nebo místa podnikání zástupce jmenovaného přihlašovatelem.
KAPITOLA II
ŘÍZENÍ O ZÁPISU
Článek 13
Zápis (průmyslového) vzoru
1. Splňuje-li přihláška všechny náležitosti uvedené v článku 48 nařízení (ES) č. 6/2002, budou (průmyslový) vzor obsažený v této přihlášce i údaje stanovené v čl. 69 odst. 2 tohoto nařízení zapsány do rejstříku.
2. Obsahuje-li přihláška žádost o odklad zveřejnění podle článku 50 nařízení (ES) č. 6/2002, budou tato skutečnost i datum uplynutí doby odkladu zaznamenány.
3. Poplatky zaplacené podle čl. 6 odst. 1 se nevracejí ani v případě, kdy (průmyslový) vzor, pro který je přihláška podána, není zapsán.
Článek 14
Zveřejnění zápisu
1. Zápis (průmyslového) vzoru se zveřejní ve Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství.
2. Zveřejnění zápisu obsahuje s výhradou odstavce 3:
a) jméno a adresu majitele (průmyslového) vzoru Společenství (dále jen "majitel");
b) případně jméno a místo podnikání zástupce jmenovaného majitelem, jiného než je zástupce podle čl. 77 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 6/2002; je-li více než jeden zástupce se stejným místem podnikání, zveřejní se pouze jméno a adresa zástupce uvedeného na prvním místě a dále se uvede "a další"; jsou-li dva nebo více zástupců s různými místy podnikání, zveřejní se pouze adresa pro doručování určená podle čl. 1 odst. 1 písm. e) tohoto nařízení; je-li jmenováno sdružení zástupců podle čl. 62 odst. 9, zveřejní se pouze jméno a místo podnikání sdružení;
c) vyobrazení (průmyslového) vzoru podle článku 4; je-li vyobrazení (průmyslového) vzoru uvedeno barevně, bude barevné i zveřejnění;
d) případně údaj, že popis byl podán podle čl. 1 odst. 2 písm. a)
e) označení výrobků, do kterých má být (průmyslový) vzor ztělesněn nebo pro které má být použit, odpovídajícím způsobem seskupených, přičemž se před každou skupinou uvede číslo příslušných tříd a podtříd locarnského třídění;
f) případně, jméno původce nebo kolektivu původců;
g) den podání a spisové číslo a, v případě hromadné přihlášky, spisové číslo každého (průmyslového) vzoru;
h) případně náležitosti pro uplatnění práva přednosti podle článku 42 nařízení (ES) č. 6/2002;
i) případně náležitosti pro uplatnění výstavní priority podle článku 44 nařízení (ES) č. 6/2002;
j) den a číslo zápisu a den zveřejnění zápisu;
k) jazyk, ve kterém byla přihláška podána, a druhý jazyk, který přihlašovatel uvedl podle čl. 98 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.
Obsahuje-li přihláška žádost o odklad zveřejnění podle článku 50 nařízení (ES) č. 6/2002, zveřejní se zmínka o odkladu ve Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství, společně se jménem majitele, případně zástupce, dnem podání přihlášky a zápisu a spisovým číslem přihlášky.
Nezveřejňují se ani vyobrazení (průmyslového) vzoru ani údaje identifikující jeho vzhled.
Článek 15
Odklad zveřejnění
1. Obsahuje-li přihláška žádost o odklad zveřejnění podle článku 50 nařízení (ES) č. 6/2002 musí majitel společně se žádostí nebo nejpozději tři měsíce před uplynutím 30 měsíční doby odkladu:
a) zaplatit poplatek za zveřejnění uvedený v čl. 6 odst. 1 písm. b);
b) v případě hromadné přihlášky zaplatit příplatky za zveřejnění uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. d);
c) v případě, že vyobrazení (průmyslového) vzoru bylo v souladu s článkem 5 nahrazeno vzorkem, předložit vyobrazení (průmyslového) vzoru v souladu s článkem 4.
Toto se vztahuje na všechny (průmyslové) vzory obsažené v hromadné přihlášce, pro které je zveřejnění požadováno;
d) v případě hromadného zápisu označit jasně, který z (průmyslových) vzorů v něm obsažených má být zveřejněn nebo které (průmyslové) vzory mají být postoupeny nebo v případě, že doba odkladu dosud neuplynula, pro které (průmyslové) vzory má odklad pokračovat.
Pokud majitel požaduje zveřejnění před uplynutím třicetiměsíční doby odkladu, musí nejpozději 3 měsíce před požadovaným dnem zveřejnění splnit všechny náležitosti stanovené pod písmeny a) až d) prvního odstavce
2. Nesplní-li majitel požadavky stanovené v odst. 1 písm. c) nebo d), vyzve jej úřad k odstranění nedostatků ve stanovené lhůtě, která však nesmí přesáhnout třicetiměsíční dobu odkladu.
3. Neodstraní-li majitel nedostatky uvedené v odstavci 2 ve stanovené lhůtě:
a) má se za to, že zapsaný (průmyslový) vzor Společenství neměl od samého počátku účinky uvedené v nařízení (ES) č. 6/2002;
b) v případě, kdy majitel požadoval dřívější zveřejnění podle odstavce 1 druhého pododstavce, má se za to, že tento požadavek nebyl podán.
4. Nezaplatí-li majitel poplatky uvedené v odst. 1 písm.a) nebo b), vyzve jej úřad k zaplacení těchto poplatků společně s poplatky z prodlení stanovenými v čl. 107 odst. 2 písm. b) nebo d) nařízení (ES) č. 6/2002 a v nařízení (ES) č. 2246/2002 ve stanovené lhůtě, která nesmí přesáhnout třicetiměsíční dobu odkladu.
Nedojde-li ve stanovené lhůtě k žádné platbě, oznámí úřad majiteli, že zapsaná (průmyslový) vzor Společenství neměl od samého počátku účinky uvedené v nařízení (ES) č. 6/2002.
Dojde-li v případě hromadného zápisu ve stanovené lhůtě k uskutečnění platby, ale tato platba nepokrývá všechny poplatky splatné podle odst. 1 písm. a) a b) včetně poplatku z prodlení, všechny (průmyslové) vzory, ve vztahu ke kterým nebyly poplatky zaplaceny, budou od samého počátku považovány za (průmyslové) vzory, které nemají účinky uvedené v nařízení (ES) č. 6/2002.
Pokud není jasné, které (průmyslové) vzory má uhrazená částka pokrýt a pokud neexistují jiná kritéria k určení toho, které (průmyslové) vzory měly být pokryty, přijme úřad (průmyslové) vzory na základě jejich číselného pořadí, ve kterém jsou vyobrazeny v souladu s čl. 2 odst. 4.
Všechny (průmyslové) vzory, za které nebyly příplatky zaplaceny nebo zaplaceny v plné výši včetně poplatku z prodlení, budou od samého počátku považovány za (průmyslové) vzory, které nemají účinky uvedené v nařízení (ES) č. 6/2002.
Článek 16
Zveřejnění po uplynutí doby odkladu
1. Pokud majitel splnil všechny požadavky stanovené v článku 15, úřad po uplynutí doby odkladu nebo, v případě žádosti o dřívější zveřejnění, v technicky nejkratším možném termínu:
a) zveřejní zapsaný (průmyslový) vzor Společenství ve Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství s údaji uvedenými v čl.14 odst. 2, společně s uvedením skutečnosti, že přihláška obsahovala žádost o odklad zveřejnění podle článku 50 nařízení (ES) č. 6/2002, případně že byl předložen vzorek v souladu s článkem 5 tohoto nařízení;
b) zpřístupní veřejnosti k nahlédnutí všechny spisy vztahující se k danému (průmyslovému) vzoru;
c) zpřístupní veřejnosti k nahlédnutí všechny zápisy v rejstříku včetně všech zápisů vyloučených z možnosti nahlédnutí podle článku 73.
2. Pokud se použije čl. 15 odst. 4, opatření uvedená v odstavci 1 tohoto článku nebudou použita ve vztahu k (průmyslovým) vzorům obsaženým v hromadném zápisu, které jsou od samého počátku považovány za (průmyslové) vzory, které nemají účinky uvedené v nařízení (ES) č. 6/2002.
Článek 17
Osvědčení o zápisu
1. Po zveřejnění vydá úřad majiteli osvědčení o zápisu, které obsahuje údaje, které jsou uvedeny v rejstříku, stanovené v čl. 69 odst. 2, a sdělení v tom smyslu, že tyto údaje byly do rejstříku zapsány.
2. Majitel může požádat, aby mu byly po zaplacení poplatku vystaveny ověřené nebo neověřené kopie osvědčení o zápisu.
Článek 18
Zachování (průmyslového) vzoru ve změněné formě
1. Pokud je zapsaný (průmyslový) vzor Společenství zachován podle čl. 25 odst. 6 nařízení (ES) č. 6/2002 ve změněné formě, bude (průmyslový) vzor Společenství ve své změněné formě zapsán do rejstříku a zveřejněn ve Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství.
2. Zachování (průmyslového) vzoru ve změněné formě může znamenat i zápis spojený s částečným vzdáním se práva k (průmyslovému) vzoru ze strany majitele v délce maximálně 100 slov nebo zapsání soudního rozhodnutí nebo rozhodnutí úřadu o částečné neplatnosti práva k (průmyslovému) vzoru do rejstříku (průmyslových) vzorů Společenství.
Článek 19
Změna jména nebo adresy majitele nebo jeho zapsaného zástupce
1. Změna jména nebo adresy majitele, která není důsledkem převodu zapsaného (průmyslového) vzoru, se na žádost majitele zapíše do rejstříku.
2. Žádost o změnu jména nebo adresy majitele obsahuje:
a) číslo zápisu (průmyslového) vzoru;
b) jméno a adresu majitele tak, jak jsou uvedeny v rejstříku.
Jestliže úřad majiteli přidělil identifikační číslo, postačí uvést toto číslo společně se jménem majitele;
c) uvedení změny jména a adresy majitele podle čl. 1 odst. 1 písm. b);
d) pokud majitel jmenoval zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle čl. 1 odst. 1 písm. e).
3. Žádost uvedená v odstavci 2 nepodléhá placení poplatku.
4. O změnu jména nebo adresy ve dvou nebo více zápisech pro stejného majitele lze požádat v jedné žádosti.
5. Nejsou-li splněny náležitosti stanovené v odstavcích 1 a 2, sdělí úřad tento nedostatek žadateli.
Není-li nedostatek odstraněn ve lhůtě, kterou úřad stanoví, úřad žádost zamítne.
6. Odstavce 1 až 5 se vztahují přiměřeně i na změnu jména nebo adresy zapsaného zástupce.
7. Odstavce 1 až 6 se vztahují přiměřeně na přihlášky (průmyslových) vzorů Společenství.
Změna se vyznačí ve spisech vedených úřadem o přihlášce (průmyslového) vzoru Společenství.
Článek 20
Oprava chyb a omylů v rejstříku a ve zveřejnění zápisu
Je-li v zápisu (průmyslového) vzoru nebo zveřejnění zápisu chyba nebo omyl, který lze přičíst úřadu, úřad chybu nebo omyl opraví z moci úřední nebo na žádost majitele.
Podá-li takovou žádost majitel, použije se přiměřeně článek 19.
Žádost nepodléhá zaplacení poplatku.
Úřad zveřejní opravy provedené podle tohoto článku.
KAPITOLA III
OBNOVENÍ ZÁPISU
Článek 21
Oznámení o uplynutí doby platnosti zápisu
Nejméně šest měsíců před uplynutím doby platnosti zápisu oznámí úřad majiteli a všem osobám, které mají v rejstříku zapsané právo včetně licence k (průmyslovému) vzoru Společenství, že se blíží uplynutí doby platnosti zápisu.
Neposkytnutí této informace nemá vliv na uplynutí doby platnosti zápisu.
Článek 22
Obnovení zápisu
1. Žádost o obnovení zápisu musí obsahovat:
a) je-li žádost podána majitelem, jeho jméno a adresu podle čl. 1 odst. 1 písm. b);
b) je-li žádost podána osoba výslovně k tomu zmocněnou majitelem, jméno a adresu této osoby a důkaz, že je zmocněna žádost podat;
c) jmenoval-li žadatel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle čl. 1 odst. 1 písm. e);
d) číslo zápisu;
e) případně sdělení, že se žádá o obnovení pro všechny (průmyslové) vzory, na které se hromadný zápis vztahuje, nebo, nežádá-li se o obnovení pro všechny tyto (průmyslové) vzory, uvedení těch (průmyslových) vzorů, pro které se obnovení žádá.
2. Poplatky podle článku 13 nařízení (ES) č. 6/2002 za obnovení zápisu se skládají z:
a) poplatku za obnovení poplatku, který, v případě několika (průmyslových) vzorů pokrytých hromadným zápisem, musí být úměrný počtu (průmyslových) vzorů pokrytých obnovením zápisu;
b) případného příplatku za opožděné zaplacení poplatku za obnovení nebo za opožděné podání žádosti o obnovení podle článku 13 nařízení (ES) č. 6/2002, tak jak je stanoven v nařízení (ES) č. 2246/2002.
3. Je-li je žádost o obnovení zápisu podána ve lhůtách stanovených v čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 6/2002, ale nejsou splněny jiné podmínky pro obnovení zápisu stanovené v článku 13 daného nařízení a v tomto nařízení, oznámí úřad žadateli nedostatky.
Je-li žádost podána osobou, kterou k tomu majitel výslovně zmocnil, obdrží majitel kopii oznámení.
4. Není-li podána žádost o obnovení zápisu nebo je-li podána po uplynutí lhůty uvedené v čl. 13 odst. 3 druhé větě nařízení (ES) č. 6/2002, nebo nejsou-li zaplaceny poplatky nebo jsou-li zaplaceny až po uplynutí příslušné lhůty, nebo nejsou-li v této úřadem stanovené lhůtě odstraněny nedostatky, rozhodne úřad, že zápis zanikl, a sdělí to majiteli a případně žadateli o obnovení a osobě, o které je v rejstříku uvedeno, že má k (průmyslovému) vzoru práva.
V případě hromadného zápisu, pokud zaplacené poplatky nedostačují k pokrytí všech (průmyslových) vzorů, jejichž obnovení je požadováno, určení bude provedeno teprve poté, co úřad stanoví, které (průmyslové) vzory má zaplacená částka pokrýt.
Neexistují-li kritéria k určení toho, které (průmyslové) vzory takto mají být pokryty, přijme úřad (průmyslové) vzory na základě jejich číselného pořadí, ve kterém jsou vyobrazeny v souladu čl. 2 odst.
4. Úřad rozhodne, že zápis zanikl ve vztahu ke všem (průmyslovým) vzorům, za které nebyly poplatky za obnovení zápisu zaplaceny nebo zaplaceny v plné výši.
5. Stane-li se rozhodnutí vydané podle odstavce 4 pravomocným, vymaže úřad (průmyslový) vzor z rejstříku s účinkem ode dne následujícího po dni, ke kterému uplynula platnost stávajícího zápisu.
6. Pokud byly zaplaceny poplatky za obnovení zápisu uvedené v odstavci 2, ale zápis nebyl obnoven, tyto poplatky se vrátí.
KAPITOLA IV
PŘEVOD, LICENCE A JINÁ PRÁVA, ZMĚNY
Článek 23
Převod
1. Žádost o zápis převodu podle článku 28 nařízení (ES) č. 6/2002 musí obsahovat:
a) číslo zápisu (průmyslového) vzoru Společenství;
b) údaje o novém majiteli podle čl. 1 odst. 1 písm. b);
c) netýká-li se převod všech (průmyslových) vzorů pokrytých hromadným zápisem, údaje o těch zapsaných (průmyslových) vzorech, kterých se převod týká;
d) doklady, které řádně zakládají převod.
2. Žádost může případně obsahovat i jméno a místo podnikání zástupce nového majitele podle čl. 1 odst. 1 písm. e).
3. Žádost se považuje za podanou až po zaplacení příslušného poplatku.
Není-li poplatek zaplacen nebo není-li zaplacen v plné výši, sdělí to úřad žadateli.
4. Dostatečným dokladem o převodu podle odst. 1 písm. d) je:
a) žádost o zápis převodu podepsaná zapsaným majitelem nebo jeho zástupcem a nabyvatelem nebo jeho zástupcem nebo
b) žádost, ke které je v případě, že je podána nabyvatelem, přiloženo prohlášení podepsané zapsaným majitelem nebo jeho zástupcem, že souhlasí se zapsáním nabyvatele, nebo
c) žádost doložená vyplněným formulářem o převodu nebo dokumentem podepsaným zapsaným majitelem nebo jeho zástupcem a nabyvatelem nebo jeho zástupcem.
5. Nejsou-li splněny podmínky týkající se zápisu převodu, sdělí úřad žadateli tyto nedostatky.
Nejsou-li nedostatky odstraněny ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost o zápis převodu zamítne.
6. Pro zápis převodu dvou nebo více zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství lze podat jednu žádost, jsou-li ve všech případech zapsaný majitel i nabyvatel stejní.
7. Odstavce 1 až 6 se přiměřeně vztahují i na převody přihlášek (průmyslových) vzorů Společenství.
Převod se zapíše do spisů týkajících se přihlášky (průmyslového) vzoru Společenství vedených úřadem.
Článek 24
Zápis licencí a jiných práv
1. Čl. 23 odst. 1 písm. a), b) a c) a čl. 23 odst. 2, 3, 5 a 6 se přiměřeně vztahuje i na zápis udělení nebo převodu licence, na zápis zřízení nebo převodu věcného práva k zapsanému (průmyslovému) vzoru Společenství a na zápis opatření k vynucení práv. Je-li však zapsaný (průmyslový) vzor Společenství zahrnut do úpadkového řízení, nepodléhá žádost příslušného vnitrostátního orgánu o zápis této skutečnosti do rejstříku zaplacení poplatku.
V případě hromadného zápisu může být každý zapsaný (průmyslový) vzor Společenství odděleně od ostatních předmětem licence, předmětem věcného práva, nuceného výkonu práva nebo úpadkového řízení.
2. Je-li zapsaný (průmyslový) vzor Společenství předmětem licence jen pro část Společenství nebo na omezenou dobu, uvede se v žádosti o zápis licence část Společenství nebo doba, na kterou se licence uděluje.
3. Nejsou-li podmínky pro zápis licencí a jiných práv uvedené v článcích 29, 30 nebo 32 nařízení (ES) č. 6/2002, v odstavci 1 tohoto článku a v jiných použitelných článcích tohoto nařízení splněny, sdělí úřad žadateli tyto nedostatky.
Nejsou-li nedostatky odstraněny ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost o zápis zamítne.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se přiměřeně vztahují i na licence a jiná práva týkající se přihlášek zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství.
Licence, věcná práva a opatření k vynucení práv se zapíší do spisů týkajících se přihlášky (průmyslového) vzoru Společenství vedených úřadem.
5. Žádost o nevýlučnou licenci podle čl.16 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 musí být vznesena do tří měsíců od data zápisu nového majitele titulu do rejstříku.
Článek 25
Zvláštní ustanovení pro zápis licence
1. Licence ve vztahu k zapsanému (průmyslovému) vzoru Společenství se zapíše do rejstříku jako licence výlučná, požádá-li o to majitel (průmyslového) vzoru nebo nabyvatel licence.
2. Licence ve vztahu k zapsanému (průmyslovému) vzoru Společenství se zapíše do rejstříku jako sublicence, je-li poskytnuta nabyvatelem licence, jehož licence je zapsána v rejstříku.
3. Licence ve vztahu k zapsanému (průmyslovému) vzoru Společenství se zapíše do rejstříku jako licence územně omezená, je-li poskytnuta pouze pro část území Společenství.
4. Licence ve vztahu k zapsanému (průmyslovému) vzoru Společenství se zapíše do rejstříku jako licence dočasná, je-li poskytnuta jen na omezenou dobu.
Článek 26
Výmaz nebo změna zápisu licencí a jiných práv
1. Zápis provedený podle článku 24 se na žádost některé z dotčených osob vymaže.
2. Žádost musí obsahovat:
a) číslo zápisu zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství nebo, v případě hromadného zápisu, číslo každého (průmyslového) vzoru; a
b) údaje o právu, jehož zápis má být vymazán.
3. Žádost o výmaz zápisu licence nebo jiného práva se považuje za podanou až po zaplacení příslušného poplatku.
Není-li poplatek zaplacen nebo zaplacen v plné výši, sdělí to úřad žadateli.
Žádost příslušného vnitrostátního orgánu o výmaz zápisu v případě, kdy byl zapsaný (průmyslový) vzor Společenství zahrnut do úpadkového řízení, nepodléhá zaplacení poplatku.
4. Žádost je třeba doložit dokumenty prokazujícími, že zapsané právo již neexistuje, nebo prohlášením nabyvatele licence nebo majitele jiného práva, že souhlasí s výmazem zápisu.
5. Nejsou-li podmínky pro výmaz zápisu splněny, sdělí úřad žadateli tyto nedostatky.
Nejsou-li nedostatky odstraněny ve lhůtě stanovené úřadem, úřad žádost o výmaz zápisu zamítne.
6. Odstavce 1, 2, 4 a 5 se přiměřeně vztahují i na žádost o změnu zápisu provedeného podle článku 24.
7. Odstavce 1 až 6 se přiměřeně vztahují i na zápisy ve spisech provedené podle čl. 24 odst. 4.
KAPITOLA V
VZDÁNÍ SE A NEPLATNOST
Článek 27
Vzdání se
1. Prohlášení o vzdání se podle článku 51 nařízení (ES) č. 6/2002 musí obsahovat:
a) číslo zápisu (průmyslového) vzoru Společenství;
b) jméno a adresu majitele podle čl. 1 odst. 1 písm. b);
c) byl-li jmenován zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle čl. 1 odst. 1 písm. e);
d) týká-li se vzdání se pouze některých (průmyslových) vzorů obsažených v hromadném zápisu, uvedení (průmyslových) vzorů, pro které je vzdání se učiněno, nebo (průmyslových) vzorů, které mají zůstat nadále zapsány;
e) je-li podle čl. 51 odst. 3 nařízení (ES) č. 6/2002 vzdání se (průmyslového) vzoru Společenství jen částečné, vyobrazení pozměněného (průmyslového) vzoru podle článku 4 tohoto nařízení.
2. Je-li zapsáno v rejstříku právo třetí osoby týkající se zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství, je dostatečným důkazem jejího souhlasu se vzdáním se, podepíše-li majitel nebo jeho zástupce prohlášení o souhlasu se vzdáním se.
Byla-li zapsána licence, zapíše se vzdání se (průmyslového) vzoru za tři měsíce po dni, kdy majitel ujistí úřad, že informoval nabyvatele licence o svém úmyslu vzdát se (průmyslového) vzoru.
Předloží-li úřadu majitel před uplynutím této lhůty důkaz o tom, že mu nabyvatel licence poskytl svůj souhlas, zapíše se vzdání se neprodleně.
3. Byl-li nárok na zapsaný (průmyslový) vzor Společenství uplatněn před soudem podle článku 15 nařízení (ES) č. 6/2002, je dostatečným důkazem souhlasu se vzdáním se, podepíše-li osoba vznášející nárok nebo její zástupce prohlášení o souhlasu se vzdáním se.
4. Nejsou-li splněny náležitosti vzdání se, sdělí úřad nedostatky prohlašující osobě.
Nejsou-li nedostatky odstraněny ve lhůtě stanovené úřadem, úřad zápis vzdání se do rejstříku zamítne.
Článek 28
Návrh na prohlášení neplatnosti
1. Návrh na prohlášení neplatnosti podle článku 52 nařízení (ES) č. 6/2002, která se předkládá úřadu, musí obsahovat:
a) pokud jde o zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, o jehož prohlášení neplatnosti se žádá:
i) jeho číslo zápisu;
ii) jméno a adresu jeho majitele;
b) pokud jde o důvody, o které se návrh opírá:
i) uvedení důvodů, o které se návrh na prohlášení neplatnosti opírá;
ii) navíc, v případě návrhu podle čl. 25 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 6/2002, vyobrazení a údaje identifikující předchozí (průmyslový) vzor, o který se návrh na prohlášení neplatnosti opírá, a údaje svědčící o tom, že navrhovatel je oprávněn uplatňovat starší (průmyslový) vzor jako důvod neplatnosti podle čl. 25 odst. 3 daného nařízení;
iii) navíc, v případě návrhu podle čl. 25 odst. 1 písm. e) nebo f) nařízení (ES) č. 6/2002, vyobrazení a údaje identifikující rozlišovací označení nebo dílo chráněné autorským právem, o které se návrh na prohlášení neplatnosti opírá, a údaje svědčící o tom, že navrhovatel je majitelem staršího práva podle čl. 25 odst. 3 daného nařízení;
iv) navíc, v případě návrhu podle čl. 25 odst. 1 písm. g) nařízení (ES) č. 6/2002, vyobrazení a údaje o příslušném prvku tak, jak je uvedeno v daném článku, a údaje, které prokazují, že návrh je podáván osobou nebo subjektem, které jsou dotčeny zneužitím podle čl. 25 odst. 4 daného nařízení;
v) pokud je důvodem neplatnosti skutečnost, že zapsaný (průmyslový) vzor Společenství nesplňuje náležitosti stanovené v článcích 5 nebo 6 nařízení (ES) č. 6/2002, označení a vyobrazení předchozích (průmyslových) vzorů, které mohou tvořit překážku novosti nebo individuální povaze zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství, a také dokumenty, které prokazují existenci těchto starších (průmyslových) vzorů;
vi) údaje o skutečnostech, důkazy a argumenty předložené na podporu těchto důvodů;
c) pokud jde o navrhovatele:
i) jeho jméno a adresu podle čl. 1 odst. 1 písm. b);
ii) jmenoval-li navrhovatel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle čl. 1 odst. 1 písm. e);
iii) navíc, v případě návrhu podle čl. 25 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 6/2002, údaje, které prokazují, že návrh je podáván osobou nebo osobami k tomu řádně oprávněnými podle čl. 25 odst. 2 uvedeného nařízení;
2. Návrh podléhá zaplacení poplatku uvedeného v čl. 52 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.
3. Úřad majiteli sdělí, že byl podán návrh na prohlášení neplatnosti.
Článek 29
Jazyky používané v řízení o prohlášení neplatnosti
1. Návrh na prohlášení neplatnosti se podává v jazyce řízení podle čl. 98 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002.
2. Není-li jazyk řízení jazykem použitým při podání přihlášky, a podal-li majitel své připomínky v jazyce přihlášky, zajistí úřad překlad těchto připomínek do jazyka řízení.
3. Tři roky od data stanoveného v souladu s čl. 111 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 předloží Komise výboru uvedenému v článku 109 nařízení (ES) č. 6/2002 zprávu o uplatňování odstavce 2 tohoto článku a případně návrhy na stanovení hranice výdajů nesených v tomto ohledu úřadem podle čl. 98 odst. 4 čtvrtého pododstavce nařízení (ES) č. 6/2002.
4. Komise se může rozhodnout, že předloží zprávu a případné návrhy uvedené v odstavci 3 k dřívějšímu datu, a výbor je projedná jako prioritní záležitost, pokud výkony podle odstavce 2 vedou k nepřiměřeným výdajům.
5. Nejsou-li důkazy na podporu návrhu podány v jazyce řízení o prohlášení neplatnosti, předloží navrhovatel překlad těchto důkazů do tohoto jazyka ve lhůtě dvou měsíců od podání těchto důkazů.
6. Sdělí-li navrhovatel prohlášení neplatnosti nebo majitel úřadu před uplynutím lhůty dvou měsíců ode dne, kdy bylo majiteli doručeno sdělení podle čl. 31 odst. 1 tohoto nařízení, že souhlasí s jiným jazykem řízení podle čl. 98 odst. 5 nařízení (ES) č. 6/2002, předloží navrhovatel, pokud návrh nebyl podán tomto jazyce, překlad návrhu do tohoto jazyka ve lhůtě jednoho měsíce od uvedeného dne.
Článek 30
Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti pro nepřípustnost
1. Zjistí-li úřad, že návrh na prohlášení neplatnosti neodpovídá článku 52 nařízení (ES) č. 6/2002, čl. 28 odst. 1 tohoto nařízení nebo jakémukoli jinému ustanovení nařízení (ES) č. 6/2002 nebo tohoto nařízení, uvědomí o této skutečnosti navrhovatele a vyzve jej, aby odstranil zjištěné nedostatky v jím stanovené lhůtě.
Nejsou-li nedostatky ve stanovené lhůtě odstraněny, zamítne úřad návrh jako nepřípustný.
2. Zjistí-li úřad, že nebyly zaplaceny požadované poplatky, sdělí to navrhovateli a informuje jej, že návrh nebude považován za podaný, nebudou-li požadované poplatky zaplaceny ve stanovené lhůtě.
Jsou-li požadované poplatky zaplaceny až po uplynutí stanovené lhůty, vrátí se navrhovateli.
3. Jakékoliv rozhodnutí o zamítnutí návrhu o prohlášení neplatnosti podle odstavce 1 se sdělí navrhovateli.
Má-li se za to, že návrh nebyl podán podle odstavce 2, sdělí se to navrhovateli odpovídajícím způsobem.
Článek 31
Projednání návrhu na prohlášení neplatnosti
1. Nezamítne-li úřad návrh naprohlášení neplatnosti podle článku 30, zašle návrh majiteli a vyzve jej, aby se k němu vyjádřil ve lhůtě, kterou úřad stanoví.
2. Nevyjádří-li se majitel, může úřad rozhodnout o prohlášení neplatnosti na základě důkazů, které má k dispozici.
3. Veškerá vyjádření majitele se sdělí navrhovateli, kterého může úřad vyzvat, aby ve lhůtě stanovené úřadem odpověděl.
4. Veškerá sdělení podle čl. 53 odst. 2 nařízení č. 6/2002 a veškerá vyjádření podaná v této souvislosti se zašlou dotčeným stranám.
5. Úřad může strany vyzvat k smírnému urovnání sporu.
Článek 32
Více návrhů na prohlášení neplatnosti
1. Bylo-li podáno více návrhů o prohlášení neplatnosti ve vztahu k témuž zapsanému (průmyslovému) vzoru Společenství, může je úřad projednat v jednom řízení.
Úřad může následně rozhodnout, že nadále takto projednávány nebudou.
2. Ukáže-li předběžné projednání jedné nebo více návrhů, že zapsaný (průmyslový) vzor Společenství může být neplatný, může úřad ostatní řízení o prohlášení neplatnosti přerušit.
Úřad informuje zbývající navrhovatele o všech příslušných rozhodnutích vydaných v těch řízeních, která pokračují.
3. Stalo-li se rozhodnutí o prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru pravomocným, požadují se návrhy, ohledně kterých bylo řízení přerušeno podle odstavce 2, za vyřízené, a dotčení navrhovatelé budou o tom odpovídajícím způsobem informováni. Takové vyřízení se považuje za případ, kdy nedošlo k rozhodnutí ve věci ve smyslu čl. 70 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002.
4. Úřad vrátí 50 % poplatku za návrh na prohlášení neplatnosti podle čl. 52 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 zaplaceného každým z navrhovatelů, jehož návrh je považován za vyřízený podle odstavce 1, 2 a 3 tohoto článku.
Článek 33
Účast údajného porušitele
Požádá-li podle článku 54 nařízení (ES) č. 6/2002 údajný porušitel o účast v řízení, podléhá příslušným ustanovením článků 28, 29 a 30 tohoto nařízení, zejména pak musí podat odůvodnění své žádosti a zaplatit poplatek podle čl. 52 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.
KAPITOLA VI
ODVOLÁNÍ
Článek 34
Obsah odvolání
1. Odvolání musí obsahovat:
a) jméno a adresu odvolatele podle čl. 1 odst. 1 písm. b);
b) jmenoval-li odvolatel zástupce, jméno a místo podnikání zástupce podle čl. 1 odst. 1 písm. e);
c) údaj o napadeném rozhodnutí a o rozsahu, v jakém se žádá o změnu nebo zrušení rozhodnutí.
2. Odvolání se podává v jazyce řízení, ve kterém bylo napadené rozhodnutí vydáno.
Článek 35
Zamítnutí odvolání pro nepřípustnost
1. Nevyhovuje-li odvolání článkům 55, 56 a 57 nařízení (ES) č. 6/2002 a čl. 34 odst. 1 písm. c) a čl. 34 odst. 2 tohoto nařízení, zamítne je odvolací senát jako nepřípustné, pokud nejsou všechny nedostatky odstraněny před uplynutím lhůty stanovené v článku 57 nařízení (ES) č. 6/2002.
2. Zjistí-li odvolací senát, že odvolání nevyhovuje jiným ustanovením nařízení (ES) č. 6/2002 nebo jiným ustanovením tohoto nařízení, zejména pak čl. 34 odst. 1 písm. a) a b), informuje o tom příslušným způsobem odvolatele a vyzve jej, aby uvedené nedostatky odstranil ve lhůtě stanovené odvolacím senátem. Nejsou-li nedostatky včas odstraněny, zamítne odvolací senát odvolání jako nepřípustné.
3. Není-li do uplynutí lhůty pro podání odvolání zaplacen poplatek za odvolání podle článku 57 nařízení (ES) č. 6/2002, má se za to, že odvolání nebylo podáno, a poplatek za odvolání se odvolateli vrátí.
Článek 36
Projednání odvolání
1. Není-li stanoveno jinak, použijí se ustanovení o řízení před oddělením, které vydalo rozhodnutí, proti kterému bylo podáno odvolání, přiměřeně i pro odvolací řízení.
2. Rozhodnutí odvolacího senátu musí obsahovat:
a) sdělení, že je vydáno senátem;
b) den vydání rozhodnutí;
c) jména předsedy a ostatních zúčastněných členů odvolacího senátu;
d) jméno příslušného pracovníka spisovny;
e) jména účastníků a jejich zástupců;
f) seznam právních otázek, které mají být rozhodnuty;
g) přehled skutečností;
h) odůvodnění;
i) rozhodnutí odvolacího senátu, včetně případného rozhodnutí o nákladech.
3. Rozhodnutí podepíše předseda a ostatní členové odvolacího senátu, jakož i pracovník spisovny odvolacího senátu.
Článek 37
Vrácení poplatků za odvolání
O vrácení poplatků za odvolání se rozhodne v případě, že mu odvolací senát sám vyhoví nebo shledá-li odvolací senát odvolání za důvodné, je-li toto vrácení spravedlivé z důvodů podstatného procesního pochybení.
V případě, že odvolací senát odvolání vyhoví, rozhodne o vrácení poplatků oddělení, jehož rozhodnutí bylo napadeno, v ostatních případech odvolací senát.
KAPITOLA VII
ROZHODNUTÍ A SDĚLENÍ ÚŘADU
Článek 38
Forma rozhodnutí
1. R ozhodnutí úřadu jsou písemná a uvádějí důvody, o které se opírají.
Probíhá-li před úřadem ústní jednání, může být rozhodnutí vyhlášeno ústně.
Následně se účastníkům doručí písemné rozhodnutí.
2. Rozhodnutí úřadu, proti kterým lze podat odvolání, musí obsahovat písemné poučení o tom, že odvolání se podává písemně u úřadu do dvou měsíců od doručení příslušného rozhodnutí.
Sdělení rovněž musí obsahovat upozornění účastníků na ustanovení článků 55, 56 a 57 nařízení (ES) č. 6/2002.
Účastníci se nemohou dovolávat nedostatku poučení o možnosti podat odvolání.
Článek 39
Oprava chyb v rozhodnutích
V rozhodnutích úřadu lze opravit pouze gramatické chyby, chyby v psaní a zjevné nesprávnosti.
Opravu provede oddělení, které rozhodnutí vydalo, a to z moci úřední nebo na žádost účastníka.
Článek 40
Zjištění ztráty práv
1. Zjistí-li úřad, že z nařízení (ES) č. 6/2002 nebo z tohoto nařízení vyplývá ztráta práv, aniž bylo vydáno rozhodnutí, sdělí to dotyčné osobě podle článku 66 nařízení (ES) č. 6/2002 a upozorní ji na opravné prostředky stanovené v odstavci 2 tohoto článku.
2. Domnívá-li se dotyčná osoba, že zjištění úřadu je nesprávné, může do dvou měsíců od doručení sdělení uvedeného v odstavci 1 požádat úřad o rozhodnutí ve věci.
Toto rozhodnutí se vydá jen tehdy, nesouhlasí-li úřad s osobou, která o to žádá; jinak úřad změní své zjištění a informuje o tom osobu, která o rozhodnutí požádala.
Článek 41
Podpis, jméno, pečeť
1. Každé rozhodnutí, sdělení nebo oznámení úřadu musí obsahovat údaj o útvaru nebo oddělení úřadu, jakož i jméno nebo jména odpovědného pracovníka či pracovníků.
Musí být podepsáno pracovníkem nebo pracovníky nebo být opatřeno místo podpisu předtištěnou nebo otištěnou pečetí úřadu.
2. Prezident úřadu může rozhodnout, že lze použít i jiné prostředky pro uvedení útvaru nebo oddělení úřadu a jmen odpovědného pracovníka nebo pracovníků nebo jinou identifikaci, než je pečeť, pokud jsou rozhodnutí, sdělení nebo oznámení předávána faxem nebo jinými technickými komunikačními prostředky.
KAPITOLA VIII
ÚSTNÍ JEDNÁNÍ A DOKAZOVÁNÍ
Článek 42
Předvolání k ústnímu jednání
Účastníci se předvolávají k ústnímu jednání podle článku 64 nařízení (ES) č. 6/2002 a upozorňují se na odstavec 3 tohoto článku.
Předvolání je třeba zaslat nejméně jeden měsíc předem, ledaže by účastníci souhlasili s kratší lhůtou.
2. Při vydání předvolání upozorní úřad účastníky na otázky, které podle jeho názoru mají být projednány za účelem vydání rozhodnutí.
3. Nedostaví-li se účastník, který byl řádně předvolán, k ústnímu jednání před úřadem, může řízení pokračovat bez něj.
Článek 43
Dokazování u úřadu
1. Považuje-li úřad za nezbytné vyslechnout účastníky, svědky nebo znalce nebo provést ohledání, vydá o tom rozhodnutí s uvedením zamýšlených důkazních prostředků, skutečností, které mají být prokázány, a dne, času a místa výslechu nebo ohledání.
Požádá-li o výslech svědků nebo znalců účastník, stanoví úřad v rozhodnutí lhůtu, ve které musí žadatel sdělit úřadu jména a adresy svědků a znalců, o jejichž výslech účastník žádá.
2. Předvolání účastníka, svědka nebo znalce k výslechu se provede alespoň jeden měsíc předem, ledaže by souhlasili s kratší lhůtou.
Předvolání musí obsahovat:
a) výpis z rozhodnutí podle odstavce 1 prvního pododstavce, ve kterém je uveden zejména den, čas a místo nařízeného výslechu, a dále skutečnosti, ohledně kterých mají být účastníci, svědci nebo znalci vyslechnuti;
b) jména účastníků řízení a údaje o nárocích, které mohou svědci nebo znalci uplatnit podle čl. 45 odst. 2 až 5.
Článek 44
Pověření znalců
1. Úřad rozhodne, v jaké formě předloží posudek znalce, kterého jmenuje.
2. Zadání znaleckého posudku musí obsahovat:
a) přesný popis jeho úkolu;
b) lhůtu stanovenou pro předložení znaleckého posudku;
c) jména účastníků řízení;
d) údaje o nárocích, které může uplatnit podle čl. 45 odst. 2, 3 a 4.
3. Kopie písemného posudku se zašle účastníkům.
4. Účastníci mohou podat protest proti znalci z důvodů jeho nezpůsobilosti nebo ze stejných důvodů, z jakých lze podat protest proti průzkumovému referentovi nebo členovi oddělení nebo odvolacího senátu podle čl. 132 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES) č. 40/94 [3]. O protestu rozhodne příslušné oddělení úřadu.
Článek 45
Náklady dokazování
1. Provedení důkazů úřadem může být podmíněno tím, že účastník, který požádal o provedení důkazu, složí u úřadu částku, jejíž výše se stanoví podle předpokládaných nákladů na dokazování.
2. Svědci a znalci, kteří jsou předvoláni a dostaví se k úřadu, mají nárok na náhradu přiměřených cestovních výdajů a stravného.
Úřad jim může na tyto výdaje vyplatit zálohu.
První věta platí i pro svědky a znalce, kteří se dostaví k úřadu, aniž byli předvoláni, a jsou vyslechnuti jako svědci nebo znalci.
3. Svědci, kteří mají nárok na náhradu podle odstavce 2, mají rovněž nárok na přiměřenou náhradu za ztrátu výdělku a znalci na odměnu za práci.
Tyto částky se vyplatí svědkům a znalcům poté, co splnili svou povinnost nebo úkol, pokud tito svědci nebo znalci byli úřadem předvoláni z moci úřední.
4. Výši částek a záloh, které se vyplatí podle odstavce 1, 2 a 3, stanoví prezident úřadu a zveřejní se v Úředním věstníku úřadu.
Výše částek se vypočítá stejně jako náhrada a mzdy zaměstnanců ve stupních A4 až A8, v souladu se služebním řádem úředníků Evropských společenství a jeho přílohou VII.
5. Konečná povinnost zaplatit částky, které mají být nebo byly zaplaceny podle odstavců 1 až 4, spočívá na:
a) úřadu, pokud úřad z moci úřední považoval za nezbytné provést výslech svědků nebo znalců; nebo
b) účastníkovi, pokud požádal o provedení výslechu svědků nebo znalců, s výhradou rozhodnutí o rozdělení a stanovení nákladů podle článků 70 a 71 nařízení (ES) č. 6/2002 a článku 79 tohoto nařízení.
Účastník uvedený pod písmenem b) prvního pododstavce zaplatí úřadu náhradu za všechny řádně vyplacené zálohy.
Článek 46
Protokol o ústním jednání a dokazování
1. O ústním jednání a provádění důkazů se vyhotoví protokol, který obsahuje podstatné skutečnosti z ústního jednání nebo provádění důkazů, závažná prohlášení účastníků, svědecké výpovědi účastníků, svědků nebo znalců a výsledek případného ohledání.
2. Protokol o svědecké výpovědi svědka, znalce nebo účastníka je přečten nebo jim je předložen tak, aby jej mohli prostudovat.
V protokolu se uvede, že tato formalita byla dodržena a že osoba, která vypovídala, protokol schválila.
Není-li souhlas poskytnut, zaznamenají se námitky.
3. Protokol podepíše pracovník, který jej vyhotovil, a pracovník, který vedl ústní jednání nebo dokazování.
4. Účastníci obdrží kopii protokolu.
5. Na žádost zpřístupní úřad účastníkům přepisy záznamů z ústního jednání, a to ve formě přepisu na stroji nebo jiné podobě, kterou lze přečíst strojem.
Zpřístupnění přepisů těchto záznamů podléhá zaplacení nákladů, které úřadu vznikly při pořizování těchto přepisů.
Částku, která má být zaplacena, stanoví prezident úřadu.
KAPITOLA IX
DORUČOVÁNÍ
Článek 47
Obecná ustanovení o doručování
1. V řízení před úřadem se doručují sdělení úřadu v podobě originálů, jejich úřadem ověřených kopií nebo kopií nesoucích jeho pečeť nebo dokumentů vytištěných počítačem a nesoucích tuto pečeť.
Kopie dokumentů vyhotovených účastníky samotnými takové ověření nevyžadují.
2. Doručování se provádí:
a) poštou podle článku 48;
b) předáním podle článku 49;
c) uložením v poštovní přihrádce úřadu podle článku 50;
d) faxem a jinými technickými komunikačními prostředky podle článku 51;
e) veřejným oznámením podle článku 52.
Článek 48
Doručení poštou
1. Rozhodnutí, od kterých běží lhůta pro podání odvolání, předvolání a jiné dokumenty určené prezidentem úřadu se doručují doporučeným dopisem s doručenkou.
Rozhodnutí a sdělení, od kterých běží jiná lhůta, se doručují doporučeným dopisem, pokud prezident úřadu nestanoví jinak.
Všechna ostatní sdělení se zasílají obyčejným dopisem.
2. Doručení adresátům, kteří nemají trvalé bydliště ani sídlo ani nejsou usazení ve Společenství a nejmenovali zástupce podle čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002, se provede odesláním dokumentu, který má být doručen, obyčejným dopisem na poslední adresu adresáta, která je úřadu známa.
Doručení se považuje za provedené odesláním zásilky.
3. Provádí-li se doručení doporučeným dopisem s doručenkou nebo bez ní, považuje se za doručený adresátovi desátý den po odeslání, ledaže adresát nebyl zastižen nebo mu byl dopis doručen později.
V případě jakéhokoli sporu je na úřadu, aby doložil, že dopis došel svého určení nebo případně doložil den, kdy byl adresátovi doručen.
4. Doručení doporučeným dopisem s doručenkou nebo bez ní se považuje za provedené i tehdy, pokud adresát odmítne dopis převzít.
5. Pokud není doručování poštou upraveno odstavci 1 až 4, použijí se právní předpisy státu, na jehož území se doručuje.
Článek 49
Doručení předáním
Doručení lze uskutečnit v prostorách úřadu předáním dokumentu do rukou adresáta, který přitom potvrdí přijetí.
Článek 50
Doručení uložením v poštovní přihrádce úřadu
Doručení lze rovněž uskutečnit adresátům, kterým byla zřízena poštovní přihrádka u úřadu, uložením dokumentu v této přihrádce.
Do spisů se založí písemné sdělení o uložení.
Den uložení se uvede na dokument.
Doručení se považuje za provedené pátý den po uložení dokumentu v poštovní přihrádce u úřadu.
Článek 51
Doručení faxem a jinými technickými komunikačními prostředky
1. Doručení faxem se provádí odesláním originálu nebo kopie dokumentu ve smyslu čl. 47 odst. 1, který má být doručen. Podrobnosti tohoto odeslání stanoví prezident úřadu.
2. Podrobnosti doručování jinými technickými komunikačními prostředky stanoví prezident úřadu.
Článek 52
Veřejné oznámení
1. Nelze-li zjistit adresu adresáta nebo pokud se ukázalo doručení podle čl. 48 odst. 1 nemožným i po druhém pokusu ze strany úřadu, provede se doručení veřejným oznámením.
Toto oznámení se zveřejní alespoň ve Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství.
2. Prezident úřadu stanoví, jak se veřejné oznámení provede, a určí začátek jednoměsíční lhůty, po jejímž uplynutí se dokument považuje za doručený.
Článek 53
Doručení zástupcům
1. Byl-li jmenován zástupce nebo je-li přihlašovatel uvedený na prvním místě ve společné přihlášce považován za společného zástupce podle čl. 61 odst. 1, doručují se sdělení tomuto jmenovanému nebo společnému zástupci.
2. Bylo-li jmenováno několik zástupců pro jednoho účastníka, postačí doručení jedinému z nich, pokud nebyla uvedena zvláštní adresa pro doručování podle čl. 1 odst. 1 písm. e).
3. Jmenovalo-li několik účastníků společného zástupce, postačí doručení jednoho dokumentu společnému zástupci.
Článek 54
Vady doručování
Došel-li dokument adresátovi, avšak úřad není schopen prokázat, že byl řádně doručen, nebo pokud nebyly dodrženy předpisy týkající se doručování, považuje se dokument za doručený dnem, který stanovil úřad jako den obdržení.
Článek 55
Doručení dokumentů v případě několika účastníků
Dokumenty pocházející od účastníků, které obsahují návrhy ve věci nebo prohlášení o zpětvzetí návrhu ve věci se samozřejmě doručují ostatním účastníkům.
Od doručení lze upustit, pokud dokument neobsahuje nové skutečnosti a věc je připravena k rozhodnutí.
KAPITOLA X
LHŮTY
Článek 56
Počítání lhůt
1. Lhůty se počítají na celé roky, měsíce, týdny nebo dny.
2. Počítání lhůty začíná dnem, který následuje po dni, kdy nastala rozhodná skutečnost, je-li touto skutečností úkon v řízení nebo uplynutí jiné lhůty.
Je-li tímto úkonem v řízení doručení, považuje se za rozhodnou skutečnost přijetí doručovaného dokumentu, není-li stanoveno jinak.
3. Je-li lhůta vyjádřena jako jeden rok nebo určitý počet let, uplyne v příslušném následujícím roce, v měsíci a dni, který se pojmenováním a číslem shoduje s měsícem a dnem, kdy tato skutečnost nastala.
Není-li v příslušném měsíci den tohoto čísla, uplyne lhůta posledním dnem v měsíci.
4. Je-li lhůta vyjádřena jako jeden měsíc nebo určitý počet měsíců, uplyne v příslušném následujícím měsíci dnem, který se číslem shoduje se dnem, kdy tato skutečnost nastala.
Je-=li den, kdy tato skutečnost nastala, posledním dnem v měsíci, nebo není-li v příslušném následujícím měsíci den s takovým číslem, uplyne lhůta posledním dnem v měsíci.
5. Je-li lhůta vyjádřena jako jeden týden nebo určitý počet týdnů, uplyne v příslušném následujícím týdnu dnem, který se pojmenováním shoduje se dnem, kdy tato skutečnost nastala.
Článek 57
Trvání lhůt
1. Má-li být podle nařízení (ES) č. 6/2002 nebo tohoto nařízení délka lhůty stanovena úřadem, činí tato lhůta, má-li účastník trvalé bydliště nebo sídlo nebo je usazen ve Společenství, nejméně jeden měsíc nebo, nejsou-li tyto podmínky splněny, nejméně dva měsíce, nejvíce však šest měsíců.
Úřad může, je-li to vzhledem k okolnostem vhodné, prodloužit stanovenou lhůtu, požádá-li o to účastník a jeli žádost podána před uplynutím původní lhůty.
2. Je-li tu více účastníků, může úřad prodloužení lhůty podmínit souhlasem ostatních účastníků.
Článek 58
Uplynutí lhůty ve zvláštních případech
1. Uplyne-li lhůta v den, kdy úřad není otevřen pro přijímání dokumentů nebo kdy z důvodů jiných než těch, které jsou uvedeny v odstavci 2, není běžná pošta doručována v místě, kde má úřad sídlo, prodlužuje se lhůta až do prvního dne po takových dnech, kdy je úřad otevřen pro příjímání dokumentů a kdy je doručována běžná pošta.
Dny, kdy není úřad pro přijímání dokumentů otevřen, stanoví prezident úřadu před začátkem každého kalendářního roku.
2. Uplyne-li lhůta v den, kdy došlo k obecnému přerušení nebo následnému narušení doručování pošty v členském státě nebo mezi členským státem a úřadem, prodlužuje se lhůta až do prvního dne po ukončení období přerušení nebo narušení pro účastníky, kteří mají bydliště nebo sídlo v dotčeném státě nebo jmenovali zástupce s místem podnikání v tomto státě.
Je-li příslušným členským státem ten stát, ve kterém má sídlo úřad, platí první pododstavec pro všechny účastníky.
Trvání období uvedeného v prvním pododstavci stanoví prezident úřadu.
3. Odstavce 1 a 2 se přiměřeně vztahují i na lhůty stanovené v nařízení (ES) č. 6/2002 nebo v tomto nařízení v případě úkonů, které mají být provedeny příslušným orgánem ve smyslu čl. 35 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 6/2002.
4. Dojde-li k přerušení nebo narušení řádného fungování úřadu v dŭsledku mimořádné události, například přírodní katastrofy nebo stávky, takže jsou zpoždĚna veškerá sdělení úřadu účastníkŭm, kterých se uplynutí lhŭt týká, pak úkony, které mají být učiněny v této lhŭtě, lzeještě platně učinit do jednoho měsíce po doručení opožděného sdělení.
Den začátku akonce takového přerušení nebo narušení stanoví prezident úřadu.
KAPITOLA XI
PŘERUŠENÍ ŘÍZENÍ A UPUŠTĚNÍ OD VYMÁHÁNÍ POHLEDÁVEK
Článek 59
Přerušení řízení
1. Řízení před úřadem se přeruší:
a) v případě úmrtí nebo právní nezpůsobilosti přihlašovatele nebo majitele zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství nebo osoby oprávněné podle vnitrostátních právních předpisů jednat jeho jménem;
b) v případě, kdy přihlašovatel nebo majitel zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství v důsledků řízení vedeného proti jeho majetku nemůže z právních důvodů pokračovat v řízení před úřadem;
c) v případě úmrtí nebo právní nezpůsobilosti zástupce přihlašovatele nebo majitele zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství nebo v případě, kdy nemůže z právních důvodů v důsledku řízení vedeného proti jeho majetku pokračovat v řízení před úřadem.
V rozsahu, ve kterém skutečnosti uvedené pod písmenem a) prvního pododstavce nemají dopad na oprávnění zástupce jmenovaného podle článku 78 nařízení (ES) č. 6/2002, bude řízení přerušeno pouze na žádost tohoto zástupce.
2. Pokud byl v případech uvedených v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) a b) úřad informován o totožnosti osoby oprávněné pokračovat v řízení před úřadem, sdělí úřad této osobě i ostatním účastníkům, že řízení bude pokračovat ode dne, který stanoví úřad.
3. V případě uvedeném v odst. 1 písm. c) pokračuje řízení tehdy, když byl úřad informován o jmenování nového zástupce přihlašovatele nebo když úřad doručil ostatním účastníkům sdělení o jmenování nového zástupce majitele (průmyslového) vzoru.
Nebyl-li do tří měsíců od přerušení řízení úřad informován o jmenování nového zástupce, sdělí to přihlašovateli nebo majiteli zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství:
a) je-li použitelný čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002, že se bude přihláška (průmyslového) vzoru Společenství považovat za vzatou zpět, nebude-li informace poskytnuta do dvou měsíců od doručení tohoto sdělení; nebo
b) není-li použitelný čl. 77 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002, že se bude v řízení pokračovat s přihlašovatelem nebo s majitelem ode dne doručení tohoto sdělení.
4. Jiné lhůty než lhůty k placení poplatků za obnovení, které platily pro přihlašovatele nebe majitele (průmyslového) vzoru Společenství ke dni přerušení řízení začnou běžet znovu ode dne, kterým se pokračuje v řízení.
Článek 60
Upuštění od vymáhání pohledávek
Prezident úřadu může upustit od žaloby na nucené vymáhání pohledávky, je-li dlužná částka minimální nebo je-li její vymáhání příliš nejisté.
KAPITOLA XII
ZASTUPOVÁNÍ
Článek 61
Jmenování společného zástupce
1. Je-li více než jeden přihlašovatel a v přihlášce (průmyslového) vzoru Společenství není uveden společný zástupce, považuje se za společného zástupce přihlašovatel uvedený v přihlášce na prvním místě.
Musí-li však jeden z přihlašovatelů jmenovat kvalifikovaného zástupce, považuje se tento zástupce za společného zástupce, pokud kvalifikovaného zástupce nejmenuje přihlašovatel uvedený v přihlášce na prvním místě.
První a druhý pododstavec platí přiměřeně i pro účastníky, kteří jednají společně při podání návrhu na prohlášení neplatnosti, a pro spolumajitele zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství.
2. Dochází-li v průběhu řízení k převodu na více než jednu osobu a tyto osoby nejmenovaly společného zástupce, použije se odstavec 1.
Není-li toto použití možné, vyzve úřad tyto osoby, aby jmenovaly společného zástupce do dvou měsíců.
Není-li této výzvě vyhověno, jmenuje společného zástupce úřad.
Článek 62
Plná moc
1. Advokáti a kvalifikovaní zástupci uvedení na seznamu, který úřad vede podle čl. 78 odst. 1 písm. b) nebo c) nařízení (ES) č. 6/2002, mohou u úřadu předložit podepsanou plnou moc, která se založí do spisu.
Takováto plná moc musí být předložena, pokud to úřad výslovně požaduje nebo, pokud v řízeních, ve kterých zástupce před úřadem vystupuje, existuje několik účastníků a jeden z těchto účastníků to výslovně požaduje.
2. Zaměstnanci zastupující fyzické nebo právnické osoby podle čl. 77 odst. 3 nařízení (ES) č. 6/2002 předloží úřadu podepsanou plnou moc, která se založí do spisu.
3. Plnou moc lze předložit v kterémkoli úředním jazyce Společenství.
Může se vztahovat na jednu či více přihlášek nebo na jeden či více zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství nebo může mít podobu neomezené plné moci, která opravňuje zástupce jednat ve vztahu ke všem řízením před úřadem, jejichž je osoba, která plnou moc vystavila, účastníkem.
4. Musí-li být podle odstavců 1 nebo 2 předložená plná moc, stanoví úřad lhůtu, ve které musí být daná plná moc předložena.
Není-li plná moc předložena včas, pokračuje se v řízení se zastoupeným.
Procesní úkony učiněné zástupcem, kromě podání přihlášky, se nepovažují za provedené, pokud je zastoupený neschválí. Tím není dotčeno použití čl.
77 odst. 2 nařízení (ES) č.
5. Odstavce 1, 2 a 3 se přiměřeně vztahují i na odvolání plné moci.
6. Na zástupce, který již nemá plnou moc, se pohlíží i nadále jako na zástupce, dokud není ukončení jeho plné moci oznámeno úřadu.
7. Plná moc vůči úřadu nekončí úmrtím osoby, která ji vystavila, není-li v ní stanoveno jinak.
8. Jmenoval-li účastník několik zástupců, mohou jednat společně nebo každý zvlášť bez ohledu na to, zda jejich plné moci stanoví opak.
9. Plná moc vystavená na sdružení zástupců se považuje za plnou moc pro každého zástupce, který může prokázat, že jedná v rámci tohoto sdružení.
Článek 63
Zastupování
Jakékoli doručení nebo jiné sdělení ze strany úřadu vůči řádně zmocněnému zástupci má stejný účinek, jako by bylo provedeno vůči zastoupenému.
Jakékoli sdělení vůči úřadu ze strany řádně zmocněného zástupce má stejný účinek, jako by bylo provedeno zastoupeným.
Článek 64
Změna ve zvláštním seznamu kvalifikovaných zástupců ve věcech (průmyslových) vzorů
1. Zápis kvalifikovaného zástupce ve zvláštním seznamu kvalifikovaných zástupců ve věcech (průmyslových) vzorů podle čl.78 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002 se na jeho žádost vymaže.
2. Zápis kvalifikovaného zástupce se bez dalšího vymaže:
a) v případě úmrtí nebo právní nezpůsobilosti kvalifikovaného zástupce;
b) není-li již kvalifikovaný zástupce státním příslušníkem členského státu, pokud mu prezident úřadu neudělí výjimku podle čl.78 odst. 6 písm. a) nařízení (ES) č. 6/2002;
c) nemá-li již kvalifikovaný zástupce místo podnikání nebo místo výkonu zaměstnání ve Společenství;
d) nemá-li již kvalifikovaný zástupce oprávnění uvedené v čl.78 odst. 4 písm. c) první větě nařízení (ES) č. 6/2002.
3. Zápis kvalifikovaného zástupce pozastaví úřad z moci úřední, bylo-li pozastaveno jeho oprávnění zastupovat fyzické nebo právnické osoby před Úřadem pro (průmyslové) vzory Beneluxu nebo před ústředním úřadem průmyslového vlastnictví členského státu ve smyslu čl. 78 odst. 4 písm. c) první věty nařízení (ES) č. 6/2002.
4. Osoba, jejíž zápis byl vymazán, se na žádost podle čl. 78 odst. 5 nařízení (ES) č. 6/2002 znovu zapíše do seznamu kvalifikovaných zástupců, pokud již důvody pro výmaz pominuly.
5. Úřad pro (průmyslové) vzory Beneluxu a ústřední úřady průmyslového vlastnictví dotčených členských států informují neprodleně úřad o všech významných skutečnostech podle odstavců 2 a 3, pokud jsou jim známy.
6. Změny ve zvláštním seznamu kvalifikovaných zástupců ve věcech (průmyslových) vzorů se zveřejňují v Úředním věstníku úřadu.
KAPITOLA XIII
PÍSEMNÁ SDĚLENÍ A FORMULÁŘE
Článek 65
Písemná sdělení nebo sdělení jinými prostředky
1. S výhradou odstavce 2 se přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství, jakož i všechny další žádosti nebo prohlášení stanovená v nařízení (ES) č. 6/2002 a všechna další sdělení určená úřadu podávají takto:
a) předáním podepsaného originálu dotyčného dokumentu úřadu poštou, osobním předáním nebo jinými prostředky; přílohy k dokumentům nemusí být podepsány;
b) zasláním podepsaného originálu faxem podle článku 66; nebo
c) předáním obsahu sdělení elektronickými prostředky podle článku 67.
2. Využije-li přihlašovatel možnosti podání vzorku (průmyslového) vzoru stanovené v čl. 36 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 6/2002, musí být přihláška i vzorek předloženy úřadu v jedné zásilce v podobě předepsané v odst. 1 písm. a) tohoto článku. Nejsou-li přihláška a vzorek nebo vzorky v případě hromadné přihlášky předloženy v jedné zásilce, úřad nepřizná den podání přihlášky do té doby, dokud nebude přijata poslední položka podle čl. 10 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 66
Sdělení faxem
1. Je-li podána úřadu přihláška k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství faxem a obsahuje-li přihláška reprodukci (průmyslového) vzoru podle čl. 4 odst. 1, která nesplňuje požadavky uvedeného článku, předloží se úřadu předepsaná reprodukce vhodná k zápisu a zveřejnění podle čl. 65 odst. 1písm. a).
Obdrží-li úřad reprodukci ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy obdržel fax, považuje se přihláška za přijatou úřadem dnem převzetí faxu.
Obdrží-li úřad reprodukci po uplynutí uvedené lhůty, považuje se přihláška za přijatou úřadem dnem převzetí reprodukce.
2. Je-li sdělení obdržené faxem neúplné nebo nečitelné, nebo má-li úřad oprávněné pochybnosti, pokud jde o přesnost přenosu, informuje o tom odpovídajícím způsobem odesílatele a vyzve jej, aby ve lhůtě stanovené úřadem odeslal originál faxem znovu, nebo aby předložil originál podle čl. 65 odst. 1 písm. a).
Je-li výzvě vyhověno ve stanovené lhůtě, považuje se za den přijetí nového faxu nebo originálu den přijetí původního sdělení za předpokladu, že týká-li se nedostatek přiznání dne podání přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství, použijí se ustanovení o dni podání.
Není-li výzvě ve stanovené lhůtě vyhověno, má se za to, že sdělení nebylo přijato.
3. Každé sdělení, které úřad obdržel faxem, se považuje za řádně podepsané, objevuje-li se reprodukce podpisu na tisku z faxu.
4. Prezident úřadu může stanovit dodatečné požadavky týkající se sdělení zasílaných faxem, například požadavky na technické zařízení, které má být použito, technické údaje týkající se sdělení a způsoby identifikace odesílatele.
Článek 67
Sdělení elektronickými prostředky
1. Přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství mohou být předkládány elektronickými prostředky včetně vyobrazení (průmyslového) vzoru a bez ohledu na čl. 65 odst. 2 v případě podávání vzorku.
Podmínky stanoví prezident úřadu.
2. Prezident úřadu stanoví požadavky týkající se sdělení zasílaných elektronickými prostředky, například požadavky na technické zařízení, které má být použito, technické údaje týkající se sdělení a způsoby identifikace odesílatele.
3. Je-li sdělení zasláno elektronickými prostředky, použije se přiměřeně čl. 66 odst. 2.
4. Je-li sdělení zasláno úřadu elektronickými prostředky, považuje se uvedení jména odesílatele za rovnocenné podpisu.
Článek 68
Formuláře
1. Úřad poskytne zdarma formuláře pro:
a) podání přihlášky zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství;
b) podání žádosti o opravu přihlášky nebo zápisu;
c) podání žádosti o zápis převodu a formulář převodu a doklad o převodu podle čl. 23 odst. 4;
d) žádost o zápis licence;
e) žádost o obnovení zápisu zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství;
f) návrh na prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství;
g) žádost o navrácení do původního stavu;
h) podání odvolání;
i) ystavení plné moci pro zástupce, a to ve formě plné moci pro jednotlivý úkon nebo neomezené plné moci.
2. Úřad může poskytnout zdarma i jiné formuláře.
3. Úřad poskytne formuláře uvedené v odstavcích 1 a 2 ve všech úředních jazycích Společenství.
4. Úřad dá formuláře zdarma k dispozici Úřadu pro (průmyslové) vzory Beneluxu a ústředním úřadům průmyslového vlastnictví členských států.
5. Úřad může rovněž poskytnout formuláře v podobě, kterou lze přečíst strojem.
6. Účastníci řízení před úřadem používají formuláře poskytnuté úřadem nebo jejich kopie nebo formuláře stejného obsahu a formátu jako tyto formuláře, například formuláře vytvořené pomocí elektronického zpracování dat.
7. Formuláře se vyplňují tak, aby umožňovaly automatické uložení obsahu do počítače, například rozpoznáváním znaků nebo skenováním.
KAPITOLA XIV
NFORMOVÁNÍ VEŘEJNOSTI
Článek 69
Rejstřík (průmyslových) vzorů Společenství
1. Rejstřík může být veden v podobě elektronické databáze.
2. Rejstřík obsahuje tyto záznamy:
a) den podání přihlášky;
b) spisové číslo přihlášky a spisové číslo každého jednotlivého (průmyslového) vzoru zařazeného v hromadné přihlášce;
c) den zveřejnění zápisu;
d) jméno, adresu a státní příslušnost přihlašovatele a stát, ve kterém má trvalé bydliště nebo sídlo nebo je usazen;
e) jméno a místo podnikání zástupce, jiného než zaměstnance jednajícího jako zástupce podle čl. 77 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 6/2002; je-li tu více než jeden zástupce, zapíše se pouze jméno a místo podnikání zástupce uvedeného na prvním místě, a dále se uvede "a další"; je-li jmenováno sdružení zástupců, zapíše se pouze jméno a adresa sdružení;
f) vyobrazení (průmyslového) vzoru;
g) výrobky uvedené podle názvů, seskupené podle tříd a podtříd locarnského třídění, jejichž čísla se uvedou před každou skupinu;
h) údaje o uplatnění práva přednosti podle článku 42 nařízení (ES) č. 6/2002;
i) údaje o uplatnění výstavní priority podle článku 44 nařízení (ES) č. 6/2002
j) případně uvedení původce nebo kolektivu původců podle článku 18 nařízení (ES) č. 6/2002 nebo prohlášení, že se původce nebo kolektiv původců vzdává práva na uvedení;
k) jazyk, ve kterém byla přihláška podána, a druhý jazyk, který přihlašovatel v přihlášce uvedl podle čl. 98 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002;
l) den zápisu (průmyslového) vzoru do rejstříku a číslo zápisu;
m) poznámku o každé žádosti o odklad zveřejnění podle čl. 50 odst. 3 nařízení (ES) č. 6/2002 s uvedením dne uplynutí doby odkladu;
n) poznámku, že byl předložen vzorek podle článku 5;
o) poznámku, že byl předložen popis podle čl. 1 odst. 2 písm. a).
3. Kromě záznamů stanovených v odstavci 2 rejstřík obsahuje tyto záznamy, u kterých se vždy uvede den provedení záznamu:
a) změny jména, adresy nebo státní příslušnosti majitele nebo státu, ve kterém má trvalé bydliště nebo sídlo nebo je usazen;
b) změny jména nebo místa podnikání zástupce, jiného než je zástupce ve smyslu čl. 77 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 6/2002;
c) je-li jmenován nový zástupce, jméno a místo podnikání tohoto zástupce;
d) poznámku, že hromadná přihláška nebo zápis byly rozděleny do samostatných přihlášek nebo zápisů podle čl. 37 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002;
e) upozornění o změně (průmyslového) vzoru podle čl. 25 odst. 6 nařízení (ES) č. 6/2002, případně včetně odkazu na provedené vzdání se (průmyslového) vzoru nebo soudní rozhodnutí nebo rozhodnutí úřadu o částečné neplatnosti práva k (průmyslovému) vzoru, jakož i opravy chyb a omylů podle článku 20 tohoto nařízení.
f) poznámku, že bylo zahájeno řízení o uznání za právoplatného majitele zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002;
g) pravomocné rozhodnutí nebo jiné ukončení řízení podle čl. 15 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002 ve vztahu k řízení o uznání za právoplatného majitele;
h) změnu vlastnictví podle čl. 15 odst. 4 písm. c) nařízení (ES) č. 6/2002;
i) převody podle článku 28 nařízení (ES) č. 6/2002;
j) zřízení nebo převod věcného práva podle článku 29 nařízení (ES) č. 6/2002 a povahu tohoto věcného práva;
k) opatření k vynucení práva podle článku 30 nařízení (ES) č. 6/2002 a úpadkové řízení podle článku 31 nařízení (ES) č. 6/2002;
l) poskytnutí nebo převod licence podle čl. 16 odst. 2 nebo článku 32 nařízení (ES) č. 6/2002 a případně druh licence podle článku 25 tohoto nařízení;
m) obnovení zápisu podle článku 13 nařízení (ES) č. 6/2002 a den, kdy nabývá účinnosti;
n) zápis o tom, že bylo zjištěno uplynutí doby platnosti zápisu;
o) prohlášení majitele o úplném nebo částečném vzdání se podle čl. 51 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 6/2002;
p) den podání návrhu na prohlášení neplatnosti podle článku 52 nařízení nebo podání protinávrhu podle čl. 86 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002;
q) den a obsah rozhodnutí o návrhu nebo o protinávrhu na prohlášení neplatnosti nebo jakékoli jiného ukončení řízení podle článku 53 nebo čl. 86 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002;
r) poznámku podle čl. 50 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002, že se má za to, že zapsaný (průmyslový) vzor Společenství neměl od samého počátku účinky uvedené v daném nařízení;
s) výmaz zástupce zapsaného podle odst. 2 písm. e);
t) změnu nebo výmaz údajů uvedených pod písmeny j), k) a l) z rejstříku.
4. Prezident úřadu může stanovit, že se do rejstříku budou zapisovat i jiné údaje než jsou uvedeny v odstavcích 2 a 3.
5. Všechny změny v rejstříku se sdělí majiteli.
6. S výhradou článku 73 poskytuje úřad na základě žádosti a po zaplacení poplatku ověřené nebo neověřené výpisy z rejstříku.
KAPITOLA XV
VĚSTNÍK (PRŮMYSLOVÝCH) VZORŮ SPOLEČENSTVÍ A DATABÁZE
Článek 70
Věstník (průmyslových) vzorů Společenství
1. Úřad stanoví četnost zveřejňování Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství a způsob, kterým bude toto zveřejnění prováděno.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení čl. 50 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 a s výhradou článků 14 a 16 tohoto nařízení ve vztahu k odkladu zveřejnění, obsahuje Věstník (průmyslových) vzorů Společenství zveřejnění zápisů a záznamů v rejstříku, jakož i jiných údajů týkajících se zápisů (průmyslových) vzorů, jejichž zveřejnění je uloženo nařízením (ES) č. 6/2002 nebo tímto nařízením.
3. Jsou-li údaje, jejichž zveřejnění je uloženo nařízením (ES) č. 6/2002 nebo tímto nařízením, zveřejněny ve Věstníku (průmyslových) vzorů Společenství, považuje se za den vydání uvedený ve věstníku za den zveřejnění těchto údajů.
4. Údaje, jejichž zveřejnění ukládají články 14 a 16, se zveřejňují ve všech úředních jazycích Společenství, je-li to účelné.
Článek 71
Databáze
1. Úřad vede elektronickou databázi s údaji o přihláškách k zápisu (průmyslových) vzorů Společenství a se záznamy do rejstříku. Úřad může, s výhradou omezení uložených v čl. 50odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 6/2002, zpřístupnit obsah této databáze pro přímý přístup na CD-ROMu nebo v jiné podobě, kterou lze přečíst strojem.
2. Prezident úřadu stanoví podmínky přístupu do databáze a způsob, jakým může být obsah této databáze zpřístupněn v podobě, kterou lze přečíst strojem, včetně poplatků za tyto úkony.
KAPITOLA XVI
NAHLÍŽENÍ DO SPISŮ A VEDENÍ SPISŮ
Článek 72
Části spisu, do kterých nelze nahlížet
Části spisu, do kterých nelze nahlížet podle čl. 74 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002, jsou:
a) dokumenty týkající se vyloučení nebo protestu podle článku 132 nařízení (ES) č. 40/94, ustanovení uvedeného článku se za tímto účelem považují za přiměřeně použitelná na zapsané (průmyslové) vzory Společenství a na jejich přihlášky;
b) návrhy rozhodnutí a stanovisek a všechny ostatní vnitřní dokumenty používané pro přípravu rozhodnutí a stanovisek;
c) části spisu, o jejichž uchování v tajnosti projevil před podáním žádosti o nahlédnutí do spisu účastník zvláštní zájem, pokud nahlédnutí do této části spisu není odůvodněno prvořadými oprávněnými zájmy účastníka, který o nahlédnutí žádá.
Článek 73
Nahlížení do Rejstříku (průmyslových) vzorů Společenství
Podléhá-li zápis odkladu zveřejnění podle čl. 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002:
a) je přístup do rejstříku osobám jiným než majitel omezen na jméno majitele, jméno případného zástupce, den podání přihlášky a zápisu, spisové číslo přihlášky a poznámku o odkladu zveřejnění;
b) ověřené nebo neověřené výpisy z rejstříku obsahují pouze jméno majitele, jméno kteréhokoli zástupce, datum podání a zápisu, jednací číslo žádosti a poznámku o odkladu zveřejnění kromě případů, kdy žádost podal majitel nebo jeho zástupce.
Článek 74
Postup při nahlížení do spisů
1. Nahlížení do spisů zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství se provede buď nahlížením do originálních dokumentů nebo do jejich kopií, nebo technickými prostředky pro uchovávání, jsou-li takto spisy uchovávány.
Žádost o nahlédnutí do spisu se považuje za podanou až po zaplacení příslušného poplatku.
Způsoby nahlížení stanoví prezident úřadu.
2. Žádá-li se o nahlédnutí do spisu přihlášky zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství nebo zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství, který je předmětem odkladu zveřejnění, od kterého bylo, vzhledem k tomu, že je předmětem tohoto odkladu, upuštěno přede dnem uplynutí daného období nebo k tomuto dni, nebo který je podle čl. 50 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002 považován za (průmyslový) vzor, který nemá od samého počátku účinky uvedené v nařízení (ES) č. 6/2002, musí žádost obsahovat údaje a doklady, o tom, že:
a) přihlašovatel nebo majitel (průmyslového) vzoru Společenství souhlasí s nahlédnutím do spisu nebo
b) osoba požadující nahlédnutí prokázala ve věci nahlédnutí do spisu oprávněný zájem, zejména pokud přihlašovatel nebo majitel (průmyslového) vzoru Společenství uvedl, že po jeho zápisu uplatní práva ze zápisu vůči osobě, která žádá o nahlédnutí do spisu.
3. Nahlédnutí do spisu se provádí v prostorách úřadu.
4. Na žádost se nahlédnutí do spisu provede vydáním kopií dokumentů ve spisu. Za tyto kopie se platí poplatky.
5. Úřad vydá na žádost ověřené nebo neověřené kopie přihlášky zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství nebo těch dokumentů ze spisu, jejichž kopie lze vydat podle odstavce 4, po zaplacení poplatku.
Článek 75
Sdělení informací obsažených ve spise
S výhradou omezení stanovených v článku 74 nařízení (ES) č. 6/2002 a článků 72 a 73 tohoto nařízení, může úřad na žádost poskytnout informace ze spisu přihlášky (průmyslového) vzoru Společenství nebo zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství, je-li zaplacen poplatek.
Úřad však může žadatele vyzvat, aby do spisu nahlédl v místě, domnívá-li se, že je to vzhledem k množství požadovaných informací vhodné.
Článek 76
Vedení spisů
1. Úřad vede spisy týkající se přihlášek (průmyslových) vzorů Společenství a zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství nejméně pět let od konce roku, ve kterém:
a) je přihláška zamítnuta nebo vzata zpět;
b) doba zápisu zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství s konečnou platností uplyne;
c) je do rejstříku zapsáno úplné vzdání se podle článku 51 nařízení (ES) č. 6/2002;
d) zapsaný (průmyslový) vzor Společenství je s konečnou platností vymazán z rejstříku;
e) zapsaný (průmyslový) vzor Společenství se považuje za (průmyslový) vzor, který nemá účinky stanovené podle čl. 50 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002;
2. Prezident úřadu stanoví formu, v jaké jsou spisy vedeny.
KAPITOLA XVII
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 77
Výměna informací a sdělení mezi úřadem a orgány členských států
1. Úřad a ústřední orgány průmyslového vlastnictví členských států a Úřad pro (průmyslové) vzory Beneluxu si navzájem na žádost sdělují důležité informace o podáních přihlášek zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství, (průmyslových) vzorů Beneluxu nebo národních zapsaných (průmyslových) vzorů a o řízeních ve věci těchto přihlášek a (průmyslových) vzorů zapsaných na základě těchto řízení.
Tato sdělení nepodléhají omezením uvedeným v článku 74 nařízení (ES) č. 6/2002.
2. Styky mezi úřadem a soudy nebo orgány členských států, které vznikají při uplatňování nařízení (ES) č. 6/2002 nebo tohoto nařízení, se uskutečňují přímo mezi těmito orgány.
Tyto styky mohou probíhat rovněž prostřednictvím ústředních orgánů průmyslového vlastnictví členských států nebo Úřadu pro (průmyslové) vzory Beneluxu.
3. Výlohy týkající se sdělení podle odstavců 1 a 2 hradí orgán sám, přičemž poplatky se neúčtují.
Článek 78
Nahlížení do spisů soudy nebo orgány členských států nebo jejich prostřednictvím
1. Nahlížení do spisů týkajících se přihlášených nebo zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství soudy nebo orgány členských států je na žádost nahlížením do originálních dokumentů nebo jejich kopií.
Článek 74 se nepoužije.
2. Soudy nebo státní zastupitelství členských států mohou v rámci řízení, která před nimi probíhají, nechat do spisů nebo jejich kopií předaných úřadem nahlédnout třetí osoby.
Toto nahlédnutí podléhá článku 74 nařízení (ES) č. 6/2002.
3. Úřad si neúčtuje za nahlédnutí podle odstavců 1 a 2 žádný poplatek.
4. Úřad při předání spisů nebo jejich kopií soudům nebo státním zastupitelstvím členských států upozorní na omezení, kterým nahlížení do spisů týkajících se přihlášených nebo zapsaných (průmyslových) vzorů Společenství podléhá podle článku 74 nařízení (ES) č. 6/2002 a článku 72 tohoto nařízení.
KAPITOLA XVIII
NÁKLADY
Článek 79
Rozdělení a stanovení nákladů
1. Rozdělení nákladů podle čl. 70 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 6/2002 se projedná v rámci rozhodnutí o návrhu na prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství nebo v rozhodnutí o odvolání.
2. Rozdělení nákladů podle čl. 70 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 6/2002 se projedná v rámci rozhodnutí o nákladech řízení oddělením pro neplatnost nebo odvolacím senátem.
3. K žádosti o stanovení výše nákladů podle čl. 70 odst. 6 první věty nařízení (ES) č. 6/2002 se připojí soupis nákladů s příslušnými doklady.
Žádost je přípustná pouze tehdy, stalo-li se rozhodnutí, ve vztahu ke kterému se o stanovení výše nákladů žádá, pravomocným.
Výše nákladů může být stanovena, jakmile se prokáže jejich věrohodnost.
4. Žádost o přezkoumání rozhodnutí tajemníka o výši nákladů k úhradě podle čl. 70 odst. 6 druhé věty nařízení (ES) č. 6/2002 spolu s uvedením důvodů, o které se opírá, musí být podána u úřadu do jednoho měsíce ode dne doručení přiznání náhrady nákladů.
Žádost se považuje za podanou až po zaplacení poplatku za přezkoumání výše nákladů.
5. Oddělení pro neplatnost nebo odvolací senát vydají podle okolností rozhodnutí o žádosti uvedené v odstavci 4 bez ústního jednání.
6. Poplatky, které hradí podle čl. 70 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 účastník, který neměl v řízení úspěch, se omezí na poplatky, které zaplatil druhý účastník za návrh na prohlášení neplatnosti a/nebo za odvolání.
7. Nezbytné náklady řízení, které skutečně vznikly účastníkovi, který měl v řízení úspěch, hradí podle čl. 70 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 účastník, který neměl v řízení úspěch, na základě těchto nejvyšších sazeb:
a) cestovní výlohy jednoho účastníka za cestu tam a zpět z místa jeho bydliště nebo místa podnikání do místa, kde probíhá ústní jednání nebo dokazování, takto:
i) náklady na jízdné první vozovou třídou včetně obvyklých dopravních příplatků, nepřesáhne-li celková vzdálenost po železnici 800 km;
ii) náklady na leteckou přepravu v turistické třídě, přesáhne-li celková vzdálenost po železnici 800 km nebo jde-li o cestu přes moře;
b) výdaje na pobyt jednoho účastníka rovnající se dennímu stravnému pro úředníky ve stupních A4 až A8 ve smyslu článku 13 přílohy VII Služebního řádu úředníků Evropských společenství;
c) cestovní výlohy zástupců ve smyslu čl. 78 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 a svědků a znalců ve výši stanovené v písmenu a);
d) výdaje na pobyt zástupců ve smyslu čl. 78 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002 a svědků a znalců ve výši stanovené v písmenu b);
e) náklady vzniklé při provádění důkazů v podobě výslechů svědků, znaleckých posudků nebo ohledání do výše 300 EUR za řízení;
f) náklady na zastupování ve smyslu čl. 78 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002:
i) navrhovatele v řízení o prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství až do výše 400 EUR;
ii) majitele v řízení o prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství až do výše 400 EUR;
iii) odvolatele v odvolacím řízení až do výše 500 EUR;
iv) odpůrce v odvolacím řízení až do výše 500 EUR;
g) je-li účastník, který měl v řízení úspěch, zastoupen více než jedním zástupcem ve smyslu čl. 78 odst. 1 nařízení (ES) č. 6/2002, nese účastník, který neměl v řízení úspěch, náklady uvedené v písmenech c), d) a f) jenom pro jednu osobu;
h) účastník, který neměl v řízení úspěch, není povinen hradit účastníkovi, který měl v řízení úspěch, žádné jiné náklady, výdaje a poplatky, než jsou uvedeny v písmenech a) až g).
Zahrnuje-li dokazování v některém z řízení podle písmene f) prvního pododstavce také výslech svědků, znalecké posudky nebo ohledání, přizná se na náklady zastoupení dodatečná částka až do výše 600 EUR pro jedno řízení.
KAPITOLA XIX
JAZYKY
Článek 80
Žádosti a prohlášení
Aniž je dotčen čl. 98 odst. 4 nařízení (ES) č. 6/2002:
a) všechny žádosti nebo prohlášení týkající se přihlášky zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství lze podat v jazyce, ve kterém byla podána přihláška, nebo ve druhém jazyce, který uvedl ve své přihlášce přihlašovatel;
b) všechny žádosti nebo prohlášení, jiné než návrh na prohlášení neplatnosti podle článku 52 nařízení (ES) č. 6/2002 nebo prohlášení o vzdání se podle článku 51 uvedeného nařízení ve vztahu k zapsanému (průmyslovému) vzoru Společenství lze podat v některém z jazyků úřadu;
c) je-li však použit některý z formulářů poskytnutých úřadem podle článku 68, lze použít tento formuláře v jakémkoli z úředních jazyků Společenství, pokud jsou textové části formuláře vyplněny v jednom z jazyků úřadu
Článek 81
Písemné řízení
1. Aniž je dotčen čl. 98 odst. 4 a 5 nařízení (ES) č. 6/2002 a nestanoví-li toto nařízení jinak, může v písemném řízení před úřadem každý účastník používat kterýkoli jazyk úřadu.
Není-li zvolený jazyk jazykem řízení, předloží účastník překlad do tohoto jazyka do jednoho měsíce ode dne předložení původního dokumentu.
Je-li přihlašovatel (průmyslového) vzoru Společenství jediným účastníkem řízení před úřadem a jazyk, ve kterém byla podána přihláška zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství, není jedním z jazyků úřadu, lze také předložit překlad do druhého jazyka, který přihlašovatel uvedl v přihlášce.
2. Nestanoví-li toto nařízení jinak, lze podat dokumenty, kterých má být použito v řízení před úřadem, v kterémkoli úředním jazyce Společenství.
Není-li jazyk těchto dokumentů jazykem řízení, může úřad požádat o předložení překladu ve lhůtě, kterou stanoví, a to buď do tohoto jazyka, nebo do jiného jazyka úřadu podle volby účastníka.
Článek 82
Ústní jednání
1. Každý účastník ústního jednání před úřadem může místo jazyka řízení používat některý z dalších úředních jazyků Společenství pod podmínkou, že zajistí tlumočení do jazyka řízení.
Probíhá-li ústní jednání v rámci řízení týkajícího se přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství, může přihlašovatel používat buď jazyk přihlášky, nebo druhý jazyk, který uvedl.
2. V ústním jednání týkajícím se přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství mohou pracovníci úřadu používat buď jazyk přihlášky nebo druhý jazyk uvedený přihlašovatelem.
Ve všech ostatních ústních jednáních mohou pracovníci úřadu místo jazyka řízení používat některý další jazyk úřadu pod podmínkou, že s tím účastník nebo účastníci jednání souhlasí.
3. Při dokazování může každý účastník, který má být vyslechnut, svědek nebo znalec, který není schopen vyjadřovat se přiměřeně v jazyce řízení, používat kterýkoli z úředních jazyků Společenství.
Pokud bylo o dokazování rozhodnuto na žádost účastníka řízení, účastníci, kteří mají být vyslechnuti, svědci nebo znalci, kteří se vyjadřují v jazycích jiných, než je jazyk řízení, mohou být vyslechnuti pouze tehdy, pokud účastník, který o to požádal, zajistí tlumočení do tohoto jazyka.
V jednáních týkajících se přihlášky (průmyslového) vzoru lze používat místo jazyka přihlášky také druhý jazyk uvedený přihlašovatelem.
V řízení, kde je pouze jeden účastník, může úřad na žádost účastníka připustit odchylky od ustanovení tohoto odstavce.
4. Souhlasí-li s tím účastníci i úřad, lze používat v ústním jednání kterýkoli úřední jazyk Společenství.
5. Úřad zajistí, je-li to nezbytné, na své náklady tlumočení do jazyka řízení nebo případně do jiných jím používaných jazyků, neodpovídá-li za tlumočení některý z účastníků řízení.
6. Sdělení pracovníků úřadu, účastníků řízení a svědků a znalců učiněná v některém z jazyků úřadu během ústního jednání se zapíší do protokolu v použitém jazyce.
Sdělení učiněná v jiném jazyce se zapisují do protokolu v jazyce řízení.
Opravy přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství se zapisují do protokolu v jazyce řízení.
Článek 83
Ověření překladů
1. Má-li být předložen překlad dokumentu, může úřad vyžadovat, aby bylo ve lhůtě, kterou stanoví, předloženo ověření, že překlad odpovídá původnímu znění.
Týká-li se ověření překladu dřívější přihlášky podle článku 42 nařízení (ES) č. 6/2002, nesmí být tato lhůta kratší než tři měsíce ode dne podání přihlášky.
Není-li ověření podáno ve stanovené lhůtě, má se za to, že dokument nebyl přijat.
2. Prezident úřadu může stanovit způsob ověřování překladů.
Článek 84
Právní závaznost překladu
Není-li důkaz o opaku, může úřad pokládat překlad za odpovídající příslušnému původnímu znění.
KAPITOLA XX
VZÁJEMNOST, PŘECHODNÉ OBDOBÍ A VSTUP V PLATNOST
Článek 85
Zveřejnění vzájemnosti
1. Je-li to nezbytné, požádá prezident úřadu Komisi o zjištění, zdali stát, který není stranou Pařížské úmluvy o ochraně průmyslového vlastnictví nebo Dohody o zřízení Světové obchodní organizace, přiznává vzájemnost ve smyslu čl. 41 odst. 5 nařízení (ES) č. 6/2002.
2. Zjistí-li Komise, že je vzájemnost podle odstavce 1 přiznávána, zveřejní v tomto smyslu sdělení v Úředním věstníku Evropských společenství.
3. Ustanovení čl. 41 odst. 5 nařízení (ES) č. 6/2002 se použije ode dne zveřejnění sdělení uvedeného v odstavci 2 v Úředním věstníku Evropských společenství, není-li ve sdělení uveden dřívější den použitelnosti.
Použitelnost čl. 41 odst. 5 nařízení (ES) č. 6/2002 končí dnem, kdy je v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněno sdělení Komise v tom smyslu, že vzájemnost není již dále přiznávána, pokud sdělení neuvádí dřívější den použitelnosti.
4. Sdělení uvedená v odstavcích 2 a 3 se rovněž zveřejní v Úředním věstníku úřadu.
Článek 86
Přechodné období
1. Na přihláškách k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství podaných během tří měsíců přede dnem stanoveným podle čl. 111 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 vyznačí úřad den podání stanovený podle uvedeného ustanovení a skutečný den přijetí přihlášky.
2. U těchto přihlášek se šestiměsíční přednostní lhůta podle článků 41 a 44 nařízení (ES) č. 6/2002 počítá ode dne stanoveného podle čl. 111 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.
3. Úřad může vydat přihlašovateli potvrzení o převzetí přihlášky i přede dnem stanoveným podle čl. 111 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.
4. Úřad může přihlášku podrobit průzkumu i přede dnem stanoveným podle čl. 111 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002 a jednat s přihlašovatelem s cílem odstranit nedostatky před tímto dnem.
Rozhodnutí týkající se těchto přihlášek lze však vydat až po tomto dni.
5. Je-li den přijetí přihlášky k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství úřadem, ústředním úřadem průmyslového vlastnictví členského státu nebo Úřadu pro (průmyslové) vzory Beneluxu před započetím tříměsíční lhůty uvedené v čl. 111 odst. 3 nařízení (ES) č. 6/2002, má se za to, že přihláška nebyla podána.
Přihlašovatel bude v tomto smyslu informován a přihláška se mu vrátí.
Článek 87
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2246/2002
ze dne 16. prosince 2002
o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), pokud jde o zápis (průmyslových) vzorů Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství [1], a zejména na článek 107 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 139 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [2], ve znění nařízení (ES) č. 3288/94 [3], který je na základě článku 97 nařízení (ES) č. 6/2002 na toto nařízení rovněž použitelný, by výše poplatků měla být stanovena tak, aby příjmy z nich umožňovaly zajistit v zásadě vyrovnanost rozpočtu úřadu.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2245/2002 ze dne 21. října 2002, kterým se provádí nařízení (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství [4], se rovněž zabývá podmínkami, za kterých musí být úřadu placeny poplatky stanovené nařízením (ES) č. 6/2002.
(3) Za účelem zajištění nezbytné pružnosti by měl být prezident úřadu zmocněn za určitých okolností stanovit poplatky, které mají být zaplaceny úřadu za jeho služby, za přístup do databází úřadu a za zpřístupnění obsahu těchto databází v podobě, kterou lze přečíst strojem, a stanovit poplatky za prodej publikací úřadu.
(4) Za účelem usnadnění úhrady poplatků by měl být prezident zmocněn schvalovat způsoby placení, které doplňují způsoby výslovně stanovené v tomto nařízení.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru zřízeného podle článku 109 nařízení (ES) č. 6/2002,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví výši a pravidla placení
a) poplatků, které mají být placeny Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (dále jen "úřad") podle nařízení (ES) č. 6/2002 a nařízení (ES) č. 2245/2002;
b) poplatků stanovených prezidentem úřadu podle čl. 3 odst. 1 a čl. 3 odst. 2.
Článek 2
Poplatky stanovené v nařízení (ES) č. 6/2002 a nařízení (ES) č. 2245/2002
Poplatky stanovené v nařízení (ES) č. 6/2002 a nařízení (ES) č. 2245/2002, které mají být placeny úřadu, jsou uvedeny v příloze.
Článek 3
Poplatky stanovené prezidentem
1. Prezident stanoví částku, která má být zaplacena úřadu za poskytované služby, které nejsou uvedené v příloze.
2. Prezident stanoví částku, která má být zaplacena za Věstník (průmyslových) vzorů Společenství, jakož i za jiné publikace vydané úřadem.
3. Výše sazeb je stanovena v eurech.
4. Výše poplatků stanovených prezidentem podle odstavců 1 a 2 se zveřejní v Úředním věstníku úřadu.
Článek 4
Datum splatnosti poplatků
1. Poplatky, jejichž doba splatnosti není stanovena v nařízení (ES) č. 6/2002 nebo v nařízení (ES) č. 2245/2002, jsou splatné v den obdržení žádosti o službu, za kterou je poplatek stanoven.
2. Prezident může rozhodnout, že služby podle odstavce 1 nebudou podléhat zaplacení odpovídajících poplatků předem.
Článek 5
Placení poplatků
1. Poplatky placené úřadu se platí v eurech
a) zaplacením nebo převodem na bankovní účet úřadu;
b) předáním nebo převodem šeků ve prospěch úřadu;
c) v hotovosti.
2. Prezident může určit jiné způsoby platby, než které jsou uvedeny v odstavci 1, především uložením částky na běžné účty úřadu.
Tyto způsoby se zveřejní v Úředním věstníku úřadu.
Článek 6
Podrobnosti plateb
1. Každá platba musí nést jméno plátce a musí obsahovat nezbytné údaje umožňující úřadu okamžitě poznat účel platby.
Především musí být poskytnuty tyto údaje:
a) u poplatku za zápis účel platby, tj. "poplatek za zápis", a případně odkaz uvedený přihlašovatelem v přihlášce k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství;
b) u poplatku za zveřejnění účel platby, tj. "poplatek za zveřejnění", případně odkaz uvedený přihlašovatelem v přihlášce k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství;
c) u poplatku za zveřejnění podle čl. 50 odst.
4 nařízení (ES) č. 6/2002 účel platby, tj. "poplatek za zveřejnění", a číslo zápisu;
d) u poplatku za odklad zveřejnění účel platby, tj. "poplatek za odklad", a případně odkaz uvedený přihlašovatelem v přihlášce k zápisu (průmyslového) vzoru Společenství;
e) u poplatku za návrh na prohlášení neplatnosti číslo zápisu a jméno majitele zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství, proti kterému je návrh namířen, a účel platby, tj. "poplatek za návrh na prohlášení neplatnosti".
2. Pokud nelze účel platby poznat okamžitě, vyzve úřad plátce, aby oznámil účel platby písemně ve lhůtě stanovené úřadem.
Pokud plátce nevyhoví této výzvě v uvedené lhůtě, považuje se platba za neuskutečněnou.
Zaplacená částka se vrátí.
Článek 7
Den, kdy se platba považuje za uskutečněnou
1. Za den, kdy se platba úřadu považuje za uskutečněnou, se považuje:
a) v případě podle čl. 5 odst. 1 písm. a) den, kdy je zaplacená částka skutečně zúčtována ve prospěch bankovního účtu úřadu;
b) v případě podle čl. 5 odst. 1 písm. b) den, kdy úřad obdrží šek, pod podmínkou, že je šek krytý;
c) v případě podle čl. 5 odst. 1 písm. c) den obdržení platby v hotovosti.
2. Pokud prezident povolí podle čl. 5 odst. 2 jiné způsoby platby poplatků než ty, které jsou uvedeny v čl. 5 odst. 1, stanoví také den, kdy se dané platby považují za uskutečněné.
3. Pokud se podle odstavců 1 a 2 nepovažuje zaplacení poplatků za uskutečněné do uplynutí doby splatnosti, je možné uznat, že tato doba byla dodržena, pokud je úřadu prokázáno, že plátce
a) v členském státě v době, ve které měla být platba uskutečněna
i) dal bance příkaz k platbě nebo
ii) řádně dal bance příkaz k převodu platby nebo
iii) odeslal poštou nebo jiným způsobem na adresu úřadu dopis obsahující šek ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b), pod podmínkou, že je šek krytý, a
b) zaplatil příplatek 10 % k příslušné platbě, nejvýše však 200 EUR;
příplatek se neplatí, pokud je do deseti dnů před uplynutím lhůty splatnosti splněna podmínka podle písmene a).
4. Úřad může vyzvat plátce, aby prokázal, ke kterému dni byla splněna podmínka podle odst. 3 písm. a), a popřípadě aby na požádání zaplatil příplatek podle odst. 3 písm. b) ve lhůtě stanovené úřadem. Pokud plátce nevyhoví této výzvě nebo dostatečně neprokáže splnění podmínky nebo požadovaný příplatek není zaplacen včas, považuje se lhůta splatnosti za nedodrženou.
Článek 8
Platba v nedostatečné výši
1. Lhůta splatnosti se v zásadě považuje za dodrženou pouze tehdy, pokud je poplatek zaplacen v plné výši a včas.
Pokud není poplatek uhrazen v plné výši, částka, která byla zaplacena, se po uplynutí lhůty splatnosti vrátí.
2. Úřad však může, pokud je to před uplynutím lhůty splatnosti možné, dát plátci možnost zaplatit zbývající částku nebo, pokládá-li to za odůvodněné, prominout zbývající zanedbatelnou částku, aniž jsou dotčena práva plátce.
Článek 9
Vrácení zanedbatelných částek
1. Pokud je zaplacen vyšší poplatek, přeplatek se nevrací, pokud je částka zanedbatelná a plátce o navrácení výslovně nepožádal.
Prezident stanoví, co je zanedbatelná částka.
2. Rozhodnutí prezidenta podle odstavce 1 se zveřejní
Nařízení Komise (ES) č. 2273/2002
ze dne 19. prosince 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde o přehled cen některého skotu na reprezentativních trzích Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1254/1999 Rady ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na článek 41 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2705/98 ze dne 14. prosince 1998 o stanovení cen dospělého skotu zjištěných na reprezentativních trzích Společenství a přehledu cen některých jiných kategorií skotu ve Společenství [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1156/2000 [4], přijme ustanovení týkající se záznamu cen na reprezentativním trhu nebo reprezentativních trzích každého členského státu pro různé kategorie skotu za účelem stanovení pohybu cen na trhu.
S ohledem na nedávný vývoj na trhu, a zejména na skutečnost, že je na trh uváděno podstatně méně dospělého skotu a že ve většině členských států proto již neexistují reprezentativní trhy s těmito zvířaty, se sdělování cen dospělého skotu Komisi již nepovažuje za nezbytné pro sledování vývoje na trhu s hovězím masem.
Členské státy však mohou ceny zjištěné na jejich reprezentativních trzích sdělovat.
(2) S cílem sledovat trh Společenství s jinými kategoriemi skotu než je dospělý skot je vhodné stanovit přehled cen telat samčího pohlaví mezi osmým dnem a třemi týdny věku, mladého skotu samčího pohlaví a jatečných telat.
Je vhodné stanovit pravidla pro informace, které slouží k přehledu cen každé z těchto kategorií skotu.
(3) Cena zjištěná na reprezentativních trzích Společenství může být stanovena ve výši průměru cen příslušného skotu na reprezentativním trhu nebo reprezentativních trzích každého členského státu.
Je nutné tento průměr vážit v souladu s koeficienty vyjadřujícími poměrnou velikost stád skotu každého členského státu pro každou kategorii uváděnou na trh v referenčním období.
(4) Je vhodné určit reprezentativní trh nebo reprezentativní trhy každého členského státu na základě zkušeností z posledních let.
Pokud je v členském státě více než jeden reprezentativní trh, je nutné stanovit aritmetický průměr kurzů zjištěných na těchto trzích.
(5) Z důvodů veterinárních nebo zdravotních předpisů mohou příslušné členské státy přijímat opatření, která ovlivňují kurzy.
Za takových okolností není vždy vhodné zohledňovat při záznamu tržních cen kurzy, které neodrážejí běžný vývoj trhu.
Je proto nutné stanovit určitá kritéria, která Komisi umožní k takové situaci přihlížet.
(6) Je vhodné stanovit sdělování týdenních cen Komisi pomocí systému elektronického přenosu, který by měla schválit Komise.
(7) Je tedy nutné zrušit nařízení (ES) č. 2705/98.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ve Společenství se průměrná cena, vyjádřená na zvíře, telat samčího pohlaví mezi osmým dnem a třemi týdny věku rovná průměru, který je vážený koeficienty stanovenými v příloze I části A, výše uvedených cen skotu, jež byly zjištěny na hlavních trzích členských států reprezentativních pro tento typ produkce.
Koeficienty jsou stanoveny na základě počtu dojnic zjištěných ve Společenství.
2. Ceny skotu podle odstavce 1 zjištěné na reprezentativním trhu nebo reprezentativních trzích každého členského státu, se rovnají průměru, který je vážený koeficienty odrážejícími poměrný význam každého plemene nebo jakosti, cen bez daně z přidané hodnoty, jež byly zjištěné pro tento skot během sedmidenního období v členském státě na stejné velkoobchodní úrovni.
Váhové koeficienty jsou uvedeny v příloze I částech B až H.
3. Příslušné členské státy sdělí Komisi každý týden nejpozději ve čtvrtek v poledne kurzy skotu uvedené v odstavci 1, jež zjistily na svých reprezentativních trzích během sedmidenního období předcházejícího den sdělení.
Článek 2
1. Ve Společenství se průměrná cena, vyjádřená na kilogram živé hmotnosti, mladého skotu samčího pohlaví v průměru mezi 6. až 12. měsícem věku a o průměrné hmotnosti nejvýše 300 kg rovná průměru, který je vážený koeficienty stanovenými v příloze II části A, výše uvedených cen skotu, jež byly zjištěné na hlavních trzích členských států reprezentativních pro tento typ produkce.
Koeficienty jsou stanoveny na základě počtu krav bez tržní produkce mléka zjištěných ve Společenství.
2. Ceny skotu podle odstavce 1 zjištěné na reprezentativním trhu nebo reprezentativních trzích každého členského státu se rovnají průměru, který je vážený koeficienty odrážejícími poměrný význam každého plemene nebo jakosti, cen bez daně z přidané hodnoty, jež byly zjištěné pro tento skot během sedmidenního období v členském státě na téže velkoobchodní úrovni.
Váhové koeficienty jsou uvedeny v příloze II částech B až F.
3. Příslušné členské státy sdělí Komisi každý týden nejpozději ve čtvrtek v poledne kurzy skotu uvedené v odstavci 1, jež zjistily na svých reprezentativních trzích během sedmidenního období předcházejícího den sdělení.
Článek 3
1. Ve Společenství se průměrná cena, vyjádřená na 100 kg hmotnosti jatečně upraveného těla, jatečných telat získaných zejména na základě mléka nebo mléčných přípravků a poražených cca v 6 měsících věku rovná průměru, který je vážený koeficienty uvedenými v příloze III části A, výše uvedených cen skotu, jež byly zaznamenány na hlavních trzích členských států reprezentativních pro tento typ produkce.
2. Ceny skotu podle odstavce 1 zjištěné v kurzovním středisku nebo střediscích příslušného členského státu se rovnají průměru, který je případně vážený koeficienty odrážejícími poměrný význam každé jakosti, cen bez daně z přidané hodnoty, jež byly zaznamenány pro tento skot během sedmidenního období při jeho vstupu do jatek.
Váhové koeficienty jsou uvedeny v příloze III částech B až E.
3. Příslušný členský stát sdělí Komisi každý týden nejpozději ve čtvrtek v poledne kurzy jatečně upravených těl skotu uvedené v odstavci 1, jež zjistily ve svých příslušných kurzovních střediscích během sedmidenního období předcházejícího den sdělení.
Článek 4
Pokud členský stát přijme z veterinárních nebo zdravotních důvodů opatření, která mají vliv na běžný vývoj kurzů zjištěných na jeho trzích, Komise může takovému státu povolit, aby buď nezohledňoval kurzy zjištěné na příslušném trhu nebo příslušných trzích, nebo použil poslední kurzy zjištěné na příslušném trhu nebo příslušných trzích před použitím těchto opatření.
Článek 5
Členské státy použijí nejpozději od 30. června 2003 systém elektronického přenosu, který by měla schválit Komise pro účely sdělení uvedených v čl. 1 odst. 3, čl. 2 odst. 3 a čl. 3 odst. 3.
Článek 6
Pokud má členský stát na svém území reprezentativní trhy s dospělým skotem, může sdělit cenu dospělého skotu takto:
- cena dospělého skotu zjištěná na reprezentativním trhu nebo reprezentativních trzích každého členského státu se rovná průměru, který je vážený koeficienty odrážejícími poměrný význam každého plemene nebo jakosti, cen bez daně z přidané hodnoty, jež byly zaznamenány pro kategorie a jakosti dospělého skotu a masa tohoto skotu během sedmidenního období předcházejícího den sdělení v příslušném členském státě na stejné velkoobchodní úrovni,
- v členských státech s více reprezentativními trhy se cena každé kategorie rovná aritmetickému průměru kurzů zjištěných na každém z těchto trhů.
Pokud se trhy konají v sedmidenním období uvedeném v odstavci 1 vícekrát, rovná se cena každé kategorie aritmetickému průměru kurzů zjištěných každý tržní den, kdy se koná trh na stejném odbytišti.
Pokud se během kteréhokoli týdne nezaznamená na příslušném trhu pro příslušnou kategorii žádná cena, rovná se tržní cena pro tuto kategorii v členském státě aritmetickému průměru ostatních trhů.
Článek 7
Nařízení (ES) č. 1705/98 se zrušuje ke dni 1. ledna 2003.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2285/2002
ze dne 10. prosince 2002
o ochranných opatřeních stanovených v dohodě o partnerství AKT-ES a o zrušení nařízení (ES) č. 3705/90
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné stanovit prováděcí pravidla pro ochranná opatření uvedená v kapitole 1 přílohy V dohody o partnerství AKT-ES, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 (dále jen "dohoda z Cotonou") [1], aby mohlo Společenství a členské státy dostát svým závazkům z této dohody.
(2) Je proto vhodné upravit nařízení Rady (EHS) č. 3705/90 ze dne 18. prosince 1990 o ochranných opatření stanovených ve čtvrté dohodě AKT-EHS [2] tak, aby zohlednilo dohodu z Cotonou.
(3) Nařízení (EHS) č. 3705/90 se stává vydáním tohoto nařízení zastaralé, a mělo by být tudíž zrušeno.
(4) Při posuzování otázky, zda by mělo být ochranné opatření zavedeno, by měly být brány v úvahu závazky stanovené v čl. 8 odst. 3 a 4 a v článcích 9 a 11 přílohy V dohody z Cotonou.
(5) Použitelné jsou rovněž postupy týkající se ochranných opatření stanovené ve Smlouvě a v nařízeních o společné organizaci zemědělských trhů.
(6) Podle dohody z Cotonou je rovněž nezbytné stanovit některá zvláštní ustanovení týkající se obecných pravidel stanovených v nařízení Rady (ES) č. 3285/94 ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Požádá-li některý členský stát Komisi o použití ochranných opatření podle článku 8 přílohy V dohody z Cotonou a rozhodne-li Komise, že je nepoužije, sdělí to Komise Radě a členským státům do tří pracovních dnů po obdržení žádosti členského státu.
Členské státy poskytnou Komisi informace potřebné k odůvodnění svých žádostí o použití ochranných opatření.
Pokud se Komise rozhodne, že ochranná opatření nepoužije, může každý členský stát přednést toto rozhodnutí Radě do 10 pracovních dnů od okamžiku, kdy se o uvedeném rozhodnutí
V takovém případě Komise uvědomí státy AKT a informuje je o zahájení konzultací podle čl. 9 odst. 1 přílohy V dohody z Cotonou.
Rada může kvalifikovanou většinou přijmout jiné rozhodnutí do 20 pracovních dnů od skončení konzultací se státy AKT.
2. Rozhodne-li Komise na žádost některého členského státu nebo u vlastního podnětu, že použije ochranná opatření stanovená v článku 8 přílohy V dohody z Cotonou:
- sdělí to členským státům neprodleně, nebo jedná-li na žádost členského státu, do tří pracovních dnů ode dne přijetí této žádosti,
- konzultuje výbor složeným ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise,
- současně uvědomí státy AKT a informuje je o zahájení konzultací podle čl. 9 odst. 1 přílohy V dohody z Cotonou,
- současně poskytne státům AKT všechny informace potřebné k těmto konzultacím.
3. Konzultace se v každém případě považují za skončené po uplynutí 21 dní od oznámení uvedeného v odst. 1 čtvrtém pododstavci nebo odst. 3 třetí odrážce.
Po ukončení konzultací nebo případně po uplynutí lhůty 21 dní může Komise, není-li dosaženo dohody, po konzultaci s výborem uvedeným v odst. 2 druhé odrážce rozhodnout o přijetí vhodných opatření k provedení článku 8 přílohy V dohody z Cotonou.
4. Rozhodnutí podle odstavce 3 se neprodleně oznámí Radě, členským státům a státům AKT.
Toto rozhodnutí je ihned použitelné.
5. Každý členský stát může rozhodnutí Komise podle odstavce 3 přednést Radě do 10 dnů od obdržení oznámení o tomto rozhodnutí.
6. Nepřijme-li Komise rozhodnutí do 10 pracovních dnů od skončení konzultací se státy AKT nebo případně od uplynutí lhůty 21 dní, může kterýkoliv členský stát, který věc Komisi podle odstavce 2 předložil, přednést tuto záležitost Radě.
7. V případech uvedených v odstavcích 5 a 6 může Rada kvalifikovanou většinou přijmout do 20 pracovních dní jiné rozhodnutí.
Článek 2
1. Vyskytnou-li se zvláštní faktory ve smyslu čl. 9 odst. 3 přílohy V dohody z Cotonou, může Komise přijmout ochranná opatření okamžitě nebo k jejich použití zmocnit členský stát.
2. Obdrží-li Komise žádost od členského státu, rozhodne o ní do tří pracovních dnů od jejího přijetí.
Své rozhodnutí oznámí Radě a členským státům.
3. Kterýkoliv členský stát může přednést rozhodnutí Komise Radě postupem podle čl. 1 odst. 5.
Použije se postup uvedený v čl. 1 odst. 7.
Pokud Komise nepřijme rozhodnutí ve lhůtě uvedené v odstavci 2, může kterýkoliv členský stát, který tuto věc přednesl Komisi, předložit záležitost Radě v souladu s postupem uvedeným v prvním a druhém pododstavci.
Ustanovení tohoto článku nebrání konzultacím podle čl. 9 odst. 1 přílohy V dohody z Cotonou.
Článek 3
Provádění tohoto nařízení nebrání použití nařízení o společné organizaci zemědělských trhů nebo souvisejících správních předpisů Společenství či vnitrostátních správních předpisů ani použití zvláštních pravidel pro zpracované zemědělské produkty přijatých podle článku 308 Smlouvy.
Článek 4
Nařízení (EHS) č. 3705/90 se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2286/2002
ze dne 10. prosince 2002,
kterým se stanoví režim pro zemědělské produkty a zboží vyrobené jejich zpracováním pocházející z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Do doby, než bude členskými státy Evropského společenství a státy AKT ratifikována dohoda o partnerství AKT-ES, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000 (dále jen "dohoda z Cotonou") [1], je předběžné používání této dohody stanoveno rozhodnutím Rady ministrů AKT-ES č. 1/2000 ze dne 27. června 2000 o přechodných opatřeních použitelných od 2. srpna 2000 do vstupu dohoda o partnerství AKT-ES v platnost [2].
(2) Pro usnadnění přechodu k novému obchodnímu režimu, a zejména dohod o hospodářském partnerství, by měly být pro všechny státy AKT zachovány obchodní preference, které nejsou vzájemné a které se uplatňují na základě čtvrté úmluvy AKT-ES během přípravného období do 31. prosince 2007, a to za podmínek uvedených v příloze V dohody z Cotonou.
(3) Pro zemědělské produkty, které pocházejí ze států AKT a které jsou uvedeny v příloze I Smlouvy nebo podléhají zvláštním pravidlům v důsledku provádění společné zemědělské politiky, stanoví čl. 1 písm. a) přílohy V dohody z Cotonou příznivější zacházení, než to, které je poskytováno stejným produktům z třetích zemí, na něž se vztahuje doložka nejvyšších výhod.
(4) Společenství v prohlášení XXII k dohodě z Cotonou o zemědělských produktech uvedených v článku 1 písm. a) přílohy V prohlásilo, že přijme veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly včas přijaty odpovídající zemědělské předpisy.
(5) Je třeba stanovit, že výhody vyplývající z přílohy V dohody z Cotonou se poskytují jen původním produktům ve smyslu protokolu 1 o definici pojmu "původní produkty" a metodách správní spolupráce.
(6) Z důvodů usnadnění a průhlednosti by měl být v příloze obsažen celkový seznam dotčených produktů a zvláštních předpisů týkajících se dovozu, které se na ně vztahují, a odkazy na celní kvóty, celní stropy nebo referenční množství by měly být obsaženy ve zvláštní příloze.
(7) Obchodní toky ze států AKT do francouzských zámořských departementů tradičně existovaly, a proto je třeba zachovat opatření na podporu dovozu některých produktů pocházejících ze států AKT, které jsou dováženy do francouzských zámořských departementů, aby byla pokryta místní spotřeba těchto produktů, včetně spotřeby po následném zpracování.
Je třeba také učinit opatření ke změně ujednání, jimiž se řídí přístup na trhy pro produkty pocházející ze států AKT, které jsou uvedeny v příloze V dohody z Cotonou, zejména s ohledem na potřeby hospodářského rozvoje uvedených departmentů.
(8) Ačkoli jsou celní výhody vyplývající z přílohy V dohody z Cotonou vypočteny na základě sazeb stanovených ve společném celním sazebníku a v souladu s pravidly, jimiž se řídí, měly by být vypočteny na základě autonomního cla, je-li toto clo na příslušné produkty nižší než smluvní clo.
(9) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(10) Mělo by být stanoveno, že pravidla pro ochranná opatření stanovená v nařízení Rady (ES) č. 2285/2002 o ochranných opatřeních stanovených v dohodě o partnerství AKT-ES a o zrušení nařízení (EHS) č. 3705/90 [4] se používají pro produkty, na které se vztahuje toto nařízení.
(11) Jelikož toto nařízení má nahradit nařízení Rady (ES) č. 1706/98 ze dne 20. července 1998, kterým se stanoví režim pro zemědělské produkty a zboží vyrobené jejich zpracováním, pocházející z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 715/90 [5], mělo by být uvedené nařízení zrušeno.
(12) Jelikož toto nařízení provádí mezinárodní závazky, které již Společenství přijalo, vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se použije pro dovoz produktů pocházejících ze států AKT, které jsou stranami dohody z Cotonou.
2. Pravidla původu použitelná na produkty uvedené v odstavci 1 jsou uvedena v protokolu 1 přílohy V k dohodě z Cotonou.
3. Zemědělské produkty pocházející ze států AKT se dovážejí podle režimu přílohy I tohoto nařízení, s výhradou zvláštního režimu stanoveného v příloze II.
Článek 2
Zvláštní ustanovení o některých produktech v příloze I
1. Pro účely celních stropů a referenčních množství uvedených v příloze II se použije článek 308d nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [6].
2. Jestliže je v průběhu kalendářního roku dosaženo celního stropu stanoveného v příloze II, může Komise postupem podle čl. 7 odst. 2 přijmout nařízení, kterým se třetím zemím do konce kalendářního roku znovu zavedou cla z dovozu dotyčných produktů. Použitelná cla se sníží o 50 %.
3. Jestliže v průběhu kalendářního roku dovozy některého produktu překročí referenční množství uvedené v příloze II, může Komise postupem podle čl. 7 odst. 2 přijmout rozhodnutí, kterým tyto dovozy podřídí celnímu stropu rovnajícímu se referenčnímu množství, s přihlédnutím k roční obchodní bilanci produktu.
4. Odkazuje-li se na tento článek, snížení cla uvedené v příloze I se nepoužije, pokud Společenství v souladu se svými závazky v rámci uruguayského kola používá dodatečná cla.
5. Jestliže stát AKT není schopen dodat svůj roční příděl v rámci kvóty 18, jak je uvedeno v příloze II, následkem skutečného nebo předvídaného snížení vývozů v důsledku pohromy, jakou je například sucho nebo cyklón, nebo v důsledku chorob zvířat, a nechce využít možnosti dodávky v běžném nebo příštím kalendářním roce, může nejpozději do 1. září každého kalendářního roku požádat o přerozdělení příslušných množství mezi ostatní dotčené příslušné státy až do limitu 52100 tun, vyjádřeného ve vykostěném mase.
Rozhodnutí o této žádosti o přerozdělení se přijímá postupem podle čl. 6 odst. 2.
6. Celní kvóty Q9, Q10, Q13a, Q13b, Q14, Q15, Q16 a Q17 uvedené v přílohách I a II se řídí v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
7. Jestliže dovozy produktů kódů KN 0201, 0202, 02061095, 02062991, 16025010 nebo 16029061, které pocházejí ze státu AKT, do Společenství překročí v průběhu roku množství rovnající se množství dovozů do Společenství v průběhu jakéhokoli roku mezi lety 1969 a 1974, během kterého Společenství dováželo nejvíce produktů tohoto původu, zvýšené o 7 % míru ročního růstu, pozastaví se zcela nebo částečně osvobození produktů tohoto původu od cel.
Článek 3
Francouzské zámořské departementy
1. S výhradou odstavců 3 a 4 se cla na produkty kódů KN 0102, 010290, 01029005, 01029021, 01029029, 01029041, 01029049, 01029051, 01029059, 01029061, 01029069, 01029071, 01029079, 0201, 0202, 02061095, 02062991, 07099060, 07129019, 07141091, 07149011 a 10059000 nepoužívají na dovozy produktů, které pocházejí ze států AKT nebo zámořských zemí a území, do francouzských zámořských departementů, jež jsou určeny k použití v zámořských departementech a jsou propouštěny na tamní trh.
2. Clo se nepoužije na přímé dovozy rýže kódu KN 1006, s výjimkou dovozu rýže k setí kódu KN 10061010, do zámořského departementu Réunion.
3. Jestliže dovozy kukuřice, která pochází ze států AKT nebo ze zámořských zemí a území, do francouzských zámořských departementů překročí v kalendářním roce výši 25000 tun a způsobují nebo mohou způsobit závažné narušení těchto trhů, přijme Komise na žádost členského státu nebo ze svého vlastního podnětu nezbytná opatření.
Jakýkoli členský stát může do tří pracovních dnů po oznámení opatření přijatého Komisí předložit toto opatření Radě.
Rada může kvalifikovanou většinou do jednoho měsíce přijmout jiné rozhodnutí.
4. Osvobození od cla na produkty kódů KN 07141091 a 07149011, které pocházejí z francouzských zámořských departementů, se použije v mezích roční kvóty ve výši 2000 tun.
5. V mezích ročního množství ve výši 8000 tun se clo stanovené podle čl. 10 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [7] nepoužije na dovozy pšeničných otrub kódu KN 230230, které pocházejí ze států AKT, do zámořského departementu Réunion.
Článek 4
Celní preference
Celní preference stanovené tímto nařízením se vypočítávají na základě všeobecných celních sazeb, pokud je toto clo pro příslušné produkty nižší než smluvní clo stanovené ve společném celním sazebníku.
Článek 5
Provádění
Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení se přijímají postupem podle čl. 6 odst. 2 nebo případně postupem podle čl. 7 odst. 2.
Článek 6
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny zřízený článkem 22 nařízení (EHS) č. 1766/92 nebo řídící výbory zřízené jinými nařízeními o společné organizaci trhu pro příslušné produkty.
V případě zemědělských produktů, na něž se vztahuje nařízení Rady (EHS) č. 827/68 ze dne 28. června 1968 o společné organizaci trhu s některými produkty uvedenými v příloze II Smlouvy [8], a v případě produktů nezahrnutých do společné organizace trhů je Komisi nápomocen Řídící výbor pro chmel zřízený článkem 20 nařízení Rady (EHS) č. 1696/71 ze dne 26. července 1971 o společné organizaci trhu s chmelem [9].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba stanovená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Výbor pro celní kodex
1. Komisi je v případě potřeby nápomocen Výbor pro celní kodex zřízený článkem 248a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [10].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba stanovená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Ochranná opatření
Nařízení Rady (ES) č. 2285/2002 se použije pro produkty, na které se vztahuje toto nařízení.
Článek 9
Zrušení
Nařízení (ES) č. 1706/98 se zrušuje.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2287/2002
ze dne 16. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 20. prosince 1996 přijala Rada nařízení (ES) č. 2505/96 [1] o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky.
Je třeba postarat se o to, aby bylo Společenství dotyčnými produkty zásobeno, a to za co nejpříznivějších podmínek.
Je proto třeba otevřít celní kvóty Společenství se sníženými nebo nulovými celními sazbami pro odpovídající objemy a prodloužit platnost některých stávajících celních kvót, aniž by byl trh s těmito produkty narušen.
(2) V případě některých produktů, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 2505/96, není nadále v zájmu Společenství zachovat celní kvótu Společenství a tyto produkty by proto měly být z tabulky v příloze I odstraněny.
(3) S ohledem na velké množství změn, které nabudou účinku dnem 1. ledna 2003, a ve snaze o větší jasnost pro uživatele je třeba tabulku v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96 nahradit tabulkou obsaženo v příloze I tohoto nařízení.
(4) Protože objem některých autonomních celních kvót Společenství nestačí pokrýt potřeby průmyslu Společenství ve stávajícím kvótovém období, je třeba zvýšit objemy těchto kvót s účinkem od 1. ledna 2002 nebo 1. července 2002 podle data otevření dotyčných kvót a rovněž je třeba, aby toto nařízení vstoupilo v platnost bezprostředně.
(5) Celní kvóty pro některé výrobky ze železa a oceli, na které se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství uhlí a oceli, spadají ode dne pozbytí platnosti této smlouvy do rozsahu působnosti Smlouvy o založení Evropského společenství.
Proto je třeba připojit k nařízení (ES) č. 2505/96 zvláštní přílohu s těmito kvótami.
(6) Nařízení (ES) č. 2505/96 je proto třeba změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2505/96 se mění takto:
1. Čl. 1 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Dovozní cla pro zboží uvedené v přílohách I a III se v obdobích zde stanovených a do výše zda stanovené pozastavují na úrovních uvedených u jednotlivého zboží."
2. Tabulka v příloze I se nahrazuje tabulkou v příloze I tohoto nařízení.
3. Příloha II tohoto nařízení se doplňuje jako příloha III.
Článek 2
Pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 2002 se příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
- pořadové číslo 09.2711: objem celní kvóty činí 375000 tun,
- pořadové číslo 09.2837: objem celní kvóty činí 450 tun,
- pořadové číslo 09.2959: objem celní kvóty činí 77000 tun.
Článek 3
Pro kvótové období od 1. července do 31. prosince 2002 se příloha nařízení (ES) č. 2505/96 mění takto:
- pořadové číslo 09.2902: objem celní kvóty činí 20000 jednotek,
- pořadové číslo 09.2935: objem celní kvóty činí 70000 tun.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2289/2002
ze dne 19. prosince 2002,
kterým se zastavuje přezkum pro "nového vývozce" nařízení (ES) č. 1600/1999 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu drátů z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm pocházejících z Indie, opětovně se ukládá clo na dovozy od jednoho vývozce v této zemi a zastavuje se celní evidence těchto dovozů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHÁZEJÍCÍ POSTUP
(1) nařízením (ES) č. 1600/1999 [2] uložila Rada konečné antidumpingové clo na dovozy drátu z korozivzdorné oceli o průměru nejméně 1 mm (dále jen "dotyčný výrobek") kódu KN ex72230019, pocházejícího zIndie.
Při tomto opatření se jednalo o clo v rozsahu 0 % a 55,6 % zavedené u jednotlivých vývozců se zbytkovým clem ve výši 55,6 %;
B. SOUČASNÝ POSTUP
1. Žádost o přezkum nového vývozce
(2) po zavedení konečných opatření obdržela Komise od jednoho indického výrobce, Garg Sales Co. PVT Ltd. (dále jen "žadatel"), žádost o zahájení přezkumu pro "nového vývozce" nařízení (ES) č.
4 základního nařízení. Žadatel tvrdil, že nemá vztah k žádnému jinému vývozci dotčeného výrobku v Indii.
Dále tvrdil, že dotyčný výrobek v původním období šetření (od 1. duba 1997 do 31. března 1998) nevyvážel, nýbrž jej do Společenství vyvezl až po tomto období.
Na základě těchto tvrzení pro sebe požadoval stanovení individuální celní sazby, pokud by byl dumping zjištěn;
2. Zahájení přezkumu
(3) Komise přezkoumala důkazy předložené žadatelem a považovala je k zahájení přezkumu podle ustanovení čl. 11 odst. 4 základního nařízení za dostatečné. Po konzultaci s Poradním výborem a po té, kdy byla dána možnost vyjádření také výrobního odvětví Společenství, zahájila Komise nařízením (ES) č. 1325/2002 [3] přezkum pro "nového vývozce" nařízení (ES) č. 1600/1999 a šetření u žadatele. Současně bylo zrušeno platné antidumpingové clo uvalené na žadatele a jeho dovozy se staly podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení předmětem celní evidence;
3. Nespolupracování vyvážejícího výrobce
(4) k získání informací, které Komise považovala ke svému šetření za nezbytné, zaslala žadateli dotazník.
Ve lhůtě stanovené k tomuto účelu však Komise nedostala žádnou odpověď.
O prodloužení stanovené lhůty.žadatel rovněž nepožádal.
Komise žadateli sdělila, že za těchto okolností uvažuje o ukončení šetření v rámci přezkumu, aniž by dále zkoumala jeho návrh na stanovení individuální celní sazby.
Žadateli byla poskytnuta desetidenní lhůta k vyjádření.
Do rozhodnutí o záměru přezkum ukončit Komise žádné vyjádření žadatele neobdržela;
(5) dále je nutno konstatovat, že firma Garg Sales Co. PVT Ltd. při šetření nespolupracovala, neboť nezodpověděla dotazník, který ji Komise zaslala.
Přezkum by proto měl být ukončen a podle článku 2 nařízení Komise (ES) č. 1325/2002 by mělo být antidumpingové clo znovu uvaleno se zpětným účinkem od 24. červenci 2002.
Kromě toho by měla být ukončena celní evidence dovozů podle článku 3 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přezkum nařízení (ES) č. 1600/1999 zahájený článkem 1 nařízení Komise (ES) č. 1325/2002 a týkající se dovozů dovozu drátu z korozivzdorné oceli o průměru nejvýše 1 mm, obsahujícího nejméně 2,5 % hmotnostních niklu, jiných než obsahujících nejméně 28 % hmotnostních, avšak nejvýše 31 % hmotnostních niklu a nejméně 20 % hmotnostních, avšak nejvýše 22 % hmotnostních chromu, kódu KN ex72230019, pocházejících z Indie a vyráběného a prodávaného firmou Garg Sales Co. PVT Ltd (doplňkový TARIC kód je A404) na vývoz do Společenství se zastavuje.
Článek 2
Antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1600/1999 a zrušené článkem 2 nařízení Komise (ES) č. 1325/2002 se s účinkem od 24. července 2002 opětovně ukládá na dovozy uvedené v článku 1 tohoto nařízení.
Článek 3
Celním úřadům se tímto podle čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 ukládá ukončit evidenci dovozů uvedených v článku 1 tohoto nařízení.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2301/2002
ze dne 20. prosince 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 1999/105/ES, pokud jde o definici malého množství semenného materiálu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na čl. 14 odst. 4 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) (1)Podle směrnice 1999/105/ES musí být na etiketě nebo v dokumentu dodavatele uveden údaj o procentu klíčivosti a počet klíčivých semen v reprodukčním materiálu.
Tyto požadavky se však nevztahují na malé množství semenného materiálu.
(2) (2)Proto by měly být stanoveny prahové hodnoty pro malá množství.
(3) (3)Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely článku 14 směrnice 1999/105/ES se "malým množstvím semenného materiálu" rozumí takové množství, které nepřesahuje hodnoty uvedené v příloze tohoto nařízení pro jednotlivé druhy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2302/2002
ze dne 20. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2580/2000 [2], a zejména na čl. 6 odst. 2 a čl. 7 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [3], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [4], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady a Komise 2002/309/ES, Euratom ze dne 4. dubna 2002 o uzavření sedmi dohod se Švýcarskou konfederací [5], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle přílohy 2 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty, podepsané v Lucemburku dne 21. června 1999 a schválené rozhodnutím 2002/309/ES, Euratom, kvóta č. 09.4155 zahrnuje všechny jogurty, včetně ochucených jogurtů.
Popis zboží zahrnutého v této kvótě je proto třeba v tomto smyslu změnit.
(2) Sýr Halloumi může být zařazen jak pod kvótu číslo 2, tak pod kvótu číslo 3 v příloze III(C) nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [6] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1667/2002 [7]. Popis v uvedené příloze je třeba upravit, aby se zabránilo záměně.
(3) V důsledku toho je nezbytné změnit nařízení (ES) č. 2535/2001.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem ze společného zasedání Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky a Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) 2535/2001 se mění takto:
1. V příloze I.F se kvóta č. 09.4155 nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
2. V příloze III se část C nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2304/2002
ze dne 20. prosince 2002,
kterým se provádí rozhodnutí Rady 2001/822/ES o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("rozhodnutí o přidružení zámoří")
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES [1], a zejména na jeho článek 23,
s ohledem na interní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, o financování a správě pomoci Společenství podle finančního protokolu k Dohodě o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přídělu finanční pomoci zámořským zemím a územím, pro které platí čtvrtá část Smlouvy o ES [2],
s ohledem na nařízení Rady o finančním nařízení pro Evropský rozvojový fond [3] (dále jen "finanční nařízení pro ERF"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2001/822/ES (dále jen "rozhodnutí o přidružení zámoří") vyžaduje od Komise, aby přijala prováděcí předpisy k části III a k přílohám II A až D ve spolupráci se zámořskými zeměmi a územími (dále jen "ZZÚ") v rámci partnerského postupu.
Zejména článek 4 stanoví, že ZZÚ mají primární odpovědnost za přípravu jednotných programových dokumentů (dále jen "JPD") a programů spolupráce.
(2) Předpisy přijaté Komisí podle článku 23 rozhodnutí o přidružení zámoří by měla být v souladu se zásadami řádného finančního řízení, partnerství, doplňkovosti a subsidiarity, a měla by zajistit, aby si ZZÚ osvojily proces rozvoje, jakož i náležité monitorování a provádění auditu samotnými ZZÚ a Komisí.
(3) S uvážením zvláštních potřeb, schopností a omezení ZZÚ by jim měla být poskytnuta finanční pomoc. Měla by mít formu rozpočtové podpory za předpokladu, že řízení veřejných výdajů ZZÚ jeví dostatečnou průhlednost, odpovědnost a účinnost.
Kromě toho je třeba, aby postupy zadávání veřejných zakázek vyhovovaly normám finančního nařízení pro ERF, pokud jde o průhlednost a otevřenost.
Jako alternativu k rozpočtové podpoře lze finanční pomoc poskytovat jako podporu projektů nebo programů, má-li za to, že zajistí účinnější nebo bezpečnější provádění.
(4) Je třeba upravit přípravu JPD, jeho monitorování, audit, hodnocení, přezkum a provádění, jakož i pro výkaznictví a finanční opravy.
Tato ustanovení by měla upravovat účast Komise na těchto činnostech.
S výhradou případného nezbytného přizpůsobení zvláštní situaci ZZÚ by měla být v souladu s předpisy použitelnými v rámci strukturálních fondů, s cílem posílit a usnadnit účinnost účasti Komise.
(5) Pro usnadnění regionální spolupráce a integrace mezi ZZÚ a státy AKT je třeba, aby platila v zásadě totožná pravidla.
Avšak při uvážení zeměpisné polohy některých ZZÚ, které ve skutečnosti nemohou navázat úzkou spolupráci se státy AKT nebo s jinými ZZÚ, je třeba také poskytnout možnost, aby regionální prostředky byly přidělovány na žádost jen jedné ZZÚ.
(6) Opatření stanovená v tomto nařízení byla konzultována se ZZÚ.
(7) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru ERF-ZZÚ, zřízeného článkem 24 rozhodnutí o přidružení zámoří,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
ČÁST I
PŘEDMĚT A ZÁSADY
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví postupy pro programování, provádění a řízení finanční pomoci Společenství pro ZZÚ, kterou řídí Komise v rámci devátého Evropského rozvojového fondu (ERF) v souladu s rozhodnutím o přidružení zámoří a finančním nařízením pro ERF.
Článek 2
Doplňkovost a partnerství
1. Příprava programů, provádění, monitorování a hodnocení podpory v rámci ERF se provádí v úzké konzultaci mezi ZZÚ, dotčenými členskými státy a Komisí.
2. ZZÚ zajistí, aby všichni účastníci spolupráce uvedení v čl. 5 odst. 1 druhé a třetí odrážce rozhodnutí o přidružení zámoří byli v průběhu procesu přípravy programu náležitě konzultováni.
3. ZZÚ, zúčastněné členské státy a Komise podporují součinnost a soulad mezi opatřeními přijímanými na základě tohoto nařízení a opatřeními financovanými z rozpočtu Společenství na jedné straně a operacemi prováděnými Evropskou investiční bankou (EIB), jinými mezinárodními institucemi a dotčenými členskými státy na straně druhé.
ČÁST II
PROGRAMOVATELNÁ A NEPROGRAMOVATELNÁ PODPORA
KAPITOLA 1
Programovatelná podpora
Článek 3
Územní programování
Operace financované z grantů v rámci rozhodnutí o přidružení zámoří musí být naprogramovány co nejdříve po vstupu tohoto nařízení v platnost prostřednictvím přijetí jednotného programového dokumentu (JPD) podle vzoru obsaženého v příloze tohoto nařízení.
Článek 4
Příprava JPD
1. Příslušné orgány ZZÚ vypracují návrh JPD po konzultacích s nejširším možným spektrem aktérů procesu rozvoje a využijí získané zkušenosti a osvědčené postupy.
Každý návrh na JPD musí být přizpůsoben potřebám a odpovídat zvláštní situaci každé ZZÚ.
Určuje prioritní činnosti a posiluje místní zapojení do programů spolupráce.
Návrh musí být Komisi předložen do dvanácti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
2. Tam, kde je to na místě, bude návrh JPD předmětem výměny názorů mezi ZZÚ, dotčeným členským státem a Komisí prostřednictvím příslušné delegace.
ZZÚ poskytnou veškeré nezbytné informace včetně výsledků všech studií proveditelnosti, aby Komise mohla hodnocení návrhu JPD provést co nejúčinněji.
3. Orgány ZZÚ musí Komisi zejména co nejdříve informovat, zda požadují, aby byl finanční příděl ERF poskytnut jako rozpočtová podpora.
Je třeba vzít na vědomí veškeré odchylky mezi vlastní analýzou příslušné země a analýzou Společenství.
Článek 5
Hodnocení JPD Komisí
Komise vyhodnotí návrh na JPD, aby určila, zda obsahuje všechny potřebné prvky a zda je v souladu s cíli rozhodnutí o přidružení zámoří, tímto nařízením a souvisejícími politikami Společenství.
O obdrženém návrhu vyrozumí Evropskou investiční banku.
Komise zejména rozhoduje, zda má být finanční pomoc ERF poskytnuta prostřednictvím rozpočtové podpory na základě předběžného posouzení průhlednosti, odpovědnosti a účinnosti řízení veřejných výdajů a otevřenosti a průhlednosti zadávání veřejných zakázek podle norem stanovených ve finančním nařízení pro ERF, nebo jako podpora programů či projektů.
Článek 6
Regionální programy
1. Finanční podpora regionální spolupráce a integrace stanovená v čl. 1 odst. 1 písm. a) bodě ii) přílohy II A rozhodnutí o přidružení zámoří se přiděluje na základě návrhů programů předkládaných jednou nebo více ZZÚ v souladu s článkem 16 rozhodnutí o přidružení zámoří.
2. Návrhy jsou výsledkem výměny názorů mezi Komisí a územními schvalujícími osobami ZZÚ jmenovanými podle článku 14 tohoto nařízení nebo jejich zástupci, případně včetně konzultací se způsobilými nestátními účastníky.
Předloží se Komisi do 30. září 2003.
Při posuzování návrhů Komise bere zvláště v úvahu předpokládaný dopad na integraci přijímajících ZZÚ do regionu, k němuž náležejí.
Závazku k výdajům musí přecházet finanční rozhodnutí Komise o krytí podpory projektů a programů.
3. Jestliže po prvním přidělení zbude jakýkoli zůstatek, mohou být s výjimkou případů mimořádné naléhavosti předkládány dodatečné návrhy dvakrát za rok, poprvé ke 31. prosinci 2003 a ke 30. červnu 2004.
4. Aby bylo dosaženo odpovídajícího měřítka a zvýšena účinnost, mohou být pro financování regionálních programů s výraznou územní složkou kombinovány regionální a územní finanční prostředky.
5. Články 8 a 16 až 30 se použijí obdobně na regionální programy.
KAPITOLA 2
Neprogramovatelná podpora
Článek 7
Použití rezervy "C"
1. Komise přiděluje zdroje z rezervy "C" pro účely uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. b) nebo c) přílohy II A rozhodnutí o přidružení zámoří na základě přezkumu v polovině období uvedeného v článku 22 tohoto nařízení, nebo v případě Grónska přezkumu v polovině období uvedeného v čl. 3 odst. 2 přílohy II rozhodnutí o přidružení zámoří. Komise v souladu s tím upravuje orientační příděly v čl. 3 odst. 4 přílohy II A rozhodnutí o přidružení zámoří a informuje ZZÚ a členské státy o svém rozhodnutí ohledně nových přídělů.
2. Pro účely závazků ke zdrojům stanovených v článku 28 a v příloze II D rozhodnutí o přidružení zámoří předloží všechny ZZÚ, které se samy považují za způsobilé pro podporu stanovenou ve zmíněném článku, úplný požadavek na formulářích poskytnutých Komisí a přiloží veškeré informace, které je k tomuto účelu potřebné posoudit.
Tento požadavek musí být předložen Komisi nejpozději do 30. dubna roku následujícího po roce, pro který se dodatečná podpora požaduje.
Komise o svém rozhodnutí vyrozumí ZZÚ co nejdříve.
ČÁST III
PROVÁDĚNÍ
KAPITOLA 1
Finanční postupy
Článek 8
Závazky
1. Komise se zavazuje k výdajům na finanční pomoc pro ZZÚ v souladu s finančním nařízením pro ERF.
2. V rámci JPD musí závazku k výdajům předcházet finanční rozhodnutí Komise, které pokryje rozpočtovou podporu nebo podporu projektů a programů.
3. Mimo rámec JPD se Komise zavazuje k výdajům týkajícím se nepřidělené rezervy "C", vytvořené podle čl. 3 odst. 3 přílohy II A rozhodnutí o přidružení zámoří, a provádí je v souladu s články 15 a 54 finančního nařízení pro ERF.
Článek 9
Platební agentury
Finanční instituce v ZZÚ, u nichž Komise otevírá účty v souladu s částí I hlavou III kapitolou 3 oddílem 4 finančního nařízení ERF pro účely provádění spolupráce se ZZÚ, vykonávají funkce "platebních agentur."
Z prostředků uložených u platebních agentur ve Společenství se vyplácí úrok.
Platební agentury neobdrží za své služby žádnou odměnu a z uložených prostředků se nevyplácí úrok.
KAPITOLA 2
Zakázky
Článek 10
Obecné předpisy pro zakázky
1. Postupy, kterými se řídí zadávání zakázek, musí být uvedeny ve finančních dohodách.
2. V případech, kdy je finanční pomoc poskytována prostřednictvím rozpočtové podpory, se použijí postupy pro zadávání veřejných zakázek dotyčných ZZÚ.
3. Ve všech ostatních případech musí být při zadávání zakázky dodržena ustanovení uvedená v čl. 75 odst. 1 prvním pododstavci finančního nařízení pro ERF.
Článek 11
Daňové a celní režimy
1. ZZÚ použijí pro zakázky, jimiž se provádějí programy nebo projekty financované ERF, daňové a celní režimy, které nejsou méně výhodné než režimy, které používají pro nejvíce zvýhodněné státy nebo mezinárodní rozvojové organizace, s nimiž udržují vztahy.
Pro účely stanovení zacházení doložky nejvyšších výhod (DNV) se neberou v úvahu režimy používané dotyčnými ZZÚ vůči jiným ZZÚ či státům AKT nebo jiným rozvojovým zemím.
2. S výhradou odstavce 1 se na zakázky financované Společenstvím vztahují tato ustanovení:
a) v ZZÚ, které jsou příjemcem pomoci, nepodléhá zakázka žádnému stávajícímu či budoucímu kolkovnému ani registračním poplatkům či daňovým poplatkům s rovnocenným účinkem; tyto zakázky však jsou registrovány podle právních předpisů platných v ZZÚ a může za ně být vyžadován poplatek, který odpovídá poskytnuté službě;
b) zisky nebo příjmy vznikající z provádění zakázek se zdaňují podle vnitřní daňové úpravy dotyčných ZZÚ za předpokladu, že fyzická nebo právnická osoba, která tohoto zisku nebo příjmu dosahuje, má v daném státě stálou provozovnu nebo že provádění zakázky trvá déle než šest měsíců;
c) podniky, které musí pro provádění zakázek na stavební práce dovézt profesionální zařízení, využijí pro uvedené zařízení systém dočasného dovozu podle vnitrostátních právních předpisů přijímajících ZZÚ, pokud o to požádají;
d) každé profesionální zařízení potřebné pro provádění úkolů stanovených v zakázce na služby se dočasně propustí do přijímajících ZZÚ podle jejich vnitrostátních právních předpisů s osvobozením od cel, daní nebo daňových poplatků s rovnocenným účinkem, jestliže tato cla, daně a poplatky nepředstavují odměnu za poskytnuté služby;
e) dovoz na základě zakázek na dodávky se propouští do přijímajících ZZÚ s osvobozením od cel, daní nebo daňových poplatků s rovnocenným účinkem.
Zakázky na dodávky pocházející z dotyčné ZZÚ se uzavírají na základě cen dodávek ze závodu, k nimž mohou být přičteny takové vnitřní daňové poplatky, jaké mohou být uplatňovány na takové dodávky v dané ZZÚ;
f) paliva, maziva a uhlovodíková pojiva a všechny materiály použité v plnění zakázek na stavební práce se považují za zakoupené na místním trhu a podléhají daňové pravě použitelné na základě vnitrostátních právních předpisů platných v přijímající ZZÚ a
g) spotřební zboží dovezené pro potřebu fyzických osob jiných než zaměstnaných v místě, které se zabývají prováděním úkolů stanovených v zakázce na služby, a jejich rodinných příslušníků se osvobozuje od dovozního cla, daní a ostatních daňových poplatků s rovnocenným účinkem v mezích stanovených vnitrostátními právními předpisy platnými v přijímající ZZÚ.
3. Každá otázka, na kterou se nevztahují odstavce 1 a 2 o daňových a celních režimech, podléhá i nadále právním předpisům dotyčné ZZÚ.
KAPITOLA 3
Řízení a výkonní činitelé
Článek 12
Prováděcí postupy
Aniž jsou dotčeny postupy pro provádění rozpočtové podpory uvedené v čl. 8 odst. 2 a čl. 10 odst. 2, provádějí se programy a projekty financované podle tohoto nařízení v souladu s články 13, 14 a 15.
Článek 13
Delegace
1. Tam, kde je Komise zastupována delegací pod vedením vedoucího delegace, vyrozumí o tom dotyčné ZZÚ. V těchto případech se použije čl. 22 odst. 2 a článek 67 finančního nařízení pro ERF o pověřených schvalujících osobách a účetních.
2. Vedoucí delegace v úzké spolupráci s územní schvalující osobou
a) se na žádost dotyčných ZZÚ účastní a poskytuje pomoc při přípravě projektů a programů a při sjednávání zakázek na technickou pomoc;
b) se účastní hodnocení projektů a programů, připravuje nabídkovou dokumentaci a hledá způsoby, jak zjednodušit postupy hodnocení a provádění projektů a programů;
c) připravuje návrhy financování;
d) do 30 dnů poté, co ji obdrží od územní schvalující osoby, a předtím, než ji územní schvalující osoba vydá, schvaluje dokumentaci místních vyhlašovaných nabídkových řízení a dokumentaci zakázek na pomoc při mimořádných událostech;
e) je přítomen otvírání nabídek a obdrží jejich kopie a výsledky jejich zkoumání;
f) do 30 dnů schvaluje návrh územní schvalující osoby na schválení místních otevřených nabídek, zakázek zadávaných přímou dohodou, zakázek na pomoc při mimořádných událostech, zakázek na služby a zakázek na stavební práce s hodnotou nižší než 5 milionů EUR a zakázek na dodávky s hodnotou nižší než 1 milion EUR;
g) u všech výše nezahrnutých ostatních zakázek schvaluje do 30 dnů návrh územní schvalující osoby na zadání zakázky, kdykoli jsou splněny tyto podmínky:
i) vybraná nabídka je nejnižší z těch, které vyhovují požadavkům nabídkové dokumentace,
ii) vybraná nabídka splňuje všechna výběrová kritéria stanovená v nabídkové dokumentaci a
iii) vybraná nabídka nepřekračuje částku vyhrazenou pro zakázku;
h) nejsou-li podmínky uvedené v písmenu g) splněny, postoupí návrh hlavní schvalující osobě, která o něm rozhodne do 60 dnů poté, co návrh obdrží od vedoucího delegace.
Jestliže cena nabídky přesahuje částku vyhrazenou pro zakázku, učiní hlavní schvalující osoba při schvalování zakázky také nezbytný finanční závazek;
i) potvrzuje zakázky a odhady v případě přímo najatých pracovních sil a dodatky k nim, jakož i schválení plateb vydávaná územní schvalující osobou;
j) zajišťuje, aby projekty a programy financované ze zdrojů fondu řízeného Komisí byly z finančního a technického hlediska řádně prováděny;
k) spolupracuje s orgány ZZÚ, kde zastupuje Komisi při pravidelném hodnocení operací;
l) poskytuje ZZÚ veškeré informace a příslušné dokumenty o postupech provádění rozvojové finanční spolupráce, zejména pokud jde o kritéria hodnocení a kritéria posuzování nabídek; a
m) pravidelně informuje orgány ZZÚ o činnostech Společenství, které se mohou přímo dotýkat spolupráce mezi Společenstvím a ZZÚ.
3. Každé další převedení správních nebo finančních pravomocí na vedoucího delegace jiných než popsaných v tomto článku musí být oznámeno územním schvalujícím osobám.
Článek 14
Územní schvalující osoba
1. Vláda každé ZZÚ jmenuje územní schvalující osobu, aby ji zastupovala ve všech operacích financovaných ze zdrojů fondu řízeného Komisí a bankou.
Územní schvalující osoba může některé z těchto funkcí převést a o každém takovém převedení musí informovat hlavní schvalující osobu.
2. Funkce územní schvalující osoby jsou tyto:
a) v úzké spolupráci s vedoucím delegace odpovídá za přípravu, předkládání a hodnocení projektů a programů;
b) v úzké spolupráci s vedoucím delegace vyhlašuje místní otevřená nabídková řízení a přijímá nabídky, místní i mezinárodní (otevřené i omezené), předsedá zkoumání nabídek, vyhlašuje výsledky tohoto zkoumání, podepisuje zakázky a dodatky k nim a schvaluje výdaje;
c) před vyhlášením místních otevřených nabídkových řízení předkládá dokumentaci nabídkového řízení vedoucímu delegace, který do 30 dnů vyjádří svůj souhlas;
d) dokončuje hodnocení nabídek v období platnosti nabídek, přičemž bere v úvahu období potřebné ke schválení zakázek;
e) předává výsledky zkoumání a návrh na zadání zakázky vedoucímu delegace ke schválení ve lhůtách stanovených v čl. 15 písm. f);
f) proplácí a schvaluje výdaje v mezích finančních prostředků, které má přiděleny; a
g) během provádění operací provádí veškerá přizpůsobení nezbytná pro zajištění správného provedení schválených projektů nebo programů z hospodářského a technického hlediska.
3. Během provádění operací a s výhradou požadavku informovat vedoucího delegace má územní schvalující osoba rozhodovací pravomoci v těchto věcech:
a) technické úpravy a změny v podrobnostech v míře, která neovlivní přijaté technické řešení a zůstává v mezích prostoru vyhrazeného pro úpravy;
b) změny odhadů během provádění;
c) převody z položky do položky v rámci odhadů;
d) změny místa pro projekty nebo programy pro více jednotek, kde pro to jsou technické, hospodářské nebo sociální důvody;
e) ukládání nebo promíjení sankcí za prodlení;
f) úkony zprošťující ručitele závazku;
g) nákup zboží na místním trhu bez ohledu na jeho původ;
h) používání stavebního a strojního zařízení nepocházejícího ze ZZÚ, členských států ani států AKT za předpokladu, že v ZZÚ, členských státech ani státech AKT neexistuje výroba srovnatelného zařízení a strojního zařízení;
i) subdodávky;
j) konečná přejímka za předpokladu, že vedoucí delegace je přítomen předběžné přejímce, potvrdí odpovídající zápis a případně je přítomen při konečné přejímce, zejména tam, kde rozsah výhrad zaznamenaných při předběžné přejímce vyžaduje významné dodatečné práce; a
k) najímání poradců a dalších odborníků na technickou pomoc.
4. Mimo to územní schvalující osoba:
a) zpracovává výroční zprávu o provádění a po obdržení schválení monitorovacího výboru ji předkládá Komisi;
b) provádí přezkum v polovině období uvedené v článku 22;
c) zajišťuje, že subjekty, které se účastní řízení a provádění programů ERF, udržují pro všechny transakce související s pomocí buď oddělený účetní systém, nebo patřičný účetní kód; a
d) přijímá veškerá nezbytná opatření k zajištění provádění článků 16, 19, 24 a 30.
5. Po předložení roční zprávy o provádění uvedené v článku 21 Komise a územní schvalující osoba přezkoumají hlavní výsledky předchozího roku.
Po tomto přezkumu může Komise vyjádřit územní schvalující osobě připomínky.
Územní schvalující osoba informuje Komisi o každé akci provedené na základě těchto připomínek.
Usoudí-li Komise v řádně odůvodněných případech, že přijatá opatření nejsou dostatečná, může pro ZZÚ a územní schvalující osobu vydat odůvodněné doporučení pro úpravy zaměřené na zlepšení účinnosti monitorovacích nebo řídících mechanismů.
Po obdržení každého takového doporučení doloží územní schvalující osoba opatření, která přijala pro zdokonalení monitorovacích nebo řídících mechanismů, nebo vysvětlí, proč žádná taková opatření nepřijala.
Článek 15
Regionální zúčastněné subjekty
1. Návrhy na regionální program předkládají:
a) nejméně dvě územní schvalující osoby ZZÚ nebo
b) výjimečně jedna územní schvalující osoba ZZÚ, je-li do operace uvedené v čl. 16 odst. 1 písm. b) až e) rozhodnutí o přidružení zámoří zapojena jen jedna ZZÚ.
2. Regionální programy provádí územní schvalující osoba nebo organizace jmenovaná v návrhu.
ČÁST IV
MONITOROVÁNÍ, PŘEZKUM, AUDIT A HODNOCENÍ
KAPITOLA 1
Monitorování
Článek 16
Odpovědnost ZZÚ
1. Aniž je dotčena odpovědnost Komise za provádění finanční podpory Společenství, přebírají ZZÚ odpovědnost v první řadě za finanční kontrolu takové podpory.
Územní schvalující osoba za tímto účelem:
a) stanoví a provádí mechanismy řízení a kontroly tak, aby bylo zajištěno, že se finanční prostředky Společenství používají účinně a správně.
Vhodné vnitřní a vnější finanční kontroly musí podle mezinárodně uznávaných standardů pro audit provádět příslušný finanční kontrolní orgán, který musí být pro účely plnění této funkce nezávislý;
b) poskytuje Komisi popis těchto mechanismů;
c) zaručuje, že je pomoc řízena podle všech platných pravidel a že se prostředky, které jsou pro ni k dispozici, používají v souladu se zásadami řádného finančního řízení;
d) osvědčuje, že prohlášení o výdajích předkládaná Komisi jsou přesná a vyplývají z účetních systémů založených na ověřitelných podpůrných dokladech;
e) po uzavření každého programového období předkládá Komisi prohlášení vypracované osobou nebo útvarem funkčně nezávislými na určeném řídícím orgánu.
Toto prohlášení shrne závěry kontrol provedených v průběhu předchozích let a posoudí platnost žádosti o zaplacení závěrečného zůstatku a zákonnost a správnost transakcí uvedených v závěrečném osvědčení o výdajích.
ZZÚ mohou k tomuto osvědčení připojit své vlastní stanovisko, považují-li to za nutné;
f) spolupracuje s Komisí s cílem zajistit, aby se zdroje ERF používaly v souladu se zásadami řádného finančního řízení;
g) předchází nesrovnalostem, zjišťuje je a napravuje je, v souladu s pravidly je oznamuje Komisi a informuje Komisi o postupu správních a právních řízení;
h) vymáhá všechny částky ztracené následkem zjištěné nesrovnalosti a případně vybírá úroky z prodlení;
i) přijímá veškerá nezbytná opatření pro zajištění shody s ustanoveními orientačního programu, včetně splnění harmonogramu závazků a plateb, dohodnutého v době přípravy programu; a
j) vyšetří každý důvod zpoždění v provádění a navrhne vhodná opatření k nápravě situace.
2. Každý rok je Komisi zaslán plán auditu a souhrn zjištění z provedených auditů.
Zprávy o auditu budou k dispozici Komisi.
Článek 17
Součinnost
1. Komise a ZZÚ, zastupované územní schvalující osobou, spolupracují a koordinují plány, metody a provádění kontrol tak, aby na nejvyšší míru zvýšily užitečnost prováděných kontrol.
Výsledky provedených kontrol si neprodleně vyměňují.
2. Nejméně jednou za rok se zkoumají a posuzují:
a) výsledky kontrol, které provedly ZZÚ a Komise;
b) všechny připomínky vznesené jinými kontrolními orgány či institucemi Společenství nebo členského státu;
c) finanční dopad všech zaznamenaných nesrovnalostí, již učiněné nebo stále požadované kroky k jejich nápravě a případně úpravy systémů řízení a kontroly.
3. Po prozkoumání a posouzení podle odstavce 2 a aniž jsou dotčena opatření, která mají ZZÚ přijmout ihned podle článku 16, může Komise vznést připomínky, zejména pokud jde o finanční dopad jakékoli zjištěné nesrovnalosti.
Tyto připomínky zašle územní schvalující osobě dotyčných ZZÚ a případně k nim přiloží žádosti o nápravná opatření, která napraví zjištěné nedostatky v řízení a vyřeší ty zjištěné nesrovnalosti, které dosud nebyly napraveny.
ZZÚ dostanou příležitost se k těmto připomínkám vyjádřit.
Článek 18
Monitorovací výbory
1. Dohled nad prováděním každého JPD provádí monitorovací výbor.
Orgány ZZÚ zřídí monitorovací výbor nejpozději tři měsíce po schválení JPD.
2. Monitorovacímu výboru předsedá územní schvalující osoba nebo její zástupce.
Zástupce Komise a případně zástupce Evropské investiční banky se mohou účastnit práce monitorovacího výboru s poradním hlasem.
Ve výboru musí být zastoupeny orgány nebo subjekty, které určí ZZÚ, Komise, dotčený členský stát a případně Evropská investiční banka nebo jiná instituce podílející se na financování.
Pokud za provádění projektu odpovídají regionální a místní orgány a soukromé podniky a pokud se jich některý projekt přímo týká, jsou v takových výborech rovněž zastoupeny.
3. Monitorovací výbor vypracuje v institucionálním, právním a finančním rámci dotyčné ZZÚ svůj jednací řád a dohodne se na něm s územní schvalující osobou.
4. Územní schvalující osoba podává schůzím monitorovacího výboru zprávy o pokroku v souladu se standardním vzorem poskytnutým Komisí.
Komise musí obdržet tuto zprávu 15 pracovních dnů před plánovanou schůzí.
5. Pro ověření účinnosti a kvality provádění pomoci monitorovací výbor:
a) pravidelně posuzuje pokrok dosažený při uskutečňování konkrétních cílů JPD;
b) posuzuje přezkum v polovině období uvedený v článku 22, než je odeslán Komisi;
c) posuzuje a schvaluje roční a závěrečné zprávy o provádění před odesláním Komisi;
d) posuzuje a schvaluje každý návrh na změnu obsahu JPD.
Článek 19
Ukazatele monitorování
Územní schvalující osoba a monitorovací výbor provádějí monitorování prostřednictvím ukazatelů stanovených v JPD.
Tyto ukazatele berou v úvahu orientační metodiku poskytovanou Komisí.
Týkají se zvláštní povahy projektů a jejich cílů a ukazují:
a) vstupy, výstupy, výsledek a podle možnosti dopady;
b) stadium dosažené v pomoci, pokud jde o fyzické provedení;
c) postup plánu financování.
KAPITOLA 2
Přezkum
Článek 20
Přezkumný postup
1. Finanční spolupráce musí být dostatečně pružná, aby se zajistilo, že operace jsou stále v souladu s cíli rozhodnutí o přidružení zámoří a zohledňují všechny změny, k nimž dochází v hospodářské situaci, prioritách a cílech dotyčné ZZÚ, zejména prostřednictvím výročních zpráv o provádění a přezkumu v polovině období nebo případně výročního přezkumu JPD uvedeného v čl. 21 odst. 5.
2. Za výjimečných okolností uvedených v ustanoveních o humanitární a naléhavé pomoci může být přezkum proveden na žádost kterékoli ze stran.
Článek 21
Výroční zpráva o provádění
1. Územní schvalující osoba předkládá výroční zprávy o provádění Komisi do tří měsíců od konce každého úplného roku provádění od přijetí JPD.
2. Výroční zpráva o provádění JPD se skládá ze společného posouzení provádění programu a bere v úvahu výsledky souvisejících činností monitorování a hodnocení.
3. Tato zpráva se zpracovává místně a dokončí ji během 60 dnů územní schvalující osoba, monitorovací výbor a případně příslušný vedoucí delegace.
4. Obsahuje zejména posouzení:
a) výsledků dosažených v klíčovém odvětví nebo odvětvích měřených vzhledem k identifikovaným konkrétním cílům, ukazatelům dopadu a závazkům odvětvové politiky;
b) všech projektů a programů mimo klíčová odvětví nebo jako součástí víceletých programů;
c) použití všech zdrojů vyhrazených pro nestátní účastníky;
d) účinného provádění běžných operací a rozsahu, v němž byl splněn harmonogram závazků a plateb; a
e) jakéhokoli prodloužení programování pro pokrytí následujících let.
5. Výroční přezkum se případně provádí na základě zprávy při příležitosti schůze partnerství, jak uvádí článek 7 rozhodnutí o přidružení zámoří.
Článek 22
Přezkum v polovině období
1. Přezkum v polovině období je organizován za účelem zjištění počátečních výsledků JPD, jejich významu a rozsahu, v němž bylo cílů dosaženo.
Posuzuje rovněž využívání finančních prostředků a chod monitorování a provádění.
2. Za provedení přezkumu v polovině období odpovídá Komise v součinnosti s územní schvalující osobou a dotčeným členským státem.
V zásadě jej provádí nezávislý hodnotitel v době mezi 24 a 36 měsíci od vstupu tohoto nařízení v platnost, je předložen monitorovacímu výboru a poté postoupen Komisi.
JPD může stanovit jinou lhůtu, zejména s ohledem na ukazatele přijaté v případě rozpočtové podpory.
3. Komise zkoumá relevantnost a kvalitu přezkumu na základě kritérií stanovených v JPD, přičemž uváží rovněž finanční příděl ERF.
KAPITOLA 3
Audity
Článek 23
Audity
1. Aniž jsou dotčeny kontroly prováděné přijímajícími zeměmi, mohou Komise a Účetní dvůr prostřednictvím vlastních zaměstnanců nebo řádně zmocněných zástupců provádět na místě technické nebo finanční kontroly, včetně namátkových kontrol a závěrečných auditů operací financovaných ERF, a systémů řízení a kontroly, pokud je oznámí nejméně jeden pracovní den předem.
Komise uvědomí dotyčnou ZZÚ s cílem dostat veškerou nezbytnou pomoc.
Těchto kontrol se mohou účastnit úředníci nebo zaměstnanci dotyčné ZZÚ.
Komise si může od dotyčné ZZÚ vyžádat, aby provedla kontroly na místě pro ověření správnosti jedné nebo více transakcí.
Těchto kontrol se mohou účastnit úředníci nebo zaměstnanci Komise.
2. Přijímající země jsou útvarům Komise a Účetnímu dvoru nápomocny při provádění auditů týkajících se využívání prostředků ERF.
Článek 24
Pomůcka pro audit se zaměřením na finanční toky
1. Systémy řízení a kontroly ZZÚ poskytnou dostatečnou pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky v souladu s podmínkami stanovenými v každé finanční dohodě.
2. Dostatečná pomůcka pro audit se zaměřením na finanční toky existuje za těchto okolností:
a) účetní záznamy vedené na vhodné úrovni řízení poskytují podrobné informace o výdajích skutečně vynaložených v operacích financovaných ERF.
V těchto účetních záznamech je uvedeno datum jejich vzniku, částka každé položky výdajů, povaha podpůrných dokladů a datum a způsob platby.
Jsou připojeny nezbytné dokumentární důkazy (například faktury);
b) na vhodné úrovni řízení se také vedou technické specifikace a finanční plán operace, zprávy o postupu, doklady o schválení grantu, postupech při nabídkovém řízení a zadávání zakázek a zprávy o kontrolách financovaných produktů a služeb;
c) v případě počítačového přenosu účetních údajů dostávají všechny zúčastněné orgány a subjekty dostatečné informace od podřízených orgánů a subjektů, aby odůvodnily své účetní záznamy a částky nadřízeným vykazované orgánům a subjektům, s cílem zajistit dostatečnou pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky od celkových úhrnných částek osvědčovaných Komisi až k jednotlivým výdajovým položkám a podpůrným dokladům na úrovni konečných příjemců, subjektů a podniků, které operace provádějí.
3. Územní schvalující osoba přijme veškerá opatření nezbytná pro provádění tohoto článku.
KAPITOLA 4
Hodnocení
Článek 25
Hodnocení
1. Hodnocení JPD se zabývá využitím zdrojů, účinností pomoci a jejím dopadem a vyvozuje závěry a doporučení, zejména s využitím již dostupných výsledků hodnocení.
Zabývá se všemi faktory, které přispívají k úspěchu nebo neúspěchu provádění a dosahování výsledků, včetně jejich udržitelnosti.
2. Za hodnocení JPD odpovídá Komise v součinnosti s monitorovacím výborem.
3. Program hodnocení by měl být nastíněn v JPD.
Hodnocení zejména:
a) poskytuje pravidelná a nezávislá posouzení operací a činností fondu srovnáváním plánovaných výsledků a cílů s tím, čeho je skutečně dosaženo, a tím
b) umožňuje ZZÚ, členským státům a Komisi zpětně využívat získané zkušenosti v navrhování a provádění budoucích politik a operací.
4. Výsledky hodnocení se zpřístupňují veřejnosti.
Článek 26
Hodnotící postupy
Aniž je dotčeno hodnocení, které provádí ZZÚ nebo Komise, mohou hodnocení programů, projektů nebo jiných činností, jimiž se provádí JPD, provádět společně ZZÚ a Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem.
ČÁST V
FINANČNÍ ÚPRAVY
Článek 27
Úprava přídělů ERF
S využitím výsledků monitorování, auditu a hodnocení jako základu a s uvážením připomínek monitorovacího výboru může Komise upravit částky a podmínky původního JPD z vlastního podnětu nebo na návrh dotyčné ZZÚ se ohledem na aktuální potřeby a výkonnost této ZZÚ.
Tato úprava se provádí zpravidla při přezkumu v polovině období postupem podle článku 24 rozhodnutí o přidružení zámoří v době mezi 24 a 36 měsíci po vstupu tohoto nařízení v platnost nebo, v případě nesrovnalostí, co nejdříve.
Článek 28
Pozastavení plateb
1. Komise pozastaví platby a s uvedením důvodů požádá ZZÚ o předložení jejích připomínek a případně o provedení veškerých nápravných opatření ve stanovené lhůtě, pokud po dokončení nezbytných kontrol dojde k závěru, že:
a) ZZÚ nesplnila své povinnosti, nebo
b) JPD jako celek nebo jeho část neospravedlňuje příspěvek ERF jako celek nebo jeho část, nebo
c) existují vážné nedostatky v systémech řízení nebo kontroly, které by mohly vést k systémovým nesrovnalostem.
2. Lhůta, v níž může dotyčná ZZÚ předložit své připomínky a případně provést nápravná opatření, činí dva měsíce, s výjimkou řádně odůvodněných případů, v nichž může Komise souhlasit s lhůtou delší.
3. Jestliže ZZÚ vznese proti připomínkám Komise námitky, Komise pozve ZZÚ a dotčený členský stát na schůzku partnerství, na které budou všechny strany usilovat o dosažení dohody o připomínkách a závěrech, které se z nich mají vyvodit.
Jestliže ZZÚ vznese proti připomínkám Komise námitky a uskuteční se schůzka partnerství ad hoc, začíná lhůta tří měsíců podle odstavce 5, v níž může Komise přijmout rozhodnutí, běžet až ode dne schůzky partnerství.
4. Pokud Komise navrhuje finanční opravy, dostane ZZÚ příležitost doložit přezkoumáním dotyčné dokumentace, že skutečný rozsah nesrovnalostí byl menší, než jak jej Komise posoudila.
S výjimkou řádně odůvodněných případů nesmí doba povolená pro toto přezkoumání překročit další dvouměsíční období následující po lhůtě dvou měsíců uvedené v odstavci 1.
Komise vezme v úvahu každý důkaz, který ZZÚ předloží v těchto lhůtách.
5. Pokud na konci lhůty stanovené v odstavci 2 nebylo dosaženo žádné dohody a ZZÚ neprovedla žádná nápravná opatření, vezme Komise v úvahu všechny připomínky, které ZZÚ a členskými státy vznesly, a do tří měsíců rozhodne o:
a) snížení plateb, nebo
b) provedení vyžadovaných finančních oprav tím, že zruší příděl ERF jako celek nebo jeho část.
6. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 až 5, může Komise po řádném ověření pozastavit celou předběžnou platbu nebo její část, pokud zjistí, že se dotyčný výdaj váže na vážnou nesrovnalost, která dosud nebyla napravena, a že je třeba okamžitě jednat.
Komise o přijatých opatřeních a jejich důvodech vyrozumí dotyčnou ZZÚ.
Pokud důvody pozastavení stále trvají i po pěti měsících nebo dotyčná ZZÚ neoznámila Komisi opatření přijatá pro nápravu vážné nesrovnalosti, použije se článek 30.
Článek 29
Inkaso a zpětné platby
1. Veškeré zpětné platby Komisi musí být provedeny do dne splatnosti vyznačeného na inkasním příkazu vyhotoveném v souladu s článkem 45 finančního nařízení pro ERF.
Tímto dnem splatnosti je poslední den druhého měsíce následujícího po vydání příkazu.
2. Každé prodlení při provádění zpětné platby vede k uložení úroku z prodlení po dobu počínající dnem splatnosti uvedeným v odstavci 1 a končící dnem skutečného splacení.
Sazba úroku z prodlení je o jeden a půl procentního bodu vyšší než sazba, kterou používá Evropská centrální banka ve svých hlavních refinančních operacích první pracovní den měsíce, do kterého spadá den splatnosti.
3. Územní schvalující osoba vede účet částek inkasovatelných z již provedených plateb pomoci Společenství a zajišťuje, aby byly částky inkasovány bez zbytečného prodlení.
Příjemce zaplatí každou částku, která má být inkasována, spolu s úrokem z prodlení tak, že dotyčnou částku odečte ze svého příštího výkazu výdajů a požadavku na platbu ke Komisi, nebo pokud to nestačí, uhradí částku Společenství.
Územní schvalující osoba zasílá Komisi jednou za rok výkaz částek, u kterých se v dotyčném období očekává jejich inkaso, roztříděných podle roku zahájení inkasního řízení.
ČÁST VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 30
Informace a propagace
1. ZZÚ zajistí, aby programy ERF byly dostatečně propagovány, s cílem:
a) informovat širokou veřejnost o úloze, kterou hraje Společenství ve vztahu k těmto programům;
b) informovat potenciální příjemce pomoci a profesní organizace o poskytovaných možnostech.
2. Přijímající země zejména zajistí, aby byly instalovány dobře viditelné reklamní panely zobrazující fyzické projekty financované Společenstvím, opatřené logem Společenství, a aby se do nejdůležitějších veřejných aktivit spojených s programy podporovanými ERF řádně zapojili zástupci orgánů Společenství.
Článek 31
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2306/2002
ze dne 20. prosince 2002,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 104/2000, pokud jde o oznamování dovozních cen produktů rybolovu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhů s produkty rybolovu a akvakultury [1], a zejména na čl. 29 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům,
(1) Článek 29 odst. 4 nařízení (ES) č. 104/2000 stanoví, že členské státy pravidelně oznamují Komisi ceny a dovážená množství některých produktů zaznamenaných na jejich trzích nebo v jejich přístavech.
(2) Je vhodné sestavit nový seznam trhů a přístavů, v nichž se dovozy zaznamenávají, aby se lépe zohlednily skutečně dovážená množství.
(3) Rovněž je vhodné přijmout opatření, která zajistí rychlý přenos dat nezbytných ke kontrole referenčních cen, a to v novém elektronickém formátu.
(4) Je proto nutné zrušit nařízení Komise (ES) č. 2211/94 ze dne 12. září 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 3759/92 pro oznamování dovozních cen produktů rybolovu [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1805/1999 [3].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Členské státy oznamují Komisi ceny a dovážená množství produktů uvedených v přílohách I, II, III a IV nařízení (ES) č. 104/2000, pro která je stanovena referenční cena a která jsou propouštěna do volného oběhu.
Tato data se rozepisují podle kódu TARIC a podle dne podání dovozního prohlášení.
2. Oznamovací povinnost vůči Komisi platí přinejmenším pro produkty propuštěné do volného oběhu na trzích a v přístavech uvedených v tabulce 3 přílohy.
3. V případě produktů propuštěných do volného oběhu mezi 1. a 15. dnem měsíce se oznámení zasílá do 25. dne každého měsíce nebo případně do prvního následujícího pracovního dne příslušného měsíce, v případě produktů propuštěných do volného oběhu mezi 16. a posledním dnem měsíce se oznámení zasílá do 10. dne, případně do prvního následujícího pracovního dne.
Oznámení se zasílá Komisi elektronickou poštou ve formátu uvedeném v příloze.
Článek 2
Nařízení (ES) č. 2211/94 se zrušuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002
ze dne 16. prosince 2002,
kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na závěry Rady pro dopravu ze dne 16. října 2001, a zejména na odstavec 9 uvedených závěrů,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 15. listopadu 2002,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Trestné činy spáchané v New Yorku a ve Washingtonu dne 11. září 2001 ukazují, že terorismus je jednou z největších hrozeb ideálům demokracie a svobody a hodnotám míru tvořícím samotnou podstatu Evropské unie.
(2) V Evropském společenství má být v každou dobu zajišťována ochrana občanů v civilním letectví tím, že bude předcházeno protiprávním činům.
(3) Aniž jsou dotčeny předpisy členských států v oblasti národní bezpečnosti a opatření, která mají být přijata na základě hlavy VI Smlouvy o Evropské unii, má být tohoto cíle dosaženo přijetím vhodných opatření v oblasti řízení letecké dopravy pomocí stanovení společných základních norem vycházejících z nyní platných doporučení dokumentu č. 30 Evropské konference pro civilní letectví (ECAC).
Výkonné pravomoci by měly být přeneseny na Komisi, aby přijala vhodná podrobná prováděcí opatření.
V zájmu předejít protiprávním činům mají být některá tato prováděcí opatření utajená a nezveřejňovaná.
(4) Toto nařízení bere ohled na základní práva a sleduje zásady uznané zejména v Chartě základních práv Evropské unie.
(5) Různé druhy činností civilního letectví nemusí být nutně vystaveny stejnému druhu ohrožení.
Je proto nezbytné, aby podrobná prováděcí opatření byla patřičně uzpůsobena zvláštním okolnostem každé z těchto činností a citlivosti určitých opatření.
(6) Z objektivních praktických důvodů může být na malých letištích uplatňování společných základních norem nepřiměřené nebo jejich provádění nemožné.
V tom případě by měly mít příslušné orgány členských států možnost uplatňovat jiná opatření zajišťující dostatečnou úroveň ochrany.
Komise by měla posoudit, zda jsou tato opatření objektivními praktickými hledisky odůvodněna a zda zajišťují dostatečnou úroveň ochrany.
(7) Úmluva o mezinárodním civilním letectví podepsaná v Chicagu dne 7. prosince 1944 (Chicagská úmluva) stanoví minimální normy zajišťující bezpečnost civilního letectví.
(8) V zájmu dosažení cílů tohoto nařízení by měl každý členský stát přijmout národní program bezpečnosti civilního letectví a odpovídající program kontroly kvality a program výcviku.
(9) S ohledem na rozmanitost účastníků provádění vnitrostátních bezpečnostních opatření je nezbytné, aby každý členský stát určil jediný příslušný orgán odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění programů bezpečnosti letectví.
(10) Každému členskému státu má být dána možnost, aby uplatňoval přísnější opatření.
(11) Kontrola bezpečnostních opatření vyžaduje, aby na úrovni členského státu byly zřízeny vhodné systémy pro kontrolu kvality a organizovány prohlídky pod dozorem Komise s cílem ověřovat účinnost každého vnitrostátního systému.
(12) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(13) Opatření pro větší spolupráci při využívání letiště v Gibraltaru byla schválena v Londýně dne 2. prosince 1987 Španělským královstvím a Spojeným královstvím ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí těchto dvou zemí a tento režim se dosud nestal použitelným.
(14) Protože cílů navrhovaného opatření, totiž stanovení a uplatnění příslušných předpisů v oblasti řízení letecké dopravy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto z hlediska celoevropské působnosti tohoto nařízení jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku se toto nařízení samo omezuje na společné základní normy požadované k dosažení cílů bezpečnosti letectví a nepřekračuje rámec toho, co je pro uvedený účel nezbytné,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Hlavním cílem tohoto nařízení je stanovit a provádět vhodná opatření Společenství k ochraně civilního letectví před protiprávními činy.
2. Dalším cílem je poskytnout základnu pro společný výklad souvisejících ustanovení Chicagské úmluvy, zejména její přílohy 17.
3. Prostředky k dosažení cílů stanovených v odstavcích 1 a 2 jsou tyto:
a) stanovení společných základních norem pro opatření v oblasti bezpečnosti letectví;
b) stanovení vhodných mechanismů pro kontrolu dodržování těchto norem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "letištěm" rozumí jakákoliv plocha v členském státě, která je otevřená pro provoz obchodní letecké dopravy;
2.
"Chicagskou úmluvou" rozumí Úmluva o mezinárodním civilním letectví a její přílohy, podepsaná v Chicagu dne 7. prosince 1944;
3. "bezpečností letectví" rozumí kombinace opatření a lidských a hmotných zdrojů potřebných k zabezpečení civilního letectví před protiprávními činy.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Opatření stanovená v tomto nařízení se vztahují na každé letiště umístěné na územích členských států v působnosti Smlouvy.
2. Toto nařízení se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
3. Použitelnost tohoto nařízení pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 4
Společné normy
1. Společné základní normy pro opatření pro bezpečnost letectví jsou založeny na stávajících doporučeních dokumentu 30 Evropské konference civilního letectví (ECAC) a jsou obsaženy v příloze.
2. Nezbytná opatření pro zavádění a technické přizpůsobení těchto společných norem se přijímají postupem podle čl. 9 odst. 2, s patřičným ohledem na různé druhy činností a citlivost opatření týkajících se
a) technických parametrů a akceptačních testů zařízení,
b) podrobných postupů obsahujících citlivé informace,
c) podrobných kritérií pro odchylku od bezpečnostních opatření.
3. Na základě posouzení místního rizika může příslušný orgán členského státu přijmout vnitrostátní bezpečnostní opatření v případech, kdy by uplatňování bezpečnostních opatření uvedených v příloze tohoto nařízení bylo nepřiměřené nebo kdy nemohou být z objektivních praktických důvodů provedena, k zajištění dostatečné úrovně ochrany letišť
a) s průměrným ročním počtem dva obchodní lety za den nebo
b) provozující pouze lety všeobecného letectví nebo
c) s obchodní činností omezenou na letadla o maximální vzletové hmotnosti (MTOW) méně než 10 tun nebo mající méně než 20 sedadel,
přičemž se bere ohled na zvláštnosti těchto malých letišť.
Dotčené členské státy oznámí tato opatření Komisi.
4. Komise posuzuje, zda opatření přijatá členskými státy na základě odstavce 3 jsou odůvodněná objektivními praktickými důvody a zda zajišťují dostatečnou úroveň ochrany. Jestliže opatření těmto kritériím nevyhovují, rozhodne Komise postupem podle čl. 9 odst. 3; v tom případě členský stát tato opatření odvolá nebo je přizpůsobí.
Článek 5
Národní program bezpečnosti civilního letectví
1. Do tří měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost přijme každý členský stát národní program bezpečnosti civilního letectví, aby zajistil uplatňování společných norem uvedených v čl. 4 odst. 1 a opatření přijatých v souladu s čl. 4 odst. 2 do dne uvedeného v těchto opatřeních.
2. Bez ohledu na skutečnost, že v členském státě může být jeden nebo více orgánů nebo subjektů pověřen zajišťováním bezpečnosti letectví, určí každý členský stát jeden příslušný orgán odpovídající za koordinaci a kontrolu plnění jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví.
3. Do šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost požádá každý členský stát svůj příslušný orgán, aby zajistil vypracování a provádění národního programu kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví tak, aby zajistil účinnost jeho národního programu bezpečnosti civilního letectví.
4. Každý členský stát zajistí, aby jeho letiště a letečtí dopravci provozující leteckou dopravu z tohoto státu zřídili, provedli a udržovali své programy bezpečnosti letišť a leteckých dopravců, které budou vyhovovat požadavkům jejich národních programů bezpečnosti civilního letectví.
Tyto programy letišť a leteckých dopravců musí být příslušnému orgánu předány ke schválení a dozoru.
5. Každý členský stát požádá příslušný orgán, aby zajistil vypracování a provedení národního programu bezpečnostního výcviku v civilním letectví.
Článek 6
Přísnější opatření
V souladu s právem Společenství mohou členské státy uplatňovat přísnější opatření než ta, která jsou stanovena v tomto nařízení.
Co nejdříve po jejich uplatnění členské sáty informují Komisi o povaze těchto opatření.
Článek 7
Kontrola dodržování předpisů
1. Specifikace národního programu kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, který musí být členskými státy proveden, jsou přijímány postupem podle čl. 9 odst. 2. Tento program vychází z nejlepší praxe a umožňuje rychlé zjištění a nápravu nedostatků. Každý program zajišťuje, aby všechna letiště umístěná v dotčeném členském státě byla pravidelně kontrolována, přičemž odpovědnost má příslušný orgán uvedený v čl. 5 odst. 2. Tyto kontroly užívají společnou metodiku a jsou prováděné kontrolory kvalifikovanými podle společných kritérií.
2. V souladu s článkem 12 po uplynutí šesti měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost začne Komise ve spolupráci s příslušným orgánem uvedeným v čl. 5 odst. 2 provádět prohlídky, včetně vhodných namátkových pohlídek letišť, aby sledovala, jak členské státy uplatňují toto nařízení. Tyto prohlídky berou v úvahu informace získané z národních programů kontroly kvality bezpečnosti civilního letectví, a zejména ze zpráv kontrolorů. Postupy pro provádění těchto prohlídek budou přijaty postupem podle čl. 9 odst. 2.
3. Úředníci pověření Komisí k provádění prohlídek v souladu s odstavcem 2 se při výkonu svých pravomocí prokazují písemným zmocněním, které uvádí předmět a účel prohlídky a datum, kdy má prohlídka začít.
Prohlídky letišť nejsou oznamovány.
Komise v dostatečném předstihu před plánovanými prohlídkami informuje o prohlídkách členské státy.
Dotčené členské státy se těmto prohlídkám podrobí a zajistí, aby se těmto prohlídkám rovněž podrobily dotčené orgány nebo osoby.
4. Zprávy o prohlídkách sděluje Komise dotčenému členskému státu, který do tří měsíců od jejich obdržení oznámí opatření přijatá k nápravě veškerých případných nedostatků. Zpráva a odpověď příslušného orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 2 se předá výboru zřízenému čl. 9 odst. 1.
Článek 8
Šíření informací
1. Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [5], považují se za utajované a nepodléhající zveřejňování
a) opatření uvedená v čl. 4 odst. 2 vztahující se
i) k technickým parametrům a akceptačním testům zařízení,
ii) k podrobným postupům obsahujícím citlivé informace,
iii) k podrobným kritériím pro výjimky z bezpečnostních opatření;
b) specifikace uvedené v čl. 7 odst. 1 a
c) zprávy o prohlídkách a odpovědi členských států podle čl. 7 odst. 4. Jsou zpřístupňovány pouze orgánům uvedeným v čl. 5 odst. 2, které je sdělí pouze zúčastněným osobám, budou-li je potřebovat, v souladu s použitelnými vnitrostátními pravidly pro předávání citlivých informací.
2. Jestliže se informace vyplývající ze zpráv o prohlídkách a odpovědích členských států týkají ostatních členských států, pak s nimi členské státy zacházejí pokud možno jako s důvěrnými a v souladu s použitelným vnitrostátním právem.
3. Pokud není jasné, které zprávy o prohlídkách a odpovědi smějí nebo nesmějí být předávány, konzultují členské státy nebo Komise členský stát, kterého se to týká.
Článek 9
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor složený ze zástupců členských států, kterému přesedá zástupce Komise.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 6 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Třetí země
Aniž jsou dotčeny odpovědnosti členských států týkající se posouzení rizika a bezpečnostní články dohod o civilním letectví, má Komise s pomocí Výboru pro bezpečnost a spolu s Mezinárodní organizací pro civilní letectví (ICAO) a ECAC zvážit možnost vypracovat metodu pro hodnocení, zda lety z letišť třetích zemí vyhovují základním bezpečnostním požadavkům.
Článek 11
Zveřejnění informací
S výhradou nařízení (ES) č. 1049/2001 Komise každý rok zveřejní zprávu o provádění tohoto nařízení a o situaci ve Společenství v oblasti bezpečnosti letectví, přičemž čerpá závěry ze zpráv o prohlídkách.
Článek 12
Sankce
Sankce za porušení tohoto nařízení musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 13
Platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství, vyjma tato ustanovení přílohy:
- o detekční kontrole zapsaného zavazadla (bod 5.2),
- o nákladu, kurýrních a expresních zásilkách (část 6),
- o poště (část 7),
která vstupují v platnost dnem 31. prosince 2002.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2321/2002
ze dne 16. prosince 2002
o pravidlech pro účast podniků, výzkumných středisek a vysokých škol a pro šíření výsledků výzkumu k provádění šestého rámcového programu Evropského společenství (2002–2006)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 167 a čl. 172 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Šestý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívající k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002–2006) (dále jen "šestý rámcový program") byl přijat rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES [4].
Pravidla finanční účasti Společenství stanovená v příloze III uvedeného rozhodnutí musí být doplněna dalšími ustanoveními.
(2) Tato ustanovení by měla zapadat do soudržného a průhledného rámce, který plně vezme v úvahu všechny cíle a charakteristiky nástrojů definovaných v příloze III šestého akčního programu za účelem zajištění co nejúčinnějšího provádění, s přihlédnutím k potřebě snadného přístupu účastníků prostřednictvím zjednodušených postupů.
Toto bude platit zejména v případě malých a středních podniků z důvodu účasti seskupení podniků.
(3) Pravidla pro účast podniků, výzkumných středisek a vysokých škol vezmou v úvahu povahu činností v oblasti výzkumu a technického rozvoje, včetně demonstračních činností.
Tato pravidla se mimoto mohou lišit v závislosti na tom, zda účastník sídlí v členském státě, přidruženém státě, jedná-li se o kandidátskou zemi či nikoli, nebo ve třetí zemi, a na jeho právní struktuře, zejména na tom, jedná-li se o vnitrostátní či mezinárodní organizaci, je-li předmětem evropského zájmu či nikoliv, malým a středním podnikem, evropským hospodářským zájmovým sdružením nebo sdružením vytvořeným účastníky.
(4) V souladu s šestým rámcovým programem by měla být vzata v úvahu účast právních subjektů ze třetích zemí ve shodě s cíli mezinárodní spolupráce, uvedenými zejména v článcích 164 a 170 Smlouvy.
(5) Mezinárodní organizace, které jsou určeny k rozvoji spolupráce v oblasti evropského výzkumu a které jsou tvořeny převážně členskými státy nebo přidruženými zeměmi, přispívají k vytvoření Evropského výzkumného prostoru.
Měly by tedy být podněcovány k účasti na šestém rámcovém programu.
(6) Společné výzkumné středisko se účastní nepřímých akcí v oblasti výzkumu a technického rozvoje na stejném základě jako právní subjekty usazené v členském státě.
(7) Činnosti šestého rámcového programu by měly být ve shodě s finančními zájmy Společenství a měly by tyto zájmy ochraňovat.
Odpovědnost Komise za provádění rámcového programu a jeho specifických programů zahrnuje rovněž finanční aspekty vyplývající z těchto programů.
(8) Pravidla, kterými se řídí šíření výsledků výzkumu by měla podporovat ochranu duševního vlastnictví a využití a šíření těchto výsledků.
Měla by zajišťovat vzájemný přístup účastníků ke stávajícímu know-how a k poznatkům vyplývajícím z výzkumné práce, a to v rozsahu, který je nezbytný k provádění výzkumné práce či využití výsledných poznatků.
Zároveň by měla zaručovat ochranu duševního vlastnictví účastníků.
Měla by také vzít v úvahu prvky integrovaných projektů a sítí excelence, zejména tím, že účastníkům nabídnou vysokou míru pružnosti a umožní jim, aby se mezi sebou dohodli na nejvhodnějších dohodách pro svou spolupráci a využití výsledných poznatků.
Tyto dohody mohou být součástí konsorciální dohody.
(9) Činnosti šestého rámcového programu by měly být uskutečňovány v souladu s etickými zásadami včetně těch, které jsou stanoveny v Chartě základních práv Evropské unie, a měly by usilovat o posílení role žen ve výzkumu, o zlepšení informovanosti veřejnosti a dialogu s ní a o podporu účasti nejvzdálenějších regionů Společenství,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro účast podniků, výzkumných středisek a vysokých škol a pravidla pro šíření výsledků výzkumu prováděného v rámci šestého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002–2006) (dále jen "šestý rámcový program"), s výjimkou činností VTR vykonávaných společným podnikem nebo jinou strukturou zřízenou na základě článku 171 Smlouvy.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "činností VTR" jedna z činností v oblasti výzkumu a technického rozvoje, včetně demonstračních činností, uvedených v přílohách I a III šestého rámcového programu;
2. "přímou akcí" činnost VTR uskutečňovaná Společným výzkumným střediskem při plnění úkolů, které mu byly přiděleny v rámci šestého rámcového programu;
3. "nepřímou akcí" činnost VTR prováděná jedním nebo více účastníky prostřednictvím nástroje šestého rámcového programu;
4. "nástroji" mechanismy nepřímého zásahu Společenství stanovené v příloze III šestého rámcového programu, s výjimkou finanční účasti Společenství na základě článku 169 Smlouvy;
5. "smlouvou" grantová dohoda mezi Společenstvím a účastníky o uskutečnění nepřímé akce stanovící práva a povinnosti mezi Společenstvím a účastníky na jedné straně a mezi účastníky této nepřímé akce na straně druhé;
6. "konsorciální dohodou" dohoda, kterou mezi sebou uzavírají účastníci nepřímé akce za účelem jejího uskutečnění.
Tato dohoda se nedotýká povinností účastníků vůči Společenství a k sobě navzájem, které vyplývají z tohoto nařízení nebo ze smlouvy;
7. "účastníkem" právní subjekt přispívající k nepřímé akci, který má práva a povinnosti vůči Společenství za podmínek tohoto nařízení nebo smlouvy;
8. "právním subjektem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba založená podle vnitrostátního práva platného v místě svého usazení nebo podle práva Společenství nebo mezinárodního práva, která má právní subjektivitu a je oprávněna vlastním jménem nabývat jakákoli práva a povinnosti;
9. "konsorciem" všichni účastníci stejné nepřímé akce;
10. "koordinátorem" účastník jmenovaný účastníky stejné nepřímé akce a schválený Komisí, který má zvláštní dodatečné povinnosti vyplývající z tohoto nařízení a ze smlouvy;
11. "mezinárodní organizací" jakýkoli právní subjekt pocházející ze sdružení států, jiného než Společenství, zřízený na základě smlouvy nebo podobného aktu, se společnými orgány a mezinárodní právní subjektivitou odlišnou od právní subjektivity svých členských států;
12. "mezinárodní evropskou zájmovou organizací" mezinárodní organizace, většina jejíchž členů jsou členské státy Evropského společenství nebo přidružené státy a jejíž hlavním cílem je podpora evropské vědecké a technické spolupráce;
13. "přidruženou kandidátskou zemí" přidružený stát, který je Společenstvím uznán za kandidáta na přistoupení k Evropské unii;
14. "přidruženým státem" stát, který je smluvní stranou mezinárodní dohody uzavřené se Společenstvím, na jejímž základě nebo na základě jejích podmínek poskytuje finanční příspěvky na celý šestý rámcový program nebo jeho část;
15. "třetí zemí" stát, který není ani členským, ani přidruženým státem;
16.
"Evropským hospodářským zájmovým sdružením (EHZS)" jakýkoli právní subjekt zřízený v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2137/85 [5];
17. "malými a středními podniky" podniky splňující kritéria stanovená v doporučení Komise 96/280/ES [6];
18. "seskupením podniků" jakýkoli právní subjekt, který se skládá převážně z malých a středních podniků a který zastupuje jejich zájmy;
19. "rozpočtem" finanční plán odhadující všechny zdroje a výdaje potřebné k uskutečnění nepřímé akce;
20. "nesrovnalostí" jakékoliv porušení práva Společenství nebo jakékoli jiné porušení smluvních povinností vyplývající z jednání nebo opomenutí právního subjektu, které má nebo by mělo prostřednictvím neodůvodněných výdajů škodlivý dopad na souhrnný rozpočet Evropské unie nebo rozpočty jí spravované;
21. "stávajícím know-how" informace, jejichž držiteli jsou před uzavřením smlouvy účastníci nebo které byly získány souběžně s uzavřením smlouvy, jakož i autorská práva nebo práva vztahující se k těmto informacím v důsledku podání žádostí o patenty, průmyslové vzory, ochranu odrůd rostlin, doplňující ochranná osvědčení nebo podobné druhy ochrany, nebo v důsledku jejich vydání;
22. "poznatky" výsledky přímých nebo nepřímých akcí včetně informací, ať už je nebo není možné je chránit, jakož i autorská práva nebo práva vztahující se k těmto informacím v důsledku podání žádosti o patenty, průmyslové vzory, ochranu odrůd rostlin, doplňující ochranná osvědčení nebo podobné druhy ochrany, nebo v důsledku jejich vydání;
23. "šířením" odhalení poznatků jakýmkoli přiměřeným způsobem jiným než zveřejněním vyplývajícím z formalit na ochranu poznatků;
24. "využitím" přímé nebo nepřímé použití poznatků při výzkumných činnostech nebo pro rozvoj, vytvoření a uvedení výrobku nebo postupu na trh nebo pro vytvoření a poskytování služby;
25. "pracovním programem" plán vypracovaný Komisí k provádění specifického programu;
26. "společným programem činností" akce vykonávané účastníky, které jsou nezbytné k uskutečnění sítě excelence;
27. "přístupovými právy" licence a práva na využití poznatků nebo stávajícího know-how;
28. "oprávněným zájmem" jakýkoli zájem účastníků, zejména obchodní zájem, který je možné uplatňovat v případech vymezených v tomto nařízení; za tímto účelem musí účastník prokázat, že opomenutí vzít v úvahu jeho zájem v konkrétním případě povede k tomu, že utrpí nepřiměřeně vysokou škodu;
29. "prováděcím plánem" všechny akce uskutečňované účastníky integrovaného projektu;
30. "průmyslovými státy" třetí země, které jsou členy skupiny G7;
31. "veřejnoprávním subjektem" subjekt veřejného sektoru nebo právní subjekt soukromého práva, který plní úkoly veřejné služby a který poskytuje odpovídající finanční záruky;
Článek 3
Nezávislost
1. Dva právní subjekty jsou pro účely tohoto nařízení na sobě vzájemně nezávislé, jestliže mezi nimi neexistuje vztah nadřízenosti a podřízenosti.
Vztah podřízenosti existuje, pokud jeden právní subjekt přímo nebo nepřímo řídí druhý subjekt nebo jestliže jeden právní subjekt je pod stejnou přímou nebo nepřímou kontrolou jako druhý subjekt.
Kontrola může vyplývat zejména z
a) přímého nebo nepřímého držení více než 50 % jmenovité hodnoty vydaného základního kapitálu právního subjektu nebo většiny hlasovacích práv akcionářů nebo společníků tohoto subjektu;
b) přímého nebo nepřímého držení rozhodovacích pravomocí ve skutečnosti nebo podle práva v rámci právního subjektu.
2. Přímé nebo nepřímé držení více než 50 % jmenovité hodnoty vydaného základního kapitálu právního subjektu nebo většiny hlasovacích práv akcionářů nebo společníků tohoto subjektu veřejnou investiční společností, institucionálními investory nebo rizikovými kapitálovými společnostmi a fondy nezakládá samo o sobě kontrolní vztah.
3. Vlastnictví nebo dozor nad více právními subjekty vykonávané stejným veřejnoprávním subjektem nezakládají samy o sobě vztah podřízenosti mezi nimi.
KAPITOLA II
ÚČAST NA NEPŘÍMÝCH AKCÍCH
Článek 4
Obecné zásady
1. Každý právní subjekt, který se účastní nepřímé akce, může získat finanční příspěvek Společenství s výhradou článků 6 a 7.
2. Každý právní subjekt usazený v přidruženém státě se může účastnit nepřímých akcí na stejném základě a se stejnými právy a povinnostmi jako právní subjekt usazený v členském státě s výhradou článku 5.
3. Společné výzkumné středisko se může účastnit nepřímých akcí na stejném základě a se stejnými právy a povinnostmi jako právní subjekt usazený v členském státě.
4. Každá evropská zájmová organizace se může v souladu se svojí dohodou o sídle účastnit nepřímých akcí na stejném základě a se stejnými právy a povinnostmi jako právní subjekt usazený v členském státě.
5. Pracovní programy mohou upřesnit a omezit účast právních subjektů na nepřímé akci z důvodu jejich činností a typu nebo použitého nástroje a pro přihlédnutí ke zvláštním cílům šestého rámcového programu.
Článek 5
Minimální počet účastníků a jejich místo usazení
1. Pracovní programy upřesní minimální počet účastníků požadovaný pro každou nepřímou akci a rovněž jejich místo usazení podle povahy nástroje a cílů činnosti VTR.
2. S výhradou odstavce 3 nesmí být minimální počet účastníků stanovený pracovním programem nižší než tři nezávislé právní subjekty usazené ve třech různých členských nebo přidružených státech, z nichž přinejmenším dva jsou členskými státy nebo přidruženými kandidátskými zeměmi.
3. Specifické podpůrné akce a akce ve prospěch lidských zdrojů a mobility s výjimkou výzkumných vzdělávacích sítí mohou být prováděny jedním právním subjektem.
4. Evropské hospodářské zájmové sdružení (EHZS) nebo jakýkoli právní subjekt usazený v členském nebo přidruženém státě v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy a tvořený nezávislými právními subjekty splňujícími kritéria tohoto nařízení může být jediným účastníkem nepřímé akce za předpokladu, že jeho složení je v souladu s podmínkami stanovenými podle odstavců 1 a 2.
Článek 6
Účast právních subjektů ze třetích zemí
1. Kromě minimálního počtu účastníků stanoveného v souladu s článkem 5 se činností VTR může účastnit každý právní subjekt usazený ve třetí zemi, jak je stanoveno v šestém rámcovém programu pod nadpisem "Zaměření a integrace výzkumu Společenství".
Podrobná pravidla pro tuto účast mohou být stanovena v odpovídajícím pracovním programu.
Účast subjektů z průmyslových zemí může podléhat dohodám o vzájemnosti, která mohou mít podobu vědecké a technické dohody.
Každý právní subjekt usazený ve třetí zemi, který je předmětem zájmu specifických činností mezinárodní spolupráce uvedených v šestém rámcovém programu pod nadpisem "Zaměření a integrace výzkumu Společenství", může obdržet finanční příspěvek Společenství v rozmezí rozpočtu stanoveného v příloze II šestého rámcového programu na akce uvedené v čl. 164 písm. b) Smlouvy.
Každý právní subjekt usazený v jiné třetí zemi, než jsou ty, na něž se vztahuje druhý pododstavec, který se účastní činností VTR uvedených v prvním pododstavci, může obdržet finanční příspěvek Společenství, je-li tato možnost stanovena na základě činnosti VTR nebo je-li to nezbytné k uskutečnění příslušné nepřímé akce.
2. Každý právní subjekt usazený ve třetí zemi, který se Společenstvím uzavřel dohodu o vědeckotechnické spolupráci, se může účastnit jiných činností VTR, než jsou ty uvedené v odstavci 1, nad rámec minimálního počtu účastníků stanoveného na základě článku 5 a v souladu s podmínkami stanovenými v uvedené dohodě.
Tento právní subjekt může obdržet finanční příspěvek Společenství, je-li tato možnost stanovena na základě činnosti VTR nebo je-li to nezbytné k uskutečnění nepřímé akce.
3. Každý právní subjekt usazený v jiné třetí zemi, než jsou ty, na které se vztahuje odstavec 2, se může účastnit jiných činností VTR, než jsou ty uvedené v odstavci 1, nad rámec minimálního počtu účastníků stanoveného podle článku 5, je-li tato účast stanovena na základě činnosti VTR nebo je-li to nezbytné k uskutečnění nepřímé akce.
Tento právní subjekt může obdržet finanční příspěvek Společenství, je-li tato možnost stanovena na základě činnosti VTR nebo je-li to nezbytné k uskutečnění nepřímé akce.
Článek 7
Účast mezinárodních organizací
Každá mezinárodní organizace jiná než mezinárodní evropská zájmová organizace se může účastnit činností VTR uvedených v čl. 6 odst. 1 za podmínek stanovených v prvním a třetím pododstavci uvedeného odstavce a jiných činností VTR v souladu s podmínkami stanovenými v odstavcích 2 a 3 uvedeného článku.
Článek 8
Podmínky týkající se technické způsobilosti a prostředků
1. Účastníci jsou vybavení poznatky a technickou způsobilostí nezbytnými k uskutečnění nepřímé akce.
2. Účastníci mají při podání svého návrhu k dispozici alespoň prostředky případně nezbytné k uskutečnění nepřímé akce a jsou schopni uvést zdroj těch prostředků, které jim jsou poskytnuty třetími osobami včetně orgánů veřejné moci.
S postupem práce disponují účastníci prostředky tak a tehdy, jak je potřebné k uskutečnění nepřímé akce.
Prostředky nezbytnými k uskutečnění nepřímé akce se rozumějí lidské zdroje, infrastruktura, finanční prostředky a případně nehmotné statky a jiné prostředky, které jsou poskytnuty třetí osobou na základě dřívějšího závazku.
Článek 9
Předkládání návrhů na nepřímé akce
1. Návrhy na nepřímé akce se předkládají v rámci výzev k podávání návrhů.
Podrobnosti jsou vymezeny v pracovních programech.
Výzvy k podávání návrhů mohou sestavit dvoustupňový postup hodnocení.
V tom případě jsou po pozitivním hodnocení souhrnného návrhu v první fázi dotčení navrhovatelé ve druhé fázi vyzváni k předložení úplného návrhu.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na
a) specifické podpůrné akce pro činnosti právních subjektů uvedených v pracovních programech;
b) specifické podpůrné akce skládající se z nákupů nebo služby, které se řídí podmínkami platnými pro postupy zadávání veřejných zakázek;
c) specifické podpůrné akce se specifickými vlastnostmi a hodnotou vzhledem k cílům a vědeckému a technickému obsahu specifických programů, pro které lze Komisi předkládat žádosti o poskytnutí grantů, pokud je tak stanoveno v pracovním programu doyčného specifického programu a pokud takováto žádost nespadá do oblasti působnosti veřejné výzvy k podávání návrhů;
d) specifické podpůrné akce uvedené v článku 11.
3. Komise může zveřejnit výzvy k projevení zájmu, které jí mají pomoci přesně určit cíle a požadavky, které mohou být zahrnuty do pracovních programů a do výzev k podávání návrhů.
Tím není dotčeno jakékoli následné rozhodnutí přijaté Komisí v souvislosti s hodnocením a výběrem návrhů na nepřímé akce.
4. Výzvy k projevení zájmu a výzvy k podávání návrhů se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství a poskytne se jim co nejširší publicita, zejména prostřednictvím internetových stránek šestého rámcového programu a prostřednictvím zvláštních informačních kanálů, jako jsou například vnitrostátní kontaktní místa zřízená členskými a přidruženými státy.
Článek 10
Hodnocení a výběr návrhů na nepřímé akce
1. Návrhy na nepřímé akce uvedené v čl. 9 odst. 1 a čl. 9 odst. 2 písm. c) se případně hodnotí na základě těchto kritérií:
a) vynikající vědecká a technická kvalita a míra inovace;
b) schopnosti uskutečnit nepřímou akci úspěšně a zajistit účinné řízení, hodnocené na základě prostředků a způsobilosti, včetně organizačních opatření stanovených účastníky;
c) význam pro cíle specifického programu;
d) evropská přidaná hodnota, kritické množství mobilizovaných prostředků a příspěvek k politikám Společenství;
e) kvalita plánu na využití a šíření poznatků, potenciálu v oblasti podpory inovace a jasných a srozumitelných plánů správy duševního vlastnictví.
2. Při použití odst. 1 písm. d) se vezmou v úvahu rovněž tato kritéria:
a) pro sítě excelence rozsah a míra úsilí dosáhnout integrace a kapacita sítě podporovat špičkové výkony nad rámec své členské základny, jakož i vyhlídky trvalé integrace jejich výzkumných schopností a prostředků po skončení období pokrytého finančním příspěvkem Společenství;
b) pro integrované projekty ctižádost cílů a kapacita prostředků k vytvoření významného příspěvku na posílení konkurenceschopnosti nebo vyřešení sociálních problémů;
c) pro integrované iniciativy týkající se infrastruktury vyhlídky na dlouhodobé pokračování iniciativy po skončení období pokrytého finančním příspěvkem Společenství.
3. Při použití odstavců 1 a 2 se vezmou v úvahu rovněž tato dodatečná kritéria:
a) součinnost se vzdělávacím systémem na všech úrovních;
b) připravenost a schopnost pracovat s účastníky mimo výzkumnou komunitu a s veřejností jako celkem, přispívat ke zvyšování povědomí a šíření poznatků a zkoumat širší společenské důsledky navrhované práce;
c) posílení úlohy žen ve výzkumu.
4. Výzvy k podávání návrhů určí podle povahy použitého nástroje nebo cílů činnosti VTR, jakým způsobem mají být kritéria stanovená v odstavci 1 Komisí uplatňována.
Tato kritéria a kritéria stanovená v odstavcích 2 a 3 mohou být uvedena nebo doplněna v pracovním programu, zejména za účelem přihlédnutí k přínosu návrhů na nepřímé akce ke zlepšení informovanosti veřejnosti a dialogu s ní a k podpoře konkurenceschopnosti malých a středních podniků.
5. Návrh na nepřímou akci, který je v rozporu se základními etickými zásadami nebo který nesplňuje podmínky stanovené v pracovním programu nebo ve výzvě k podávání návrhů, nebude vybrán.
Takový návrh může být kdykoli vyloučen z postupů hodnocení a výběru.
Každý účastník, který se při provádění nepřímé akce dopustí nesrovnalosti, může být kdykoli vyloučen z postupů hodnocení a výběru při dodržení zásady přiměřenosti.
Komise návrhy hodnotí s pomocí nezávislých odborníků jmenovaných v souladu s článkem 11. Pokud jde o některé specifické podpůrné akce, zejména ty uvedené v čl.
9 odst. 2, jsou nezávislí odborníci jmenováni pouze tehdy, pokud to Komise považuje za vhodné.
Komise zveřejní seznam vybraných odborníků.
Se všemi předloženými návrhy na nepřímé akce Komise nakládá jako s důvěrnými, což zajistí, že zásada důvěrnosti údajů je dodržována při všech postupech a že jím jsou vázáni i nezávislí odborníci.
Není-li ve výzvě k podávání návrhů stanoveno jinak, nehodnotí se návrhy anonymně.
7. Návrhy na nepřímé akce jsou vybrány na základě výsledků hodnocení a s ohledem na dostupné finanční prostředky Společenství.
Komise přijme a zveřejní pokyny, které stanoví podrobná ustanovení pro postupy hodnocení a výběru.
Článek 11
Jmenování nezávislých odborníků
1. Komise jmenuje nezávislé odborníky pro účely hodnocení stanovených šestým rámcovým programem a specifickými programy a rovněž pro účely pomoci uvedené v čl. 10 odst. 6 a v čl. 18 odst. 1 druhém pododstavci.
Komise může mimoto zřídit skupinu nezávislých odborníků, kteří jí radí při provádění výzkumné politiky Společenství.
2. Komise jmenuje nezávislé odborníky jedním z těchto postupů:
a) nezávislí odborníci jmenovaní Komisí pro hodnocení stanovená v článku 6 šestého rámcového programu a jeho specifickými programy musí být vysoce postavenými osobnostmi z oblasti vědy, průmyslu nebo politiky s mimořádně širokými zkušenostmi v oblasti výzkumu, politiky výzkumu nebo řízení výzkumných programů na vnitrostátní nebo mezinárodní úrovni;
b) nezávislí odborníci jmenovaní Komisí pro pomoc při hodnocení návrhů na sítě excelence a integrované projekty a při sledování vybraných a prováděných projektů jsou osobnosti z oblasti vědy, průmyslu nebo se zkušeností v oblasti inovace a rovněž s nejvyšší úrovní poznatků, a kteří jsou mezinárodně uznávanými autoritami v daných specializovaných oborech;
c) nezávislí odborníci jmenovaní Komisí k vytvoření skupin uvedených v odstavci 1 druhém pododstavci jsou odborníky uznávanými pro svoje poznatky, dovednosti a zkušenosti na nejvyšší úrovni v oblasti nebo o otázkách, kterými se má skupina zabývat;
d) v jiných případech, než jsou ty uvedené v písmenech a), b) a c) a aby byli různí účastníci v odvětví výzkumu vzati v úvahu vyrovnaným způsobem, jmenuje Komise nezávislé odborníky s dovednostmi a poznatky, které odpovídají úkolům, které jim byly přiděleny.
Za tímto účelem se Komise spolehne na výzvy k podávání žádostí ze strany jednotlivců nebo na výzvy určené výzkumným institucím s úmyslem vytvořit seznamy vhodných kandidátů, nebo pokud tak uzná za vhodné, může zvolit jakéhokoli jednotlivce s odpovídajícími dovednostmi mimo tyto seznamy.
3. Při jmenování nezávislého odborníka Komise zajistí, aby nebyl vystaven střetu zájmů ve vztahu k záležitosti, ve které je žádán, aby podal svoje stanovisko.
Za tímto účelem vyzve Komise odborníky k podpisu prohlášení, kterým stvrdí, že v okamžiku jejich jmenování žádný takovýto střet zájmů neexistuje, a kterým se zavazují Komisi informovat, pokud by v průběhu plnění jejich povinností vznikl.
Článek 12
Smlouvy a konsorciální dohody
1. Komise uzavře smlouvu pro každý návrh vybraný pro nepřímou akci.
Tato smlouva je vypracována v souladu s ustanoveními šestého rámcového programu a v souladu s tímto nařízením, s přihlédnutím k vlastnostem různých dotčených nástrojů.
Komise po konzultaci se zúčastněnými osobami z členských a přidružených států připraví vzorovou smlouvu, která usnadní vypracovávání smluv.
2. Smlouva stanoví práva a povinnosti všech účastníků v souladu s tímto nařízením, zejména pak ustanovení pro vědecké, technické a finanční sledování nepřímé akce, pro aktualizaci jejích cílů, změny členské základny konsorcia, platby finančního příspěvku Společenství a případně podmínky pro přípustnost nezbytných výdajů, jakož i pravidla pro šíření a využití.
Smlouva, která se uzavírá mezi Komisí a všemi účastníky nepřímé akce, vstupuje v platnost podpisem Komise a koordinátora.
Ostatní účastníci uvedení ve smlouvě k ní přistupují v souladu s podmínkami, které stanoví, a přebírají práva a povinnosti účastníků.
Každý účastník, který se připojuje k již probíhající nepřímé akci, přistoupí ke smlouvě a přebírá práva a povinnosti účastníků ve vztahu ke Společenství.
3. Za účelem zajištění ochrany finančních zájmů Společenství stanoví smlouvy přiměřené sankce, tak jak jsou, mimo jiné, definovány v nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [7].
4. Uzavřením smlouvy není dotčeno právo Komise přijímat rozhodnutí o vrácení, která jsou podkladem pro výkon rozhodnutí v souladu s článkem 256 Smlouvy, za účelem získání úhrady dlužné částky ze strany účastníka.
Před přijetím rozhodnutí tohoto druhu vyzve Komise účastníka k předložení připomínek ve stanovené lhůtě.
5. Účastníci nepřímé akce uzavřou konsorciální dohodou, není-li ve výzvě k podávání návrhů stanoveno jinak.
Komise zveřejní nezávazné pokyny k bodům, které mohou být v rámci konsorciální dohody upraveny, jako jsou například
a) vnitřní organizace konsorcia,
b) opatření k ochraně práv duševního vlastnictví,
c) urovnání vnitřních sporů vztahujících se ke konsorciální dohodě.
Komise za tímto účelem konzultuje zúčastněné osoby z členských a přidružených států.
Článek 13
Provádění nepřímých akcí
1. Konsorcium provádí nepřímou akci a za tímto účelem přijme veškerá nezbytná a odůvodněná opatření.
Finanční příspěvek Společenství je vyplácen koordinátorovi.
Koordinátor spravuje finanční příspěvek Společenství, pokud jde o jeho rozdělení mezi účastníky a činnosti v souladu se smlouvou a rozhodnutími přijatými konsorciem na základě vnitřních postupů stanovených konsorciální dohodou.
Účastníci uvědomí Komisi o každé události, včetně změny konsorciální dohody, která může mít vliv na provádění nepřímé akce a práva Společenství.
2. Technické provádění nepřímé akce je kolektivní odpovědností účastníků.
Každý z účastníků je rovněž odpovědný za využití finančního příspěvku Společenství v poměru odpovídajícímu jeho podílu na projektu, a to až do úplné výše všech plateb, které obdržel.
Pokud účastník poruší smlouvu a pokud konsorcium toto porušení nevyrovná, může Komise, jako poslední možnost a pokud byly vyčerpány všechny ostatní způsoby, učinit účastníky odpovědnými za následujících podmínek:
a) nezávisle na odpovídajících akcích, které povede proti účastníkovi, který se porušení dopustil, Komise vyžaduje, aby zbývající účastníci nepřímou akci provedli;
b) pokud není provedení akce možné nebo pokud by zbývající účastníci odmítli splnit podmínky písmene a), může Komise smlouvu vypovědět a vymáhat navrácení finančního příspěvku Společenství.
Při vyšetřování finanční škody vezme Komise ohled na již odvedenou práci a získané výsledky, a tak stanoví výši dlužné částky;
c) pokud jde o část dluhu stanovenou v souladu s písmenem b), kterou dluží účastník, který se dopustil porušení, rozdělí ji Komise mezi zbývající účastníky na základě podílu každého z nich na schválených nákladech a až do výše finančního příspěvku Společenství, na který má každý z účastníků nárok.
Je-li účastníkem mezinárodní organizace, veřejnoprávní subjekt nebo právní subjekt, jejichž účast na nepřímé akci je zaručena členským nebo přidruženým státem, odpovídá tento účastník výhradně za svůj vlastní dluh a nenese dluh žádného jiného účastníka.
3. Odstavec 2 se nepoužije na nepřímé akce prováděné prostřednictvím nástrojů, jakými jsou specifické výzkumné projekty pro malé a střední podniky, akce na podporu a rozvoj lidských zdrojů a mobility a, v řádně odůvodněných případech, specifické podpůrné akce.
4. Koordinátor vede účetnictví umožňující mu kdykoliv stanovit, jaký podíl finančních prostředků Společenství byl každému z účastníků pro účely projektu přidělen.
Tuto informaci každoročně sděluje Komisi.
5. Pokud se více právních subjektů seskupí do jednoho společného právního subjektu, který jedná jako jediný účastník v souladu s čl. 5 odst. 4, přebírá tento subjekt úkoly uvedené v odstavci 1 a odst. 2 písm. a) a b) tohoto článku. Odpovědnost členů právního subjektu se řídí právem, na jehož základě byl uvedený právní subjekt zřízen.
Článek 14
Finanční příspěvek Společenství
1. Finanční příspěvek Společenství může mít v souladu s přílohou III šestého rámcového programu a v mezích rámce Společenství pro poskytování státní podpory na výzkum a vývoj [8] tyto formy:
a) pokud jde o sítě excelence, formu pevně stanoveného grantu na integraci na základě společného programu činností.
Výše tohoto grantu se stanoví s ohledem na míru integrace, počet výzkumných pracovníků, které zamýšlejí všichni účastníci integrovat, charakteristiky oblasti dotčeného výzkumu a společného programu činností.
Grant se využije k doplnění prostředků vynaložených účastníky za účelem uskutečnění společného programu činností.
Tento grant je vyplácen na základě výsledků získaných v rámci provádění společného programu činností a pod podmínkou, že jeho výdaje, které musí být osvědčeny vnějším auditorem nebo v případě veřejnoprávních subjektů příslušným státním úředníkem, jsou vyšší než grant sám;
b) pro některé akce na podporu lidských zdrojů a mobility a některé specifické podpůrné akce, s výjimkou nepřímých akcí uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. b), může mít podobu paušální částky;
c) pro integrované projekty a jiné nástroje, s výjimkou nástrojů uvedených v písmenech a) a b) a nepřímých akcí uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. b) má podobu grantu k rozpočtu vypočteného jako podíl rozpočtu stanoveného účastníky k uskutečnění nepřímé akce, přizpůsobený podle druhu činnosti a s ohledem na vzor výpočtu nákladů použitý dotčeným účastníkem.
Výdaje potřebné k provedení nepřímé akce musí být osvědčeny vnějším auditorem nebo v případě veřejnoprávních subjektů příslušným státním úředníkem.
2. Oprávněné výdaje jsou definovány v souladu s čl. 12 odst. 2 prvním pododstavcem a musí splňovat tyto podmínky:
a) musí být skutečné, ekonomické a nezbytné k provedení nepřímé akce;
b) musí být určeny v souladu s obvyklými účetními zásadami individuálního účastníka;
c) musí být zaznamenány na účtech účastníků nebo, v případě prostředků třetích osob uvedených v čl. 8 odst. 2 třetím pododstavci, v odpovídajících finančních dokladech těchto třetích osob;
d) musí být uvedeny bez všech nepřímých daní, cel a úroku a nesmějí vytvářet zisk.
Odchylně od zásady skutečných nákladů a se souhlasem účastníků může smlouva stanovit průměrné sazby finančního příspěvku Společenství pro každý typ výdaje nebo předem stanovené paušální částky a také hodnotu pro každou činnost, která by měla odpovídat výši plánovaných nákladů.
3. Náklady na řízení konsorcia jsou hrazeny do výše 100 % vzniklých nákladů a zahrnují i náklady na osvědčení o auditu.
V tomto případě mohou právní subjekty, které se účastní nepřímé akce na základě dodatečných nákladů, požadovat náhradu úplných nákladů, které jim při správě vznikly, pokud je mohou podrobně doložit.
Smlouva stanoví maximální podíl nákladů na řízení ve vztahu k příspěvku Společenství.
Konsorcium nesmí na náklady na řízení vyhradit podíl přesahující 7 %.
Článek 15
Změny členské základny konsorcia
1. Konsorcium může ze svého vlastního podnětu pozměnit svoji členskou základnu a zejména ji může rozšířit tak, aby zahrnovala každý právní subjekt přispívající k provádění nepřímé akce.
Vystoupení účastníka nemá vliv na přístupová práva podle čl. 26 odst. 2 a čl. 27 odst. 2.
Konsorcium musí Komisi uvědomit o každé změně své členské základny, která k ní může do šesti týdnů od obdržení oznámení vznést námitky.
Noví účastníci přistupují ke smlouvě v souladu s podmínkami čl. 12 odst.
2. Společný program činností pro sítě excelence nebo prováděcí plán pro integrovaný projekt určí změny členské základny konsorcia, které vyžadují předchozí zveřejnění vyhlášení soutěže.
Konsorcium zveřejní vyhlášení soutěže a zajistí její rozšíření prostřednictvím zvláštní informační podpory, zejména internetových stránek šestého rámcového programu, specializovaného tisku a brožur a vnitrostátních kontaktních míst zřízených členskými a přidruženými státy pro účely informovanosti a podpory.
Konsorcium hodnotí nabídky s ohledem na kritéria, která řídí hodnocení a výběr nepřímé akce, stanovená v souladu s čl. 10 odst. 4 a 5, a za pomoci nezávislých odborníků jmenovaných konsorciem na základě kritérií uvedených v čl. 11 odst. 2 písm. b).
Následné změny členské základny konsorcia probíhají postupem podle odst. 1 třetího pododstavce.
Článek 16
Dodatečné finanční příspěvky
Komise může zvýšit finanční příspěvek Společenství na již probíhající nepřímou akci, aby se rozšířilo její pole působnosti na nové činnosti, které mohou zahrnout nové účastníky.
V případě nepřímých akcí uvedených v čl. 9 odst. 1 a čl. 9 odst. 2 písm. c) tak učiní prostřednictvím výzvy k podávání doplňujících návrhů, kterou Komise zveřejní a inzeruje v souladu s čl. 9 odst. 4 a která může být omezena, je-li to nezbytné, na již probíhající nepřímé akce. Komise tyto návrhy zhodnotí a vybere v souladu s článkem 10.
Článek 17
Činnosti konsorcia ve prospěch třetích osob
Pokud smlouva stanoví, že konsorcium uskutečňuje všechny nebo některé ze svých činností ve prospěch třetích osob, zajistí konsorcium, že tato skutečnost je odpovídajícím způsobem zveřejněna, případně v souladu se smlouvou.
Konsorcium zhodnotí a vybere všechny žádosti předložené třetími osobami v souladu se zásadami transparentnosti, rovnosti a nestrannosti a v souladu s podmínkami smlouvy.
Článek 18
Vědecké, technické a finanční sledování a audity
1. Komise pravidelně hodnotí nepřímé akce, na které Společenství přispívá, na základě zpráv o dosaženém pokroku, které rovněž zahrnují provádění plánu na využití nebo šíření poznatků předložených účastníky v souladu s podmínkami smlouvy.
Při sledování sítí excelence, integrovaných projektů a v případě potřeby ostatních nepřímých akcí jsou Komisi nápomocni nezávislí odborníci jmenovaní v souladu s čl. 11 odst. 2.
Komise zajistí, že se všemi informacemi, které obdrží o stávajícím know-how a poznatcích očekávaným nebo získaných v průběhu nepřímé akce, je nakládáno jako s důvěrnými.
2. Komise v souladu se smlouvou přijme veškerá užitečná opatření k dosažení cílů nepřímé akce tak, aby byl brán odpovídající ohled na finanční zájmy Společenství.
Komise může, je-li to s ohledem na tyto zájmy nezbytné, upravit finanční příspěvek Společenství nebo pozastavit nepřímou akci, pokud dojde k porušení podmínek tohoto nařízení nebo smlouvy.
3. Komise nebo jakýkoli její oprávněný zástupce má právo provést vědecký, technický nebo finanční audit u účastníků za účelem zajištění, že nepřímá akce probíhá nebo proběhla v souladu s podmínkami smlouvy.
Smlouva stanoví podmínky, za kterých mohou účastníci vznést námitky proti technickému auditu využití a šíření poznatků prováděnému určitými oprávněnými zástupci Komise.
4. V souladu s čl. 248 odst. 2 Smlouvy může Účetní dvůr ověřit použití finančního příspěvku Společenství.
Článek 19
Informace poskytnuté členským a přidruženým státům
Komise dá každému členskému nebo přidruženému státu k dispozici na jeho žádost své užitečné informace o poznatcích vyplývajících z práce prováděné v rámci nepřímé akce, pokud se tyto informace vztahují k veřejným politikám a pokud účastníci proti tomu nevznesou odůvodněné námitky.
Toto zpřístupnění za žádných okolností nepřevádí žádná práva ani povinnosti Komise a účastníků, jak jsou stanoveny v článcích 21 až 28, na členské nebo přidružené státy, které tyto informace obdrží.
Pokud se takovéto všeobecné informace nestanou veřejnými nebo pokud nejsou dány k dispozici účastníky nebo pokud nebyly poskytnuty bez omezení ohledně důvěrnosti údajů, jsou členské a přidružené státy povinny dodržovat povinnosti Komise v oblasti důvěrnosti údajů stanovené tímto nařízením.
Článek 20
Ochrana finančních zájmů Společenství
Komise zajistí, aby byly při provádění nepřímých akcí chráněny finanční zájmy Společenství prostřednictvím účinných kontrol a odrazujících opatření, a pokud dojde k odhalení nesrovnalostí, prostřednictvím sankcí, které jsou účinné, přiměřené a odrazující, v souladu s nařízeními Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 a (ES, Euratom) č. 2185/96 [9] a s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 [10].
KAPITOLA III
PRAVIDLA PRO ŠÍŘENÍ A VYUŽITÍ
Článek 21
Vlastnictví poznatků
1. Poznatky získané z prací prováděných v rámci přímých akcí jsou vlastnictvím Společenství.
2. Poznatky získané z prací prováděných v rámci nepřímých akcí stanovených v čl. 9 odst. 2 písm. b) a d) jsou vlastnictvím Společenství. Poznatky získané z prací prováděných v rámci jiných nepřímých akcí jsou vlastnictvím účastníků vykonávajících práci, ze které tyto poznatky vyplývají.
3. Pokud práce, které vedou k získání poznatků, uvedené v odstavci 2 vykonávalo společně několik účastníků a není možné s jistotou určit jejich podíl, jsou poznatky jejich společným vlastnictvím.
Účastníci si mezi sebou dohodnou rozdělení a podmínky výkonu vlastnictví poznatků v souladu s tímto nařízením a smlouvou.
4. Poznatky získané z prací prováděných v rámci kooperativních nebo kolektivních výzkumných projektů jsou společným vlastnictvím malých a středních podniků a seskupení podniků, které si dohodnou rozdělení a podmínky výkonu vlastnictví poznatků, zejména v konsorciální dohodě, v souladu s tímto nařízením a smlouvou.
5. Jestliže osoby zaměstnané účastníkem mohou uplatňovat práva na poznatky, učiní účastník opatření nebo uzavře vhodné dohody k zajištění, aby tato práva mohla být užívána způsobem slučitelným s povinnostmi, které mu ukládá toto nařízení a smlouva.
6. Pokud účastník postoupí vlastnictví poznatků třeté osobě, učiní opatření nebo uzavře smlouvy, kterými převede na nabyvatele povinnosti, zejména pokud jde o poskytování přístupových práv a šíření a využití poznatků, které mu ukládá toto nařízení a smlouva.
Pokud musí účastník postoupit přístupová práva, oznámí s předstihem Komisi a ostatním účastníkům stejné nepřímé akce zamýšlené postoupení a nabyvatele práv.
Komise nebo ostatní účastníci nepřímé akce mohou do 30 dní od okamžiku oznámení vznést proti takovému převodu vlastnictví námitky.
Komise může vznést námitky proti každému převodu vlastnictví na třetí osoby, zejména pak na ty, které nejsou usazeny v členském ani přidruženém státě, pokud tento převod není v souladu se zájmy rozvoje konkurenceschopnosti dynamického na znalostech založeného evropského hospodářství nebo je v rozporu s etickými zásadami.
Ostatní účastníci mohou vznést námitky proti každému převodu vlastnictví, který by se nepříznivě dotýkal jejich přístupových práv.
Článek 22
Ochrana poznatků
1. Pokud je možné poznatky použít v průmyslu nebo obchodě, zajistí jejich vlastník přiměřenou a účinnou ochranu v souladu se souvisejícími právními předpisy, smlouvou a s konsorciální dohodou a s ohledem na oprávněné zájmy dotčených účastníků.
2. Pokud Komise považuje za nezbytné chránit poznatky v určité zemi, aniž by o to byla požádána nebo se ochrany oprávněný zřekl, může se souhlasem dotyčného účastníka přijmout ochranná opatření.
V takovém případě a do té míry, do které se to dané země týká, přejímá Komise povinnosti týkající se poskytování přístupových práv namísto účastníka.
Účastník může odmítnout pouze tehdy, pokud prokáže, že jeho oprávněné zájmy by tím byly vážně poškozeny.
3. Účastník může na jakémkoliv nosiči dat zveřejnit nebo umožnit zveřejnění údajů, které se týkají poznatků, které vlastní, nebo poznatků získaným v průběhu práce uskutečňované ve spojení s kooperativními nebo kolektivními výzkumnými projekty, pokud tím není dotčena ochrana uvedených poznatků.
Komise a ostatní účastníci stejné nepřímé akce jsou přednostně písemně informováni o zamýšleném zveřejnění.
Kopie těchto údajů jim musí být na jejich žádost dána k dispozici do 30 dní od žádosti.
Komise a ostatní účastníci mohou v nové lhůtě 30 dnů po obdržení údajů vznést proti zveřejnění námitky, pokud mají za to, že by mohlo nepříznivě ovlivnit ochranu jejich poznatků.
Článek 23
Využití a šíření poznatků
1. Účastníci a Společenství využívají nebo nechávají využít poznatky, které vlastní a které pocházejí z přímých nebo nepřímých akcí, v souladu se zájmy dotčených účastníků.
Účastníci stanoví podmínky využití podrobným a ověřitelným způsobem v souladu s tímto nařízením a smlouvou.
2. Pokud nemá šíření poznatků nepříznivý vliv na jejich ochranu a využití, zajistí účastníci jejich šíření ve lhůtě stanovené Společenstvím.
Pokud tak účastníci neučiní, může poznatky šířit Komise.
Zvláštní pozornost je věnována těmto faktorům:
a) potřeba zabezpečit práva duševního vlastnictví,
b) výhody rychlého šíření, například z důvodů zamezení zdvojení úsilí ve výzkumu a za účelem vytvoření součinnosti mezi nepřímými akcemi,
c) důvěrnost,
d) oprávněné zájmy účastníků.
Článek 24
Zpřístupnění poznatků vyplývajících z přímých akcí
Poznatky získané z prací prováděných v rámci přímých akcí mohou být zpřístupněny jednomu nebo více právním subjektům, zejména těm, které jsou usazeny v členském nebo přidruženém státě, za podmínky, že se uvedené právní subjekty zaváží poznatky využívat nebo zajistit, aby byly užívány.
Zpřístupnění musí splňovat odpovídající podmínky, které stanoví a zveřejní Komise, zejména týkající se placení poplatků.
Článek 25
Zásady pro přístupová práva při nepřímých akcích
1. Přístupová práva v souladu s články 26 a 27 se udělují na základě písemné žádosti.
Udělení přístupových práv může být podmíněno uzavřením zvláštních dohod, které zajistí, aby práva byla využita pouze pro daný účel, a vhodných dohod o zachování důvěrnosti.
Účastníci mohou rovněž uzavřít dohody zejména za účelem udělení dalších nebo výhodnějších přístupových práv, včetně udělení přístupových práv třetím osobám, zejména podnikům přidruženým k účastníkům, nebo za účelem upřesnění požadavků použitelných na přístupová práva, aniž by tato přístupová práva omezovaly.
Tyto dohody musí být v souladu s použitelnými pravidly hospodářské soutěže.
Komise může vznést námitku proti každému udělení přístupových práv třetím osobám, zejména pokud se jedná o osoby, které nejsou usazeny ve členském ani přistupujícím státě, není-li toto udělení v souladu se zájmy rozvoje konkurenceschopnosti dynamického na znalostech založeného evropského hospodářství nebo je v rozporu s etickými zásadami.
2. Přístupová práva ke stávajícímu know-how mohou být udělena, pokud tak dotyčný účastník může učinit.
3. Účastník může výslovně vyloučit konkrétní stávající know-how z povinnosti udělit přístupová práva na základě písemné dohody mezi účastníky před tím, než dotčený účastník podepíše smlouvu, nebo před tím, než se k nepřímé akci připojí nový účastník.
Ostatní účastnící mohou svůj souhlas stáhnout pouze tehdy, pokud prokáží, že provádění nepřímé akce nebo jejich oprávněné zájmy by tím byly vážně poškozeny.
4. Bez souhlasu účastníka udělujícího přístupová práva neopravňují tato práva k udělování sublicencí.
Článek 26
Přístupová práva k uskutečňování nepřímých akcí
1. Účastníci stejné nepřímé akce mají přístupová práva k poznatkům získaným z prací uskutečňovaných v rámci nepřímé akce a ke stávajícímu know-how, pokud jsou tyto poznatky a stávající know-how potřebné k uskutečňování jejich vlastní práce v rámci dané nepřímé akce.
Přístupová práva k poznatkům jsou udělována bezplatně.
Přístupová práva ke stávajícímu know-how jsou rovněž udělována bezplatně, není-li před podpisem smlouvy dohodnuto jinak.
2. S výhradou vlastních oprávněných zájmů se ukončení účasti účastníka nesmí žádným způsobem dotknout povinnosti udělovat přístupová práva na základě odstavce 1 ostatním účastníkům stejné nepřímé akce, dokud tato akce neskončí.
Článek 27
Přístupová práva za účelem využití
1. Účastníci stejné nepřímé akce mají přístupová práva k poznatkům získaným z prací uskutečňovaných v rámci nepřímé akce a ke stávajícímu know-how, pokud jsou tyto poznatky a stávající know-how potřebné k využití jejich vlastních poznatků.
Přístupová práva k poznatkům jsou udělována bezplatně, není-li před podpisem smlouvy dohodnuto jinak.
Přístupová práva ke stávajícímu know-how jsou udělována za rovných a nediskriminačních podmínek.
2. S výhradou oprávněných zájmů účastníků mohou být přístupová práva požadována za podmínek stanovených v odstavci 1 do dvou let po skončení nepřímé akce nebo po skončení účasti účastníka, podle toho, který případ nastane dříve, ledaže bylo dohodnuto delší období.
Článek 28
Neslučitelné nebo omezující závazky
1. Účastníci nepřijmou žádné závazky, které jsou neslučitelné s povinnostmi stanovenými v tomto nařízení.
2. Účastníci stejné nepřímé akce jsou co nejdříve informováni účastníkem, který je žádán o udělení přístupových práv, o všech omezeních týkajících se udělení přístupových práv ke stávajícímu know-how, o všech povinnostech udělit práva k poznatkům nebo o všech omezeních, která by mohla významným způsobem ovlivnit udělování přístupových práv, podle okolností.
Článek 29
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (EURATOM) č. 2322/2002
ze dne 5. listopadu 2002
o pravidlech pro účast podniků, výzkumných středisek a vysokých škol k provádění šestého rámcového programu Evropského společenství pro atomovou energii (2002 až 2006)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 7 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Šestý rámcový program Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) v oblasti jaderného výzkumu a vzdělávání, který rovněž přispívá k vytváření Evropského výzkumného prostoru (2002 až 2006) ("šestý rámcový program"), byl přijat rozhodnutím Rady 2002/668/Euratom [4].
Pravidla finanční účasti Společenství musí být doplněna dalšími předpisy přijatými podle článku 7 Smlouvy.
(2) Tyto předpisy by měly zapadat do soudržného a průhledného rámce, který plně vezme v úvahu všechny cíle a vlastnosti nástrojů definovaných v příloze III specifického výzkumného a vzdělávacího programu (Euratom) v oblasti jaderné energie přijatého rozhodnutím Rady 2002/837/Euratom [5] za účelem zajištění co nejúčinnějšího provádění.
(3) Pravidla pro účast podniků, výzkumných středisek a vysokých škol vezmou v úvahu povahu výzkumných a vzdělávacích činnosti v oblasti jaderné energie, včetně demonstračních činností.
Tato pravidla se mimoto mohou lišit v závislosti na tom, zda účastník sídlí v členském státě, přidruženém státě, jedná-li se o kandidátskou zemi či nikoli, nebo ve třetí zemi, a na jeho právní struktuře, zejména na tom, jedná-li se o vnitrostátní či mezinárodní organizaci, je-li předmětem evropského zájmu či nikoliv, nebo sdružením vytvořeným účastníky.
(4) V souladu s šestým rámcovým programem by měla být vzata v úvahu účast právních subjektů ze třetích zemí ve shodě s cíli mezinárodní spolupráce, uvedenými zejména v článku 101 Smlouvy.
(5) Mezinárodní organizace, které jsou určeny k rozvoji spolupráce v oblasti evropského výzkumu a které jsou tvořeny převážně členskými státy nebo přidruženými zeměmi, přispívají k vytvoření Evropského výzkumného prostoru.
Měly by tedy být podněcovány k účasti na šestém rámcovém programu.
(6) Činnosti šestého rámcového programu by měly být prováděny v souladu s etickými zásadami, včetně těch, které jsou vyjádřeny v Listině základních práv Evropské unie, a měly by usilovat o zlepšení informovanosti veřejnosti a dialogu s ní, jakož i o posílení role žen ve výzkumu.
(7) Společné výzkumné středisko se účastní nepřímých akcí v oblasti výzkumu a technického rozvoje na stejném základě jako právní subjekty usazené v členském státě.
(8) Činnosti šestého rámcového programu by měly být ve shodě s finančními zájmy Společenství a měly by tyto zájmy ochraňovat.
Odpovědnost Komise za provádění rámcového programu a jeho specifických programů zahrnuje rovněž finanční aspekty vyplývající z těchto programů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pravidla pro účast podniků, výzkumných středisek a vysokých škol na výzkumu prováděném v rámci šestého rámcového programu Evropského společenství pro atomovou energii pro výzkumné a vzdělávací činnosti, který rovněž přispívá k vytváření Evropského výzkumného prostoru (2002 až 2006) (dále jen "šestý rámcový program").
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "činností VTR" jedna z činností v oblasti výzkumu a technického rozvoje, včetně demonstračních a vzdělávacích činností, uvedených v přílohách I a III šestého rámcového programu;
2. "přímou akcí" činnost VTR uskutečňovaná Společným výzkumným střediskem při plnění úkolů, které mu byly v rámci šestého rámcového programu přiděleny;
3. "nepřímou akcí" činnost VTR prováděná jedním nebo více účastníky prostřednictvím nástroje šestého rámcového programu;
4. "nástroji" mechanismy nepřímého zásahu Společenství stanovené v příloze III šestého rámcového programu specifického výzkumného a vzdělávacího programu (Euratom) v oblasti jaderné energie;
5. "smlouvou" grantová dohoda mezi Společenstvím a účastníky o uskutečnění nepřímé akce stanovující práva a povinnosti mezi Společenstvím a účastníky na jedné straně a mezi účastníky této nepřímé akce na straně druhé;
6. "konsorciální dohodou" dohoda, kterou mezi sebou uzavírají účastníci nepřímé akce za účelem jejího uskutečnění.
Tato dohoda se nedotýká povinností účastníků vůči Společenství a k sobě navzájem, které vyplývají z tohoto nařízení nebo ze smlouvy;
7. "účastníkem" právní subjekt přispívající k nepřímé akci, který má práva a povinnosti vůči Společenství za podmínek tohoto nařízení nebo smlouvy;
8. "právním subjektem" fyzická nebo právnická osoba založená podle vnitrostátního práva platného v místě svého usazení nebo podle práva Společenství nebo mezinárodního práva, která má právní subjektivitu a je oprávněna vlastním jménem nabývat jakákoli práva a povinnosti;
9. "konsorciem" všichni účastníci stejné nepřímé akce;
10. "koordinátorem" účastník jmenovaný účastníky stejné nepřímé akce a schválený Komisí, který má zvláštní dodatečné povinnosti vyplývající z tohoto nařízení a ze smlouvy;
11. "mezinárodní organizací" právní subjekt pocházející ze sdružení států, jiného než Společenství, zřízený na základě smlouvy nebo podobného aktu, se společnými institucemi a mezinárodní právní subjektivitou odlišnou od právní subjektivity svých členských států;
12. "mezinárodní evropskou zájmovou organizací" mezinárodní organizace, většina jejíchž členů jsou členské státy Evropského společenství nebo přidružené státy a jejíž hlavním cílem je podpora evropské vědecké a technické spolupráce;
13. "přidruženou kandidátskou zemí" přidružený stát, který je Společenstvím uznán za kandidáta pro přistoupení k Evropské unii;
14. "přidruženým státem" stát, který je smluvní stranou mezinárodní dohody uzavřené s Evropským společenstvím pro atomovou energii, na jejímž základě nebo na základě jejích podmínek poskytuje finanční příspěvky na celý šestý rámcový program nebo jeho část;
15. "třetí zemí" stát, který není ani členským ani přidruženým státem;
16.
"Evropským hospodářským zájmovým sdružením (EHZS)" právní subjekt zřízený v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2173/85 [6];
17. "rozpočtem" finanční plán odhadující všechny zdroje a výdaje potřebné k provedení nepřímé akce;
18. "nesrovnalostí" porušení právních předpisů Společenství nebo jiné porušení smluvních povinností vyplývající z jednání nebo opomenutí právního subjektu, které má nebo by mělo prostřednictvím neodůvodněných výdajů nepříznivý dopad na souhrnný rozpočet Evropské unie nebo rozpočty jí spravované;
19. "stávajícím know-how" informace, jejichž držiteli jsou před uzavřením smlouvy účastníci nebo informace, které byly získány souběžně s uzavřením smlouvy, jakož i autorská práva nebo práva vztahující se k těmto informacím v důsledku podání žádostí o patenty, průmyslové vzory, ochranu odrůd rostlin, doplňující ochranná osvědčení nebo podobné druhy ochrany, nebo v důsledku jejich vydání;
20. "poznatky" výsledky přímých nebo nepřímých akcí včetně informací, ať už je nebo není možné je chránit, jakož i autorská práva nebo práva vztahující se k těmto informacím v důsledku podání žádosti o patenty, průmyslové vzory, ochranu odrůd rostlin, doplňující ochranná osvědčení nebo podobné druhy ochrany, nebo v důsledku jejich vydání;
21. "šířením" odhalení poznatků jakýmkoli přiměřeným způsobem jiným než zveřejněním vyplývajícím z formalit na ochranu poznatků;
22. "využitím" přímé nebo nepřímé použití poznatků při výzkumných činnostech nebo pro rozvoj, vytvoření a uvedení výrobku nebo postupu na trh nebo pro vytvoření a poskytování služby;
23. "pracovním programem" plán vypracovaný Komisí pro provádění specifického programu;
24. "společným programem činností" činnosti prováděné účastníky, které jsou nezbytné pro zřízení sítě excelence;
25. "prováděcím plánem" všechny akce uskutečňované účastníky integrovaného projektu;
26. "veřejným subjektem" subjekt veřejného sektoru nebo právní subjekt soukromého práva, který plní úkoly veřejné služby a který poskytuje odpovídající finanční záruky.
Článek 3
Nezávislost
1. Dva právní subjekty jsou pro účely tohoto nařízení na sobě vzájemně nezávislé, jestliže mezi nimi neexistuje vztah kontroly.
Vztah kontroly existuje, pokud jeden právní subjekt přímo nebo nepřímo kontroluje druhý subjekt nebo jestliže jeden právní subjekt je pod stejnou přímou nebo nepřímou kontrolou jako druhý subjekt.
Kontrola může vyplývat zejména z
a) přímého nebo nepřímého držení více než 50 % nominální hodnoty vydaného základního kapitálu právního subjektu nebo většiny hlasovacích práv akcionářů nebo společníků tohoto subjektu;
b) přímého nebo nepřímého držení rozhodovacích pravomocí, ve skutečnosti nebo podle práva v rámci právního subjektu.
2. Přímé nebo nepřímé držení více než 50 % nominální hodnoty vydaného základního kapitálu právního subjektu nebo většiny hlasovacích práv akcionářů nebo společníků tohoto subjektu veřejnou investiční společností, institucionálními investory nebo společnostmi a fondy rizikového kapitálu nezakládá samo o sobě vztah kontroly.
3. Vlastnictví nebo dozor nad právními subjekty vykonávané stejným veřejným subjektem nezakládají samy o sobě vztah kontroly mezi nimi.
KAPITOLA II
ÚČAST NA NEPŘÍMÝCH AKCÍCH
Článek 4
Oblast působnosti a obecné zásady
1. Pravidla stanovená v této kapitole se použijí pro účast právních subjektů na nepřímých akcích.
Použijí se, aniž jsou dotčena specifická pravidla pro činnosti VTR v rámci prioritní tématické oblasti "Termonukleární výzkum" specifického výzkumného a vzdělávacího programu (Euratom) v oblasti jaderné energie stanoveného v kapitole III.
2. Každý právní subjekt, který se účastní nepřímé akce, může získat finanční příspěvek Společenství s výhradou článků 6 a 7.
3. Každý právní subjekt usazený v přidruženém státě se může účastnit nepřímých akcí na stejném základě a se stejnými právy a povinnostmi jako právní subjekt usazený v členském státě s výhradou článku 5.
4. Společné výzkumné středisko se může účastnit nepřímých akcí na stejném základě a se stejnými právy a povinnostmi jako právní subjekt usazený v členském státě.
5. Každá evropská zájmová organizace se může v souladu se svojí dohodou o správním ústředí účastnit nepřímých akcí na stejném základě a se stejnými právy a povinnostmi jako právní subjekt usazený v členském státě.
6. Pracovní programy mohou upřesnit a omezit účast právních subjektů na nepřímé akci z důvodu jejich činností a typu nebo použitého nástroje a pro přihlédnutí ke zvláštním cílům šestého rámcového programu..
Článek 5
Minimální počty účastníků a jejich místo usazení
1. Pracovní programy upřesní minimální počet účastníků požadovaný pro každou nepřímou akci a rovněž jejich místo usazení podle povahy nástroje a cílů činnosti VTR.
2. Pro sítě excelence a integrované projekty nesmí být minimální počet účastníků menší než tři nezávislé právní subjekty usazené ve třech různých členských státech nebo přidružených státech, z nichž nejméně dva jsou členskými státy nebo přidruženými kandidátskými zeměmi.
3. Specifické podpůrné akce a akce ve prospěch lidských zdrojů a mobility s výjimkou výzkumných vzdělávacích sítí mohou být prováděny jedním právním subjektem.
Pokud pracovní program stanoví minimální počet, který je vyšší nebo se rovná dvěma právním subjektům usazeným ve stejném počtu členských nebo přidružených států, stanoví se tento počet v souladu s podmínkami stanovenými v odstavci 4.
4. Pro nástroje než nástroje, na něž se nevztahují odstavce 2 a 3, nesmí být minimální počet účastníků menší než dva nezávislé právní subjekty usazené ve dvou různých členských nebo přidružených státech, z nichž nejméně jeden je členským státem nebo přidruženou kandidátskou zemí.
5. Evropské hospodářské zájmové sdružení (EHZS) nebo jakýkoli právní subjekt usazený v členském nebo přidruženém státě v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy a tvořený nezávislými právními subjekty splňujícími kritéria tohoto nařízení může být jediným účastníkem nepřímé akce za předpokladu, že jeho složení je v souladu s podmínkami stanovenými podle odstavců 1 až 4.
Článek 6
Účast právních subjektů ze třetích zemí
1. S výhradou omezení, která mohou být stanovena v pracovním programu specifického programu, se může každý právní subjekt usazený v třetí zemi účastnit činností VTR nad rámec minimálního počtu účastníků stanoveného podle článku 5, je-li tato účast stanovena na základě činnosti VTR nebo je-li to nezbytné k uskutečnění nepřímé akce.
2. Každý právní subjekt usazený ve třetí zemi může obdržet finanční příspěvek Společenství, je-li tato možnost stanovena na základě činnosti VTR nebo je-li to nezbytné k uskutečnění nepřímé akce.
Článek 7
Účast mezinárodních organizací
Každá mezinárodní organizace jiná než mezinárodní evropská zájmová organizace se může účastnit činností VTR uvedených v čl. 4 odst. 5 za podmínek stanovených v článku 6.
Článek 8
Podmínky týkající se technické způsobilosti a prostředků
1. Účastníci jsou vybavení poznatky a technickou způsobilostí nezbytnými k uskutečnění nepřímé akce.
2. Účastníci mají při podání svého návrhu k dispozici alespoň prostředky případně nezbytné k uskutečnění nepřímé akce a jsou schopni uvést odpovídající zdroj těch prostředků, které jim jsou poskytnuty třetí osobou včetně orgánů veřejné moci.
S postupem práce disponují účastníci prostředky tak a tehdy, jak je potřebné k uskutečnění nepřímé akce.
Prostředky nezbytnými k uskutečnění nepřímé akce se rozumějí lidské zdroje, infrastruktura, finanční prostředky a případně nehmotné statky a jiné prostředky, které jsou poskytnuty třetí osobou na základě dřívějšího závazku.
Článek 9
Předkládání návrhů na nepřímé akce
1. Návrhy na nepřímé akce se předkládají v rámci výzev k podávání návrhů.
Podrobnosti jsou vymezeny v pracovních programech.
Výzvy k podávání návrhů mohou představovat dvoustupňový postup hodnocení.
V takovémto případě jsou po pozitivním hodnocení souhrnného návrhu v první fázi dotčení navrhovatelé ve druhé fázi vyzváni k předložení úplného návrhu.
2. Odstavec 1 se nepoužije na
a) specifické podpůrné akce pro činnosti právních subjektů uvedených v pracovních programech;
b) specifické podpůrné akce skládající se z nákupů nebo služby, které se řídí podmínkami platnými pro postupy zadávání veřejných zakázek;
c) specifické podpůrné akce se specifickými vlastnostmi a hodnotou vzhledem k cílům a vědeckému a technickému obsahu specifických programů, pro které lze Komisi předkládat žádosti o poskytnutí grantů, pokud je tak stanoveno v pracovním programu daného specifického programu a pokud takováto žádost nespadá do oblasti působnosti veřejné výzvy k podávání návrhů;
d) specifické podpůrné akce uvedené v článku 11.
3. Komise může zveřejnit výzvy k projevení zájmu, které jí mají pomoci přesně určit cíle a požadavky, které mohou být zahrnuty do pracovních programů a do výzev k podávání návrhů.
Tím není dotčeno jakékoli následné rozhodnutí přijaté Komisí v souvislosti s hodnocením a výběrem návrhů na nepřímé akce.
4. Výzvy k projevení zájmu a výzvy k podávání návrhů se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství a poskytne se jim co možná nejširší publicita, zejména pak prostřednictvím internetových stránek šestého rámcového programu a prostřednictvím zvláštních informačních kanálů, jako jsou například vnitrostátní kontaktní místa zřízená členskými a přidruženými státy.
Článek 10
Hodnocení a výběr návrhů na nepřímé akce
1. Návrhy na nepřímé akce uvedené v čl. 9 odst. 1 a čl. 9 odst. 2 písm. c) se hodnotní na základě těchto kritérií:
a) vynikající vědecká a technická kvalita a míra inovace;
b) schopnosti uskutečnit nepřímou akci úspěšně a zajistit účinné řízení, hodnoceno na základě prostředků a způsobilosti, včetně organizačních opatření stanovených účastníky;
c) význam pro cíle specifického programu;
d) evropská přidaná hodnota, kritické množství mobilizovaných prostředků a příspěvek k politikám Společenství;
e) kvalita plánu na využití a šíření poznatků, potenciálu v oblasti podpory inovace, a jasných a srozumitelných plánů správy duševního vlastnictví.
2. Při použití odst. 1 písm. d) se vezmou v úvahu rovněž tato kritéria:
a) pro sítě excelence, rozsah a míra úsilí dosáhnout integrace a kapacita sítě podporovat špičkové výkony nad rámec své členské základny, jakož i vyhlídky trvalé integrace jejich výzkumných schopností a prostředků po skončení období pokrytého finančním příspěvkem Společenství;
b) pro integrované projekty, rozsah ctižádosti cílů a kapacita prostředků k vytvoření významného příspěvku na posílení konkurenceschopnosti nebo vyřešení sociálních problémů;
c) pro integrované iniciativy týkající se infrastruktury, vyhlídky na dlouhodobé pokračování iniciativy po skončení období pokrytého finančním příspěvkem Společenství.
3. Při použití odstavců 1 a 2 se vezmou v úvahu rovněž tato dodatečná kritéria:
a) součinnost se vzdělávacím systémem na všech úrovních;
b) připravenost a schopnost pracovat s účastníky mimo výzkumnou komunitu a s veřejností jako celkem, přispívat ke zvyšování povědomí a šíření poznatků a zkoumat širší společenské důsledky navrhované práce;
c) posílení úlohy žen ve výzkumu.
4. Výzvy k podávání návrhů určí podle povahy použitého nástroje nebo cílů činnosti VTR, jakým způsobem mají být kritéria stanovená v odstavci 1 Komisí uplatňována.
Tato kritéria, jakož i kritéria stanovená v odstavcích 2 a 3, mohou být uvedena nebo doplněna v pracovním programu, zejména za účelem přihlédnutí k přínosu návrhů na nepřímé akce ke zlepšení informovanosti veřejnosti a dialogu s ní a k podpoře konkurenceschopnosti malých a středních podniků.
5. Návrh na nepřímou akci, který je v rozporu se základními etickými zásadami nebo který nesplňuje podmínky stanovené v pracovním programu nebo ve výzvě k podávání návrhů, nebude vybrán.
Takovýto návrh může být kdykoli vyloučen z postupů hodnocení a výběru.
Každý účastník, který se při provádění nepřímé akce dopustí nesrovnalosti, může být kdykoli vyloučen z postupů hodnocení a výběru, při dodržení zásady proporcionality.
Komise návrhy hodnotí s pomocí nezávislých odborníků jmenovaných v souladu s článkem 11. Pokud jde o některé specifické podpůrné akce, zejména ty uvedené v čl.
9 odst. 2, jsou nezávislí odborníci jmenováni pouze tehdy, pokud to Komise považuje za vhodné.
Komise zveřejní seznam vybraných odborníků.
Se všemi předloženými návrhy na nepřímé akce Komise nakládá jako s důvěrnými, což zajistí, že zásada důvěrnosti údajů je dodržována při všech postupech a že jím jsou vázáni i nezávislí odborníci.
Není-li ve výzvě k podávání návrhů stanoveno jinak, nehodnotí se návrhy anonymně.
7. Návrhy na nepřímé akce jsou vybrány na základě výsledků hodnocení a s ohledem na dostupné finanční prostředky Společenství.
Komise přijme a zveřejní pokyny, které stanoví podrobná ustanovení pro postupy hodnocení a výběru.
Článek 11
Jmenování nezávislých odborníků
1. Komise jmenuje nezávislé odborníky pro účely hodnocení stanovených šestým rámcovým programem a specifickým programem a rovněž pro účely pomoci uvedené v čl. 10 odst. 6 a v čl. 18 odst. 1 druhém pododstavci.
Komise může mimoto zřídit skupinu nezávislých odborníků, kteří jí radí při provádění výzkumné politiky Společenství.
2. Komise jmenuje nezávislé odborníky v souladu s jedním z těchto postupů:
a) nezávislí odborníci jmenovaní Komisí pro hodnocení stanovená v článku 5 a 6 šestého rámcového programu a čl. 7 odst. 2 specifického programu musí být vysoce postavenými osobnostmi z oblasti vědy, průmyslu nebo politiky s mimořádně širokými zkušenostmi v oblasti výzkumu, politiky výzkumu nebo řízení výzkumných programů na vnitrostátní nebo mezinárodní úrovni;
b) nezávislí odborníci jmenovaní Komisí pro pomoc při hodnocení návrhů na sítě excelence a integrované projekty a při sledování vybraných a prováděných projektů jsou osobnosti z oblasti vědy, průmyslu nebo se zkušeností v oblasti inovace a rovněž s nejvyšší úrovní poznatků, kteří jsou mezinárodně uznávanými autoritami v daných specializovaných oborech;
c) nezávislí odborníci jmenovaní Komisí k vytvoření skupin uvedených v odstavci 1 druhém pododstavci jsou odborníky uznávanými pro svoje poznatky, dovednosti a zkušenosti na nejvyšší úrovni v oblasti nebo o otázkách, kterými se má skupina zabývat;
d) v jiných případech, než jsou ty uvedené v písmenech a), b) a c) a aby byli různí účastníci v odvětví výzkumu vzati v úvahu vyrovnaným způsobem, jmenuje Komise nezávislé odborníky s dovednostmi a poznatky, které odpovídají úkolům, které jim byly přiděleny.
Za tímto účelem se Komise spolehne na výzvy k podávání žádostí ze strany jednotlivců nebo na výzvy určené výzkumným institucím s úmyslem vytvořit seznamy vhodných kandidátů, nebo pokud tak uzná za vhodné, může zvolit jakéhokoli jednotlivce s odpovídajícími dovednostmi mimo tyto seznamy.
3. Při jmenování nezávislého odborníka Komise zajistí, aby nebyl vystaven střetu zájmů ve vztahu k záležitosti, ve které je žádán, aby podal svoje stanovisko.
Za tímto účelem Komise odborníky vyzve k podpisu prohlášení, kterým stvrdí, že v okamžiku jejich jmenování žádný takovýto konflikt zájmů neexistuje a kterým se zavazují Komisi informovat, pokud by v průběhu plnění jejich povinností vznikl.
Článek 12
Smlouvy a konsorciální dohody
1. Komise uzavře smlouvu pro každý návrh vybraný pro nepřímou akci.
Tato smlouva je vypracována v souladu s ustanoveními šestého rámcového programu a v souladu s tímto nařízením, s přihlédnutím k vlastnostem různých dotčených nástrojů.
Komise po konzultaci se zúčastněnými osobami z členských a přidružených států připraví vzorovou smlouvu, která usnadní vypracovávání smluv.
2. Smlouva stanoví práva a povinnosti všech účastníků v souladu s tímto nařízením, zejména ustanovení pro vědecké, technické a finanční sledování nepřímé akce, pro aktualizaci jejích cílů, změny členské základny konsorcia, platby finančního příspěvku Společenství a případně podmínky pro přípustnost nezbytných výdajů, jakož i pravidla pro šíření a využití.
Smlouva stanoví pravidla pro šíření a využívání poznatků a výsledků podle hlavy II kapitoly 2 Smlouvy o Euratomu.
Smlouva, která se uzavírá mezi Komisí a všemi účastníky nepřímé akce, vstupuje v platnost podpisem Komise a koordinátora.
Ostatní účastníci uvedení ve smlouvě k ní přistupují v souladu s podmínkami, které stanoví, a přebírají práva a povinnosti účastníků.
Každý účastník, který se připojuje k již probíhající nepřímé akci, přistoupí ke smlouvě a přebírá práva a povinnosti účastníků ve vztahu ke Společenství.
3. Za účelem zajištění ochrany finančních zájmů Společenství stanoví smlouvy přiměřené sankce, tak jak jsou, mimo jiné, definovány v nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [7].
4. Účastníci nepřímé akce uzavřou konsorciální dohodou, není-li ve výzvě k podávání návrhů stanoveno jinak.
Komise zveřejní nezávazné pokyny k bodům, které mohou být v rámci konsorciální dohody upraveny, jako jsou například
a) vnitřní organizace konsorcia;
b) opatření k ochraně práv duševního vlastnictví;
c) urovnání vnitřních sporů vztahujících se ke konsorciální dohodě.
Komise za tímto účelem konzultuje zúčastněné osoby z členských a přidružených států.
Článek 13
Provádění nepřímých akcí
1. Konsorcium provádí nepřímou akci a za tímto účelem přijme všechna nezbytná a odůvodněná opatření.
Finanční příspěvek Společenství je vyplacen koordinátorovi.
Koordinátor spravuje finanční příspěvek Společenství, pokud jde o jeho rozdělení mezi účastníky a činnosti v souladu se smlouvou a rozhodnutími přijatými konsorciem na základě vnitřních postupů stanovených konsorciální dohodou.
Účastníci uvědomí Komisi o každé události, včetně změny konsorciální dohody, která může mít vliv na provádění nepřímé akce a práva Společenství.
2. Technické provádění nepřímé akce je kolektivní odpovědností účastníků.
Každý z účastníků je rovněž odpovědný za využití finančního příspěvku Společenství v poměru odpovídajícímu jeho podílu na projektu, a to až do úplné výše všech plateb, které obdržel.
Pokud účastník poruší smlouvu a pokud konsorcium toto porušení nevyrovná, může Komise, jako poslední možnost a pokud byly vyčerpány všechny ostatní způsoby, učinit účastníky odpovědnými za těchto podmínek:
a) nezávisle na odpovídajících akcích, které povede proti účastníkovi, který se porušení dopustil, Komise vyžaduje, aby zbývající účastníci nepřímou akci provedli;
b) pokud není provedení akce možné, nebo pokud by zbývající účastníci odmítli splnit podmínky písmene a), může Komise smlouvy ukončit a vymáhat navrácení finančního příspěvku Společenství.
Při vyšetřování finanční nevýhody vezme Komise ohled na již odvedenou práci a získané výsledky, a tak stanoví výši dlužné částky;
c) pokud jde o část dluhu stanovenou v souladu s písmenem b), kterou dluží účastník, který se dopustil porušení, rozdělí ji Komise mezi zbývající účastníky na základě podílu každého z nich na schválených nákladech a až do výše finančního příspěvku Společenství, na který má každý z účastníků nárok.
Je-li účastníkem mezinárodní organizace, veřejný subjekt nebo právní subjekt, jejichž účast na nepřímé akci je zaručena členským nebo přidruženým státem, odpovídá tento účastník výhradně za svůj vlastní dluh a nenese dluh žádného jiného účastníka.
3. Odstavec 2 se nepoužije na nepřímé akce prováděné prostřednictvím nástrojů jakými jsou specifické výzkumné projekty pro malé a střední podniky, akce na podporu a rozvoj lidských zdrojů a mobility a v řádně odůvodněných případech specifické podpůrné akce.
4. Koordinátor vede účetnictví umožňující mu kdykoliv stanovit, jaký podíl finančních prostředků Společenství byl každému z účastníků pro účely projektu přidělen.
Tuto informaci každoročně sděluje Komisi.
5. Pokud se více právních subjektů seskupí do jednoho společného právního subjektu, který jedná jako jediný účastník v souladu s čl. 5 odst. 5, přebírá tento subjekt úkoly uvedené v odstavci 1 a 2 tohoto článku. Odpovědnost členů právního subjektu se řídí právem, na jehož základě byl uvedený právní subjekt zřízen.
Článek 14
Finanční příspěvek Společenství
1. Finanční příspěvek Společenství může mít v souladu s přílohou III šestého rámcového programu a v mezích rámce Společenství pro poskytování státní podpory na výzkum a vývoj [8] tyto formy:
a) pokud jde o sítě excelence, formu pevně stanoveného grantu na integraci na základě společného programu činností.
Výše tohoto grantu se stanoví s ohledem na míru integrace, počet výzkumných pracovníků, které zamýšlejí všichni účastníci integrovat, charakteristiky oblasti dotčeného výzkumu a společného programu činností.
Grant se využije k doplnění prostředků vynaložených účastníky za účelem uskutečnění společného programu činností.
Tento grant je vyplácen na základě výsledků získaných v rámci provádění společného programu činností a pod podmínkou, že jeho výdaje, které musí být osvědčeny vnějším auditorem nebo v případě veřejných subjektů příslušným státním úředníkem, jsou vyšší než grant sám;
b) pro některé akce na podporu lidských zdrojů a mobility a některé specifické podpůrné akce, s výjimkou nepřímých akcí uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. b), může mít podobu paušální částky;
c) pro integrované projekty a jiné nástroje, s výjimkou nástrojů uvedených v písmenech a) a b) a nepřímých akcí uvedených v čl. 9 odst. 2 písm. b) má podobu grantu k rozpočtu vypočteného jako podíl rozpočtu stanoveného účastníky k uskutečnění nepřímé akce, přizpůsobený podle druhu činnosti a s ohledem na vzor výpočtu nákladů použitý dotčeným účastníkem.
Výdaje potřebné k provedení nepřímé akce musí být osvědčeny vnějším auditorem nebo, v případě veřejných subjektů, příslušným státním úředníkem.
2. Oprávněné výdaje jsou definovány v souladu s čl. 12 odst. 2 prvním pododstavcem a musí splňovat tyto podmínky:
a) musí být skutečné, ekonomické a nezbytné k provedení nepřímé akce;
b) musí být určeny v souladu s obvyklými účetními zásadami individuálního účastníka;
c) musí být zaznamenány na účtech účastníků nebo, v případě prostředků třetích osob uvedených v čl. 8 odst. 2 posledním pododstavci, v odpovídajících finančních dokladech těchto třetích osob;
d) musí být uvedeny bez všech nepřímých daní, cel a úroku a nesmí vytvářet zisk.
Odchylně od zásady skutečných nákladů a se souhlasem účastníků může smlouva stanovit průměrné sazby finančního příspěvku Společenství pro každý typ výdaje nebo předem stanovené paušální částky a také hodnotu pro každou činnosti, která by měla odpovídat výši plánovaných nákladů.
3. Náklady na řízení konsorcia jsou hrazeny do výše 100 % vzniklých nákladů a zahrnují i náklady na osvědčení o auditu.
V tomto případě mohou právní subjekty, které se účastní nepřímé akce na základě dodatečných nákladů, požadovat náhradu úplných nákladů, které jim při správě vznikly, pokud je mohou podrobně doložit.
Smlouva stanoví maximální podíl nákladů na řízení ve vztahu k příspěvku Společenství.
Konsorcium nesmí na náklady na řízení vyhradit podíl přesahující 7 %.
Článek 15
Změny členské základny konsorcia
1. Konsorcium může ze svého vlastního podnětu pozměnit svoji členskou základnu a zejména ji může rozšířit tak, aby zahrnovala každý právní subjekt přispívající k provádění nepřímé akce.
Konsorcium musí Komisi uvědomit o každé změně své členské základny, která k ní může do šesti týdnů od obdržení oznámení vznést námitky.
Noví účastníci přistupují ke smlouvě v souladu s podmínkami čl.
12 odst. 2.
2. Společný program činností pro sítě excelence nebo prováděcí plán pro integrovaný projekt určí změny členské základny konsorcia, které vyžadují předchozí zveřejnění vyhlášení soutěže.
Konsorcium zveřejní vyhlášení soutěže a zajistí její rozšíření prostřednictvím zvláštní informační podpory, zejména internetových stránek šestého rámcového programu, specializovaného tisku a brožur.
Konsorcium hodnotí nabídky s ohledem na kritéria, která řídí hodnocení a výběr nepřímé akce, stanovená v souladu s čl. 10 odst. 4 a 5, a za pomoci nezávislých odborníků jmenovaných konsorciem na základě kritérií uvedených v čl. 11 odst. 2 písm. b).
Následné změny členské základny konsorcia probíhají postupem podle odst. 1 druhého pododstavce.
Článek 16
Dodatečné finanční příspěvky
Komise může zvýšit finanční příspěvek Společenství na již probíhající nepřímou akci, aby se rozšířilo její pole působnosti na nové činnosti, které mohou zahrnout nové účastníky.
V případě nepřímých akcí uvedených v čl. 9 odst. 1 a čl. 9 odst. 2 písm. c) tak učiní prostřednictvím výzvy k podávání doplňujících návrhů, kterou Komise zveřejní a inzeruje v souladu s čl. 9 odst. 4 a která může být omezena, je-li to nezbytné, na již probíhající nepřímé akce. Komise tyto návrhy zhodnotí a vybere v souladu s článkem 10.
Článek 17
Činnosti konsorcia ve prospěch třetích osob
Pokud smlouva stanoví, aby konsorcium uskutečňovalo všechny nebo některé ze svých činností ve prospěch třetích osob, zajistí konsorcium, že tato skutečnost je odpovídajícím způsobem zveřejněna, případně v souladu se smlouvou.
Konsorcium zhodnotí a vybere všechny žádosti předložené třetími osobami v souladu se zásadami průhlednosti, rovnosti a nestrannosti a v souladu s podmínkami smlouvy.
Článek 18
Vědecké, technické a finanční sledování a audity
1. Komise pravidelně hodnotí nepřímé akce, na které Společenství přispívá, na základě zpráv o dosaženém pokroku, které rovněž zahrnují provádění plánu na využití nebo šíření poznatků předložených účastníky v souladu s podmínkami smlouvy.
Při sledování sítí excelence, integrovaných projektů a v případě potřeby ostatních nepřímých akcí Komisi pomáhají nezávislí odborníci jmenovaní v souladu s čl. 11 odst. 2.
Komise zajistí, že se všemi informacemi, které obdrží o stávajícím know-how a poznatkům očekávaným nebo získaným v průběhu nepřímé akce, je nakládáno jako s důvěrnými.
2. Komise v souladu se smlouvou přijme všechna užitečná opatření k dosažení cílů nepřímé akce tak, aby byl brán odpovídající ohled na finanční zájmy Společenství.
Komise může, je-li to s ohledem na tyto zájmy nezbytné, upravit finanční příspěvek Společenství nebo pozastavit nepřímou akci, pokud dojde k porušení podmínek tohoto nařízení nebo smlouvy.
3. Komise nebo jakýkoli její oprávněný zástupce má právo provést vědecký, technický nebo finanční audit u účastníků za účelem zajištění, že nepřímá akce probíhá nebo proběhla v souladu s podmínkami smlouvy.
Smlouva stanoví podmínky, za kterých mohou účastníci vznést námitky proti technickému auditu využití a šíření poznatků prováděnému určitými oprávněnými zástupci Komise.
4. V souladu s článkem 160c Smlouvy o Euratomu může Účetní dvůr ověřit použití finančního příspěvku Společenství.
Článek 19
Informace poskytnuté členským a přidruženým státům
Komise dá každému členskému nebo přidruženému státu k dispozici na jeho žádost své užitečné informace o poznatcích vyplývajících z práce prováděné v rámci nepřímé akce, pokud se tyto informace vztahují k veřejným politikám a pokud účastníci proti tomu nevznesou odůvodněné námitky.
Toto zpřístupnění za žádných okolností nepřevádí žádná práva ani povinnosti Komise a účastníků, pokud jde o práva k duševnímu vlastnictví, na členské nebo přidružené státy, které tyto informace obdrží.
Pokud se takovéto všeobecné informace nestanou veřejnými nebo pokud nejsou dány k dispozici účastníky nebo pokud nebyly poskytnuty bez jakýchkoli omezení ohledně důvěrnosti údajů, jsou členské a přidružené státy povinny dodržovat povinnost Komise v oblasti důvěrnosti údajů stanovenou tímto nařízením.
Článek 20
Ochrana finančních zájmů Společenství
Komise zajistí, aby byly při provádění nepřímých akcí chráněny finanční zájmy Společenství prostřednictvím účinných kontrol a odstrašujících opatření a pokud dojde k odhalení nesrovnalostí, prostřednictvím sankcí, které jsou účinné, přiměřené a odrazující, v souladu s nařízeními Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 a (ES, Euratom) č. 2185/96 [9] a nařízením Rady (Euratom) č. 1074/1999 [10].
KAPITOLA III
SPECIFICKÁ PRAVIDLA PRO ÚČAST V ČINNOSTECH VTR V RÁMCI PRIORITNÍ TÉMATICKÉ OBLASTI "TERMONUKLEÁRNÍ VÝZKUM"
Článek 21
Oblast působnosti
Pravidla stanovená v této kapitole se použijí pro činnosti VTR v rámci prioritní tématické oblasti "Termonukleární výzkum". V případě rozporu mezi pravidly stanovenými v této kapitole a pravidly stanovenými v kapitolách I a II se použijí pravidla stanovená v této kapitole.
Článek 22
Postupy
Činnosti VTR v prioritní tématické oblasti "Termonukleární výzkum" mohou být prováděny na základě postupů stanovených v těchto rámcích:
a) smlouvy o sdružení s členskými státy, přidruženými státy nebo právními subjekty usazenými v těchto státech;
b) Dohoda o vývoji jaderné syntézy (European Fusion Development Agreement);
c) jiné mnohostranné dohody uzavřené Společenstvím s přidruženými právními subjekty;
d) právní subjekty, které mohou být založeny poté, co Poradní výbor pro program jaderné syntézy uvedený v čl. 6 odst. 2 specifického programu (Euratom) pro výzkum a vzdělávání v oblasti jaderné energie zaujal své stanovisko;
e) jiné smlouvy na dobu určitou s nepřidruženými právními subjekty usazenými v členských státech nebo v přidružených státech;
f) mezinárodní dohody o spolupráci se třetími zeměmi nebo právními subjekty, které mohou být založeny takovou dohodou.
Článek 23
Finanční příspěvek Společenství
1. Smlouvy o sdružení uvedené v čl. 22 písm. a) a smlouvy na dobu určitou uvedené v čl. 22 písm. e) stanoví pravidla o finančním příspěvku Společenství na činnosti, kterých se týkají.
Roční základní výše finančního příspěvku Společenství nepřekročí 20 % po celou dobu trvání šestého rámcového programu.
2. Po konzultaci s Poradním výborem pro program jaderné syntézy uvedeným v čl. 6 odst. 2 specifického výzkumného a vzdělávacího programu (Euratom) v oblasti jaderné energie může Komise financovat
a) jednotnou sazbou nejvýše 40 %
i) kapitálové výdaje přesně stanovených projektů, kterým poradní výbor udělil prioritní statut; prioritní statut se kromě případu projektů, kterým již byl poskytnut prioritní statut během dřívějších rámcových programů, poskytuje na akce, které mají bezprostřední význam pro Next Step/ITER;
ii) výdaje spojené s účastí na přesně stanovených projektech, které posilují vzájemnou spolupráci mezi sdruženími vyplývající ze smluv o sdružení uvedených v článku 22 až do roční výše podpory Společenství 100000 eur na sdružení;
b) specificky vymezené mnohostranné činnosti prováděné podle Dohody o vývoji jaderné syntézy (European Fusion Development Agreement) nebo některým právním subjektem založeným za tím účelem, včetně udělování zakázek.
3. V případě projektů a činností, které dostávají finanční příspěvek převyšující roční základní výši uvedenou v odst. 1 druhém pododstavci mají všechny právní subjekty uvedené v čl. 22 písm. a), b), c), d) a e) právo podílet se na experimentech prováděných na dotyčném zařízení.
4. Finanční příspěvek Společenství na činnosti prováděné v rámci mezinárodní dohody o spolupráci uvedené v čl. 22 písm. f) je vymezen touto dohodou nebo kterýmkoli právním subjektem, jenž byl touto smlouvou založen.
Společenství společně s právními subjekty sdruženými v programu může vytvořit vhodný právní subjekt, který řídí jeho účast a finanční příspěvek k takové dohodě.
Článek 24
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2323/2002
ze dne 16. prosince 2002
o uzavření Protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční vyrovnání podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Senegalské republiky o rybolovu při pobřeží Senegalu na období od 1. července 2002 do 30. června 2006
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 spolu s čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1]
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Senegalské republiky o rybolovu při pobřeží Senegalu [2] vedly tyto strany jednání o stanovení změn nebo doplňků, které se mají v dohodě provést na konci doby platnosti protokolu.
(2) Výsledkem těchto jednání byl nový protokol, který stanoví rybolovná práva a finanční vyrovnání stanovené v uvedené dohodě na období od 1. července 2002 do 30. června 2006, parafovaný dne 25. června 2002.
(3) Je v zájmu Společenství tento protokol schválit.
(4) Je třeba stanovit rozdělení rybolovných práv mezi členské státy, jejich povinnost ohlašovat odlovy a povinnost majitelů plavidel Společenství vykládat odlovy tuňáků v Senegalu na jejich vlastní náklady v souladu s bodem C přílohy protokolu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Protokol, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Senegalské republiky o rybolovu při pobřeží Senegalu na období od 1. července 2002 do 30. června 2006, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto nařízení [3].
Článek 2
Kategorie 3 _BAR_ 3186 GRT na měsíc podle ročního průměru _BAR_ Španělsko _BAR_ 314 GRT na měsíc podle ročního průměru _BAR_ Portugalsko _BAR_
Kategorie 6 _BAR_ 20 plavidel _BAR_ Španělsko _BAR_
3 plavidla _BAR_ Portugalsko _BAR_ Pokud žádosti o licence z těchto členských států nepokryjí všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zvážit žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Povinnost přímé vykládky z mrazírenským plavidel lovících tuňáky vlečnou sítí, stanovenou v bodě C písm. c) přílohy protokolu, musí majitelé plavidel Společenství dodržovat na základě tohoto rozpisu:
- plavidla plující pod francouzskou vlajkou: 44 %,
- plavidla plující pod španělskou vlajkou: 56 %.
Článek 4
Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle tohoto rozhodnutí, uvědomí Komisi o množství každého druhu uloveného v rybolovné oblasti Senegalu, v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 [4].
Článek 5
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat protokol zavazující Společenství.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2332/2002
ze dne 23. prosince 2002,
kterým se opravuje nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 509/2002 [2], a zejména na čl. 26 odst. 3 a čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Popis produktů u některých kvót v příloze I části B nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č.
1667/2002 [4] může být zavádějící. Má-li se zabránit případnému nedorozumění a zajistit jednotné používání všech kvót, je nezbytné uvedenou přílohu opravit.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I část B nařízení (ES) č. 2535/2001 se opravuje podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2340/2002
ze dne 16. prosince 2002,
kterým se pro roky 2003 a 2004 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům,
(1) Podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3760/92 přísluší Radě, aby s ohledem na dostupné vědecké poznatky a zejména na zprávu Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství přijala opatření nutná pro zajištění racionálního a zodpovědného využívání zdrojů na udržitelném základě.
(2) Nové vědecké poznatky o určitých populacích ryb žijících v hlubokých vodách ukazují, že tyto populace jsou ohroženy rybolovem a že pro zajištění jejich přežití je nutné omezit nebo snížit rybolovná práva pro tyto populace stanovením celkových přípustných odlovů (TAC) a kvót.
(3) Dostupné spolehlivé vědecké poznatky zahrnují období dvou let a v rámci víceletého přístupu je vhodné stanovit TAC a kvóty na období dvou let, aniž je dotčen každoroční přezkum, vyžádají-li si jej nové vědecké poznatky.
(4) Podle čl. 8 odst. 4 bodu iii) v případě, kdy Společenství vytvoří nová rybolovná práva pro techniku rybolovu, která předtím nebyla využívána v rámci společné rybářské politiky, přísluší Radě rozhodnout o způsobech přidělování s ohledem na zájmy všech členských států.
(5) Pro zajištění účinného řízení těchto TAC a kvót je nutné stanovit konkrétní podmínky rybolovu ve vodách Společenství nebo, pokud vědecké poznatky jasně ukazují existenci rizika, i ve vodách, které nejsou v jeho svrchovanosti nebo jsou v jurisdikci třetích zemí.
(6) Je nezbytné stanovit zásady a některé postupy řízení rybolovu na úrovni Společenství, aby mohly členské státy zajistit řízení plavidel plujících pod jejich vlajkou.
(7) Podle ustanovení článku 2 nařízení Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót [2], je nutno určit, na které populace se jednotlivá opatření uvedeného nařízení vztahují.
(8) Využívání rybolovných práv by mělo být v souladu s právními předpisy Společenství, jež se týkají této problematiky, a zejména s nařízením Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3], nařízením Rady (ES) č. 2027/95 ze dne 15. června 1995 o zavedení režimu řízení intenzity rybolovu týkající se některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [4], nařízením Rady (ES) č. 88/98 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví některá technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Öresundu [5] a nařízením Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů [6],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Toto nařízení stanoví pro roky 2003 a 2004 rybolovná práva pro populace hlubinných ryb platná ročně pro plavidla registrovaná v členských státech a plující pod jejich vlajkou, dále jen "plavidla Společenství", v oblastech podléhajících omezením odlovu a zvláštní podmínky, za kterých mohou být tato rybolovná práva využívána.
Tato rybolovná práva mohou být každoročně revidována s ohledem na nové vědecké poznatky.
2. Pro účely tohoto nařízení mají rybolovná práva podobu celkových přípustných odlovů (TAC), které má Společenství k dispozici a které jsou rozděleny mezi členské státy.
Článek 2
Definice oblastí ICES (Mezinárodní rada pro průzkum moří) jsou uvedeny v nařízení Rady (EHS) č. 3880/91 ze dne 17. prosince 1991 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v severovýchodním Atlantiku [7] a nařízení Rady (ES) č. 2597/95 ze dne 23. října 1995 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v určitých oblastech kromě severního Atlantiku [8].
Článek 3
Rybolovná práva pro populace hlubinných druhů se pro plavidla Společenství ve vodách Společenství nebo v mezinárodních vodách stanovují tak, jak jsou uvedena v příloze I.
Článek 4
Rozdělením rybolovných práv mezi členské státy nejsou dotčeny:
a) výměny provedené podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3760/92;
b) přerozdělení provedená podle čl. 21 odst. 4, čl. 23 odst. 1 a čl. 32 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93;
c) dodatečné vykládky podle článku 3 nařízení (ES) 847/96;
d) množství převedená v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 847/96;
e) odpočty provedené podle článku 5 nařízení (ES) č. 847/96.
Článek 5
Populace, na které se vztahují preventivní nebo analytické TAC, populace, na které se nevztahují podmínky meziroční flexibility stanovené v článcích 3 a 4 nařízení (ES) č. 847/96 a populace, pro něž platí sankční koeficienty stanovené v čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení, jsou pro rok 2002 stanoveny v příloze II tohoto nařízení.
Článek 6
1. Ryby z populací, pro které jsou stanovena rybolovná práva, mohou být uchovávány na palubě nebo vyloženy pouze v těchto případech:
a) odlovy byly provedeny plavidly členského státu, jenž má kvótu, která dosud nebyla vyčerpána; nebo
b) odlovy jsou provedeny v průběhu vědeckých výzkumů uskutečněných podle nařízení (ES) č. 850/98.
Všechna vyložená množství jsou připočtena ke kvótě s výjimkou úlovků podle písmene b).
2. Úlovky uskutečněné v rámci kvóty vedlejších úlovků nebudou při výpočtu procenta cílových druhů uvedeného v článku 5 nařízení Rady (ES) č. 850/98 brány v úvahu.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002
ze dne 19. listopadu 2002
o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství
HLAVA I PŘEDMĚT
Kapitola 3 Zásada vyrovnanosti
Kapitola 7 Zásada řádného finančního řízení
HLAVA III SESTAVOVÁNÍ A SKLADBA ROZPOČTU Kapitola 1 Sestavování rozpočtu Kapitola 2 Skladba a předkládání rozpočtu HLAVA IV PLNĚNÍ ROZPOČTU Kapitola 1 Obecná ustanovení Kapitola 2 Účastníci finančních operací
Část 1 Zásada oddělení funkcí Část 2 Schvalující osoba
Část 3 Účetní Část 4 Správce zálohových účtů
Kapitola 4 Příjmové operace
Část 1 Obecná ustanovení
Část 2 Odhady pohledávek
Část 3 Zjištění pohledávek
Část 4 Schválení inkasa Část 5 Inkaso
Část 6 Zvláštní ustanovení o poplatcích Kapitola 5 Výdajové operace Část 1 Závazek výdajů Část 2 Potvrzení výdajů Část 3 Schválení výdajů Část 4 Platby výdajů Část 5 Lhůty pro výdajové operace Kapitola 6 Informační systémy Kapitola 7 Interní auditor HLAVA V ZADÁVÁNÍ VEŘEJNÝCH ZAKÁZEK HLAVA VI GRANTY UDĚLOVANÉ SUBJEKTEM SPOLEČENSTVÍ HLAVA VII PŘEDKLÁDÁNÍ ÚČTŮ A ÚČETNICTVÍ Kapitola 1 Předkládání účtů Kapitola 2 Účetnictví Část 1 Obecná ustanovení Část 2 Obecné účty Část 3 Rozpočtové účty Kapitola 4 Inventární soupisy majetku HLAVA VIII EXTERNÍ AUDIT A ABSOLUTORIUM Kapitola 1 Externí audit Kapitola 2 Absolutorium HLAVA IX PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
(6) Podobně jako orgánům nesmí být těmto subjektům Společenství v souladu s článkem 14 obecného finančního nařízení dovoleno upisovat půjčky.
(7) Funkci interního auditora v rámci subjektů Společenství by měl vykonávat interní auditor Komise, který bude tedy zaručovat celkovou soudržnost systému a jeho pracovních metod v souladu s čl. 185 odst. 3 obecného finančního nařízení.
(8) Časový rozvrh sestavování rozpočtu, předkládání účtů a udělování absolutoria musí být uveden do souladu s odpovídajícími ustanoveními obecného finančního nařízení a orgán udělující absolutorium subjektům Společenství by měl být stejný jako v případě souhrnného rozpočtu (čl. 185 odst. 2 obecného finančního nařízení).
(9) Účetní pravidla používaná subjekty Společenství musí umožňovat konsolidaci s účty orgánů, a proto musí být přijata účetním Komise v souladu s článkem 133 nového obecného finančního nařízení.
(10) V souladu s článkem 46 obecného finančního nařízení musí být plán pracovních míst nadále předkládán ke schválení rozpočtovému orgánu.
(11) Každý subjekt by měl mít možnost obracet se na komisi uvedenou v čl. 66 odst. 4 obecného finančního nařízení zřízenou Komisí pro posuzování nesrovnalostí, aby bylo totožné jednání hodnoceno stejně.
(12) Subjekty Společenství musí, mimo jiné vzhledem k tomu, že dostávají subvenci z rozpočtu Společenství, při udělování veřejných zakázek a grantů přesně dodržovat stejné požadavky jako orgány, pokud jsou tyto zakázky a granty povoleny akty zřizujícími tyto subjekty; v této souvislosti bude postačovat odkaz na odpovídající ustanovení obecného finančního nařízení.
(13) Podobně jako orgány mohou i subjekty Společenství pro účely plnění úkolů jim svěřených využívat vnější soukromoprávní subjekty pouze v nutných případech a nikoli ve spojitosti s úkoly spojenými s posláním veřejné služby, nebo které obsahují volný prostor pro uvážení, aby tak bylo zaručeno, že každý subjekt bude odpovídat za plnění svého rozpočtu a sledovat cíle, které byly stanoveny při jeho zřízení.
(14) Ke svým žádostem o výplatu subvence Společenství musí subjekty Společenství přikládat pokladní prognózy a prostředky vyplacené Společenstvími ve spojitosti s touto subvencí musí být úročeny ve prospěch Společenství.
(15) Výběr poplatků, které jsou jedním ze zdrojů prostředků těchto subjektů, se musí řídit zvláštními ustanoveními.
(16) S ohledem na požadavky vyplývající z aktů zřizujících subjekty Společenství by měl být přijat postup pro předkládání účtů a mělo by být stanoveno, že správní rada vydává stanovisko k účtům.
(17) Nová rozpočtová skladba přijatá v obecném finančním nařízení musí být používána také subjekty Společenství, odpovídá-li to povaze jejich činností.
(18) Do tohoto nařízení by měla být zahrnuta pouze ta ustanovení obecného finančního nařízení, která musí jsou významná pro subjekty Společenství.
Toto nařízení by proto především nemělo obsahovat ustanovení upravující oblasti činností, které nesouvisejí se subjekty Společenství, různé způsoby plnění rozpočtu spojené s externalizací a informace o rozpočtu, které mají být poskytovány Evropskému parlamentu a Radě.
Přihlížet by se navíc mělo pouze k některým kategoriím účelově vázaných příjmů v obecném finančním nařízení, a konečně postup při převodu položek a sestavování rozpočtu by měl být méně podrobný a méně složitý,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
PŘEDMĚT
Článek 1
Toto nařízení stanoví základní pravidla, od nichž se mohou finanční předpisy každého subjektu Společenství odchýlit pouze tehdy, pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby jejich činnosti, a s předchozím souhlasem Komise v souladu s článkem 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (dále jen "obecné finanční nařízení").
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "subjektem Společenství" každý subjekt uvedený v čl.
185 odst. 1 obecného finančního nařízení;
2. "správní radou" hlavní vnitřní orgán subjektů Společenství rozhodující o finančních a rozpočtových otázkách, bez ohledu na název ve zřizujícím aktu subjektu Společenství;
3. "ředitelem" osoba pověřená prováděním rozhodnutí správní rady a plněním rozpočtu subjektu Společenství jako schvalující osoba, bez ohledu na název ve zřizujícím aktu subjektu Společenství;
4. "zřizujícím aktem" právní předpis Společenství, který upravuje hlavní hlediska zřízení a činnosti subjektu Společenství;
5. "rozpočtovým orgánem" Evropský parlament a Rada Evropské unie.
HLAVA II
ROZPOČTOVÉ ZÁSADY
Článek 3
Rozpočet subjektu Společenství (dále jen "rozpočet") musí být sestavován a plněn v souladu se zásadami jednotnosti, správnosti rozpočtu, ročního rozpočtu, vyrovnanosti, zúčtovací jednotky, obecnosti, specifikace, řádného finančního řízení a průhlednosti, jak jsou stanoveny v tomto nařízení.
KAPITOLA 1
Zásady jednotnosti a správnosti rozpočtu
Článek 4
Rozpočet je nástroj, kterým se pro každý rozpočtový rok stanoví a schvalují veškeré příjmy a výdaje, které se považují za nezbytné pro subjekt Společenství.
Článek 5
Rozpočet zahrnuje
a) vlastní příjmy skládající se ze všech poplatků, které je subjekt Společenství oprávněn vybírat na základě úkolů, jež mu byly svěřeny, a z případných dalších příjmů;
b) příjmy složené z případných finančních příspěvků hostitelských členských států;
c) subvenci poskytnutou Evropskými společenstvími;
d) příjmy účelově vázané na zvláštní výdaje v souladu s čl. 19 odst. 1;
e) výdaje subjektu Společenství, včetně správních výdajů.
Článek 6
1. Žádný příjem ani výdaj nesmí být uskutečněn, pokud není zaznamenán v rozpočtové položce.
2. Do rozpočtu mohou být zapsány jen položky, které odpovídají výdajům považovaným za nezbytné.
3. Výdaje mohou být přiděleny nebo schváleny pouze v rámci schválených položek.
KAPITOLA 2
Zásada ročního rozpočtu
Článek 7
Položky zapsané do rozpočtu se schvalují na dobu jednoho rozpočtového roku, který začíná 1. ledna a končí 31. prosince.
Článek 8
1. Rozpočet obsahuje časově rozlišené položky, které sestávají z položek závazků a z položek plateb, a časově nerozlišené položky.
2. Položky závazků kryjí v průběhu běžného rozpočtového roku celkové náklady právních závazků.
3. Položky plateb kryjí výdaje ke splnění právních závazků zapsaných v běžném rozpočtovém roce nebo v předchozích rozpočtových letech.
4. Správní položky jsou časově nerozlišené.
Správní výdaje vyplývající z dohod, které se vztahují na období delší než jeden rozpočtový rok, ať již kvůli místním zvyklostem nebo protože se jedná o dodávky zařízení, se zapisují k tíži rozpočtu toho rozpočtového roku, ve kterém se uskutečnily.
Článek 9
1. Příjmy subjektu Společenství uvedené v článku 5 se zaúčtují za daný rozpočtový rok na základě částek vybraných v průběhu rozpočtového roku.
2. Příjmy subjektu Společenství zakládají shodnou výši položek plateb.
3. Položky schválené pro daný rozpočtový rok lze použít výhradně k pokrytí výdajů přidělených a zaplacených v dotyčném rozpočtovém roce a k pokrytí dlužných částek na základě závazků z předchozích rozpočtových roků.
4. Závazky se zaúčtují na základě právních závazků uskutečněných do 31. prosince.
5. Platby se zaúčtují do rozpočtového roku na základě plateb provedených účetním nejpozději do 31. prosince uvedeného roku.
Článek 10
1. Položky, které nebyly použity do konce rozpočtového roku, pro který byly zapsány v rozpočtu, se ruší.
Správní rada však může v souladu s odstavci 2 až 8, nejpozději do 15. února, rozhodnout o přenosu položek výlučně do následujícího rozpočtového roku.
2. Položky týkající se výdajů na zaměstnance nelze přenášet.
3. U položek závazků časově rozlišených a nerozlišených položek dosud nepřidělených na konci rozpočtového roku lze přenést částky odpovídající položkám závazků, u kterých byla většina přípravných etap, jež budou vymezeny v prováděcích pravidlech k finančnímu nařízení každého subjektu Společenství, dokončena do 31. prosince. Tyto částky mohou být přiděleny do 31. března následujícího roku.
4. Položky plateb časově rozlišených položek lze přenést pro částky nezbytné ke krytí stávajících závazků nebo závazků spojených s přenášenými položkami závazků, pokud položky stanovené v příslušných rozpočtových položkách pro příští rozpočtový rok nedostačují požadavkům.
Subjekt Společenství použije přednostně položky schválené pro běžný rozpočtový rok a teprve po jejich vyčerpání použije položky přenesené.
5. Časově nerozlišené položky, které při uzávěrce rozpočtového roku odpovídají řádně smluveným závazkům, se automaticky přenášejí výlučně do následujícího rozpočtového roku.
6. Přenesené položky, které nebyly přiděleny do 31. března rozpočtového roku n + 1, se automaticky ruší.
Účetnictví umožňuje rozlišit takto přenesené položky.
7. Dostupné položky k 31. prosinci, které vyplývají z účelově vázaných příjmů uvedených v článku 18, se přenášejí automaticky.
Dostupné položky, které odpovídají účelově vázaným příjmům, musí být použity přednostně.
Článek 11
Pokud byly částky poskytnuté pro určitý rozpočtový rok v následujících rozpočtových letech zrušeny, protože nebylo dotčené opatření provedeno nebo bylo provedeno jen částečně, odpovídající položky se ruší.
Článek 12
Položky zapsané v rozpočtu lze přidělit s účinkem od 1. ledna, jakmile nabude rozpočet konečné platnosti.
Článek 13
1. Běžné správní výdaje mohou být každoročně od 15. listopadu přiděleny předem k tíži položek stanovených pro následující rozpočtový rok.
Tyto závazky však nesmí překročit čtvrtinu položek uvedených v odpovídající rozpočtové položce pro běžný rozpočtový rok.
Nesmějí být použity na nové výdaje, které zásadně nebyly schváleny v posledním řádně přijatém rozpočtu.
2. Výdaje, které musí být uskutečněny předem, např. nájemné, mohou být placeny od 1. prosince k tíži položek následujícího roku.
Článek 14
1. Není-li na začátku rozpočtového roku rozpočet schválen, použijí se na závazky a platby těch výdajů, které mohly být zaúčtovány do zvláštní rozpočtové položky jako část plnění posledního řádně schváleného rozpočtu, následující pravidla.
2. Závazky lze uskutečnit do výše jedné čtvrtiny celkové částky položek schválených pro předchozí rozpočtový rok uvedených v dané kapitole, zvýšené o jednu dvanáctinu za každý ukončený měsíc.
Platby lze uskutečňovat měsíčně podle kapitol do výše jedné dvanáctiny položek schválených v dané kapitole pro předchozí rozpočtový rok.
Horní mez položek stanovená v odhadu příjmů a výdajů nesmí být překročena.
3. Pokud to kontinuita činnosti subjektu Společenství a potřeby řízení vyžadují, může správní rada na žádost ředitele schválit současné poskytnutí dvou nebo více prozatímních dvanáctin jak pro položky závazků, tak i plateb nad rámec prozatímních dvanáctin poskytnutých automaticky podle odstavců 1 a 2.
Dodatečné dvanáctiny se schvalují jako celek a nelze je rozdělovat.
KAPITOLA 3
Zásada vyrovnanosti
Článek 15
1. Příjmy a položky plateb rozpočtu musí být vyrovnané.
2. Položky závazků nesmějí převýšit částku subvence Společenství zvýšenou o vlastní příjmy a všechny ostatní případné příjmy uvedené v článku 5.
3. Subjekt Společenství nesmí upisovat půjčky.
4. Prostředky vyplacené subjektu Společenství tvoří v jeho rozpočtu vyrovnávací subvenci, která je považována za předběžné financování ve smyslu čl. 81 odst. 1 písm. b) bodu i) obecného finančního nařízení.
Článek 16
1. Je-li zůstatek výsledovky ve smyslu článku 81 kladný, je Komisi vyplacen do výše subvence Společenství poskytnuté během rozpočtového roku.
Část zůstatku převyšující hodnotu subvence Společenství vyplacené během rozpočtového roku je zaúčtována do rozpočtu na následující rozpočtový rok jako příjem.
Rozdíl mezi subvencí Společenství zaznamenanou v souhrnném rozpočtu Evropských společenství (dále jen "souhrnný rozpočet") a subvencí skutečně poskytnutou subjektu Společenství se zruší.
2. Je-li zůstatek výsledovky ve smyslu článku 81 záporný, je zaznamenán do rozpočtu na následující rozpočtový rok.
3. Příjmy nebo položky plateb se zapisují do rozpočtu během rozpočtového procesu prostřednictvím návrhu na změnu a během plnění rozpočtu prostřednictvím opravného rozpočtu.
KAPITOLA 4
Zásada zúčtovací jednotky
Článek 17
Rozpočet se sestavuje a plní v eurech a účty se předkládají v eurech.
Avšak pro účely pokladní správy je účetní, a v případě zálohových účtů správce zálohových účtů, oprávněn provádět operace v národních měnách za podmínek stanovených ve finančních předpisech každého subjektu Společenství.
KAPITOLA 5
Zásada obecnosti
Článek 18
Celkové příjmy pokrývají celkové položky plateb, s výhradou článku 19.
S výhradou článku 21 se všechny příjmy a výdaje vykazují v plné výši bez jakýchkoli vzájemných zápočtů.
Článek 19
1. Pro financování zvláštních výdajů se použijí tyto účelově vázané příjmy:
a) příjmy určené na zvláštní účely, například příjmy z nadací, podpor, darů a odkazů;
b) příspěvky na činnosti subjektu Společenství od členských států, třetích zemí nebo různých subjektů, pokud tak stanoví dohoda mezi subjektem Společenství a dotyčnými členskými státy, třetími zeměmi či subjekty.
2. Veškeré příjmy ve smyslu odstavce 1 musí krývt veškeré přímé či nepřímé výdaje, které vzniknou v souvislosti s dotyčnou činností či účelem.
3. V rozpočtu budou pro účelově vázané příjmy uvedené v odstavci 1 založeny odpovídající rozpočtové položky, a pokud to je možné, uvedena odpovídající částka.
Článek 20
1. Ředitel smí přijímat jakékoli příspěvky určené subjektu Společenství, zejména nadace, dotace, dary a odkazy.
2. Přijetí příspěvků, které by mohly vést k finančním nákladům, podléhá předchozímu schválení správní radou, která se usnese do dvou měsíců ode dne obdržení žádosti.
Pokud správní rada nerozhodnutí v této lhůtě, je příspěvek považován za přijatý.
Článek 21
1. Finanční předpisy každého subjektu Společenství stanoví případy, kdy mohou být určité částky odečteny od faktur nebo žádostí o platbu, které jsou poté vyplaceny v čisté částce.
Slevy, náhrady a rabaty z jednotlivých faktur a žádostí o platbu se nezaznamenávají jako příjmy subjektu Společenství.
2. Ceny dodávaného zboží a služeb poskytovaných subjektu Společenství jsou do rozpočtu zaúčtovány bez daně, pokud zahrnují daně vracené
a) členskými státy podle Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, vztahuje-li se tento protokol na subjekt Společenství, nebo
b) členskými státy či třetími zeměmi na základě jiných souvisejících dohod.
Veškeré vnitrostátní daně dočasně hrazené subjektem Společenství podle prvního pododstavce jsou účtovány na prozatímních účtech, dokud je dotyčný stát nevrátí.
3. Případné záporné zůstatky jsou do rozpočtu účtovány jako výdaje.
4. Kurzové rozdíly, které se vyskytnou při plnění rozpočtu, mohou být navzájem započteny.
Konečný výsledek, zisk nebo ztráta, se zahrne do zůstatku rozpočtového roku.
KAPITOLA 6
Zásada specifikace
Článek 22
Položky se věcně člení do hlav a kapitol; kapitoly se dále člení do článků a bodů.
Článek 23
1. Ředitel může v rámci každé kapitoly provádět převody z jednoho článku do druhého.
Ředitel co nejdříve uvědomí správní radu o převodech provedených v souladu s prvním pododstavcem.
2. Ředitel může provádět převody z jedné hlavy do druhé a z jedné kapitoly do druhé do maximální výše 10 % položek pro rozpočtový rok.
Nad tuto hranici může ředitel převod položek z jedné hlavy do druhé a v rámci hlavy z jedné kapitoly do druhé navrhnout správní radě.
Správní rada může tyto převody zamítnout ve lhůtě jednoho měsíce; po jejím uplynutí jsou považovány za schválené.
3. Návrhy na převody a převody provedené v souladu s tímto článkem jsou doprovázeny řádným a podrobným odůvodněním popisujícím využití položek a odhad potřeb do konce rozpočtového roku u položek, na něž má být připisováno nebo z nichž má být čerpáno.
Článek 24
1. Prostředky lze převádět pouze do rozpočtových položek, pro které rozpočet určité položky schválil nebo které jsou označeny "pour mémoire" (p. m.).
2. Prostředky, které odpovídají účelově vázaným příjmům, lze převádět pouze tehdy, pokud se takový příjem použije k účelu, na který je vázán.
KAPITOLA 7
Zásada řádného finančního řízení
Článek 25
1. Použití položek rozpočtu musí být v souladu se zásadou řádného finančního řízení, to jest se zásadami hospodárnosti, účinnosti a efektivity.
2. Zásada hospodárnosti vyžaduje, aby prostředky použité subjektem Společenství při provádění jeho činností byly k dispozici ve správnou dobu, v dostatečném množství a přiměřené kvalitě a za nejvýhodnější cenu.
Zásada účinnosti se týká dosažení co nejlepšího vztahu mezi použitými prostředky a dosaženými výsledky.
Zásada efektivity se týká dosažení stanovených cílů a zamýšlených výsledků.
3. Pro všechny oblasti činností, na které se vztahuje rozpočet, jsou stanoveny konkrétní, měřitelné, dosažitelné, odpovídající a časově vymezené cíle.
Dosažení těchto cílů se kontroluje pomocí výkonnostních ukazatelů pro každou činnost a ředitel předává odpovídající informace správní radě.
Tyto informace se předávají každoročně a nejpozději s dokumenty přiloženými k předběžnému návrhu rozpočtu.
4. Pro zdokonalení přijímání rozhodnutí provádějí subjekty Společenství pravidelná hodnocení ex ante a ex post programů nebo akcí.
Tato hodnocení se provádějí u všech programů a činností, které jsou spojeny se značnými výdaji, a výsledky těchto hodnocení se zasílají správní radě.
KAPITOLA 8
Zásada průhlednosti
Článek 26
1. Rozpočet se sestavuje a plní a účty se předkládají v souladu se zásadou průhlednosti.
2. Rozpočet a opravné rozpočty schválené s konečnou platností se zveřejní v Úředním věstníku Evropských společenství do dvou měsíců ode dne přijetí.
HLAVA III
SESTAVOVÁNÍ A SKLADBA ROZPOČTU
KAPITOLA 1
Sestavování rozpočtu
Článek 27
1. Rozpočet je sestavován v souladu s aktem zřizujícím daný subjekt Společenství.
2. V souladu se svým zřizujícím aktem předá subjekt Společenství Komisi nejpozději do 31. března každého roku odhad svých příjmů a výdajů a obecné směry jej odůvodňující, spolu se svým pracovním programem.
3. Odhad příjmů a výdajů subjektu Společenství obsahuje
a) plán pracovních míst uvádějící počet trvalých a dočasných pracovních míst schválených v mezích přidělených rozpočtových položek podle úrovně a kategorie;
b) výkaz odůvodňující žádost o nová pracovní místa v případě, že dochází ke změně počtu pracovních míst;
c) čtvrtletní odhad hotovostních plateb a příjmů hotovosti;
d) informace o dosažení všech cílů dříve stanovených pro různé činnosti a nové cíle měřené pomocí ukazatelů.
Výsledky hodnocení jsou přezkoumány a použity k prokázání výhod, které může navrhovaná změna rozpočtu přinést.
4. V rámci procesu přijímání souhrnného rozpočtu předá Komise tento odhad rozpočtovému orgánu a navrhne výši subvence pro subjekt Společenství a počet pracovních míst, který pro něj považuje za nezbytný.
5. Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst subjektu Společenství a veškeré jeho další změny v souladu s čl. 32 odst. 1.
6. Rozpočet a plán pracovních míst přijímá správní rada.
Stávají se konečnými po konečném přijetí souhrnného rozpočtu, který stanoví výši subvence a plán pracovních míst, a v případě potřeby jsou odpovídajícím způsobem upraveny.
Článek 28
Veškeré změny rozpočtu, včetně plánu pracovních míst, jsou předmětem opravného rozpočtu přijatého stejným postupem jako původní rozpočet v souladu se zřizujícím aktem a s článkem 27.
KAPITOLA 2
Skladba a předkládání rozpočtu
Článek 29
Rozpočet se skládá z výkazu příjmů a výkazu výdajů.
Článek 30
Pokud to odpovídá povaze činnosti subjektu, sestavuje se výkaz výdajů podle nomenklatury obsahující rozčlenění podle účelu.
Tuto nomenklaturu sestaví subjekt Společenství a zřetelně rozlišuje mezi správními položkami a provozními položkami.
Článek 31
Rozpočet uvádí
1. ve výkazu příjmů
a) odhadované příjmy subjektu Společenství za daný rozpočtový rok;
b) odhadované příjmy za předchozí rozpočtový rok a příjmy za rozpočtový rok n – 2;
c) vhodné poznámky ke každé příjmové položce;
2. ve výkazu výdajů
a) položky závazků a plateb za daný rozpočtový rok;
b) položky závazků a plateb za předchozí rozpočtový rok a výdaje přidělené a výdaje uskutečněné v rozpočtovém roce n – 2;
c) souhrnný výkaz časového rozpisu plateb v následujících rozpočtových letech ke splnění rozpočtových závazků z minulých rozpočtových let;
d) vhodné poznámky ke každé části.
Článek 32
1. Plán pracovních míst uvedený v článku 27 stanoví vedle počtu pracovních míst schválených pro rozpočtový rok počet pracovních míst schválený pro předchozí rozpočtový rok a počet pracovních míst skutečně obsazených.
Tento počet představuje pro subjekt Společenství pevný limit; nesmí být provedeno žádné jmenování, které by jej překračovalo.
Kromě stupňů A 1, A 2 a A 3 však správní rada může učinit v plánu pracovních míst změny do výše 10 % počtu schválených pracovních míst při splnění těchto dvou podmínek:
a) není ovlivněn objem položek pro zaměstnance za celý rozpočtový rok a
b) není překročen limit celkového počtu pracovních míst schválených plánem pracovních míst.
2. Odchylně od odst. 1 prvního pododstavce mohou být účinky činnosti na částečný pracovní úvazek, která byla v souladu se služebním řádem povolena orgánem oprávněným ke jmenování, vyváženy provedením jiných jmenování.
HLAVA IV
PLNĚNÍ ROZPOČTU
KAPITOLA 1
Obecná ustanovení
Článek 33
Ředitel vykonává funkci schvalující osoby.
Ředitel plní rozpočet v příjmech a výdajích v souladu s finančními předpisy subjektu Společenství na vlastní odpovědnost a v mezích schválených položek.
Článek 34
1. Ředitel může své pravomoci spojené s plněním rozpočtu přenést na zaměstnance subjektu Společenství, na něž se vztahují nařízení a předpisy vztahující se na úředníky a ostatní zaměstnance Evropských společenství (dále jen "služební řád"), za podmínek stanovených ve finančních předpisech ve smyslu článku 185 obecného finančního nařízení přijatých správní radou.
Pověřené osoby mohou jednat pouze v mezích pravomocí, které jim byly výslovně svěřeny.
2. Pověřená osoba může přenesené pravomoci dále přenést za podmínek stanovených v prováděcích pravidlech k tomuto nařízení uvedených v článku 99.
Každé další přenesení vyžaduje výslovný souhlas ředitele.
Článek 35
1. Žádný účastník finančních operací ve smyslu kapitoly 2 této hlavy nesmí při plnění rozpočtu přijímat taková opatření, kdy by se jeho vlastní zájmy dostaly do rozporu se zájmy subjektu Společenství.
Pokud takový případ nastane, musí dotyčný účastník od takových opatření upustit a předložit věc příslušnému subjektu.
2. Ke střetu zájmů dojde, pokud je z rodinných nebo citových důvodů, důvodů politické nebo národní spřízněnosti, z hospodářských nebo jiných důvodů, které spočívají ve společných zájmech s příjemcem, poškozen nestranný a objektivní výkon funkcí účastníka, který je příslušný pro plnění rozpočtu, nebo interního auditora.
3. Příslušný subjekt uvedený v odstavci 1 je přímým nadřízeným daného zaměstnance.
Je-li jím ředitel, je příslušným subjektem správní rada.
Článek 36
1. Rozpočet plní ředitel v útvarech, kterým je nadřízen.
2. Pokud se to ukáže nevyhnutelné, lze vnějším soukromoprávním subjektům na základě dohod svěřit úkoly technického poradenství a správní, přípravné nebo doplňující úkoly, které nezahrnují ani výkon veřejné moci, ani použití pravomoci volného uvážení.
KAPITOLA 2
Účastníci finančních operací
Oddíl 1
Zásada oddělení funkcí
Článek 37
Funkce schvalující osoby a účetního jsou oddělené a vzájemně neslučitelné.
Oddíl 2
Schvalující osoba
Článek 38
1. Schvalující osoba je odpovědná za plnění příjmů a výdajů v souladu se zásadami řádného finančního řízení a za zajišťování jejich legality a řádnosti.
2. K plnění výdajů přijímá schvalující osoba rozpočtové i právní závazky, potvrzuje výdaje, schvaluje platby a provádí předběžné úkony nezbytné pro plnění položek.
3. Plnění příjmů zahrnuje sestavení odhadů pohledávek, zjištění nároků, které mají být uplatněny, a vydávání inkasních příkazů.
V případě nutnosti zahrnuje vzdání se zjištěných pohledávek.
4. Schvalující osoba zavádí v souladu s minimálními standardy přijatými správní radou na základě obdobných standardů přijatých Komisí a s náležitým ohledem na rizika spojená s prostředím řízení a povahou financovaných akcí, organizační strukturu a postupy vnitřního řízení a kontrol, které jsou vhodné pro plnění jeho úkolů, včetně případného ověřování ex post.
Schvalující osoba mimo jiné zřídí v rámci svých útvarů poradní oddělení, které jí bude nápomocno při kontrole rizik souvisejících s jejími činnostmi práce.
5. Provozní a finanční hlediska operace ověřují před jejím schválením jiní zaměstnanci než ten, který operaci zahájil.
Ověřování ex ante a ex post a zahájení operace jsou samostatné činnosti.
6. Schvalující osoba uchovává podklady týkající se provedených operací po dobu pěti let ode dne rozhodnutí o absolutoriu za plnění rozpočtu.
Článek 39
1. Zahájením operace ve smyslu čl. 38 odst. 5 se rozumějí všechny operace, které slouží k přípravě úkonů k plnění rozpočtu příslušnými schvalujícími osobami uvedenými v článcích 33 a 34.
2. Ověřením operace ex ante ve smyslu čl. 38 odst. 5 všechny kontroly ex ante, které provádí příslušná schvalující osoba za účelem ověření jejích operativních a finančních hledisek.
3. Každá operace je alespoň jednou ověřena ex ante. Účelem tohoto ověření je zejména ověřit
a) řádnost výdajů a jejich soulad s platnými předpisy;
b) uplatňování zásady řádného finančního řízení uvedené v článku 25.
4. Ověřování ex post, které se provádí na základě dokladů a případně i na místě, slouží ke kontrole, že operace financované z rozpočtu jsou řádně plněny, a zejména že jsou dodržována kritéria uvedená v odstavci 3.
Tato ověřování mohou být prováděna na základě výběrového souboru s použitím analýzy rizik.
5. Úředníci a ostatní zaměstnanci pověření ověřováním podle odstavců 2 a 4 musí být jiní než zaměstnanci, kteří vykonávají úkoly zahájení operace uvedené v odstavci 1, a nesmějí jim být podřízeni.
6. Všichni zaměstnanci pověření kontrolou řízení finančních operací musí mít potřebnou odbornou kvalifikaci.
Musí se řídit zvláštním kodexem profesních norem přijatým subjektem Společenství a vycházejícím z norem přijatých Komisí pro její vlastní útvary.
Článek 40
1. Schvalující osoba podává správní radě každoročně zprávu o své činnosti (dále jen "zpráva schvalující osoby"), ke které jsou přiloženy finanční informace a informace o řízení.
Zpráva uvádí výsledky operací odkazem na stanovené cíle, rizika spojená s těmito operacemi, využití prostředků, které měla k dispozici, a fungování systému vnitřní kontroly.
Interní auditor ve smyslu článku 71 vezme na vědomí výroční zprávu o činnosti i ostatní zjištěné informace.
2. Nejpozději do 15. června každého roku předává správní rada rozpočtovému orgánu a Účetnímu dvoru analýzu a hodnocení výroční zprávy schvalující osoby za předchozí rozpočtový rok.
Tato analýza a hodnocení tvoří v souladu se zřizujícím aktem součást výroční zprávy subjektu Společenství.
Článek 41
Každý zaměstnanec pověřený finančním řízením a kontrolou operací, který se domnívá, že rozhodnutí, které má na žádost nadřízeného učinit nebo schválit, vykazuje nesrovnalost nebo porušuje zásadu řádného finančního řízení nebo profesní pravidla, které musí dodržovat, o tom písemně uvědomí ředitele, a v případě jeho nečinnosti v přiměřené době komisi uvedenou v čl. 47 odst.
4 a správní radu. V případě jakékoli protiprávní činnosti, podvodu nebo korupce, které by mohly poškodit zájmy Společenství, uvědomí orgány a subjekty určené platnými právními předpisy.
Článek 42
Jsou-li pravomoci spojené s plněním rozpočtu přeneseny nebo dále přeneseny v souladu s článkem 34, použijí se na pověřenou nebo dále pověřenou schvalující osobu obdobně čl. 38 odst. 1, 2 a 3.
Oddíl 3
Účetní
Článek 43
1. Správní rada jmenuje účetního, na kterého se vztahuje služební řád a který v rámci subjektu Společenství odpovídá za
a) řádné provádění plateb, inkaso příjmů a vybírání zjištěných pohledávek;
b) přípravu a předkládání účtů v souladu s hlavou VII;
c) vedení účtů v souladu s hlavou VII;
d) používání účetních pravidel a metod v souladu s hlavou VII a účtové osnovy v souladu s předpisy přijatými účetním Komise;
e) stanovení a potvrzení platnosti účetních systémů a případně potvrzení platnosti systémů stanovených schvalující osobou a určených k poskytnutí nebo odůvodnění účetních údajů;
f) správu pokladny.
2. Účetní získává veškeré informace poskytující pravdivý obraz o aktivech subjektu Společenství a plnění rozpočtu, které jsou nezbytné k sestavování účtů, od schvalující osoby, která zaručuje jejich spolehlivost.
3. S výhradou odstavce 4 tohoto článku a článku 44 je účetní jako jediný oprávněn spravovat hotovost a jiná aktiva.
Odpovídá za jejich úschovu.
4. Účetní může při plnění svých povinností pověřit některými úkoly podřízené zaměstnance, na které se vztahuje služební řád.
5. V pověřovacím aktu jsou uvedeny úkoly, práva a povinnosti, které byly svěřeny pověřeným osobám.
Oddíl 4
Správce zálohových účtů
Článek 44
Pokud se to ukáže nezbytné pro platby malých částek a inkasování jiných příjmů uvedených v článku 5 mohou být zřizovány zálohové účty, na které poskytuje prostředky účetní a za které odpovídají správci zálohových účtů, které jmenuje účetní.
Maximální výši každého výdaje nebo příjmu, kterou může vyplatit správce zálohových účtů třetím osobám, nesmí přesáhnout určitou hodnotu, kterou bude upřesní každý subjekt Společenství.
KAPITOLA 3
Odpovědnost účastníků finančních operací
Oddíl 1
Obecná pravidla
Článek 45
1. Aniž jsou dotčena případná disciplinární opatření, mohou být pověřené a dále pověřené schvalující osoby kdykoli dočasně nebo s konečnou platností zbaveny pověření orgánem, který je jmenoval.
Schvalující osoba může kdykoli odvolat svůj souhlas s určitým dalším přenesením.
2. Aniž jsou dotčena případná disciplinární opatření, může být účetní kdykoli dočasně nebo s konečnou platností zbaven své funkce správní radou.
Správní rada jmenuje prozatímního účetního.
3. Aniž jsou dotčena případná disciplinární opatření, mohou být správci zálohových účtů kdykoli dočasně nebo s konečnou platností zbaveni své funkce účetním.
Článek 46
1. Touto kapitolou není dotčena trestní odpovědnost, kterou mají schvalující osoba a zaměstnanci uvedení v článku 45 za podmínek stanovených použitelným vnitrostátním právem a platnými předpisy o ochraně finančních zájmů Evropských společenství a o boji proti korupci úředníků Evropských společenství nebo členských států.
2. Aniž jsou dotčeny články 47, 48 a 49, nese každá schvalující osoba, účetní či správce zálohových účtů disciplinární a finanční odpovědnost za podmínek stanovených služebním řádem.
V případě jakékoli protiprávní činnosti, podvodu nebo korupce, které mohou poškodit zájmy Společenství, je věc předložena orgánům a subjektům určeným platnými právními předpisy.
Oddíl 2
Pravidla vztahující se na pověřené a dále pověřené schvalující osoby
Článek 47
1. Schvalující osoba nese finanční odpovědnost za podmínek stanovených služebním řádem.
Proto musí zcela nebo částečně nahradit škodu, kterou způsobila Společenství z důvodů závažného pochybení při výkonu nebo v souvislosti s výkonem jeho funkce, zejména pokud zjistí nárok na úhradu pohledávky, vydá inkasní příkazy, přidělí výdaj nebo podepíše platební příkaz v rozporu s tímto finančním nařízením a prováděcími pravidly k němu.
Totéž platí, pokud vážným pochybením neučiní úkon zjišťující částku pohledávky nebo pokud nevydá nebo bezdůvodně zdrží vydání inkasního příkazu nebo pokud nevydá nebo bezdůvodně zdrží vydání platebního příkazu a může tak způsobit soukromoprávní odpovědnost subjektu vůči třetím osobám.
2. Pokud se pověřená a dále pověřená schvalující osoba domnívá, že rozhodnutí, které má učinit, vykazuje nesrovnalost nebo je v rozporu se zásadou řádného finančního řízení, uvědomí o tom písemně orgán, který ji pověřil.
Pokud orgán, který ji pověřil, vydá písemně odůvodněný příkaz k přijetí výše uvedeného rozhodnutí, je pověřená nebo dále pověřená schvalující osoba povinna rozhodnutí přijmout, ale je zproštěna odpovědnosti.
3. V případě pověření zůstává schvalující osoba odpovědná za účinnost zavedených vnitřních systémů řízení a kontroly a za výběr pověřené schvalující osoby.
4. Komise zřízená Komisí za účelem určování, zda došlo k finanční nesrovnalosti a jaké jsou její případné důsledky, v souladu s čl. 66 odst. 4 obecného finančního nařízení může ve vztahu k subjektu Společenství vykonávat stejné pravomoci, jaké vykonává ve vztahu k útvarům Komise, rozhodne-li tak správní rada.
Nerozhodne-li tak, zřídí správní rada funkčně nezávislou zvláštní komisi pro tyto záležitosti.
Na základě stanoviska této komise rozhodne ředitel o zahájení disciplinárního řízení nebo řízení z důvodu finanční odpovědnosti.
Pokud komise odhalí systémové problémy, podá schvalující osobě a internímu auditorovi Komise zprávu s doporučeními.
Pokud se stanovisko dotýká ředitele, podá komise tuto zprávu správní radě a internímu auditorovi Komise.
5. Po každém zaměstnanci může být požadováno, aby zcela nebo zčásti nahradil škodu, která vznikne subjektu Společenství v důsledku závažného pochybení, kterého se dopustí při výkonu nebo v souvislosti s výkonem své funkce.
Po splnění náležitostí stanovených ve služebním řádu v disciplinární oblasti přijme orgán odpovědný za jmenování odůvodněné rozhodnutí.
Oddíl 3
Pravidla vztahující se na účetní a správce zálohových účtů
Článek 48
Účetní nese disciplinární a finanční odpovědnost za podmínek stanovených služebním řádem mimo jiné v případě, že
a) ztratí nebo poškodí hotové peníze, majetek nebo doklady, které mu byly svěřeny, nebo způsobí jejich ztrátu nebo poškození z nedbalosti;
b) provede změnu bankovních účtech nebo poštovních žirových účtech bez předchozího uvědomění schvalující osoby;
c) vybere nebo vyplatí částky, které neodpovídají částkám na inkasních nebo platebních příkazech;
d) opomene vybrat splatné příjmy.
Článek 49
Správce zálohových účtů nese disciplinární a finanční odpovědnost za podmínek stanovených služebním řádem mimo jiné v případě, že
a) ztratí nebo poškodí hotové peníze, majetek nebo doklady, které mu byly svěřeny, nebo způsobí jejich ztrátu nebo poškození z nedbalosti;
b) nemůže doložit platby, které provedl, řádnými podklady;
c) uskuteční platby ve prospěch jiných osob než oprávněných příjemců;
d) opomene vybrat splatné příjmy.
KAPITOLA 4
Příjmové operace
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 50
Subjekt Společenství podává Komisi žádosti o vyplacení celé subvence Společenství nebo její části společně s pokladní prognózou za podmínek a v odstupech dohodnutých s Komisí.
Článek 51
Prostředky vyplacené Komisí subjektu Společenství formou subvence jsou úročeny ve prospěch souhrnného rozpočtu.
Oddíl 2
Odhady pohledávek
Článek 52
Příslušná schvalující osoba učiní pro všechna opatření a situace, které mohou založit pohledávku subjektu Společenství nebo její změnu, odhad pohledávky.
Oddíl 3
Zjištění pohledávek
Článek 53
1. Zjištění pohledávky je úkon, kterým schvalující osoba nebo pověřená schvalující osoba
a) ověřuje, zda dluh existuje;
b) určí nebo ověří skutečnost a výši dluhu;
c) ověřuje podmínky splatnosti dluhu.
2. Veškeré pohledávky identifikované jako jisté, o stanovené pevné částce a splatné musí být zjištěny inkasním příkazem předloženým účetnímu a oznámením o dluhu zaslaným dlužníkovi.
Oba tyto doklady vystavuje a zasílá příslušná schvalující osoba.
3. Aniž jsou dotčena použitelná ustanovení předpisů, smlouvy nebo dohody, jsou veškeré pohledávky neuhrazené ke dni splatnosti stanovenému v oznámení o dluhu úročeny v souladu s prováděcími pravidly k obecnému finančnímu nařízení.
4. V náležitě odůvodněných případech mohou být některé běžné příjmy zjištěny předběžně.
Předběžné zjištění se vztahuje na více inkasních operací, pro které proto není třeba činit samostatná zjištění.
Před uzavřením rozpočtového roku upraví schvalující osoba částky předběžná zjištění, aby zajistila, že odpovídají skutečně zjištěným pohledávkám.
Oddíl 4
Schválení inkasa
Článek 54
Schválení inkasa je úkon, při kterém vydá příslušná schvalující osoba vystavením inkasního příkazu pokyn účetnímu vybrat zjištěnou pohledávku.
Oddíl 5
Inkaso
Článek 55
1. Částky vyplacené nesprávně musí být vráceny.
2. Účetní provádí inkasní příkazy řádně vystavené příslušnou schvalující osobou.
Zajistí s náležitou pečlivostí, aby subjekt Společenství obdržel své příjmy a aby byla zachována jeho práva.
3. Pokud se schvalující osoba hodlá vzdát inkasa zjištěné pohledávky, ujistí se, že toto vzdání se je řádné a v souladu se zásadami řádného finančního řízení.
Vzdání se inkasa zjištěné pohledávky se provádí odůvodněným rozhodnutím schvalující osoby.
Schvalující osoba nesmí toto rozhodnutí přenést na jinou osobu.
Rozhodnutí o vzdání se vymáhání pohledávky musí uvádět, jaké kroky byly učiněny k vybrání pohledávky, a právní a skutkový stav, ze kterého vychází.
4. Příslušná schvalující osoba zruší zjištěnou pohledávku, pokud se odhalením právní nebo věcné chyby zjistí, že pohledávka nebyla zjištěna správně.
Zrušení se provádí řádně odůvodněným rozhodnutím příslušné schvalující osoby.
5. Příslušná schvalující osoba zvýší nebo sníží zjištěnou pohledávku, pokud má odhalení věcné chyby za následek změnu výše pohledávky a pokud tato oprava nezpůsobí zánik zjištěného nároku subjektu Společenství.
Oprava se provádí řádně odůvodněným rozhodnutím příslušné schvalující osoby.
Článek 56
1. Na základě skutečného inkasa pohledávky provede účetní zápis do účtů a uvědomí příslušnou schvalující osobu.
2. Na každou platbu v hotovosti do pokladny vydá účetní potvrzení.
Článek 57
1. Pokud nebyla částka skutečně inkasována v den splatnosti uvedený v oznámení o dluhu, uvědomí o tom účetní příslušnou schvalující osobu a bezodkladně zahájí postup pro získání částky jakýmikoli právními prostředky, včetně případného započtení, a není-li možné, výkonem rozhodnuí.
2. V případě, že má dlužník vůči subjektu Společenství také jistou a splatnou pohledávku o stanovené částce potvrzenou platebním příkazem, inkasuje účetní pohledávku započtením, pokud je to právně přípustné.
Článek 58
Účetní může ve spolupráci s příslušnou schvalující osobou poskytnout dodatečnou lhůtu k platbě pouze na základě odůvodněné písemné žádosti dlužníka a za předpokladu, že jsou splněny tyto dvě podmínky:
a) dlužník se zaváže k zaplacení úroků se sazbou stanovenou v prováděcích pravidlech k obecnému finančnímu nařízení za celou dodatečně poskytnutou dobu počínaje původním dnem splatnosti, a
b) aby byla chráněna práva subjektu Společenství, složí dlužník finanční jistotu, která kryje jistinu i úroky dluhu.
Oddíl 6
Zvláštní ustanovení o poplatcích
Článek 59
1. Pokud subjekt Společenství vybírá poplatky uvedené v čl. 5 odst. a), je na začátku každého rozpočtového roku proveden předběžný souhrnný odhad těchto poplatků.
2. Subjekt Společenství poskytuje služby na základě plnění úkolů, které mu byly svěřeny, zpravidla pouze poté, co jsou odpovídající poplatky uhrazeny v plné výši.
3. Jestliže byla ve výjimečných případech služba poskytnuta bez předchozí úhrady odpovídajících poplatků, použijí se oddíly 3, 4 a 5 této kapitoly.
KAPITOLA 5
Výdajové operace
Článek 60
1. Každý výdaj musí být přidělen, potvrzen, schválen a zaplacen.
2. Každému závazku výdajů musí předcházet rozhodnutí o financování.
3. Pracovní program subjektu Společenství se považuje za rozhodnutí o financování u činností, na které se vztahuje, za předpokladu, že tyto činnosti jsou jasně určeny a že jsou přesně vymezena související kritéria.
4. Správní položky mohou být použity bez předchozího rozhodnutí o financování.
Oddíl 1
Závazek výdajů
Článek 61
1. Rozpočtový závazek je operací, kterou se rezervují přidělené prostředky nutné k pokrytí následných úhrad sloužících ke splnění právního závazku.
2. Právní závazek je úkon, kterým příslušná schvalující osoba zakládá nebo zjišťuje závazek, ze kterého vyplývá zatížení rozpočtu.
3. Rozpočtový závazek je individuální, pokud je určen příjemce a částka výdajů.
4. Rozpočtový závazek je souhrnný, pokud alespoň jeden z prvků potřebných k identifikaci individuálního závazku není určen.
5. Rozpočtový závazek je předběžný, pokud je určen ke krytí běžných správních výdajů, z nichž buď částka, nebo koneční příjemci nejsou s konečnou platností určeni.
Předběžný rozpočtový závazek se provádí buď uzavřením jednoho nebo více právních závazků, které zakládají nárok na následné platby, nebo, v některých výjimečných případech týkajících se výdajů na zaměstnance, přímo platbami.
Článek 62
1. U všech opatření, která mohou vést k výdajům k tíži rozpočtu, musí příslušná schvalující osoba před uzavřením právního závazku vůči třetí osobě přijmout rozpočtový závazek.
2. Individuální právní závazky, které se vztahují k individuálním nebo předběžným rozpočtovým závazkům, musí být uzavřeny do 31. prosince roku n.
Na konci období uvedeného v prvním pododstavci zruší příslušná schvalující osoba nevyužitý zůstatek těchto rozpočtových závazků.
3. Právní závazky v souvislosti s akcemi, jejichž rozsah přesahuje jeden rozpočtový rok, a odpovídající rozpočtové závazky mají, kromě výdajů na zaměstnance, lhůtu pro plnění stanovenou v souladu se zásadou řádného finančního řízení.
Části těchto závazků, které nejsou provedeny do šesti měsíců po uplynutí této lhůty, budou zrušeny podle článku 11.
Článek 63
Při přijímání rozpočtového závazku se příslušná schvalující osoba ujistí, že
a) výdaj byl přiřazen do správného bodu rozpočtu;
b) položky jsou k dispozici;
c) výdaj je v souladu s použitelnými předpisy, zejména zřizujícím aktem, finančními předpisy každého subjektu Společenství a se všemi akty přijatými k jejich provedení;
d) je dodržena zásada řádného finančního řízení.
Oddíl 2
Potvrzení výdajů
Článek 64
Potvrzení výdaje je úkon, kterým příslušná schvalující osoba
a) ověřuje existenci věřitelova nároku;
b) ověřuje podmínky splatnosti pohledávky;
c) stanoví nebo ověřuje existenci a výši pohledávky.
Článek 65
1. Každé potvrzení výdajů je založeno na podkladech, ze kterých vyplývají nároky věřitele na základě zjištění skutečně poskytnutých služeb, skutečně provedených dodávek nebo stavebních prací nebo na základě jiných dokladů, které odůvodňují platbu.
2. Rozhodnutí o potvrzení výdaje se provádí podpisem "předání k platbě" příslušnou schvalující osobou.
3. V jiném než počítačovém systému má "předání k platbě" podobu razítka s podpisem příslušné schvalující osoby.
V počítačovém systému má "předání k platbě" podobu elektronického potvrzení s osobním heslem příslušné schvalující osoby.
Oddíl 3
Schválení výdajů
Článek 66
1. Schválení výdaje je úkon, kterým příslušná schvalující osoba vydá vystavením platebního příkazu pokyn účetnímu, aby zaplatil potvrzený výdaj.
2. Platební příkaz je datován a podepsán příslušnou schvalující osobou a poté je postoupen účetnímu. Podklady uchovává příslušná schvalující osoba v souladu s čl. 38 odst. 6.
3. Platební příkaz postoupený účetnímu je případně doprovázen dokladem o tom, že majetek byl zapsán do inventárního soupisu uvedeného v čl. 90 odst. 1.
Oddíl 4
Platby výdajů
Článek 67
1. Platba musí být založena na důkazu, že odpovídající akce byla provedena v souladu se základním aktem ve smyslu článku 49 obecného finančního nařízení nebo se smlouvou či dohodou o udělení grantu a zahrnuje jednu z následujících operací:
a) platbu celkové dlužné částky;
b) platbu dlužných částek některým z těchto způsobů:
i) předběžným financováním, případně rozloženým do několika plateb;
ii) jednou nebo několika průběžnými platbami;
iii) platbou zůstatku dlužných částek.
Předběžné financování se započítává v plné výši nebo částečně proti průběžným platbám.
Celkové předběžné financování a průběžné platby se započítávají proti platbě zůstatků.
2. Různé platby uvedené v odstavci 1 budou zaúčtovány podle typu k okamžiku, ke kterému byly uskutečněny.
Článek 68
Platbu výdajů provádí účetní v mezích dostupných prostředků.
Oddíl 5
Lhůty pro výdajové operace
Článek 69
Potvrzení, schválení a platby výdajů se musí uskutečnit ve lhůtách a způsoby, které stanoví prováděcí pravidla k obecnému finančnímu nařízení.
KAPITOLA 6
Informační systémy
Článek 70
V případě řízení příjmových a výdajových operací počítačovými systémy mohou být dokumenty podepisovány digitálně nebo elektronicky.
KAPITOLA 7
Interní auditor
Článek 71
1. Subjekt Společenství zřídí funkci interního auditora, která musí být vykonávána v souladu se souvisejícími mezinárodními normami.
2. Aniž je dotčen čl. 38 odst. 4, vykonává interní auditor Komise ve vztahu k subjektům Společenství stejné pravomoci jako ve vztahu k útvarům Komise.
Článek 72
1. Interní auditor poskytuje rady subjektu Společenství v otázkách rizik tím, že vydává nezávislá stanoviska ke kvalitě řídících a kontrolních systémů a doporučení ke zlepšení podmínek provádění operací a k podpoře řádného finančního řízení.
Je pověřen
a) posuzováním vhodnosti a účinnosti vnitřních systémů řízení a výkonu útvarů při provádění politik, programů a akcí s ohledem na rizika s nimi spojená;
b) posuzováním vhodnosti a kvality systémů vnitřní kontroly a auditu použitelné na každou operaci plnění rozpočtu.
2. Interní auditor vykonává své úkoly ve všech činnostech a útvarech subjektu Společenství.
Má úplný a neomezený přístup ke všem informacím potřebným k výkonu svých úkolů.
3. Interní auditor podává správní radě a řediteli zprávu o svých zjištěních a doporučeních.
Správní rada a ředitel zajistí provedení doporučení, která vyplývají z auditů.
4. Interní auditor předkládá subjektu Společenství zprávu o interním auditu, ve které je mimo jiné uveden počet a druh provedených interních auditů, učiněná doporučení a opatření přijatá na základě těchto doporučení. Tato výroční zpráva uvádí rovněž veškeré systémové problémy zjištěné zvláštní komisí zřízenou podle čl. 66 odst. 4 obecného finančního nařízení.
5. Subjekt Společenství předává každoročně orgánu, který je příslušný pro udělení absolutoria, a Komisi zprávu vypracovanou jeho ředitelem a uvádějící počet a druh provedených interních auditů, učiněná doporučení a opatření přijatá na základě těchto doporučení.
Článek 73
Odpovědnost interního auditora za výkon jeho funkce je vymezena v souladu s článkem 87 obecného finančního nařízení.
HLAVA V
ZADÁVÁNÍ VEŘEJNÝCH ZAKÁZEK
Článek 74
Pokud jde o zadávání veřejných zakázek, použijí se odpovídající ustanovení obecného finančního nařízení a prováděcí pravidla k němu.
HLAVA VI
GRANTY UDĚLOVANÉ SUBJEKTEM SPOLEČENSTVÍ
Článek 75
Pokud může subjekt Společenství v souladu se svým zřizujícím aktem udělovat granty, použijí se odpovídající ustanovení obecného finančního nařízení a prováděcí pravidla k němu.
HLAVA VII
PŘEDKLÁDÁNÍ ÚČTŮ A ÚČETNICTVÍ
KAPITOLA 1
Předkládání účtů
Článek 76
Roční účty subjektu Společenství zahrnují
a) finanční výkazy subjektu Společenství;
b) zprávy o plnění rozpočtu subjektu Společenství.
K účtům subjektu Společenství je připojena zpráva o rozpočtovém a finančním řízení během rozpočtového roku.
Článek 77
Účty musí být v souladu s předpisy, musí být přesné a srozumitelné a podávat pravdivý a úplný obraz, pokud jde o
a) finanční výkazy, aktiva, pasiva, náklady a výnosy, práva a závazky neuvedené jako aktiva a pasiva a peněžní tok;
b) zprávy o plnění rozpočtu, o příjmových a výdajových operacích.
Článek 78
Finanční výkazy jsou vypracovány v souladu s těmito obecně uznávanými účetními zásadami, upřesněnými v prováděcích pravidlech k obecnému finančnímu nařízení:
a) kontinuity činnosti;
b) obezřetnosti;
c) stálosti účetních metod;
d) srovnatelnosti informací;
e) významnosti;
f) zákazu vzájemných zápočtů;
g) přednosti skutečnosti před vnějším zdáním;
h) účetnictví na akruální bázi.
Článek 79
1. V souladu se zásadou účetnictví na akruální bázi uvádějí finanční výkazy náklady a výnosy daného rozpočtového roku bez ohledu na datum platby nebo inkasa.
2. Hodnota aktiv a pasiv je stanovena podle pravidel oceňování obsažených v účetních metodách uvedených v článku 132 obecného finančního nařízení.
Článek 80
1. Finanční výkazy jsou uváděny v eurech a obsahují
a) rozvahu a výsledovku, ze kterých vyplývají aktiva a pasiva, finanční situace a hospodářský výsledek k 31. prosinci uplynulého rozpočtového roku; jsou předkládány podle struktury zavedené směrnicí Rady o ročních účetních závěrkách některých forem společností, zohlední však zvláštní druh činností subjektu Společenství;
b) tabulku peněžního toku, ze které vyplývají inkasa a platby v rozpočtovém roce, a konečný stav pokladny;
c) výkaz změn vlastního kapitálu, který obsahuje podrobné údaje o zvyšování a snižování jednotlivých položek kapitálových účtů v rozpočtovém roce.
2. Příloha k finančním výkazům doplňuje a vysvětluje informace předložené ve výkazech uvedených v odstavci 1 a obsahuje doplňující informace předepsané mezinárodně uznávanou účetní praxí, pokud se tyto informace vztahují k činnosti subjektu Společenství.
Článek 81
Zprávy o plnění rozpočtu jsou uváděny v eurech a obsahují
a) výsledný účet plnění rozpočtu, který shrnuje všechny příjmové a výdajové operace rozpočtového roku; je předkládán ve stejné struktuře jako samotný rozpočet;
b) přílohu k výslednému účtu plnění rozpočtu, která doplňuje a vysvětluje informace v uvedeném výsledném účtu.
Článek 82
Účetní předává účetnímu Komise nejpozději do 1. března následujícího roku prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok uvedenou v čl. 76 odst. 7 tohoto nařízení, aby účetní Komise mohl provést konsolidaci účtů podle článku 128 obecného finančního nařízení.
Článek 83
1. V souladu s čl. 129 odst. 1 obecného finančního nařízení předloží Účetní dvůr nejpozději do 15. června svá vyjádření k prozatímním účtům všech orgánů a subjektů uvedených v článku 185 obecného finančního nařízení.
2. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům subjektu Společenství vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost účetní závěrku subjektu Společenství a předá ji správní radě, která k ní vydá stanovisko.
3. Ředitel předá účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady nejpozději do 1. července následujícího roku účetnímu Komise a Účetnímu dvoru, Evropskému parlamentu a Radě.
4. Účetní závěrky subjektu Společenství se zveřejňují v Úředním věstníku Evropských společenství dne 31. října následujícího rozpočtového roku.
5. Ředitel předá Účetnímu dvoru odpověď na připomínky uvedené ve výroční zprávě Účetního dvora nejpozději do 30. září.
KAPITOLA 2
Účetnictví
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 84
1. Účetnictví subjektu Společenství je systém organizace rozpočtových a finančních informací, který umožňuje vkládat, třídit a zaznamenávat číselné údaje.
2. Účty tvoří obecné a rozpočtové účty. Tyto účty jsou vedeny v eurech za kalendářní rok.
3. Údaje obecných a rozpočtových účtů se uzavírají ke konci rozpočtového roku, aby mohly být sestaveny účty uvedené v kapitole 1.
4. Bez ohledu na odstavce 2 a 3 může schvalující osoba vést analytické účty.
Článek 85
Účetní pravidla a metody a harmonizovanou účtovou osnovu, které má subjektu Společenství uplatňovat, stanoví účetní Komise v souladu s článkem 133 obecného finančního nařízení.
Oddíl 2
Obecné účty
Článek 86
Obecné účty zaznamenávají v časovém pořadí podvojným způsobem všechny události a operace, které ovlivňují hospodářskou, finanční a majetkovou situaci subjektu Společenství.
Článek 87
1. Pohyby na účtech a zůstatky účtů se zapisují do účetních knih.
2. Každý účetní zápis, včetně účetních oprav, je založen na podkladech, na které odkazuje.
3. Účetní systém musí umožnit vyhledat všechny účetní zápisy.
Článek 88
Po uzavření rozpočtového roku a až do dne předložení konečných účtů provádí účetní subjektu Společenství opravy, které, aniž by vyvolaly platby k tíži nebo inkasa ve prospěch uvedeného rozpočtového roku, jsou nezbytné pro pravdivé a úplné předložení účtů v souladu s předpisy.
Oddíl 3
Rozpočtové účty
Článek 89
1. Rozpočtové účty umožňují podrobně sledovat plnění rozpočtu.
2. Pro účely odstavce 1 zaznamenávají rozpočtové účty veškeré rozpočtové příjmové a výdajové operace stanovené v hlavě IV tohoto nařízení.
KAPITOLA 4
Inventární soupisy majetku
Článek 90
1. Subjekt Společenství vede v souladu se vzorem sestaveným účetním Komise soupisy množství a hodnot veškerého hmotného, nehmotného a finančního majetku Společenství.
Subjekt Společenství ověřuje shodu mezi inventárními soupisy a skutečností.
2. Prodeje movitého majetku se vhodným způsobem vyhlašují.
HLAVA VIII
EXTERNÍ AUDIT A ABSOLUTORIUM
KAPITOLA 1
Externí audit
Článek 91
Účetní dvůr provádí kontrolu účtů subjektu Společenství v souladu s článkem 248 Smlouvy o založení Evropského společenství.
Článek 92
1. Subjekt Společenství předá Účetnímu dvoru rozpočet schválený s konečnou platností.
Co nejdříve informuje Účetní dvůr o všech rozhodnutích a úkonech učiněných podle článků 10, 14, 19 a 23.
2. Subjekt Společenství předá Účetnímu dvoru vnitřní finanční předpisy, které vydá.
3. Účetnímu dvoru se oznamují jmenování schvalující osoby, účetního a správců zálohových účtů a všechna pověření podle článku 34, čl. 43 odst. 1 a 4 a článku 44.
Článek 93
Kontrola prováděná Účetním dvorem se řídí články 139 až 144 obecného finančního nařízení.
KAPITOLA 2
Absolutorium
Článek 94
1. Evropský parlament uděluje na základě doporučení Rady do 30. dubna roku n + 2 řediteli absolutorium za plnění rozpočtu rozpočtového roku n.
2. Nelze-li lhůtu stanovenou v odstavci 1 dodržet, sdělí Evropský parlament nebo Rada řediteli důvody odkladu.
3. Pokud Evropský parlament odloží rozhodnutí o udělení absolutoria, snaží se ředitel co nejdříve přijmout opatření, která by odstranila nebo umožnila odstranit překážky uvedeného rozhodnutí.
Článek 95
1. Rozhodnutí o udělení absolutoria se týká účtů všech příjmů a výdajů subjektu Společenství, z nich vyplývajícího zůstatku a aktiv a pasiv subjektu Společenství uvedených ve finanční rozvaze.
2. Před udělením absolutoria Evropský parlament přezkoumá, poté co tak učiní Rada, závěrečný účet a finanční výkazy subjektu Společenství.
Současně přezkoumá výroční zprávu Účetního dvora a odpovědi ředitele subjektu Společenství, zvláštní zprávy Účetního dvora za uvedený rozpočtový rok a jeho prohlášení o věrohodnosti účtů a o legalitě a řádnosti podkladových operací.
3. Ředitel předkládá Evropskému parlamentu na jeho žádost a způsobem stanoveným v čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za uvedený rozpočtový rok.
Článek 96
1. Ředitel učiní všechna vhodná opatření, aby vyhověl připomínkám připojeným k rozhodnutí Evropského parlamentu o absolutoriu a poznámkám provázejícím doporučení o absolutoriu přijatým Radou.
2. Na žádost Evropského parlamentu nebo Rady podá ředitel zprávu o opatřeních učiněných na základě těchto připomínek a poznámek.
Její opis předá Komisi a Účetnímu dvoru.
HLAVA IX
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 97
Lhůty uvedené v článku 83 se poprvé použijí pro rozpočtový rok 2005.
Pro dřívější rozpočtové roky se stanoví tyto lhůty:
a) 15. září pro účely čl. 83 odst. 3;
b) 30. listopad pro účely čl. 83 odst. 4;
c) 31. říjen pro účely čl. 83 odst. 5.
Článek 98
Evropský parlament, Rada a Komise jsou oprávněny získávat jakékoli informace nebo vysvětlení týkající se rozpočtových záležitostí spadajících do jejich působnosti.
Článek 99
Správní rada přijme v případě potřeby na návrh ředitele subjektu Společenství prováděcí pravidla k finančnímu nařízení subjektu Společenství.
Článek 100
Po vstupu tohoto nařízení v platnost přijme každý subjekt uvedený v článku 185 obecného finančního nařízení nové finanční nařízení, které vstoupí v platnost k 1. lednu 2003, nebo v každém případě do šesti měsíců ode dne, kdy se bude nacházet v oblasti působnosti zmíněného článku 185 v důsledku udělení subvence ze souhrnného rozpočtu.
Článek 101
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2344/2002
ze dne 18. prosince 2002,
kterým se mění přílohy I, III, V a VII nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 797/2002 [2], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Měla by se aktualizovat společná pravidla dovozu textilních výrobků ze třetích zemí tak, aby byla zohledněna řada nových změn.
(2) Rozhodnutím 2002/877/ES ze dne 5. listopadu 2002 [3] Rada schválila jménem Evropského společenství podepsání dohody ve formě memoranda o porozumění mezi Evropským společenstvím a Brazilskou republikou o opatřeních v oblasti přístupu na trh pro textilní a oděvní výrobky, jakož i povolení prozatímního provádění uvedené dohody.
(3) Nařízením (ES) č. 475/2002 [4] se Komise rozhodla pozastavit provádění režimu dvojité kontroly na některé textilní výrobky, pokud jde o Ukrajinu.
(4) Některé kódy kombinované nomenklatury byly změněny v důsledku přepracování nomenklatury harmonizovaného systému připojené k Úmluvě o Světové celní organizaci.
Tyto změny se též týkají některých kódů v příloze I nařízení (EHS) č. 3030/93.
(5) Z důvodů srozumitelnosti by měly být zcela nahrazeny některé přílohy nařízení (EHS) č. 3030/93.
(6) Nařízení (EHS) č. 3030/93 by se mělo změnit odpovídajícím způsobem.
(7) Aby se zajistilo, že Společenství plní své mezinárodní závazky, měla by se opatření tohoto nařízení použít s účinkem od 1. ledna 2003.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
a) Přílohy I, V a VII se nahrazují zněním obsaženým v příloze tohoto nařízení;
b) Příloha III se mění podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2345/2002
ze dne 16. prosince 2002
o uzavření protokolu, kterým se pro období od 3. srpna 2002 do 2. srpna 2004 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek stanovené Dohodou mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Angolské republiky o rybolovu při pobřeží Angoly
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a s první větou čl. 300 odst. 3 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Angolské republiky o rybolovu při pobřeží Angoly [2] obě strany vedly jednání s cílem stanovit změny nebo dodatky, které mají být zapracovány do této dohody na konci období použitelnosti protokolu připojeného k této dohodě.
(2) Jako výsledek těchto jednání byl dne 30. června 2002 parafován nový protokol o rybolovných právech a finančním příspěvku stanovených dohodou pro období od 3. srpna 2002 do 2. srpna 2004.
(3) Je v zájmu Společenství schválit výše uvedený protokol.
(4) Je třeba definovat metodu rozdělování rybolovných práv mezi členské státy na základě tradičního rozdělování rybolovných práv v rámci dohody o rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Protokol, kterým se pro období od 3. srpna 2002 do 2. srpna 2004 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek stanovené Dohodou mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Angolské republiky o rybolovu při pobřeží Angoly, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto nařízení [3].
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu se rozdělí mezi členské státy takto: —plavidla pro lov garnátů: — Španělsko: _BAR_ 6550 BRT měsíčně v ročním průměru, 22 plavidel; _BAR_
—plavidla pro rybolov při dně:
—Nizozemsko a/nebo Irsko _BAR_ 2 plavidla. _BAR_ Pokud žádosti o licence těchto členských zemí nepokrývají veškerá rybolovná práva stanovená protokolem, Komise může vzít v úvahu žádosti o licence jiných členských států.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2347/2002
ze dne 16. prosince 2002,
kterým se stanoví zvláštní podmínky přístupu k rybolovu hlubinných populací a s tím spojené požadavky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Rady (EHS) č. 3760/92 ze dne 20. prosince 1992 o zavedení režimu Společenství pro rybolov a akvakulturu [3] přísluší Radě přijmout s ohledem na dostupné vědecké poznatky, a zejména na zprávu vypracovanou Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství, opatření nezbytná k zajištění racionálního a odpovědného využívání zdrojů na udržitelném základě a podmínky přístupu ke zdrojům.
(2) Vědecké poznatky o určitých populacích ryb žijících v hlubokých vodách ukazují, že tyto populace jsou ohroženy rybolovem a že pro zajištění jejich přežití je nutné omezit nebo snížit rybolovná práva pro tyto populace.
(3) Z vědeckých poznatků dále vyplývá, že řízení intenzity rybolovu je vhodnou metodou zajištění preventivního řízení hlubinných populací.
(4) Je tudíž vhodné stanovit vydávání zvláštního povolení k rybolovu plavidlům lovícím hlubinné druhy a omezit intenzitu rybolovu těchto druhů na úroveň dosahovanou v nedávné minulosti.
(5) Přesné a aktuální informace o rybolovných činnostech jsou předpokladem pro poskytování kvalitních vědeckých doporučení a takové informace nejlépe shromažďují školení a nezávislí vědečtí pozorovatelé ve spolupráci s odvětvím rybolovu a dalšími zúčastněnými stranami.
(6) Odpovídající, ověřitelné a aktuální informace pro vědecká doporučení o rybolovu a mořském prostředí by měla být zpřístupněna příslušným vědeckým institucím a řídícím subjektům co možná nejdříve.
(7) Pro účinné a preventivní řízení intenzity rybolovu zaměřeného na hlubinné druhy je nezbytné zjistit, která plavidla tyto druhy loví, pomocí zvláštních povolení k rybolovu vydávaných podle nařízení Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [4], a nařízení Komise (ES) č. 2943/95 ze dne 20. prosince 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1627/94 [5].
(8) Je potřeba zavést dodatečná kontrolní opatření k opatřením stanoveným v nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [6], a v nařízení Komise (ES) č. 1489/97 ze dne 29. července 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o systémy satelitního sledování plavidel [7], aby bylo zajištěno dodržování opatření stanovených v tomto nařízení.
(9) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na rybářská plavidla Společenství provozující rybolovnou činnost v podoblastech ICES (Mezinárodní rada pro průzkum moří) I až XIV včetně a ve vodách Společenství v oblastech CECAF (Výbor pro rybolov ve středovýchodním Atlantiku) 34.1.1, 34.1.2, 34.1.3 a 34.2, která vede k odlovům druhů uvedených v příloze 1.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "hlubinnými druhy" rozumějí druhy uvedené v příloze 1;
b) "povolením k hlubinnému rybolovu" rozumí zvláštní povolení k rybolovu hlubinných druhů, vydávané v souladu s čl. 7 nařízení (ES) č. 1627/94;
c) "výkonem" rozumí celkový instalovaný výkon motorů plavidel v kilowattech měřený v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [9];
d) "výtkakem" rozumí hrubá prostornost měřená v souladu s nařízením (EHS) č. 2930/86;
e) "kilowattdny rybolovu" rozumí součin výkonu podle písmene c) a počtu dnů, v nichž rybářské plavidlo umístilo jakékoli rybolovné zařízení do vody.
Článek 3
Povolení k hlubinnému rybolovu
1. Členské státy zajistí, aby rybolovná činnost plavidel plujících pod jejich vlajkou a registrovaných na jejich území, která vede k odlovu a uchovávání na palubě více než 10 tun hlubinných druhů za kalendářní rok, podléhala povolení k hlubinnému rybolovu.
Pokud však nebude příslušné plavidlo držitelem povolení k hlubinnému rybolovu, bude mu zakázán odlov a uchovávání na palubě, překládka nebo vykládka souhrnného množství hlubinných mořských druhů přesahující 100 kg na jedno vyplutí.
2. Na žádost členského státu mohou být stanovena zvláštní opatření se zřetelem na sezónní nebo drobné rybaření.
3. Prováděcí pravidla k odstavci 2 se stanoví v souladu s postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 4
Omezení intenzity rybolovu
1. Členské státy vypočítají souhrnný výkon a souhrnný výtlak svých plavidel, která v letech 1998, 1999 nebo 2000 vyložila na pevninu celkově více než 10 tun různých hlubinných druhů.
Tyto souhrnné hodnoty jsou sděleny Komisi.
Na základě písemné žádosti Komise dodají členské státy do třiceti dnů dokumentaci týkající se záznamů o odlovech uskutečněných plavidly, jimž byla vydána povolení k hlubinnému rybolovu.
2. Každý členský stát může vydat plavidlům povolení k hlubinnému rybolovu pouze tehdy, pokud:
a) souhrnný výkon těchto plavidel nepřesahuje souhrnný výkon stanovený podle odstavce 1, případně
b) souhrnný výtlak těchto plavidel nepřesahuje souhrnný výtlak stanovený podle odstavce 1.
Článek 5
Ohlašování vlastností rybolovných zařízení a rybolovných činností
Kromě závazků, které mu přísluší podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2847/93, zaznamenává velitel rybářského plavidla Společenství, které je držitelem povolení k hlubinnému rybolovu, navíc do lodního deníku nebo do formuláře dodaného členským státem vlajky informace uvedené v příloze III.
Článek 6
Systém sledování plavidel
1. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1489/97 ohlašuje v případě technického selhání nebo nefunkčnosti zařízení pro satelitní sledování instalovaného na palubě rybářského plavidla velitel tohoto plavidla každé dvě hodiny jeho zeměpisnou polohu členskému státu vlajky a všem pobřežním členským státům.
2. Po ukončení plavby po moři nesmí plavidlo opustit přístav, dokud příslušné orgány nekonstatují dobré fungování zařízení pro satelitní sledování.
3. Opakované případy nedodržování závazků stanovených v odst. 1 a 2 se pokládají za jednání, které vážně porušuje společnou rybářskou politiku ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 1447/1999 ze dne 24. června 1999 o vytvoření seznamu chování, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky [10].
4. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví v souladu s postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 7
Určené přístavy
1. Počínaje dnem 1. března 2003 je zakázáno vykládat každé množství různých hlubinných druhů přesahující 100 kg mimo přístavy určené k vykládce hlubinných mořských druhů.
2. Každý členský stát určí přístavy, v nichž bude prováděna vykládka hlubinných druhů nad 100 kg, a stanoví s tím spojené postupy inspekce a dohledu, zejména způsoby a podmínky registrace a deklarace množství hlubinných druhů při každé vykládce.
3. Každý členský stát předá Komisi do šedesáti dnů od data vstupu v platnost tohoto nařízení seznam určených přístavů a do třiceti dnů poté související postupy inspekce a dohledu uvedené v odstavci 2.
Komise předá tyto informace všem ostatním členským státům.
Článek 8
Pozorovatelé
1. Každý členský stát přidělí rybářským plavidlům, pro která byla vydána povolení k hlubinnému rybolovu, vědecké pozorovatele v souladu s plánem odběru vzorků stanoveným v odstavci 2.
2. Každý členský stát vypracuje pro rozmístění pozorovatelů a odběr vzorků v přístavu plán odběru vzorků, který zajistí sběr reprezentativních údajů postačujících pro odhad a řízení populací hlubinných ryb.
Plán odběru vzorků schválí Komise na základě vědeckého a statistického hodnocení do šesti měsíců od vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 a 2 se stanoví v souladu s postupem podle čl. 11 odst. 2.
4. Vědecký pozorovatel:
a) zaznamenává nezávisle do lodního deníku informace uvedené v článku 5;
b) předloží odpovědným orgánům příslušného členského státu do dvaceti dnů po ukončení pozorovacího období zprávu.
Kopie této zprávy bude zaslána Komisi během třiceti dnů po obdržení písemné žádosti;
c) vykonává další povinnosti podle požadavků plánu odběru vzorků.
5. Vědecký pozorovatel nesmí být:
a) v příbuzenském vztahu k veliteli plavidla nebo k jinému důstojníkovi sloužícímu na plavidle, k němuž byl pozorovatel přidělen;
b) zaměstnancem velitele plavidla, k němuž byl přidělen;
c) zaměstnancem zástupce velitele;
d) zaměstnancem společnosti ovládané velitelem nebo jeho zástupcem;
e) v příbuzenském vztahu k zástupci velitele.
Článek 9
Informace
Kromě závazků stanovených v článku 15 a 19i nařízení (EHS) č. 2847/93 sdělí navíc členské státy Komisi na základě údajů zapsaných v lodních denících, včetně kompletních záznamů o dnech rybolovu mimo přístav a zpráv předložených vědeckými pozorovateli, za každý kalendářní půlrok, a to do tří měsíců od uplynutí uvedeného kalendářního půlroku, informace o odlovech hlubinných druhů a o uskutečněné intenzitě rybolovu, vyjádřené počtem kilowatů za den rybolovu, rozepsaných podle čtvrtletí, podle typu rybolovného zařízení a podle druhů, včetně informací o druzích uvedených v příloze II, a podle statistického obdélníku ICES nebo dalšího členění CECAF.
Komise neprodleně zašle tyto informace příslušným vědeckým orgánům.
Článek 10
Další postup
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o celkovém systému řízení hlubinných druhů do 30. června 2005.
Na základě této zprávy navrhne Komise Radě nezbytné změny v tomto systému.
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 3760/92.
2. Pokud je učiněn odkaz na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí č. 1999/468/ES.
Období vymezené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí č. 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Použije se ode dne 1. ledna 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2348/2002
ze dne 9. prosince 2002
o uzavření Protokolu, kterým se stanoví na období od 1. června 2002 do 31. května 2005 rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Demokratické republiky Svatý Tomáš a Princův ostrov o rybolovu při pobřeží Svatého Tomáše a Princova ostrova
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Demokratické republiky Svatý Tomáš a Princův ostrov o rybolovu při pobřeží Svatého Tomáše [2] vedly Společenství a Demokratická republika Svatý Tomáš a Princův ostrov jednání s cílem stanovit změny nebo dodatky, které mají být učiněny v dohodě na konci doby provádění protokolu.
(2) Dne 14. února 2002 byl jako výsledek těchto jednání parafován nový protokol, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle výše uvedené dohody pro období od 1. června 2002 do 31. května 2005.
(3) Schválení řečeného protokolu je v zájmu Společenství.
(4) Mělo by být stanoveno rozdělení rybolovných práv mezi členské státy a jejich povinnost ohlašovat úlovky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Protokol, kterým se stanoví na období od 1. června 2002 do 31. května 2005, rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Demokratické republiky Svatý Tomáš a Princův ostrov o rybolovu při pobřeží Svatého Tomáše a Princova ostrova, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto nařízení.
Článek 2
Španělsko: 18 _BAR_ —plavidla lovící tuňáky na prut _BAR_ Portugalsko: 2 _BAR_ —plavidla lovící na dlouhý vlasec z návazci _BAR_ Španělsko: 20 _BAR_ Portugalsko: 5 _BAR_
Portugalsko: 1 plavidlo do 250 GRT _BAR_
Pokud žádosti o licence z těchto členských států nepokryjí všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zvážit žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle tohoto protokolu, uvědomí Komisi o množství každého druhu uloveného v rybolovné oblasti Svatého Tomáše a Princova ostrova, v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 [3].
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat protokol zavazující Společenství.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2355/2002
ze dne 27. prosince 2002,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 438/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999, pokud jde o řídicí a kontrolní systémy pro pomoc poskytovanou ze strukturálních fondů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], ve znění nařízení Rady (ES) č. 1447/2001 [2], a zejména na čl. 53 odst. 2 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem ustaveným podle článku 147 Smlouvy,
po konzultaci s Výborem pro zemědělské struktury a rozvoj venkova,
po konzultaci s Výborem pro struktury rybolovu a akvakulturu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 38 odst. 6 nařízení (ES) č. 1260/1999 mají příslušné orgány členských států uchovávat dostupné pro Komisi po dobu tří let poté, co Komise proplatí konečný zůstatek, veškeré podoklady týkající se výdajů a provedených kontrol jakékoli pomoci, není-li ve dvoustranných správních dohodách stanoveno jinak.
(2) Je žádoucí blíže vymezit kategorie podkladů, na které se tato povinnost vztahuje, formy, ve kterých mohou být uchovávány, a povinnost určit subjekty, které by je měly uchovávat.
(3) Jelikož dotyčné doklady tvoří součást auditu uvedeného v článku 7 nařízení (ES) č. 438/2001 [3], je vhodné připojit k tomuto článku nezbytná ustanovení o uchovávání dokladů.
(4) Ustanovení o uchovávání dokladů platí, aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství nebo vnitrostátní předpisy.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rozvoj a přeměnu regionů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 7 nařízení (ES) č. 438/2001 se mění takto:
a) Za odstavec 2 se vkládá nový odstavec, který zní:
"2a. a) Podklady, jež se týkají výdajů a kontrol uvedených v čl. 38 odst. 6 nařízení (ES) č. 1260/1999, obsahují:
- doklady, které se vztahují na jednotlivé vzniklé a ohlášené výdaje a platby uskutečněné v rámci pomoci a požadované pro dostatečný audit, včetně dokladů, které prokazují skutečné dodání spolufinancovaných produktů nebo služeb,
- zprávy a doklady, jež se týkají kontrol provedených podle článků 4, 9, 10 a 15 tohoto nařízení.
Příslušné orgány členských států určí, který subjekt uchovává doklady po celou dobu požadované lhůty k uchování.
b) Doklady musí být uchovávány jako originály nebo na obecně uznávaných nosičích dat.
Mezi obecně uznávané nosiče dat patří zejména:
- fotokopie originálů dokladů,
- mikrofiše originálů dokladů,
- elektronické verze originálů dokladů na optických nosičích dat (CD-ROM, hard disk nebo magnetický disk),
- doklady existující pouze v elektronické podobě.
Vnitrostátní orgány stanoví postup ověřování souladu dokladů uchovávaných na obecně uznávaných nosičích dat s originály dokladů, který zajistí, že uchovávané verze splňují podmínky vnitrostátních právních předpisů a jsou pro účely auditu spolehlivé.
Pokud doklady existují pouze v elektronické podobě, musí počítačové systémy, na kterých jsou elektronické verze uchovávány, splňovat schválené bezpečnostní normy, které zajišťují, že uchovávané doklady splňují podmínky vnitrostátních právních předpisů a jsou spolehlivé pro účely auditu."
b) Odst. 3 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) existují postupy, které zajistí, že doklady uvedené v odstavci 2a jsou uchovávány v souladu s požadavky čl. 38 odst. 6 nařízení (ES) č. 1260/1999 a přílohy I tohoto nařízení;"
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2368/2002
ze dne 20. prosince 2002,
kterým se provádí Kimberleyský systém certifikace pro mezinárodní obchod se surovými diamanty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sankce přijaté Radou bezpečnosti OSN proti povstaleckým hnutím v Sieře Leone a v Angole a proti liberijské vládě, zakazující za jistých podmínek dovoz surových diamantů z Libérie, Angoly a Sierry Leone, nezastavily přísun konfliktních diamantů do legálního obchodu ani nevedly k zastavení těchto konfliktů.
(2) Evropská rada na zasedání v Göteborgu v červnu 2001 schválila program předcházení násilným konfliktům, ve kterém se mimo jiné uvádí, že členské státy a Komise se vypořádají s nedovoleným obchodem se zbožím vysoké hodnoty, včetně stanovení způsobů, jak přerušit spojení mezi surovými diamanty a válečnými konflikty a podpořit kimberleyský proces.
(3) Nařízení (ES) č. 303/2002 ze dne 18. února 2002 o dovozu surových diamantů ze Sierry Leone do Společenství [1] dovoz surových diamantů do Společenství za jistých podmínek zakazuje.
(4) Stávající opatření je třeba doplnit účinnými kontrolami mezinárodního obchodu se surovými diamanty, které by zabránily tomu, aby obchod s konfliktními diamanty mohl financovat úsilí povstaleckých hnutí a jejich spojenců o svržení legitimní vlády.
Tyto účinné kontroly přispějí k udržení mezinárodního míru a bezpečnosti a ochrání příjmy z vývozu surových diamantů, což je důležité pro rozvoj afrických zemí produkujících diamanty.
(5) Jednání kimberleyského procesu, kterých se kromě Společenství a zemí produkujících diamanty a obchodujících s nimi, které představují skoro celý mezinárodní obchod se surovými diamanty a diamantový průmysl, zúčastnili i zástupci občanské společnosti, byla zahájena s cílem vytvořit účinný kontrolní systém.
Jednání vedla k vytvoření systému certifikace.
(6) Všichni účastníci jednání přijali výsledek jednání za základ pro uskutečňování opatření v rámci své pravomoci.
(7) Valné shromáždění OSN v rezoluci 56/263 přivítalo systém certifikace vytvořený kimberleyským procesem a zároveň vyzvalo všechny zúčastněné strany, aby se na něm podílely.
(8) Zavádění systému certifikace vyžaduje, aby dovoz na území Společenství a vývoz surových diamantů z něj podléhal systému certifikace, včetně vydávání platných certifikátů členy programu.
(9) Každý členský stát může určit orgán nebo orgány příslušné pro provádění tohoto nařízení na svém území a může omezit počet těchto orgánů.
(10) Platnost certifikátů pro dovoz surových diamantů by měla být řádně ověřována příslušnými orgány Společenství.
(11) Soulad s tímto nařízením by neměl být vykládán jako rovnocenný nebo zaměnitelný se souladem s jinými požadavky právních předpisů Společenství.
(12) Pro zvýšení účinnosti systému certifikace je třeba bránit jeho obcházení nebo pokusům o jeho obcházení.
Rovněž poskytovatelé pomocných nebo přímo souvisejících služeb by měli vynaložit náležitou péči k zajištění řádného uplatňování tohoto nařízení.
(13) Vývozní certifikáty pro surové diamanty by měly být vydávány a potvrzovány pouze tehdy, když je dostatečně prokázáno, že tyto diamanty byly dovezeny s certifikátem.
(14) Za jistých okolností může být na místě, aby příslušný orgán dovážejícího člena zaslal příslušnému orgánu vyvážejícího člena potvrzení o dovozu zásilek surových diamantů.
(15) Systém záruk a samoregulačních opatření navržený zástupci odvětví v oblasti surových diamantů v rámci kimberleyského procesu by mohl usnadnit poskytování těchto dostatečných důkazů.
(16) Je třeba umožnit vývoz surových diamantů dovezených před zavedením zvláštních dovozních kontrol stanovených tímto nařízením.
(17) Každý členský stát by měl stanovit sankce pro případ porušení tohoto nařízení.
(18) Ustanovení tohoto nařízení týkající se dovozu a vývozu surových diamantů by se neměla vztahovat na surové diamanty, které procházejí Společenstvím během vývozu k jinému členovi.
(19) Pro účely provádění systému certifikace by mělo Společenství být členem systému certifikace kimberleyského procesu.
Na zasedáních členů systému certifikace kimberleyského procesu by mělo být zastupováno Komisí.
(20) Opatření nezbytná pro provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2].
(21) Je třeba vytvořit fórum, na kterém by Komise a členské státy mohly zkoumat otázky týkající se uplatňování tohoto nařízení.
(22) Toto nařízení by mělo vstoupit v platnost dnem svého vyhlášení, avšak ustanovení o dovozních a vývozních kontrolách by měla být pozastavena, dokud nebude v rámci kimberleyského procesu schváleno datum pro současné provádění dovozních a vývozních kontrol všemi členy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Tímto nařízením se ve Společenství zavádí systém certifikace a dovozních a vývozních kontrol pro surové diamanty pro účely provádění systému certifikace kimberleyského procesu.
Společenství se pro účely systému certifikace považuje za jediný celek bez vnitřních hranic.
Tímto nařízením nejsou dotčeny ani nahrazovány žádné platné předpisy týkající se celních náležitostí nebo kontrol.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "kimberleyským procesem" fórum, na kterém jeho členové navrhli mezinárodní systém certifikace pro surové diamanty;
b) "Kimberleyským systémem certifikace" mezinárodní systém certifikace sjednaný v rámci kimberleyského procesu a uvedený v příloze I;
c) "členy" členové Kimberleyského systému certifikace uvedení na seznamu v příloze II;
d) "certifikátem" doklad řádně vydaný a potvrzený příslušným orgánem člena a označující zásilku surových diamantů jako zásilku, která je v souladu s požadavky Kimberleyského systému certifikace;
e) "příslušným orgánem" orgán určený členem pro vydávání, potvrzování nebo ověřování certifikátů;
f) "orgánem Společenství" příslušný orgán určený členským státem a uvedený na seznamu v příloze III;
g) "certifikátem Společenství" certifikát odpovídající vzoru v příloze IV a vydaný orgánem Společenství;
h) "konfliktními diamanty" surové diamanty definované Kimberleyským systémem certifikace;
i) "surovým diamantem" diamant neopracovaný nebo jednoduše řezaný, štípaný nebo obrušovaný kódů 710210, 710221 a 710231 harmonizovaného systému popisu a číselného označování zboží (dále jen "kód HS");
j) "dovozem" fyzický vstup nebo dovezení do jakékoli části zeměpisného území člena;
k) "vývozem" fyzické opuštění nebo vyvezení z jakékoli části zeměpisného území člena;
l) "zásilkou" jeden nebo více balíčků;
m) "balíčkem" jeden nebo více diamantů, které jsou společně zabaleny;
n) "balíčkem smíšeného původu" balíček obsahující surové diamanty ze dvou nebo více zemí původu;
o) "územím Společenství" území členských států, na které se vztahuje Smlouva za podmínek v ní stanovených;
p) "certifikovanou zásobou" zásoba surových diamantů, na kterou se vztahuje toto nařízení a jejíž umístění, kapacita, hodnota a změny podléhají účinnému dozoru členského státu;
q) "celním tranzitem" tranzit stanovený články 91 až 97 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
KAPITOLA II DOVOZNÍ REŽIM
Článek 3
Dovoz surových diamantů do Společenství se zakazuje, nejsou-li splněny všechny následující podmínky:
a) surové diamanty jsou doprovázeny certifikátem potvrzeným příslušným orgánem člena,
b) surové diamanty jsou uzavřeny v kontejnerech odolných proti násilnému otevření a opatřené neporušenými závěrami člena přiloženými při vývozu,
c) v certifikátu je zřetelně identifikována zásilka, které se certifikát týká.
Článek 4
1. Kontejnery a odpovídající certifikáty musí být předloženy k ověření společně a při nejbližší příležitosti orgánu Společenství buď v členském státě, do kterého jsou dováženy, nebo v členském státě, pro který jsou určeny, jak je uvedeno v průvodních dokladech.
2. V případech, kdy jsou surové diamanty dováženy do členského státu, kde není žádný orgán Společenství, musí být předloženy příslušnému orgánu Společenství ve státě, pro který jsou určeny.
Jestliže orgán Společenství neexistuje v dovážejícím členském státě ani v členském státě určení, musí být surové diamanty předloženy příslušnému orgánu v jiném členském státě.
3. Členský stát, do kterého jsou surové diamanty dováženy, je povinen zajistit jejich předložení příslušnému orgánu Společenství určenému v odstavcích 1 a 2.
Pro tento účel může být udělen celní tranzit.
V případě udělení tohoto celního tranzitu se ověření pozastavuje až do předložení příslušnému orgánu Společenství.
4. Dovozce odpovídá za správný pohyb surových diamantů a nese náklady na něj.
5. K ověření, že obsah kontejneru odpovídá údajům v odpovídajícím certifikátu, zvolí orgán Společenství jednu z těchto metod:
a) za účelem ověření otevře každý kontejner, nebo
b) na základě analýzy rizik nebo obdobného systému, který bere náležitě v úvahu zásilky surových diamantů, označí kontejnery, které budou za účelem ověření otevřeny.
6. Orgán Společenství neprodleně provede ověření.
Článek 5
1. Pokud orgán Společenství zjistí, že podmínky článku 3
a) jsou splněny, potvrdí tuto skutečnost v původním certifikátu a poskytne dovozci ověřenou kopii tohoto ověřeného certifikátu zabezpečenou proti padělání.
Ověřovací řízení se musí uskutečnit do deseti pracovních dní od předložení certifikátu;
b) nejsou splněny, zásilku zadrží.
2. Pokud orgán Společenství shledá, že k nesplnění těchto podmínek došlo nevědomě nebo neúmyslně nebo že k němu došlo v důsledku činnosti jiného orgánu při výkonu jeho řádných povinností, může potvrdit a uvolnit zásilku poté, co byla přijata nezbytná nápravná opatření k zajištění splnění těchto podmínek.
3. Orgán Společenství je povinen do jednoho měsíce vyrozumět Komisi a příslušný orgán člena, který údajně certifikát pro zásilku vydal nebo potvrdil, o jakémkoli nesplnění podmínek.
Článek 6
1. Do dne začátku použitelnosti článků uvedených v čl. 29 odst. 3 může členský stát certifikovat zásoby surových diamantů, které byly před tímto dnem dovezeny na území Společenství nebo se na něm nacházejí. Po tomto dni se surové diamanty z certifikovaných zásob považují za diamanty splňující podmínky stanovené v článku 3.
2. Ve všech ostatních případech může orgán Společenství vydat potvrzení, že považuje surové diamanty za diamanty splňující podmínky článku 3, pokud zjistí, že diamanty se od tohoto dne legálně nacházejí na území Společenství.
Článek 7
Bez ohledu na články 3, 4, a 5 může orgán Společenství povolit dovoz surových diamantů, pokud dovozce dostatečně prokáže, že tyto diamanty jsou určeny k dovozu do Společenství a že byly vyvezeny do pěti dnů přede dnem začátku použitelnosti článků zmíněných v čl. 29 odst. 3.
V těchto případech vystaví dotyčný orgán Společenství dovozci potvrzení o legálním dovozu a má se za to, že tyto diamanty splňují podmínky článku 3.
Článek 8
1. Komise s členy konzultuje praktická opatření ohledně vystavování potvrzení příslušnému orgánu vyvážejícího člena, který certifikát potvrdil, o dovozu na území Společenství.
2. Na základě konzultací stanoví Komise postupem podle čl. 22 odst. 2 pokyny pro vydávání takových potvrzení.
Článek 9
Komise poskytne orgánům Společenství ověřené vzory certifikátů členů, jména a jiné důležité údaje o vydávajících nebo potvrzujících orgánech členů, ověřené vzory razítek a podpisů dosvědčujících, že certifikát byl legálně vydán nebo potvrzen, a veškeré jiné významné informace, které ohledně certifikátů obdrží.
Článek 10
1. Orgány Společenství předloží Komisi jednou měsíčně zprávu o všech certifikátech předložených k ověření podle článku 4.
Pro každý certifikát tato zpráva obsahuje alespoň:
a) jedinečné číslo certifikátu,
b) název orgánů, které jej vydaly a potvrdily,
c) den vydání a potvrzení,
d) den uplynutí platnosti,
e) zemi vývozu,
f) zemi původu, je-li známa,
g) kód (kódy) HS,
h) karátová váha,
i) hodnota,
j) ověřující orgán Společenství,
k) den ověření.
Komise může postupem podle čl. 22 odst. 2 stanovit podobu této zprávy, aby usnadnila sledování systému certifikace.
2. Orgány Společenství uchovávají originály certifikátů stanovených v čl.
3 písm. a) a předložených k ověření nejméně po dobu tří let. Umožní přístup k těmto originálům Komisi nebo osobám nebo subjektům Komisí určeným, zejména za účelem zodpovězení dotazů vznesených v rámci Kimberleyského systému certifikace.
KAPITOLA III VÝVOZNÍ REŽIM
Článek 11
Vývoz diamantů ze Společenství se zakazuje, nejsou-li splněny tyto podmínky:
a) surové diamanty jsou doprovázeny odpovídajícím certifikátem Společenství vydaným a potvrzeným orgánem Společenství,
b) surové diamanty jsou uloženy v kontejnerech odolných proti násilnému otevření se závěrou v souladu s článkem 12.
Článek 12
1. Orgán Společenství může vystavit certifikát Společenství vývozci, pokud
a) vývozce dostatečně prokáže, že surové diamanty pro které žádá o certifikát, byly legálně dovezeny v souladu s článkem 3,
b) všechny ostatní údaje požadované v certifikátu jsou správné,
c) surové diamanty jsou skutečně určeny k dovozu na území člena a
d) surové diamanty mají být přepravovány v kontejneru odolném proti násilnému otevření.
2. Orgán Společenství nepotvrdí certifikát Společenství, dokud neověří, že obsah kontejneru odpovídá údajům v certifikátu a že kontejner odolný proti násilnému vniknutí a obsahující surové diamanty byl následně opatřen závěrou na odpovědnost tohoto orgánu.
3. K ověření, že obsah kontejneru odpovídá údajům v certifikátu, zvolí orgán Společenství jednu z těchto metod:
a) ověří obsah každého kontejneru, nebo
b) na základě analýzy rizik nebo obdobného systému, který bere náležitě v úvahu zásilky surových diamantů, určí kontejnery, jejichž obsah bude ověřen.
4. Orgán Společenství, který certifikát potvrdil, poskytne vývozci ověřenou kopii certifikátu Společenství zabezpečenou proti padělání.
Vývozce uchovává přístupné všechny kopie po dobu nejméně tří let.
5. Certifikát Společenství je platný pro vývoz zboží po dobu nejdéle dvou měsíců ode dne vydání.
V případě, že surové diamanty nejsou během tohoto období vyvezeny, musí být certifikát vrácen vydávajícímu orgánu Společenství.
Článek 13
Je-li vývozce členem diamantové organizace uvedené na seznamu v příloze V, může orgán Společenství přijmout jako dostatečný důkaz legálního dovozu do Společenství písemné prohlášení vývozce v tomto smyslu.
Toto prohlášení musí obsahovat přinejmenším údaje, které jsou uvedeny na účetním dokladu podle čl. 17 odst.
Článek 14
1. Zjistí-li orgán Společenství, že zásilka diamantů, pro kterou je žádán certifikát Společenství, nesplňuje podmínky článků 11, 12 nebo 13, zásilku zadrží.
2. Pokud orgán Společenství shledá, že k nesplnění těchto podmínek došlo nevědomě nebo neúmyslně nebo že k němu došlo v důsledku činnosti jiného orgánu při výkonu jeho řádných povinností, může uvolnit zásilku a vydat a potvrdit certifikát Společenství poté, co byla přijata nezbytná nápravná opatření k zajištění splnění těchto podmínek.
3. Orgán Společenství je povinen do jednoho měsíce vyrozumět Komisi a příslušný orgán člena, který údajně certifikát pro zásilku vydal nebo potvrdil, o jakémkoli nesplnění podmínek.
Článek 15
1. Orgány Společenství předloží Komisi jednou měsíčně zprávu o všech jimi vydaných a potvrzených certifikátech Společenství.
Pro každý certifikát tato zpráva obsahuje alespoň:
a) jedinečné číslo certifikátu,
b) název orgánů, které jej vydaly a potvrdily,
c) den vydání a potvrzení,
d) den uplynutí platnosti,
e) země vývozu,
f) země původu, je-li známa,
g) kód (kódy) HS,
h) karátová váha a hodnota.
Postupem podle čl. 22 odst. 2 může Komise stanovit podobu této zprávy, aby usnadnila sledování systému certifikace.
2. Orgány Společenství jsou povinny po dobu nejméně tří let uchovávat ověřené kopie stanovené v čl. 12 odst. 4 a veškeré informace získané od vývozce, aby odůvodnily vydání a potvrzení certifikátu Společenství.
Jsou povinny umožnit přístup k těmto ověřeným kopiím a informacím Komisi nebo osobám nebo subjektům jí určeným, zejména za účelem zodpovězení dotazů vznesených v rámci Kimberleyského systému certifikace.
Článek 16
1. Komise s členy konzultuje praktická opatření k získání potvrzení o dovozu surových diamantů vyvezených ze Společenství, na které se vztahuje certifikát potvrzený orgánem Společenství.
2. Na základě konzultací stanoví Komise postupem podle čl. 22 odst. 2 pokyny pro taková potvrzení.
KAPITOLA IV SAMOREGULAČNÍ ODVĚTVOVÁ OPATŘENÍ
Článek 17
1. Organizace zastupující obchodníky se surovými diamanty, které zavedly systém záruk a samoregulačních opatření pro účely provádění Kimberleyského systému certifikace, mohou Komisi požádat o zařazení na seznam uvedený v příloze V přímo nebo prostřednictvím vhodného orgánu Společenství.
2. Organizace žádající o zařazení na seznam je povinna
a) dostatečně prokázat, že přijala pravidla a nařízení, kterými se její členové obchodující se surovými diamanty, ať fyzické nebo právnické osoby, zavazují nejpozději ode dne začátku použitelnosti článků zmíněných v čl. 29 odst. 3:
i) prodávat pouze diamanty zakoupené z legálních zdrojů v souladu s příslušnými rezolucemi Rady bezpečnosti OSN a Kimberleyského systému certifikace a při každém prodeji surových diamantů se písemně zaručí na přiloženém účetním dokladu, že se podle vlastních vědomostí nebo písemných záruk poskytnutých dodavatelem surových diamantů nejedná o konfliktní diamanty;
ii) zajistit, aby každý prodej surových diamantů byl doprovázen účetním dokladem obsahujícím zmíněnou podepsanou záruku s jednoznačným označením prodávajícího a kupujícího a jejich sídel, s uvedením čísla plátce DPH prodávajícího, pokud se používá, množství/hmotnosti a označení prodávaného zboží, hodnoty transakce a dne dodání;
iii) nekupovat surové diamanty z podezřelých nebo neznámých zdrojů nebo surové diamanty pocházející ze zemí, které nejsou členy Kimberleyského systému certifikace;
iv) nekupovat surové diamanty z žádného zdroje, o kterém bylo po řádném řízení pravomocně rozhodnuto, že porušil právní nebo správní předpisy týkající se obchodu s konfliktními diamanty;
v) nekupovat surové diamanty v oblasti nebo z oblasti, která je předmětem poradního sdělení vládního orgánu nebo orgánu Kimberleyského systému certifikace v tom smyslu, že z této oblasti pocházejí konfliktní diamanty nebo je možné je v této oblasti koupit;
vi) vědomě nenakupovat ani neprodávat konfliktní diamanty, ani v tom nebýt nápomocna jiným osobám;
vii) zajistit, aby všichni zaměstnanci nakupující nebo prodávající surové diamanty v rámci obchodu s diamanty byli plně informováni o obchodních usneseních a vládních nařízeních omezujících obchod s konfliktními diamanty;
viii) vytvořit a uchovávat po dobu nejméně tří let záznamy o účetních dokladech obdržených od dodavatelů nebo vydaných zákazníkům;
ix) vydat pokyn nezávislému auditorovi, aby potvrdil, že tyto záznamy byly náležitě vyhotoveny a vedeny a že nezaznamenal žádnou transakci, která nesplňuje závazky zmíněné v bodech i) až viii), nebo že všechny transakce, které nesplňují tyto podmínky, byly řádně hlášeny příslušnému orgánu Společenství;
a
b) dostatečně prokázat, že přijala pravidla a nařízení, které ji zavazují:
i) vyloučit každého člena, o kterém organizace řádným vyšetřovacím postupem zjistí, že hrubě porušil výše uvedené závazky; a
ii) zveřejnit takové vyloučení člena a oznámit tuto skutečnost Komisi;
iii) vyrozumět všechny svém členy o veškerých právních předpisech a pokynech přijatých vládou nebo v rámci Kimberleyského systému certifikace, které se týkají konfliktních diamantů, a o jménech fyzických nebo právnických osob, o kterých bylo na základě řádného řízení pravomocně rozhodnuto, že tyto právní a správní předpisy porušily;
a
c) poskytnout Komisi a příslušnému orgánu Společenství úplný seznam všech svých členů obchodujících se surovými diamanty, včetně úplných jmen, adres, sídla a dalších informací, což přispěje k zabránění chybné identifikace.
3. Organizace, na které se vztahuje tento článek, oznámí neprodleně Komisi a orgánu Společenství v členském státě, jejichž jsou rezidentem nebo v němž jsou usazeny, všechny změny, které nastaly v jejich složení po podání žádosti o zařazení na seznam.
4. Postupem podle čl. 22 odst. 2 zařadí Komise na seznam v příloze V každou organizaci, která splňuje požadavky tohoto článku. Všem orgánům Společenství oznámí jména a další významné údaje o členech organizací uvedených na seznamu a jakékoli změny v tomto seznamu.
5. a) Organizace uvedená na seznamu nebo její člen umožní příslušnému orgánu Společenství přístup k informacím, které jsou potřebné pro ověření správného fungování systému záruk a samoregulačních opatření.
Pokud to okolnosti odůvodňují, může orgán Společenství požadovat dodatečné záruky, že organizace je schopna udržovat důvěryhodný systém.
b) Vhodný orgán Společenství podá Komisi jednou za rok zprávu o tomto hodnocení.
6. Jestliže orgán Společenství v členském státě během sledování správného fungování systému získá věrohodné informace o tom, že organizace uvedená na seznamu, na kterou se vztahuje tento článek a která je rezidentem tohoto členském státě nebo je v něm usazena, nebo její člen, který je rezidentem tohoto členského státu nebo v něm je usazen, porušuje tento článek, provede šetření s cílem zjistit, zda byl tento článek skutečně porušen.
7. a) Má-li Komise věrohodné informace o tom, že organizace uvedená na seznamu nebo její člen porušuje tento článek, požádá o zhodnocení situace orgán Společenství v členském státě, jehož je organizace nebo její člen rezidentem nebo v němž je organizace nebo její člen usazen.
Na základě této žádosti orgán Společenství věc urychleně vyšetří a vyrozumí Komisi o svých zjištěních.
b) Jestliže na základě zpráv, hodnocení a jiných souvisejících informací Komise dospěje k závěru, že systém záruk a samoregulačních opatření správně nefunguje a že tento problém není přiměřeně řešen, přijme Komise nezbytná opatření postupem podle čl. 22 odst. 2.
8. Jestliže šetření dospěje k závěru, že určitá organizace porušuje tento článek, oznámí orgán Společenství v členském státě, jehož je tato organizace rezidentem nebo v němž je usazena, tuto skutečnost neprodleně Komisi. Komise přijme postupem podle čl. 22 odst. 2 potřebná opatření k vymazání této organizace ze seznamu v příloze V.
9. Jestliže je organizace uvedená na seznamu nebo jeden nebo více jejích členů rezidentem členského státu, který pro účely tohoto článku neurčil orgán Společenství, nebo je v něm usazen, je orgánem Společenství pro tuto organizaci nebo tyto její členy Komise.
10. Organizace nebo její členové, na které se vztahuje tento článek a kteří působí na území jiného člena než Společenství, se považují za organizaci nebo členy, kteří splňují tento článek, jestliže splňují pravidla a nařízení stanovená tímto členem pro účely provádění Kimberleyského systému certifikace.
KAPITOLA V TRANZIT
Článek 18
Články 4, 11, 12 a 14 se nevztahují na surové diamanty, které vstupují na území Společenství výhradně za účelem tranzitu k jinému členovi než Společenství, pokud žádný z původních kontejnerů, ve kterých jsou surové diamanty přepravovány, ani původní průvodní certifikát vydaný příslušným orgánem člena nebyl při vstupu na území Společenství nebo při jeho opuštění porušen a pokud je účel tranzitu jasně uveden v průvodním certifikátu.
KAPITOLA VI OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
1. Členské státy mohou určit jeden nebo více orgánů na svém území jako orgány Společenství a mohou je pověřit rozdílnými úkoly.
2. Členské státy určující orgán Společenství poskytnou Komisi informace, ze kterých vyplývá, že jejich určené orgány Společenství jsou schopny spolehlivě, včas, účinně a přiměřeně plnit úkoly požadované tímto nařízením.
3. Členské státy mohou omezit počet míst, kde lze provádět náležitosti stanovené tímto nařízením.
Oznámí to Komisi. Na základě informací poskytnutých podle odstavců 1 a 2 a postupem podle čl.
22 odst. 2 vede Komise v příloze III seznam orgánů Společenství, jejich umístění a úkolů jim svěřených.
4. Orgány Společenství mohou požádat hospodářský subjekt o zaplacení poplatku za vyhotovení, vydání a potvrzení certifikátu a za fyzickou prohlídku v souladu s články 4 a 14.
Výše tohoto poplatku nesmí za žádných okolností překročit náklady vynaložené tímto příslušným orgánem na dotyčnou operaci.
V souvislosti s touto činností se neúčtují žádná cla ani jiné podobné dávky.
5. Členské státy oznámí Komisi možnost, kterou zvolily podle čl. 4 odst. 5 a čl. 12 odst. 3, nebo pozdější změny.
6. Komise může změnit náležitosti certifikátu Společenství s cílem zlepšit jeho bezpečnost, zpracování a funkčnost pro účely Kimberleyského systému certifikace.
Článek 20
Na základě významných informací od předsedy kimberleyského procesu nebo jeho členů může Komise změnit seznam členů a příslušných orgánů, které tito členové určili pro vydávání a potvrzování jejich certifikátů, uvedený v příloze II.
Článek 21
1. Společenství je členem Kimberleyského systému certifikace.
2. Komise, která zastupuje Společenství v Kimberleyském systému certifikace, usiluje o zajištění optimálního provádění Kimberleyského systému certifikace, zejména prostřednictvím spolupráce s ostatními členy.
Za tímto účelem si Komise se členy zejména vyměňuje informace o mezinárodním obchodu se surovými diamanty a v případě potřeby s nimi spolupracuje při sledování a při řešení případných sporů.
Článek 22
1. Při výkonu jejích povinností podle článků 8, 10, 15, 16, 17 a 19 je Komisi nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je deset pracovních dní.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 23
Výbor zmíněný v článku 22 může posuzovat jakoukoli otázku, která se týká uplatňování tohoto nařízení.
Takovou otázku může přednést výboru buď jeho předseda, nebo zástupce členského státu.
Článek 24
1. Každá fyzická nebo právnická osoba poskytující služby přímo nebo nepřímo související s činnostmi, na které se vztahují články 3, 4, 6, 7, 11, 12, 13, 17 nebo 18, je povinna s náležitou péčí zajistit, aby činnosti, pro které poskytuje služby, byly v souladu s tímto nařízením.
2. Vědomé a úmyslné podílení se na činnostech, jejichž cílem nebo výsledkem je přímé nebo nepřímé obcházení tohoto nařízení, se zakazuje.
3. Komisi se oznamují veškeré informace nasvědčující tomu, že toto nařízení bylo nebo je obcházeno.
Článek 25
Informace poskytnuté v souladu s tímto nařízením smějí být použity pouze pro účely, ke kterým byly poskytnuty.
Informace důvěrné povahy nebo informace poskytnuté na důvěrném základě podléhají profesnímu tajemství.
Komise je nesmí šířit bez výslovného souhlasu osoby, která je poskytla.
Sdělení těchto informací je však povoleno v případě, že je Komise povinna nebo oprávněna tak učinit, zejména v souvislosti se soudním řízením.
Takové sdělení musí brát ohled na oprávněný zájem dotčené osoby tak, aby nedošlo k vyzrazení jejího obchodního tajemství.
Tento článek nebrání šíření obecných informací Komisí.
Takové šíření není povoleno, je-li neslučitelné s původním účelem informací.
V případě porušení důvěrné povahy informací má osoba, která je poskytla, nárok, aby tyto informace byly vymazány, popřípadě aby na ně nebyl brán zřetel nebo aby byly opraveny.
Článek 26
Plnění tohoto nařízení nezbavuje fyzickou ani právnickou osobu úplně ani zčásti povinnosti dodržovat veškeré další povinnosti vyplývající z vnitrostátního práva nebo z práva Společenství.
Článek 27
Každý členský stát stanoví sankce pro případ porušení tohoto nařízení.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující, aby zabránily tomu, že osoby odpovědné za porušení tohoto nařízení budou mít ze své činnosti ekonomický prospěch.
Až do případného přijetí jakéhokoli právního předpisu za tímto účelem se za porušení tohoto nařízení ukládají sankce stanovené členským státem k provedení článku 5 nařízení (ES) č. 303/2002.
Článek 28
Toto nařízení se vztahuje
a) na území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru a paluby jakéhokoli letadla nebo plavidla, které je v pravomoci některého členského státu,
b) na každého státního příslušníka členského státu a na každou právnickou osobu, subjekt nebo orgán, který vznikl nebo je založen podle práva členského státu.
Článek 29
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 2369/2002
ze dne 20. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2792/1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) 2792/1999 [3] zahrnuje ustanovení týkající se restrukturalizace odvětví rybolovu ve Společenství.
(2) Doba použití rozhodnutí Rady 97/413/ES ze dne 26. června 1997 o cílech a pravidlech restrukturalizace rybolovu Společenství v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 k vytvoření trvalé rovnováhy mezi zdroji a jejich využíváním [4] byla prodloužena a končí dnem 31. prosince 2002.
(3) Pro období počínající 1. lednem 2003 by měla být stanovena vhodná ustanovení.
(4) Měla by být zajištěna soudržnost mezi politikou restrukturalizace odvětví rybolovu a ostatními hledisky společné rybářské politiky, zejména musí být zajištěn cíl, jímž je dosažení trvalé a udržitelné rovnováhy mezi kapacitou rybářských loďstev a rybolovnými právy ve vodách Společenství a mimo tyto vody.
(5) Jelikož rovnováhy lze dosáhnout pouze snížením kapacity, měla by se finanční podpora odvětví rybolovu prostřednictvím finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR) zaměřit hlavně na vrakování rybářských plavidel a veřejná podpora na obnovu loďstva by měla být povolena pouze do 31. prosince 2004.
(6) Ze stejného důvodu by se měla opatření na vybavení a modernizaci rybářských plavidel omezit buď na opatření zvyšující bezpečnost, zlepšující plavbu na moři, hygienu, jakost a bezpečnost produktů a pracovní podmínky, nebo na opatření zvyšující selektivnost lovných zařízení, což zahrnuje i snížení množství vedlejších úlovků a snížení dopadu na stanoviště druhů.
Tato opatření by měla mít nárok na podporu FNOR za podmínky, že nepovedou ke zvýšení intenzity rybolovu.
(7) Podpora FNOR pro opatření na pomoc drobnému pobřežnímu rybolovu by měla být udělována za podmínky, že taková opatření nepovedou ke zvýšení intenzity rybolovu v křehkých pobřežních mořských ekosystémech nebo že napomohou snížení dopadu vlečných zařízení na rostliny rostoucí a živočichy žijící u mořského dna.
(8) Veřejná podpora pro převedení rybářských plavidel Společenství do třetích zemí, včetně převodu v rámci smíšené společnosti, by měla být povolena pouze do 31. prosince 2004.
(9) Socioekonomická opatření jsou zaměřena na podporu rekvalifikace rybářů za účelem pomoci výkonu odborné činnosti na plný úvazek mimo odvětví mořského rybolovu.
Tato opatření mohou být rovněž zaměřena na podporu diverzifikace činnosti rybářů mimo odvětví mořského rybolovu a mohou jim tak umožnit pokračovat v rybolovu na částečný úvazek, za předpokladu, že to přispěje ke snížení jejich intenzity rybolovu.
(10) Měla by být zavedena pravidla pro udělování vyrovnávacích plateb a jejich časové omezení tam, kde Rada rozhodne o plánu obnovy nebo řízení nebo kde Komise nebo jeden či více členských států rozhodnou o nouzových opatřeních.
(11) Pro podporu udělenou členskými státy odvětví rybolovu a akvakultury by měly platit články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Aby však Komise urychlila proplácení prostředků poskytnutých členskými státy, měla by být zavedena výjimka z tohoto pravidla pro povinné finanční příspěvky členských států na opatření spolufinancovaná Společenstvím a umožněná plány rozvoje definovanými v nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [5].
(12) Z procedurálních důvodů by se všechna opatření obsahující veřejné financování nad rámec ustanovení týkajících se povinných finančních příspěvků obsažených v nařízení (ES) č. 2792/1999 nebo v nařízení Rady (ES) č. 2370/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zavedení nouzového opatření Společenství pro vrakování rybářských plavidel [6] měla jako celek řídit články 87, 88 a 89 Smlouvy.
(13) Nařízení (ES) č. 2792/1999 by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2792/1999 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Opatření přijatá podle odstavců 1 a 2 nesmějí vést ke zvýšení intenzity rybolovu."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Prostředky
Finanční nástroj pro orientaci rybolovu (dále jen "FNOR") může za podmínek stanovených v článku 16 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [7] poskytnout příspěvek opatřením uvedeným v hlavách II, III a IV tohoto nařízení v oblastech působnosti společné rybářské politiky, jak je definována v článku 1 nařízení (ES) č. 2371/2002."
3. Článek 3 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Programování vymezené v čl. 9 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/1999 musí být v souladu s cíli společné rybářské politiky a zejména s ustanoveními kapitoly III nařízení (ES) č. 2371/2002. Za tímto účelem bude programování podle potřeby posouzeno, a to zejména při uplatňování omezení intenzity rybolovu podle článku 5 nařízení (ES) č. 2370/2002.
Programování se týká všech oblastí působnosti podle hlav II, III a IV.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Plány rozvoje podle čl. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 prokáží, že veřejná podpora je s ohledem na sledované cíle potřebná a zejména, že bez veřejné podpory by dotyčná rybářská plavidla nemohla být modernizována a že plánovaná opatření neohrozí udržitelnost rybolovu.
Obsah plánů je uveden v příloze I.";
c) odstavec 4 se zrušuje.
4. Články 4 a 5 se zrušují;
5. Nadpis hlavy II se nahrazuje tímto:
"Hlava II
RYBÁŘSKÁ LOĎSTVA."
6. Článek 6 se zrušuje.
7. Článek 7 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy přijmou příslušná opatření k dosažení souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 2371/2002.
Je-li to potřebné, dosáhnou toho buď trvalým odstavením plavidel z rybolovné činnosti, v souladu s platnými ustanoveními přílohy III, nebo omezením této činnosti nebo spojením obou opatření.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Trvalého odstavení plavidel z rybolovné činnosti lze dosáhnout:
a) vrakováním plavidla;
b) do 31. prosince 2004 trvalým převedením plavidla do třetí země, včetně převodu v rámci smíšené společnosti ve smyslu článku 8, po předchozím souhlasu příslušných orgánů dotyčné třetí země a byla-li splněna tato kritéria:
i) mezi Evropským společenstvím a třetí zemí, do které je plavidlo převáděno, existuje dohoda o rybolovu, jakož i dostatečné záruky, že nebude porušeno mezinárodní právo, zejména jde-li o zachování a řízení rybolovných zdrojů nebo další cíle společné rybářské politiky a jde-li o pracovní podmínky rybářů.
Komise může v jednotlivých případech udělit výjimku pro trvalý převod v rámci smíšené společnosti do třetích zemí, neopravňují-li zájmy Společenství k uzavření dohody o rybolovu a jsou-li ostatní podmínky převodu splněny;
ii) třetí země, do níž má být plavidlo převedeno, není uchazečem o přistoupení;
iii) převod způsobí snížení intenzity rybolovu zdrojů, které byly předtím převáděným plavidlem využívány; tato podmínka se však neuplatní, pokud převáděné plavidlo přišlo o rybolovná práva v rámci dohody o rybolovu uzavřené se Společenstvím nebo v rámci jiné dohody;
iv) není-li třetí země, do které je plavidlo převáděno, smluvní nebo spolupracující stranou příslušných regionálních rybářských organizací, nebyla tato země označena těmito organizacemi za zemi povolující rybolov způsobem ohrožujícím účinnost mezinárodních opatření pro zachování zdrojů.
Komise bude pravidelně zveřejňovat seznam dotyčných zemí v řadě C Úředního věstníku evropských společenství;
c) trvalé přeřazení plavidla na neziskové účely jiné než je rybolov.";
c) odstavec 4 se zrušuje;
d) v odstavci 5 se písmena b), c) a d) nahrazují tímto:
"b) prémie za trvalý převod v rámci smíšené společnosti: částky uvedené v čl. 8 odst. 3; za tímto účelem však nesmí být poskytnuta žádná veřejná podpora u plavidel o prostornosti nižší než 20 GRT nebo 22 GT nebo jsou-li stará 30 let a více;
c) prémie za trvalý převod do třetí země: maximální částky prémií za vrakování podle písmene a), snížené o 70 %.
Za tímto účelem však nesmí být poskytnuta žádná veřejná podpora u plavidel o prostornosti nižší než 20 GRT nebo 22 GT nebo jsou-li stará 30 let a více;
d) prémie za trvalé přeřazení plavidla na neziskové účely jiné než je rybolov: částky prémií za vrakování podle písmene a).";
e) odstavce 6 a 7 se zrušují.
8. Čl. 8 odst. 5 se nahrazuje tímto:
"5. Každoročně během pěti následných let po datu ustavení smíšené společnosti nebo po datu, kdy společník ze Společenství získal účast na základním kapitálu společnosti, předloží žadatel řídícímu orgánu zprávu o provádění plánu činností, včetně údajů o úlovcích a obchodování s produkty rybolovu, zejména s produkty vyloženými nebo vyvezenými do Společenství, s průvodní dokumentací, spolu s rozvahou a seznamem majetku společnosti.
Řídicí orgán zašle tuto zprávu pro informaci Komisi.
Doplatek prémie bude žadatelům vyplacen po pěti letech činnosti a po obdržení prvních pěti zpráv."
9. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Veřejná podpora na obnovu loďstva a na vybavení nebo modernizaci rybářských plavidel
1. Veřejná podpora na obnovu loďstva a na vybavení rybářských plavidel, včetně podpory na užívání selektivnějších rybolovných postupů a systémů sledování plavidel, nebo na modernizaci rybářských plavidel může být poskytnuta pouze za následujících podmínek a za podmínek uvedených v čl. 3 odst. 3 druhém pododstavci a v příloze III:
a) veřejná podpora na obnovu rybářských plavidel může být poskytována do 31. prosince 2004;
b) veřejná podpora na obnovu rybářských plavidel může být poskytována pouze pro plavidla do 400 GRT;
c) veřejná podpora na vybavení rybářských plavidel, včetně podpory na užívání selektivnějších rybolovných postupů a systémů sledování plavidel, nebo na modernizaci rybářských plavidel může být poskytována za předpokladu, že:
i) se podpora nedotkne kapacity měřené podle prostornosti nebo výkonu motoru;
ii) podpora neslouží ke zvýšení účinnosti lovného zařízení;
d) odchylně od písmene c) bodu i) lze veřejnou podporu na modernizaci rybářských plavidel poskytnout s výhradou ustanovení čl. 11 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Dopad poskytnutí veřejné podpory je vyhodnocen ve výroční prováděcí zprávě podle článku 21.
3. Ukazatele vztahující se k poskytování veřejné podpory na obnovu loďstva a modernizaci plavidel uvedené v plánech podle přílohy I odst. 2 písm. d) se stanoví podle tohoto článku.
4. Výdaje mající nárok na veřejnou podporu podle odstavce 1 nesmějí být vyšší než tyto částky:
a) stavba rybářských plavidel: dvojnásobek tarifů tabulky 1 přílohy IV;
b) vybavení a modernizace rybářských plavidel včetně, ve vhodných případech a do 31. prosince 2003, nákladů na přeměření prostornosti v souladu s přílohou I úmluvy o vyměřování lodí z roku 1969: tarify tabulky 1 přílohy IV."
10. Článek 10 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Veřejná podpora na obnovu rybářského loďstva a na vybavení a modernizaci rybářských plavidel může být povolena pouze v případě, že členský stát v rámci povolené lhůty vyhověl nařízení Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [8]."
b) odstavec 2 se zrušuje;
c) odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
"3. Pro souběh veřejných podpor na rybářské loďstvo platí tato ustanovení:
a) výdaje na vybavení a modernizaci nemají nárok na podporu po dobu pěti let následujících po poskytnutí veřejné podpory na stavbu dotčeného plavidla, s výjimkou vybavení systémy sledování plavidel;
b) prémie za trvalé odstavení ve smyslu čl. 7 odst. 5 a prémie za ustavení smíšené společnosti ve smyslu článku 8 nejsou souběžné s jinou podporou Společenství poskytovanou podle tohoto nařízení nebo nařízení (EHS) č. 2908/83 [9], (EHS) č. 4028/86 [10] a (ES) č. 2468/98. Tyto prémie budou sníženy:
i) o část obnosu, který byl dříve přijat jako podpora na vybavení a modernizaci; tato část se vypočítá podle uplynulé doby za pětileté období předcházející trvalému odstavení nebo ustavení smíšené společnosti;
ii) o celkový obnos, který byl dříve přijat jako podpora při dočasném odstavení z činnosti ve smyslu čl. 16 odst. 1 tohoto nařízení a podle článku 14 nařízení (ES) č. 2468/98, vyplacený během roku, který předcházel trvalému odstavení nebo ustavení smíšené společnosti;
c) podpora na vybavení systémy sledování plavidel není souběžná s podporou poskytnutou podle rozhodnutí Rady 2001/431/ES.
4. Veřejná podpora na obnovu nebo na modernizaci a vybavení poskytnutá podle tohoto nařízení bude podle uplynulé doby vrácena, bude-li dotyčné rybářské plavidlo vyškrtnuto z rejstříku rybářských plavidel Společenství během 10 let od stavby nebo během pěti let od modernizačních prací."
11. Článek 11 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. "Drobným pobřežním rybolovem" se ve smyslu tohoto článku rozumí rybolov prováděný plavidly o celkové délce nižší než 12 metrů, která nepoužívají vlečné zařízení uvedené v tabulce 2 přílohy I nařízení Komise č. 2090/98 ze dne 30. září 1998 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [11]."
b) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Pro účely odstavce 3 mohou být za integrované kolektivní projekty mimo jiné považovány tyto projekty:
- bezpečnostní vybavení plavidla a zlepšení hygienických a pracovních podmínek,
- technologické inovace (selektivnější rybolovné postupy), které nevedou ke zvýšení intenzity rybolovu,
- uspořádání produkčního, zpracovatelského a odbytového řetězce (propagace a přidaná hodnota produktů),
- odborná rekvalifikace nebo vzdělávání."
12. Článek 12 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Členské státy mohou přijmout ve prospěch rybářů socioekonomická opatření spojená s přizpůsobením rybolovné kapacity ve smyslu článku 11 nařízení (ES) č. 2371/2002.";
b) v odstavci 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) poskytnutí jednorázových individuálních paušálních prémií rybářům, kteří mohou prokázat, že vykonávali rybářské povolání po dobu alespoň pěti let, za účelem:
i) jejich rekvalifikace mimo mořský rybolov, v rámci individuálního nebo kolektivního sociálního plánu; na základě nákladů majících nárok na podporu omezených na 50000 eur na jednoho příjemce; řídící orgán rozhodne o individuální výši prémie podle rozsahu rekvalifikačního projektu a finančního závazku příjemce;
ii) diverzifikaci jejich činností mimo mořský rybolov, v rámci individuálního nebo kolektivního diversifikačního projektu; na základě nákladů majících nárok na podporu omezených na 20000 eur na jednoho příjemce; řídící orgán rozhodne o individuální výši prémie podle rozsahu diversifikačního projektu a finančního závazku příjemce;"
c) v odstavci 4 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) i) prémie uvedená v odst. 3 písm. c) bodu i) na rekvalifikaci bude vrácena podle uplynulé doby, začne-li příjemce znovu vykonávat rybářské povolání ve lhůtě kratší pěti let po vyplacení prémie, a
ii) prémie na diversifikaci uvedená v odst. 3 písm. c) bodu ii) přispěje ke snížení intenzity rybolovu rybářských plavidel, na kterých jsou příjemci činní;"
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Členské státy mohou zavést vnitrostátně financovaná doprovodná sociální opatření pro členy posádek dotčených plavidel, která mají usnadnit dočasné odstavení z rybolovných činností v rámci plánů na ochranu vodních zdrojů."
13. Článek 16 se mění takto:
a) odstavec 1 se mění takto:
i) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) v případě nepředvídaných událostí, zejména těch, které jsou způsobeny biologickými činiteli; nesmí poskytování náhrady trvat déle než tři po sobě jdoucí měsíce v jednom roce nebo šest měsíců za celé období od roku 2000 do roku 2006.
Řídicí orgán předem předloží Komisi příslušné vědecké zdůvodnění;"
ii) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) v případě, že Rada přijme plán na obnovu nebo řízení nebo v případě nouzových opatření, o nichž bylo rozhodnuto Komisí nebo jedním či několika členskými státy, smí poskytování náhrad členským státem trvat jeden rok a může být prodlouženo o jeden další rok.";
b) odstavce 3 a 4 se nahrazují tímto:
"3. Finanční příspěvek z FNOR na opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 nesmí přesáhnout na členský stát během celého období od roku 2000 do roku 2006 vyšší z těchto dvou prahových hodnot: 1 milion EUR nebo 4 % finančního příspěvku Společenství přiděleného odvětví v příslušném členském státě.
Avšak v případě plánu na obnovu nebo řízení přijatého Radou nebo v případě nouzových opatření, o nichž bylo rozhodnuto Komisí, mohou být tyto prahové hodnoty překročeny za podmínky, že opatření zahrnují program vyřazení z provozu s cílem odstavit do dvou let od přijetí opatření určitý počet rybářských plavidel, jejichž intenzita rybolovu je alespoň rovná intenzitě rybolovu rybářských plavidel odstavených z rybářské činnosti v důsledku plánu nebo nouzového opatření.
Členský stát oznámí Komisi opatření a podrobný výpočet prémií, aby od ní obdržel schválení pro finanční příspěvek z FNOR.
Opatření vstoupí v platnost až poté, co je schválení Komise doručeno členskému státu.
Řídící orgán stanoví výši náhrady podle odstavců 1 a 2, která budou vyplacena v individuálních případech a zváží přitom příslušné ukazatele jako jsou např. skutečně utrpěná újma, velikost nákladů na přeměnu, rozsah plánu obnovy nebo náklady na technické úpravy.
4. Opakované sezónní odstavení z rybářské činnosti nemá nárok na náhradu podle odstavců 1, 2, a 3."
14. Článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
Dodržování intervenčních podmínek
Řídící orgán zajistí, aby byly dodržovány zvláštní intervenční podmínky podle přílohy III.
Tento orgán se před poskytnutím podpory rovněž přesvědčí o technické kapacitě příjemců, hospodářské životaschopnosti podniků, jakož i o tom, zda dodržují všechna pravidla společné rybářské politiky.
Je-li v průběhu období podpory shledáno, že příjemce nedodržuje pravidla společné rybářské politiky, musí být podpora vrácena ve výši úměrné závažnosti protiprávního jednání.
Prováděcí pravidla k tomuto článku lze stanovit postupem podle čl. 23 odst. 2."
15. Článek 19 se nahrazuje tímto:
"Článek 19
Povinné finanční příspěvky a povinná státní podpora
1. Aniž je dotčen odstavec 2, platí pro podporu poskytnutou členskými státy odvětví rybolovu a akvakultury články 87, 88 a 89 Smlouvy.
2. Články 87, 88 a 89 Smlouvy se nepoužijí na povinné finanční příspěvky členských států na opatření spolufinancovaná Společenstvím a stanovená v rámci plánů rozvoje uvedených v čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení a definovaných v čl. 9 písm. b) nařízení (ES) č. 1260/1999 nebo podle článku 5 nařízení (ES) č. 2370/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zavedení nouzového opatření Společenství pro vrakování rybářských plavidel. [12]
3. Opatření umožňující veřejné financování nad rámec ustanovení tohoto nařízení nebo nařízení (ES) č. 2370/2002 týkajících se povinných finančních příspěvků podle odstavce 2, spadají jako celek pod odstavec 1."
16. Článek 22 se nahrazuje tímto:
"Článek 22
Postup výboru
Opatření nutná k provedení tohoto nařízení týkající se záležitostí uvedených v článcích 8, 15, 18 a 21 se stanoví řídícím postupem podle čl. 23 odst. 2."
17. V čl. 23 odst. 1 se písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) při provádění článků 8, 15, 18 a 21 Výbor pro struktury rybolovu a akvakultury zřízený článkem 51 nařízení (EHS) č. 1260/1999 a
b) při provádění článků 9 a 10 Výbor pro rybolov a akvakulturu zřízený čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002."
Článek 2
Přílohy I až IV se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003.
Nařízení Rady (ES) č. 2370/2002
ze dne 20. prosince 2002
o zavedení nouzového opatření Společenství pro vrakování rybářských plavidel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětvích rybolovu [3] stanoví pobídky k vyřazení rybářských plavidel z provozu za účelem dosažení dlouhodobé rovnováhy mezi kapacitou loďstva a dostupnými zdroji.
(2) Některé populace, jež jsou velmi důležité pro loviště Společenství, jsou v současné době vážně ohroženy.
Vlastníkům rybářských plavidel, jejichž rybolovná práva byla v důsledku plánu obnovy přijatého Radou značně snížena, musejí být nabídnuty dodatečné pobídky k vyřazení rybářských plavidel z provozu vedle pobídek již stanovených v nařízení (ES) č. 2792/1999.
Pro tento účel je třeba dát členským státům k dispozici dostatečný objem dodatečných finančních prostředků.
(3) Přístup k dodatečným pobídkám k vyřazení rybářských plavidel podle tohoto nařízení by měl být umožněn pouze těm vlastníkům rybářských plavidel, kteří jsou vážně postiženi plánem obnovy.
Za objektivní ukazatel vážného dopadu se považuje snížení rybolovných práv pro dotyčné rybářské plavidlo o 25 % nebo více.
(4) Maximální částky prémií za vrakování podle článku 7 nařízení (ES) č. 2792/1999 nejsou dostačující k výplatám vyšších prémií.
(5) Z důvodů zachování musí být opatření Společenství přijato co nejdříve a musí být časově omezeno, aby se zajistilo, že k vhodné restrukturalizaci loďstva dojde bez odkladu.
(6) Je nezbytné zajistit odpovídající pružnost při rozdělování dodatečných finančních prostředků na vrakování, aby mohly být poukázány členským státům, které je nejvíce potřebují.
(7) Úlohy všech stran zapojených do provádění tohoto finančního opatření musejí být jasně vymezeny a musejí být podniknuty kroky k zaručení transparentnosti a spravedlnosti postupů pro řízení a kontrolu tohoto opatření.
(8) Pravidla pro finanční příspěvky přijatá v rámci tohoto nařízení musejí být vymezena ve vztahu k pravidlům stanoveným v nařízení (ES) č. 2792/1999.
(9) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení musejí být přijata v souladu s rozhodnutím Rady č. 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4].
(10) K dosažení základního cíle tohoto nařízení, tj. zachování a udržitelné využívání rybolovných zdrojů, je nezbytné a vhodné stanovit pravidla pro vrakování rybářských plavidel.
V souladu se zásadou proporcionality podle článku 5 Smlouvy toto nařízení nepřekračuje to, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I PŘEDMĚT A NÁROK NA PODPORU
Článek 1
Předmět
Nouzové opatření Společenství, které má členským státům napomoci dosáhnout dodatečných snížení intenzity rybolovu vyplývajících z plánů obnovy přijatých Radou, se zavádí tímto nařízením pro období let 2003 až 2006.
Toto opatření spočívá ve zvláštní pobídce, kterou se členským státům poskytují prostředky pro spolufinancování jejich dodatečných potřeb k vrakování rybářských plavidel dotčených plány obnovy.
Článek 2
Nárok na podporu
Každé rybářské plavidlo, kterého se týká plán obnovy přijatý Radou, má nárok na zvýšenou prémii za vrakování v souladu s článkem 3 za předpokladu, že:
a) rybářské plavidlo má zároveň nárok na prémii za vrakování podle nařízení (ES) č. 2792/1999,
a
b) jeho intenzita rybolovu musela být v důsledku plánu obnovy snížena o 25 % nebo více.
Článek 3
Maximální částka zvýšené prémie za vrakování
Vlastníkům rybářských plavidel může být udělena veřejná podpora na rybářská plavidla mající nárok na podporu ve smyslu článku 2, na základě tarifů podle čl. 7 odst. 5 písm. a) nařízení (ES) č. 2792/1999, zvýšená o 20 %.
HLAVA II ROK 2003
Článek 4
Finanční příspěvek Společenství
Společenství může členským státům poskytnout pro rok 2003 finanční příspěvek (dále jen "finanční příspěvek") na jejich výdaje vzniklé podle článku 3.
Finanční příspěvek se vypočítá v souladu se sazbami stanovenými v tabulce 3 skupině 1 přílohy IV nařízení (ES) č. 2792/1999.
Článek 5
Předběžné programy ročních výdajů
Členské státy, které chtějí dostat finanční příspěvek, předloží Komisi do 30. června 2003 předběžný plán svých výdajů na vyřazení rybářských plavidel z provozu na rok 2003 v rámci tohoto nouzového opatření Společenství.
Komise přijme závazek celkové roční částky dostupné v rozpočtu pro toto nouzové opatření Společenství.
Článek 6
Postup
1. Členské státy předloží své žádosti o proplacení výdajů do 30. června 2004.
Na základě těchto žádostí a na základě situace jednotlivých členských států ohledně dopadu plánů obnovy rozhodne Komise o finančním příspěvku, který se vyplatí jednotlivým členským státům.
Komise vyplatí částku až do výše 50 % pomoci po obdržení žádosti a zbytek po osvědčení provedeném orgány uvedenými v odstavci 2.
2. Orgány pověřené prováděním tohoto nouzového opatření Společenství jsou řídící a vyplácející orgány zapojené do opatření strukturálních fondů v oblasti rybolovu příslušného členského státu.
Plní funkce jim přidělené nařízením Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [5].
3. Nestanoví-li toto nařízení jinak, použijí se příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 1260/1999, zejména články 33 až 39, jakož i z nich odvozené právní předpisy.
HLAVA III OBDOBÍ 2004-2006
Článek 7
Pro období 2004-2006 se uvolní prostředky nezbytné k financování nouzového opatření pro vrakování rybářských plavidel prostřednictvím nového naprogramování strukturálních fondů podle článků 41 a 44 nařízení (ES) č. 1260/1999 a začlení se do stávajících programů Finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR).
HLAVA IV PROVÁDĚNÍ A VSTUP V PLATNOST
Článek 8
Provádění
Prováděcí pravidla k tomuto nařízení stanoví Komise postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [6].
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002
ze dne 20. prosince 2002
o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (EHS) č. 3760/92 [3] byl zaveden režim Společenství pro rybolov a akvakulturu.
Podle uvedeného nařízení musí Rada do 31. prosince 2002 rozhodnout o všech nezbytných změnách.
(2) Působnost společné rybářské politiky se vztahuje na zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů a akvakultury, jakož i na zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, pokud jsou tyto činnosti vykonávány na území členských států, ve vodách Společenství nebo rybářskými plavidly Společenství nebo státními příslušníky členských států, přičemž je třeba mít na paměti ustanovení článku 117 Úmluvy OSN o mořském právu, aniž je dotčena přímá odpovědnost státu vlajky.
(3) Jelikož neustále klesá stav řady rybích populací, je třeba zlepšit společnou rybářskou politiku, aby se udržitelným využíváním živých vodních zdrojů, jež spočívá na spolehlivých vědeckých doporučeních a na přístupu založeném na předběžné opatrnosti, který vychází ze stejných kritérií jako zásada předběžné opatrnosti uvedená v článku 174 Smlouvy, zajistila dlouhodobá životaschopnost odvětví rybolovu.
(4) Cílem společné rybářské politiky by proto mělo být stanovení udržitelného využívání živých vodních zdrojů a akvakultury v rámci udržitelného rozvoje, přičemž je třeba rovnou měrou přihlédnout k environmentálním, hospodářským a sociálním otázkám.
(5) Je důležité, aby řízení společné rybářské politiky postupovalo podle zásady řádné správy věcí veřejných a aby přijatá opatření byla vzájemně slučitelná a v souladu s ostatními politikami Společenství.
(6) Cíle udržitelného využívání se účinněji dosáhne na základě víceletého přístupu k řízení rybolovu, zahrnujícího víceleté plány řízení populací na úrovni bezpečných biologických limitů nebo v jejich rámci.
V případě populací, které se nacházejí mimo bezpečné biologické limity, je naprostou prioritou přijetí víceletých plánů obnovy.
V souladu s vědeckým doporučením může být u těchto populací požadováno podstatné snížení intenzity rybolovu.
(7) Tyto víceleté plány by měly stanovit cílové hodnoty pro udržitelné využívání dotyčných populací, zahrnovat pravidla odlovu, která stanoví způsob výpočtu omezení ročního odlovu a/nebo intenzity rybolovu a jiná zvláštní řídící opatření, přičemž se přihlíží též k účinku na ostatní druhy.
(8) Obsah víceletých plánů by měl odpovídat stavu zachování populací, naléhavosti jejich obnovy, vlastnostem těchto populací a lovišť, v nichž jsou loveny.
(9) Udržitelné využívání populací, pro které nebyl vypracován víceletý plán, je třeba zajistit stanovením omezení odlovu a/nebo intenzity rybolovu.
(10) Je třeba stanovit, aby členské státy nebo Komise v případě vážného ohrožení zachování zdrojů nebo mořského ekosystému, které je důsledkem rybolovných činností a vyžaduje okamžitý zásah, přijaly nouzová opatření.
(11) Členským státům je třeba povolit, aby ve svých pásmech o šířce 12 námořních mil přijímaly opatření pro zachování a řízení použitelná na všechna rybářská plavidla za předpokladu, že pokud se tato opatření použijí na rybářská plavidla z jiných států, musí být pro tyto státy nediskriminační a musí jim předcházet konzultace, a za předpokladu, že Komise nepřijala opatření, která se výslovně zabývají zachováním a řízením v této oblasti.
(12) Je třeba omezit loďstvo Společenství, aby odpovídalo dostupným zdrojům, a k dosažení tohoto cíle je třeba zavést zvláštní opatření včetně stanovení referenčních úrovní pro rybolovnou kapacitu, které nesmějí být překročeny, zvláštní prostředky Společenství na podporu vrakování rybářských plavidel a národní režimy vstupu do loďstva a výstupu z něj.
(13) Je třeba, aby každý členský stát vedl národní rejstřík rybářských plavidel, který by měl být zpřístupněn Komisi pro účely sledování velikosti loďstva členských států.
(14) Platná pravidla, která omezují přístup ke zdrojům ve 12 mílových pásmech členských států, uspokojivě působila, neboť omezováním intenzity rybolovu v nejcitlivější části vod Společenství přispívala k zachování a udržovala tradiční rybářské činnosti, na kterých je do velké míry závislý sociální a hospodářský rozvoj některých pobřežních obyvatel.
Proto by se měla i nadále používat až do 31. prosince 2012.
(15) Ačkoli ostatní omezení přístupu obsažená v právních předpisech Společenství je třeba prozatím zachovat, musí se přezkoumat, zda jsou nezbytná pro zajištění udržitelného rybolovu.
(16) S ohledem na nejistý hospodářský stav odvětví rybolovu a závislost některých pobřežních obyvatel na rybolovu je nutné zajistit relativní stabilitu rybolovných činností rozdělením rybolovných práv mezi členské státy na základě předvídatelného podílu populací pro každý členský stát.
(17) V jiných ohledech by zmíněná stabilita, vzhledem k prozatímní biologické situací populací, měla zajistit zvláštní potřeby regionů, kde je místní obyvatelstvo obzvláště závislé na rybolovu a na činnostech s ním souvisejících, jak o tom rozhodla Rada ve svém usnesení ze dne 3. listopadu 1976 [4] o některých vnějších aspektech vytvoření rybolovného pásma ve Společenství o šířce 200 mil od 1. ledna 1977, a zejména v příloze VII tohoto usnesení.
(18) Proto je třeba rozumět pojmu žádoucí relativní stability v tomto smyslu.
(19) Aby se zajistilo účinné provádění společné rybářské politiky, je třeba posílit kontrolní a vynucovací systém Společenství v odvětví rybolovu a dále vyjasnit rozdělení odpovědností mezi orgány členských států a Komisi.
Za tímto účelem je na místě vložit do tohoto nařízení hlavní ustanovení, kterými se řídí kontrola, inspekce a vynucování pravidel společné rybářské politiky, jejichž část je již obsažena v nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [5].
Toto nařízení musí zůstat v platnosti do té doby, než budou přijata všechna nezbytná prováděcí pravidla.
(20) Ustanovení o kontrole, inspekci a vynucování se týkají na jedné straně povinností velitelů rybářských plavidel a ekonomických subjektů v odbytovém řetězci a na straně druhé vymezují různé povinnosti členských států a Komise.
(21) Společenství by mělo být schopno uplatnit odpočty z rybolovných práv v případě, že členský stát překročil rybolovná práva, která mu byla přidělena.
Pokud se zjistí, že v důsledku překročení rybolovných práv jedním členským státem utrpěl újmu jiný členský stát, musí být část odpočtu nebo celý odpočet přidělen posledně uvedenému státu.
(22) Členské státy by měly mít povinnost přijmout okamžitá opatření, která zabrání pokračování závažných protiprávních jednání, jak jsou definována v nařízení Rady (ES) č. 1447/1999 ze dne 24. června 1999 o vytvoření seznamu chování, která vážně porušují pravidla společné rybářské politiky [6].
(23) Komise by měla být schopna přijmout okamžitá preventivní opatření, existuje-li důkaz o riziku, že by rybolovné činnosti mohly vést k vážnému ohrožení zachování živých vodních zdrojů.
(24) Komise by měla být vybavena příslušnými pravomocemi, aby mohla plnit svou povinnost kontrolovat a hodnotit provádění společné rybářské politiky členskými státy.
(25) V zájmu dosažení shody s pravidly společné zemědělské politiky je nezbytné prohloubit spolupráci a koordinaci mezi všemi příslušnými orgány, zejména prostřednictvím výměny národních inspektorů a tím, že se od členských států bude vyžadovat, aby za účelem stanovení skutečností považovaly inspekční zprávy vypracované inspektory Společenství, inspektory jiného členského státu nebo inspektory Komise za rovnocenné s jejich vlastními inspekčními zprávami.
(26) Opatření nezbytná k provádění toho nařízení je třeba přijmout podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(27) S cílem napomoci dosažení cílů společné rybářské politiky je třeba zřídit regionální poradní sbory, aby společná rybářská politika mohla využít znalostí a zkušeností dotyčných rybářů a jiných zúčastněných osob a aby mohla vzít v úvahu rozdílné podmínky ve vodách Společenství.
(28) S cílem zajistit, aby společná rybářská politika mohla využít nejlepších vědeckých, technických a hospodářských doporučení, je třeba, aby byl Komisi nápomocen vhodný výbor.
(29) Pro dosažení základního cíle udržitelného využívání živých vodních zdrojů je nezbytné a vhodné stanovit pravidla pro zachování a využívání těchto zdrojů.
Podle zásady proporcionality stanovené v článku 5 Smlouvy toto nařízení nepřekračuje to, co je nezbytné k dosažení uvedeného cíle.
(30) Z důvodu množství a závažnosti prováděných změn je třeba zrušit nařízení (EHS) č. 3760/92.
Podstatná ustanovení nařízení Rady (EHS) č. 101/76 ze dne 19. ledna 1976, kterým se stanoví společná strukturální politika pro odvětví rybolovu [8], jsou niž neopodstatněná a proto je třeba také uvedené nařízení zrušit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A CÍLE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Společná rybářská politika se vztahuje na zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů, na akvakulturu a na zpracování a uvádění produktů rybolovu a akvakultury na trh, pokud jsou tyto činnosti prováděny na území členských států nebo ve vodách Společenství nebo rybářskými plavidly Společenství nebo, aniž je dotčena přímá odpovědnost státu vlajky státními příslušníky členských států.
2. Společná rybářská politika stanoví vzájemně související opatření, která se týkají:
a) zachování, řízení a využívání živých vodních zdrojů;
b) omezení dopadu rybolovu na životní prostředí;
c) podmínek přístupu do vod a ke zdrojům;
d) strukturální politiky a řízení kapacity loďstva;
e) kontroly a vynucování;
f) akvakultury;
g) společné organizace trhů a
h) mezinárodních vztahů.
Článek 2
Cíle
1. Společná rybářská politika zajistí takové využívání živých vodních zdrojů, které umožní udržitelné hospodářské, environmentální a sociální podmínky.
Za tímto účelem uplatní Společenství preventivní přístup a přijme opatření určená k ochraně a zachování živých vodních zdrojů, aby tak zajistilo jejich udržitelné využívání a v co možná nejvyšší míře snížil dopad rybolovných činností na mořské ekosystémy.
Společenství se zaměří na postupné zavádění přístupu k řízení rybolovu založeného na ekosystémech.
Snaží se přispět k účinnosti rybolovných činností v rámci hospodářsky životaschopného a konkurenceschopného odvětví rybolovu a akvakultury, spolu se zajištěním přiměřené životní úrovně osob závislých na rybolovných činnostech a s ohledem na zájmy spotřebitelů.
2. Společná rybářská politika se řídí těmito zásadami řádné správy věcí veřejných:
a) jasné vymezení odpovědností na úrovni Společenství a na národní a místní úrovni;
b) rozhodovací proces založený na spolehlivých vědeckých stanoviscích, který přináší včasné výsledky;
c) široké zapojení zúčastněných osob na všech stupních politiky, od jejího vzniku až po její provedení;
d) shoda s ostatními politikami Společenství, zejména s politikou životního prostředí, sociální politikou, regionální politikou, politikou rozvoje, zdravotní politikou a politikou ochrany spotřebitele.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
a) "vodami Společenství" rozumějí vody pod svrchovaností nebo jurisdikcí členských států s výjimkou vod přiléhajících k územím uvedeným v příloze II Smlouvy;
b) "živými vodními zdroji" rozumějí dostupné a dosažitelné živé mořské vodní druhy včetně anadromních a katadromních druhů během jejich života v moři;
c) "rybářským plavidlem" rozumí jakékoli plavidlo vybavené pro účely obchodního využívání živých vodních zdrojů;
d) "rybářským plavidlem Společenství" rozumí rybářské plavidlo plující pod vlajkou členského státu a zapsané ve Společenství;
e) "udržitelným využíváním" rozumí využívání populace takovým způsobem, aby nebylo dotčeno její využívání v budoucnu a aby nemělo negativní důsledky pro mořské ekosystémy;
f) "mírou úmrtnosti danou rybolovem" rozumí odlovy z populace za dané období ve srovnání s průměrným stavem populace dostupné pro rybolov v tomto období;
g) "populací" rozumí živé vodní zdroje, které se vyskytují v dané oblasti řízení;
h) "intenzitou rybolovu" rozumí součin kapacity a činnost rybářského plavidla; pro skupinu plavidel součet intenzit rybolovu všech plavidel ve skupině;
i) "přístupem předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu" rozumí skutečnost, že nedostatek příslušných vědeckých údajů by neměl být důvodem k odložení nebo nepřijetí řídících opatření pro zachování cílových druhů, přidružených nebo závislých druhů a necílových druhů a jejich životního prostředí;
j) "limitními referenčními body" rozumí hodnoty parametrů rybí populace (jako je biomasa nebo míra úmrtnosti daná rybolovem), kterým je třeba se vyhnout, protože souvisejí s neznámou dynamikou populace, vyčerpáním stavu populace nebo poklesem její regenerace;
k) "referenčními body pro zachování" se rozumí hodnoty parametrů rybí populace (jako je biomasa nebo míra úmrtnosti daná rybolovem) používané při řízení rybolovu, například pokud jde o přijatelnou úroveň biologického rizika nebo požadovanou úroveň výnosu;
l) "bezpečnými biologickými limity" se rozumí ukazatele stavu rybí populace nebo jejího využívání, v jejichž rámci hrozí nízké riziko překročení určitých limitních referenčních bodů;
m) "omezením odlovu" se rozumí množstevní omezení pro vykládky populace nebo skupiny populací za dané období, pokud není v právních předpisech Společenství stanoveno jinak;
n) "rybolovnou kapacitou" rozumí prostornost plavidla v GT a jeho výkon v kW, jak jsou definovány v článcích 4 a 5 nařízení Rady (EHS) č.
2930/86 [9]. Pro některé typy rybolovných činností může Rada definovat kapacitu například na základě počtu a/nebo velikosti lovných zařízení plavidla;
o) "výstupem z loďstva" rozumí vymazání rybářského plavidla z rejstříku rybářského loďstva členského státu za předpokladu, že je dodržen čl. 15 odst. 1;
p) "vstupem do rybářského loďstva" rozumí zapsání rybářského plavidla do rejstříku rybářského loďstva členského státu;
q) "rybolovným právem" rozumí kvantifikovaný právní nárok na lov ryb, vyjádřený odlovy a/nebo intenzitou rybolovu;
r) "rybolovným právem Společenství" rozumějí dostupná rybolovná práva Společenství ve vodách Společenství, k nimž se přičtou veškerá rybolovná práva Společenství mimo vody Společenství a od nichž se odečtou rybolovná práva Společenství přidělená třetím zemím.
KAPITOLA II ZACHOVÁNÍ A UDRŽITELNOST
Článek 4
Druhy opatření
1. Pro dosažení cílů uvedených v čl. 2 odst. 1 přijme Rada opatření Společenství, jimiž se řídí přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 se zavádějí s přihlédnutím k dostupným vědeckým, technickým a hospodářským doporučením, a zejména ke zprávám vypracovaným Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství (VTHVR) ustaveným podle čl. 33 odst. 1, jakož i s ohledem na každé doporučení získané od regionálních poradních sborů ustavených podle článku 31. Tato opatření mohou zahrnovat zejména opatření k omezení míry úmrtnosti dané rybolovem pro každou populaci nebo skupinu populací a dopadu rybolovných činností na životní prostředí na základě:
a) přijetí plánů obnovy podle článku 5;
b) přijetí plánů řízení podle článku 6;
c) stanovení cílových hodnot pro udržitelné využívání populací;
d) omezení odlovů;
e) stanovení počtu a typu rybářských plavidel, která mají oprávnění k rybolovu;
f) omezení intenzity rybolovu;
g) přijetí technických opatření zahrnujících:
i) opatření týkající se konstrukce lovného zařízení, počtu a velikosti lovných zařízení na plavidle, způsoby jejich používání a složení úlovků, které mohou být při lovu tímto zařízením uloženy na plavidle;
ii) zřízení pásem a/nebo období, ve kterých jsou rybolovné činnosti zakázány nebo omezeny, včetně ochrany oblastí, kde dochází k výtěru a líhnutí;
iii) stanovení minimální velikost jednotlivců, kteří mohou být uloženi na plavidle a/nebo vyloženi;
iv) zvláštní opatření ke snížení dopadu rybolovných činností na mořské ekosystémy a necílové druhy;
h) zavedení pobídek, včetně pobídek hospodářské povahy, na podporu selektivnějšího rybolovu nebo rybolovu s malým dopadem;
i) provádění pilotních projektů týkajících se alternativních způsobů řízení rybolovu.
Článek 5
Plány obnovy
1. Rada přednostně přijme plány obnovy pro loviště využívající populace, jejichž stav je mimo rámec bezpečných biologických limitů.
2. Cílem plánů obnovy je zajistit obnovu populací tak, aby opět spadaly do rámce bezpečných biologických limitů.
Tyto plány obsahují referenční body pro zachování, jako například cílové hodnoty, podle kterých se vyhodnocuje návrat populací do bezpečných biologických limitů.
Tyto cílové hodnoty jsou vyjádřeny:
a) velikostí populace a/nebo
b) dlouhodobými výnosy a/nebo
c) mírou úmrtnosti danou rybolovem a/nebo
d) stabilitou odlovů.
Plány obnovy mohou obsahovat cílové hodnoty týkající se jiných živých vodních zdrojů a udržení nebo zlepšení stavu zachování mořských ekosystémů.
Je-li stanoveno více cílových hodnot, uvede se v plánech obnovy pořadí těchto cílových hodnot.
3. Plány obnovy se vypracovávají na základě přístupu předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu a s ohledem na limitní referenční body doporučené příslušnými vědeckými subjekty.
Zajišťují, aby byly populace využívány udržitelným způsobem a aby dopad rybolovných činností na mořské ekosystémy setrval na udržitelných úrovních.
Plány se mohou vztahovat buď na rybolov jedné populace, nebo na rybolov smíšených populací a bere se v nich náležitý ohled na vzájemné působení populací a lovišť.
Plány obnovy jsou víceleté a stanoví předpokládaný časový rámec pro dosažení stanovených cílových hodnot.
4. Plány obnovy mohou zahrnovat kterékoli z opatření uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. c) až h), jakož i pravidla odlovu, která jsou tvořena předem stanoveným souborem biologických parametrů, jimiž se řídí omezení odlovu.
Pokud je to nutné k dosažení cíle plánu, zahrnují plány obnovy omezení intenzity rybolovu.
Opatření zahrnutá do plánů obnovy jsou přiměřená cílům, cílovým hodnotám a předpokládanému časovému rámci a rozhoduje o nich Rada s ohledem na:
a) stav zachování populace nebo populací;
b) biologické vlastnosti populace nebo populací;
c) vlastnosti lovišť, v nichž jsou populace loveny;
d) hospodářský dopad uvedených opatření na dotčená loviště.
5. Komise podává zprávu o účinnosti plánů obnovy, pokud jde o dosažení cílových hodnot.
Článek 6
Plány řízení
1. Pokud je to nezbytné, přijme Rada plány řízení pro udržení populací v rámci bezpečných biologických limitů pro loviště využívající populace, jejichž stav je na úrovni bezpečných biologických limitů nebo v jejich rámci.
2. Plány řízení obsahují referenční body pro zachování, jako jsou cílové hodnoty, podle kterých se hodnotí udržování populací v rámci těchto limitů. Použije se čl. 5 odst. 2 písm. a) až d).
Plány řízení mohou obsahovat cílové hodnoty související s jinými živými vodními zdroji a s udržováním nebo zlepšováním stavu zachování mořských ekosystémů.
Je-li stanoveno více cílových hodnot, uvede se v plánech obnovy pořadí těchto cílových hodnot.
3. Plány řízení se vypracovávají na základě přístupu založeného na předběžné opatrnosti v oblasti řízení rybolovu a s ohledem na limitní referenční body doporučené příslušnými vědeckými subjekty.
Zajišťují, aby byly populace využívány udržitelným způsobem a aby dopad rybolovných činností na mořské ekosystémy setrval na udržitelných úrovních.
Plány se mohou vztahovat buď na rybolov jedné populace, nebo na rybolov smíšených populací a bere se v nich náležitý ohled na vzájemné působení populací a lovišť.
Plány řízení jsou víceleté a stanoví předpokládaný časový rámec pro dosažení stanovených cílových hodnot.
4. Plány řízení mohou zahrnovat kterékoli z opatření uvedených v čl. 4 odst. 2 písm. d) až i), jakož i pravidla odlovu, která jsou tvořena předem stanoveným souborem biologických parametrů, jimiž se řídí omezení odlovu.
Opatření zahrnutá do plánů obnovy jsou přiměřená cílům, cílovým hodnotám a předpokládanému časovému rámci a rozhoduje o nich Rada s ohledem na:
a) stav zachování populace nebo populací;
b) biologické vlastnosti populace nebo populací;
c) vlastnosti lovišť, v nichž jsou populace loveny;
d) hospodářský dopad uvedených opatření na dotčená loviště.
5. Komise podává zprávu o účinnosti plánů řízení, pokud jde o dosažení cílových hodnot.
Článek 7
Nouzová opatření Komise
1. Pokud existují důkazy o vážném ohrožení zachování živých vodních zdrojů nebo mořského ekosystému v důsledku rybolovných činností, které vyžaduje okamžitý zásah, může Komise na opodstatněnou žádost členského státu nebo z vlastního podnětu rozhodnout o nouzových opatřeních, která nesmějí trvat déle než šest měsíců.
Komise může přijmout nové rozhodnutí prodlužující nouzová opatření nejvýše na dalších šest měsíců.
2. Členský stát sdělí žádost současně Komisi, ostatním členským státům a dotyčným regionálním poradním sborům.
Ty mohou podat písemné námitky Komisi do pěti pracovních dnů od obdržení žádosti.
Komise rozhodne do patnácti pracovních dnů od obdržení žádosti uvedené v odstavci 1.
3. Nouzová opatření mají okamžitý účinek.
Oznámí se dotyčným členským státům a zveřejní v Úředním věstníku.
4. Dotyčné členské státy mohou předložit Radě rozhodnutí Komise do deseti pracovních dnů od obdržení oznámení.
5. Rada může do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo rozhodnutí předloženo, přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 8
Nouzová opatření členských států
1. Pokud existuje důkaz o vážném a nepředvídaném ohrožení zachování živých vodních zdrojů nebo mořského ekosystému v důsledku rybolovných činností ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí členského státu, kde by jakékoli zbytečné prodlení mělo za následek škodu, kterou by bylo možné jen obtížně napravit, může tento členský stát přijmout nouzová opatření, která nesmějí trvat déle než tři měsíce.
2. Členské státy, které mají v úmyslu přijmout nouzová opatření, oznámí před jejich přijetím svůj záměr Komisi, ostatním členským státům a příslušným regionálním poradním sborům zasláním návrhu těchto opatření společně s odůvodněním.
3. Členské státy a příslušné regionální poradní sbory mohou předložit písemné námitky Komisi do pěti pracovních dnů ode dne oznámení.
Komise do patnácti pracovních dnů opatření potvrdí, zruší nebo změní.
4. Rozhodnutí Komise se oznámí se dotčeným členským státům.
Vyhlásí se v Úředním věstníku Evropských společenství.
5. Dotčené členské státy mohou předložit Radě rozhodnutí Komise do deseti pracovních dnů od oznámení rozhodnutí.
6. Rada může do jednoho měsíce ode dne, kdy jí bylo rozhodnutí předloženo, přijmout kvalifikovanou většinou jiné rozhodnutí.
Článek 9
Opatření členských států použitelná v pásmu 12 námořních mil
1. Členský stát může přijmout nediskriminační opatření pro zachování a řízení rybolovných zdrojů a na nejmenší míru snížit důsledky rybolovu pro zachování mořských ekosystémů v pásmu 12 námořních mil od jeho základních linií za předpokladu, že Společenství nepřijalo opatření, která řeší otázky zachování a řízení výslovně v této oblasti.
Opatření členských států musejí být slučitelná s cíli stanovenými v článku 2 a nesmějí být méně přísná než stávající právní předpisy Společenství.
Pokud by se opatření přijatá členským státem měla dotknout plavidel jiného členského státu, přijmou se teprve poté, co byl návrh opatření společně s odůvodněním konzultován s Komisí, dotyčným členským státem a regionálními poradními sbory.
2. Na opatření, která se použijí na rybářská plavidla jiných členských států, se vztahují postupy podle čl. 8 odst. 3 až 6.
Článek 10
Opatření členských států použitelná výhradně na rybářská plavidla plující pod jejich vlajkou
Členské státy mohou přijmout opatření pro zachování a řízení populací ve vodách pod jejich svrchovaností nebo jurisdikcí, pokud:
a) jsou tato opatření použita výhradně na rybářská plavidla plující pod vlajkou dotyčného členského státu a zapsaná ve Společenství nebo — v případě rybolovných činností, které nejsou prováděny rybářským plavidlem — na osoby usazené v dotyčném členském státě a
b) tato opatření jsou slučitelná s cíli stanovenými v čl. 2 odst. 1 a nejsou méně přísná než stávající právní předpisy Společenství.
KAPITOLA III ÚPRAVA RYBOLOVNÉ KAPACITY
Článek 11
Úprava rybolovné kapacity
1. Členské státy přijmou opatření, kterými se upravuje rybolovná kapacita jejich loďstva, aby dosáhly stabilní a trvalé rovnováhy mezi touto rybolovnou kapacitou a jejich rybolovnými právy.
2. Členské státy zajistí, aby nebyly překročeny referenční úrovně rybolovné kapacity vyjádřené v GT a kW, uvedené v článku 12 a odstavci 4 tohoto článku.
3. Nepovoluje se výstup z loďstva podporovaný veřejnou podporou, ledaže by mu předcházelo odebrání licence k rybolovu, jak je definována v nařízení Rady (ES) č.
3690/93 [10], a případně oprávnění k rybolovu, jak jsou definována v příslušných nařízeních. Kapacita odpovídající licenci a popřípadě oprávněním k rybolovu pro dotčená loviště se nenahrazuje.
4. Je-li veřejná podpora poskytnuta na odejmutí rybolovné kapacity, která přesahuje snížení kapacity potřebné pro dosažení souladu s referenčními úrovněmi podle čl. 12 odst. 1, objem odejmuté kapacity se automaticky odečítá od referenčních úrovní. Takto získané referenční úrovně se stávají novými referenčními úrovněmi.
5. U rybářských plavidel starých pět nebo více let může modernizace hlavní paluby za účelem zlepšení bezpečnosti na plavidle, pracovních podmínek, hygieny a kvality produktů zvýšit prostornost plavidla, pokud tato modernizace nezvýší schopnost plavidla lovit ryby.
V souladu s tím se upraví referenční úrovně uvedené v tomto článku a v článku 12.
Členské státy nemusejí při sestavování bilance mezi vstupy a výstupy podle článku 13 brát nezbytně v úvahu odpovídající kapacitu.
Přesná pravidla a podmínky pro taková opatření se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 12
Referenční úrovně pro rybářská loďstva
1. Postupem podle čl. 30 odst. 2 stanoví Komise pro každý členský stát referenční úrovně vyjádřené v GT a kW pro celkovou rybolovnou kapacitu rybářských plavidel Společenství plujících pod vlajkou uvedeného členského státu.
Referenční úrovně se rovnají součtu cílů víceletého orientačního programu na období 1997-2002, stanovených pro každou část ke dni 31. prosince 2002 na základě rozhodnutí Rady 97/413/ES [11].
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 13
Režim vstupu/výstupu a snížení celkové kapacity
1. Členské státy řídí od 1. ledna 2003 vstupy do loďstva a výstupy z něj tak, aby:
a) vstup nové kapacity do loďstva bez veřejné podpory byl vyrovnán předcházejícím stažením alespoň stejně velkého dílu kapacity bez veřejné podpory;
b) vstup nové kapacity do loďstva s veřejnou podporou poskytnutou po 1. lednu 2003 byl vyrovnán předcházejícím stažením:
i) alespoň stejně velkého dílu kapacity bez veřejné podpory v případě vstupu nových plavidel o prostornosti 100 GT nebo nižší nebo
ii) alespoň 1,35 násobku uvedeného dílu kapacity bez veřejné podpory v případě vstupu nových plavidel o prostornosti vyšší než 100 GT.
2. Od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2004 každý členský stát, který se rozhodne přijmout závazky nové veřejné podpory na obnovu loďstva po 31. prosinci 2002, sníží za celé období celkovou kapacitu svého loďstva o 3 % v porovnání s referenčními úrovněmi uvedenými v článku 12.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 14
Výměna informací
1. Komise každoročně předkládá souhrn výsledků úsilí členských států o dosažení udržitelné rovnováhy mezi rybolovnou kapacitou a rybolovnými právy.
Toto shrnutí je založeno na výroční zprávě, kterou každý členský stát zasílá Komisi nejpozději do 30. dubna následujícího roku.
Shrnutí Komise s přiloženými zprávami členských států se do konce roku předá Evropskému parlamentu a Radě spolu se stanovisky VTHVR a Výboru pro rybolov a akvakulturu ustaveného podle čl. 30 odst. 1.
2. Prováděcí pravidla k těmto výměnám se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 15
Rejstříky rybářských loďstev
1. Každý členský stát vede rejstřík rybářských plavidel Společenství plujících pod jeho vlajkou, který obsahuje nejzákladnější údaje o charakteristických znacích plavidla a jeho činnosti, a který je nezbytný pro řízení opatření stanovených na úrovni Společenství.
2. Každý členský stát zpřístupní Komisi údaje podle odstavce 1.
3. Komise zřídí rejstřík rybářského loďstva Společenství, který obsahuje údaje získané podle odstavce 2 a zpřístupní jej členským státům.
Dodržuje předpisy Společenství na ochranu osobních údajů.
4. Údaje uvedené v odstavci 1 a postupy pro jejich předávání uvedené v odstavcích 2 a 3 se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 16
Podmíněnost finanční pomoci Společenství a snížení intenzity rybolovu
1. Finanční pomoc podle nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [12], s výjimkou finančních prostředků na vrakování rybářských plavidel, se může poskytnout pouze tehdy, pokud členské státy vyhověly článkům 11, 13 a 15 tohoto nařízení a poskytly údaje požadované podle nařízení Rady (ES) č. 2792/99 a nařízení Komise (ES) č. 366/2001 [13].
V této souvislosti Komise poté, co vyslechla dotyčný členský stát, a v míře přiměřené stupni nedodržení předpisů, pozastaví dotyčnému členskému státu finanční pomoc podle nařízení Rady (ES) č. 2792/1999.
2. Pokud Komise na základě dostupných údajů usoudí, že kapacita loďstva členského státu převyšuje kapacitu, která je pro něj závazná podle článků 11, 13 a 15, uvědomí o tom dotyčný členský stát.
Tento členský stát neprodleně omezí intenzitu rybolovu na úroveň, kterou by měla mít při dodržení článků 11, 13 a 15, aniž jsou dotčeny závazky vyplývající z těchto článků. Dotyčný členský stát sdělí svůj plán snížení Komisi za účelem ověření postupem podle čl.
30 odst. 2, zda snížení je nebo není rovno překročené kapacitě.
KAPITOLA IV PRAVIDLA PŘÍSTUPU DO VOD A KE ZDROJŮM
Článek 17
Obecná pravidla
1. Rybářská plavidla Společenství mají rovný přístup do vod a ke zdrojům v rámci všech vod Společenství, kromě vod uvedených v odstavci 2, s výhradou opatření přijatých podle kapitoly II.
2. Členské státy jsou od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2012 oprávněny ve vodách do 12 námořních mil od základních linií, které jsou pod jejich svrchovaností nebo jurisdikcí, omezit rybolov rybářských plavidel, která tradičně operují v těchto vodách z přístavů na přilehlém pobřeží, aniž jsou dotčena pravidla pro rybářská plavidla Společenství plující pod vlajkou jiných členských států podle stávajících sousedských vztahů mezi členskými státy a opatření uvedená v příloze I, která pro každý členský stát stanoví zeměpisné oblasti v rámci pobřežních pásem jiných členských států, kde se tyto činností provozují, a druhy, kterých se tyto činnosti týkají.
Komise do 31. prosince 2011 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o opatřeních stanovených v tomto odstavci.
Rada do 31. prosince 2012 rozhodne o ustanoveních, která budou přijata po výše zmíněných opatřeních.
Článek 18
Oblast Shetlandy
1. V případě druhů, které mají zvláštní důležitost v regionu vymezeném v příloze II a které jsou biologicky citlivé z důvodu jejich znaků využitelnosti, se rybolovné činnosti rybářských plavidel Společenství o délce mezi svislicemi 26 metrů nebo vyšší, pokud jde o druhy žijící při dně, kromě tresky norské a tresky modravé, řídí režimem předchozího oprávnění v souladu s podmínkami stanovenými v tomto nařízení, a zejména v příloze II.
2. Prováděcí pravidla a postupy k provádění odstavce 1 se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 19
Posouzení pravidel přístupu
1. Komise do 31. prosince 2003 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pravidlech týkajících se přístupu do vod a ke zdrojům, stanovených v právních předpisech Společenství, kromě pravidel uvedených v čl. 17 odst. 2. Tato zpráva zhodnotí oprávněnost těchto pravidel z hlediska cílů zachování a udržitelného využívání zdrojů.
2. Na základě zprávy uvedené v odstavci 1 a s ohledem na zásadu stanovenou v čl. 17 odst. 1 Rada do 31. prosince 2004 rozhodne o nezbytných úpravách těchto pravidel.
Článek 20
Přidělování rybolovných práv
1. Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodne o omezeních odlovu a/nebo intenzity rybolovu a o rozdělení rybolovných práv mezi členské státy, jakož i o podmínkách souvisejících s těmito omezeními.
Rybolovná práva se mezi členské státy rozdělí způsobem, který každému členskému státu zajistí relativní stabilitu rybolovných činností pro každou populaci nebo loviště.
2. Stanoví-li Společenství nová rybolovná práva, Rada rozhodne o jejich přidělení s ohledem na zájmy všech členských států.
3. Každý členský stát rozhodne v případě plavidel plujících pod jeho vlajkou o způsobu přidělení rybolovných práv, která mu byla v souladu s právními předpisy Společenství přiznána.
O způsobu přidělování uvědomí Komisi.
4. Rada stanoví rybolovná práva dostupná pro třetí země ve vodách Společenství a přidělí tato práva každé třetí zemi.
5. Členské státy poté, co o tom uvědomí Komisi, mohou provést výměnu celku nebo části rybolovných práv, která jim byla přidělena.
KAPITOLA V KONTROLNÍ A VYNUCOVACÍ SYSTÉM SPOLEČENSTVÍ
Článek 21
Cíle
V rámci kontrolního a vynucovacího systému Společenství je kontrolován přístup do vod a ke zdrojům a provozování činností stanovených v článku 1 a je prosazováno dodržování pravidel společné rybářské politiky.
Článek 22
Podmínky přístupu do vod a ke zdrojům a podmínky uvádění produktů rybolovu na trh
1. Činnosti prováděné v rámci působnosti společné rybářské politiky se zakazují, nejsou-li splněny tyto podmínky:
a) na palubě rybářského plavidla je uložena jeho licence a případně oprávnění k rybolovu;
b) na rybářském plavidle je nainstalováno provozuschopné zařízení, které umožňuje detekci a identifikaci tohoto plavidla pomocí systémů dálkového sledování.
Tento požadavek se od 1. ledna 2004 použije na plavidla o celkové délce vyšší než 18 metrů a od 1. ledna 2005 na plavidla o celkové délce vyšší než 15 metrů;
c) velitel bez zbytečného prodlení zaznamenává a předává údaje o rybolovných činnostech včetně vykládek a překládek.
Kopie záznamů se zpřístupní orgánům.
Rada rozhodne v roce 2004 o povinností předávat tyto záznamy elektronickou cestou.
V zájmu stanovení použitelné technologie členské státy ve spolupráci s Komisí provádějí do 1. ledna 2004 pilotní projekty;
d) velitel přijme na palubu inspektory a spolupracuje s nimi; v případě pozorovacího programu přijme na palubu také pozorovatele a spolupracuje s nimi;
e) velitel dodržuje podmínky a omezení týkající se vykládek, překládek, společných lovných operací, lovného zařízení, sítí a označování a identifikace plavidel.
2. Uvádění produktů rybolovu na trh podléhá těmto požadavkům:
a) produkty rybolovu se prodávají z rybářského plavidla pouze registrovaným odběratelům nebo na registrovaných dražbách;
b) odběratel produktů rybolovu z rybářského pravidla je při prvním prodeji zaregistrován u orgánů;
c) odběratel produktů rybolovu při prvním prodeji předkládá orgánům faktury nebo doklady o prodeji, pokud se prodej neuskuteční na registrované dražbě, která má sama povinnost předkládat orgánům faktury nebo doklady o prodeji;
d) ke všem produktům rybolovu vyloženým ve Společenství nebo do něj dovezeným, pro které nebyly úřadům předloženy faktury ani doklady o prodeji a které se převážejí na jiné místo, než je místo vykládky nebo dovozu, se až do prvního prodeje přikládá dokladem od přepravce;
e) osoby odpovědné za prostory nebo dopravní prostředky přijímají inspektory a spolupracují s nimi;
f) je-li pro daný druh stanovena minimální velikost, hospodářské subjekty odpovědné za prodej, skladování nebo přepravu musí být schopné prokázat zeměpisný původ produktů.
Z požadavků tohoto odstavce je vyloučen odběratel, který získává produkty, jež nejsou následně uváděny na trh, nýbrž jsou určeny pro soukromou spotřebu.
3. Prováděcí pravidla k odstavcům 1 a 2 se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Tato pravidla se mohou vztahovat zejména na dokumentační, záznamovou, ohlašovací a informační povinnost členských států, velitelů a ostatních právnických nebo fyzických osob, které se zabývají činnostmi spadajícími do působnosti článku 1.
Pravidla mohou také stanovit výjimky z povinností uvedených v odstavcích 1 a 2, pokud je lze zdůvodnit zanedbatelným dopadem na živé vodní zdroje nebo nerovnoměrným zatížením, které by tyto povinnosti představovaly v porovnání s hospodářským významem dané činnosti.
Článek 23
Povinnosti členských států
1. Není-li v právních předpisech Společenství stanoveno jinak, členské státy zajistí účinnou kontrolu, inspekci a vynucování pravidel společné rybářské politiky.
2. Členské státy kontrolují činnosti prováděné v rámci společné rybářské politiky na jejich území nebo ve vodách pod jejich svrchovaností nebo jurisdikcí.
Kontrolují též přístup do vod a ke zdrojům a rybolovné činnosti mimo vody Společenství, prováděné rybářskými plavidly Společenství plujícími pod jejich vlajkou a, aniž je dotčena přímá odpovědnost státu vlajky, jejich státními příslušníky.
Jsou odpovědné za vysílání pozorovatelů na palubu rybářských plavidel a za přijímání vhodných rozhodnutí včetně zákazu rybolovu.
3. Členské státy přijímají opatření, přidělují finanční prostředky a lidské zdroje a stanoví správní a technickou strukturu potřebnou k zajištění účinné kontroly, inspekce a vynucování, včetně systémů satelitního sledování.
Rada rozhodne v roce 2004 o povinnosti zavést zařízení pro dálkové snímání.
V zájmu stanovení použitelné technologie členské státy ve spolupráci s Komisí provádějí do 1. ledna 2004 pilotní projekty.
V každém členském státě je za koordinaci sběru a ověřování údajů o rybolovných činnostech, za podávání zpráv Komisi a spolupráci s ní odpovědný jeden orgán.
4. Pokud Komise zjistí, že členský stát překročil přidělená rybolovná práva, provede odpočty od budoucích rybolovných práv dotyčného členského státu.
Má-li překročení přidělených rybolovných práv ze strany jednoho členského státu za přímý důsledek, že jiný členský stát neměl možnost vyčerpat svá vlastní rybolovná práva, rybolovná práva rovnající se rybolovným právům odečteným podle odstavce 1 mohou být tomuto členskému státu v plné výši nebo částečně znovu přidělena.
O tomto přerozdělení se rozhodne s ohledem na požadavek zachování zdrojů, jakož i na zájem, který představuje vyrovnání pro oba dotčené státy.
Komise přijímá rozhodnutí postupem podle čl. 30 odst. 2.
5. Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně pravidel pro určení orgánu uvedeného v článku 3 členskými státy a pravidel pro rozmístění pozorovatelů, jejich povinnosti, úkoly a náklady se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 24
Inspekce a vynucování
Členské státy přijmou inspekční a vynucovací opatření nezbytná k zajištění souladu s pravidly společné rybářské politiky na jejich území nebo ve vodách pod jejich svrchovaností nebo jurisdikcí.
Přijmou též vynucovací opatření týkající se rybolovných činností provozovaných rybářskými plavidly Společenství plujícími pod jejich vlajkou nebo jejich státními příslušníky mimo vody Společenství.
Tato opatření zahrnují:
a) namátkové kontroly a inspekce rybářských plavidel, obchodních prostor a jiných organizací, jejichž činnosti souvisejí se společnou rybářskou politikou;
b) pozorování rybářských plavidel;
c) vyšetřování, soudní stíhání protiprávních jednání a sankce v souladu s článkem 25;
d) preventivní opatření podle čl. 25 odst. 5;
e) opatření bránící tomu, aby se jejich státní příslušníci podíleli na rybolovných činnostech, které se neřídí použitelnými opatřeními pro zachování a řízení, aniž je dotčena přímá odpovědnost státu vlajky.
Přijatá opatření musí být řádně zdokumentována.
Musejí být účinná, odrazující a přiměřená.
Prováděcí pravidla k tomuto článku včetně hodnotících kritérií se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 3.
Článek 25
Vyšetřování protiprávních jednání
1. Členské státy zajistí, aby byla vůči odpovědným fyzickým nebo právnickým osobám přijata odpovídající opatření včetně správních nebo trestních řízení v souladu s jejich vnitrostátním právem, pokud nebyla dodržena pravidla společné rybářské politiky.
2. Řízení zahájená podle odstavce 1 musejí být v souladu s příslušnými ustanoveními vnitrostátního práva s to účinně připravit odpovědné osoby o ekonomický zisk plynoucí z protiprávního jednání a musejí, přiměřeně závažnosti protiprávního jednání, působit tak, aby odradily od dalšího protiprávního jednání shodné povahy.
3. Sankce vyplývající z řízení uvedených v odstavci 2 mohou podle závažnosti protiprávního jednání zahrnovat:
a) ukládání pokut;
b) zabavení zakázaného lovného zařízení a úlovku;
c) zajišťovací zabavení plavidla;
d) dočasné odstavení plavidla;
e) pozastavení licence;
f) odebrání licence.
4. Bez ohledu na povinnosti uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 Rada na základě seznamu stanoveného v odstavci 3 sestaví přehled opatření, která mají členské státy použít v případě závažných protiprávních jednání, jak jsou definovány v nařízení (ES) č.
1447/1999. Tímto přehledem není dotčena volba členských států provádět tato opatření prostřednictvím správního nebo trestního řízení v souladu s jejich vnitrostátním právem, jak je uvedeno v odstavci 1.
5. Členské státy přijmou okamžitá opatření s cílem zabránit plavidlům, fyzickým nebo právnickým osobám, jež byly přistiženy při páchání závažného protiprávního jednání, jak je definováno v nařízení (ES) č. 1447/1999, aby pokračovaly v tomto jednání.
Článek 26
Povinnosti Společenství
1. Aniž jsou dotčeny povinnosti Komise podle Smlouvy, Komise hodnotí a kontroluje provádění pravidel společné rybářské politiky členskými státy a napomáhá koordinaci a spolupráci mezi nimi.
2. Existují-li důkazy o tom, že nejsou dodržována pravidla pro zachování, kontrolu, inspekci a vynucování opatření v rámci společné rybářské politiky a že by tato skutečnost mohla vést k vážnému ohrožení zachování živých vodních zdrojů nebo účinného fungování kontrolního a vynucovacího systému Společenství, což vyžaduje bezodkladný zákrok, Komise o svých zjištěních písemně uvědomí dotyčný členský stát a stanoví lhůtu v délce nejméně 15 pracovních dnů, ve které tento členský stát prokáže dodržení pravidel a předloží své připomínky.
Komise vezme v úvahu připomínky členských států v rámci každého opatření, které může přijmout podle odstavce 3.
3. Existuje-li důkaz o riziku, že rybolovné činnosti prováděné v dané zeměpisné oblasti by mohly vést k vážnému ohrožení zachování živých vodních zdrojů, může Komise přijmout preventivní opatření.
Tato opatření musejí být přiměřená riziku závažného ohrožení zachování živých vodních zdrojů.
Tato opatření nesmějí trvat déle než tři týdny.
Pokud je to pro zachování živých vodních zdrojů nezbytné, mohou být prodloužena rozhodnutím přijatým postupem podle čl. 30 odst.
Jakmile Komise zjistí, že riziko již pominulo, neprodleně opatření zruší.
4. V případě, že je kvóta, přidělení nebo dostupný podíl členského státu považován za vyčerpaný, Komise může na základě údajů, které má k dispozici, okamžitě zastavit rybolovné činnosti.
5. Bez ohledu na čl. 23 odst. 2 a pokud je tak stanoveno právními předpisy Společenství, Komise provádí kontrolu rybářských činností ve vodách Společenství, provozovaných rybářskými plavidly plujícími pod vlajkou třetí země. Za tímto účelem Komise a příslušné členské státy spolupracují a koordinují svá jednání.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Článek 27
Hodnocení a kontrola prováděné Komisí
1. Pro účely hodnocení a kontroly uplatňování pravidel společné rybářské politiky členskými státy může Komise z moci úřední a vlastními prostředky zahájit a provádět audity, šetření, ověřování a inspekce týkající se uplatňování pravidel společné rybářské politiky členskými státy.
Může ověřovat zejména:
a) provádění a uplatňování těchto pravidel členskými státy a jejich příslušnými orgány;
b) shodu vnitrostátních správních postupů, inspekčních a dohlížecích činností s pravidly;
c) existenci požadovaných dokladů a jejich shodu s použitelnými pravidly;
d) okolností, za jakých členské státy provádějí kontrolní a vynucovací činnosti.
Za těmito účely může Komise provádět inspekce rybářských plavidel, jakož i obchodních prostor a jiných organizací, jejichž činnosti souvisejí se společnou rybářskou politikou, a má přístup ke všem údajům a dokladům potřebným k výkonu svých povinností.
Inspekce, které Komise provádí z moci úřední a bez pomoci inspektorů z dotčeného členského státu, se uskutečňují pouze na rybářských plavidlech a místech první vykládky nebo prvního prodeje a jsou omezeny na regiony nebo populace, na které se vztahuje zvláštní kontrolní program přijatý podle článku 34c nařízení (EHS) č. 2847/93.
Inspektoři Komise předloží písemné zmocnění, v němž je uvedena jejich totožnost a funkce.
Pravomoci inspektorů Komise nepřesahují pravomoci inspektorů členských států a nemají žádné policejní a vynucovací pravomoci.
Zejména nelze provádět inspekci Společenství bez pomoci inspektorů dotyčného členského státu, jestliže s tím strana, která podléhá inspekci, nesouhlasí.
Členské státy jsou Komisi nápomocny při plnění těchto úkolů.
2. Inspekční zprávy jsou zpřístupněny dotyčnému členskému státu.
Komise poskytne dotyčnému členskému státu možnost vyjádřit se ke zjištěním uvedeným ve zprávě.
Řídí se ustanoveními Společenství o ochraně osobních údajů.
Provádí-li Komise inspekci z moci úřední a bez doprovodu inspektorů dotyčného členského státu, uvědomí o tom tento členský stát do jednoho dne před ukončením inspekce a ve lhůtě jednoho měsíce mu poskytne zprávy o svých zjištěních.
Členské státy nejsou povinny na základě zjištění ve výše uvedené zprávě zakročit proti fyzickým osobám.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
4. Jednou za tři roky Komise vypracuje hodnotící zprávu o své činnosti podle odstavce 1 a o uplatňování pravidel společné rybářské politiky členskými státy, kterou předloží Evropskému parlamentu a Radě.
Členské státy jsou každoročně informovány o počtu inspekcí prováděných Komisí podle odstavce 1 v každém členském státě, rozepsaných podle druhu inspekce.
Článek 28
Spolupráce a koordinace
1. Členské státy spolupracují mezi sebou a se třetími zeměmi, aby zajistily dodržování pravidel společné rybářské politiky.
Za tímto účelem poskytují členské státy pomoc ostatním členským státům a třetím zemím, aby se zajistilo dodržování těchto pravidel.
2. V případě kontroly a inspekce přeshraničních rybolovných činností členské státy zajistí, aby jejich činnosti podle této kapitoly byly koordinovány.
Za tímto účelem si členské státy vyměňují inspektory.
3. Aniž je dotčena přímá odpovědnost pobřežního členského státu, jsou členské státy oprávněny provádět inspekci rybářská plavidla Společenství plující pod jejich vlajkou ve všech vodách Společenství, které jsou mimo vody pod svrchovaností jiného členského státu.
Členské státy jsou též oprávněny provádět inspekce v souladu s pravidly společné rybářské politiky, které se týkají rybolovných činností rybářských plavidel, ve všech vodách Společenství mimo vody pod jejich svrchovaností výhradně:
a) poté, co obdržely povolení příslušného pobřežního členského státu; nebo
b) pokud byl v souladu s článkem 34c nařízení (EHS) č. 2847/93 přijat zvláštní kontrolní program.
Členské státy jsou oprávněny provádět inspekce rybářských plavidel Společenství plujících pod vlajkou jiného členského státu v mezinárodních vodách.
V jiných případech, než jsou případy uvedené v tomto odstavci, si mohou členské státy vzájemně povolit provádění inspekcí v souladu s pravidly společné rybářské politiky.
4. Na základě jmenování, která členské státy sdělí Komisi, sestaví Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 30 odst. 2 seznam inspektorů, inspekčních plavidel, letadel a jiných inspekčních prostředků Společenství, které jsou oprávněny provádět ve vodách Společenství inspekce rybářských plavidel Společenství podle této kapitoly.
5. Inspekční zprávy a zprávy o sledování vypracované inspektory Společenství, inspektory jiného členského státu nebo inspektory Komise jsou přípustným důkazem ve správním nebo soudním řízení členského státu.
Při prokazování skutečností se s nimi nakládá stejně jako s inspekčními zprávami a zprávami o sledování členských států.
6. Prováděcí pravidla k tomuto článku se stanoví postupem podle čl. 30 odst. 2.
Odstavce 3 a 4 tohoto článku se použijí pouze tehdy, pokud byla stanovena prováděcí pravidla.
KAPITOLA VI ROZHODOVÁNÍ A KONZULTACE
Článek 29
Rozhodovací postup
Pokud není v tomto nařízení stanoveno jinak, jedná Rada v souladu s postupem stanoveným v článku 37 Smlouvy.
Článek 30
Výbor pro rybolov a akvakulturu
1. Komisi je nápomocen Výbor pro rybolov a akvakulturu.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je 20 pracovních dní.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je 60 pracovních dní.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 31
Regionální poradní sbory
1. Zřizují se regionální poradní sbory, které přispívají k dosažení cílů čl. 2 odst. 1, a zejména radí Komisi v záležitostech řízení rybolovu, pokud jde o určité mořské oblasti nebo oblasti rybolovu.
2. Regionální poradní sbory jsou složeny hlavně z rybářů a ostatních zástupců, jejichž zájmů se dotýká společná rybářská politika, jako jsou zástupci odvětví rybolovu a akvakultury, životního prostředí a zájmů spotřebitele a vědečtí odborníci ze všech členských států, které mají rybolovné zájmy v dotyčné mořské oblasti nebo oblasti rybolovu.
3. Zástupci státních a regionálních správ, kteří mají v dotyčné mořské oblasti nebo oblasti rybolovu rybolovné zájmy, mají právo působit v regionálních poradních sborech jako členové nebo jako pozorovatelé.
Na jejich schůzích může být přítomna Komise.
4. Komise může vést konzultace s regionálními poradními sbory, pokud jde o návrhy opatření, jako jsou víceleté plány obnovy nebo víceleté plány řízení, přijímané na základě článku 37 Smlouvy, které Komise zamýšlí předložit a které zejména souvisejí s lovišti v dotyčné oblasti.
Komise a členské státy mohou vést se sbory konzultace, i pokud jde o jiná opatření.
Tyto konzultace se nedotýkají konzultací VTHVR a Výboru pro rybolov a akvakulturu.
5. Regionální poradní sbory mohou:
a) samy od sebe nebo na žádost Komise či členského státu předkládat Komisi nebo dotyčnému členskému státu doporučení a návrhy ohledně záležitostí, které se týkají řízení rybolovu;
b) vyrozumět Komisi nebo dotyčný členský stát o otázkách souvisejících s uplatňováním pravidel Společenství a předkládat Komisi nebo dotyčnému členskému státu doporučení a návrhy na řešení těchto otázek;
c) provádět jiné činnosti nezbytné k plnění jejich úkolů.
Regionální poradní sbory uvědomí Výbor pro rybolov a akvakulturu o svých činnostech.
Článek 32
Postup při zřizování regionálních poradních sborů
Rada rozhodne o zřízení regionálního poradního sboru.
Regionální poradní sbor pokrývá mořské oblasti spadající pod jurisdikci nejméně dvou členských států.
Regionální poradní sbor přijme svůj jednací řád.
Článek 33
Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství
1. Zřizuje se Vědeckotechnický a hospodářský výboru pro rybářství (VTHVR).
VTHVR je pravidelně konzultován, pokud jde o záležitosti týkající se zachování a řízení živých vodních zdrojů včetně biologických, hospodářských, environmentálních, sociálních a technických hledisek.
2. Při předkládání návrhů na řízení rybolovu podle tohoto nařízení Komise vezme v úvahu doporučení VTHVR.
KAPITOLA VII ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 34
Zrušení
1. Nařízení (EHS) č. 3760/92 a (EHS) č. 101/76 se zrušují.
2. Odkazy na ustanovení nařízení zrušeného podle odstavce 1 se považují za odkazy na příslušná ustanovení tohoto nařízení.
Článek 35
Posouzení
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování společné rybářské politiky, pokud jde o kapitoly II a III, do konce roku 2012.
Článek 36
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2003.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 2372/2002
ze dne 20. prosince 2002,
kterým se zavádějí zvláštní opatření pro odškodnění španělského rybářství, chovu měkkýšů a akvakultury postižených ropnými skvrnami z tankeru "Prestige"
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
po konzultaci s Hospodářským a sociálním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V listopadu 2002 tanker "Prestige" převážející 77000 tun těžkého topného oleje ztroskotal u pobřeží Galicie, v důsledku čehož se na španělském pobřeží začaly od 16. listopadu 2002 objevovat ropné skvrny.
(2) S ohledem na důsledky uvedeného ropného znečištění pro životní prostředí byl kromě rybolovu zakázán i chov měkkýšů a některé činnosti akvakultury podél velké části španělského pobřeží Atlantického oceánu.
Kromě toho ropné skvrny poškodily některá zařízení pro akvakulturu ležící v postižených pobřežních regionech Španělska.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 [3] stanoví pravidla a podmínky pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu.
13 odst. 1 a zvláštní pravidla přílohy III uvedeného nařízení stanoví náklady v oblasti akvakultury a v oblasti ochrany a rozvoje vodních zdrojů, které mohou být spolufinancovány z finančního nástroje pro orientaci rybolovu (FNOR).
Článek 16 uvedeného nařízení navíc stanoví okolnosti, za kterých mohou členské státy získat finanční příspěvek z FNOR jako náhradu, kterou poskytnou rybářům a vlastníkům plavidel za dočasné odstavení z činnosti v případě nepředvídaných událostí.
(4) Kritéria, která musí splňovat výdaje v příslušných oblastech, aby měly nárok na spolufinancování z FNOR, však nebyla stanovena pro druh opatření nezbytných pro vyrovnání se s následky ropného znečištění.
(5) Kromě toho je v současné době náhrada za dočasné odstavení z činnosti poskytnuta pouze rybářům a vlastníkům plavidel, avšak nikoli ostatním osobám nebo podnikům činným v odvětví chovu měkkýšů nebo akvakultury.
Článek 16 však stanoví omezení pro finanční příspěvky z FNOR, které se pro tyto účely poskytují.
(6) Za daných okolností je nezbytné usnadnit poskytování náhrady za dočasné odstavení z činností rybolovu, chovu měkkýšů a činností akvakultury postižených popsaným ropným znečištěním.
Rovněž je vhodné podpořit čištění, opravu a obnovu zařízení pro chov měkkýšů a pro akvakulturu a nahrazení populací měkkýšů za účelem obnovení jejich produkční kapacity, jakož i výměny lovného zařízení poškozeného příslušnými ropnými skvrnami.
(7) Je proto nezbytné stanovit odchylky od uvedených ustanovení nařízení (ES) č. 2792/1999.
(8) Vzhledem k tomu, že provádění ostatních akcí bude probíhat za pomoci finančních prostředků z FNOR, je vhodné čerpat dodatečné finanční prostředky nezbytné pro tyto účely z podpory stanovené nařízením Rady (ES) č. 2561/2001 ze dne 17. prosince 2001 o podpoře přeměny rybářských plavidel a rybářů, kteří byli do roku 1999 závislí na dohodě o rybolovu s Marokem [4], a zejména čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení.
(9) Tyto dostupné dodatečné finanční prostředky je nutné využít na zvláštní opatření, která stanoví jednak poskytování náhrady za dočasné odstavení z činnosti osobám a podnikům činným v odvětví rybolovu, chovu měkkýšů a akvakultury ve Španělsku a jednak poskytování podpory na obnovu dřívějších činností postižených ropným znečištěním.
(10) Zvláštní opatření musí být v souladu s obecnými zásadami strukturální politiky v odvětví rybolovu.
(11) Je nutné, aby opatření nezbytná pro provádění tohoto nařízení byla v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(12) Nezbytnost přijetí okamžitých opatření, jejichž cílem je napravení situace po ztroskotání tankeru "Prestige", vyžaduje odchylku od lhůty stanovené v odst. 1 bodu 3 Protokolu o úloze národních parlamentů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto nařízení stanoví mimořádná opatření na podporu osob a podniků činných v odvětví rybolovu, chovu měkkýšů a akvakultury ve španělských pobřežních oblastech postižených ropným znečištěním ze ztroskotaného tankeru "Prestige", jakož i podmínky a omezení takové podpory.
Článek 2
Zvláštní opatření
1. Španělsko může pro osoby a podniky uvedené v článku 1 přijmout tato zvláštní opatření:
a) náhradu pro osoby a vlastníky podniků za dočasné odstavení z jejich činnosti;
b) podporu na výměnu lovných zařízení a jiných pomocných vybavení, na opravu postižených plavidel a na výměnu jejich poškozených součástí;
c) podporu na čištění, opravy a obnovu zařízení pro chov měkkýšů a pro akvakulturu;
d) náhradu za nahrazení populací měkkýšů.
2. Na náklady vzniklé v rámci zvláštních opatření se poskytuje podpora, pokud dočasné odstavení z činnosti podle písmene a) a škody na lovných zařízeních nebo v zařízeních podle písmen b), c) a d) způsobily ropné skvrny ze ztroskotaného tankeru "Prestige".
3. Míra finanční účasti na zvláštních opatřeních je uvedena v příloze.
Článek 3
Odchylky od nařízení (ES) č. 2792/1999
1. Odchylně od ustanovení nařízení (ES) č. 2792/1999 se zvláštní opatření uvedená v článku 2 provádějí v souladu s odstavci 2 až 6 tohoto článku.
2. Náhrady za dočasné odstavení z činnosti podle čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2792/1999 se mohou rovněž poskytnout osobám a vlastníkům podniků činným v odvětví chovu měkkýšů a akvakultury ve Španělsku.
3. Lhůty dvou a šesti měsíců podle čl. 16 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2792/1999 se nepoužijí.
4. Finanční příspěvek z FNOR na náhrady uvedené v odstavcích 1 a 2 se nezohlední při ověřování toho, zda byly dodrženy prahové hodnoty podle čl. 16 odst. 3 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 2792/1999.
5. Omezení podle přílohy III bodu 1.4 posledního odstavce nařízení (ES) č. 2792/1999 se nevztahují na výměnu lovných zařízení poškozených ropným znečištěním ze ztroskotaného tankeru "Prestige".
6. Na tyto náklady se poskytuje podpora podle čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 2792/1999:
a) náklady na čištění, opravu a obnovu, jejichž cílem je obnovení produkční kapacity zařízení pro chovu měkkýšů a pro akvakulturu postižených příslušným ropným znečištěním;
b) náklady na přesídlení populací měkkýšů a na obnovu zařízení pro akvakulturu postižených příslušným ropným znečištěním.
Článek 4
Použitelnost obecných ustanovení
Ustanovení nařízení (ES) č. 1260/1999 [6] a nařízení č. 2792/1999 [7] se použijí při provádění zvláštních opatření podle článku 2 v souladu s ustanoveními a odchylkami podle tohoto nařízení.
Článek 5
Dodatečná účast Společenství
1. K podpoře z FNOR se poskytne dodatečná částka ve výši 30 milionů eur, která se vyplatí v rámci finanční účasti Společenství pro účely tohoto nařízení.
2. Tato dodatečná částka se čerpá z fondu, který byl dříve přidělen pro účely nařízení (ES) č. 2561/2001.
Článek 6
Změna nařízení (ES) č. 2561/2001
V čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2561/2001 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "V rámci podpory přidělené Španělsku se vyhrazuje částka v maximální výši 30 miliónů eur na opatření stanovená v nařízení Rady (ES) č. 2372/2002."
Článek 7
Zprávy o provádění
Španělsko předloží Komisi konsolidovanou zprávu o provádění zvláštních opatření podle článku 2 za každý rok jejich provádění do 31. března následujícího roku.
První zpráva bude předložena dne 31. března 2004.
Článek 8
Prováděcí pravidla
Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení se stanoví postupem podle čl. 9 odst. 2.
Článek 9
1. Komisi je nápomocen Výbor pro struktury rybolovu a akvakultury zřízený článkem 51 nařízení (ES) č. 1260/1999.
2. V případě odkazu na tento odstavec se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období stanovené v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
Článek 10
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2375/2002
ze dne 27. prosince 2002
o otevření a správě celních kvót Společenství pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, pocházející ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Kanadou podle článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994 [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku obchodních jednání Společenství změnilo podmínky pro dovoz pšenice obecné nízké a střední jakosti, tj. pšenice obecné, jiné než vysoce jakostní, jak je definována v příloze I nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 [5], kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o dovozní cla v odvětví obilovin, naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1900/2002 [6], zavedení dovozní kvóty od 1. ledna 2003.
(2) Tato dovozní kvóta se týká maximálního ročního množství 2981600 tun, z čehož 572000 tun je pro dovoz pocházejí ze Spojených států a 38000 tun pro dovoz pocházející z Kanady.
(3) Otevření této kvóty znamená, že nařízení (EHS) č. 1766/92 musí být upraveno.
Aby mohla být kvóta otevřena dnem 1. ledna 2003, měla by být pro přechodné období, které skončí v den vstupu změny uvedeného nařízení v platnost, nejpozději však 30. června 2003, přijata odchylka od nařízení (EHS) č. 1766/92.
(4) Aby bylo zajištěno, že dovozy pšenice obecné, na kterou se vztahuje tato celní kvóta, budou řádné a nespekulativní, měly by být podmíněny předložením dovozní licence.
Tyto licence musí být v rámci stanovených množství vydávány na žádost příslušných stran, případně za použití koeficientu, o který se požadovaná množství sníží.
(5) K zajištění řádné správy této kvóty je třeba stanovit lhůty pro podání žádostí o licence a upřesnit údaje, které mají být uvedeny v žádostech a licencích.
(6) Za účelem zohlednění dodacích podmínek by měla být stanovena odchylka týkající se doby platnosti licencí.
(7) Za účelem zajištění účinné správy kvót by měla být přijata odchylka od nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [7], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2299/2001 [8], pokud jde o převoditelnost licencí a tolerance týkající se množství propouštěného do volného oběhu.
(8) Za účelem zajištění účinné správy kvót by měla být jistota k dovozním licencím odchylně od článku 10 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [9], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1322/2002 [10], stanovena na poměrně vysoké úrovni.
(9) Je třeba zajistit rychlou a vzájemnou komunikaci mezi Komisí a členskými státy ve věci požadovaných a dovezených množství.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 se dovozní clo pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, kódu KN 10019099 podle přílohy I nařízení (ES) č. 1249/96 stanovuje v rámci kvóty otevřené tímto nařízením.
Ustanovení čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 se použije v případě dovozu produktů, které jsou uvedeny v tomto nařízení a jejichž množství je vyšší než množství uvedené v článku 3.
Článek 2
1. Celní kvóta ve výše 2981600 tun pšenice obecné, jiné než vysoce jakostní, kódu KN 10019099 se otevírá dnem 1. ledna 2003.
2. Celní kvóta se otevírá každý rok dne 1. ledna.
Dovozní clo v rámci celní kvóty činí 12 EUR za tunu.
Článek 3
1. Roční celní kvóta je rozdělena do tří podkvót:
a) podkvóta I: 572000 tun pro Spojené státy americké;
b) podkvóta II: 38000 tun pro Kanadu;
c) podkvóta III: 2371600 tun pro ostatní třetí země.
2. Pokud se v průběhu roku zjistí, že jsou podkvóty I nebo II čerpány nedostatečně, může Komise se souhlasem příslušných třetích zemí přijmout postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 opatření k zajištění převodu nevyužitého množství do jiných podkvót.
3. Podkvóta III se dělí na čtyři čtvrtletní tranše ve výši 592900 tun pro každé z těchto období:
a) tranše č. 1 – 1. ledna až 31. března;
b) tranše č. 2 – 1. dubna až 30. června;
c) tranše č. 3 – 1. července až 30. září;
d) tranše č. 4 – 1. října až 31. prosince.
4. Nevyužité množství z kterékoli tranše, s výjimkou tranše č. 4 uvedené v odst. 3 písm. d), se automaticky převádí do následující tranše. Pokud je tranše vyčerpána, může Komise postupem podle článku 23 nařízení (EHS) č. 1766/92 otevřít následující tranši dříve.
Článek 4
Nestanoví-li toto nařízení jinak, jsou všechny dovozy v rámci kvóty uvedené v čl. 2 odst. 1 podmíněny předložením dovozní licence vydané v souladu s nařízením (ES) č. 1291/2000.
Článek 5
1. Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů členských států každé pondělí nejpozději ve 13.00 hodin bruselského času.
Každá žádost o licenci musí být podána maximálně pro množství, jež je pro dovoz dotyčného produktu v daném období v rámci podkvóty k dispozici.
2. Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den podávání žádostí o licence zašlou příslušné orgány Komisi faxem sdělení v souladu se vzorem uvedeným v příloze tohoto nařízení a celkové množství vyplývající ze součtu všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence.
Jestliže je den pro podání žádostí o licence státní svátek, zašle příslušný členský stát uvedené sdělení nejpozději do 18.00 hodin bruselského času pracovního dne, který státnímu svátku předchází.
Tyto informace musí být sděleny odděleně od informací týkajících se jiných žádostí o dovozní licence pro obiloviny.
3. Jestliže součet množství poskytnutých od začátku období a množství podle odstavce 2 přesáhne příslušnou podkvótu pro dané období, stanoví Komise nejpozději třetí pracovní den po podání žádostí jednotný koeficient snížení, který se pro požadovaná množství použije.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, vydávají se licence čtvrtý pracovní den následující po dni, kdy byly žádosti podány.
Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den vydání licencí sdělí příslušný orgán Komisi faxem na číslo uvedené v příloze tohoto nařízení celkové množství vyplývající ze součtu množství, pro které byly téhož dne dovozní licence vydány.
Článek 6
Dovozní licence jsou platné po dobu šedesáti dnů ode dne vydání. V souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se doba platnosti licence počítá ode dne jejího skutečného vydání.
Článek 7
Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou práva vyplývající z dovozních licencí převoditelná.
Článek 8
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 nesmí být množství propuštěné do volného oběhu vyšší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Do kolonky 19 licence se za tímto účelem zapíše číslo "0".
Článek 9
Žádost o dovozní licenci a dovozní licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 8 název země původu;
b) v kolonce 20 jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 2375/2002
- ,
- ,
- Κανονισμóς (EK) αριθ.
2375/2002
- ,
- Règlement (CE) no 2375/2002
- , - ,
- Regulamento (CE) n.o 2375/2002
- Asetus (EY) N:o 2375/2002
- ;
c) v kolonce 24 slova "12 EUR za tunu".
Článek 10
Odchylně od čl. 10 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 1162/95 činí jistota k dovozním licencím podle tohoto nařízení 30 EUR za tunu.
Článek 11
V rámci této celní kvóty je propuštění pšenice obecné, jiné než vysoce jakostní, pocházející ze třetích zemí do volného oběhu ve Společenství podmíněno předložením osvědčení o původu, které v souladu s články 55 až 65 nařízení (EHS) č. 2454/93 [11] vydal příslušný vnitrostátní orgán těchto zemí.
Článek 12
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2377/2002
ze dne 27. prosince 2002
o otevření a správě celní kvóty Společenství pro sladovnický ječmen ze třetích zemí a o odchylkách od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1666/2000 [2], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu CXL, který tvoří přílohu Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) [3], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Kanadou podle článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT [4], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku obchodních jednání Společenství změnilo podmínky pro dovoz pšenice obecné nízké a střední jakosti a ječmene zavedením dovozních kvót od 1. ledna 2003.
Pokud jde o ječmen, rozhodlo se Společenství, že systém preferenčního rozpětí nahradí dvěma celními kvótami: jednou celní kvótou ve výši 50000 tun pro sladovnický ječmen a jednou celní kvótou ve výši 300000 tun pro ječmen.
Předmětem tohoto nařízení je celní kvóta ve výši 50000 tun pro sladovnický ječmen.
(2) Podle mezinárodních závazků Společenství se musí sladovnický ječmen určený pro dovoz použít při výrobě piva dozrávajícího v sudech obsahujících bukové dřevo. Proto by měla být přijata, pokud jde o kritéria jakosti ječmene a požadavky na zpracování, ustanovení podobná ustanovením obsaženým v nařízení Komise (ES) č.
1234/2001 ze dne 22. června 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 822/1999 a o částečném vracení dovozních cel vybraných v rámci kvóty pro sladovnický ječmen [5].
(3) Otevření této kvóty znamená, že nařízení (EHS) č. 1766/92 musí být upraveno.
Aby mohla být kvóta otevřena dnem 1. ledna 2003, měla by být pro přechodné období, které skončí v den vstupu změny uvedeného nařízení v platnost, nejpozději však 30. června 2003, přijata odchylka od nařízení (EHS) č. 1766/92.
(4) Aby bylo zajištěno, že dovozy ječmene, na který se vztahuje tato celní kvóta, budou řádné a nespekulativní, měly by být podmíněny předložením dovozní licence.
Tyto licence musí být v rámci stanovených množství vydávány na žádost příslušných stran, případně za použití koeficientu, o který se požadovaná množství sníží.
(5) K zajištění řádné správy této kvóty je třeba stanovit lhůty pro podání žádostí o licence a upřesnit údaje, které mají být uvedeny v žádostech a licencích.
(6) Za účelem zohlednění dodacích podmínek by měla být stanovena odchylka týkající se doby platnosti licencí.
(7) S přihlédnutím k povinnosti stanovit jistotu na vyšší úrovni k zajištění řádné správy kvóty a ke skutečnosti, že tato jistota má být zachována po celou dobu zpracování, je vhodné, aby byli dovozci, k jejichž zásilkám sladovnického ječmene je přiloženo osvědčení o shodě, které schválila vláda Spojených států amerických, zvýhodněni v rámci správní spolupráce v souladu s články 63 až 65 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [6], ve znění nařízení Komise (ES) č. 444/2002 [7].
(8) Za účelem zajištění účinné správy kvót by měla být přijata odchylka od nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [8], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 2299/2001 [9], pokud jde o převoditelnost licencí a tolerance týkající se množství propuštěného do volného oběhu.
(9) Za účelem zajištění účinné správy kvót by měla být jistota k dovozním licencím odchylně od článku 10 nařízení Komise (ES) č. 1162/95 ze dne 23. května 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [10], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1322/2002 [11], stanovena v poměrně vysoké výši.
(10) Je třeba zajistit rychlou a vzájemnou komunikaci mezi Komisí a členskými státy ve věci požadovaných a dovezených množství.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 10 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 1766/92 se dovozní clo pro sladovnický ječmen kódu KN 100300 stanovuje v rámci kvóty otevřené tímto nařízením.
Ustanovení čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1766/92 se použije v případě dovozu produktů, které jsou uvedeny v tomto nařízení a jejichž množství je vyšší než množství uvedené v článku 2.
Článek 2
1. Otevírá se celní kvóta pro dovoz 50000 tun sladovnického ječmene kódu KN 10030050 určeného k výrobě piva dozrávajícího v sudech obsahujících bukové dřevo.
2. Celní kvóta se otevírá každý rok dne 1. ledna.
Dovozní clo v rámci celní kvóty činí 8 EUR za tunu.
Článek 3
Nestanoví-li toto nařízení jinak, jsou všechny dovozy v rámci kvóty uvedené čl. 2 odst. 1 podmíněny předložením dovozní licence vydané v souladu s nařízením (ES) č. 1291/2000.
Článek 4
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a) "poškozenými zrny" zrna ječmene, jiných obilovin nebo ovsa hluchého, která vykazují poškození včetně zkažení způsobeného nákazou, mrazem, horkem, hmyzem nebo houbami, špatným počasím a jakékoli jiné formy fyzického poškození;
b) "ječmenem řádné a uspokojivé obchodní jakosti" zrna ječmene nebo kusy zrn ječmene, které nejsou poškozené ve smyslu písmene a), s výjimkou zrn poškozených mrazem nebo houbami.
Článek 5
1. Výhody plynoucí z této celní kvóty se udělují za předpokladu, že dovážený ječmen splňuje tato kritéria:
a) měrná hmotnost: minimálně 60,5 kg/hl;
b) poškozená zrna: maximálně 1 %;
c) obsah vlhkosti: maximálně 13,5 %;
d) ječmen řádné a uspokojivé obchodní jakosti: minimálně 96 %.
2. Soulad s kritérii jakosti podle odstavce 1 se osvědčuje jedním z těchto dokumentů:
a) osvědčení o analýze, kterou na žádost dovozce provedl celní úřad propouštějící zboží do volného oběhu; nebo
b) osvědčení o shodě pro dovezený ječmen, které vydal vládní orgán země původu uznaný Komisí.
Článek 6
1. Výhody plynoucí z této kvóty se udělují za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a) dovezený ječmen musí na být na slad zpracován do šesti měsíců ode dne propuštění do volného oběhu;
b) takto vyrobený slad se musí použít k výrobě piva dozrávajícího v sudech obsahujících bukové dřevo nejpozději do 150 dnů ode dne zpracování ječmene na slad.
2. Žádost o dovozní licenci v rámci této celní kvóty je přípustná pouze v případě, že je k ní přiložen:
a) doklad, že žadatel je fyzická nebo právnická osoba, která provozuje obchodní činnost v odvětví obilovin nejméně 12 měsíců a která je registrována v členském státě, kde se žádost podává;
b) doklad, že žadatel složil u příslušného subjektu členského státu propouštějícího zboží do volného oběhu jistotu ve výši 85 EUR za tunu.
Pokud je k zásilkám sladovnického ječmene přiloženo osvědčení o shodě vydané Federal Grain Inspection Service – FGIS – (Federální odbor pro kontrolu obilovin) podle článku 8, snižuje se jistota na 10 EUR za tunu;
c) písemný závazek žadatele, že veškeré dovezené zboží bude do šesti měsíců ode dne schválení k propuštění do volného oběhu zpracováno na slad určený k výrobě piva dozrávajícího v sudech obsahujících bukové dřevo nejpozději do 150 dnů ode dne, kdy byl ječmen zpracován na slad.
Musí upřesnit místo zpracování buď uvedením názvu zpracovatelského závodu a dotyčného členského státu; nebo uvedením nejvýše pěti zpracovatelských závodů.
Před odesláním zboží ke zpracování musí být v celním úřadě, kde dochází k celnímu odbavení, vystaven kontrolní výtisk T5 v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 2454/93.
Informace požadované podle první věty písmene c) a název a místo zpracovatelského závodu se uvedou v kolonce 104 kontrolního výtisku T5.
3. Dovezený ječmen se považuje za zpracovaný, jakmile byl sladovnický ječmen namočen.
Zpracování sladu na pivo dozrávajícího v sudech obsahujících bukové dřevo nejpozději do 150 dnů ode dne, kdy byl ječmen zpracován na slad, podléhá rovněž kontrole příslušného orgánu.
Článek 7
1. Jistota uvedená v čl. 6 odst. 2 písm. b) se uvolní v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a) jakost ječmene zjištěná na základě osvědčení o shodě nebo osvědčení o analýze splňuje kritéria stanovená v čl. 5 odst. 1;
b) žadatel o licenci poskytne důkaz o konkrétním konečném použití podle čl. 5 odst. 1 potvrzující, že k tomuto použití došlo ve lhůtě stanovené v písemném závazku podle čl. 6 odst. 2 písm. c). Tento důkaz, případně ve formě kontrolního výtisku T5, musí ke spokojenosti příslušných orgánů členského státu dovozu dokládat, že všechna dovezená množství byla zpracována na produkt podle čl. 6 odst. 2 písm. c).
2. Pokud nejsou kritéria jakosti a/nebo podmínky zpracování uvedené v článcích 5 a 6 tohoto nařízení splněny, jistota k dovozní licenci podle čl. 10 písm. a) nařízení (ES) č. 1162/95 a doplňující jistota podle čl. 6 odst. 2 písm. b) tohoto nařízení propadnou, pokud není dovozce schopen předložit novou dovozní licenci vydanou v rámci kvóty, která je spravována nařízením Komise (ES) č. 2376/2002 [12]. V takovém případě se jistota ve výši 30 EUR k dané licenci uvolní pouze ve výši 22 EUR.
Článek 8
Nevyplněný vzor osvědčení, které vydává Federal Grain Inspection Service (FGIS), je uveden v příloze I. Osvědčení vydaná Federal Grain Inspection Service (FGIS) pro sladovnický ječmen určený k výrobě piva dozrávajícího v sudech obsahujících bukové dřevo Komise oficiálně uznává v rámci správní spolupráce v souladu s články 63 až 65 nařízení (EHS) č. 2454/93.
Pokud analytické parametry uvedené v osvědčení o shodě, které vydal Federal Grain Inspection Service (FGIS), vykazují shodu s normami jakosti pro sladovnický ječmen stanovenými v článku 5, odeberou se v každém vstupním přístavu vzorky nejméně ze 3 % nákladu dovezeného v daném hospodářském roce.
Otisk razítek a podpisy schválené vládou Spojených států amerických se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství.
Článek 9
1. Žádosti o dovozní licence se podávají u příslušných orgánů členských států druhé pondělí každého měsíce nejpozději do 13.00 hodin bruselského času.
Každá žádost o licenci musí být podána maximálně pro množství, jež je pro dovoz dotyčného produktu v daném roce k dispozici.
2. Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den podávání žádostí o licence zašlou příslušné orgány Komisi faxem oznámení v souladu se vzorem uvedeným v příloze II a celkové množství vyplývající ze součtu všech množství uvedených v žádostech o dovozní licence.
Jestliže je den pro podání žádostí o licence státní svátek, zašle příslušný členský stát uvedené oznámení nejpozději do 18.00 hodin bruselského času pracovního dne, který státnímu svátku předchází.
Tyto informace musí být sděleny odděleně od informací týkajících se jiných žádostí o dovozní licence pro obiloviny.
3. Jestliže součet množství poskytnutých od začátku roku a množství podle odstavce 2 přesáhne kvótu pro daný rok, stanoví Komise nejpozději třetí pracovní den po podání žádostí jednotný koeficient snížení, který se pro požadovaná množství použije.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, vydávají se licence čtvrtý pracovní den následující po dni, kdy byly žádosti podány.
Nejpozději do 18.00 hodin bruselského času v den vydání licencí sdělí příslušný orgán Komisi faxem na číslo uvedené v příloze II celkové množství vyplývající ze součtu množství, pro které byly téhož dne dovozní licence vydány.
Článek 10
Dovozní licence jsou platné po dobu šedesáti dnů ode dne vydání. V souladu s čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1291/2000 se doba platnosti licence počítá ode dne jejího skutečného vydání.
Článek 11
Odchylně od článku 9 nařízení (ES) č. 1291/2000 nejsou práva vyplývající z dovozních licencí převoditelná.
Článek 12
Odchylně od čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 1291/2000 nesmí být množství propuštěné do volného oběhu vyšší než množství uvedené v kolonkách 17 a 18 dovozní licence. Do kolonky 19 licence se za tímto účelem zapíše číslo "0".
Článek 13
Žádost o dovozní licenci a dovozní licence obsahují tyto údaje:
a) v kolonce 20 název zpracovaného produktu, který se z obilovin vyrobí, a jeden z těchto údajů:
- Reglamento (CE) no 2377/2002
- Forordning (EF) nr.
2377/2002
- Verordnung (EG) Nr. 2377/2002
- Κανονισμός (EK) αριθ.
2377/2002
- Regulation (EC) No 2377/2002
- Règlement (CE) no 2377/2002
- Regolamento (CE) n. 2377/2002
- Verordening (EG) nr.
2377/2002
- Regulamento (CE) n.o 2377/2002
- Asetus (EY) N:o 2377/2002
- ;
b) v kolonce 24 údaj "8 EUR za tunu".
Článek 14
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2380/2002
ze dne 30. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 883/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na čl. 68 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 22 odst. 2 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 883/2001 [3] naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1574/2002 [4] se že osvědčení a zpráva o výsledku rozboru stanovené v článku 20 uvedeného nařízení nemusí předkládat u vína a hroznové šťávy v nádobách o obsahu nejvýše pět litrů, pocházejících a dovážených ze třetích zemí, jejichž roční dovoz do Společenství je nižší než 1000 hektolitrů. Plánuje se dovoz omezených množství z Indonésie a Thajska. Tyto dvě země je proto třeba přidat na seznam uvedený v příloze VI nařízení (ES) č. 883/2001.
(2) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha VI nařízení (ES) č. 883/2001 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2381/2002
ze dne 30. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2342/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem, pokud jde o režim prémií
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 2345/2001 [2], a zejména na čl. 6 odst. 7 a čl. 10 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
2342/1999 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1830/2002 [4], stanoví v rámci prémie na krávy bez tržní produkce mléka pravidlo pro zaokrouhlování počtu zvířat pro účely výpočtu minimálního a maximálního počtu jalovic vyjádřeného v procentech.
Použití tohoto pravidla poškozuje producenty, na které se vztahuje režim stanovený v článku 10 nařízení (ES) č. 1254/1999, tak jak se použije v roce 2003.
S cílem zajistit rovné zacházení se všemi producenty je vhodné upřesnit používání tohoto pravidla v uvedeném období, aby se stanovil počet jalovic v případě, že se žádost o prémii vztahuje na dvě zvířata.
(2) Je nutné změnit nařízení (ES) č. 2342/1999.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 29a nařízení (ES) č. 2342/1999 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Odchylně od prvního pododstavce, pro účely použití režimu stanovenému v článku 10 nařízení (ES) č. 1254/1999 v roce 2003, pokud se žádost o prémii vztahuje na dvě zvířata, je počet jalovic, na které může být poskytnuta prémie, stanoven na jednu jalovici."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2382/2002
ze dne 30. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 94/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla k režimu pro dovozy ze třetích zemí podle nařízení Rady (EHS) č. 2092/91
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2092/91 ze dne 24. června 1991 o ekologickém zemědělství a k němu se vztahujícím označování zemědělských produktů a potravin [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 473/2002 [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam třetích zemí, z nichž musí určité zemědělské produkty získané ekologickou metodou produkce pocházet, aby mohly být uvedeny na trh ve Společenství, podle čl. 11 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2092/91, je stanoven v příloze nařízení Komise (EHS) č. 94/92 [3], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1162/2002 [4]. Tento seznam byl vypracován v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2092/91.
(2) Trvání zařazení Švýcarska do seznamu stanoveného v čl. 11 odst.
2092/91 končí dnem 31. prosince 2002. Trvání zařazení Argentiny, Austrálie, České republiky, Maďarska a Izraele končí dnem 30. června 2003.
Aby se zabránilo přerušení obchodu, je nutné prodloužit zařazení těchto zemí na další období.
(3) Dotyčné třetí země poskytly Komisi příslušné informace o prováděcích pravidlech, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v nařízení Rady (EHS) č. 2092/91.
Účinné provádění bylo navíc ověřeno kontrolami na místě, které Komise provedla v uvedených třetích zemích.
(4) Maďarské orgány informovaly Komisi, že jeden subjekt provádějící kontrolu a vydávající osvědčení ukončil
Nařízení Komise (ES) č. 2383/2002
ze dne 30. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2366/98, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/99 až 2003/04
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 1513/2001 [2], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2261/84 ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1639/98 [4], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [5], ve znění nařízení (ES) č. 1513/2001, a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2366/98 [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1249/2002 [7], stanoví, že pěstitelé oliv musejí podávat prohlášení o sklizni nejpozději dnem 1. prosince každého hospodářského roku. V čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení se stanoví, že organizace producentů, případně jejich sdružení, musejí předkládat prohlášení o sklizni svých členů a všechny jejich změny příslušnému orgánu dotyčného státu nejpozději dnem 1. ledna každého hospodářského roku.
(2) V některých oblastech pěstování oliv, zejména v důsledku velkého počtu prohlášení o sklizni, probíhající restrukturalizace olivových hájů nebo v důsledku jiných zvláštních okolností, však výše uvedené údaje již nejsou přiměřené pro kontrolní účely.
Je tudíž třeba přijmout opatření, umožňující členským státům do určité míry prodloužit lhůty pro podávání a předkládání prohlášení o sklizni příslušnému orgánu, aby se zlepšila účinnost kontrol v některých oblastech.
(3) Správa a monitorování režimu podpory produkce olivového oleje vyžaduje, aby informace o nové výsadbě podle článku 5 nařízení (ES) č.
2366/98 byly poskytovány pravidelně. Počty olivovníků pro hospodářské roky 1998/99 a 1999/2000 je proto třeba oznámit Komisi.
(4) Nařízení (ES) č. 2366/98 je tudíž třeba náležitě změnit.
(5) V zájmu umožnění prodloužení lhůty uvedené v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 2366/98 od běžného hospodářského roku je třeba, aby se toto nařízení použilo ode dne 30. listopadu 2002. Musí tudíž vstoupit neprodleně v platnost.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2366/98 se mění takto:
1. Článek 1 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pro účely poskytování podpory produkce olivového oleje podle článku 5 nařízení 136/66/EHS předloží pěstitelé oliv nejpozději dnem 1. prosince každého hospodářského roku prohlášení o sklizni, která se týkají jejich produktivních olivovníků, a údaje o olivových hájích, které obhospodařují ke dni 1. listopadu hospodářského roku, k němuž se prohlášení vztahují.
V zájmu zlepšení účinnosti kontroly v některých oblastech mohou členské státy prodloužit lhůtu pro podávání prohlášení nejvýše o tři roky.
Nejpozději dnem 1. ledna daného hospodářského roku sdělí členské státy Komisi oblasti, jakož i důvody, pro něž byla lhůta pro podání prohlášení o sklizni prodloužena, a sdělí jí nově stanovené datum."
2. Článek 5 odst. 4 se nahrazuje odstavci 4 a 5, které znějí:
"4. Členské státy oznámí Komisi do 31. října 2001 opatření přijatá za účelem sledování používání odstavců 2 a 3 a sankcionování jejich porušení.
5. Členské státy oznámí Komisi do 31. října daného hospodářského roku počet olivovníků, u kterých podle odstavce 2
- bylo podáno prohlášení o zamýšlené výsadbě,
- členský stát předpokládá, že to jsou stromy vysázené náhradou za vyklučené olivovníky,
- členský stát předpokládá, že to jsou stromy vysázené v rámci schváleného programu v souladu s článkem 4,
- členský stát předpokládá, že to jsou dodatečně vysazené stromy, nezpůsobilé k podpoře po 31. říjnu 2001.
Pro hospodářské roky 2000/01 a 2001/02 se však informace uvedené v prvním pododstavci oznámí Komisi nejpozději dnem 28. února 2003."
3. Článek 20 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Do 1. ledna každého hospodářského roku předloží organizace producentů, případně jejich sdružení, prohlášení o sklizni svých členů nebo změny těchto prohlášení příslušné agentuře daného členského státu.
Ke zlepšení účinnosti kontrol v některých oblastech však členské státy mohou prodloužit lhůtu k podání prohlášení o sklizni nejvýše o tři měsíce.
Nejpozději dnem 1. ledna daného hospodářského roku sdělí členské státy Komisi oblasti, jakož i důvody, pro něž byla lhůta pro podání prohlášení o sklizni prodloužena, a sdělí jí nově stanovené datum."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2384/2002
ze dne 30. prosince 2002,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2837/93, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2019/93, pokud jde o udržování olivových hájů v tradičních oblastech pěstování oliv
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2019/93 ze dne 19. července 1993, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 442/2002 [2], a zejména s ohledem na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 2837/93 ze dne 18. října 1993 [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2813/94 [4] stanoví podmínky pro udělení paušální podpory na hektar pro udržování olivových hájů v tradičních oblastech pěstování oliv na menších ostrovech v Egejském moři.
(2) Existují důvody pro to, aby se kritéria pro způsobilost k podpoře, uvedená v článku 1 nařízení (EHS) č. 2837/93, doplnila o podmínku odpovídající čl. 24 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2366/98 ze dne 30. října 1998, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/99, 1999/2000, 2000/01, 2001/02, 2002/03 a 2003/04 [5], naposledy pozměněného nařízením (ES)č. 1249/2002 [6], čímž se stanoví minimální velikost parcely pro pěstování oliv, na kterou je možné získat podporu produkce olivového oleje.
(3) Nařízení (EHS) č. 2837/93 je tudíž třeba změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro oleje a tuky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 2837/93 se vkládá nové písmeno e), které zní:
"e) s minimálními velikostmi ploch stanovenými podle čl. 24 odst. 1 druhého pododstavce nařízení Komise (ES) č. 2366/98 [7]."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 2385/2002
ze dne 30. prosince 2002
o zachování a pozměnění předchozí kontroly Společenství nad dovozy některých výrobků ze železa a oceli pocházejících z některých třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3285/94 [1] ze dne 22. prosince 1994 o společných pravidlech dovozu a o zrušení nařízení (ES) č. 518/94, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2474/2000 [2], a zejména na článek 11 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 519/94 [3] ze dne 7. března 1994 o společných pravidlech dovozu z některých třetích zemí a o zrušení nařízení (EHS) č. 1765/82, 1766/82 a 3420/83, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1138/98 [4], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
po konzultacích s poradními výbory,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízením (ES) č. 76/2002 [5] ze dne 17. ledna 2002 Komise zavedla předchozí kontrolu Společenství nad dovozy některých výrobků ze železa a oceli pocházejících ze třetích zemí.
Toto nařízení bylo pozměněno nařízením Komise (ES) č. 1337/2002 [6] ze dne 24. července 2002 za účelem rozšíření oblasti působnosti kontroly;
(2) dne 6. března 2002, některé členské státy informovaly Komisi, že trendy v dovozech některých výrobků z oceli zřejmě vyžadují ochranná opatření; předložily informace obsahující důkazy použitelné ve smyslu ustanovení článku 10 nařízení (ES) č. 3285/94 a článku 8 nařízení (ES) č. 519/94; a požádaly Komisi o zavedení prozatímních ochranných opatření a o zahájení příslušných šetření;
(3) dne 20. března 2002 Spojené státy Americké zavedly konečná ochranná opatření proti velkému počtu dovážených výrobků z oceli ve formě celních kvót a dodatečných valorických cel v rozsahu od 8 % do 30 %;
(4) dne 28. března 2002 Komise zahájila šetření týkající se podstatné újmy nebo jejího rizika pro výrobce ve Společenství u 21 dovážených výrobků z oceli obdobných nebo přímo konkurujících;
(5) téhož dne byla na základě předem obdržených a ověřených informací uložena prozatímní opatření pro 15 výrobků z oceli, kterých se týká šetření;
(6) nařízením (ES) č. 1694/2002 ze dne 27. září 2002 [7], Komise informovala, že zvýšené dovozy sedmi výrobků specifikovaných v příloze 1a způsobily podstatnou újmu výrobcům ve Společenství a stanovila konečná ochranná opatření proti těmto výrobkům ve formě dodatečných cel splatných při dovozech překračujících příslušné celní kvóty.
Čerpání těchto celních kvót může být monitorováno na denním vyměřovacím základě;
(7) nařízením (ES) č. 1695/2002 ze dne 27. září 2002 [8], Komise stanovila, že zvýšené dovozy 14 výrobků specifikovaných v příloze 1b byly hrozbou újmy pro výrobce ve Společenství a že bylo v zájmu Společenství zavést režim zpětné kontroly pro těchto 14 výrobků;
(8) výše uvedené systémy monitorování ochranných celních kvót a zpětná kontrola poskytují informace o původu jen některých dovážených výrobků na trhu Společenství a neposkytují informace o cenách těchto dovážených výrobků.
Neposkytují ani informace o struktuře budoucích obchodních toků;
(9) statistiky zahraničního obchodu Společenství za období stanovené v nařízení Komise (ES) č. 1917/2000 [9], ve znění nařízení (ES) č. 1669/2001 [10] nejsou k dispozici;
(10) avšak dostupné statistické údaje o dovozu výrobků z oceli v členění specifikovaném v příloze 1 vykazují následující trendy, které jsou hrozbou újmy pro výrobce ve Společenství:
Typ výrobku _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 (6 měsíců) _BAR_
Roury a trubky _BAR_ 2541117 _BAR_ 2930406 _BAR_ 2903729 _BAR_ 1384322 _BAR_ (11) i když některé kategorie výrobků vykazují určitý pokles dovozů, je třeba připomenout, že na řadu výrobků z oceli se vztahovala prozatímní ochranná opatření ES po určitou část tohoto období.
Dále je zřejmé, že v mezinárodních souvislostech by mohlo docházet k dalšímu narušování obchodu Společenství vzhledem k tomu, že světový trh s ocelí je i nadále neustálený a mnoho zemí přijalo nebo hodlá přijmout ochranná opatření;
(12) od zavedení ochranných opatření u velkého počtu výrobků z oceli v USA v březnu 2002 Evropské společenství a mnoho zemí (včetně Bulharska, Kanady, Číny, České republiky, Maďarska, Indie, Indonésie, Malajsie, Mexika a Polska), kterých se týká případný dopad těchto a dřívějších opatření na světový trh s ocelí, zahájily ochranářská šetření týkající se řady výrobků z oceli.
Konečná ochranná opatření byla již v některých případech přijata.
Je proto zřejmé, že může dojít k dalším významným výkyvům ve struktuře mezinárodního obchodu s ocelí, a zejména k výkyvům na trhu Společenství které mohou být příčinou újmy způsobené výrobcům ve Společenství;
(13) současně statistické údaje o výrobě ukazují, že výroba surové oceli ve Společenství poklesla z 163,2 milionů tun v roce 2000 na 158,5 milionů tun v roce 2001 a 118,9 milionů tun za prvních devět měsíců roku 2002.
Zaměstnanost u výrobců ve Společenství rovněž poklesla z 276700 v roce 2000 na 270000 [12] v roce 2001 a očekává se další pokles v roce 2002.
Je zde skutečný a podstatný vztah mezi vývojem těchto hospodářských ukazatelů a trendy v dovozech, a proto se trendy v dovozech považují za hrozbu újmy pro výrobce ve Společenství;
(14) proto zájmy Společenství vyžadují, aby dovozy některých výrobků z oceli dále podléhaly předchozí kontrole Společenství pro zajištění předběžných statistických údajů umožňujících rychlou analýzu trendů dovozu;
(15) proto Komise dospěla k názoru, že podle článku 11 nařízení (ES) č. 3285/94 a článku 9 nařízení (ES) č.
519/94 by měl být zachován systém předchozí kontroly u dovozů některých výrobků z oceli, které jsou určeny pro vývoz do Společenství. S přihlédnutím k trvání ochranných opatření u oceli zavedených v USA v březnu 2002 je vhodné, aby tento systém trval do konce března 2005;
(16) mimo to, aby nebyla zavedena zbytečná omezení a nenarušila nepřiměřeně činnosti společností v příhraničních oblastech, je vhodné vyloučit dovozy malých množství z oblasti působnosti předchozí kontroly Společenství.
Proto by dovozy, jejichž čistá hmotnost nepřesahuje 500 kilogramů, měly být vyloučeny z oblasti působnosti tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 76/2002 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Dovozy, jejichž čistá hmotnost nepřesahuje 500 kilogramů se vylučují z oblasti působnosti tohoto nařízení."
2. V článku 6 se slova "31. prosince 2002" nahrazují slovy "31. března 2005".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Evropské centrální banky
ze dne 20. března 2003
o nominálních hodnotách, specifikacích, reprodukci, výměně a stahování eurobankovek
(ECB/2003/4)
(2003/205/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 1 této smlouvy a na článek 16 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
106 odst. 1 Smlouvy a článek 16 statutu stanoví, že Evropská centrální banka (ECB) má výlučné právo povolovat vydávání bankovek ve Společenství.
Uvedené články rovněž stanoví, že tyto bankovky mohou vydávat ECB a národní centrální banky.
Podle článku 10 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [1] uvedou ECB a národní centrální banky zúčastněných členských států do oběhu eurobankovky.
(2) Evropský měnový institut (EMI) provedl přípravnou práci pro výrobu a vydávání eurobankovek, a zejména v souvislosti s návrhy eurobankovek usnadnil uživatelům rozeznávání a přijímání nominálních hodnot a specifikací nových eurobankovek tím, že zohlednil specifické vizuální a technické požadavky evropských sdružení uživatelů bankovek.
(3) ECB je jako nástupce EMI držitelem autorského práva k návrhům eurobankovek, jímž byl původně EMI.
ECB a národní centrální banky jednající jejím jménem mohou uplatňovat toto autorské právo ve vztahu k reprodukcím, jejichž vydávání nebo šíření představuje porušení tohoto autorského práva, mimo jiné například reprodukce, které mohou nepříznivě ovlivňovat dobrou pověst eurobankovek.
(4) Právo ECB a národních centrálních bank vydávat eurobankovky zahrnuje i pravomoc přijímat veškerá právní opatření nezbytná k ochraně integrity eurobankovek jako platebního prostředku.
ECB by měla přijmout opatření k dosažení minimální úrovně ochrany ve všech zúčastněných členských státech, a zajistit tak, že veřejnost dokáže rozlišit pravé eurobankovky od reprodukcí.
Je tedy nezbytné stanovit společná pravidla pro povolování reprodukce eurobankovek.
(5) Ustanoveními tohoto rozhodnutí není dotčeno použití trestněprávních předpisů, zejména v souvislosti s paděláním.
(6) Reprodukce eurobankovek v elektronické podobě by měly být považovány za přípustné pouze tehdy, přijme-li jejich výrobce vhodná technická opatření, aby zabránil jejich tištění, pokud by veřejnost mohla tyto tištěné reprodukce zaměnit s pravými eurobankovkami.
(7) Pravomoc přijímat opatření na ochranu integrity eurobankovek jako platebního prostředku zahrnuje pravomoc přijmout jednotná pravidla pro výměnu poškozených eurobankovek mezi národními centrálními bankami.
V rámci těchto pravidel jsou stanoveny některé kategorie eurobankovek, které by národní centrální banky měly stáhnout z oběhu, pokud jim budou předloženy k výměně.
(8) Část původní eurobankovky, která musí být předložena, aby ji bylo možné vyměnit, musí splňovat stanovené minimální rozměry.
Tyto rozměry by měly být vyjádřeny jako procentní podíl povrchové plochy původní eurobankovky před poškozením, aby se zabránilo zkreslení rozměrů, například v případech, kdy k poškození eurobankovky došlo zmenšením jejích rozměrů.
(9) Pro podporu řádné manipulace s ochrannými zařízeními proti krádeži bankovek je vhodné, aby všem, kdo zacházejí s bankovkami v rámci své profesionální činnosti a žádají národní centrální banky o výměnu eurobankovek poškozených ochranným zařízením proti krádeži, účtovaly národní centrální banky poplatek jako náhradu za analýzu provedenou v souvislosti s výměnou těchto eurobankovek.
(10) Tento poplatek se neúčtuje, pokud k poškození došlo v důsledku pokusu o loupež nebo krádež či v důsledku dokonané loupeže nebo krádeže; aby se zabránilo bezvýznamným poplatkům, účtuje se poplatek pouze v případě, kdy je k výměně předložen určitý minimální počet poškozených eurobankovek.
(11) Eurobankovky, které byly poškozeny ve velkém počtu při použití ochranných zařízení proti krádeži, by se měly k výměně předložit v souborech skládajících se z určitého minimálního počtu eurobankovek.
(12) Výhradní právo ECB povolovat vydávání eurobankovek ve Společenství zahrnuje též pravomoc stahovat eurobankovky z oběhu a stanovit jednotná pravidla, na základě nichž mohou ECB a národní centrální banky stahování eurobankovek z oběhu provádět.
(13) Z důvodů jasnosti a právní jistoty je vhodné kodifikovat rozhodnutí ECB/2001/7 ze dne 30. srpna 2001 o nominálních hodnotách, specifikacích, reprodukci, výměně a stahování eurobankovek [2], ve znění rozhodnutí ECB/2001/14 [3], a učinit úkoly ECB a národních centrálních bank týkající se pravidel reprodukce, výměny a stahování eurobankovek transparentnějšími,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nominální hodnoty a specifikace
1. První série eurobankovek obsahuje bankovky v sedmi nominálních hodnotách od 5 EUR do 500 EUR, znázorňující téma "evropské epochy a umělecké slohy" s těmito základními specifikacemi. Nominální hodnota (v eurech) _BAR_ Rozměry _BAR_ Převažující barva _BAR_ Téma _BAR_ 5 _BAR_ 120 × 62 mm _BAR_ Šedá _BAR_ Antika _BAR_ 10 _BAR_ 127 × 67mm _BAR_ Červená _BAR_ Románský sloh _BAR_
20 _BAR_ 133 × 72 mm _BAR_ Modrá _BAR_ Gotika _BAR_
500 _BAR_ 160 × 82 mm _BAR_ Fialová _BAR_ Moderní architektura 20. století _BAR_ 2.
Série eurobankovek v sedmi nominálních hodnotách nese na přední straně (líc) vyobrazení portálů a oken a na zadní straně (rub) vyobrazení mostů.
Bankovky všech sedmi nominálních hodnot zachycují znaky typické pro jednotlivé zmíněné evropské umělecké slohy. Bankovky dále obsahují tyto grafické prvky: symbol Evropské unie, název měny v latinské a řecké abecedě, zkratky ECB v jednotlivých úředních jazycích, symbol © označující skutečnost, že autorské právo náleží ECB, a podpis prezidenta ECB.
Článek 2
Pravidla reprodukce eurobankovek
1. "Reprodukcí" se rozumí jakékoliv hmotné i nehmotné vyobrazení, které napodobuje eurobankovku uvedenou v článku 1 či její část nebo části jejích jednotlivých grafických prvků, jakými jsou mimo jiné barva, rozměry a užitá písmena nebo symboly, pokud se takovéto vyobrazení může podobat eurobankovce nebo může vyvolat celkový dojem, že se jedná o eurobankovku, bez ohledu na:
a) velikost vyobrazení; nebo
b) materiály nebo postupy použité k jeho výrobě; nebo
c) skutečnost, zda k vyobrazení byly nebo nebyly přidány prvky nebo ilustrace, které nepocházejí z bankovek; nebo
d) skutečnost, zda došlo ke změně grafických prvků eurobankovky, jako například písmen nebo symbolů, či nikoli.
2. Reprodukce, které by mohla veřejnost zaměnit s pravými eurobankovkami, se považují za protiprávní.
3. Za přípustné se považují reprodukce splňující následující podmínky, neboť u těchto reprodukcí není nebezpečí, že by je veřejnost mohla zaměnit s pravými eurobankovkami:
a) jednostranné reprodukce eurobankovky uvedené v článku 1, pokud rozměry reprodukce činí nejméně 125 % délky i šířky nebo nejvýše 75 % délky i šířky dané eurobankovky uvedené v článku 1 nebo
b) oboustranné reprodukce eurobankovky uvedené v článku 1, pokud rozměry reprodukce činí nejméně 200 % délky i šířky nebo nejvýše 50 % délky i šířky dané eurobankovky uvedené v článku 1 nebo
c) reprodukce jednotlivých grafických prvků eurobankovky uvedené v článku 1, pokud není tento grafický prvek zobrazen na pozadí připomínajícím bankovku nebo
d) jednostranné reprodukce zobrazující část lícní nebo rubové strany eurobankovky, pokud je tato část menší než jedna třetina lícní nebo rubové strany původní eurobankovky uvedené v článku 1 nebo
e) reprodukce vytvořené z materiálu, který je zřetelně jiný než papír a který vypadá zřetelně jinak než materiál používaný k výrobě bankovek nebo
f) nehmotné reprodukce zpřístupněné elektronicky na webových stránkách, kabelově nebo bezdrátově nebo jakýmkoli jiným způsobem umožňujícím jednotlivcům ze strany veřejnosti přístup k těmto nehmotným reprodukcím z místa a v době, které si zvolí, za předpokladu, že:
- přes reprodukci je úhlopříčně vytištěno slovo SPECIMEN písmem typu Arial nebo podobným typem písma. Délka slova SPECIMEN činí nejméně 75 % délky reprodukce, výška slova SPECIMEN nejméně 15 % šířky reprodukce; slovo SPECIMEN má neprůhlednou (výraznou) barvu kontrastující s dominantní barvou příslušné eurobankovky uvedené v článku 1, a
- rozlišení elektronické reprodukce nepřesahuje v její původní velikosti 72 dpi (bodů na palec).
4. ECB a národní centrální banky na základě písemné žádosti potvrdí, že reprodukce, které nesplňují podmínky odstavce 3, avšak nemohou být veřejností zaměněny s pravými eurobankovkami uvedenými v článku 1, jsou rovněž přípustné.
Pokud se reprodukce vyrábí pouze na území jednoho zúčastněného členského státu, podává se výše uvedená žádost národní centrální bance tohoto členského státu.
Ve všech ostatních případech se žádosti podávají ECB.
5. Pravidla reprodukce eurobankovek se rovněž použijí na eurobankovky, které byly staženy z oběhu nebo ztratily podle tohoto rozhodnutí statut zákonného platidla.
Článek 3
Výměna poškozených eurobankovek
1. Národní centrální banky vymění na požádání a za podmínek stanovených v odstavci 2 poškozené pravé eurobankovky, které jsou zákonným platidlem,
a) po předložení více než 50 % eurobankovky; nebo
b) po předložení 50 % nebo méně než 50 % eurobankovky, jestliže žadatel prokáže, že chybějící části byly zničeny.
2. Kromě odstavce 1 se na výměnu poškozených eurobankovek dále použijí tyto doplňující podmínky:
a) pokud existuje pochybnost o právním nároku žadatele na eurobankovky nebo o pravosti eurobankovek, prokáže žadatel svou totožnost;
b) pokud jsou předložené eurobankovky zabarveny, znečištěny nebo napuštěny, poskytne žadatel písemné vysvětlení původu zabarvení, znečištění nebo napuštění;
c) pokud byly bankovky odbarveny aktivací zařízení na ochranu proti krádeži a jsou předkládány těmi, kdo s bankovkami zacházejí v rámci své profesionální činnosti podle čl. 6 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání [4], uvedou ti, kdo s bankovkami zacházejí v rámci své profesionální činnosti, písemně důvody a druh neutralizace;
d) pokud byly eurobankovky poškozeny ve velkém počtu při použití ochranných zařízení proti krádeži, předloží se v souborech po 100 kusech eurobankovek za předpokladu, že množství předkládaných eurobankovek postačuje k vytvoření takových souborů.
3. Bez ohledu na výše uvedené:
a) pokud národní centrální banky vědí nebo mají dostatečný důvod se domnívat, že eurobankovky byly poškozeny úmyslně, odmítnou jejich výměnu a zadrží tyto eurobankovky, aby zabránily návratu těchto eurobankovek do oběhu nebo aby zabránily žadateli předložit takové bankovky k výměně v jiné národní centrální bance.
Avšak národní centrální banky vymění poškozené eurobankovky, pokud vědí nebo mají dostatečný důvod se domnívat, že žadatel jedná v dobré víře nebo pokud žadatel může prokázat, že jedná v dobré víře.
Mírně poškozené eurobankovky, např. popsané poznámkami, čísly nebo krátkými větami, se v zásadě nepovažují za úmyslně poškozené; a
b) pokud národní centrální banky vědí nebo mají dostatečný důvod se domnívat, že byl spáchán trestný čin, odmítnou výměnu poškozených eurobankovek a zadrží tyto eurobankovky proti potvrzení o příjmu poškozené bankovky, aby mohly být jako důkaz postoupeny příslušným orgánům a použity k zahájení vyšetřování trestného činu nebo předloženy v již probíhajícím vyšetřování trestného činu.
Pokud příslušné orgány nerozhodnou jinak, vrátí se zadržené bankovky na konci vyšetřování žadateli a mohou být potom předloženy k výměně.
Článek 4
Stanovení poplatku za výměnu poškozených eurobankovek
1. Národní centrální banky účtují poplatek těm, kdo s bankovkami zacházejí v rámci své profesionální činnosti, pokud tyto osoby žádají národní centrální banky v souladu s článkem 3 o výměnu eurobankovek, které jsou zákonným platidlem a které byly poškozeny při použití ochranného zařízení proti krádeži.
2. Poplatek činí 10 centů za poškozenou eurobankovku.
3. Poplatek se vyměřuje pouze při výměně alespoň 100 poškozených bankovek.
Poplatek se vyměřuje za všechny vyměňované eurobankovky.
4. Poplatek se nevyměřuje, jestliže byly eurobankovky poškozeny v souvislosti s pokusem o loupež nebo krádež či s dokonanou loupeží nebo krádeží.
Článek 5
Stahování eurobankovek z oběhu
Stahování určité nominální hodnoty nebo série eurobankovek z oběhu upraví rozhodnutí Rady guvernérů, zveřejněné pro informaci v Úředním věstníku Evropské unie a v jiných sdělovacích prostředcích.
Rozhodnutí musí obsahovat alespoň tyto údaje:
- nominální hodnotu nebo sérii eurobankovek, jež mají být staženy z oběhu, a
- dobu, po kterou bude možné bankovky vyměňovat, a
- den, kterým nominální hodnota nebo série eurobankovek ztrácí statut zákonného platidla, a
- způsob nakládání s eurobankovkami předloženými po skončení lhůty pro stahování z oběhu nebo poté, co ztratí statut zákonného platidla.
Článek 6
Závěrečná ustanovení
1. Zrušují se rozhodnutí ECB/2001/7 a ECB/2001/14.
2. Odkazy na rozhodnutí ECB/1998/6 [5], ECB/1999/2 [6], ECB/2001/7 a ECB/2001/14 se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
3. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2003,
kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 1612/68, pokud jde o vyřizování nabídek volných pracovních míst a žádostí o zaměstnání
(oznámeno pod číslem K(2002) 5236)
(Text s významem pro EHP)
(2003/8/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 2434/92 [2], a zejména na článek 44 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od počátečního zahájení činnosti sítě evropských služeb zaměstnanosti ("EURES"), zřízené rozhodnutím Komise 93/569/EHS [3] za účelem provádění nařízení Rady (EHS) č. 1612/68, bylo dosaženo velkého pokroku.
(2) S ohledem na zkušenosti získané od roku 1993 a s přihlédnutím k vývoji prostředí EURES v poslední době a k jeho upevnění by tato síť měla být nyní posílena a plně zapojena do činností služeb zaměstnanosti členských států.
Současná dělba odpovědností a rozhodovacích postupů by se měla změnit.
(3) S ohledem na nadcházející rozšíření Evropské unie by se mělo plně vzít v úvahu zavedení EURES v přistupujících zemích při zajištění, že systém zůstane účinný a zvládnutelný.
(4) V úvahu by měly být vzaty také možnosti dalšího zdokonalování a racionalizace poskytovaných služeb pomocí nových nástrojů informačních a komunikačních technologií.
(5) Za tím účelem by EURES měla být sjednocena a posílena jako hlavní nástroj pro sledování mobility, na podporu volného pohybu pracovníků a integrace evropských trhů práce a pro informování občanů o použitelných právních předpisech Společenství.
(6) Je nezbytné podporovat profesní a geografickou mobilitu v souladu s evropskou strategií zaměstnanosti, v zájmu provádění akčního plánu v oblasti odborné kvalifikace a mobility [4] a usnesení Rady ze dne 3. června 2002 v této věci [5].
(7) Za účelem jasnosti se doporučuje znovu zřídit síť evropských služeb zaměstnanosti při přesnějším vymezení jejího složení, ustavení a funkcí.
Tato operace bude znamenat nahrazení rozhodnutí 93/569/EHS.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Technického výboru pro volný pohyb pracovníků,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Síť EURES
Komise, služby zaměstnanosti členských států a jejich případní další vnitrostátní partneři tvoří evropskou síť služeb nazvanou EURES (EURopean Employment Services), která je pověřena rozvíjením výměny informací a spolupráce stanovené v části II nařízení (EHS) č. 1612/68.
Článek 2
Cíle
EURES přispívá ke koordinovanému provádění části II nařízení (EHS) č. 1612/68. Podporuje evropskou strategii zaměstnanosti a přispívá k upevňování evropského jednotného trhu.
EURES usiluje, ve prospěch uchazečů o zaměstnání, pracovníků i zaměstnavatelů, zejména o podporu:
a) rozvíjení evropských trhů práce, otevřených a dostupných pro každého;
b) nadnárodní, meziregionální a přeshraniční výměny volných pracovních míst a žádostí o zaměstnání;
c) transparentnosti a výměny informací o evropských trzích práce, včetně informací o životních podmínkách a o možnostech získání odborné kvalifikace;
d) rozvoje metod a ukazatelů pro tento účel.
Článek 3
Složení
EURES zahrnuje tyto kategorie:
a) členové sítě EURES, jimiž jsou zvláštní služby určené členskými státy v souladu s čl. 13 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1612/68 a Evropský koordinační úřad, v souladu s články 21, 22 a 23 uvedeného nařízení;
b) partneři EURES uvedení v čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1612/68, to znamená:
i) regionální služby zaměstnanosti členských států;
ii) služby zaměstnanosti příslušné pro pohraniční oblasti;
iii) specializované služby zaměstnanosti, které byly ohlášeny Komisi v souladu s čl. 17 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1612/68.
Tyto kategorie zahrnují odborové organizace a organizace zaměstnavatelů určené členy EURES.
Článek 4
Role Evropského koordinačního úřadu
Za řízení Evropského koordinačního úřadu odpovídá generální ředitel Komise pro zaměstnanost a sociální věci.
Evropský koordinační úřad (dále jen "Koordinační úřad EURES") dohlíží na dodržování části II nařízení (EHS) č. 1612/68 a pomáhá síti vykonávat její činnost.
Zejména provádí:
a) analýzy geografické a profesní mobility a vypracování obecného přístupu k mobilitě v souladu s evropskou strategií zaměstnanosti;
b) formulování soudržného celkového přístupu a vhodných úprav na podporu spolupráce a koordinace mezi členskými státy;
c) celkové sledování a hodnocení činnosti EURES a ověřování, zda je prováděna v souladu s nařízením (EHS) č. 1612/68 a s tímto rozhodnutím.
Článek 5
Logo EURES
Zkratka EURES se používá výlučně pro činnosti v rámci EURES.
Používá logo, definované grafickým symbolem.
Logo je registrováno u Úřadu pro harmonizaci vnitřního trhu (OHIM) jako ochranná známka Společenství.
Smí je používat členové a partneři EURES.
Článek 6
Strategická skupina na vysoké úrovni
Zřizuje se strategická skupina na vysoké úrovni, složená z řídících pracovníků členů sítě EURES, které předsedá zástupce Komise.
Tato skupina pomáhá Komisi při podporování vývoje EURES a dohledu nad ním.
Komise konzultuje strategickou skupinu na vysoké úrovni v otázkách týkajících se strategického plánování, rozvoje, provádění, sledování a hodnocení služeb a činností uvedených v tomto rozhodnutí, včetně:
a) charty EURES v souladu s čl. 8 odst. 2;
b) hlavních směrů EURES v souladu s čl. 9 odst. 1;
c) návrhu výroční zprávy Komise stanovené čl. 19 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1612/68;
d) zprávy, kterou Komise na základě čl. 19 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1612/68 podává každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru.
K účasti na schůzích uvedené skupiny jsou zváni předsedové organizací evropských sociálních partnerů.
Skupina stanoví své pracovní metody a jednací řád.
Svolává ji předseda, a to zpravidla dvakrát do roka.
Stanoviska zaujímá prostou většinou hlasů.
Sekretariát skupiny zajišťuje Koordinační úřad EURES.
Článek 7
Pracovní skupina
Koordinační úřad EURES zřídí pracovní skupinu složenou z manažerů EURES, z nichž každý zastupuje jednoho člena EURES, která má pomáhat při rozvíjení, provádění a sledování činnosti EURES.
K účasti na schůzích pracovní skupiny zve koordinační úřad EURES také zástupce evropských sociálních partnerů a případně i zástupce dalších partnerů EURES a odborníky.
Článek 8
Charta EURES
1. Koordinační úřad EURES přijme chartu EURES postupem podle čl. 14 odst. 2, čl. 15 odst. 2, čl. 22 odst. 1 písm. a), b) a c) a článku 23 nařízení (EHS) č. 1612/68, po konzultaci se strategickou skupinou EURES na vysoké úrovni zřízenou článkem 6 tohoto rozhodnutí.
2. Podle zásady, že všechna volná pracovní místa a žádosti o zaměstnání, zveřejněné kterýmkoli členem nebo partnerem EURES, musí být dostupné v celém Společenství, stanoví charta EURES zejména:
a) popis činností vykonávaných členy a partnery EURES, včetně:
i) služeb zprostředkování zaměstnání, včetně personalizovaného poradenství pro klienty, ať jde o uchazeče o zaměstnání, pracovníky nebo zaměstnavatele,
ii) rozvoje nadnárodní a přeshraniční spolupráce, včetně spolupráce mezi službami zaměstnanosti a sociálními službami, sociálními partnery a jinými dotčenými orgány, s cílem zlepšit fungování trhů práce, jejich integraci a mobilitu,
iii) podpory koordinovaného sledování a hodnocení překážek mobility, nadbytečné a nedostatečné odborné kvalifikace a migračních toků,
b) praktické cíle systému EURES, normy jakosti, které se mají používat, a povinnosti členů a partnerů EURES, které zahrnují:
i) začlenění příslušných databází členů o nabízených volných pracovních místech do databáze EURES ve lhůtě, která bude upřesněna,
ii) druh informací, jako například informace o trhu práce, informace o životních a pracovních podmínkách, informace o nabídkách zaměstnání a žádostech o zaměstnání a informace o překážkách mobility, které musí poskytovat svým klientům a zbývající části sítě,
iii) odborné vzdělávání a kvalifikace vyžadované od zaměstnanců EURES a podmínky a postupy organizace návštěv a služebních cest odpovědných pracovníků,
iv) vypracování, předložení Koordinačnímu úřadu EURES a uskutečňování plánů činnosti, včetně zvláštních pravidel přeshraniční činnosti EURES,
v) podmínky pro používání loga EURES členy a partnery,
vi) zásady sledování a hodnocení činnosti EURES;
c) postupy pro zavedení jednotného systému a společných vzorů pro výměnu informací o trhu práce a mobilitě v rámci sítě EURES, jak stanoví články 14, 15 a 16 nařízení (EHS) č. 1612/68, včetně informací o pracovních místech a o možnostech vzdělávání v Evropské unii, které mají být umístěny na integrovanou informační internetovou stránku o mobilitě zaměstnanosti.
Článek 9
Hlavní směry a plány činnosti
1. V souladu s chartou EURES uvedenou v článku 8 a po konzultaci se strategickou skupinou EURES na vysoké úrovni uvedenou v článku 6 stanoví Koordinační úřad EURES hlavní směry činnosti EURES na dobu tří let.
Tyto hlavní směry zahrnou podmínky pro jakoukoli finanční pomoc, kterou může Společenství poskytnout v souladu s odstavcem 4 tohoto článku.
2. Podle těchto hlavních směrů mohou členové sítě EURES předkládat Koordinačnímu úřadu EURES své plány činnosti na dobu platnosti uvedených hlavních směrů.
Plán činnosti musí uvádět:
a) hlavní činnosti, které mají členové sítě EURES provádět v rámci této sítě, včetně nadnárodních, přeshraničních a odvětvových činností stanovených v článku 17 nařízení (EHS) č. 1612/68;
b) lidské a finanční zdroje přidělené na provádění části II nařízení (EHS) č. 1612/68;
c) opatření pro sledování a hodnocení plánovaných činnosti, včetně informací, které se mají zasílat Komisi za každý rok.
Plány činnosti mají zahrnovat také hodnocení činnosti a dosaženého pokroku za předchozí období.
3. Koordinační úřad EURES přezkoumá zaslané plány činnosti a informace o jejich provádění, aby zhodnotil jejich soulad s hlavními směry a s částí II nařízení (EHS) č. 1612/68. Výsledky tohoto hodnocení se analyzují každý rok společně se členy sítě EURES v souladu s čl. 19 odst. 1 uvedeného nařízení a zařazují se do zprávy, kterou Komise na základě čl. 19 odst. 3 uvedeného nařízení podává každé dva roky Evropskému parlamentu, Radě a Hospodářskému a sociálnímu výboru.
4. Komise může poskytnout finanční pomoc na provádění plánů činnosti v souladu s předpisy upravujícími příslušné rozpočtové zdroje.
Článek 10
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 93/569/EHS.
Použije se však nadále na činnosti týkající se žádostí podaných před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 11
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 2003.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se mění směrnice Rady 85/511/EHS, pokud jde o seznamy laboratoří schválených k manipulaci s živým virem slintavky a kulhavky
(oznámeno pod číslem K(2002) 5559)
(Text s významem pro EHP)
(2003/11/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky [1], naposledy pozměněnou aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska, a zejména na čl. 13 odst. 2 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zrušení rutinního očkování proti viru slintavky a kulhavky ve Společenství v roce 1991 zvýšilo vnímavost stád Společenství vůči této chorobě.
Je tudíž nezbytné zajistit, aby laboratoře, které s virem manipulují, tak činily za bezpečných podmínek, aby se tak zabránilo šíření viru, který by mohl ohrozit stáda Společenství.
(2) Směrnice 85/511/EHS obsahuje seznam národních a komerčních laboratoří schválených k manipulaci s živým virem slintavky a kulhavky.
Uvedená směrnice požaduje, aby uvedené laboratoře dodržovaly minimální normy doporučené Organizací pro zemědělství a výživu (FAO) Spojených národů.
(3) Některé členské státy se rozhodly ukončit v některých laboratořích manipulaci s virem slintavky a kulhavky, zatímco jiné členské státy stanovily nezbytné záruky, aby laboratoře, které k tomuto účelu schválily, dodržovaly požadované normy.
Kromě toho se změnily některé údaje o laboratořích uvedených ve směrnici 85/511/EHS.
(4) Je proto nezbytné seznamy laboratoří uvedených v přílohách A a B směrnice 85/511/EHS aktualizovat.
(5) Je tudíž třeba odpovídajícím způsobem pozměnit směrnici 85/511/EHS.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy A a B směrnice Rady 85/511/EHS se nahrazují zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství, pokud jde o Spojené státy americké a Švýcarsko
(oznámeno pod číslem K(2002) 5560)
(Text s významem pro EHP)
(2003/12/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí (Úř. věst. L 302, 19.10.1989, s.
1), naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 94/113/ES (Úř. věst. L 53, 24.2.1994, s.
23), a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příslušné veterinární útvary Spojených států amerických a Švýcarska požádaly o provedení změn v seznamech týmů úředně schválených na jejich územích pro vývoz embryí domácího skotu do Společenství, které stanoví rozhodnutí Komise 92/452/EHS (Úř. věst. L 250, 29.8.1992, s.
40.) naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/637/ES (Úř. věst. L 206, 3.8.2002, s.
(2) Komise obdržela od příslušných veterinárních útvarů dotyčných zemí záruky týkající se dodržování požadavků stanovených v článku 8 směrnice 89/556/EHS a týmy pro odběr embryí byly úředně schváleny pro vývoz do Společenství.
(3) Je proto nezbytné odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 92/452/EHS
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/452/EHS:
1. se zrušuje řádek týkající se amerického týmu č. 96ID083;
2. se řádek týkající se amerického týmu č. 01WI098 nahrazuje tímto:
"US _BAR_ _BAR_ 01WI098 E 1306 _BAR_ _BAR_ Dairyland Veterinary Practice 370 Flower Court Platterville, WI 53818 _BAR_ Dr Leah Penza" _BAR_
3. se doplňuje tento řádek týkající se amerických týmů:
"US _BAR_ _BAR_ 02ID106 E 1107 _BAR_ _BAR_ Western Genetics, Inc. 2875 E 3000 N Sugar City, ID 83448 _BAR_ Dr Galen B. Lusk" _BAR_
4. se doplňuje tento řádek týkající se švýcarských týmů:
"CH _BAR_ _BAR_ CH-ET-1133 _BAR_ _BAR_ Embryotransfer Pokorny Murtenstrasse 22 CH-3177 Laupen _BAR_ Dr Eli Schipper Dr Norbert Stäuber" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 31. ledna 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/613/ES, pokud jde o schválené inseminační stanice ve Slovinsku
(oznámeno pod číslem K(2002) 5564)
(Text s významem pro EHP)
(2003/15/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2000/39/ES [2], a zejména na čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/613/ES [3] stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy mohou povolit dovoz spermatu domácích prasat a seznam inseminačních stanic v těchto třetích zemích schválených pro vývoz do Společenství.
(2) Na základě návštěv vykonaných Komisí a s ohledem na současnou veterinární situaci ve Slovinsku je třeba doplnit tuto zemi na seznam třetích zemí, ze kterých jsou rozhodnutím 2002/613/ES povolen dovoz.
(3) Příslušné veterinární útvary Slovinska zaslaly seznam inseminačních stanic úředně schválených pro vývoz spermatu prasat do Společenství.
(4) Příslušné veterinární útvary Slovinska poskytly Komisi záruky, pokud jde o dodržení požadavků stanovených v článku 8 směrnice 90/429/EHS, a dotyčné inseminační stanice úředně schválily pro vývoz do Společenství.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/613/ES se mění takto:
a) v příloze II se doplňuje Slovinsko;
b) v názvu přílohy IV se doplňuje Slovinsko;
c) v příloze V se doplňují nové řádky pro Slovinsko, které znějí:
ISO _BAR_ Číslo schválení _BAR_ Název a adresa schválené stanice _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 31. ledna 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/159/ES o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES
(oznámeno pod číslem K(2002) 5565)
(Text s významem pro EHP)
(2003/16/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a produktech živočišného původu a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], a zejména na článek 29 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [2], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1452/2001 [3], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/159/ES ze dne 8. února 2000 o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/336/ES [5], stanoví seznam třetích zemí, které předložily plán, v němž uvedly, jaké záruky nabízejí v oblasti monitoringu skupin reziduí a látek uvedených v příloze I směrnice 96/23/ES.
(2) Některé třetí země předložily Komisi plány monitoringu reziduí u produktů a druhů, které původně nebyly v příloze rozhodnutí 2000/159/ES obsaženy.
Vyhodnocení těchto plánů monitoringu reziduí a doplňkové informace, které si Komise vyžádala, poskytly dostatečné záruky, pokud jde o monitoring reziduí u uvedených produktů nebo druhů v daných třetích zemích.
(3) Rozhodnutí 2000/159/ES by se proto mělo odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/159/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. prosince 2002
o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích
(Text s významem pro EHP)
(2003/17/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [2], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [3], a zejména na čl. 23 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [4], a zejména na čl. 20 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle pravidel úřední kontroly osiva se má v Argentině, Austrálii, Bulharsku, České republice, Estonsku, Chile, Chorvatsku, Izraeli, Jižní Africe, Jugoslávii, Kanadě, Lotyšsku, Maďarsku, Maroku, Novém Zélandu, Polsku, Rumunsku, Slovensku, Slovinsku, Spojených státech amerických, Turecku a Uruguayi v období produkce osiva provádět úřední inspekce v terénu.
(2) Tato pravidla v zásadě stanoví, že osivo může být úředně certifikováno a balení osiva mohou být úředně uzavřena podle systému Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro certifikaci odrůd osiva určeného pro mezinárodní obchod.
Podle uvedených pravidel by se rovněž měly odebírat vzorky a zkoušky osiva by se měly provádět podle metod Mezinárodní asociace pro testování osiv (ISTA) nebo případně v souladu s pravidly Asociace úředních analytiků osiva (AOSA).
(3) Přezkoumání těchto předpisů a způsobu jejich používání v uvedených třetích zemích ukázalo, že inspekce v terénu u množitelského porostu pro produkci osiva splňují podmínky stanovené ve směrnicích 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES a 2002/57/ES.
Vnitrostátní předpisy pro osivo sklízené a kontrolované v těchto zemích poskytují stejné záruky jako předpisy použitelné pro osivo sklízené a kontrolované ve Společenství, pokud jde o vlastnosti osiva a způsoby přezkoumání a identifikace, označování a kontroly, za předpokladu, že jsou splněny další podmínky pro množitelský porost pro produkci osiva a pro získané osivo, zejména pokud jde o označování balení.
(4) Rozhodnutí Rady 95/514/ES ze dne 29. listopadu 1995 o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích [5] stanoví, že inspekce v terénu prováděné v některých zemích u množitelského porostu pro produkci některých druhů osiva se po omezenou dobu považují za rovnocenné inspekcím v terénu prováděným v souladu s právními předpisy Společenství a že některé druhy osiva vyprodukované v těchto zemích se považují za rovnocenné osivu vyprodukovanému v souladu s právními předpisy Společenství.
(5) Použitelnost rozhodnutí 95/514/ES končí dnem 31. prosince 2002, a proto je třeba přijmout nové rozhodnutí. Toto nové rozhodnutí by mělo být rozšířeno, zejména aby se vztahovalo rovněž na Estonsko, Lotyšsko a Jugoslávii.
(6) Doba, po kterou je na základě tohoto rozhodnutí uznávána rovnocennost, by měla být omezena na pět let.
(7) Do tohoto rozhodnutí by se měly zapracovat zvláštní předpisy o výměně návěsek a o systému uzavírání prováděném ve Společenství, které jsou podobné předpisům stanoveným v rozhodnutím 86/110/EHS [6], jež nejsou nadále použitelné.
(8) Stávající právní předpisy již stanoví povinnost uvádět, zda osivo uvedené na trh Společenství, včetně osiva, které dosud nebylo certifikováno, bylo chemicky ošetřeno nebo zda byla daná odrůda geneticky modifikována.
Měla by se stanovit pravidla pro přesné údaje, které se mají uvést na návěsce certifikovaného osiva dováženého na základě tohoto rozhodnutí.
Tato pravidla by měla odrážet pravidla stanovená v rozhodnutí 95/514/ES.
V budoucnu by měly být zaktualizovány přílohy tohoto rozhodnutí, aby se zajistilo, že se na dovážené osivo vztahují podmínky rovnocenné všem novým předpisům, které mohou být případně zavedeny, zejména pokud jde o osivo, které nebylo dosud definitivně certifikováno.
(9) V souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7] by měly být přijaty některé změny příloh tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Inspekce v terénu prováděné ve třetích zemích uvedených v příloze I u množitelského porostu pro produkci osiva druhů uvedených v téže příloze, vyjma generací osiva předcházejících základnímu rozmnožovacímu materiálu, se považují za rovnocenné inspekcím v terénu prováděným v souladu se směrnicemi 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES a 2002/57/ES za předpokladu, že:
a) jsou úředně prováděny orgány uvedenými v příloze I nebo pod úředním dohledem těchto orgánů;
b) splňují podmínky definované v bodě A přílohy II.
Článek 2
Druhy osiva uvedené v příloze I, které byly vyprodukovány ve třetích zemích uvedených v téže příloze a úředně certifikovány orgány uvedenými v téže příloze, vyjma osiva generací předcházejících základnímu rozmnožovacímu materiálu, se považují za rovnocenné osivu, které je v souladu se směrnicemi 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES a 2002/57/ES, pokud splňují podmínky definované v bodě B přílohy II.
Článek 3
1. Pokud je u rovnocenného osiva změněna návěska nebo se na ně vztahuje systém uzavírání prováděný ve Společenství v souladu se systémy OECD pro certifikaci odrůd osiva určených pro mezinárodní obchod, ustanovení směrnic 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES a 2002/57/ES o novém uzavírání balení ve Společenství se použijí přiměřeně.
První pododstavec se pro tyto operace použije, aniž jsou dotčena pravidla OECD.
2. Pokud je nezbytné změnit ve Společenství návěsku nebo systém uzavírání rovnocenného osiva, návěsky ES se použijí pouze:
a) tehdy, je-li osivo vyprodukované v členských státech a osivo téže odrůdy a kategorie vyprodukované ve třetích zemích smíšeno za účelem zvýšení klíčivosti, a za předpokladu, že:
- směs je homogenní a
- návěsky uvádějí všechny země produkce nebo
b) pro malá balení ES ve smyslu směrnic 66/401/EHS nebo 2002/54/ES.
Článek 4
Změny příloh, kromě změn týkajících se sloupce 1 tabulky uvedené v příloze I, se přijmou postupem podle článku 5.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2003 do dne 31. prosince 2007.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2002
o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty
(2003/18/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [1] upravuje vzájemné obchodní koncese pro některé zemědělské produkty.
(2) Ustanovení čl. 21 odst. 5 Evropské dohody stanoví, že Společenství a Rumunsko posoudí postupně u všech produktů možnosti vzájemného udělování dalších koncesí na systematickém a recipročním základě.
(3) První zlepšení preferenčního režimu zavedeného Evropskou dohodou s Rumunskem byla stanovena v protokolu, schváleném rozhodnutím Rady 98/626/ES [2], který upravuje obchodní aspekty Evropské dohody s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a na závěry Uruguayského kola jednání o zemědělství, včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu.
(4) Zlepšení preferenčního režimu byla rovněž stanovena jako výsledek jednání o liberalizaci obchodu se zemědělskými produkty, která byla uzavřena v roce 2000.
Ve Společenství začala být tato zlepšení použitelná od 1. července 2000 na základě nařízení Rady (ES) č. 2435/2000 ze dne 17. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Rumunskem [3].
Tato druhá úprava preferenčního režimu dosud nebyla začleněna do Evropské dohody formou dodatkového protokolu.
(5) Jednání o dalších zlepšeních preferenčního režimu Evropské dohody s Rumunskem byla uzavřena dne 18. června 2002.
(6) Nový protokol Evropské dohody, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé (dále jen "protokol") by se měl schválit za účelem zkompletování všech koncesí v oblasti obchodu se zemědělskými produkty mezi oběma smluvními stranami, včetně závěrů jednání uzavřených v roce 2000 a 2002.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], kodifikovalo pravidla pro správu celních kvót, která mají být uplatňována chronologicky podle data celních prohlášení.
Některé celní kvóty podle tohoto rozhodnutí by tudíž měly být spravovány v souladu s těmito pravidly.
(8) Nezbytná prováděcí pravidla k tomuto rozhodnutí musí být přijata v souladu s rozhodnutím Rady ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(9) Nařízení (ES) č. 2435/2000 se v důsledku výše uvedených jednání stalo zastaralým, a mělo by se tudíž zrušit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi smluvními stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Článek 2
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat protokol zavazující Společenství.
2. Předseda Rady učiní jménem Společenství oznámení o schválení stanovené v článku 3 protokolu.
Článek 3
1. Režimy stanovené v přílohách protokolu, který je připojen k tomuto rozhodnutí, nahrazují dnem nabytí účinku tohoto rozhodnutí režimy uvedené v přílohách XI a XII, jak je uvedeno v čl. 21 odst. 2 a 4, ve znění pozdějších předpisů, Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé.
2. Komise stanoví prováděcí pravidla k protokolu v souladu s postupem stanoveným v čl. 5 odst. 2.
Článek 4
1. Pořadová čísla přidělená celním kvótám v příloze tohoto rozhodnutí může Komise změnit v souladu s postupem stanoveným v čl. 5 odst. 2. Celní kvóty s pořadovým číslem vyšším než 09.5100 spravuje Komise v souladu s články 308a, 308b a308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Množství zboží, která podléhají celním kvótám a byla propuštěna do volného oběhu počínaje dnem 1. července 2002 v rámci koncesí stanovených v příloze A b) nařízení (ES) č. 2435/2000 se zcela započítávají do množství uvedených ve čtvrtém sloupci v příloze A b) připojeného protokolu, kromě množství, pro která byly vydány dovozní licence před 1. červencem 2002.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny zřízený článkem 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [6] nebo případně výbor zřízený na základě příslušných ustanovení jiných nařízení o společné organizaci zemědělských trhů.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/EHS.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Nařízení (ES) č. 2435/2000 se zrušuje dnem vstupu tohoto protokolu v platnost.
Rozhodnutí rady
ze dne 14. října 2002
o odtajnění některých částí příručky Sirene přijaté výkonným výborem zřízeným prováděcí úmluvou k Schengenské dohodě ze dne 14. června 1985
(2003/19/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výkonný výbor zřízený prováděcí úmluvou k Schengenské dohodě ze dne 14. června 1985, který byl podle článku 2 Schengenského protokolu nahrazen Radou, stanovil svými rozhodnutími ze dne 14. prosince 1993 [SCH/Com-ex (93) 22 rev] a ze dne 23. června 1998 [SCH/Com-ex (98) 17] pro příručku Sirene, jejíž konečnou verzi přijal svým rozhodnutím ze dne 28. dubna 1999 [SCH/Com-ex (99) 5], stupeň utajení "důvěrné".
(2) Příručka Sirene a rozhodnutí výkonného výboru o stanovení jejího stupně utajení tvoří součást schengenského acquis, definovaného Radou v jejím rozhodnutí 1999/435/ES ze dne 20. května 1999.
(3) Některé části příručky Sirene by měly být odtajněny.
(4) U některých částí příručky Sirene by stupeň utajení měl být snížen na "restreint UE".
(5) Je třeba zrušit části rozhodnutí výkonného výboru [SCH/Com-ex (93) 22 rev] a [SCH/Com-ex (98) 17] týkající se stanovení stupně utajení příručky Sirene, aby tak budoucí rozhodnutí o stanovení jejího stupně utajení mohla být přijímána podle obvyklých pravidel o stanovení stupně utajení dokumentů, jak jsou stanovena rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [1],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příručka Sirene se odtajňuje, s výjimkou oddílu 2.3 a příloh 1, 2, 3, 4, 5 a 6.
Článek 2
Pro oddíl 2.3 příručky Sirene a přílohy 1, 2, 3, 4, 5 a 6 se stanoví stupeň utajení "restreint UE".
Článek 3
Odtajněné části příručky Sirene budou zveřejněny
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. prosince 2002
o použitelnosti článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a o změně směrnic Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS
(oznámeno pod číslem K(2002) 5304)
(Text s významem pro EHP)
(2003/20/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a o změně směrnic Rady 73/239/EHS a 88/357/EHS [1], a zejména na čl. 6 odst. 3. písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/26/ES (čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel) stanoví zvláštní opatření pro poškozené s bydlištěm nebo sídlem ve členském státě, kteří mají nárok na náhradu za škody na věci nebo na zdraví v důsledku nehody v jiném členském státě než ve členském státě bydliště nebo sídla poškozeného nebo ve třetí zemi, jejíž národní kancelář pojistitelů se připojila k systému zelené karty, jsou-li takové nehody způsobeny provozem vozidel pojištěných a majících obvyklé stanoviště v členském státě.
(2) Podle čl. 6 odst. 1 a čl. 10 odst. 3 čtvrté směrnice každý členský stát do 20. ledna 2002 zřídí nebo schválí orgán pro odškodnění pověřený poskytováním odškodnění poškozeným, jestliže pojišťovna nejmenovala zástupce nebo vyřizování nároku očividně prodlužuje. Mimoto, jak je stanoveno v článku 7, jestliže není možné vozidlo zjistit nebo jestliže do dvou měsíců od nehody není možné zjistit pojišťovnu, může poškozený požádat o odškodnění u orgánu pro odškodnění členského státu, kde má bydliště nebo sídlo.
(3) Podle čl. 6 odst. 2 čtvrté směrnice je orgán pro odškodnění členského státu, který odškodnil poškozeného v členském státě jeho bydliště nebo sídla, oprávněn požadovat náhradu vyplacené částky od orgánu pro odškodnění v členském státě provozovny pojišťovny, která vystavila pojistku osobě, jež je považována za odpovědnou.
(4) Podle čl. 6 odst. 3 písm. a) čtvrté směrnice je článek 6 čtvrté směrnice použitelný od uzavření dohody mezi orgány pro odškodnění zřízenými nebo schválenými členskými státy ohledně jejich funkcí, povinností a postupů náhrady.
(5) Všechny členské státy jmenovaly orgány pro odškodnění pověřené poskytováním odškodnění poškozeným v případech uvedených v článku 1 čtvrté směrnice o pojištění motorových vozidel, jak je stanoveno v článku 6 uvedené směrnice. Dohoda mezi těmito orgány pro odškodnění na základě uvedeného ustanovení byla uzavřena dne 29. dubna 2002
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. prosince 2002
o vývoji integrovaného počítačového veterinárního systému
(oznámeno pod číslem K(2002) 5496)
(2003/24/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 92/118/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na rozhodnutí Rady 92/438/EHS ze dne 13. července 1992 o informatizaci veterinárních postupů při dovozu (projekt SHIFT), o změně směrnic 90/675/EHS, 91/496/EHS, 91/628/EHS a rozhodnutí 90/424/EHS a o zrušení rozhodnutí 88/192/EHS [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Rady 95/1/ES [4], a zejména na článek 12 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/572/ES [6], a zejména na články 37 a 37a uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [7] má za cíl zajistit bezpečnost a důvěrnost prostředků elektronické komunikace a usnadnit jejich používání vnitrostátními orgány a orgány Společenství ke vzájemné komunikaci, ke komunikaci s občany a s hospodářskými subjekty.
(2) Článek 3 rozhodnutí Komise 92/563/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o databázi týkající se dovozních podmínek Společenství, kterou předpokládá projekt SHIFT [8], stanoví, že Komise musí vyvinout příslušné databáze.
(3) Rozhodnutí Komise 91/398 ze dne 19. července 1991 o počítačové síti spojující veterinární orgány (ANIMO) [9] vymezuje zásady, jimiž se řídí komunikační síť spojující veterinární jednotky.
(4) Práce provedená v rámci studií a seminářů Společenství ukazuje, že je třeba upravit budování sítě ANIMO, aby mohl být vytvořen veterinární systém, který zahrne různé počítačové aplikace.
(5) Usnesení Evropského parlamentu A5-0396/2000 o zvláštní zprávě Účetního dvora č. 1/2000 [10] o klasickém moru prasat si žádá, aby síť ANIMO byla řízena a rozvíjena pod plnou kontrolou Komise a aby změny byly provedeny v souladu s připomínkami Účetního dvora.
(6) V zájmu optimalizace funkcí a uživatelských rozhraní musí být členské státy úzce zapojeny do vývoje integrovaného počítačového veterinárního systému.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Společenství co možná nejdříve vytvoří počítačový systém, v němž budou funkce systémů ANIMO a SHIFT integrovány do jednoho systému.
Technické specifikace tohoto systému jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
1. V první fázi Komise vypracuje specifikace pro nový systém ANIMO, provede analýzu systému a představí prototyp.
Rozpočet Komise pro tento úkol činí 200000 EUR.
2. Ve druhé fázi Komise vyvine nový systém ANIMO a zpřístupní databázi členským státům.
3. Komise též zajistí vývoj a integraci systému SHIFT do nového počítačového systému, zejména funkce, které jsou zapotřebí pro pomoc při rozhodování na stanovištích hraniční kontroly, ať už se jedná o správní záležitosti, nebo analýzy rizik.
Článek 3
Generální ředitel generálního ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele je oprávněn podepsat jménem Komise Evropských společenství smlouvy nezbytné k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2002,
kterým se stanoví kritéria a postupy pro přijímání odpadů na skládky podle článku 16 a přílohy II směrnice 1999/31/ES
(2003/33/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [1], a zejména na článek 16 a přílohu II uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 16 směrnice 1999/31/ES má Komise přijmout zvláštní kritéria nebo zkušební metody a přidružené mezní hodnoty pro každou třídu skládky.
(2) Je třeba stanovit postup pro určování přijatelnosti odpadu na skládky.
(3) Je třeba stanovit mezní hodnoty a další kritéria pro odpad přijatelný na skládky různých tříd.
(4) Je třeba stanovit zkušební metody, které se budou používat pro určení přijatelnosti odpadu na skládky.
(5) Z technického hlediska je vhodné vyjmout z kritérií a postupů stanovených v příloze tohoto rozhodnutí odpady z těžebního průmyslu, které jsou ukládány na místě.
(6) Členským státům by mělo být poskytnuto přiměřeně dlouhé přechodné období pro vývoj nezbytného systému pro uplatnění tohoto rozhodnutí a možná bude nezbytné další krátké přechodné období, aby členské státy zajistily uplatňování mezních hodnot.
(7) Opatření podle tohoto rozhodnutí nejsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [2]. Musí být proto schválena Radou podle čl.
18 odst. 4 uvedené směrnice,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví kritéria a postupy pro přijímání odpadů na skládky podle zásad stanovených ve směrnici 1999/31/ES, a zejména v příloze II uvedené směrnice.
Článek 2
Členské státy uplatňují postup stanovený v oddílu 1 přílohy tohoto rozhodnutí pro určování přijatelnosti odpadu na skládky.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby byl na skládky přijímán pouze odpad, který splňuje kritéria přijetí příslušné třídy skládky stanovená v oddílu 2 přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Pro určování přijatelnosti odpadu na skládky se použijí metody odběru vzorků a zkušební metody uvedené v oddílu 3 přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Aniž jsou dotčeny stávající právní předpisy Společenství, nevztahují se kritéria a postupy stanovené v příloze tohoto rozhodnutí na odpad vznikající v důsledku geologického průzkumu, těžby, úpravy a skladování minerálních zdrojů, ani v důsledku prací v lomech, jestliže je skladován na místě.
Pokud není k dispozici konkrétní právní úprava Společenství, uplatní členské státy vnitrostátní kritéria a postupy.
Článek 6
Veškeré změny potřebné v budoucnu k aktualizaci tohoto rozhodnutí v souladu s vědeckým a technickým pokrokem musí být přijata Komisí, které je nápomocen výbor zřízený podle článku 18 směrnice 75/442/EHS, například úprava parametrů v seznamu mezních hodnot nebo vývoj kritérií a mezních hodnot pro přijetí odpadů pro dodatečné podkategorie skládek odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné.
Článek 7
1. Toto rozhodnutí nabývá účinku dne 16. července 2004.
2. Členské státy uplatní kritéria stanovená v oddílu 2 přílohy tohoto rozhodnutí do 16. července 2005.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. ledna 2003,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení benalaxyluM, benthiavalikarbu, 1methylcyklopropenu, prothiokonazolu a fluoxastrobinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2002) 5575)
(Text s významem pro EHP)
(2003/35/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/81/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Isagro z Itálie předložila dne 22. února 2002 portugalským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky benalaxyluM s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Kumiai Chemicals Industry Co Ltd předložila dne 19. dubna 2002 belgickým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky benthiavalikarbu.
Společnost Rohm and Haas předložila dne 28. února 2002 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky 1methylcyklopropenu.
Společnost Bayer Crop Science předložila dne 25. března 2002 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky prothiokonazolu.
Společnost Bayer Crop Science předložila dne 25. března 2002 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky fluoxastrobinu.
(3) Orgány Portugalska, Belgie a Spojeného království sdělily Komisi, že dokumentace týkající se dotyčných účinných látek se po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Předložené dokumentace se jeví splňovat též požadavky na údaje a informace podle přílohy III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byly dokumentace příslušnými žadateli následně zaslány Komisi a ostatním členským státům a postoupeny Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Tímto rozhodnutím by mělo být na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby dotyčnému členskému státu, který byl jmenován zpravodajem pro danou účinnou látku, předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace týkající se účinných látek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí, které byly předloženy Komisi a členským státům za účelem zařazení těchto látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS, v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovují též požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující účinnou látku.
Článek 2
Členské státy zpravodajové budou pokračovat v podrobném zkoumání dotyčných dokumentací a co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění toto rozhodnutí
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. ledna 2003
týkající se pokynů pro předběžnou referenční metodu pro odběr vzorků a měření koncentrace PM2,5 podle směrnice 1999/30/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 10)
(Text s významem pro EHP)
(2003/37/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/30/ES ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší [1], ve znění rozhodnutí Komise 2001/744/ES [2], a zejména na čl. 7 odst. 5 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezní hodnoty pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší jsou stanoveny ve směrnici 1999/30/ES.
(2) Referenční metoda pro odběr vzorků a měření koncentrací PM2,5 je v současné době normalizována Evropským výborem pro normalizaci (CEN).
V případě, že nebude existovat referenční metoda, Komise v souladu s postupem stanoveným v oddílu V přílohy IX směrnice 1999/30/ES poskytne pokyny pro předběžnou referenční metodu pro odběr vzorků a měření koncentrací PM2,5.
(3) Směrnice Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [3] stanoví, že Komisi je nápomocen výbor uvedený v článku 12 směrnice, který se skládá ze zástupců členských států a kterému předsedá zástupce Komise, a že Komise bude brát co největší zřetel na stanovisko doručené výborem.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 12 odst. 2 směrnice Rady 96/62/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pokyny pro předběžnou referenční metodu pro odběr vzorků a měření koncentrací PM2,5 uvedené v oddílu V přílohy IX směrnice 1999/30/ES jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. ledna 2003,
kterým se stanoví třídy reakce některých stavebních výrobků na oheň
(oznámeno pod číslem K(2002) 4807)
(Text s významem pro EHP)
(2003/43/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve směrnici 89/106/EHS se předpokládá, že s cílem zohlednit různé úrovně ochrany staveb na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni může být nezbytné stanovit v interpretačních dokumentech třídy odpovídající ukazatelům výrobků z hlediska každého základního požadavku.
Tyto dokumenty byly zveřejněny jako "Sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice Rady 89/106/EHS [3]".
(2) Pokud jde o základní požadavek na bezpečnost v případě požáru, uvádí interpretační dokument č. 2 řadu vzájemně souvisejících opatření, která dohromady tvoří strategii požární bezpečnosti, kterou lze různě rozvíjet v členských státech.
(3) Interpretační dokument č. 2 uvádí jedno z těchto opatření jako omezení vzniku a šíření ohně a kouře v daném prostoru tím, že bude omezena schopnost stavebních výrobků přispívat k plnému rozvinutí požáru.
(4) Úroveň tohoto omezení může být vyjádřena pouze různými úrovněmi ukazatelů reakce výrobků na oheň při jejich konečném použití.
(5) Systém tříd byl jako harmonizované řešení přijat rozhodnutím Komise 2000/147/ES ze dne 8. února 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň [4].
(6) V případě některých desek na bázi dřeva je nezbytné použít klasifikaci stanovenou v rozhodnutí 2000/147/ES.
(7) Reakce mnoha stavebních výrobků a/nebo materiálů na oheň je v rámci klasifikace stanovené v rozhodnutí 2000/147/ES již zavedena a dostatečně známa regulačním orgánům v oblasti požární bezpečnosti v členských státech, takže nevyžadují zkoušení této konkrétní funkční charakteristiky.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stavební výrobky a/nebo materiály, které splňují všechny požadavky na funkční charakteristiku "reakce na oheň" bez dalšího zkoušení, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Zvláštní třídy, které lze použít pro různé stavební výrobky a/nebo materiály v rámci klasifikace z hlediska reakce na oheň přijaté rozhodnutím 2000/147/ES, jsou stanoveny v příloze uvedeného rozhodnutí.
Článek 3
U výrobků je třeba, pokud je to vhodné, přihlížet k jejich konečnému použití.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. ledna 2002
o podpisu a prozatímním provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Laoskou lidově demokratickou republikou o obchodu s textilními výrobky parafované v Bruselu dne 3. prosince 2001
(2003/46/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Společenství sjednala Dohodu o obchodu s textilními výrobky s Laoskou lidově demokratickou republikou.
(2) Dohoda byla parafována dne 3. prosince 2001.
(3) S výhradou možného uzavření později by dohoda měla být podepsána jménem Společenství.
(4) Je vhodné tuto dohodu provádět prozatímně ode dne 1. ledna 2002 až do ukončení příslušných postupů pro oficiální uzavření, s výhradou vzájemnosti;
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Laoskou lidově demokratickou republikou o obchodu s textilními výrobky se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření této dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu jménem Společenství, s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
S výhradou vzájemnosti se dohoda provádí prozatímně ode dne 1. ledna 2002 až do ukončení postupů pro uzavření.
Rozhodnutí Rady 2003/48/SVV
ze dne 19. prosince 2002
o uplatnění zvláštních opatření v oblasti policejní a soudní spolupráce v boji proti terorismu v souladu s článkem 4 společného postoje 2001/931/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 30, 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Španělského království [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na svém mimořádném zasedání dne 21. září 2001 prohlásila, že terorismus je reálnou výzvou pro svět a Evropu a že boj proti terorismu bude prioritním cílem Evropské unie.
(2) Dne 28. září 2001 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1373 (2001), která stanoví rozsáhlé strategie pro boj proti terorismu, a zejména proti financování terorismu.
(3) Dne 8. října 2001 potvrdila Rada Evropské unie odhodlání Evropské unie a jejích členských států plně a koordinovaně se účastnit celosvětové koalice proti terorismu pod záštitou Organizace spojených národů.
(4) Dne 19. října 2001 Evropská rada prohlásila, že je rozhodnuta bojovat proti terorismu v každé formě na celém světě a že bude pokračovat v posilování koalice mezinárodního společenství za účelem boje proti terorismu v každé podobě, například zvýšenou spoluprací mezi operačními službami pověřenými bojem proti terorismu: Europolem, Eurojustem, zpravodajskými službami, policejními složkami a soudními orgány.
(5) Článek 4 společného postoje Rady 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [3] stanoví, že členské státy si vzájemně v co nejširší míře pomáhají prostřednictvím policejní a justiční spolupráce v trestních věcech v rámci hlavy VI Smlouvy o Evropské unii při předcházení teroristickým činům a boji proti nim.
Taková pomoc je založena na plném využití stávajících pravomocích členských států v souladu s akty Evropské unie a jinými mezinárodními dohodami, ujednáními a smlouvami, které jsou pro členské státy závazné.
Pomoc má být poskytována v souladu s vnitrostátními právními předpisy členských států, zejména předpisy týkajícími se důvěrnosti trestního vyšetřování.
(6) Společný postoj 2001/931/SZBP a doplňující opatření navrhovaná v tomto rozhodnutí se týkají osob, skupin a subjektů vyjmenovaných v pravidelně aktualizované příloze uvedeného společného postoje.
(7) Ačkoliv společný postoj 2001/931/SZBP stanoví určité záruky k zajištění toho, že osoby, skupiny a subjekty jsou uvedeny v příloze pouze v případě existují-li k tomu dostatečné důvody, však vyvodí nezbytné důsledky z jakéhokoli opačného pravomocného rozhodnutí a vykonatelného předběžného opatření soudu členského státu.
(8) Toto rozhodnutí ctí základní práva a dodržuje zásady uznané článkem 6 Smlouvy o Evropské unii.
Žádnou část tohoto rozhodnutí nelze vykládat jako povolení porušení právní ochrany poskytované podle vnitrostátního práva osobám, skupinám a subjektům vyjmenovaným v příloze společného postoje 2001/931/SZBP,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "vyjmenovanými osobami, skupinami nebo subjekty" osoby, skupiny nebo subjekty vyjmenované v příloze společného postoje 2001/931/SZBP;
b) "teroristickými trestnými činy" trestné činy uvedené v článcích 1 až 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu [4];
c) "úmluvou o Europolu" Úmluva ze dne 26. července 1995 o zřízení Evropského policejního úřadu [5];
d) "rozhodnutím o Eurojustu" rozhodnutí Rady 2002/187/SVV ze dne 28. února 2002 o zřízení Evropské jednotky pro soudní spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti [6];
e) "společnými vyšetřovacími týmy" týmy ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/465/SVV ze dne 13. června 2002 o společných vyšetřovacích týmech [7].
Článek 2
1. Každý členský stát určí specializovanou službu v rámci svých policejních složek, která bude mít v souladu s vnitrostátním právem přístup ke všem důležitým údajům týkajícím se vyšetřování prováděného jeho orgány činnými v trestním řízení ve věcech teroristických trestných činů, na nichž se podílejí vyjmenované osoby, skupiny nebo subjekty, a plynoucím z něj a bude tyto údaje shromažďovat.
2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k tomu, aby zajistil, že alespoň následující údaje shromážděné specializovanou službou budou sděleny Europolu prostřednictvím národní jednotky tohoto členského státu v souladu s vnitrostátním právem a v míře, v níž je to povoleno úmluvou o Europolu, za účelem jejich zpracování na základě článku 10 uvedené úmluvy, a zejména jeho odstavce 6:
a) údaje umožňující identifikaci osoby, skupiny nebo subjektu,
b) vyšetřovaná jednání a jejich zvláštní okolnosti,
c) souvislosti s jinými případy teroristických trestných činů,
d) využívání komunikačních technologií,
e) ohrožení plynoucí z držení zbraní hromadného ničení.
Článek 3
1. Každý členský stát určí národního zpravodaje Eurojustu pro věci terorismu podle článku 12 rozhodnutí o Eurojustu nebo soudní nebo jiný příslušný orgán nebo, pokud tak stanoví právní řád, více orgánů a v souladu s vnitrostátním právem zajistí, že tento zpravodaj nebo soudní nebo jiný příslušný orgán má přístup k veškerým důležitým údajům týkajícím se trestního řízení v působnosti jeho soudních orgánů týkajícího se teroristických trestných činů, na nichž se podílejí vyjmenované osoby, skupiny nebo subjekty, a plynoucím z něj a může je zajišťovat.
2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k tomu, aby zajistil, že alespoň následující údaje shromážděné národním zpravodajem nebo soudním nebo jiným příslušným orgánem budou sděleny Eurojustu v souladu s vnitrostátním právem a v míře, v níž to povoluje rozhodnutí o Eurojustu, aby mohl Eurojust plnit své úkoly:
a) údaje umožňující identifikaci osoby, skupiny nebo subjektu,
b) vyšetřovaná nebo stíhaná jednání a jejich zvláštní okolnosti,
c) souvislosti s jinými případy teroristických trestných činů,
d) žádosti o vzájemnou právní pomoc, včetně žádostí o provedení důkazů podaných jinému členskému státu nebo podaných jiným členským státem, a jejich výsledky.
Článek 4
Členské státy v případě potřeby přijmou nezbytná opatření ke zřízení společných vyšetřovacích týmů za účelem provádění trestního vyšetřování teroristických trestných činů, na nichž se podílí některá z vyjmenovaných osob, skupin nebo subjektů.
Článek 5
Členské státy zajistí, aby veškeré významné údaje, které sdělí Europolu a Eurojustu na základě článků 2 a 3 a které se týkají vyjmenovaných osob, skupin nebo subjektů nebo trestných činů, o nichž se předpokládá, že byly spáchány nebo se připravují, mohly být vyměňovány mezi Europolem a Eurojustem v míře, v níž to stanoví dohoda o spolupráci, která bude mezi těmito dvěma subjekty podepsána, v souladu s úmluvou o Europolu a rozhodnutím o Eurojustu.
Článek 6
Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, že žádosti z jiných členských států o vzájemnou právní pomoc a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v souvislosti s teroristickými trestnými činy, na nichž se podílejí vyjmenované osoby, skupiny nebo subjekty, budou vyřizovány jako naléhavé a přednostně.
Článek 7
Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby významné údaje obsažené v písemnosti, souboru údajů, předmětu nebo jiném důkazním prostředku, zadržené nebo zabavené v průběhu vyšetřování nebo trestního řízení vedeného v souvislosti s teroristickými trestnými činy proti vyjmenovaným osobám, skupinám nebo subjektům, mohly být neprodleně přístupné nebo k dispozici orgánům jiného zúčastněného členského státu v souladu s vnitrostátním právem a souvisejícími mezinárodními právními akty, pokud je proti vyjmenovaným osobám, skupinám nebo subjektům vedeno nebo by mohlo být zahájeno vyšetřování v souvislosti s teroristickými trestnými činy.
Článek 8
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. ledna 2003
o veterinárních osvědčeních pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu
(oznámeno pod číslem K(2003) 326)
(text s významem pro EHP)
(2003/56/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/957/ES [2], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou nařízením Rady (ES) č. 1452/2001 [4], a zejména na čl. 11 odst. 2 a čl. 22 odst. 2 uvedené směrnice a odpovídající ustanovení jiných směrnic, kterými se stanoví veterinární podmínky a vzory osvědčení pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 97/132/ES stanoví záruky pro dovoz čerstvého masa a masných výrobků z Nového Zélandu, které jsou rovnocenné zárukám stanoveným ve směrnici Rady 72/462/EHS.
(2) Příloha V Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty (dále jen dohoda) stanoví opatření pro veřejné zdraví a zdraví zvířat týkající se čerstvého masa a masných výrobků a některých dalších živočišných produktů pocházejících z Nového Zélandu, které byly uznány za rovnocenné.
(3) Rozhodnutím 2002/957/ES, kterým se mění přílohy V a VII dohody, stanovila Rada rovnocennost systémů osvědčování, pokud jde o čerstvé maso a masné výrobky a některé další živočišné produkty pocházející z Nového Zélandu.
Tato rovnocennost by měla být zavedena vytvořením vzorů úředních veterinárních osvědčení za účelem umožnění dovozu těchto produktů na uvedeném základě.
(4) Úplná rovnocennost opatření je podle přílohy VII dohody rovnost opatření týkajících se zdraví zvířat a/nebo veřejného zdraví a případně systémů osvědčování, aniž jsou dotčeny podmínky osvědčování, na něž se dohoda nevztahuje.
(5) Příloha VII dohody stanoví vzor potvrzení zdravotní nezávadnosti, které má být zahrnuto v úředním veterinárním osvědčení pro živá zvířata a živočišné produkty, u nichž byla uznána úplná rovnocennost opatření.
(6) U některých živočišných produktů byla uznána úplná rovnocennost, pokud jde o zdraví zvířat a veřejné zdraví a o systémy osvědčení.
U jiných živočišných produktů však byla úplná rovnocennost uznána pouze u opatření pro zdraví zvířat a veřejné zdraví a u systémů osvědčování.
Je proto nezbytné zachovávat několik vzorů úředních veterinárních osvědčení.
Tato úřední veterinární osvědčení by měla nahradit osvědčení stanovená v souladu s právními předpisy Společenství pro dovoz příslušných živočišných produktů z Nového Zélandu.
(7) U jiných živočišných produktů a živých zvířat nebyla úplná rovnocennost uznána.
U těchto živočišných produktů a živých zvířat by měl být dovoz až do přijetí harmonizovaných podmínek dovozu povolen na základě úředních veterinárních osvědčení v souladu se stávajícími právními předpisy Společenství nebo s platnými vnitrostátními veterinárními podmínkami členských států.
(8) V souladu s přílohou V dohody by měl Nový Zéland poskytnout dodatečné záruky pro dovoz některých živočišných produktů určených pro některé členské státy v podobě prohlášení, jež má být zahrnuto v úředním veterinárním osvědčení.
U některých produktů živočišného původu by měl Nový Zéland rovněž poskytnout dodatečné prohlášení týkající se přenosných spongiformních encefalopatií.
(9) V souladu s přílohou VII dohody může být po odeslání zásilky z Nového Zélandu za určitých podmínek vydáno osvědčení pro zásilky produktů, u nichž byla uznána úplná rovnocennost.
(10) V souladu s přílohou VII dohody se úřední veterinární osvědčení vypracuje v angličtině a v jednom z jazyků členského státu určení.
(11) Pro Nový Zéland by rovněž měly být stanoveny některé další dodatečné podmínky osvědčování.
(12) Produkty živočišného původu, které jsou dovezeny na Nový Zéland a po uskladnění nebo opětovném zpracování na Novém Zélandě jsou vyvezeny do Společenství, by měly vyhovovat ustanovením Společenství použitelným pro tyto produkty.
Pro tyto produkty by se proto mělo stanovit úřední veterinární osvědčení.
(13) Směrnice Rady 93/119/ES ze dne 22. prosince 1993 o ochraně zvířat při porážení nebo utrácení [5] stanoví, že by úřední veterinární osvědčení provázející maso měla být doplněna potvrzením o tom, že některá zvířata zmíněná v uvedené směrnici byla poražena za podmínek zaručujících humánní zacházení, které jsou přinejmenším rovnocenné podmínkám zaručeným uvedenou směrnicí..
Toto potvrzení by mělo být zahrnuto v odpovídajících vzorech úředních veterinárních osvědčení.
(14) Rozhodnutím Rady 97/131/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním používání dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o veterinárních opatřeních v obchodu se živými zvířaty a produkty živočišného původu [6] byla schválena dohoda ve formě výměny dopisů, která se týká prozatímního používání dohody, podle níž by se měly až do vstupu této dohody v platnost nadále používat podmínky osvědčování použitelné ke dni 31. prosince 1996.
Z toho důvodu by se mělo zrušit rozhodnutí Komise 80/805/ES ze dne 25. července 1980 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého masa z Nového Zélandu [7] a mělo by se zajistit, aby den použití tohoto rozhodnutí odpovídal dni, kdy uvedená dohoda vstoupí v platnost.
(15) Za účelem usnadnění hladkého přechodu od stávajících úředních veterinárních osvědčení by mělo být stanoveno přechodné období.
(16) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy povolí z Nového Zélandu dovoz živých zvířat a živočišných produktů uvedených v příloze I, pokud splňují požadavky na osvědčování stanovené v uvedené příloze a jsou v případě potřeby doprovázeny úředním veterinárním osvědčením, jež bylo v souladu s jedním z následujících vzorů vydáno před odesláním zásilky z Nového Zélandu:
a) byla-li uznána rovnocennost, vzor uvedený v příloze I, jak je stanoven v přílohách II až V;
b) v ostatních případech vzory stanovené v přílohách aktů uvedených v příloze I.
2. Je-li členským státem určení zásilky Finsko nebo Švédsko, úřední veterinární osvědčení pro živá zvířata a živočišné produkty uvedené v příloze VI bude obsahovat (obsahuje) dodatečná (dodatečné) prohlášení podle uvedené přílohy.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou být úřední veterinární osvědčení vydaná v souladu se vzory stanovenými v přílohách II až V vydána po odeslání zásilky z Nového Zélandu za předpokladu, že:
a) jsou k dispozici při příjezdu do stanoviště hraniční kontroly;
b) úředník vydávající osvědčení písemně prohlásil, že osvědčení pro zásilku vydal na základě dokladu (dokladů) o způsobilosti produktů na Novém Zélandu, které ověřil a které byly vydány před odesláním zásilky.
4. Do přijetí harmonizovaných pravidel dovozu zůstávají vnitrostátní veterinární požadavky platné v členských státech nadále použitelné pro zvířata a živočišné produkty, pokud je tak stanoveno v příloze I.
Článek 2
Pokud je zásilka předložena k veterinární kontrole, úřední veterinární osvědčení se poskytne v anglickém jazyce a v jednom z úředních jazyků členského státu, v němž se nachází stanoviště hraniční kontroly, jemuž se zásilka předkládá.
Článek 3
Úřední veterinární osvědčení pro živočišné produkty uvedené v příloze I jsou provázena dodatečnými prohlášeními popsanými v příloze VI, pokud byly tyto produkty dovezeny na Nový Zéland ze třetí země a následně byly vyvezeny do Společenství.
Článek 4
Během přechodného období, které není delší než 90 dnů ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, povolí členské státy dovoz živých zvířat a živočišných produktů uvedených v příloze I na základě vzorů osvědčení použitelných dříve.
Článek 5
Rozhodnutí Komise 80/805/EHS se zrušuje.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. února 2003.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. ledna 2003,
kterým se pozastavuje plnění povinností Společenství podle odvětvové přílohy o elektrické bezpečnosti, která je součástí Dohody o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými
(2003/57/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle článku 16 Dohody o vzájemném uznávání uzavřené mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými [1], dále jen "dohoda", může jedna ze Stran pozastavit plnění svých povinností podle odvětvovépřílohy;
(2) Spojené státy americké nesplnily své povinnosti podle dohody, zejména pokud jde o postup uznávání subjektů posuzování shody jmenovaných Společenstvím;
(3) to vedlo k situaci, kdy rovnocennost subjektů posuzování shody, které jsou jmenovány nebo mají být jmenovány orgány členských států, které provádějí jmenování, nemůže být posouzena, sledována a uznána, jak je stanoveno v dohodě;
(4) v důsledku toho ztratily výrobky Společenství spadající do působnosti odvětvové přílohy o elektrické bezpečnosti přístup na trh v souvislosti s posuzováním shody;
(5) má se rovněž za to, že Spojené státy zanedbaly svou povinnost udržovat schopnost právních a regulativních orgánů provádět ustanovení odvětvové přílohy o elektrické bezpečnosti, zejména pokud jde o důvěru úřadu Occupational Safety and Health Administration v hodnocení na místě prováděném orgány členských států jmenovanými subjekty posuzování shody, které se nacházejí na jejich území;
(6) Společenství a Spojené státy vedly v souladu s čl. 2 třetí větou dohody řadu konzultací, při nichž nebylo dosaženo uspokojivého řešení;
(7) Komise nadále povede se Spojenými státy konzultace podle této dohody s cílem zajistit provádění odvětvové přílohy o elektrické bezpečnosti v souladu s ustanoveními dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Plnění povinností Společenství podle odvětvové přílohy o elektrické bezpečnosti, která je součástí Dohody o vzájemném uznávání mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, se pozastavuje v celém rozsahu.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu, která je zmocněna zaslat přiloženou nótu jménem Společenství Spojeným státům americkým.
Článek 3
Nejpozději tři roky po předání nóty podle článku 2 Spojeným státům předloží Komise Radě zprávu o stavu konzultací se Spojenými státy a podle potřeby návrh rozhodnutí Rady, kterým se zrušuje toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 95/340/ES, pokud jde o zahrnutí Nizozemských Antil do prozatímního seznamu třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz mléka a mléčných výrobků
(oznámeno pod číslem K(2003) 323)
(Text s významem pro EHP)
(2003/58/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/23/ES [2], a zejména na čl. 23 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 95/340/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/743/ES [4] stanoví prozatímní seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz mléka a mléčných výrobků.
(2) Nizozemské Antily požádaly o povolení dovážet mléko a mléčné výrobky do Společenství.
(3) Poskytnuté informace a záruky byly ohodnoceny kladně, zejména s přihlédnutím k tomu, že syrové mléko, tepelně ošetřené mléko a mléčné výrobky používané povolenými zařízeními na Nizozemských Antilách při zpracování konečných mléčných výrobků budou pocházet výhradně ze zařízení, která se nacházejí ve třetích zemích povolených pro dovoz mléka a mléčných výrobků do Společenství nebo do členských států a budou doprovázeny osvědčením podle rozhodnutí Komise 95/343/ES ze dne 27. července 1995, kterým se stanoví vzory veterinárních osvědčení pro dovoz ze třetích zemí tepelně ošetřeného mléka, mléčných výrobků a syrového mléka pro lidskou spotřebu určených k přijetí ve sběrném středisku, standardizačním středisku,zařízení pro ošetření nebo zařízení pro zpracování [5], naposledy pozměněném rozhodnutím 97/115/ES [6].
(4) Je proto vhodné změnit rozhodnutí 95/340/ES.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 95/340/ES se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 31. ledna 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 97/252/ES, pokud jde o zahrnutí jednoho zařízení Nizozemských Antil do prozatímního seznamu zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz mléka a mléčných výrobků určených k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(2003) 324)
(Text s významem pro EHP)
(2003/59/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/4/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 a 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích produkujících mléko a mléčné výrobky určené k lidské spotřebě byly stanoveny rozhodnutím Komise 97/252/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 2002/527/ES [4].
(2) Nizozemské Antily zaslaly seznam obsahující jedno zařízení produkující mléko a mléčné výrobky určené k lidské spotřebě, kde příslušné úřady osvědčují, že zařízení splňuje pravidla Společenství.
(3) Protože nebyla dosud vykonána inspekce na místě, nevztahuje se na dovoz z tohoto zařízení omezená četnost fyzických kontrol podle čl. 2 odst. 4 rozhodnutí 95/408/ES.
(4) Rozhodnutí 97/252/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/252/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 31. ledna 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/258/ES o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině, pokud jde o schvalování laboratoří ve třetích zemích
(oznámeno pod číslem K(2003) 325)
(Text s významem pro EHP)
(2003/60/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině [1], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Afssa Nancy je referenční laboratoří pro sérologické testy po očkování proti vzteklině a má za úkol organizovat mezilaboratorní testy způsobilosti pro schvalování laboratoří, které hodlají provádět tyto sérologické testy.
(2) Afssa Nancy navrhla Komisi, aby laboratoře ve třetích zemích, které úspěšně prošly testy způsobilosti, byly schváleny.
(3) Je proto nezbytné stanovit postup pro sdělování schválení laboratoří ve třetích zemích.
(4) Rozhodnutí 2000/258/ES je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 2000/258/ES se pátá odrážka nahrazuje tímto:
"— spolupracuje s laboratořemi pověřenými prováděním těchto analýz v třetích zemích a sděluje Komisi seznam těch laboratoří, které úspěšně prošly mezilaboratorním testem způsobilosti (testem odborné způsobilosti).
Tyto seznamy se zveřejňují na této internetové stránce:
http://forum.europa.eu.int/Public/irc/sanco/vets/information" .
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. ledna 2003,
kterým se členské státy opravňují ke stanovení dočasných odchylek od směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o brambory pocházející z některých provincií Kuby, s výjimkou brambor určených k výsadbě
(oznámeno pod číslem K(2003) 338)
(2003/63/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/89/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na návrh podaný Spojeným královstvím,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle směrnice 2000/29/ES se v zásadě nesmějí do Společenství dovážet brambory pocházející z Kuby, které nejsou určeny k výsadbě.
Tato směrnice však povoluje odchylky od uvedeného pravidla, pokud neexistuje riziko šíření škodlivých organismů;
(2) na Kubě se stalo běžnou praxí pěstovat rané brambory, které nejsou určeny k výsadbě, ze sadby brambor dodané členským státem.
Část dodávek brambor do Společenství uskutečněných na začátku sezóny pochází z Kuby;
(3) od roku 1987 byly řadou rozhodnutí, z nichž nejnovější je rozhodnutí Komise 2001/99/ES [3], povoleny na omezená období a za zvláštních podmínek odchylky od některých ustanovení směrnice 2000/29/ES pro nesadbové brambory pocházející z některých provincií Kuby;
(4) okolnosti odůvodňující tyto odchylky zůstávají nezměněné.
Žádné nové informace nezavdávají důvod pro přehodnocení zvláštních podmínek;
(5) členské státy by proto měly být oprávněny stanovit odchylky na určitá omezená období a za zvláštních podmínek;
(6) oprávnění stanovit odchylky by mělo být zrušeno, zjistí-li se, že zvláštní podmínky stanovené tímto rozhodnutím nejsou dostačující k tomu, aby zabránily zavlečení škodlivých organismů do Společenství anebo že tyto podmínky nebyly splněny;
(7) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/29/ES mohou členské státy, pokud jde o zákazy uvedené v příloze III části A bodu 12, povolit dovoz brambor pocházejících z Kuby, které nejsou určeny k výsadbě, na své území za podmínek stanovených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Dovážející členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o každém povolení podle článku 1 formou oznámení podle bodu 2 písm. b) přílohy.
Do 1. září 2003, 1. září 2004 a 1. září 2005 poskytnou dovážející členské státy Komisi a ostatním členským státům informace o objemech dovezených podle tohoto rozhodnutí včetně podrobné technické zprávy o úředním testu podle bodu 2 písm. f) přílohy.
Komisi se předává kopie každého rostlinolékařského osvědčení.
Článek 3
Článek 1 se vztahuje na brambory, které nejsou určené k výsadbě a které jsou dovezeny do Společenství v průběhu těchto období:
i) od 1. února 2003 do 31. května 2003;
ii) od 1. ledna 2004 do 31. května 2004;
iii) od 1. ledna 2005 do 31. května 2005.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. ledna 2003,
kterým se prodlužuje doba uvedená v čl. 21 odst. 3 směrnice Rady 2002/56/ES o uvádění sadby brambor na trh, která zmocňuje členské státy k prodloužení doby platnosti rozhodnutí o rovnocennosti sadby brambor ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2003) 351)
(Text s významem pro EHP)
(2003/66/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh [1], a zejména na čl. 21 odst. 3 druhý pododstavec této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/56/ES stanoví, že od určitých dat již členské státy nemohou na vlastní úrovni rozhodovat o rovnocennosti sadby brambor sklizené ve třetích zemích se sadbou brambor sklizenou ve Společenství, která je v souladu s uvedenou směrnicí.
(2) Protože však dosud nebyly dokončeny práce vedoucí k určení rovnocennosti sadby brambor vůči všem dotyčným třetím zemím na úrovni Společenství, směrnice 2002/56/ES umožnila členským státům prodloužit do 31. března 2002 platnost rozhodnutí o rovnocennosti, která již přijaly pro sadbu brambor z některých třetích zemí, na kterou se nevztahuje určení rovnocennosti na úrovni Společenství.
(3) Protože dosud nejsou k dispozici předpisy Společenství o rovnocennosti sadby brambor sklizené ve třetích zemích se sadbou brambor sklizenou ve Společenství, je třeba prodloužit zmocnění udělené členským státům směrnicí 2002/56/ES k prodloužení doby platnosti rozhodnutí o rovnocennosti.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 21 odst. 3 prvním pododstavci směrnice 2002/56/ES se datum "31. března 2002" nahrazuje datem "31. března 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. ledna 2003
o některých ochranných opatřeních týkajících se nakažlivé chudokrevnosti lososů na Faerských ostrovech
(oznámeno pod číslem K(2003) 363)
(Text s významem pro EHP)
(2003/71/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výskyt nakažlivé chudokrevnosti lososů (ISA) na Faerských ostrovech vedl k přijetí rozhodnutí Komise 2000/574/ES ze dne 14. září 2000 o některých ochranných opatřeních týkajících se nakažlivé chudokrevnosti lososů u lososovitých na Faerských ostrovech [4], naposledy pozměněného rozhodnutím 2002/110/ES [5].
Opatření zahrnují zákaz dovozů živých lososů do Společenství a přísné podmínky pro dovoz některých produktů k lidské spotřebě.
Jejich použitelnost končí dnem 1. února 2003.
(2) Navzdory opatřením, která Faerské ostrovy učinily, byla v roce 2002 ohlášena další ohniska nakažlivé chudokrevnosti lososů, a tudíž nelze očekávat rychlou eradikaci této choroby.
(3) Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (IOE) ve stanovisku sdělil, že neexistují důkazy o vertikálním přenosu viru nakažlivé chudokrevnosti lososů.
(4) Na základě stanoviska IOE a zkušeností a praxe členských států a třetích zemí postižených nakažlivou chudokrevností lososů nebylo prokázáno, že je nutné zachovávat ochranná opatření stanovená rozhodnutím 2000/574/ES a týkající se jiker a gamet druhu Salmoniadae, které pocházejí z hospodářství na Faerských ostrovech, na něž se nevztahují veterinární omezení z důvodu podezření či ohniska nakažlivé chudokrevnosti lososů, a je tudíž třeba nahradit opatření opatřeními, která jsou obsažena v tomto rozhodnutí, a rozhodnutí 2000/574/ES by mělo být v souladu s tím zrušeno.
(5) Vzhledem k výskytu choroby na Faerských ostrovech by měla ochranná opatření uvedená v tomto rozhodnutí zůstat použitelná až do února 2004.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Živé ryby, jikry a gamety druhu Salmoniadae
1. Členské státy zakáží dovoz živých ryb druhu Salmoniadae pocházejících z Faerských ostrovů.
2. Členské státy zakáží dovoz živých jiker ryb druhu Salmoniadae pocházejících z Faerských ostrovů, pokud tyto jikry nebyly dvakrát dezinfikovány, a to jak v neoplozeném stádiu, tak i v embryonálním stádiu, a pokud nebylo k zásilkám přiloženo osvědčení podle vzoru uvedeného v příloze I tohoto rozhodnutí.
3. Členské státy povolí dovoz živých gamet ryb druhu Salmoniadae pocházejících z Faerských ostrovů.
Článek 2
Podmínky dovozu nezpracovaných usmrcených ryb druhu Salmoniadae k lidské spotřebě
Členské státy povolí dovoz usmrcených lososů obecných (Salmo salar), mořských pstruhů (Salmo trutta) a duhových pstruhů (Oncorhynchus mykiss) pocházejících z Faerských ostrovů, pokud mají odstraněné vnitřnosti, a jestliže nemají odstraněné vnitřnosti, v případě, že je k zásilkám přiloženo osvědčení podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Odchylka pro vědecké účely
Odchylně od výše uvedených ustanovení smějí členské státy povolit dovoz vzorků zvířat a produktů, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, na své území pro vědecké účely.
Článek 4
Zrušuje se rozhodnutí 2000/574/ES.
Článek 5
Členské státy změní své obchodní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. února 2003 a jeho použitelnost končí dnem 1. února 2004.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/994/ES o některých ochranných opatřeních, pokud jde o produkty živočišného původu dovážené z Číny
(oznámeno pod číslem K(2003) 426)
(Text s významem pro EHP)
(2003/72/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku zjištění reziduí veterinárních léčiv v některých produktech živočišného původu dovážených z Číny a nedostatků zjištěných během inspekční návštěvy v této zemi, pokud jde o úpravu veterinárních otázek a systém kontroly reziduí v živých zvířatech a v živočišných produktech, přijala Komise rozhodnutí 2002/69/ES ze dne 30. ledna 2002 o některých ochranných opatřeních, pokud jde o produkty živočišného původu dovážené z Číny [2].
(2) Údaje poskytnuté čínskými orgány a příznivé výsledky kontrol provedených členskými státy umožnily povolit dovoz některých produktů živočišného původu z Číny a učinit několik změn rozhodnutí 2002/69/ES.
Tyto změny byly konsolidovány rozhodnutím Komise 2002/994/ES [3].
(3) Rozhodnutí 2002/69/ES ve znění rozhodnutí 2002/933/ES [4] zahrnovalo filé z lososa (Salmo salar), a to jak volně žijícího, tak pocházejícího z akvakultury, jako produkt povolený k dovozu z Číny.
Avšak tento produkt byl ponechán v příloze rozhodnutí 2002/994/ES, aniž by bylo uvedeno, že je povolen dovoz lososa obojího původu.
Přílohu rozhodnutí 2002/994/ES je tudíž třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2002/994/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. února 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 97/486/ES, pokud jde o zařazení estonských a namibijských zařízení do prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masa volně žijící zvěře
(oznámeno pod číslem K(2003) 333)
(Text s významem pro EHP)
(2003/73/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/4/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 a odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prozatímní seznamy zařízení třetích zemích produkujících maso volně žijící zvěře byly stanoveny rozhodnutím Komise 97/468/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 2002/672/ES [4].
(2) Estonsko a Namibie zaslaly seznamy zařízení produkující maso volně žijící zvěře, u nichž příslušné orgány osvědčují, že splňují pravidla Společenství.
(3) Protože inspekce na místě nebyly dosud vykonány, nelze na dovoz z těchto zařízení uplatňovat sníženou četnost fyzických kontrol podle čl. 2 odst. 4 rozhodnutí 95/408/ES.
(4) Rozhodnutí 97/468/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/468/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 4. února 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. ledna 2003,
kterým se mění rozhodnutí Komise 1999/283/ES a 2000/585/ES, pokud jde o Botswanu
(oznámeno pod číslem K(2003) 403)
(Text s významem pro EHP)
(2003/74/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1452/2001 [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/45/ES ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [3], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [4], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [5], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/42/ES [6], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa z některých afrických zemí jsou stanoveny v rozhodnutí Komise1999/283/ES [7] naposledy pozměněném rozhodnutím 2002/646/ES [8].
(2) Veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí jsou stanoveny v rozhodnutí 2000/585/ES [9] naposledy pozměněném rozhodnutím 2002/646/ES.
(3) Dne 7. ledna 2002 bylo ohlášeno ohnisko slintavky a kulhavky v Botswaně v pásmu číslo 6, které bylo Evropským společenstvím uznáno jako prosté nákazy. První případ nákazy byl zjištěn 23. prosince 2002.
Příslušný veterinární orgán v Botswaně ihned pozastavil z celé země vývoz vykostěného čerstvého masa skotu, ovcí, koz a farmových a volně žijících kopytníků do Společenství.
(4) Botswanské úřady provádějí nouzové očkování a přešetřují výskyt ohniska za účelem zhodnocení situace na vnitrostátní úrovni.
Dokud však nebude výsledek tohoto zhodnocení k dispozici, Botswanu nelze regionalizovat, aby bylo možno povolit dovoz vykostěného čerstvého masa skotu, ovcí a koz a farmových a volně žijících kopytníků.
(5) Za této situace může dovoz čerstvého masa z Botswany představovat riziko zavlečení kulhavky a slintavky na území Společenství.
V důsledku toho by měl být dovoz vykostěného čerstvého masa skotu, ovcí a koz a farmových a volně žijících kopytníků z pásem v Botswaně, která byla uznána za prostá nákazy, dočasně pozastaven.
(6) Botswanské orgány však poskytly podrobné údaje o zásilkách čerstvého masa, které jsou na cestě do Společenství, a zaručily se, že tyto zásilky byly vyprodukovány před datem výskytu nákazy.
Z tohoto důvodu by měl být dovoz těchto zásilek, jakož i šarží masa získaného ze zvířat poražených před datem výskytu na území Evropské unie povolen.
(7) Ustanovení tohoto rozhodnutí se přezkoumají do tří měsíců, přičemž se přihlédne zejména k vývoji nákazy a k dalším údajům obdrženým od botswanských orgánů.
(8) Rozhodnutí 1999/283/ES a 2000/585/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Příloha II rozhodnutí 1999/283/ES se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
2. V příloze III rozhodnutí 1999/283/ES se zrušuje poznámka pod čarou 5 ve vzoru A veterinárního osvědčení.
Článek 2
1. Příloha II rozhodnutí 2000/585/ES se nahrazuje zněním přílohy II tohoto rozhodnutí.
2. V příloze III rozhodnutí 2000/585/ES se poznámka pod čarou 8 ve vzoru A veterinárního osvědčení a poznámka pod čarou 7 ve vzoru F veterinárního osvědčení nahrazují tímto: "Musí být uvedeno číslo verze uvedené v příslušném a právě platném rozhodnutí pro čerstvé maso odpovídajícího vnímavého druhu domácích zvířat."
Článek 3
Toto rozhodnutí se přezkoumá do tří měsíců, aby se zohlednil vývoj kulhavky a slintavky
Rozhodnutí rady
ze dne 1. února 2003,
kterým se stanoví opatření nutná k provedení Protokolu o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství
(2003/76/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Protokol o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na článek 2 tohoto protokolu,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 97 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO) skončila platnost této smlouvy dne 23. července 2002.
(2) Protokolem připojeným ke Smlouvě o založení Evropského společenství (dále jen "protokol") se aktiva a pasiva Evropského společenství uhlí a oceli převádějí na Evropské společenství a čistá hodnota těchto aktiv, jak je vykázána v rozvaze ESUO ke dni 23. července 2002, se poskytuje na výzkum v odvětvích souvisejících s průmyslem uhlí a oceli.
Toto využití aktiv je v souladu s usnesením o růstu a zaměstnanosti přijatým Evropskou radou na jejím zasedání v Amsterdamu ve dnech 16. a 17. června 1997 [3] a s usneseními Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v rámci Rady, ze dne 20. července 1998 [4] a 21. června 1999 [5].
(3) Je třeba rozhodnout o rozdělení rozpočtových položek pro výzkum mezi obě odvětví.
(4) Je třeba stanovit pravidla pro provedení protokolu, a především postupy při rozhodování o přijetí víceletých finančních základních směrů pro správu majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel a víceletých technických základních směrů pro účely výzkumného programu Výzkumného fondu pro uhlí a ocel (dále jen "program"), přičemž není-li v tomto rozhodnutí stanoveno jinak, odpovídá za správu majetku Komise v souladu s odpovídajícími ustanoveními Smlouvy o založení Evropského společenství a se sekundárními právními předpisy přijatými na jejím základě.
(5) Po uplynutí doby platnosti Smlouvy o ESUO nebudou ukončeny některé finanční operace vedoucí ke vzniku příjmů i výdajů, které byly zahájeny v souvislosti s prováděním provozních rozpočtů ESUO dřívějších let a s poskytováním i přijímáním půjček ze strany ESUO.
(6) Je třeba určit orgán odpovědný za ukončení těchto operací a stanovit postupy k tomu potřebné.
Bylo by vhodné pověřit ukončením operací Komisi a přijmout rozhodnutí, podle kterého by měly být dodržovány postupy platné ke dni 23. července 2002 v souladu se Smlouvou o ESUO a se sekundárními právními předpisy.
(7) Komise na zasedání dne 11. září 1996 došla k závěru, že mají být vytvořeny rezervní fondy, které by po roce 2002 pokryly v plné výši nesplacené úvěry, na něž se nevztahuje záruka členského státu.
Fondy spravované společenstvím ESUO činily ke dni 23. července 2002 přibližně 1,6 miliardy eur.
Tato hodnota se bude měnit v závislosti na finančních činnostech, které mají být provedeny před uplynutím platnosti Smlouvy o ESUO a po něm.
(8) V případech, kdy dlužníci nesplní během období likvidace po dni 23. července 2002 své závazky, a v zájmu zajištění roční stability nástroje k výzkumu uhlí a oceli by měly být veškeré neuhrazené závazky dlužníků ESUO zaúčtovány do kapitálu a poté do příjmů na financování výzkumu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Komisi se svěřuje likvidace finančních operací Evropského společenství uhlí a oceli, které budou ještě probíhat po uplynutí platnosti Smlouvy o ESUO.
V případech, kdy dlužník ESUO během období likvidace nesplní své závazky, zúčtuje se výsledná ztráta nejprve vůči stávajícímu kapitálu a potom vůči výnosu za běžný rok.
Komise, dříve než odepíše jakýkoliv nárok vůči neplatícímu dlužníkovi ESUO, vyčerpá všechny prostředky nápravy, včetně požadavků vůči zajištění (zástavy, jistoty, bankovní záruky nebo jiné).
Komise si vyhrazuje právo přijmout všechna vhodná opatření v případě, že dlužník obnoví svoji platební schopnost.
2. Likvidace se provede v souladu s předpisy a postupy platnými pro tyto operace a pro orgány Společenství vybavené stávajícími pravomocemi a oprávněními stanovenými ve Smlouvě o ESUO a v sekundárních právních předpisech, které jsou platné ke dni 23. července 2002.
Článek 2
1. Komise spravuje aktiva takovým způsobem, aby zajistila jejich dlouhodobou návratnost.
Investice likvidních aktiv by se měly zaměřit na nejvyšší možný výnos při dodržení podmínek bezpečnosti.
2. Na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem přijme Rada kvalifikovanou většinou víceleté finanční základní směry pro správu aktiv.
Článek 3
1. Každý rok se musí vypracovat výsledovka, rozvaha a finanční zpráva, která nezávisle na jiných finančních operacích zbývajících společenství ukazuje likvidaci stanovenou v článku 1 a investiční transakce podle článku 2.
Tyto účetní závěrky se přiloží k účetním závěrkám, které každoročně předkládá Komise podle článku 275 Smlouvy o ES a finančního nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
2. Pravomoci Evropského parlamentu, Rady a Účetního dvora týkající se kontroly a absolutoria, jak jsou stanoveny ve Smlouvě o založení Evropského společenství a finančním nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, se použijí obdobně pro operace uvedené v odstavci 1.
Článek 4
1. Čistý výnos z investic podle článku 2 je příjmem v souhrnném rozpočtu Evropské unie.
Tento příjem je vyhrazen pro zvláštní účely, zejména pro financování výzkumných projektů v odvětvích spojených s průmyslem uhlí a oceli, na která se nevztahuje rámcový program výzkumu.
Vytváří Výzkumný fond pro uhlí a ocel a je spravován Komisí.
2. Příjmy uvedené v odstavci 1 se rozdělují tak, že 27,2 % se přidělí výzkumu v odvětví uhlí a 72,8 % výzkumu v odvětví oceli.
Pokud se to ukáže nezbytné, Rada může na návrh Komise jednomyslným rozhodnutím toto rozdělení mezi odvětvími uhlí a oceli změnit.
3. Na návrh Komise a po konzultaci s Evropským parlamentem přijme Rada kvalifikovanou většinou víceleté technické základní směry pro výzkumný program.
4. Nepoužité příjmy a dostupné rozpočtové položky vyplývající z tohoto příjmu, které budou k dispozici ještě 31. prosince daného roku, se automaticky přenesou do dalšího roku.
Tyto položky se nesmějí převádět do jiných položek rozpočtu.
Rozpočtové položky odpovídající zrušeným závazkům na konci každého účetního roku automaticky propadnou. Takto vrácené částky pro závazky se zapíší do rozvahy a výsledovky uvedené v čl.
3 odst. 1 a nejprve se převedou do aktiv ESUO v likvidaci a následně, po dokončení likvidace, do majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel.
Podobně se zaznamenávají do rozvahy a výsledovky částky získané vymáháním pohledávek.
Článek 5
1. Čistý příjem, který je dostupný pro financování výzkumných projektů na rok n + 2, se zaznamená do rozvahy ESUO v roce likvidace n a po dokončení likvidace do rozvahy majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel.
2. Aby se minimalizovaly výkyvy ve financování výzkumu způsobené pohyby na finančních trzích, provádí se vyrovnávání a vytváří se rezerva pro nepředvídané výdaje.
Podrobnosti výpočtů pro účely vyrovnání a určení výše rezervy pro nepředvídané výdaje jsou obsaženy v příloze.
Článek 6
Správní výdaje vyplývající z likvidace, investičních a správních činností uvedených v tomto rozhodnutí a odpovídající výdajům stanoveným v článku 20 Smlouvy o vytvoření jednotné Rady a jednotné Komise Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965, jejichž výše byla upravena rozhodnutím Rady ze dne 21. listopadu 1977, uhradí Komise ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Článek 7
Komise určí výši aktiv a pasiv ESUO v rozvaze uzavřené k 23. červenci 2002.
Článek 8
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 1. února 2003,
kterým se stanoví víceleté finanční základní směry pro správu aktiv ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace pro správu majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel
(2003/77/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Protokol o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/76/ES ze dne 1. února 2003, kterým se stanoví opatření nutná k provedení Protokolu o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro účely Protokolu o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství, bude Komise spravovat aktiva ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetek Výzkumného fondu pro uhlí a ocel.
(2) Správa těchto aktiv by měla být zaměřena na dosažení co nejvyššího možného výnosu, který by odpovídal zásadám bezpečného investování.
(3) Celý kapitál majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel navýšený o výnosy z likvidace by měl být zachován v nezměněné podobě.
(4) Při správě převedených aktiv by se mělo přihlížet ke zkušenostem získaným při provádění finančních operací Evropského společenství pro uhlí a ocel a víceleté finanční základní směry pro správu aktiv ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel by proto měly vycházet z těchto zkušeností,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Víceleté finanční základní směry pro správu aktiv ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel (dále jen "finanční základní směry") jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Finanční základní směry budou podle potřeby přezkoumány a doplněny každých pět let, přičemž první období končí dnem 31. prosince 2007.
Za tímto účelem, a nejpozději v prvních šesti měsících posledního roku každého pětiletého období, Komise znovu posoudí funkčnost a účinnost finančních základních směrů a navrhne všechny potřebné změny.
Komise může, považuje-li to za nezbytné, provést takové přezkoumání a předložit Radě návrhy na jakékoliv potřebné změny před uplynutím pětiletého období.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí rady
ze dne 1. února 2003,
kterým se stanoví víceleté technické základní směry pro výzkumný program Výzkumného fondu pro uhlí a ocel
(2003/78/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Protokol o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/76/ES ze dne 1. února 2003, kterým se stanoví opatření nutná k provedení Protokolu o finančních důsledcích uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO a o výzkumném fondu pro uhlí a ocel, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příjmy z investic čisté hodnoty majetku ESUO v likvidaci a po dokončení likvidace majetku Výzkumného fondu pro uhlí a ocel se převádějí do Výzkumného fondu pro uhlí a ocel, který je výhradně určen k financování výzkumných projektů mimo rámcový program pro výzkum v odvětvích spjatých s uhelným a ocelářským průmyslem.
(2) Výzkumný fond pro uhlí a ocel má být řízen Komisí v souladu se zásadami podobnými zásadám, jimiž se řídí současné programy ESUO pro technický výzkum v oblasti uhlí a oceli, a na základě víceletých technických základních směrů, jež by měly ideálním způsobem rozšiřovat výše uvedené programy ESUO, přičemž Komise umožní vysokou koncentraci výzkumných činností a zajistí, aby tyto činnosti doplňovaly činnosti rámcového programu Společenství pro výzkum a technologický rozvoj.
(3) V rámci těchto řídících činností bude Komisi nápomocen řídící výbor složený ze zástupců členských států a poradní a technické skupiny zastupující velkou šíři zájmů různých odvětví a jiných zúčastněných stran,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Víceleté technické základní směry pro výzkumný program Výzkumného fondu pro uhlí a ocel (dále jen "technické základní směry") jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Technické základní směry budou podle potřeby přezkoumány a doplněny každých pět let, přičemž první období končí dnem 31. prosince 2007.
Za tímto účelem, a nejpozději v prvních šesti měsících posledního roku každého pětiletého období, Komise znovu posoudí funkčnost a účinnost technických základních směrů a navrhne všechny potřebné změny.
Komise může, považuje-li to za nezbytné, provést takové přezkoumání a předložit Radě návrhy na jakékoliv potřebné změny před uplynutím pětiletého období.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. února 2003,
kterým se mění směrnice Rady 95/70/ES, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů
(oznámeno pod číslem K(2003) 432)
(Text s významem pro EHP)
(2003/83/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/70 ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů [1], pozměněnou rozhodnutím Komise 2001/293/ES [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 95/70/ES uvádí seznam vážných chorob měkkýšů, na které se vztahují některá ustanovení o sledování a tlumení chorob podle uvedené směrnice.
(2) Aby se zohlednil vývoj stavu chorob ve Společenství a ve třetích zemích, jakož i vědecké poznatky a praktické zkušenosti získané v nedávných letech, měl by se seznam chorob měkkýšů, patogenních původců a vnímavých druhů uvedený v příloze D směrnice 95/70/ES aktualizovat.
(3) Zvláštní pozornost by se měla věnovat chorobám, které by mohly způsobit vážnou škodu stavu měkkýšů, kdyby byly zavlečeny do Společenství, nebo se v něm rozšířily, jako například chorobám povinným hlášením Mezinárodnímu úřadu pro nákazy zvířat (OIE) a vzácným či exotickým chorobám ve Společenství.
(4) Jako vnímavé hostitelské druhy pro dotyčné choroby a patogenní původce by měly být uvedeny alespoň ty druhy, jež jsou uvedeny v posledním vydání Mezinárodního zákoníku zdraví vodních živočichů OIE.
(5) Na provedení těchto nových požadavků by měl být poskytnut přiměřený čas.
(6) Směrnice 95/70/ES by tedy měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha D směrnice 95/70/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 8. dubna 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. února 2003
o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenství a Ukrajinou
(2003/96/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 170 druhý pododstavec, ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé [3] byla podepsána dne 16. června 1994 a vstoupila v platnost dnem 1. března 1998.
(2) Na zasedání Evropské rady v Helsinkách byla přijata společná strategie Evropské rady vůči Ukrajině (1998/875/SZBP) [4].
(3) Evropské společenství a Ukrajina provádějí zvláštní výzkumné programy a programy technického rozvoje v oblastech společného zájmu.
Obě strany vyjádřily na základě dosavadních zkušeností zájem vytvořit hlubší a širší rámec pro spolupráci v oblasti vědy a techniky.
Tato dohoda o spolupráci v oblasti vědy a techniky je součástí celkové spolupráce mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou.
(4) Rada rozhodnutím ze dne 8. října 2001 pověřila Komisi sjednat jménem Evropského společenství Dohodu o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou.
Jednání vedená podle směrnic o projednávání vedla k uzavření přiložené dohody a jejích dvou příloh.
(5) Dohoda byla podepsána dne 4. července 2002
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. února 2003,
kterým se stanoví minimální požadavky na zřízení šlechtitelských programů na odolnost vůči přenosným spongiformním encefalopatiím u ovcí
(oznámeno pod číslem K(2003) 498)
(Text s významem pro EHP)
(2003/100/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1494/2002 [2], a zejména na článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Klusavka představuje značný veterinární problém pro populaci ovcí a koz ve Společenství.
(2) Neexistuje žádná ověřená rutinní diagnostická metoda, která by rozlišila mezi bovinní spongiformní encefalopatií (BSE) a infekcí klusavky u ovcí a koz.
Infekce BSE se u ovcí a koz za přirozených podmínek neprokázala.
Panuje však určitá nejistota o tom, zda BSE mohla zasáhnout populaci ovcí a koz a může být v těchto populacích stále přítomna.
Přenosná spongiformní encefalopatie (TSE) u ovcí a koz proto také představuje možné riziko pro veřejné zdraví.
(3) Výzkum ukázal, že některé genotypy proteinu prionu u ovcí působí odolnost vůči klusavce.
Důkazy, které jsou v současné době k dispozici, ukazují, že u ovcí, které byly v experimentálních podmínkách orálně infikovány BSE, existuje podobná geneticky daná odolnost vůči BSE.
(4) Stanovisko Vědeckého řídícího výboru (VŘV) ze dne 4. a 5. dubna 2002 o bezpečném zásobování materiálem z malých hlodavců stanovilo obecné směry pro hlavní body šlechtitelského programu na odolnost vůči přenosné spongiformní encefalopatii u ovcí.
Vědecký řídící výbor se domnívá, že by tento program měl být zaměřen na rizikové populace nebo oblasti.
(5) Jedním požadavkem takového šlechtitelského programu je zjištění přibližného množství frekvence ovcí ARR/ARR v každém důležitém plemeni.
Pro získání těchto informací byl rozhodnutím Komise 2001/1003/ES [3] zaveden průzkum plemen ovcí v členských státech.
(6) Mělo by být možné odchýlit se od požadavku zřídit šlechtitelský program podle tohoto rozhodnutí pro některá plemena s nízkou přirozenou úrovní odolnosti a pro místní plemena, která jsou v určité oblasti původní a jejichž další chov je ohrožen, jak je uvedeno v nařízení (ES) č. 445/2002 ze dne 26. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [4].
(7) Vědecký řídící výbor ve svém stanovisku doporučil zavést certifikaci stád se zanedbatelným rizikem klusavky/BSE.
Jednou z doporučených možností je certifikace stáda na základě úplné genetické odolnosti vůči přenosným spongiformním encefalopatiím, spojené s pravidelnými testy na přenosnou spongiformní encefalopatii.
(8) Vědecký řídící výbor doporučil taxativní seznam tkání ovcí a koz, které by mohly být označeny za rizikové pro zdraví lidí a zvířat, pokud by BSE byla potvrzena nebo považována za pravděpodobnou.
Ve stanovisku však bylo uvedeno, že tyto tkáně by nepředstavovaly žádné významné riziko, pokud by byly získány z odolných zvířat mladších 18 měsíců a částečně odolných zvířat mladších 6 měsíců.
Je vhodné podpořit vytváření certifikovaných stád podle těchto zásad.
(9) Komise navrhne Radě a Evropskému parlamentu změnu nařízení (ES) č. 999/2001, aby dané opatření obsahovalo právní základ opatřením stanoveným v tomto rozhodnutí.
Do té doby je vhodné přijmout toto rozhodnutí jako přechodné opatření.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice uvedené v příloze I rozhodnutí Komise 2002/1003/ES.
Článek 2
Šlechtitelský program odolnosti vůči přenosné spongiformní encefalopatii u čistokrevných ovcí
1. Do dne 1. ledna 2004 zavede každý členský stát na základě výsledku průzkumu uvedeného v rozhodnutí 2002/1003/ES šlechtitelský program, který v každém plemeni, které je na území daného státu domácí nebo na něm tvoří velkou populaci, provede výběr s ohledem na odolnost vůči přenosným spongiformním encefalopatiím.
Minimální požadavky tohoto programu jsou stanoveny v příloze I.
2. Členský stát může rozhodnout, že účast majitelů stád v šlechtitelském programu uvedeném v odstavci 1 bude dobrovolná až do dne 1. dubna 2005.
Po tomto datu však bude povinná pro všechna stáda s vysokou genetickou hodnotou, která se účastní šlechtitelského programu.
Článek 3
Odchylky
1. Členským státům může být přiznána odchylka od požadavku na zřízení šlechtitelského programu, který je uveden v článku 2,
- na základě národního kontrolního programu pro klusavku, předloženého a schváleného v souladu s přílohou VIII kapitolou A části I bodem b) nařízení (ES) č. 999/2001, jehož součástí je stálé aktivní sledování koz a ovcí uhynulých v hospodářstvích ve všech stádech členského státu, nebo
- pokud Komise uznala jeho území za území prosté klusavky v souladu s přílohou VIII kapitolou A části I bodem c) nařízení (ES) č. 999/2001 na základě výsledků přesvědčivého statistického průzkumu.
2. Odchylka uvedená v odstavci 1 se přijímá postupem podle čl. 24 odst. 2 nařízení (ES) č. 999/2001.
Článek 4
Rámec pro uznání statusu odolnosti vůči přenosné spongiformní encefalopatii u některých stád ovcí
1. Do dne 1. ledna 2004 vytvoří každý členský stát rámec pro uznávání statusu odolnosti určitých stád ovcí vůči přenosné spongiformní encefalopatii.
Tento rámec odpovídá kritériím stanoveným v příloze II.
2. Uznání statusu odolnosti určitého stáda vůči přenosné spongiformní encefalopatii podle rámce uvedeného v odstavci 1 se nepovažuje za nezbytné kritérium pro vyloučení přítomnosti přenosné spongiformní encefalopatie v daném stádu.
Článek 5
Zprávy, které členské státy poskytují Komisi
Členské státy poskytují Komisi tyto zprávy:
a) zprávu o požadavcích svých šlechtitelských programů podle článku 2 do dne 1. dubna 2004;
b) výroční zprávu o dosaženém stavu šlechtitelského programu, kterou přeloží poprvé do dne 1. dubna 2005.
Článek 6
Shrnutí zpráv, které Komise poskytuje členským státům
Komise předloží členským státům shrnutí zpráv, které obdrží podle článku 5, do tří měsíců od posledního data pro příjem zpráv.
Článek 7
Přezkum
Požadavky tohoto rozhodnutí se přezkoumávají:
a) na základě zpráv uvedených v článku 5;
b) v případě plemen, u nichž se během šlechtitelského programu projevil vážný negativní genetický dopad;
c) v každém případě před dnem 1. dubna 2005, aby bylo možné přihlédnout k jakémukoli novému vědeckému stanovisku.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. února 2003,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení spiromesifenu a metrafenonu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 530)
(Text s významem pro EHP)
(2003/105/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/81/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Bayer AG z Německa (nyní Bayer CropScience), předložila dne 18. dubna 2002 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky spiromesifenu s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost BASF AG z Belgie předložila dne 4. června 2002 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se metrafenonu.
(3) Orgány Spojeného království sdělily Komisi, že dokumentace týkající se dotyčných účinných látek se po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Předložené dokumentace se jeví splňovat též požadavky na údaje a informace podle přílohy III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byly dokumentace příslušnými žadateli následně zaslány Komisi a ostatním členským státům a postoupeny Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Tímto rozhodnutím by mělo být na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace týkající se účinných látek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí, které byly předloženy Komisi a členským státům za účelem zařazení těchto látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS, v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovují též požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující účinnou látku.
Článek 2
Členské státy zpravodajové budou pokračovat v podrobném zkoumání dotyčných dokumentací a co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne 18. února 2003, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení dotyčné účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS a všechny podmínky s tím související.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2002
o schválení Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu jménem Evropského společenství
(2003/106/ES)
RADA EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1, ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním odstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem, této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise se zúčastnila v souladu s pověřením pro vyjednávání poskytnutým Radou jménem Společenství vyjednávání Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu;
(2) po skončení vyjednávání byla Úmluva jménem Společenství podepsána v Rotterdamu dne 11. září 1998;
(3) Úmluva je důležitým krokem ke zlepšování mezinárodní regulace obchodu s určitými nebezpečnými chemickými látkami a pesticidy s cílem ochrany zdraví člověka a životního prostředí před potenciálním nebezpečím a podpory používání takových látek, které je šetrné k životnímu prostředí;
(4) Úmluva se předkládá k ratifikaci, přijetí nebo schválení státy a regionálním sdruženími pro hospodářskou integraci;
(5) regionální sdružení pro hospodářskou integraci musí v souladu s Úmluvou vyhlásit v dokumentu o ratifikaci, přijetí nebo schválení rozsah svých pravomocí s ohledem na záležitosti řešené Úmluvou;
(6) dne 28. ledna 2003 bylo přijato nařízení (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 304/2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [3];
(7) v důsledku toho může Společenství Úmluvu schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rotterdamská úmluva o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu, která byla podepsána dne 11. září 1998, se jménem Evropského společenství schvaluje.
Znění Úmluvy je uvedeno v příloze A tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Předseda Rady se pověřuje jmenováním osoby nebo osob zmocněných jménem Společenství v souladu s čl. 25 odst. 1 Úmluvy uložit dokument o schválení u generálního tajemníka Organizace spojených národů.
2. Osoba nebo osoby, které jsou zmocněny jménem Společenství uložit dokument o schválení, současně uloží prohlášení o zplnomocnění, které je uvedené v příloze B tohoto rozhodnutí podle požadavku uvedeného v čl. 25 odst. 3 Úmluvy.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. února 2003,
kterým se prodlužuje doba použitelnosti opatření rozhodnutí 2002/148/ES o uzavření konzultací se Zimbabwe podle článku 96 dohody o partnerství AKT-ES
(2003/112/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 300 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na vnitřní dohodu o opatřeních, která mají být přijata, a o postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT-ES podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [1] prozatímně prováděnou rozhodnutím zástupců vlád členských států 2000/771/ES ze dne 18. září 2000 [2], a zejména na článek 3 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 2002/148/ES [3] byly uzavřeny konzultace s Republikou Zimbabwe podle čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody o partnerství AKT-ES a byla přijata vhodná opatření uvedená v příloze tohoto rozhodnutí.
(2) V souladu s článkem 2. třetím odstavcem tohoto rozhodnutí, použitelnost těchto opatření končí 21. února 2003.
(3) Vláda Zimbabwe pokračuje v porušování podstatných prvků dohody o partnerství AKT-ES uvedených v článku 9 a současné podmínky
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. února 2003,
kterým se potřetí mění rozhodnutí 2002/308/ES o seznamech schválených oblastí a schválených rybích hospodářství, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto nákazy
(oznámeno pod číslem K(2003) 558)
(Text s významem pro EHP)
(2003/114/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/45/ES [2], a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro získání statusu schváleného rybího hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto choroby, předkládají členské státy patřičné důkazy a vnitrostátní pravidla zajišťující dodržování podmínek stanovených směrnicí 91/67/EHS.
(2) Rozhodnutí Komise 2002/308/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/1005/ES [4] stanoví seznamy schválených oblastí a schválených rybích hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o některé choroby ryb.
(3) Německo předložilo pro jedno rybí hospodářství v Bavorsku důkazy pro udělení statusu schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o VHS a IHN, jakož i vnitrostátní pravidla zajišťující dodržování požadavků pro získání tohoto statusu.
(4) Komise důkazy prozkoumala za pomoci znalců z členských států.
(5) Z důkazů pro dotyčné hospodářství předložených Německem vyplývá, že hospodářství vyhovuje požadavkům článku 6 směrnice 91/67/EHS.
Hospodářství tedy splňuje podmínky pro obdržení statusu schváleného hospodářství v neschválené oblasti a mělo by být doplněno do seznamu schválených rybích hospodářství v příloze II rozhodnutí 2002/308/ES.
(6) Rozhodnutí 2002/308/ES je tudíž třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 2002/308/ES se v bodě 3.5 doplňuje toto schválené hospodářství:
"6. _BAR_ Fischzucht Graf Anlage D-87743 Egg an der Günz _BAR_ Fischzucht Graf GbR Engishausen 64 D-87743 Egg and der Günz" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. února 2003,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství vysavačům
(oznámeno pod číslem K(2003) 114)
(Text s významem pro EHP)
(2003/121/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů.
(2) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že specifická kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí vycházejí z návrhu kritérií, který vypracoval Výbor Evropské unie pro ekoznačku zřízený podle článku 13 nařízení (ES) č. 1980/2000.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aby byla vysavači udělena ekoznačka Společenství podle nařízení (ES) č. 1980/2000, musí tento výrobek spadat do skupiny výrobků definované v článku 2 a musí splňovat ekologická kritéria stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Skupina výrobků "vysavače" zahrnuje všechny samostatné vysavače, jako jsou např. válcové vysavače nebo stojaté vysavače, které jsou schopné vysát prach z plochy alespoň 10 m2 během jednoho použití.
Skupina výrobků nezahrnuje bezkabelové nebo bateriové vysavače a centrální systémy vakuového čištění.
Článek 3
Pro správní účely se skupině výrobků "vysavače" přiděluje číselný kód "23".
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 2003 do dne 31. března 2007.
Pokud ke dni 31. března 2007 nebudou přijata revidovaná kritéria, toto rozhodnutí se použije do dne 31. března 2008.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. února 2003,
kterým se členské státy opravňují přijímat rozhodnutí podle směrnice 1999/105/ES o reprodukčním materiálu lesních dřevin vyprodukovaném ve třetích zemích
(oznámeno pod číslem K(2003) 580)
(2003/122/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na čl. 19 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 19 odst. 1 směrnice 1999/105/ES Rada stanoví na návrh Komise, zda reprodukční materiál lesních dřevin vyprodukovaný ve třetí zemi poskytuje s ohledem na uznání zdroje reprodukčního materiálu a ty aspekty jeho produkce, které jsou významné pro jeho uvedení na trh, stejné záruky jako reprodukční materiál lesních dřevin vyprodukovaný ve Společenství, který je v souladu s ustanoveními této směrnice.
(2) Informace o podmínkách uplatňovaných ve třetích zemích, které jsou v současné době k dispozici, však nejsou natolik dostačující, aby Společenství mohlo přijmout rozhodnutí o některé třetí zemi.
(3) Aby se zabránilo narušení obchodních toků, měly by být členské státy oprávněny přijímat tato rozhodnutí.
Účelem tohoto zmocnění je zajistit, aby dovezený materiál poskytoval stejné záruky jako reprodukční materiál lesních dřevin, který je produkován ve Společenství v souladu s touto směrnicí.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy se opravňují přijímat rozhodnutí podle čl. 19 odst. 3 směrnice 1999/105/ES, pokud jde o reprodukční materiál lesních dřevin vyprodukovaný ve třetích zemích a druhy, typy zdrojů a kategorie uvedené v příloze.
Článek 2
Členské státy neprodleně oznámí rozhodnutí přijatá na základě tohoto rozhodnutí i každé zrušení takového rozhodnutí Komisi a ostatním členským státům.
Článek 3
Platnost zmocnění uvedeného v článku 1 končí dnem 31. prosince 2005.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. února 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2001/218/ES, kterým se po členských státech žádá dočasné přijetí doplňujících opatření proti šíření háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. z oblastí Portugalska mimo těch, v nichž byla nepřítomnost tohoto škodlivého organismu potvrzena
(oznámeno pod číslem K(2003) 581)
(2003/127/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/89/ES [2], a zejména na čl. 16 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise přijala rozhodnutí 2001/218/ES ze dne 12. března 2001, kterým se po členských státech žádá dočasné přijetí doplňujících opatření proti šíření háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. z oblastí Portugalska mimo těch, v nichž byla nepřítomnost tohoto škodlivého organismu potvrzena [3], ve znění rozhodnutí 2002/124/ES [4].
(2) Na základě dalšího hodnocení Potravinového a veterinárního úřadu uskutečněného v dubnu 2002 a doplňkových informací předložených Portugalskem se zdá, že v důsledku provádění eradikačního programu se podařilo omezit rozšíření háďátka na vymezenou oblast v Portugalsku.
Při šetřeních v této oblasti však byly stále ještě nacházeny stromy vykazující příznaky napadení háďátkem.
(3) Při úředních šetřeních provedených v roce 2002 ostatními členskými státy na dřevě, samostatné kůře a rostlinách druhu Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. a Tsuga Carr., původem z Portugalska, nebyl žádný z odebraných a analyzovaných vzorků pozitivně testován na přítomnost háďátka.
(4) 4) Proto je nezbytné, aby Portugalsko nadále přijímalo zvláštní opatření a předložilo střednědobý eradikační plán k ochraně proti šíření háďátka s cílem jeho eliminace.
Rovněž pro ostatní členské státy může být nezbytné nadále přijímat doplňková opatření na ochranu svých území proti háďátku.
Výsledky zvláštních opatření a provádění střednědobého plánu budou nepřetržitě vyhodnocovány a v případě potřeby změněny.
(5) Zvláštní opatření by měla být přijata pro přepravu štěpků ze stromů nevykazujících příznaky napadení nebo ze stromů s negativními testy na přítomnost háďátka do jiných oblastí Portugalska, než je vymezená oblast.
(6) Ustanovení o oznamování šetření na přítomnost háďátka prováděných v členských státech ostatním členským státům a Komisi by měla být vyjasněna.
(7) Platnost rozhodnutí 2001/218/ES by proto měla být prodloužena na další vymezené období, které končí dnem 31. března 2005, a rozhodnutí by mělo být podle toho změněno.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/218//ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se datum "28. února 2003" nahrazuje datem "31. března 2005";
ii) za druhý pododstavec se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Portugalsko předloží do 15. března 2003 střednědobý eradikační plán k ochraně proti šíření háďátka s cílem jeho eliminace.";
2. Článek 4 se mění takto:
i) v prvním pododstavci se mezi slova "povedou" a "úřední průzkumy" vkládá slovo "roční";
ii) druhý pododstavec se nahrazuje tímto: "Aniž je dotčen čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, jestliže výsledky průzkumů stanovených v prvním pododstavci prokážou výskyt háďátka v oblastech, kde se dříve nevyskytovalo, musí být výsledky takových průzkumů oznámeny ostatním členským státům nejpozději do 15. listopadu 2003 a Komisi do 15. listopadu 2004.";
3. V anglickém znění se v čl. 5 prvním pododstavci slova "20 km with" nahrazují slovy "20 km-width".
4. V článku 6 se slova "nejpozději do 15. prosince 2002" nahrazují slovy "nejpozději do 15. ledna 2004 a 15. ledna 2005".
5. Příloha se mění takto:
i) bod 2 písm. b) podbod ii) se nahrazuje tímto:
"ii) získané z jiných stromů než z těch, které jsou uvedeny v podbodu i), musí být úředně testováno na přítomnost háďátka a Monochamus spp.; pokud se přítomnost háďátka nebo Monochamus spp. potvrdí, vztahují se na dřevo ustanovení podbodu i); pokud bude přítomnost háďátka nebo Monochamus spp. vyvrácena, může být dřevo za úředního dohledu přepraveno do zpracovatelského závodu za účelem dalšího využití jako stavebního dřeva nebo na základě výjimky může být za úředního dohledu přepraveno do schválených zpracovatelských závodů oznámených Komisi, které se nacházejí v jiných než vymezených oblastech Portugalska, kde toto dřevo nebo štěpky vyrobené z takového dřeva budou v období mezi 1. listopadem a 1. dubnem:
- v případě štěpků použity pro průmyslové účely ve schváleném zpracovatelském závodě, nebo
- v případě dřeva:
- tepelně ošetřeno při minimální teplotě jádra dřeva 56 °C po dobu 30 minut.
Další převoz takto tepelně ošetřeného dřeva může být povolen pouze, pokud je opatřeno rostlinolékařským pasem, nebo
- zpracováno na štěpky a fumigováno, aby byla odstraněna všechna živá háďátka.
Další převoz takto fumigovaného dřeva může být povolen pouze, pokud je opatřeno rostlinolékařským pasem, nebo
- zpracováno na štěpky a použito pro průmyslové účely v rámci tohoto závodu, nebo
- dopraveno za úředního dohledu do závodu, kde se dřevo buď:
- tepelně ošetří při minimální teplotě jádra dřeva 56 °C po dobu 30 minut, nebo
- zpracuje na štěpky a fumiguje, aby byla odstraněna všechna živá háďátka, nebo
- zpracuje na štěpky a použije pro průmyslové účely";
ii) v bodu 2 písm. c) podbodu ii) se první odrážka nahrazuje tímto:
"— úředně testováno na přítomnost háďátka a Monochamus spp.; pokud se přítomnost háďátka nebo Monochamus spp. potvrdí, vztahují se na dřevo ustanovení podbodu i); pokud bude přítomnost háďátka a Monochamus spp. vyvrácena, dřevo může být za úředního dohledu převezeno do zpracovatelského závodu za účelem dalšího využití jako stavebního dřeva, nebo".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. února 2003,
kterým se mění rozhodnutí 98/83/ES, kterým se některé třetí země a některé oblasti třetích zemí uznávají za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes a Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus)
(oznámeno pod číslem K(2003) 600)
(2003/129/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/89/ES [2], a zejména na přílohu IV část A kapitolu I bod 16.2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze IV části A kapitole I bodu 16.2 směrnice 2000/29/ES jsou obsažena zvláštní ustanovení týkající se dovozu plodů Citrus L., Fortunella Swingle, Poncirus Raf. a jejich kříženců původem ze třetích zemí, o nichž je známo, že se v nich vyskytuje Xanthomonas campestris (všechny kmeny patogenní pro Citrus) (dále jen Xanthomonas campestris), do Společenství.
(2) Rozhodnutím Komise 98/83/ES ze dne 8. ledna 1998, kterým se některé třetí země a některé oblasti třetích zemí uznávají za prosté Xanthomonas campestris (všech kmenů patogenních pro Citrus), Cercospora angolensis Carv. et Mendes nebo Guignardia citricarpa Kiely (všech kmenů patogenních pro Citrus) [3], naposledy pozměněným rozhodnutím 2001/440/ES [4], se stanoví, že některé oblasti třetích zemí mají být uznány za prosté Xanthomonas campestris.
(3) Rozhodnutím 98/83/ES se uznávají za prosté Xanthomonas campestris některé provincie Argentiny.
Avšak na základě údajů předložených Argentinou již nelze některé z těchto provincií nadále uznávat za prosté tohoto škodlivého organismu.
(4) Z údajů předložených Spojenými státy americkými vyplývá, že byla zjištěna nová zamoření Xanthomonas campestris v různých oblastech na Floridě.
Proto již nelze Floridu nadále uznávat za prostou tohoto škodlivého organismu.
(5) Je třeba přijmout zvláštní režim pro citrusové plody v tranzitu, pro které bylo podle přílohy IV části A kapitoly I bodu 16.2 směrnice 2000/29/ES úřední potvrzení vydáno dříve, než bylo toto rozhodnutí oznámeno příslušným orgánům Argentiny a Spojených států amerických.
(6) Rozhodnutí Komise 98/83/ES je tudíž třeba změnit.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 2 rozhodnutí 98/83/ES se mění takto:
a) první odrážka se zrušuje;
b) čtvrtá odrážka se nahrazuje tímto:
"— ve Spojených státech amerických: Arizona, Kalifornie, Guam, Havaj, Luisiana, Severní Mariany, Portoriko, Americká Samoa, Texas a Americké Panenské ostrovy,".
Článek 2
Toto rozhodnutí se nepoužije na citrusové plody, pro které bylo vydáno úřední potvrzení stanovené v příloze IV části A kapitole I bodu 16.2 směrnice 2000/29/ES a které byly vyvezeny dříve, než Komise vyrozuměla příslušné orgány Argentiny a Spojených států o tomto rozhodnutí.
Komise sdělí členským státům datum, k němuž byly příslušné orgány Argentiny a Spojených států amerických vyrozuměny o tomto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. února 2003,
kterým se mění rozhodnutí 93/402/EHS, pokud jde o dovoz čerstvého masa z Paraguaye
(oznámeno pod číslem K(2003) 677)
(Text s významem pro EHP)
(2003/137/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [2], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1452/2001 [3], a zejména na čl. 14 odst. 3 a článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/402/EHS ze dne 10. června 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého masa z některých jihoamerických zemí [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/908/ES [5], se vztahuje na Argentinu, Brazílii, Chile, Kolumbii, Paraguay a Uruguay.
(2) V říjnu 2002 bylo v Paraguayi zjištěno ohnisko slintavky a kulhavky v oblasti, jež sousedí s oblastmi, z nichž je povolen vývoz do Společenství ("oblasti schválené Společenstvím"), a nachází se v blízkosti hranice s Brazílií.
(3) Za účelem zhodnocení všeobecné situace týkající se slintavky a kulhavky v regionu, v němž došlo ke vzplanutí slintavky a kulhavky, jakož i v oblastech schválených Společenstvím, provedl Potravinový a veterinární úřad mezi 4. a 14. únorem 2003 inspekci.
(4) Inspekce ukázala, že všeobecná situace v Paraguayi, pokud jde o veterinární kontroly hospodářských zvířat a produkce masa, nesplňuje požadavky pro vývoz do Společenství.
(5) Bylo zjištěno, že existuje řada závažných nedostatků a že nejsou prováděny kontroly režimů zavedených paraguayskými orgány po předchozích inspekcích Potravinářského a veterinárního úřadu, jež měly zajistit, že bude v souladu s požadavky Společenství vyváženo pouze vykostěné a vyzrálé maso získané ze zvířat, která pocházejí z oblastí schválených Společenstvím.
(6) S ohledem na výsledky inspekce by mělo být Paraguayi odebráno povolení vyvážet vykostěné a vyzrálé čerstvého hovězí maso do Společenství.
(7) Protože však chybí jasný důkaz, že je choroba v Paraguayi aktivní, do Společenství by měl být povolen dovoz vykostěného a vyzrálého čerstvého hovězího masa určeného k lidské spotřebě a vykostěného masa a drobů určených k výrobě krmiv pro zvířata v zájmovém chovu a získaných ze skotu, jenž byl chován, bylo pro něj vydáno osvědčení a byl odeslán před 20. únorem 2003.
Situace by měla být přezkoumána, až budou paraguayské orgány schopny poskytnout dostatečné záruky ohledně nápravy zjištěných nedostatků a tato skutečnost bude potvrzena další inspekcí Potravinářského a veterinárního úřadu.
(8) Rozhodnutí 93/402/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 93/402/EHS se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy pozmění předpisy, které používají při dovozu, aby je uvedly v soulad s tímto rozhodnutím.
Zajistí jejich okamžité zveřejnění a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Tato opatření budou přezkoumána do 12 měsíců.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. února 2003,
kterým se stanoví normy označování konstrukčních částí a materiálů pro vozidla podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností
(oznámeno pod číslem K(2003) 620)
(Text s významem pro EHP)
(2003/138/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/53/ES má Komise stanovit normy označování součástí a materiálů užívaných výrobci vozidel a výrobci materiálů a zařízení, zejména z důvodu usnadnění identifikace součástí a materiálů vhodných k opětnému použití a využití.
(2) Bylo by vhodné stanovit další normy označování na základě praktických zkušeností získaných při recyklaci a využití vozidel s ukončenou životností.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeném v článku 11 směrnice 2000/53/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 3 odst. 3 směrnice 2000/53/ES, přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění toho, aby výrobci vozidel ve shodě s výrobci materiálů a zařízení používali normy ISO pro označování konstrukčních částí a materiálů podle přílohy tohoto rozhodnutí pro označování konstrukčních částí a materiálů vozidel.
Článek 2
Dva roky po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost se na základě zkušeností získaných při recyklaci a využití vozidel s ukončenou životností toto rozhodnutí přezkoumá, a pokud to bude nutné, stanoví se normy označování dalších konstrukčních částí a materiálů.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2003.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2003,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství, pokud jde o Kanadu a Spojené státy americké
(oznámeno pod číslem K(2003) 658)
(Text s významem pro EHP)
(2003/151/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 94/113/ES [2], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 89/452/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/12/ES [4] stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya ze třetích zemí, ve kterých byla odebrána, zpracována a skladována týmem uvedeným na seznamu ve zmíněném rozhodnutí.
Kanada a Spojené státy americké požádaly, aby byly v uvedených seznamech provedeny změny, pokud jde o údaje týkající se těchto zemí.
(2) Kanada a Spojené státy americké poskytly Komisi záruky ohledně dodržování vhodných pravidel stanovených ve směrnici 89/556/ES a dotyčné týmy pro odběr byly příslušnými veterinárními útvary dotyčných států schváleny pro vývoz do Společenství.
(3) Rozhodnutí 92/452/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění takto:
1. řádek týkající se kanadského týmu č. E 728 se nahrazuje tímto:
"CA _BAR_ _BAR_ E 728 _BAR_ _BAR_ Central Canadian Genetics Ltd 202 Dufferin Ave. Selkirk, Manitoba R1A 1B9 _BAR_ Dr Jack Reeb Dr Richard Hodges" _BAR_
2. doplňuje se nový článek týkající se týmů Spojených států amerických, který zní:
"US _BAR_ _BAR_ 02TX107 E 14820 _BAR_ _BAR_ Ovegenix Rt. 2 Box 437 Hearne, TX 77859 _BAR_ Dr Stacy Smitherman" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 7. března 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. prosince 2002
o podpisu a uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek
(2003/155/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 a čl. 300 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 5. dubna 2001 Rada zmocnila Komisi, aby sjednala s Tureckem dohodu o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek (dále jen "dohoda").
(2) Společenství by mělo zesílit kontrolu zásilek prekursorů do Turecka, neboť tyto zásilky se znovu dostávají do Společenství v podobě heroinu nebo jiných omamných nebo psychotropních látek.
(3) Je vhodné, aby Rada zmocnila Komisi k tomu, aby po poradě se zvláštním výborem jmenovaným Radou schvalovala jménem Společenství změny, u nichž dohoda stanoví, že mají být přijímány smíšenou kontrolní skupinou.
Toto zmocnění však musí být omezeno na změny příloh dohody, pokud se týkají látek, které již jsou předmětem úpravy právních předpisů Společenství o prekursorech drog a chemických látkách.
(4) Uvedenou dohodu je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Tureckou republikou o prekursorech a chemických látkách často používaných k nedovolené výrobě omamných nebo psychotropních látek se jménem Společenství schvaluje.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Společenství je ve smíšené kontrolní skupině uvedené v článku 9 dohody zastoupeno Komisí, jíž jsou nápomocni zástupci členských států.
2. Komise je zmocněna schvalovat jménem Společenství změny příloh dohody přijaté smíšenou kontrolní skupinou postupem podle článku 10 dohody.
Komisi je při plnění tohoto úkolu nápomocen zvláštní výbor, který jmenuje Rada a který má za úkol vypracovat společný postoj.
3. Zmocnění uvedené v odstavci 2 je omezeno na látky, které jíž jsou předmětem úpravy příslušných právních předpisů Společenství o prekursorech drog a chemických látkách.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat uvedenou dohodu.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství výměnu listin podle článku 12 dohody [1].
Článek 5
Toto rozhodnutí se vyhlašuje
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. března 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2003/153/ES, pokud jde o ochranná opatření proti influenze ptáků v Nizozemsku
(oznámeno pod číslem K(2003) 767)
(Text s významem pro EHP)
(2003/156/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 2002/33/ES [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nizozemsko ohlásilo několik ohnisek influenzy ptáků.
(2) S ohledem na vysokou úmrtnost a rychlé šíření infekce nizozemské orgány přijaly okamžitá opatření ve smyslu směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [3]; dále byly zakázány veškeré přesuny živé drůbeže a násadových vajec po celém území Nizozemska a jejich odesílání do třetích zemí.
(3) V zájmu jasnosti a transparentnosti přijala Komise ve spolupráci s nizozemskými orgány prozatímní rozhodnutí 2003/153/ES [4], kterým dále umocnila opatření přijatá Nizozemskem a udělila zvláštní odchylku pro přesuny jatečné drůbeže a jednodenních kuřat uvnitř Nizozemska.
(4) Vzhledem k vývoji choroby je třeba prodloužit ochranná opatření stanovená v rozhodnutí 2003/153/ES.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V článku 2 rozhodnutí 2003/135/ES se hodina a den "24.00 hodin dne 6. března 2003" nahrazují touto hodinou a dnem: "12.00 hodin dne 13. března 2003".
Článek 3 se nahrazuje tímto: "Členské státy pozmění své obchodní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 15. ledna 2003
o jmenování Evropského veřejného ochránce práv [1]
(2003/158/ES, Euratom)
EVROPSKÝ PARLAMENT,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 21 druhý pododstavec a článek 195 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 107d této smlouvy,
s ohledem na své rozhodnutí ze dne 9. března 1994 o pravidlech a obecných podmínkách pro výkon funkce veřejného ochránce práv [2], ve znění rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 14. března 2002 [3],
s ohledem na článek 177 svého jednacího řádu,
s ohledem na výzvu k podání kandidatur [4],
s ohledem na své hlasování ve dnech 14. a 15. ledna 2003,
ROZHODL TAKTO:
pan Nikiforos DIAMANDOUROS je jmenován evropským veřejným ochráncem práv od 1. dubna 2003. Ve Štrasburku dne 15. ledna 2003. Za Evropský parlament předseda P. Cox
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2002
o uzavření Dohody o partnerství mezi členy africké, karibské a tichomořské skupiny států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé podepsané v Cotonou dne 23. června 2000
(2003/159/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 této smlouvy, ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 96 Dohody o partnerství mezi členy africké, karibské a tichomořské skupiny států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 (dále jen "dohoda o partnerství") [3] může strana, která se domnívá, že druhá strana neplní závazky, které vyplývají z podstatných prvků uvedených v článku 9, pozvat druhou stranu ke konzultacím a za určitých okolností přijmout vhodná opatření, která v případě potřeby zahrnují i částečné nebo úplné pozastavení použitelnosti dohody o partnerství vůči dotyčné straně.
(2) Podle článku 97 dohody o partnerství může strana, která se domnívá, že došlo k vážnému případu korupce, pozvat druhou stranu ke konzultacím a za určitých okolností přijmout vhodná opatření, která v případě potřeby zahrnují i částečné nebo úplné pozastavení použitelnosti dohody o partnerství vůči dotyčné straně.
(3) Je třeba stanovit účinný postup pro případy, kdy strany zamýšlí přijmout vhodná opatření podle článku 96 nebo 97 dohody o partnerství.
(4) Stanovisko Společenství k žádostem o odchylku z pravidel původu stanovených v protokolu č. 1 dohody o partnerství AKT-ES určí Komise v souladu s ustanoveními rozhodnutí Rady 2000/399/ES [4].
(5) Dohoda o partnerství by měla být schválena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o partnerství mezi členy africké, karibské a tichomořské skupiny států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000, společně s jejími přílohami, protokoly a prohlášeními Společenství učiněnými jednostranně nebo společně s ostatními stranami, které jsou připojeny k závěrečnému aktu, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody o partnerství, příloh, protokolů a závěrečného aktu se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osobu/y zmocněné provést uložení schvalovacích listin jménem Společenství, jak to vyžaduje čl. 93 odst. 2 dohody o partnerství.
Článek 3
1. Domnívá-li se Rada na základě podnětu Komise nebo členského státu, že stát AKT neplní závazky, které vyplývají z podstatných prvků uvedených v článku 9 dohody o partnerství, nebo že došlo k vážnému případu korupce, pozve dotyčný stát AKT, s výjimkou zvláště naléhavých případů, ke konzultacím v souladu s články 96 a 97 dohody o partnerství.
Rada rozhodne kvalifikovanou většinou.
Při konzultacích Společenství zastupuje předsednictvo Rady a Komise.
2. Nepodaří-li se ve lhůtě stanovené pro konzultace v článcích 96 a 97 přes veškeré úsilí nalézt řešení, jedná-li se o zvláště naléhavý případ nebo je-li pozvání ke konzultacím odmítnuto bezprostředně poté, může Rada na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou příslušná opatření podle těchto článků, včetně částečného pozastavení použitelnosti.
O úplném pozastavení použitelnosti dohody o partnerství vůči příslušnému státu AKT rozhodne Rada jednomyslně.
Tato opatření zůstávají v platnosti, dokud Rada příslušným postupem uvedeným v prvním pododstavci nepřijme rozhodnutí, kterým se mění nebo odvolává dříve přijaté opatření; nebo případně po dobu uvedenou v rozhodnutí.
Pro tento účel Rada pravidelně přezkoumá výše uvedená opatření, nejméně však jednou za šest měsíců.
Předseda Rady oznámí takto přijatá opatření před jejich vstupem v platnost dotyčnému státu AKT a Radě ministrů AKT-ES.
Rozhodnutí Rady bude vyhlášeno
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. března 2003,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000, pokud jde o použití halonu 1301 a halonu 1211
(oznámeno pod číslem K(2003) 691)
(2003/160/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [1] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2039/2000 [2], a zejména na čl. 4 odst. 4 bod iv) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise došla po přezkumu podle čl. 4 odst. 4 bodu iv) nařízení (ES) č. 2037/2000 a po poradě se zástupci branné moci a dalšími dotyčnými stranami k níže uvedeným závěrům, pokud jde o použití halonu 1301 a halonu 1211.
(2) Halon 1301 se v současnosti užívá pro inertizaci palivových nádrží stíhacích letounů F-16.
Dosud neexistuje žádný náhradní prostředek schopný uhasit požár a zabránit výbuchu, který by nepřekračoval poměr objem-hmotnost přijatelný pro inertizaci palivové nádrže stíhacího letounu.
V blízké budoucnosti není pravděpodobné, že by bylo dostupné zavedení a fungování náhradního plynu ve stíhacích letounech F-16, v každém případě k této možnosti nedojde do 31. prosince 2003, kdy veškerá zařízení nepodléhající výjimce musí být podle čl. 4 odst.
2037/2000 vyřazena z provozu. Toto použití halonu 1301 by tudíž mělo být připojeno k seznamu výjimek použití halonu uvedenému v příloze VII nařízení (ES) č.
(3) Halon 1301 i halon 1211 se v současné době používají ve vojenských pozemních vozidlech a námořních lodích k ochraně prostorů posádky a prostoru motorů.
Výjimka se však podle nařízení (ES) č. 2037/2000 vztahuje pouze na halon 1301.
Přeměna vojenského zařízení fungujícího na halon 1211 na zařízení užívající halon 1301 by byla nákladná a kontraproduktivní, pokud jde o ochranu ozonové vrstvy, jelikož halon 1301 má potenciál poškození ozonu vrstvu více než třikrát vyšší než halon 1211.
Dále, pokud by se finanční zdroje věnovaly na přeměnu zařízení tak, aby fungovala na halon 1301, velmi pravděpodobně by to zpomalilo rozvoj náhradních prostředků bez potenciálu poškození ozonu.
Použití halonu 1211 k ochraně prostorů posádky a prostorů motoru v pozemních vojenských vozidlech a námořních lodích by se tudíž mělo připojit na seznam výjimek použití halonu uvedený v příloze VII nařízení (ES) č. 2037/2000.
(4) Nařízení (ES) č. 2037/2000 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2037/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha VII nařízení (ES) č. 2037/2000 se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. března 2003,
kterým se mění rozhodnutí 1999/466/ES, kterým se stádům skotu některých členských států nebo regionů členských států uděluje status stád úředně prostých brucelózy
(oznámeno pod číslem K(2003) 731)
(Text s významem pro EHP)
(2003/164/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1226/2002 [2], a zejména na bod 7 části II přílohy A uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Itálie předložila Komisi doklady, které potvrzují, že byly dodrženy všechny podmínky stanovené v bodě 7 části II přílohy A směrnice 64/432/EHS a které zejména prokazují, že podle výpočtu prováděného každoročně 31. prosince bylo více než 99,8 % stád skotu v regionu Emilia-Romagna úředně prosto brucelózy po dobu nejméně pěti posledních po sobě jdoucích let a že každý kus skotu je označen v souladu s předpisy Společenství.
(2) Tento region by proto měl být v souladu se směrnicí 64/432/EHS prohlášen za úředně prostý brucelózy.
(3) Rozhodnutí Komise 1999/466/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/588/ES [4] by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 1999/466/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. února 2003
o zřízení Výboru pro finanční služby
(2003/165/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
1. PŘIPOMÍNÁ, že Rada ve svých závěrech ze dne 3. prosince 2002 vyjádřila ochotu přijmout rozhodnutí o zřízení nového výboru, který by měl Radě a Komisi poskytovat poradenství a obecný přehled ohledně celé šíře otázek finančního trhu;
2. v souladu s tím ZŘIZUJE Výbor pro finanční služby (dále jen "výbor"), s těmito úkoly:
- poskytovat od legislativního procesu oddělené strategické úvahy neomezené hranicemi konkrétního odvětví,
- pomáhat při definování středně a dlouhodobé strategie pro otázky finančních služeb,
- zvažovat citlivé krátkodobé otázky,
- hodnotit pokrok a provádění,
- poskytovat politické poradenství a přehled o vnitřních otázkách (např. jednotný trh včetně provádění akčního plánu finančních služeb) i vnějších otázkách (např. WTO);
3. pokud jde o složení, předsednictví a práci výboru, SCHVALUJE následující:
- Komise a každý člen Rady jmenuje do výboru jednoho zástupce na vysoké úrovni a jednoho náhradníka; zástupce Evropské centrální banky a předsedové příslušných regulativních výborů Společenství budou mít postavení pozorovatele,
- výbor má předsedu a místopředsedu, které vybere ze zástupců členských států; funkční období předsedy a místopředsedy činí dva roky; prvního předsedu jmenuje Hospodářský a finanční výbor,
- členský stát, jehož zástupce je jmenován předsedou, má po dobu funkčního období předsedy ve výboru dalšího zástupce,
- předseda a místopředseda spolu se zástupcem Komise, zástupcem členského státu, který předsedá Radě, po dobu předsednictví, zástupcem generálního sekretariátu Rady a zástupcem sekretariátu Hospodářského a finančního výboru úzce spolupracují, aby usnadnili práci výboru,
- výbor podává zprávy Hospodářskému a finančnímu výboru pro přípravu poradenství pro Radu (ve složení pro hospodářství a finance), s přihlédnutím ke stanovené úloze Výboru stálých zástupců,
- předseda výboru je k dispozici pro pravidelnou výměnu názorů o strategickém vývoji týkajícím se finančních trhů s výborem Evropského parlamentu pro hospodářské a měnové záležitosti,
- výbor přijme svůj jednací řád v souladu s jednacím řádem Rady,
- sekretariát výboru zajišťuje generální sekretariát Rady;
4. UPOZORŇUJE, že činnost výboru se nedotýká práva Komise podávat návrhy;
5. ROZHODUJE, že toto rozhodnutí bude přezkoumáno ve druhé polovině roku 2004.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. března 2003
o nezařazení parathion-methylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2003) 724)
(Text s významem pro EHP)
(2003/166/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/5/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec této směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3A písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 25. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Parathion-methyl je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložila Itálie jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 5. dubna 2001 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států i s hlavním oznamovatelem.
(6) Hodnotící zpráva vypracovaná Spojeným královstvím byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Vědeckého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat. Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 18. října 2002 formou zprávy Komise o přezkoumání parathion-methylu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(7) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující parathion-methyl mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS.
(8) Parathion-methyl by tudíž neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(9) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících parathion-methyl byla ve stanovené lhůtě odňata a nebyla obnovena a aby nebyla udělena žádná nová povolení.
(10) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících parathion-methyl, kterou poskytnou členské státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by neměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(11) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [7], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Parathion-methyl se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
a) povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících parathion-methyl byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
b) ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována nebo obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících parathion-methyl.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a nesmí přesáhnout 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. března 2003
o založení Úřadu Evropského společenství Energy Star
(2003/168/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2422/2001 ze dne 6. listopadu 2001 o programu Společenství na označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (ES) č. 2422/2001 by Komise měla založit Úřad Evropského společenství Energy Star (dále jen "ECESB"), který by prováděl program Energy Star v rámci ES, jak je definován v Dohodě mezi vládou Spojených států amerických a Evropským společenstvím o koordinaci programů označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky [2].
(2) ECESB by se měl skládat z národních zástupců, jak jsou definováni v nařízení (ES) č. 2422/2001, jakož i ze zúčastněných stran uvedených v orientačním seznamu ve zmíněném nařízení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zřizuje se Úřad Evropského společenství Energy Star ("ECESB").
Článek 2
1. ECESB předsedá Komise zastupovaná generálním ředitelstvím pro energii a dopravu.
2. Orientační seznam národních zástupců, na které odkazuje článek 9 nařízení (ES) č. 2422/2001, je uveden v části A přílohy tohoto rozhodnutí.
Pokud je jmenováno více národních zástupců než jeden, je "koordinátorem" zástupce zplnomocněný členským státem, jak je uvedeno v příloze.
3. Orientační seznam zúčastněných stran, na které odkazuje čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 2422/2001, je stanoven v části B přílohy tohoto rozhodnutí.
4. Aby byla zajištěna vyrovnaná účast všech příslušných zúčastněných stran pro každou výrobkovou skupinu kancelářských přístrojů, může předseda podle potřeby členský seznam zúčastněných stran upravit.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost sedmým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady 2003/169/SVV
ze dne 27. února 2003,
kterým se určuje, která ustanovení Úmluvy o zjednodušeném postupu vydávání mezi členskými státy Evropské unie z roku 1995 a Úmluvy o vydávání mezi členskými státy Evropské unie z roku 1996 rozvíjejí schengenské acquis v souladu s Dohodou o přidružení Islandské republiky a Norského království k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 písm. b) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Švédského království [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro účely dosažení cílů Evropské unie vypracovala Rada Úmluvu o zjednodušeném postupu vydávání mezi členskými státy Evropské unie [3] (dále jen "úmluva o zjednodušeném vydávání") a Úmluvu o vydávání mezi členskými státy Evropské unie [4] (dále jen "úmluva o vydávání").
(2) K zajištění jasné a jednoznačné právní situace je nezbytné určit vztah mezi ustanoveními výše uvedených úmluv a hlavou III kapitolou 4 Úmluvy ze dne 19. června 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích [5] (dále jen "Schengenská úmluva"), která byla začleněna do rámce Evropské unie při vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost dne 1. května 1999.
(3) Je nezbytné přidružit Islandskou republiku a Norské království k uplatňování úmluvy o zjednodušeném vydávání a některých ustanovení úmluvy o vydávání, která rozvíjejí schengenské acquis a spadají do oblasti působnosti článku 1 rozhodnutí Rady 1999/437/ES o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [6].
(4) Toto rozhodnutí respektuje postupy stanovené v dohodě uzavřené Radou Evropské unie s Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [7] (dále jen "dohoda o přidružení").
(5) Při oznámení přijetí tohoto rozhodnutí Islandské republice a Norskému království podle čl. 8 odst. 2 písm. a) dohody o přidružení budou tyto dva státy požádány, aby při informování Rady a Komise o splnění svých ústavních požadavků vydaly odpovídající prohlášení a zaslaly odpovídající oznámení podle čl. 7 odst. 4, článku 9, čl. 12 odst. 3 a článku 15 úmluvy o zjednodušeném vydávání a čl. 6 odst. 3 a čl. 13 odst. 2 úmluvy o vydávání,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva o zjednodušeném vydávání rozvíjí ustanovení schengenského acquis, a zejména článek 66 Schengenské úmluvy.
Článek 2
Články 2, 6, 8, 9 a 13 úmluvy o vydávání a článek 1 uvedené úmluvy, v míře, v jaké je významný ve vztahu k ostatním uvedeným článkům, rozvíjejí ustanovení schengenského acquis, a zejména článek 61, čl. 62 odst. 1 a 2 a články 63 a 65 Schengenské úmluvy.
Článek 3
1. Aniž je dotčen článek 8 dohody o přidružení, vstupuje úmluva o zjednodušeném vydávání v platnost pro Island a Norsko týmž dnem, kterým vstupuje úmluva v platnost podle čl. 16 odst. 2 uvedené úmluvy, nebo nastane-li tento den před 1. červencem 2002, tímto pozdějším dnem.
2. Před vstupem úmluvy o zjednodušeném vydávání v platnost pro Island a Norsko tyto státy mohou při oznámení splnění svých ústavních požadavků podle čl. 8 odst. 2 dohody o přidružení prohlásit, že se uvedená ustanovení vztahují na jejich vztahy se státy, které vydaly stejné prohlášení. Tato prohlášení vstupují v platnost po uplynutí 90 dnů ode dne jejich uložení.
3. Aniž je dotčen článek 8 dohody o přidružení, vstupují články 2, 6, 8, 9 a 13 úmluvy o vydávání v platnost pro Island a Norsko týmž dnem, kterým vstupuje úmluva v platnost podle čl. 18 odst. 3 uvedené úmluvy, nebo nastane-li tento den před 1. červencem 2002, tímto pozdějším dnemden.
4. Před vstupem ustanovení úmluvy o vydávání uvedených v odstavci 3 v platnost pro Island a Norsko mohou tyto státy při oznamování splnění jejich ústavních požadavků podle čl. 8 odst. 2 dohody o přidružení prohlásit, že se uvedená ustanovení vztahují na jejich vztahy se státy, které vydaly stejné prohlášení. Tato prohlášení vstupují v platnost po uplynutí 90 dnů ode dne jejich uložení.
Článek 4
1. Dnem vstupu úmluvy o zjednodušeném vydávání v platnost podle čl. 16 odst. 2 uvedené úmluvy se zrušuje článek 66 Schengenské úmluvy. Toto ustanovení se však nadále vztahuje na žádosti o vydání podané před uvedeným dnem, pokud dotyčné členské státy dosud neuplatňují úmluvu o zjednodušeném vydávání mezi sebou podle prohlášení vydaných v souladu s čl. 16 odst. 3 uvedené úmluvy.
2. Dnem vstupu úmluvy o vydávání v platnost podle čl. 18 odst. 3 uvedené úmluvy se zrušují článek 61, čl. 62 odst. 1 a 2 a články 63 a 65 Schengenské úmluvy. Uvedená ustanovení se však nadále vztahují na žádosti o vydání podané před uvedeným dnem, pokud dotyčné členské státy dosud neuplatňují úmluvu o vydávání mezi sebou podle prohlášení vydaných v souladu s čl. 18 odst. 4 uvedené úmluvy.
Článek 5
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
ROZHODNUTÍ RADY 2003/170/SVV
ze dne 27. února 2003
o společném využívání styčných důstojníků vyslaných do zahraničí donucovacími orgány členských států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 30 odst. 2 písm. c) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Dánského království[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci na zasedání dne 3. prosince 1998 přijala akční plán Rady a Komise o nejlepších způsobech provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy o vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva[3], jehož bod 48 uvádí, že do pěti let od vstupu uvedené smlouvy v platnost je třeba přijmout opatření na podporu spolupráce a společných podnětů v oblasti odborné přípravy, výměny styčných důstojníků, přidělování, používání vybavení a forenzního výzkumu.
(2) Evropská rada na zasedání ve Vídni ve dnech 11. a 12. prosince 1998 potvrdila v bodě 83 svých závěrů akční plán Rady a Komise týkající se nejlepších způsobů provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy o vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva a v bodě 89 těchto závěrů vyzvala k posílení boje proti organizované trestné činnosti s ohledem na nové možnosti otevřené prostřednictvím Smlouvy.
(3) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 vyzvala Radu a Komisi v úzké spolupráci s Evropským parlamentem k podpoře úplného a okamžitého provedení Amsterodamské smlouvy na základě akčního plánu přijatého dne 3. prosince 1998 Radou ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci a potvrzeného na zasedání Evropské rady ve Vídni ve dnech 11. a 12. prosince 1998 a na základě hlavních politických směrů a konkrétních cílů dohodnutých v Tampere a zahrnujících prohloubení policejní spolupráce za účelem boje proti přeshraniční trestné činnosti.
(4) Evropská rada na zasedání v Helsinkách ve dnech 10. a 11. prosince 1999 vyzvala Evropskou unii k zintenzivnění mezinárodního úsilí posílením spolupráce se třetími zeměmi při snižování poptávky a nabídky v oblasti drog a spolupráce v soudnictví a vnitřních věcech.
Evropská rada rovněž upozornila, že bude třeba společného úsilí všech příslušných orgánů, se zvláštní úlohou pro Europol.
(5) Evropská rada na zasedání v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001 potvrdila v bodě 37 svých závěrů hlavní zásady a cíle vymezené v Tampere a rovněž upozornila na potřebu nových podnětů a hlavních zásad pro dohnání zpoždění v některých oblastech.
(6) Dne 14. října 1996 Rada přijala společnou akci 96/602/SVV, kterou se stanoví společný rámec pro podněty členských států týkající se styčných důstojníků[4].
(7) S ohledem na zkušenosti s uplatňováním společné akce a s ohledem na ustanovení Amsterodamské smlouvy o boji proti přeshraniční trestné činnosti je třeba posilovat a rozvíjet spolupráci mezi členskými státy, pokud jde o úkoly přidělované styčným důstojníkům a o vysílání těchto důstojníků do třetích zemí a mezinárodních organizací.
(8) Pokud je to vhodné pro plnění úkolů vymezených v úmluvě o Europolu[5], Europol navazuje a udržuje spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
(9) Europol navázal a bude i nadále navazovat a udržovat spolupráci s řadou třetích zemí a mezinárodních organizací.
(10) Europol potřebuje nezbytnou podporu a prostředky na to, aby účinně fungoval jako stěžejní bod evropské policejní spolupráce.
Evropská rada zdůraznila, že Europol hraje hlavní úlohu ve spolupráci mezi orgány členských států při vyšetřování přeshraniční trestné činnosti podporou předcházení, analýzy a vyšetřování trestné činnosti na úrovni Unie.
(11) Europol potřebuje příležitost, aby do určité míry využil styčné důstojníky členských států ve třetích zemích za účelem posílení funkce operativní podpory Europolu vnitrostátním policejním orgánům.
(12) Členské státy uznávají, že již probíhá rozsáhlá spolupráce mezi styčnými důstojníky vysílanými členskými státy pro jejich vnitrostátní potřeby do třetích zemí a mezinárodních organizací.
Je však potřeba posílit některé aspekty spolupráce mezi výše uvedenými styčnými důstojníky, aby byly co nejlepším způsobem využity zdroje členských států.
(13) Spolupráci mezi členskými státy v této oblasti je třeba posílit, aby se usnadnila výměna informací za účelem boje proti závažné přeshraniční trestné činnosti.
(14) Členské státy přikládají zvláštní význam spolupráci při boji proti přeshraniční trestné činnosti, protože věří, že posílení spolupráce týkající se výměny informací zvýší schopnost vnitrostátních orgánů účinně bojovat proti trestné činnosti.
Členské státy věří, že Europol by v tomto měl hrát hlavní úlohu.
(15) Cílem tohoto rozhodnutí je úprava otázek týkajících se boje proti závažné přeshraniční trestné činnosti.
(16) Ustanovení Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkovou republikou Německo a Francouzskou republikou o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích[6] (dále jen "úmluva k provedení Schengenské dohody") vztahující se ke společnému využívání styčných důstojníků by měla být dále rozvíjena za účelem posílení spolupráce mezi členskými státy v boji proti přeshraniční trestné činnosti.
(17) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí s výjimkou článku 8 ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis[7], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu H rozhodnutí Rady 1999/437/ES[8] o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(18) Spojené království se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[9].
(19) Irsko se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis[10].
(20) Proto je třeba zrušit společnou akci Rady 96/602/SVV a čl. 47 odst. 4 úmluvy k provedení Schengenské dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Definice
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se "styčným důstojníkem" rozumí zástupce některého z členských států vyslaný donucovacím orgánem do jedné nebo více třetích zemí nebo do mezinárodních organizací za účelem navázání a udržování kontaktů s orgány v těchto zemích nebo organizacích s cílem přispět k předcházení trestné činností nebo jejímu vyšetřování.
2. Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny úkoly styčných důstojníků členských států v rámci jejich působnosti a v souladu s vnitrostátními právními předpisy, potřebami a případnými výhodnějšími dohodami uzavřenými s hostitelským státem nebo mezinárodní organizací.
Článek 2
Úkoly styčných důstojníků
1. Každý členský stát zajistí, aby jeho styční důstojníci navázali a udržovali přímé kontakty s příslušnými orgány v hostitelském státě nebo mezinárodní organizaci za účelem usnadnění a urychlení shromažďování a výměny informací.
2. Styční důstojníci z každého členského státu rovněž přispívají ke shromažďování a výměně informací, jež mohou být využity v boji proti závažné přeshraniční trestné činnosti, včetně informací poskytujících lepší poznatky o právních systémech a operativních metodách dostupných v dotyčných zemích nebo mezinárodních organizacích.
3. Styční důstojníci vykonávají své úkoly v rámci své působnosti a v souladu s ustanoveními obsaženými v jejich vnitrostátních právních předpisech a v případných dohodách uzavřených s hostitelskými státy nebo mezinárodními organizacemi včetně ustanovení na ochranu osobních údajů.
Článek 3
Oznámení o vyslání styčných důstojníků
1. Členské státy se navzájem informují o svých záměrech, pokud jde o vysílání styčných důstojníků do třetích zemí a mezinárodních organizací, a každoročně informují generální sekretariát Rady Evropské unie (dále jen "generální sekretariát") o vysílání styčných důstojníků, přičemž uvedou jejich působnost a případná opatření týkající se spolupráce mezi členskými státy při vysílání styčných důstojníků.
2. Generální sekretariát vypracuje každoroční přehled týkající se vysílání styčných důstojníků členskými státy, včetně jejich působnosti a všech dohod o spolupráci mezi členskými státy při vysílání styčných důstojníků; tento přehled je zasílán členským státům a Europolu.
Článek 4
Sítě styčných důstojníků ve třetích zemích
1. Členské státy zajistí, aby se styční důstojníci členských států vyslaní do stejné třetí země nebo mezinárodní organizace setkávali pravidelně, nebo kdykoli je to nezbytné pro výměnu vhodných informací.
Členský stát předsedající Radě Evropské unie zajistí, aby jeho styční důstojníci dávali podnět k takovým setkáním.
Pokud není předsedající členský stát v dotyčné třetí zemi nebo mezinárodní organizaci zastoupen, dává k setkání podnět zástupce nadcházejícího předsedajícího členského státu nebo členského státu následujícího po něm.
Ve vhodných případech je na taková setkání pozvána Komise a Europol.
2. Členské státy zajistí, aby si jejich styční důstojníci vyslaní do stejné třetí země nebo mezinárodní organizace poskytovali navzájem pomoc při kontaktech s orgány hostitelského státu.
Ve vhodných případech se mohou členské státy dohodnout, že si jejich styční důstojníci rozdělí úkoly mezi sebou.
3. Členské státy se mohou dvoustranně nebo mnohostranně dohodnout, že styční důstojníci vyslaní členským státem do třetí země nebo mezinárodní organizace budou rovněž dbát zájmů jednoho nebo více jiných členských států.
Článek 5
Spolupráce mezi členskými státy při výměně informací prostřednictvím styčných důstojníků ve třetích zemích
1. Členské státy zajistí, aby styční důstojníci ve třetích zemích a mezinárodních organizacích v souladu s vnitrostátními právními předpisy a odpovídajícími mezinárodními akty a při dodržení platných předpisů upravujících ochranu osobních údajů poskytovali vlastním vnitrostátním orgánům informace týkající se závažné trestné činnosti hrozící jiným členským státům nezastoupeným vlastním styčným důstojníkem v dotyčné třetí zemi nebo mezinárodní organizaci.
Vnitrostátní orgány zhodnotí v souladu s vnitrostátními právními předpisy a podle závažnosti hrozby potřebu dotyčný členský stát informovat.
2. Styční důstojníci členských států ve třetích zemích nebo mezinárodních organizacích mohou v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy a odpovídajícími mezinárodními akty při dodržení platných předpisů upravujících ochranu osobních údajů poskytovat informace týkající se závažné trestné činnosti hrozící jiným členským státům přímo styčným důstojníkům příslušného členského státu, jestliže je tento členský stát zastoupen v dotyčné třetí zemi nebo mezinárodní organizaci.
3. V souladu s vnitrostátními právními předpisy a příslušnými mezinárodními akty mohou členské státy, které nemají ve třetí zemi nebo mezinárodní organizaci styčné důstojníky, požádat o výměnu významných informací jiný členský stát, který má v dotyčné třetí zemi nebo mezinárodní organizaci styčné důstojníky.
4. Členské státy se musí zabývat jakoukoliv žádostí uvedenou v odstavci 3 v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a odpovídajícími mezinárodními akty a musí co nejdříve uvést, zda jí lze vyhovět.
5. Členské státy mohou souhlasit s výměnou informací přímo mezi styčnými důstojníky ve třetích zemích a mezinárodních organizacích a orgány jiných členských států při dodržení platných právních předpisů upravujících ochranu osobních údajů.
6. Plnění úkolů popsaných v odstavcích 1 a 2 nesmí bránit styčným důstojníkům při plnění jejich původních povinností.
Článek 6
Společné semináře pro styčné důstojníky
1. Na podporu spolupráce mezi styčnými důstojníky v jedné nebo více třetích zemích a mezinárodních organizacích, pokud je zvláštní potřeba informací o třetích zemích nebo mezinárodních organizacích a intervence v dotyčných třetích zemích a mezinárodních organizacích, mohou členské státy pořádat společné semináře týkající se vývoje trestné činnosti a nejúčinnějších metod boje proti přeshraniční trestné činnosti s náležitým zřetelem na acquis communautaire.
Na tyto semináře je pozvána Komise a Europol.
2. Účast na seminářích popsaných v odstavci 1 nesmí bránit styčným důstojníkům při plnění jejich původních povinností.
Článek 7
Příslušné vnitrostátní orgány
1. Členské státy určí v rámci svých příslušných orgánů kontaktní místa pro usnadnění úkolů uvedených v tomto rozhodnutí a zajistí, aby vnitrostátní kontaktní místa byla schopna plnit své povinnosti účinně a rychle.
2. Členské státy písemně informují generální sekretariát o kontaktních místech v rámci svých příslušných orgánů a o veškerých následných změnách podle tohoto rozhodnutí.
Generální sekretariát zveřejní tyto informace v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčeny stávající vnitrostátní právní předpisy, zejména s ohledem na rozdělení pravomocí mezi různé orgány a útvary v dotyčných členských státech.
Článek 8
Europol
1. Členské státy usnadní v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a úmluvou o Europolu vyřizování žádostí Europolu o získání informací od styčných důstojníků členských států ve třetích zemích nebo mezinárodních organizacích, ve kterých není Europol zastoupen.
Žádosti Europolu musí být určeny vnitrostáním jednotkám členských států, které v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy a úmluvou o Europolu o uvedené žádosti rozhodnou.
Informace od styčných důstojníků členských států ve třetích zemích nebo mezinárodních organizacích jsou předávány Europolu v souladu s vnitrostátními právními předpisy a úmluvou o Europolu.
2. Členské státy při určování povinností svých styčných důstojníků ve vhodných případech věnují pozornost úkolům, jež má podle úmluvy o Europolu provádět Europol.
Článek 9
Použitelnost na Gibraltar
Toto rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 10
Hodnocení
Rada vyhodnotí provádění tohoto rozhodnutí do dvou let od jeho přijetí.
Článek 11
Zrušení
1. Zrušuje se společná akce 96/602/SVV.
2. Zrušuje se čl. 47 odst. 4 úmluvy k provedení Schengenské dohody.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost čtrnáctým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí rady
ze dne 27. února 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/265/ES, kterým se stanoví finanční nařízení upravující rozpočtová hlediska správy prováděné náměstkem generálního tajemníka Rady pro smlouvy, které uzavírá v zastoupení některých členských států a které se týkají zřízení a fungování komunikační infrastruktury pro schengenské prostředí ("Sisnet")
(2003/171/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 2 odst. 1 druhý pododstavec první větu Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství (dále jen "schengenský protokol"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Náměstek generálního tajemníka Rady byl rozhodnutím 1999/870/ES [1] zmocněn jednat v souvislosti se začleňováním schengenského acquis do rámce Evropské unie v zastoupení některých členských států za účelem uzavírání smluv týkajících se zřízení a fungování komunikační infrastruktury pro schengenské prostředí (dále jen "Sisnet") a tyto smlouvy spravovat.
(2) Finanční závazky vyplývající z těchto smluv nejsou k tíži souhrnného rozpočtu Evropské unie, a proto se na ně nevztahuje finanční nařízení ze dne 21. prosince 1977 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2].
(3) V důsledku toho bylo rozhodnutím 2000/265/ES [3] přijato finanční nařízení, které stanoví zvláštní pravidla vymezující postupy pro sestavení a plnění rozpočtu, který je nezbytný pro krytí nákladů souvisejících s uzavíráním smluv a s plněním závazků vyplývajících z uzavřených smluv, jakož i postupy pro hrazení příspěvků, které poskytují dotčené státy, a pro předkládání a kontrolu účetnictví.
(4) Podle nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 – nového finančního nařízení Evropských společenství – byly provedeny určité změny ve vnitřních postupech finanční kontroly orgánů Společenství, které si vynucují technické úpravy finančního nařízení obsaženého v rozhodnutí 2000/265/ES.
(5) Toto rozhodnutí rozvíjí schengenské acquis ve smyslu Schengenského protokolu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 14 rozhodnutí 2000/265/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Funkci finančního kontrolora vykonává úředník nebo zaměstnanec generálního sekretariátu Rady jmenovaný pro tento účel rozhodnutím náměstka generálního tajemníka Rady, který vymezí podmínky této kontroly."
Článek 2
1. Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2003.
2. Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí rady
ze dne 6. března 2003
o ustavení trojstranné sociální vrcholné schůzky pro růst a zaměstnanost
(2003/174/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 202 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sociální partneři jsou při provádění koordinované strategie zaměstnanosti, stanovené na zasedání Evropské rady v Lucemburku ve dnech 20. a 21. listopadu 1997, sdruženi v rámci Stálého výboru pro zaměstnanost, zřízeného rozhodnutím Rady 70/532/EHS ze dne 14. prosince 1970 o založení Stálého výboru Evropských společenství pro zaměstnanost [1].
(2) Evropská rada na zasedání v Kolíně nad Rýnem ve dnech 3. a 4. června 1999 zahájila makroekonomický dialog za účasti zástupců Rady, Komise, Evropské centrální banky a sociálních partnerů.
(3) Na zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 byl vytýčen nový strategický cíl pro další desetiletí a bylo dohodnuto, že dosažení tohoto cíle vyžaduje celkovou strategii navrženou tak, aby integrovala strukturální reformy, koordinovanou Evropskou strategii zaměstnanosti, sociální ochranu a makroekonomické politiky v kontextu koordinace obecných hospodářských politik členských států.
Komise ve svém sdělení "Evropský sociální dialog, síla k inovaci a změně" zdůraznila, že trojstranná sociální vrcholná schůzka by mohla přispět k debatě o těchto tématech.
(4) Sociální partneři ve svém společném příspěvku na zasedání Evropské rady v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001 poukázali na to, že Stálý výbor pro zaměstnanost nevede k této integraci jednání a že nesplňuje potřebu soudržnosti a synergie mezi různými procesy, do kterých jsou zapojeni.
Navrhli proto, aby byl zrušen a aby byla vytvořena nová forma trojstranných jednání.
(5) Sociální partneři ve svém příspěvku navrhli, aby jejich schůzky s trojkou na úrovni hlav států nebo předsedů vlád a Komisí byly formalizovány. Tyto schůzky se v souvislosti s lucemburským procesem konaly od roku 1997 v předvečer zasedání Evropské rady.
Od roku 2000 jsou tyto schůzky známé jako sociální vrcholné schůzky a účastní se jich předseda Komise a trojka hlav států nebo předsedů vlád doprovázení ministry práce a sociálních věcí a sociální partneři, které zastupuje Evropská unie konfederací průmyslu a zaměstnavatelů (UNICE), Evropské středisko podniků s veřejnou účastí a podniků obecného ekonomického zájmu (CEEP), Evropské sdružení řemesel a malých a středních podniků (UEAPME), Evropská konfederace odborových svazů (EKOS), Eurocadres a Evropská manažerská konfederace (CEC).
(6) Na zasedání Evropské rady v Laekenu byla zaznamenána ochota sociálních partnerů rozvíjet a zlepšovat koordinaci jednání o různých aspektech lisabonské strategie.
Bylo dohodnuto, že sociální vrcholná schůzka se bude v budoucnu konat před každým jarním zasedáním Evropské rady.
To bylo potvrzeno na zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002.
(7) Tímto rozhodnutím není dotčena organizace a fungování sociálního dialogu v různých členských státech.
(8) V souvislosti s rozšířením a rozvíjením samostatného sociálního dialogu je nanejvýš důležitá co nejširší reprezentativnost, jakož i legitimita a účinnost diskusí se sociálními partnery.
Za tímto účelem je nezbytné, aby se vzala v úvahu studie Komise o reprezentativnosti sociálních partnerů a upravený seznam organizací zapojených do všech rozměrů sociálního dialogu na evropské úrovni a aby se tento seznam aktualizoval,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ustavení
Ustavuje se trojstranná sociální vrcholná schůzka pro růst a zaměstnanost (dále jen "vrcholná schůzka").
Článek 2
Úloha
Úlohou vrcholné schůzky je zajistit, aby v souladu se Smlouvou a s náležitým ohledem na pravomoci orgánů a institucí Společenství probíhala mezi Radou, Komisí a sociálními partnery neustálá jednání.
Sociálním partnerům na evropské úrovni tato schůzka v souvislosti se sociálním dialogem umožní, aby přispívali k různým složkám integrované hospodářské a sociální strategie, včetně oblasti udržitelného růstu, zahájené na zasedání Evropské rady v Lisabonu v březnu 2000 a doplněné na zasedání Evropské rady v Göteborgu v červnu 2001.
Za tímto účelem by schůzka měla vycházet z předchozí práce a jednání mezi Radou, Komisí a sociálními partnery na různých fórech, na kterých se jedná o hospodářských a sociálních otázkách a otázkách zaměstnanosti.
Článek 3
Složení
1. Vrcholná schůzka sestává z předsednictví Rady a dvou následných předsednictví, z Komise a ze sociálních partnerů, zastoupených na nejvyšší úrovni.
Schůzky se rovněž účastní ministři těchto tří předsednictví a člen Komise odpovědný za práci a sociální věci.
Podle programu jednání mohou být rovněž přizváni jiní ministři těchto tří předsednictví a jiní členové Komise.
2. Zástupci sociálních partnerů se rozdělují do dvou delegací stejné velikosti, složených z deseti zástupců zaměstnanců a deseti zástupců zaměstnavatelů, přičemž bude brán v úvahu požadavek zajištění vyvážené účasti mužů a žen.
Každá delegace je složena ze zástupců evropských mezioborových organizací, kteří zastupují buď obecné zájmy, nebo konkrétnější zájmy manažerů a malých a středních podniků na evropské úrovni.
U delegace zaměstnanců zajišťuje technickou koordinaci Evropská konfederace odborových svazů (EKOS) a u delegace zaměstnavatelů je to Evropská unie konfederací průmyslu a zaměstnavatelů (UNICE).
Tyto dvě organizace, EKOS a UNICE, zajistí, aby byl v jejich příspěvcích brán plný ohled na stanoviska vyjádřená specifickými a odvětvovými organizacemi a aby případně do svých delegací zahrnuly zástupce některých z těchto organizací.
Článek 4
Příprava
1. Program jednání vrcholné schůzky společně určují předsednictví Rady, Komise a mezioborové organizace pracovníků a zaměstnavatelů, kteří se účastní práce na vrcholné schůzce během přípravných schůzek.
2. Záležitosti týkající se programu jednání projednává Rada ve složení pro zaměstnanost, sociální politiku, zdraví a záležitosti spotřebitelů.
3. Sekretariát vrcholné schůzky zajišťuje Komise.
Ta zejména zajistí včasnou distribuci dokumentů.
Sekretariát vrcholné schůzky pro účely přípravy a organizace schůzek naváže vhodný styk s EKOS a UNICE, které zajistí koordinaci svých delegací.
Článek 5
Činnost
1. Vrcholná schůzka na nejvyšší úrovni se koná alespoň jednou za rok.
Schůzka se koná před jarním zasedáním Evropské rady.
2. Vrcholné schůzce předsedají společně předseda Rady a předseda Komise.
3. Vrcholné schůzky svolávají spolupředsedové z vlastního podnětu po poradě se sociálními partnery.
Článek 6
Informace
Spolupředsedové vypracují shrnutí z jednání schůzky na nejvyšší úrovni, aby informovali příslušná složení Rady a veřejnost.
Článek 7
Zrušení
Rozhodnutí 1999/207/ES se zrušuje dnem prvního zasedání vrcholné schůzky.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 6. března 2003.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. března 2003
o použití úroků z Evropského rozvojového fondu na financování nákladů spojených se zavedením vnitřního systému řízení jednotlivých odborníků pracujících ve státech AKT a v zámořských zemích a územích
(2003/175/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na třetí úmluvu AKT-EHS podepsanou v Lomé dne 8. prosince 1984,
s ohledem na čtvrtou úmluvu AKT-ES [1] podepsanou v Lomé dne 15. prosince 1989, ve znění dohody podepsané na Mauriciu dne 4. listopadu 1995 [2],
s ohledem na interní dohodu ze dne 19. února 1985 o financování a správě pomoci Společenství [3] (dále jen "interní dohoda k 6. ERF"), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedené dohody,
s ohledem na interní dohodu ze dne 16. července 1990 o financování a správě pomoci Společenství podle čtvrté úmluvy AKT-ES [4] (dále jen "interní dohoda k 7. ERF"), a zejména na čl. 9 odst.2 uvedené dohody,
s ohledem na interní dohodu ze dne 20. prosince 1995 mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, o financování a správě pomoci Společenství podle druhého finančního protokolu čtvrté úmluvy AKT-ES [5] (dále jen "interní dohoda k 8. ERF"), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od 1. ledna 2003 již Komise nepověřuje řízením jednotlivých odborníků pracujících ve státech AKT a v zámořských zemích a územích externí soukromoprávní subjekty.
(2) Požadované finanční zdroje by se měly čerpat z úroků, které plynou z prostředků uložených v rámci různých Evropských rozvojových fondů a které jsou na hotovostních účtech evropských rozvojových fondů, v souladu s interními dohodami k 6., 7., a 8. ERF,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Z úroků3, které plynou z prostředků uložených v rámci různých Evropských rozvojových fondů a které jsou na hotovostních účtech evropských rozvojových fondů, se na dobu čtyř let ode dne přijetí tohoto rozhodnutí odečte částka 2700000 eur za účelem financování nákladů na internalizaci nového systému řízení jednotlivých odborníků pracujících ve státech AKT a v zámořských zemích a územích.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. března 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/657/ES, pokud jde o stanovení minimálních požadovaných pracovních limitů (MPPL) pro některá rezidua v potravinách živočišného původu
(oznámeno pod číslem K(2003) 764)
(Text s významem pro EHP)
(2003/181/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přítomnost reziduí v produktech živočišného původu je problémem z hlediska ochrany veřejného zdraví.
(2) S cílem zajistit harmonizované provádění směrnice 96/23/ES je nezbytné, aby byly postupně stanoveny minimální požadované pracovní limity (MPPL) analytických metod pro látky, pro něž nebyl stanoven přípustný limit, a zejména pro ty látky, jejichž použití není ve Společenství povoleno nebo je výslovně zakázáno.
(3) Poté, co byly v potravinách živočišného původu detekovány chloramphenicol, nitrofurany a medroxyprogesteron-acetát, byly pro tyto látky po konzultacích s referenčními laboratořemi Společenství, národními referenčními laboratořemi a členskými státy dohodnuty doplňkové hodnoty harmonizovaných MPPL pro tyto látky.
(4) Jedna z výše uvedených látek však může být nadále aplikována pro zootechnické účely za striktních podmínek stanovených v článku 5 směrnice 96/22/ES.
(5) Je nezbytné stanovit harmonizované meze pro kontrolu těchto látek s cílem zajistit stejnou úroveň ochrany spotřebitelů uvnitř Společenství.
Rozhodnutí Komise 2002/657/ES [2] by mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(6) OLpatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/657/ES se mění takto:
1. v článku 2 se slovo "příloze" nahrazuje slovem "příloze I";
2. v čl. 3 písm. b) a c) se slovo "přílohy" nahrazuje slovem "přílohy I";
3. článek 4 se nahrazuje tímto:
"Členské státy zajistí, aby analytické metody používané pro detekci následujících látek splňovaly minimální požadované pracovní limity (MPPL) stanovené v příloze II pro matrice uvedené v dané příloze:
a) chloramphenicol;
b) metabolity nitrofuranu;
c) medroxyprogesteron."
4. Text přílohy tohoto rozhodnutí se doplňuje jako příloha II.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. března 2003,
kterým se členským státům přidělují další dny mimo přístav v souladu s přílohou XVII nařízení Rady (ES) č. 2341/2002
(oznámeno pod číslem K(2003) 762)
(Text s významem pro EHP)
(2003/185/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2341/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se pro rok 2003 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb použitelné ve vodách Společenství a, pro plavidla Společenství, ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na přílohu XVII, bod 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V bodě 6 písm. a) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002 je podrobně uveden počet dnů, po které může být rybářské plavidlo Společenství v období od 1. února do 31. prosince 2003 mimo přístav v zeměpisných oblastech definovaných v bodě 2 uvedené přílohy.
(2) Bod 6 písm. b) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002 umožňuje Komisi přidělit členským státům Společenství další dny mimo přístav pro tato plavidla, aby byla vyrovnána doba plavby mezi domovskými přístavy a místy rybolovu a přizpůsobení se nově zavedenému systému řízení intenzity.
(3) Dny stanovené v bodě 6 písm. a) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002 jsou dostačující k tomu, aby poskytly plavidlům užívajícím jiná lovná zařízení, než je definováno v bodě 4 písm. a) uvedené přílohy, dobu nezbytnou k odlovu takového množství tresky obecné, které jsou během roku 2003 oprávněna odlovit.
(4) Plavidla, která používají lovná zařízení definovaná v bodě 4 písm. a) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002, mají obvykle na palubě různé druhy lovného zařízení.
Podle bodu 7 přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002 není rybářským plavidlům, na která se uvedená příloha vztahuje, tato praxe povolena.
Z tohoto důvodu tato plavidla zvláště potřebují další dny, aby se přizpůsobila novému systému a mohla se v případě nutnosti vrátit do přístavu vyměnit lovné zařízení.
K tomuto účelu jsou považovány za přiměřené dva další dny.
(5) Každý členský stát pravděpodobně narazí na podobné problémy, pokud jde o přizpůsobení se nově zavedenému systému řízení intenzity.
(6) Bod 6 písm. c) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002 umožňuje Komisi přidělit členským státům další dny mimo přístav pro plavidla, která mají na palubě lovná zařízení definovaná v bodě 4 písm. a) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002 s přihlédnutím k dosaženým nebo očekávaným výsledkům vyřazení rybářských plavidel v letech 2002 a 2003.
(7) Dánsko a Spojené království předložily údaje o vyřazení těchto rybářských plavidel v roce 2002 a popis svých záměrů vyřadit rybářská plavidla v roce 2003.
(8) K přidělení dalších dnů na moři pro rybářská plavidla, která mají na palubě lovná zařízení definovaná v bodě 4 písm. a) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002, je nezbytné rozhodnutí Komise,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V souladu s bodem 6 písm. b) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002 mohou členské státy přidělit maximálně dva další dny za kalendářní měsíc, po které může být plavidlo, které má na palubě lovné zařízení definované v bodě 4 písm. a) uvedené přílohy, mimo přístav.
Článek 2
Maximální počet dalších dnů, které mohou být přiděleny každý kalendářní měsíc v souladu s bodem 6 písm. c) přílohy XVII nařízení (ES) č. 2341/2002, je tento:
a) Dánsko: dva dny;
b) Spojené království: čtyři dny.
Článek 3
Počet dalších dnů přidělených podle článků 1 a 2 se může načítat.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí komise
ze dne 18. března 2003
o zveřejnění odkazu na normu EN 613:2000 "Konvekční kamna na plynná paliva" podle směrnice Rady 90/396/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 710)
(Text s významem pro EHP)
(2003/189/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/396/EHS ze dne 29. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se spotřebičů plynných paliv [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [3], ve znění směrnice 98/48/ES [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 směrnice 90/396/EHS stanoví, že plynové spotřebiče mohou být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, jestliže neohrožují při běžném používání bezpečnost osob, domácích zvířat a majetku.
(2) Podle článku 5 směrnice 90/396/EHS se předpokládá, že plynové spotřebiče splňují základní požadavky podle článku 3 uvedené směrnice, jestliže vyhovují odpovídajícím vnitrostátním normám přejímajícím harmonizované normy, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
(3) Členské státy jsou povinny zveřejňovat referenční čísla vnitrostátních norem přejímajících harmonizované normy, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství;
(4) Spojené království formálně vzneslo námitku proti harmonizované normě EN 613:2000 "Konvekční kamna na plynná paliva", která byla přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 13. července 2000 a jejíž referenční číslo bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství dne 18. července 2001 [5], z důvodu, že nesplňuje zcela základní požadavky směrnice 90/396/EHS, zejména požadavky podle bodů 2.1 a 3.2.2 přílohy I uvedené směrnice, neboť požadavky normy na konstrukci kamen s dekorativní skleněnou přední stěnou nepostačují k zajištění vysoké úrovně bezpečnosti.
Spojené království se u těchto výrobků zejména obává vzniku nebezpečné situace, jestliže se za skleněnou stěnou nahromadí nespálený plyn, který může vzplanout a způsobit vážné poranění.
(5) Na základě informací získaných v rámci konzultací s vnitrostátními orgány, s CEN a s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES nebyly zjištěny důkazy o riziku nahromadění plynu nebo jeho exploze.
V důsledku toho se neprokázalo, že harmonizovaná norma EN 613:2000 nesplňuje základní požadavky směrnice 90/396/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkaz na normu EN 613:2000 "Konvekční kamna na plynná paliva", která byla přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 13. července 2000 a poprvé zveřejněna
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. března 2003
o zveřejnění odkazu na normu EN 521:1998 "Specifikace pro spotřebiče spalující zkapalněné uhlovodíkové plyny — Přenosné spotřebiče využívající tlaku par zkapalněných uhlovodíkových plynů", bod 5.7.2.1, podle směrnice Rady 90/396/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 711)
(Text s významem pro EHP)
(2003/190/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/396/EHS ze dne 29. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se spotřebičů plynných paliv [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [3], ve znění směrnice 98/48/ES [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 směrnice 90/396/EHS stanoví, že plynové spotřebiče mohou být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, jestliže neohrožují při běžném používání bezpečnost osob, domácích zvířat a majetku.
(2) Podle článku 5 směrnice 90/396/EHS se předpokládá, že plynové spotřebiče splňují základní požadavky podle článku 3 uvedené směrnice, jestliže vyhovují odpovídajícím vnitrostátním normám přejímajícím harmonizované normy, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
(3) Členské státy jsou povinny zveřejňovat referenční čísla vnitrostátních norem, které přejímají harmonizované normy, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
(4) Nizozemsko formálně vzneslo námitku proti normě EN 521/1998 "Specifikace pro spotřebiče spalující zkapalněné uhlovodíkové plyny – Přenosné spotřebiče využívající tlaku par zkapalněných uhlovodíkových plynů", která byla přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 21. května 1997 a jejíž referenční číslo bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství dne 25. července 1998 [5], z důvodu, že bod 5.7.2.1 této normy "spotřebiče vybavené propichovací nádobkou na plyn" nesplňuje zcela základní požadavky směrnice 90/396/EHS.
(5) Podle nizozemských orgánů se přenosné (kempinkové) plynové spotřebiče spalující zkapalněné uhlovodíkové plyny, k jejichž hořáku se plyn přivádí z propichovací nádobky, mohou stát nebezpečnými, jestliže se patrona vyměňuje způsobem, který neodpovídá návodu k použití, čímž může dojít k úniku plynu a k vážnému popálení.
Nizozemské orgány uvádějí, že toto chování je třeba předvídat, neboť uvedené spotřebiče se zpravidla používají za zvláštních podmínek, například v kempech a ve stanech pouze po krátkou dobu v roce, přičemž ne všichni uživatelé čtou důkladně návody k použití nebo nemají k jejich čtení dostatek světla.
Tak vzniká ve skutečnosti nebezpečí, že uživatel nevsadí patronu správným způsobem.
(6) Podle směrnice 90/396/EHS musí být ke každému spotřebiči přiložen návod k použití a údržbě určený uživateli obsahující veškeré potřebné informace pro bezpečné používání.
Předpokladem pro bezpečnou funkci spotřebiče v souladu s uvedenou směrnicí je tedy dodržování těchto pokynů.
(7) I když problém, na který nizozemské orgány upozornily, souvisí hlavně s chováním uživatelů, CEN by přesto měl s ohledem na chování uživatelů a na zvláštní podmínky, za nichž mohou být spotřebiče tohoto druhu použity, přezkoumat možnost zvýšení vnitřní úrovně bezpečnosti, pokud se týká výměny plynových patron.
(8) Za tímto účelem Komise požádá CEN, aby do dvou let předložil revidovanou verzi normy EN 521:1998.
Po splnění tohoto pověření a podle dosažených výsledků může Komise přijmout další rozhodnutí o současné verzi této normy.
(9) Pokud se týká požadavku na zrušení předpokladu shody, je třeba brát v úvahu skutečnost, že podle získaných informací se propichovací nádobky široce používají více než 30 let a ročně se jich ve Společenství prodává okolo 50 milionů kusů a že v poměru k tomuto objemu je počet nehod mimořádně nízký.
(10) Mimo to je třeba brát v úvahu, že přenosné (kempinkové) plynové spotřebiče nutně představují zvýšené riziko za všech okolností v důsledku svého technického provedení (otevřený plamen, horký povrch apod.), takže rizika uváděná v námitce existují, kdykoli uživatel nedodržuje návod k použití.
(11) Z uvedených důvodů, s ohledem na normu EN 521:1998 i na informace, které podalo Nizozemsko, další vnitrostátní orgány, CEN a průmysl, a na základě konzultací se skupinou odborníků pro plynové spotřebiče a s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES lze usoudit, že zrušení předpokladu shody u bodu 5.7.2.1 normy EN 521:1998 by bylo v rozporu se zásadou přiměřenosti, a tudíž neoprávněné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkaz na normu EN 521:1998 "Specifikace pro spotřebiče spalující zkapalněné uhlovodíkové plyny – Přenosné spotřebiče využívající tlaku par zkapalněných uhlovodíkových plynů", která byla přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 21. května 1997 a jejíž referenční číslo bylo zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. října 2002
o podepsání jménem Společenství a o prozatímním uplatňování Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o systému ekobodů pro tranzitní dopravu z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie přes Rakousko
(2003/197/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie o systému ekobodů pro tranzitní dopravu z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie přes Rakousko.
(2) S výhradou jejího možného pozdějšího uzavření by uvedená dohoda parafovaná dne 25. ledna 2001 měla být podepsána.
(3) Je třeba přijmout ustanovení o prozatímním uplatňování uvedené dohody ode dne 1. ledna 2002,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podepsání Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o systému ekobodů pro tranzitní dopravu z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie přes Rakousko se schvaluje jménem Společenství, s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství, s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Dohoda uvedená v článku 1 se s výhradou vzájemnosti prozatímně uplatňuje ode dne 1. ledna 2002 do dokončení postupů pro její formální uzavření.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. března 2003
o nezařazení aldikarbu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(2003/199/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 třetí a čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], a zejména na čl. 7 odst. 3A písm. b) uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 25. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92, byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92 [3], byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Aldikarb je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Spojené království jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 30. dubna 1996 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států i s hlavním oznamovatelem Rhône-Poulenc (nyní Bayer CropScience).
(6) Hodnotící zpráva vypracovaná Spojeným královstvím byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Ukázalo se, že předložené informace nedostačují ke stanovení toho, zda přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku za navržených podmínek použití obecně vyhovují požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/ES nebo nikoli. Dokumentace a informace z přezkoumání byly rovněž předloženy Vědeckému výboru pro rostliny.
Výbor byl požádán, aby předložil připomínky k posouzení ekotoxikologického rizika včetně rizika pro drobné ptactvo.
Výbor poznamenal, že hodnocení rizika expozice drobného ptactva granulím rozhodujícím způsobem závisí na předpokladu, že více než 99 % granulí je zapraveno do půdy.
Ačkoli toho lze za ideálních podmínek dosáhnout, výbor měl za to, že tak vysokého stupně zapravení do půdy nelze za běžných podmínek použití v zemědělství trvale dosahovat, a doporučil tedy přehodnocení.
Pokud jde o jiné necílové organismy, není výbor schopen z dostupných údajů posoudit, zda by měl být aldikarb nadále používán do doby, než budou získány, předloženy a zhodnoceny další údaje.
Komise tedy vyzvala oznamovatele, aby nejpozději do 31. prosince 2001 doplnil dokumentaci pro omezený rozsah reprezentativních použití.
Po obdržení dodatečných informací bylo přezkoumání dokončeno dne 18. října 2002 formou zprávy Komise o přezkoumání aldikarbu v souladu s čl. 7 odst.
(7) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující aldikarb mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o jeho možný dopad na necílové organismy.
Je vhodné přijmout toto rozhodnutí vzhledem k vysokému riziku, které představuje současná granulovaná úprava aldikarbu především pro drobné ptactvo.
Z údajů předložených oznamovatelem pro navržená reprezentativní použití vyplývá, že po ošetření zůstanou granule na půdě.
Možnost letálního příjmu granulí drobným ptactvem nelze vyloučit. Členský stát zpravodaj zhodnotil posouzení pravděpodobnosti rizika vypracované oznamovatelem a dospěl k závěru, že přes možný místní dopad se neočekávají žádné účinky na populaci v celostátním měřítku.
Je třeba vzít v úvahu, že dohodnutá kritéria pro výklad takového posouzení pravděpodobnosti rizika dosud nejsou konsolidována, a s ohledem na možná rizika by nebylo vhodné odkládat rozhodnutí do doby, než budou taková kritéria schválena.
Kromě toho bylo při přezkoumání zjištěno riziko pro žížaly a dostupné informace z polních studií stále nejsou dostatečné, aby tyto obavy rozptýlily.
(8) Aldikarb by tudíž neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(9) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby byla stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících aldikarb ve stanovené lhůtě odňata a nebyla obnovena a aby nebyla pro takové přípravky udělena žádná nová povolení.
(10) Na základě informací, které byly předloženy Radě, je zřejmé, že při neexistenci účinných náhradních řešení pro určitá omezená použití v určitých členských státech existuje potřeba nadále tuto účinnou látku používat, aby byl umožněn vývoj náhradních řešení.
Za současných okolností je tedy odůvodněné stanovit za přísných podmínek zaměřených na minimalizaci rizika (například za dozoru nad přípravky) delší lhůtu pro odnětí stávajících povolení pro omezená použití, která jsou považovaná za nezbytná a pro něž v současné době zřejmě nejsou k dispozici žádná účinná náhradní řešení regulace škodlivých organismů.
(11) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících aldikarb, kterou poskytnou členské státy v souladus čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by měla být omezena na krátké období, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(12) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [4].
(13) Vzhledem k tomu, že Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal příznivé stanovisko, nemohla Komise postupem stanoveným v článku 19 směrnice Rady 91/414/EHS přijmout zamýšlená ustanovení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aldikarb se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících aldikarb byla odňata do 18. září 2003;
2. od 18. března 2003 nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících aldikarb;
3. pokud jde o použití uvedená v příloze ve sloupci B, členský stát uvedený ve sloupci A mohl ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících aldikarb do 30. června 2007 za předpokladu, že:
a) zajistí, že tyto přípravky na ochranu rostlin, které zůstávají na trhu, budou nově označeny tak, aby označení odpovídalo omezeným podmínkám použití;
b) uloží všechna vhodná opatření ke zmírnění rizika s cílem zajistit ochranu lidského zdraví, zdraví zvířat a ochranu životního prostředí; a
c) zajistí, aby byly zejména prostřednictvím akčních plánů usilovně hledány náhradní přípravky nebo postupy pro tato použití.
Dotyčný členský stát uvědomí nejpozději do 31. prosince 2004 Komisi o použití tohoto článku, a zejména o opatřeních, která přijal podle písmen a) až c), a každoročně předloží odhady množství aldikarbu použitého pro nezbytná použití podle tohoto článku.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a
a) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 18. září 2003, skončí nejpozději dnem 18. září 2004;
b) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 30. června 2007, skončí nejpozději dnem 31. prosince 2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. února 2003,
kterým se stanovují revidovaná ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství pracím prostředkům a kterým se mění rozhodnutí 1999/476/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 143)
(Text s významem pro EHP)
(2003/200/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1980/2000 Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na druhý pododstavec čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů.
(2) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že zvláštní kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
(3) Rovněž stanoví, že přezkum kritérií ekoznačky a požadavků na posuzování a ověřování kritérií proběhne ve stanovené době před koncem platnosti kritérií určených pro danou skupinu výrobků.
(4) Je vhodné přezkoumat ekologická kritéria stanovená rozhodnutím Komise 1999/476/ES ze dne 10. června 1999, kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství pracím prostředkům [2], s přihlédnutím k vývoji trhu.
Zároveň je vhodné změnit dobu platnosti uvedeného rozhodnutí, jež byla prodloužena rozhodnutím 2002/172/ES [3], jakož i definici skupiny výrobků.
(5) Je vhodné přijmout nové rozhodnutí stanovující zvláštní ekologická kritéria pro tuto skupinu výrobků platná na období pěti let.
(6) Je vhodné, aby v časově omezeném období ne delším než osmnáct měsíců platila souběžně jak nová kritéria stanovená tímto rozhodnutím, tak i kritéria dříve stanovená rozhodnutím 1999/476/ES, aby se poskytl dostatek času společnostem, jejichž výrobkům byla udělena ekoznačka nebo které o ekoznačku požádaly před vstupem v platnost tohoto rozhodnutí, aby přizpůsobily své výrobky novým kritériím.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí vycházejí z návrhu kritérií, který vypracoval Výbor Evropské unie pro ekoznačku zřízený podle článku 13 nařízení (ES) č. 1980/2000.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aby byla pracímu prostředku udělena ekoznačka Společenství na základě nařízení (ES) č. 1980/2000, musí spadat do skupiny výrobků "prací prostředky" vymezené v článku 2 a musí splňovat ekologická kritéria stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Skupina výrobků "prací prostředky" zahrnuje všechny prací prostředky, práškové, kapalné, nebo v jakékoli jiné formě, určené k praní textilních materiálů, především v pračkách v domácnostech, přičemž není vyloučeno jejich použití v samoobslužných prádelnách a velkokapacitních prádelnách.
Článek 3
Pro správní účely se této skupině výrobků přiděluje číselný kód "6".
Článek 4
Článek 3 rozhodnutí 1999/476/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Definice skupiny výrobků a zvláštní ekologická kritéria pro tuto skupinu výrobků platí do dne 31. srpna 2004."
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 2003 do dne 29. února 2008.
U výrobků spadajících do skupiny výrobků "prací prostředky", kterým byla ekoznačka udělena již před 1. březnem 2003, mohou výrobci tuto značku nadále používat až do 31. srpna 2004.
Výrobkům spadajícím do skupiny výrobků "prací prostředky", u nichž výrobci požádali o udělení ekoznačky již před 1. březnem 2003, může být ekoznačka udělena za podmínek stanovených rozhodnutím 1999/476/ES.
V tomto případě se může značka používat do 31. srpna 2004.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2003,
kterým se mění rozhodnutí 97/569/ES, pokud jde o zařazení maďarských, slovinských a slovenských zařízení do prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků
(oznámeno pod číslem K(2003) 832)
(Text s významem pro EHP)
(2003/204/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/4/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 a 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků, byly stanoveny rozhodnutím Komise 97/569/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 2002/671/ES [4].
(2) Maďarsko, Slovinsko a Slovensko zaslaly seznamy zařízení, která vyrábějí masné výrobky a o nichž příslušné orgány potvrzují, že vyhovují předpisům Společenství.
(3) Tato zařízení by měla být zařazena do seznamu stanoveného rozhodnutím 97/569/ES.
(4) S ohledem na skutečnost, že dosud nebyly provedeny kontroly na místě, nevztahuje se na dovozy z těchto zařízení snížená četnost fyzických kontrol v souladu s čl. 2 odst. 4 rozhodnutí 95/408/ES.
(5) Rozhodnutí 97/569/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 97/569/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. března 2003,
kterým se zřizuje poradní skupina nazvaná "Odborná skupina pro otázky obchodování s lidmi"
(2003/209//ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie udržuje a rozvíjí Unii jako prostor svobody, bezpečnosti a práva.
(2) Unie poskytuje svým občanům vysokou úroveň ochrany v oblasti svobody, bezpečnosti a práva. Toho lze dosáhnout předcházením organizované i jiné trestné činnosti a bojem proti ní, zejména pak proti obchodování s lidmi a trestným činům páchaným na dětech.
(3) Podle čl. 5 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie je obchodování s lidmi zakázáno.
(4) Obchodování s lidmi, jak je vymezeno v rámcovém rozhodnutí Rady 2002/629/SVV ze dne 19. července 2002 o boji proti obchodování s lidmi Úř. věst. L 203, 1.8.2002, s. 1, je závažným trestným činem porušujícím základní lidská práva a lidskou důstojnost, který vyžaduje multidisciplinární přístup k celé síti obchodování s lidmi zahrnující jak země původu, tak i tranzitu a určení.
(5) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. až 16. října 1999 vyzvala k předcházení všech forem obchodování s lidmi.
Evropská rada na zasedání v Seville ve dnech 21. a 22. června 2002 vyjádřila potřebu rozhodné akce v boji proti nedovolenému přistěhovalectví a obchodování s lidmi.
(6) Bruselská deklarace, jako závěr "Evropské konference o předcházení obchodování s lidmi a boji proti němu – Celosvětová výzva pro 21. století", pořádané ve dnech 18. až 20. září 2002, a její příloha obsahující doporučení, normy a osvědčené postupy vyjadřuje potřebu odborné skupiny pro otázky obchodování s lidmi, kterou by měla Komise zřídit.
(7) Tato odborná skupina by měla významně přispět k dalšímu rozvoji předcházení obchodování s lidmi a boje proti němu a umožnit Komisi, aby shromáždila stanoviska ke všem podnětům Komise v otázce obchodování s lidmi.
(8) Měla by být tedy zřízena tato odborná skupina, mělo by být vymezeno její funkční období a měla by být zajištěna její správa,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
1. Zřizuje se poradní skupina nazvaná "Odborná skupina pro otázky obchodování s lidmi" (dále jen "odborná skupina").
2. Odbornou skupinu tvoří odborníci způsobilí posuzovat záležitosti týkající se obchodování s lidmi. Tato způsobilost se zakládá na zkušenostech získaných činností pro správní orgány členských států Evropské unie a kandidátských zemí a pro mezivládní, mezinárodní a nevládní organizace zabývající se bojem proti obchodování s lidmi nebo vědeckým výzkumem pro veřejné nebo soukromé vysoké školy nebo instituce.
Článek 2
Úkoly
1. Komise může odbornou skupinu konzultovat ve všech otázkách týkajících se obchodování s lidmi.
2. Odborná skupina vydává Komisi na její žádost nebo z vlastního podnětu stanoviska nebo zprávy, přičemž bere na vědomí doporučení učiněná v Bruselské deklaraci.
3. Odborná skupina zejména předloží Komisi do devíti měsíců od zřízení zprávu založenou na těchto doporučeních, aby jí pomohla připravovat další konkrétní návrhy na evropské úrovni.
Článek 3
Složení
1. Odborná skupina se skládá z 20 členů.
2. Členy odborné skupiny jsou osoby se zkušenostmi s bojem proti obchodování s lidmi získanými z činností pro:
a) správní orgány členských států Evropské unie (sedm členů);
b) správní orgány kandidátských zemí (čtyři členové);
c) mezivládní, mezinárodní a nevládní organizace činné na evropské úrovni s řádně doloženými zkušenostmi a odbornou způsobilostí v oblasti obchodování s lidmi (devět členů).
Členy odborné skupiny se mohou také stát osoby se zkušenostmi získanými z vědeckého výzkumu pro veřejné nebo soukromé vysoké školy nebo instituce v členských zemích, pokud budou navrženi uvedenými institucemi.
3. V odborné skupině musí být zastoupeno přinejmenším 40 % příslušníků každého pohlaví.
4. Členové jsou jmenováni jako nezávislí odborníci a nezastupují státy nebo organizace, pro které pracují.
Článek 4
Jmenování
1. Členy jmenuje Komise na základě objektivních kritérií a prokázané způsobilosti a zkušeností.
Komise členy jmenuje ze seznamu vytvořeného ze všech osob navržených
a) vládami členských států Evropské unie;
b) vládami kandidátských zemí;
c) mezinárodními, mezivládními a nevládními organizacemi činnými v oblasti předcházení obchodování s lidmi a boje proti němu na evropské úrovni, jejichž projekty v oblasti boje proti obchodování s lidmi byly spolufinancovány v rámci jednoho z programů Evropské unie STOP I nebo STOP II.
Každý členský stát nebo kandidátská země a každá uvedené organizace může navrhnout nejvýše tři kandidáty.
2. Komise pro informaci zveřejní seznam členů v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Funkční období
1. Funkční období členů činí jeden rok. Mohou být jmenováni opakovaně.
2. Členové zůstávají po uplynutí funkčního období ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo znovu jmenováni.
3. Funkční období člena končí jeho odstoupením nebo smrtí.
V takovém případě je člen nahrazen na zbývající část funkčního období postupem podle článku 4.
4. Za výkon funkcí nenáleží odměna.
Článek 6
Pracovní skupiny
Odborná skupina může při plnění svých úkolů stanovených v článku 2 zřídit pracovní skupiny ad hoc. Tyto pracovní skupiny mohou mít nejvýše osm členů.
Článek 7
Další odborníci
1. Odborná skupina může přizvat jakoukoli osobu se zvláštní odborností k danému bodu pořadu jednání, aby se zúčastnila její práce.
Tyto osoby se zúčastní pouze diskuse k bodu pořadu jednání, ke kterému byly přizvány.
2. Odborná skupina může přizvat oficiální zástupce členských států, kandidátských zemí nebo třetích zemí a mezinárodních, mezivládních a nevládních organizací.
Článek 8
Předsednictví a předsednictvo
1. Odborná skupina dvoutřetinovou většinou přítomných členů zvolí ze svých členů předsedu a dva místopředsedy.
2. Po uplynutí jejich funkčního období zůstávají předseda a oba místopředsedové ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo znovu jmenováni.
3. V případě ukončení výkonu funkce z důvodu odstoupení nebo smrti je předseda nebo některý z místopředsedů na zbývající část funkčního období nahrazen postupem podle odstavce 1.
4. Předseda a místopředsedové tvoří předsednictvo.
5. Předsednictvo připravuje a organizuje práci odborné skupiny.
6. Předsednictvo může přizvat zpravodaje z kterékoli pracovní skupiny, aby se zúčastnil jeho schůzí.
Článek 9
Sekretariát
Sekretariát odborné skupiny, předsednictva a pracovních skupin zajišťuje Komise.
Článek 10
Účast útvarů Komise
Zástupci dotčených útvarů Komise se mohou účastnit schůzí odborné skupiny, předsednictva a pracovních skupin.
Článek 11
Stanoviska a zprávy
1. Odborná skupina předkládá Komisi svá stanoviska a zprávy.
Komise může stanovit k předložení stanoviska nebo zprávy lhůtu.
2. Po jednání odborné skupiny nenásleduje hlasování.
Přijme-li odborná skupina požadované stanovisko nebo zprávu jednomyslně, vypracuje společné závěry, které jsou připojeny k zápisu z jednání.
Nedosáhne-li odborná skupina o stanovisku nebo zprávě jednomyslné dohody, sdělí Komisi rozdílné vyjádřené názory.
3. Komise může na internetu zveřejnit každou zprávu, stanovisko a práci odborné skupiny, které nemají důvěrnou povahu.
Článek 12
Schůze
1. Odbornou skupinu svolává Komise a schází se v jejím sídle.
2. Předsednictvo se schází v sídle Komise na svolání předsedy po dohodě s Komisí.
Článek 13
Důvěrnost
V souladu s článkem 287 Smlouvy o ES nesmějí členové odborné skupiny vyzradit žádnou informaci, kterou získají při své práci v odborné skupině nebo v pracovních skupinách, pokud je Komise upozorní, že vyžádané stanovisko nebo projednávaná otázka jsou důvěrné povahy.
V těchto případech se jednání účastní pouze členové odborné skupiny a zástupci útvarů Komise.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady 2003/211/SZBP
ze dne 24. února 2003
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Organizací Severoatlantické smlouvy o ochraně utajovaných informací
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. července 2000 byla uzavřena prozatímní bezpečnostní dohoda mezi generálním sekretariátem Rady a Organizací Severoatlantické smlouvy formou výměny dopisů mezi generálními tajemníky.
(2) Evropská rada na zasedání v Barceloně zdůraznila důležitost dosažení trvalých dohod mezi Evropskou unií a NATO v nejbližší možné době.
V té souvislosti též požádala předsednictví, aby společně s vysokým představitelem navázalo vhodné kontakty na vysoké úrovni k zajištění pozitivního výsledku.
Mezi dotyčnými dohodami byla též dohoda o ochraně utajovaných informací.
(3) Rada a Komise jsou v důsledku toho, že dne 1. prosince 2001 vstoupily v platnost jejich bezpečnostní předpisy, schopny plně dostát závazkům vyplývajícím z provádění takové dohody.
(4) Na základě rozhodnutí Rady ze dne 15. dubna 2002, kterým se předsednictví pověřuje zahájit jednání s NATO, sjednalo předsednictví ve spolupráci s generálním tajemníkem, vysokým představitelem Dohodu o ochraně utajovaných informací.
(5) Uvedená dohoda by měla být schválena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda o ochraně utajovaných informací mezi Evropskou unií a Organizací Severoatlantické smlouvy se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je zmocněn podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí komise
ze dne 25. března 2003
o použití čl. 3 odst. 3 písm. e) směrnice 1999/5/ES Evropského parlamentu a Rady na rádiová zařízení určená k použití na plavidlech nepodléhajících úmluvě SOLAS a k účasti na automatickém systému zjišťování totožnosti lodí (AIS)
(oznámeno pod číslem K(2003) 808)
(Text s významem pro EHP)
(2003/213/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Řada členských států používá nebo má v úmyslu používat společné bezpečnostní zásady a pravidla pro automatický systém zjišťování totožnosti lodí (AIS) pro plavidla, na která se nevztahují požadavky na přepravu podle kapitoly V Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (úmluva SOLAS).
(2) Harmonizace rádiových služeb přispěje ke zvýšení bezpečnosti navigace plavidel, na která se nevztahuje úmluva SOLAS, zejména v případě nouze a za špatných povětrnostních podmínek, a proto členské státy vyzývají k účasti těchto plavidel v AIS.
(3) AIS je popsán v nařízení 19 Mezinárodní námořní organizace (IMO) v kapitole V SOLAS – Požadavky na přepravu pro lodní navigační systémy a zařízení, – která stanoví požadavky na palubní navigační zařízení podle typu plavidla.
(4) Radiotelekomunikační řád Mezinárodní telekomunikační unie (ITU) stanoví pro použití AIS frekvence 161,976 MHz (AIS1) a 162,025 MHz (AIS2).
AIS mohou být pro námořní komunikaci přiděleny i jiné frekvence.
Všechna rádiová zařízení pracující na těchto frekvencích mají být kompatibilní se stanoveným použitím těchto frekvencí a mají poskytovat přiměřenou záruku zabezpečení řádného fungování za provozu.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro posuzování shody a pro dozor nad trhem v oblasti telekomunikací,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rádiové zařízení provozované v námořní pohyblivé službě podle článku 1.28 Radiokomunikačního řádu ITU nebo v námořní pohyblivé družicové službě podle článku 1.29 Radiokomunikačního řádu ITU musí splňovat základní požadavky stanovené v čl. 3 odst. 3 písm. e) směrnice 1999/5/ES.
Za tímto účelem musí být takové zařízení navrženo tak, aby byla zajištěna jejich správná funkce při vystavení mořskému prostředí při použití na plavidlech nepodléhajících úmluvě SOLAS, a aby splňovalo všechny požadavky na provoz automatického systému zjišťování totožnosti lodí (AIS).
Článek 2
Požadavky článku 1 tohoto rozhodnutí se použijí ode dne 28. března 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. března 2003
o nezařazení acefátu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2003) 868)
(Text s významem pro EHP)
(2003/219/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/5/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3A písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 15. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Acefát je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložila Itálie jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 30. září 1996 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států i s hlavním oznamovatelem (Tomen France SA).
(6) Hodnotící zpráva vypracovaná Itálií byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat. Ukázalo se, že předložené informace nedostačují ke stanovení toho, zda přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku za navržených podmínek použití obecně vyhovují požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/ES nebo nikoli. Rozhodnutím Komise 2001/134/ES ze dne 14. února 2001 o rozhodnutí o možném zařazení určitých účinných látek do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS [7] bylo tedy oznamovatelům umožněno, aby doplnili své dokumentace pro omezený rozsah reprezentativních použití nejpozději do 31. března 2001. Po obdržení dodatečných informací bylo přezkoumání dokončeno dne 28. června 2002 formou zprávy Komise o přezkoumání acefátu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(7) Hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující acefát mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o bezpečnost spotřebitelů potenciálně vystavených acefátu a o možný dopad acefátu na necílové organismy.
(8) Acefát by tudíž neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(9) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby byla stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících acefát ve stanovené lhůtě odňata a nebyla obnovena a aby nebyla pro takové přípravky udělena žádná nová povolení.
(10) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících acefát, kterou poskytují členské státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by neměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(11) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [8], naposledy pozměněné aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Acefát se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
a) povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících acefát byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
b) ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících acefát.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a nesmí přesáhnout 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí rady zasedající na úrovni hlav států nebo předsedů vlád
ze dne 21. března 2003
o změně článku 10.2 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky
(2003/223/ES)
RADA ZASEDAJÍCÍ NA ÚROVNI HLAV STÁTŮ NEBO PŘEDSEDŮ VLÁD,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky [1], a zejména na článek 10.6 uvedeného statutu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na stanovisko Komise [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozšíření eurozóny povede ke zvýšení počtu členů Rady guvernérů Evropské centrální banky (ECB).
V rozšířené eurozóně je nutné uchovat schopnost Rady guvernérů přijímat rozhodnutí účinně a včas, bez ohledu na počet členských států, které přijmou euro.
Z tohoto důvodu musí být počet guvernérů, kteří mají hlasovací právo, nižší než celkový počet guvernérů v Radě guvernérů.
Rotační systém je spravedlivý, účinný a přijatelný způsob rozdělování hlasovacích práv mezi členy Rady guvernérů.
Počet 15 hlasovacích práv pro guvernéry vytváří vhodnou rovnováhu mezi návazností na současné uspořádání, včetně vyváženého rozdělení hlasovacích práv mezi šest členů Rady ředitelů a ostatní členy Rady guvernérů na jedné straně a potřebou zajistit účinné přijímání rozhodnutí v podstatně rozšířené Radě guvernérů na straně druhé.
(2) Vzhledem k jejich jmenování na evropské úrovni postupem stanoveným ve Smlouvě a k jejich úloze v ECB s pravomocí nad celou eurozónou si musí každý člen Rady ředitelů ponechat v Radě guvernérů stálé hlasovací právo.
(3) Postupy hlasování v Radě guvernérů se upraví na základě článku 10.6 statutu.
Vzhledem k tomu, že tento článek stanoví pouze změny článku 10.2 statutu, nemá jakákoli úprava hlasovacích postupů dopad na hlasování, které se týká rozhodnutí přijímaných podle článků 10.3, 10.6 a 41.2 statutu.
(4) Nosné prvky zvoleného rotačního systému odrážejí pět základních zásad.
Zásada "jeden člen, jeden hlas", což je při rozhodování Rady guvernérů ústřední zásada, se bude i nadále vztahovat na všechny členy Rady guvernérů s hlasovacím právem.
Všichni členové Rady guvernérů se i nadále budou účastnit schůzí této rady osobně a nezávisle, bez ohledu na to, zda mají nebo nemají hlasovací právo.
Rotační systém vyhovuje také v tom smyslu, že je schopen se přizpůsobovat jakémukoli dalšímu rozšiřování eurozóny až do dnes předpokládaného maximálního počtu členských států.
Kromě toho rotační systém umožňuje vyhnout se situacím, v nichž guvernéři s hlasovacím právem pocházejí z národních centrálních bank členských států, které dohromady nejsou považovány za reprezentativní pro hospodářství eurozóny jako celku.
Navíc je systém střídání průhledný.
(5) Rozdělení guvernérů do skupin a přidělení určitého počtu hlasovacích práv těmto skupinám má zajistit, že guvernéři s hlasovacím právem pocházejí z národních centrálních bank členských států, které jsou dohromady reprezentatitvní pro celé hospodářství eurozóny.
Guvernéři vykonávají svá hlasovací práva různě často, v závislosti na relativní velikosti hospodářství členského státu jejich národní centrální banky v eurozóně.
Rozdělování guvernérů do skupin proto závisí na pořadí členského státu jejich národní centrální banky, které je určeno podle ukazatele složeného ze dvou složek: velikost podílu členského státu jejich národní centrální banky i) na souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách (dále jen HDP) členských států, které přijaly euro a ii) na celkové souhrnné rozvaze měnových finančních institucí (dále jen MFI) členských států, které přijaly euro.
Ekonomická váha členského státu, tak jak ji odráží HDP, je vhodnou složkou ukazatele, protože dopad rozhodnutí centrální banky je větší v členských státech s větším hospodářstvím než v členských státech s menším hospodářstvím.
Zároveň má však pro rozhodování centrální banky zvláštní význam velikost finančního sektoru členského státu, protože operace centrální banky mají vztah k tomuto sektoru.
Ukazatel se skládá z 5/6 z HDP a z 1/6 z MFI. Tento podíl je vhodný, protože zajistí dostatečné a smysluplné zastoupení finančního sektoru.
(6) Pro zajištění hladkého průběhu se zavedení rotačního systému provede ve dvou fázích.
V první fázi se guvernéři rozdělí do dvou skupin, jakmile jich bude více než 15.
Frekvence hlasovacích práv guvernérů v první skupině nebude nižší než frekvence hlasovacích práv guvernérů ve druhé skupině.
Ve druhé fázi, až vstoupí do eurozóny větší počet nových členských států a guvernérů bude více než 21, proběhne rozdělení na tři skupiny.
V každé skupině budou mít guvernéři hlasovací právo po stejnou dobu.
Prováděcí pravidla k těmto dvěma zásadám i možné rozhodnutí o odložení zavedení rotačního systému, aby nedošlo k situaci, že guvernéři v jakékoli skupině mají hlasovací právo se 100 % frekvencí, přijímá Rada guvernérů dvoutřetinovou většinou všech svých členů, tedy členů s hlasovacím právem i bez něj.
(7) Podíly každé národní centrální banky daného členského státu v souhrnném HDP v tržních cenách v celkové souhrnné rozvaze MFI členských států, které přijaly euro, se upraví vždy, kdy se upravuje souhrnný HDP v tržních cenách podle článku 29.3 statutu nebo vždy, kdy se zvýší počet guvernérů v Radě guvernérů.
Nové podíly, které vyplývají z pravidelných úprav, se použijí od prvního dne následujícího roku.
Pokud se jeden nebo dva guvernéři stanou členy Rady guvernérů, budou referenční období, která se použijí na výpočet podílů členského státu jejich národní centrální banky v souhrnném HDP v tržních cenách a v celkové souhrnné rozvaze MFI členských států, které přijaly euro, rovnocenná s obdobími, která se používala pro poslední pětiletou úpravu podílů.
Nové podíly vyplývající z takových nepravidelných úprav se použijí ode dne, kdy guvernér nebo guvernéři přistoupí do Rady guvernérů.
Tyto technické podrobnosti tvoří součást prováděcích pravidel, která přijme Rada guvernérů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky se mění takto:
Článek 10.2 statutu se nahrazuje tímto:
"10.2 Každý člen Rady guvernérů má jeden hlas.
Ode dne, kdy počet členů Rady guvernérů přesáhne 21, má každý člen Rady ředitelů jeden hlas a počet guvernérů s hlasovacím právem je 15. Tato hlasovací práva se rozdělí a střídají takto:
- ode dne, kdy počet guvernérů přesáhne 15, až do dne, kdy dosáhne počtu 22, jsou guvernéři rozděleni do dvou skupin podle pořadí založeného na velikosti podílu členského státu dané národní centrální banky na souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách a na celkové souhrnné rozvaze měnových finančních institucí členských států, které přijaly euro.
Podílu na souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách se přiděluje váha 5/6 a podílu na celkové souhrnné rozvaze měnových finančních institucí se přiděluje váha 1/6. První skupina se skládá z pěti guvernérů a druhá skupina se skládá ze zbývajících guvernérů.
Frekvence hlasovacích práv guvernérů v první skupině není nižší než frekvence hlasovacích práv guvernérů ve druhé skupině.
S výhradou předchozí věty se první skupině přidělují čtyři hlasovací práva a druhé skupině 11 hlasovacích práv;
- ode dne, kdy počet guvernérů dosáhne 22, se guvernéři rozdělí do tří skupin podle pořadí založeném na výše uvedených kritériích.
První skupina se skládá z pěti guvernérů a jsou jí přidělena čtyři hlasovací práva.
Druhá skupina se skládá z poloviny celkového počtu guvernérů, přičemž se jakýkoli zlomek zaokrouhlí na celé vyšší číslo, a je jí přiděleno osm hlasovacích práv.
Třetí skupina se skládá ze zbývajících guvernérů a jsou jí přidělena tři hlasovací práva:
- uvnitř každé skupiny mají guvernéři hlasovací právo po stejnou dobu;
- pro výpočet podílů na souhrnném hrubém domácím produktu v tržních cenách se použije článek 29.2.
Celková souhrnná rozvaha měnových finančních institucí se vypočítá v souladu se statistickým rámcem, který se v Evropském společenství používá v době výpočtu;
- při jakékoli úpravě souhrnného hrubého domácího produktu v tržních cenách podle článku 29.3 nebo při jakémkoli zvýšení počtu guvernérů se podle výše uvedených zásad upraví velikost nebo složení skupin;
- Rada guvernérů přijme dvoutřetinovou většinou všech svých členů, s hlasovacím právem i bez něj, veškerá opatření nezbytná pro provádění výše uvedených zásad a může rozhodnout o odložení zavedení rotačního systému až do dne, kdy počet guvernérů překročí 18.
Hlasovací právo se vykonává osobně.
Odchylně od tohoto pravidla může jednací řád uvedený v článku 12.3 stanovit, že členové Rady guvernérů mohou hlasovat prostřednictvím telekonference.
Jednací řád dále stanoví, že člen Rady guvernérů, který se delší dobu nemůže účastnit jejích zasedání, smí za sebe jmenovat náhradníka jako člena Rady guvernérů.
Předchozími odstavci nejsou dotčena hlasovací práva všech členů Rady guvernérů, s hlasovacím právem i bez něj, podle článků 10.3, 10.4 a 41.2.
Nestanoví-li tento statut jinak, rozhoduje Rada guvernérů prostou většinou členů s hlasovacím právem.
V případě rovnosti hlasů je rozhodující hlas prezidenta.
Rada guvernérů je schopna se usnášet za přítomnosti alespoň dvou třetin členů s hlasovacím právem.
Není-li tato podmínka splněna, může prezident svolat mimořádné zasedání, na němž mohou být rozhodnutí přijímána bez ohledu na uvedené kvórum."
Článek 2
1. Toto rozhodnutí ratifikují všechny členské státy v souladu se svými ústavními předpisy.
Ratifikační listiny budou uloženy u vlády Italské republiky.
2. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem druhého měsíce následujícího po uložení ratifikační listiny signatářského členského státu, který tak učiní jako poslední.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2003
o zveřejnění odkazu na normu EN 1495:1997 "Zdvihací plošiny — Stožárové šplhací pracovní plošiny" podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 831)
(Text s významem pro EHP)
(2003/224/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [1], ve znění směrnice 98/79/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [3], ve znění směrnice 98/48/ES [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 směrnice 98/37/ES stanoví, že strojní zařízení mohou být uváděna na trh a do provozu pouze tehdy, jestliže neohrožují bezpečnost osob, domácích zvířat nebo majetku, jsou-li náležitě instalována, udržována a používána k určeným účelům.
(2) Jestliže vnitrostátní norma, která přejímá harmonizovanou normu, na niž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství, obsahuje jeden nebo více základních požadavků na bezpečnost, pak se u strojních zařízení vyrobených podle této normy předpokládá, že splňují příslušné základní požadavky.
(3) Členské státy jsou povinny zveřejňovat odkazy na vnitrostátní normy přejímající harmonizované normy zveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství.
(4) Podle čl. 6 odst. 1 směrnice 98/37/ES Nizozemsko formálně vzneslo námitku, že norma EN 1495:1997 přijatá Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 21. dubna 1997 a zveřejněná v Úředním věstníku Evropských společenství dne 13. března 1998 [5] nesplňuje zcela základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost.
(5) Komise uznává, že používání dotyčného strojního zařízení může být nebezpečné, protože norma EN 1495:1997 nesplňuje základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 98/37/ES pro návrh a provedení strojního zařízení a bezpečnostních součástí, zejména požadavky bodu 1.5.15 "Nebezpečí uklouznutí, zakopnutí nebo pádu", bodu 1.7.4 "Návod k používání" a bodu 6.3 "Nebezpečí pádu osob z kabiny".
Zejména pokud se týká bodu 5.3.2.4, posledního pododstavce bodu 7.1.2.12, tabulky 8 a obrázku 9 normy EN 1495:1997, má Komise za to, že opatření učiněná v návrhu a provedení plošiny nepostačují k záruce vysoké úrovně bezpečnosti při všech předvídatelných způsobech použití výrobku.
(6) V zájmu bezpečnosti a právní jistoty by zveřejnění uvedené normy mělo být provázeno vhodným upozorněním a členské státy by měly připojit stejné upozornění k vnitrostátním normám, které normu EN 1495:1997 přejímají.
(7) Odkaz na normu EN 1495:1997 by z toho důvodu měl být nově zveřejněn,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkaz na normu EN 1495:1997 se nahrazuje zněním, které je uvedeno v příloze.
Článek 2
K odkazu na vnitrostátní normu přejímající harmonizovanou normu EN 1495:1997, zveřejňovanému podle čl. 5 odst. 2 směrnice 98/37/ES, připojí členské státy stejné upozornění jako k odkazu na normu EN 1495:1997 uvedenému v příloze.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. března 2003
o přistoupení Evropského společenství k Protokolu o změně Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů (Kjótská úmluva)
(2003/231/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou prvního pododstavce čl. 300 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je od roku 1974 smluvní stranou Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů, dále jen "úmluva".
(2) Rada pro celní spolupráci přijala na svém zasedání dne 26. června 1999 protokol o změně úmluvy.
Dodatek I protokolu o změně obsahuje revidovanou preambuli a revidované články úmluvy, dodatek II protokolu o změně obsahuje revidovanou obecnou přílohu a dodatek III protokolu o změně obsahuje revidované zvláštní přílohy.
Revidovaná preambule a revidované články úmluvy společně s revidovanou obecnou přílohou a revidovanými zvláštními přílohami se nazývají revidovaná Kjótská úmluva.
(3) Provádění zásad revidované Kjótské úmluvy přinese významné a měřitelné výsledky prostřednictvím zvýšení efektivity a výkonnosti celních správ, a tedy i hospodářské konkurenceschopnosti zemí; dále podpoří investice a rozvoj průmyslu a může zvýšit podíl malých a středních podniků na mezinárodním obchodu.
(4) Revidovaná Kjótská úmluva je důležitým prvkem usnadnění obchodu a pro ty smluvní strany, které ji přijaly, je jako taková důležitým stimulem hospodářského růstu.
(5) Smluvní strany revidované Kjótské úmluvy se zavazují provádět jasný, transparentní a moderní celní režim umožňující rychlejší celní odbavení zboží prostřednictvím nového využití informačních technologií a nových technik celní kontroly, jakými jsou posuzování rizik a audity.
(6) Protokol o změně včetně dodatků I a II vstoupí v platnost tři měsíce poté, co je přijme 40 smluvních stran úmluvy.
(7) Evropské společenství nejprve přistoupí k protokolu o změně včetně dodatků I a II.
O přistoupení k revidovaným zvláštním přílohám obsaženým v dodatku III protokolu o změně bude rozhodnuto později,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Přistoupení Evropského společenství k protokolu o změně Mezinárodní úmluvy o zjednodušení a sladění celních režimů se s výjimkou dodatku III schvaluje jménem Evropského společenství.
2. Znění protokolu o změně včetně dodatků I a II je uvedeno v příloze I tohoto rozhodnutí.
3. Údaje požadované podle čl. 8 odst. 5 písm a) a oznámení požadované podle článku 11 revidované Kjótské úmluvy jsou uvedeny v přílohách II a III tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Společenství je v řídícím výboru uvedeném v článku 6 dodatku I protokolu o změně úmluvy zastupováno Komisí, které budou nápomocni zástupci členských států.
2. Postoj, který Společenství přijme v řídícím výboru při projednávání otázek spadajících do pravomoci Společenství, přijímá Rada v souladu s pravidly hlasování vyplývajícími z platných ustanovení Smlouvy.
Článek 3
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné jménem Společenství uložit listiny o přístupu k protokolu o změně včetně dodatků I a II.
K tomuto uložení dojde současně s uložením listin o přístupu členskými státy.
2. Zmocněné osoby dále sdělí generálnímu tajemníkovi Rady pro celní spolupráci údaje a oznámení uvedené v přílohách II a III tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. dubna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 92/486/EHS, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy
(oznámeno pod číslem K(2003) 1104)
(Text s významem pro EHP)
(2003/236/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Až do uskutečnění nové architektury počítačového systému, zejména části, která bude využívána pro síť Animo ve smyslu rozhodnutí Komise 2003/24/ES ze dne 30. prosince 2002 o rozvoji integrovaného počítačového veterinárního systému [3], by měla být zajištěna kontinuita sítě.
(2) Rozhodnutí 92/486/EHS ze dne 25. září 1992, kterým se stanoví forma spolupráce mezi hostitelským střediskem Animo a členskými státy [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/301/ES [5], by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 92/486/EHS se v čl. 2a odst. 7 první pododstavec nahrazuje tímto: "Pro období od 1. dubna 2003 do 31. března 2004 koordinační orgány uvedené v článku 1 zajistí, aby smlouvy uvedené v daném článku byly prodlouženy o jeden rok."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. dubna 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. února 2003
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska jménem ostrova Man a Evropským společenstvím, kterou se na ostrov Man rozšiřuje právní ochrana databází stanovená v kapitole III směrnice 96/9/ES
(2003/239/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 96/9/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází [1], a zejména na čl. 11 odst. 3 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Právo stanovené v článku7 směrnice 96/9/ES se použije na databáze, jejichž pořizovatelé nebo nositelé práv splňují podmínky pro ochranu podle čl. 11 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
(2) Právní předpisy ostrova Man o ochraně databází jsou v souladu se směrnicí 96/9/ES a poskytují ochranu rovnocennou ochraně poskytované podle kapitoly III uvedené směrnice.
Ostrov Man zamýšlí rozšířit použitelnost těchto předpisů na státní příslušníky členských států Evropské unie, fyzické osoby, které mají trvalé bydliště na území některého členského státu, a společnosti nebo podniky založené podle práva některého členského státu, které mají své sídlo, správní ústředí nebo hlavní místo podnikání v některém členském státě.
(3) Právní předpisy ostrova Man proto splňují podmínky pro rozšíření ochrany stanovené v kapitole III směrnice 96/9/ES.
Doba trvání takto poskytnuté ochrany by však neměla přesáhnout dobu stanovenou v článku 10 směrnice 96/9/ES.
(4) Dohoda ve formě výměny dopisů, kterou se na ostro
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. března 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/45/ES, pokud jde o platnost ekologických kritérií pro udělení ekoznačky Společenství pračkám
(oznámeno pod číslem K(2003)218)
(Text s významem pro EHP)
(2003/240/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem Evropské unie pro ekoznačku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů.
(2) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že zvláštní kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
(3) Rovněž stanoví, že přezkum kritérií ekoznačky a požadavků na posuzování a ověřování kritérií proběhne ve stanovené době před koncem platnosti kritérií určených pro každou skupinu výrobků.
(4) Po přezkumu rozhodnutí Komise 2000/45/ES [2] je vhodné prodloužit dobu platnosti těchto ekologických kritérií na dobu tří let.
(5) Rozhodnutí 2000/45/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 3 rozhodnutí 2000/45/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Definice skupiny výrobků a příslušná zvláštní ekologická kritéria jsou platné ode dne oznámení tohoto rozhodnutí do 30. listopadu 2005. Jestliže se však do uvedeného data nepřijme nové rozhodnutí o definici a kritériích pro tuto skupinu výrobků, skončí tato doba platnosti buď dnem 30. listopadu 2006, nebo dnem přijetí nového rozhodnutí, podle toho, co nastane dříve."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí komise
ze dne 26. března 2003,
kterým se mění rozhodnutí Komise 1999/391/ES ze dne 31. května 1999 o dotazníku ke směrnici Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečistění (IPPC) (provádění směrnice Rady 91/692/EHS)
(oznámené pod číslem dokumentu K(2003) 881)
(Text s významem pro EHP)
(2003/241/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečistění [1], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 16 odst. 3 směrnice 96/61/ES vyžaduje, aby zprávy o provádění této směrnice a její účinnosti v porovnání s jinými nástroji, které využívá Společenství k ochraně životního prostředí byly zavedeny v souladu s postupem stanoveným v článcích 5 a 6 směrnice 91/692/EHS.
(2) Čl. 16 odst. 1 směrnice 96/61/ES stanoví začlenění zprávy o dostupných reprezentativních údajích o mezních hodnotách do celkové zprávy o provádění od roku 2003.
(3) Článek 5 směrnice 91/692/ES vyžaduje, aby zpráva byla vypracována buď na základě dotazníku, nebo osnovy navržené Komisí za pomoci výboru, zřízeného v článku 6 uvedené směrnice.
(4) První zpráva má zahrnovat období od roku 2000 do roku 2002 včetně.
(5) Druhá zpráva má zahrnovat období od roku 2003 do roku 2005 včetně.
(6) Opatření zamýšlená v rámci tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem uvedeného výboru, které vyjádřil v souladu s článkem 6 směrnice 91/692/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 1999/391/ES se mění takto:
Dotazník připojený k rozhodnutí 1999/391/ES se nahrazuje dotazníkem připojeným k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy použijí tento dotazník jako základ pro vypracování zprávy, která má být předložena Komisi podle článku 5 směrnice 91/692/EHS a čl. 16 odst. 3 směrnice 96/61/ES a má zahrnovat období od roku 2003 do roku 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. dubna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 93/231/EHS, kterým se při uvádění sadby brambor na trh na celém území některých členských států nebo na jeho části povoluje používat přísnější opatření proti některým chorobám, než která jsou stanovena v přílohách I a II směrnice Rady 66/403/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 1057)
(Text s významem pro EHP)
(2003/242/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh [1], ve znění rozhodnutí Komise 2003/66/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise rozhodnutím 93/231/EHS [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 96/332/ES [4] povolila některým členským státům pro některé jmenovitě uvedené oblasti omezit uvádění sadby brambor na trh na základní sadbu brambor určitých tříd Společenství.
(2) V důsledku změn správního členění některých oblastí Finska je třeba v uvedeném rozhodnutí změnit položky týkající se Finska.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 93/231/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. března 2003,
kterým se mění její jednací řád
(oznámeno pod číslem K(2003) 972)
(2003/246/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 218 odst. 2 uvedené smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 131 uvedené smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 uvedené smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předpisy Komise o operačních postupech pro řízení krizových situací, jejichž znění je obsaženo v příloze tohoto rozhodnutí, se připojují jako příloha jednacího řádu Komise.
Článek 2
Tímto rozhodnutím se nahrazuje rozhodnutí se stejným názvem přijaté dne 5. března 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost a použije se ode dne 26. března 2003.
Rozhodnutí komise
ze dne 9. dubna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/690/ES, kterým se zřizuje Skupina pro podnikovou politiku
(Text s významem pro EHP)
(2003/247/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, vzhledem k těmto
důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2000/690/ES ze dne 8. listopadu 2000, kterým se zřizuje Skupina pro podnikovou politiku [1], byla zřízena Skupina pro podnikovou politiku, jejíž odbornou komoru tvoří nejvýše čtyřicet členů.
S ohledem na rozšíření by měl být zvýšen počet členů odborné komory zastupujících široké spektrum odborností v oblastech důležitých pro podniky.
(2) Rozhodnutí 2000/690/ES by proto mělo být změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
V čl. 2 odst. 1 druhé odrážce rozhodnutí 2000/690/ES se slovo "čtyřicet" nahrazuje slovy "čtyřicet pět".
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. dubna 2003,
kterým se členské státy opravňují ke stanovení dočasných odchylek od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z Argentiny
(oznámeno pod číslem K(2003) 1183)
(2003/248/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/22/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh podaný Francií,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES v zásadě nesmějí být do Společenství dováženy rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z neevropských zemí s výjimkou zemí Středomoří, Austrálie, Nového Zélandu, Kanady a kontinentálních států USA.
Tato směrnice však povoluje odchylky od tohoto pravidla, pokud se prokáže, že nehrozí nebezpečí rozšíření škodlivých organismů.
(2) Množení rostlin Fragaria L. určených k výsadbě, kromě semen, z rostlin dodaných členským státem se v Argentině stalo zavedenou praxí.
Takto vyprodukované rostliny se následně vyvážejí do Společenství k výsadbě za účelem produkce ovoce.
(3) Od roku 1993 byly řadou rozhodnutí, z nichž poslední je rozhodnutí Komise 2001/441/ES [3], na omezená období a za předpokladu dodržování určitých podmínek povoleny odchylky od některých ustanovení směrnice 2000/29/ES, pokud jde o rostliny Fragaria L. určené k výsadbě, kromě semen, původem z Argentiny.
(4) Okolnosti odůvodňující tyto odchylky nadále trvají a nejsou známy žádné nové informace, které by byly důvodem k přezkoumání zvláštních podmínek.
(5) Členské státy by proto měly být oprávněny stanovit odchylky na určitá omezená období a za předpokladu dodržování zvláštních podmínek.
(6) Pokud se prokáže, že zvláštní podmínky stanovené v tomto rozhodnutí nejsou dostačující k tomu, aby zabránily zavlečení škodlivých organismů do Společenství, nebo že nebyly dodrženy, bude výkon oprávnění stanovit odchylky ukončen.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy jsou oprávněné stanovit odchylky od čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, pokud jde o zákazy uvedené v příloze III části A bodu 18 této směrnice, pro rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z Argentiny (dále jen rostliny).
Oprávnění stanovit odchylky podle odstavce 1 (dále jen oprávnění) podléhá vedle podmínek stanovených v přílohách I, II a IV směrnice 2000/29/ES také podmínkám stanoveným v příloze tohoto rozhodnutí a vztahuje se pouze na rostliny, které jsou do Společenství dovezeny v období od:
a) 1. června 2003 do 30. září 2003;
b) 1. června 2004 do 30. září 2004;
c) 1. června 2005 do 30. září 2005;
d) 1. června 2006 do 30. září 2006.
Článek 2
Do 30. října roku dovozu poskytnou členské státy Komisi a ostatním členským státům:
a) údaje o množstvích rostlin dovezených na základě tohoto rozhodnutí a
b) podrobnou technickou zprávu o úředních kontrolách a testech uvedených v bodě 5 přílohy.
Každý členský stát, ve kterém jsou rostliny po jejich dovezení následně vysazeny, rovněž poskytne Komisi a ostatním členským státům do 31. března roku následujícího po roce dovozu podrobnou technickou zprávu o úředních kontrolách a testech uvedených v bodě 8 přílohy.
Článek 3
Členské státy neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům všechny případy zásilek dovezených na jejich území na základě tohoto rozhodnutí, u kterých bylo později zjištěno, že nevyhovují podmínkám stanoveným v tomto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. dubna 2003,
kterým se členské státy opravňují ke stanovení dočasných odchylek od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z Chile
(oznámeno pod číslem K(2003) 1184)
(2003/249/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/22/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na návrh podaný Francií,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES v zásadě nesmějí být do Společenství dováženy rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z neevropských zemí s výjimkou zemí Středomoří, Austrálie, Nového Zélandu, Kanady a kontinentálních států USA.
Tato směrnice však povoluje odchylky od tohoto pravidla, pokud se prokáže, že nehrozí nebezpečí rozšíření škodlivých organismů.
(2) Množení rostlin Fragaria L. určených k výsadbě, kromě semen, z rostlin dodaných členským státem se v Chile stalo zavedenou praxí.
Takto vyprodukované rostliny se následně vyvážejí do Společenství k výsadbě za účelem produkce ovoce.
(3) Od sezóny 2001 byly rozhodnutími Komise 2000/700/ES [3] a 2002/316/ES [4] povoleny na omezená období a za určitých zvláštních podmínek odchylky od některých ustanovení směrnice 2000/29/ES, pokud jde o rostliny Fragaria L. určené k výsadbě, kromě semen, původem z Chile.
(4) Okolnosti odůvodňující tyto odchylky nadále trvají a nejsou známy žádné nové informace, které by byly důvodem k přezkoumání zvláštních podmínek.
(5) Členské státy by proto měly být oprávněny stanovit odchylky na určitá omezená období a za předpokladu dodržování zvláštních podmínek.
(6) Pokud se prokáže, že zvláštní podmínky stanovené v tomto rozhodnutí nejsou dostačující k tomu, aby zabránily zavlečení škodlivých organismů do Společenství, nebo že nebyly dodrženy, bude výkon oprávnění stanovit odchylky ukončen.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy jsou oprávněny stanovit odchylky od čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, pokud jde o zákazy uvedené v příloze III části A bodu 18 této směrnice, pro rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z Chile (dále jen rostliny).
Oprávnění stanovit odchylky podle odstavce 1 (dále jen oprávnění) podléhá vedle podmínek stanovených v přílohách I, II a IV směrnice 2000/29/ES také podmínkám stanoveným v příloze tohoto rozhodnutí a vztahuje se pouze na rostliny, které jsou do Společenství dovezeny v období od:
a) 1. června 2003 do 30. září 2003;
b) 1. června 2004 do 30. září 2004;
c) 1. června 2005 do 30. září 2005;
d) 1. června 2006 do 30. září 2006.
Článek 2
Do 30. října roku dovozu poskytnou členské státy Komisi a ostatním členským státům:
a) údaje o množstvích rostlin dovezených na základě tohoto rozhodnutí a
b) podrobnou technickou zprávu o úředních kontrolách a testech uvedených v bodě 5 přílohy.
Každý členský stát, ve kterém jsou rostliny po jejich dovezení následně vysazeny, rovněž poskytne Komisi a ostatním členským státům do 31. března roku následujícího po roce dovozu podrobnou technickou zprávu o úředních kontrolách a testech uvedených v bodě 8 přílohy.
Článek 3
Členské státy neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům všechny případy zásilek dovezených na jejich území na základě tohoto rozhodnutí, u kterých bylo později zjištěno, že nevyhovují podmínkám stanoveným v tomto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. dubna 2003,
kterým se členské státy opravňují ke stanovení dočasných odchylek od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z Jihoafrické republiky
(oznámeno pod číslem K(2003) 1185)
(2003/250/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/22/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na návrh podaný Francií,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES v zásadě nesmějí být do Společenství dováženy rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z neevropských zemí s výjimkou zemí Středomoří, Austrálie, Nového Zélandu, Kanady a kontinentálních států USA.
Tato směrnice však povoluje odchylky od tohoto pravidla, pokud se prokáže, že nehrozí nebezpečí rozšíření škodlivých organismů.
(2) Množení rostlin Fragaria L. určených k výsadbě, kromě semen, z rostlin dodaných členským státem se v Jihoafrické republice stalo zavedenou praxí.
Takto vyprodukované rostliny se následně vyvážejí do Společenství k výsadbě za účelem produkce ovoce.
(3) Rozhodnutími Komise 97/488/ES [3], 98/432/ES [4] a 1999/383/ES [5] byly na omezená období a za předpokladu dodržování zvláštních podmínek povoleny odchylky od některých ustanovení směrnice 2000/29/ES, pokud jde o rostliny Fragaria L. určené k výsadbě, kromě semen, původem z Jihoafrické republiky.
(4) Okolnosti odůvodňující tyto odchylky nadále trvají a nejsou známy žádné nové informace, které by byly důvodem k přezkoumání zvláštních podmínek.
(5) Členské státy by proto měly být oprávněny stanovit odchylky na určitá omezená období a za předpokladu dodržování zvláštních podmínek.
(6) Pokud se prokáže, že zvláštní podmínky stanovené v tomto rozhodnutí nejsou dostačující k tomu, aby zabránily zavlečení škodlivých organismů do Společenství, nebo že nebyly dodrženy, bude výkon oprávnění stanovit odchylky ukončen.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy jsou oprávněné stanovit odchylky od čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, pokud jde o zákazy uvedené v příloze III části A bodu 18 této směrnice, pro rostliny jahodníku (Fragaria L.) určené k výsadbě, kromě semen, původem z Jihoafrické republiky (dále jen rostliny).
Oprávnění stanovit odchylky podle odstavce 1 (dále jen oprávnění) podléhá vedle podmínek stanovených v přílohách I, II a IV směrnice 2000/29/ES také podmínkám stanoveným v příloze tohoto rozhodnutí a vztahuje se pouze na rostliny, které jsou do Společenství dovezeny v období od:
a) 1. června 2003 do 30. září 2003;
b) 1. června 2004 do 30. září 2004;
c) 1. června 2005 do 30. září 2005;
d) 1. června 2006 do 30. září 2006.
Článek 2
Do 30. října roku dovozu poskytnou členské státy Komisi a ostatním členským státům:
a) údaje o množstvích rostlin dovezených na základě tohoto rozhodnutí a
b) podrobnou technickou zprávu o úředních kontrolách a testech uvedených v bodě 5 přílohy.
Každý členský stát, ve kterém jsou rostliny po jejich dovezení následně vysazeny, rovněž poskytne Komisi a ostatním členským státům do 31. března roku následujícího po roce dovozu podrobnou technickou zprávu o úředních kontrolách a testech uvedených v bodě 8 přílohy.
Článek 3
Členské státy neprodleně oznámí Komisi a ostatním členským státům všechny případy zásilek dovezených na jejich území na základě tohoto rozhodnutí, u kterých bylo později zjištěno, že nevyhovují podmínkám stanoveným v tomto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 253/2003/ES
ze dne 6. února 2003,
kterým se přijímá akční program pro oblast cel ve Společenství (Clo 2007)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zkušenosti získané z předchozích programů v celní oblasti, zejména z programu Clo 2002 zřízeného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 210/97/ES ze dne 19. prosince 1996 o přijetí plánu činnosti pro celnictví ve Společenství (Clo 2000) [4], ukazují, že existuje silný zájem Společenství o pokračování a dokonce i o rozšíření tohoto programu.
Nový program by měl být vypracován na základě výsledků předchozích programů.
Výsledky předchozích programů ukázaly potřebu stanovit více soustředěných a měřitelných cílů.
(2) Nový program by měl vzít v úvahu sdělení Komise a usnesení Rady ze dne 30. května 2001 o strategii pro celní unii [5].
(3) Hlavním úkolem celních správ je chránit zájmy Společenství, zejména finanční, poskytovat rovnocennou úroveň ochrany občanům i hospodářským subjektům na každém místě celního území Společenství, kde jsou vyřizovány celní formality, a přispívat ke konkurenceschopnosti podniků Evropské unie na světových trzích.
V této souvislosti by skupina pro celní politiku měla soustavně přizpůsobovat celní politiku vývoji tak, aby bylo zajištěno, že národní celní správy budou fungovat stejně účinně a efektivně, jako by byly správou jedinou.
(4) Je nezbytné, aby toto rozhodnutí stanovilo cíle pro uskutečňování tohoto programu a priority, jimiž se má program řídit během příštích pěti let, jakož i opatření, která budou podporovat a doplňovat činnosti členských států v celní oblasti.
Uskutečňování tohoto programu bude koordinovat a organizovat společně Komise a členské státy v rámci společné politiky vypracované skupinou pro celní politiku.
(5) Angažovanost Společenství v procesu přistoupení kandidátských zemí vyžaduje, aby byla přijata praktická opatření, která umožní celním správám těchto zemí plnit od přistoupení celou řadu úkolů, jež požadují právní předpisy Společenství, jakož i spravovat budoucí vnější hranice Společenství.
Za účelem splnění těchto úkolů by tento program měl být přístupný i pro kandidátské země.
(6) K dosažení cílů tohoto programu lze používat řadu nástrojů, zejména komunikační systémy a systémy výměny informací, řídící skupiny, projektové skupiny, srovnávací studie, výměny úředníků, semináře, pracovní porady, monitorování, vnější akce a odborné vzdělávání.
Pokud jde o odborné vzdělávání, článek 150 Smlouvy stanoví, že činnost Společenství má plně respektovat odpovědnost členských států za obsah a organizaci odborného vzdělávání.
(7) Je třeba, aby celní opatření upřednostňovala zlepšování mechanismů boje proti podvodům, snižovala náklady hospodářských subjektů na dodržování celních právních předpisů a připravovala rozšíření.
Společenství proto musí být schopno v rámci svých pravomocí podporovat činnost celních správ členských zemí, přičemž je třeba plně využívat každou možnost správní spolupráce, kterou stanovují právní předpisy Společenství.
(8) Rostoucí globalizace obchodu, vznik nových trhů, vývoj metod a rychlost pohybu zboží vyžadují, aby celní správy upevňovaly své vzájemné vztahy i vztahy s podnikatelskými, právními i vědeckými kruhy a s hospodářskými subjekty působícími v rámci zahraničním obchodu.
(9) K zajištění účinného systému celkového hodnocení uvedeného programu je třeba vymezit již v jeho raném stadiu patřičné ukazatele.
Za účelem měření účinnosti a efektivnosti řízení programu je třeba stanovit ukazatele pro každou činnost.
(10) Je důležité, aby celní správy nadále využívaly možnosti rozvoje informačních a komunikačních technologií k poskytování účinnějších a dostupnějších elektronických služeb, které sníží náklady hospodářských subjektů a podpoří evropskou konkurenceschopnost a efektivnější jednotný trh.
(11) Tímto rozhodnutím se na celou dobu trvání programu stanoví finanční rámec přestavující pro rozpočtový orgán při každoročním rozpočtového procesu prvotní preferenci ve smyslu bodu 33 Interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [6].
(12) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I OBLAST PŮSOBNOSTI A CÍLE
Článek 1
Zřízení programu
Na dobu od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2007 se zřizuje víceletý akční program Společenství (Clo 2007) (dále jen "program") na podporu a doplnění činností, které provádějí členské státy za účelem zaručení účinného fungování vnitřního trhu v celní oblasti.
Článek 2
Účast na programu
1. Zúčastněnými zeměmi jsou členské státy a země uvedené v odstavci 2, které se programu skutečně účastní.
2. Program je otevřen každé zemi, která byla uznána jako kandidátská země pro přistoupení k Evropské unii, v souladu s příslušnými podmínkami této účasti.
Článek 3
Cíle
1. V rámci správy celní unie si program klade za cíl zajistit, aby celní správy členských států plnily tyto úkoly:
a) vyvíjely koordinovanou činnost, která by prostřednictvím uplatňování strategie stanovené ve výše zmíněném sdělení Komise a v usnesení Rady o strategii celní unie zajišťovala, že celní činnost bude odpovídat potřebám vnitřního trhu Společenství;
b) vzájemně se ovlivňovaly a vykonávaly své povinnosti tak efektivně, jako by byly správou jedinou, a dosahovaly rovnocenných výsledků na každém místě celního území Společenství;
c) splňovaly nároky, jež na ně klade globalizace a rostoucí objemy obchodu, a přispívaly k upevňování konkurenčního prostředí v Evropské unii;
d) poskytovaly nezbytnou ochranu finančním zájmům Evropské unie a zajišťovaly stabilní a bezpečné prostředí pro své občany;
e) přijímaly opatření nezbytná k přípravě rozšíření a na podporu integrace nových členských států.
2. Společný přístup k celní politice se musí neustále přizpůsobuje novým prvkům vývoje v partnerství mezi Komisí a členskými státy ve skupině pro celní politiku složené z generálních ředitelů celních správ Komise a členských států nebo jejich zástupců.
Komise zajišťuje pravidelné informování skupiny pro celní politiku o opatřeních týkajících se uskutečňování tohoto programu.
Článek 4
Priority programu
Pro uskutečňování tohoto programu jsou stanoveny tyto priority:
a) snížit náklady hospodářských subjektů spojené s dodržováním celních právních předpisů pomocí opatření, jakými je např. větší normalizace, a rozvíjet stále otevřenější a průhlednější spolupráci s hospodářskými subjekty;
b) identifikovat, rozvíjet a uplatňovat nejlepší pracovní postupy, zejména v oblastech kontroly účtů po celním odbavení, analýzy rizik a zjednodušených postupů;
c) zavést systém měření výkonnosti celních správ v členských státech;
d) podporovat opatření, jejich cílem je předcházet nesrovnalostem, např. rychlým poskytováním kontrolních informací celním úřadům v první linii;
e) zdokonalit normalizaci a zjednodušit celní postupy, systémy a kontroly;
f) zlepšit koordinaci a spolupráci mezi laboratořemi, které provádějí analýzy pro celní účely, zejména k zajištění jednotné a jednoznačné celní klasifikace zboží v celé Evropské unii;
g) podporovat vytvoření elektronického celního prostředí, které by využívalo jiných než papírových celních postupů a umožňovalo hospodářským subjektům nepřetržitý přístup k celním úřadům prostřednictvím vybudování komunikačních systémů, doplněný nezbytnými legislativními a administrativními změnami;
h) zajišťovat fungování stávajících komunikačních a informačních systémů a případně vyvinout a zavést nové systémy;
i) přijmout opatření, která by podpořila celní služby kandidátských zemí v jejich přípravách na přistoupení;
j) pomáhat třetím zemím při modernizaci celních služeb a postupů;
k) vypracovat společná opatření pro odborné vzdělávání a vytvořit organizační rámec pro vzdělávání v celní oblasti, který by odpovídal potřebám vyvolaným činnostmi programu.
KAPITOLA II ČINNOSTI PROGRAMU
Článek 5
Komunikační systémy a systémy výměny informací
1. Komise a zúčastněné země zajišťují operativnost následujících komunikačních systémů a systémů výměny informací, doplněných příručkami a návody, v případě, že je jejich provozování nezbytné podle právních předpisů Společenství:
a) společná komunikační síť/společné systémové rozhraní (CCN/CSI) v míře nezbytné pro podporu fungování systémů uvedených v tomto odstavci;
b) systém šíření dat (DDS);
c) nový informatizovaný tranzitní systém (NITS/NSTI);
d) informační systém o integrovaném sazebníku Společenství (Taric);
e) informační systém umožňující převod razítek původu a přenos tranzitních razítek (TCO/TCT);
f) Evropský celní seznam chemických látek (ECICS);
g) Evropský systém závazných informací o sazebním zařazení zboží (EBTI/RTCE);
h) systém řízení dohledu nad celními kvótami (TQS);
i) systém řízení dovozů v rámci aktivního zušlechťovacího styku (IPR);
j) systém UNIT VALUES;
k) systém SUSPENSIONS;
l) jiné existující systémy informačních technologií v celní oblasti, které slouží k zajišťování jejich kontinuity.
2. Komise může ve spolupráci s členskými státy zavést doplňkové komunikační systémy a systémy výměny informací, které považuje za nezbytné.
3. Prvky komunikačních systémů a systémů výměny informací náležející Společenství jsou hardware, software a síťové spoje, které musí být společné všem zúčastněným zemím a které mají zajišťovat vzájemné propojení a interoperabilitu těchto systémů, a to bez ohledu na to, zda jsou instalovány v objektech Komise či oprávněného subdodavatele nebo v objektech zúčastněných zemí či oprávněného subdodavatele.
Komise uzavře nezbytné smlouvy zajišťující operativnosti těchto prvků.
4. Prvky komunikačních systémů a systémů výměny informací nenáležející Společenství jsou národní databáze tvořící součást těchto systémů, spoje sítí mezi prvky patřícími Společenství a těmi prvky, které mu nepatří, a dále software a hardware, který jednotlivé zúčastněné země považují za potřebný pro plnou funkčnost těchto systémů v celé jejich správě.
Zúčastněné země zajišťují provozuschopnost prvků nepatřících Společenství a rovněž jejich interoperabilitu s prvky Společenství.
5. Komise ve spolupráci se zúčastněnými zeměmi koordinuje aspekty související se zaváděním a provozování systémových prvků patřících Společenství i těch, které mu nepatří, jakož i infrastruktury uvedené v odstavci 1.
Článek 6
Srovnávací analýza
Za účelem zvýšení výkonnosti jejich celní správy ve specifických oblastech lze srovnávací analýzy provádět buď v jedné, nebo ve více zúčastněných zemích anebo v jiných třetích zemích, zejména v těch, které jsou hlavními obchodními partnery Společenství.
Ve smyslu tohoto rozhodnutí se srovnávací analýzou (benchmarking) rozumí srovnání metod práce nebo použití společně dohodnutých ukazatelů pro měření výkonnosti, které se používají ke zjištění rozdílů ve výkonnosti, a souvisejících procesů, jež má umožnit sdílet zkušenosti, poučit se z úspěšných postupů a zvýšit tak účinnost a efektivnost.
Článek 7
Výměna úředníků
1. Komise a zúčastněné země organizují výměny úředníků celní správy na podporu dosažení cílů tohoto programu.
Každá výměna se zaměří na zvláštní hledisko práce celníků a musí být důkladně připravena a následně vyhodnocena dotyčnými úředníky a orgány.
Výměny mohou být buď operativní nebo zaměřené na zvláštní prioritní oblasti.
2. V případě potřeby učiní zúčastněné země nezbytná opatření, která vyslaným úředníkům umožní, aby v hostitelské službě mohli být operativní.
Za tímto účelem budou vyslaní pracovníci oprávněni vyřizovat formality související s úkoly, které jsou jim svěřeny.
Vyžadují-li to okolnosti, zejména za účelem zohlednění zvláštních požadavků právního systému každé zúčastněné země, mohou příslušné orgány zúčastněných zemí uvedené oprávnění omezit.
3. Po dobu trvání výměny ponesou dotyční úředníci při výkonu svých povinností stejnou občanskou odpovědnost, jakou mají vnitrostátní úředníci hostitelských orgánů.
Na úředníky účastnící se výměny se vztahují stejné předpisy o profesní důvěrnosti, jaké platí pro úředníky hostitelské země.
4. Komise a zúčastněné země mohou na podporu dosažení cílů tohoto programu rovněž organizovat výměny i s jinými třetími zeměmi.
5. Zúčastněné země provádějí pravidelně a podle požadavků Komise hodnocení výměn, včetně hodnocení dopadu na jejich správu.
Článek 8
Semináře, pracovní porady a projektové skupiny
Komise a zúčastněné země organizují semináře, pracovní porady a konference, kterých se mají účastnit úředníci zúčastněných zemí a Komise, případně i jiní odborníci na danou oblast.
Je-li to vhodné z hlediska cílů dané akce, mohou se seminářů, pracovních porad a konferencí účastnit též úředníci z jiných oblastí správy.
Komise může ve spolupráci s členskými státy ustavit projektové skupiny prověřené zvláštními úkoly, které je třeba uskutečnit ve stanoveném termínu.
Článek 9
Odborné vzdělávání
1. Za účelem podpory strukturované spolupráce mezi vnitrostátními orgány pro odborné vzdělávání a úředníky odpovědnými za odborné celní vzdělávání pracovníků ve správě zúčastněné země ve spolupráci s Komisí:
a) stanoví normy vzdělávání, rozvíjejí stávající vzdělávací programy a případně vypracovávají nové programy, které zajistí společné jádro odborného vzdělávání úředníků zahrnující celou škálu celních právních předpisů Společenství a postupů a umožní těmto úředníkům získat nezbytnou společnou odbornou kvalifikaci a znalosti;
b) podle potřeby organizuje pro úředníky všech zúčastněných zemí celní vzdělávací kurzy pořádané úředníky každé zúčastněné země;
c) vypracovává potřebné společné nástroje pro celní vzdělávání a pro řízení celního vzdělávání, včetně zřízení organizačního rámce.
2. Zúčastněné země rovněž zajistí, aby jejich úředníkům bylo poskytováno základní i navazující odborné vzdělání, které je nezbytné pro získání běžných odborných znalostí v souladu se společnými programy odborného vzdělávání, ale také jazykové školení nezbytné k získání jazykových znalostí dostatečné úrovně.
Článek 10
Monitorovací činnost
1. Komise ve spolupráci s členskými státy a podle potřeby v rámci úzké konzultace s hospodářskými subjekty organizuje monitorování specifických oblastí celních předpisů a postupů Společenství.
2. Uvedené monitorování provádějí smíšené týmy složené z celních úředníků členských států a Komise.
Tyto týmy navštíví podle tematického nebo regionálního přístupu různá místa na celním území Společenství, kde celní správy plní své úkoly.
Po ukončení těchto návštěv vypracují zprávu, ve které určí a analyzují nejlepší metody práce a rovněž veškeré potíže zjištěné při používání sledovaných předpisů, případně uvedou i návrhy na úpravu předpisů a metod práce Společenství za účelem zvýšení efektivnosti práce celní správy jako celku.
Tyto odborné zprávy se předkládají členským státům a Komisi.
Článek 11
Vnější činnosti ve formě technické pomoci a odborného vzdělávání
1. Komise zajišťuje koordinaci činností v oblasti odborného vzdělávání, technické pomoci a spolupráce Společenství a členských států se správami třetích zemí za účelem zajištění souladu vnějších i vnitřních činností Společenství.
2. Komise zajišťuje rovněž uskutečňování činností odborného vzdělávání a technické pomoci a spolupráce ve prospěch:
a) kandidátských zemí tak, aby jim bylo umožněno dodržovat právní předpisy Společenství v celní oblasti. Zvláštní pozornost se věnuje schopnosti propojovat celních informace a technologické systémy;
b) třetích zemí na podporu modernizace jejich celních správ s cílem zlepšit podmínky rozvoje legálního obchodu a spolupráce s celními správami v Evropské unii.
Článek 12
Jiné činnosti
Komise může ve spolupráci s členskými státy rozvíjet a používat jakékoli jiné činnosti, které jsou nezbytné ke splnění cílů tohoto programu.
Článek 13
Stanovení cílů a ukazatelů
Všechny činnosti, které mají být podniknuty v rámci tohoto programu, musí mít definovány přesné cíle a měřitelné ukazatele zajišťující odpovídající hodnocení a jasné vyjádření předpokládaných nákladů a musí být navrženy tak, aby jejich výsledky odpovídaly očekávanému dopadu.
KAPITOLA III FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 14
Finanční rámec
1. Finanční rámec pro uskutečňování tohoto programu od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2007 činí 133 milionů EUR.
2. Roční povolené částky schvaluje rozpočtový orgán v rámci mezí finančního výhledu.
Článek 15
Výdaje
1. Výdaje nezbytné pro uskutečňování tohoto programu se rozdělí mezi Společenství a zúčastněné státy podle odstavců 2 a 3.
2. Společenství hradí:
a) náklady na vývoj, nákup, instalaci a údržbu prvků komunikačních systémů a systémů výměny informací patřících Společenství, které jsou uvedeny v článku 5, a dále náklady na každodenní provoz prvků Společenství instalovaných v objektech Komise nebo oprávněného subdodavatele;
b) náklady na cestovné a stravné vynaložené zúčastněnými zeměmi na srovnávací analýzy, výměny úředníků, semináře, pracovní porady a projektové skupiny, na akce odborného vzdělávání a monitorování podle článků 6 až 10;
c) náklady na organizování seminářů a pracovních porad;
d) náklady spojené s akcemi uvedenými v článcích 11 a 12.
Pravidla pro hrazení výdajů určuje Komise v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [8] a sděluje je zúčastněným zemím.
3. Zúčastněné země hradí:
a) veškeré náklady, kromě nákladů uvedených v odst. 2 písm. a), týkající se zřízení a provozování prvků komunikačních systémů a systémů výměny informací nepatřících Společenství, jež jsou uvedeny v článku 5, a náklady na každodenní provozování prvků uvedených systémů patřících Společenství instalovaných v jejich objektech nebo v objektech zmocněného subdodavatele;
b) rozdíl mezi výdaji, které podle odst. 2 písm. b), c) a d) uhradilo Společenství, a skutečnými náklady na dotyčnou činnost;
c) náklady spojené se základním a navazujícím odborným vzděláváním svých úředníků, včetně jazykového vzdělávání podle čl. 9 odst. 2.
Článek 16
Finanční kontrola
Finanční rozhodnutí a veškeré dohody a smlouvy uzavřené na základě tohoto rozhodnutí podléhají finanční kontrole a případně i ověření Komisí na místě, včetně kontroly Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), a Účetním dvorem.
Všechny granty udělené podle tohoto rozhodnutí musí jejich příjemci předem písmeně schválit.
Toto schválení musí obsahovat ustanovení o tom, že příjemci souhlasí s provedením kontroly použití poskytnutých finančních prostředků Účetním dvorem.
KAPITOLA IV JINÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Provádění
Opatření nezbytná k provádění tohoto programu se přijímají v souladu s postupem uvedeným v čl. 18 odst. 2.
Článek 18
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor Clo 2007 (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 19
Hodnocení a zprávy
1. Tento program podléhá neustálému hodnocení, které provádí Komise ve spolupráci se zúčastněnými zeměmi.
Toto hodnocení se provádí prostřednictvím zpráv uvedených v odstavci 2 a pomocí zvláštních činností a je založeno na vzoru, kritériích a ukazatelích stanovených během prvního roku uskutečňování programu.
2. Zúčastněné země předloží Komisi:
a) nejpozději do 30. června 2005 předběžnou zprávu o účinnosti a efektivnosti programu;
b) nejpozději do 31. prosince 2007 závěrečnou zprávu o účinnosti a efektivnosti programu.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě:
a) nejpozději do 31. prosince 2005 předběžnou zprávu o účinnosti a efektivnosti programu;
b) nejpozději do 30. června 2008 závěrečnou zprávu o dosažených výsledcích programu.
Tyto zprávy se pro informaci zašlou též Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru.
4. Závěrečná zpráva uvedená v odstavci 3 obsahuje analýzu celkového pokroku dosaženého u každého opatření programu, včetně všech kladných a záporných stránek celních informatizovaných systémů zapojených do fungování vnitřního trhu.
V této zprávě se uvedou všechny užitečné návrhy zajišťující stejný postup vůči hospodářským subjektům na celém celním území Společenství a využívání sběru informací k řádné ochraně finančních zájmů Společenství.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem den po vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2002
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994
(2003/254/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 26. července 2002 pověřila Komisi zahájením jednání podle článku XXVIII GATT 1994 za účelem změny některých koncesí pro obiloviny.
Evropské společenství proto dne 26. července 2002 uvědomilo WTO o svém záměru změnit některé koncese uvedené v seznamu ES CXL.
(2) Jednání vedla Komise po konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic o projednávání přijatými Radou.
(3) Komise se Spojenými státy americkými, které jako člen WTO mají značný zájem o dodávky, vyjednala dohodu ve formě výměny dopisů.
(4) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými by se tudíž měla schválit.
(5) Aby se zajistilo, že se dohoda může plně uplatňovat od 1. ledna 2003, měla by být Komise zmocněna k přijetí dočasných odchylek od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] až do doby, než bude toto nařízení změněno.
(6) Nezbytná prováděcí opatření k tomuto rozhodnutí by se měla přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů uzavřená mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o změně koncesí pro obiloviny stanovených v seznamu ES CXL, který tvoří přílohu GATT 1994, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
V souladu s postupem uvedeným v čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí se Komise může v míře nezbytné pro uplatňování této dohody v plném rozsahu od 1. ledna 2003 odchýlit od nařízení (EHS) č. 1766/92, a to až do změny uvedeného nařízení, avšak nejpozději do 30. června 2003.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny zřízený článkem 23 nařízení (EHS) č. 1766/92.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. dubna 2003
o úhradě nákladů vzniklých Evropské investiční bance za správu investiční facility v rámci dohody z Cotonou a rozhodnutí o přidružení zámořských zemí a území
(2003/268/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1] (dále jen "dohoda z Cotonou"),
s ohledem na Vnitřní dohodu ze dne 12. září 2000 mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, o financování a správě pomoci Společenství v rámci finančního protokolu k Dohodě o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přídělu finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje čtvrtá část Smlouvy o ES, [2] a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené dohody,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství (dále jen "rozhodnutí o přidružení zámořských zemí a území") [3],
s ohledem na návrh Komise připravený se souhlasem Evropské investiční banky (dále jen "banka"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V současné době v dohodě z Cotonou a v rozhodnutí o přidružení zámořských zemí a území není žádné ustanovení týkající se úhrady nákladů vzniklých bance za správu investiční facility.
(2) Banka má použít veškerý příjem vzniklý ze standardních poplatků za odhad účtovaných klientům investiční facility na uhrazení svých běžných nákladů, a to kromě výjimečných poplatků získaných na uhrazení mimořádných výdajů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Poplatky účtované bankou za správu investiční facility a úrokových subvencí včetně prostředků vyhrazených pro zámořské země a území (dále jen "ZZÚ") činí nejvýše 10 % z částky 2200 miliónů EUR po dobu pěti let.
Poplatky jsou určeny na úplné pokrytí nákladů na správu investiční facility, a to včetně správy finančních prostředků přidělených na financování úrokových subvencí na operace v zemích AKT a ZZÚ po dobu pěti let prvního finančního protokolu k dohodě z Cotonou.
Článek 2
Pokud úloha banky podle přílohy II dohody z Cotonou a podle provozních pokynů pro investiční facilitu zůstane nezměněna, je maximální poplatek uvedený v článku 1 maximální horní hranicí.
Článek 3
Každý rok nejpozději do 1. září banka předloží Výboru pro investiční facilitu své odhady nákladů pro následující rok a odpovídající výši požadovaných poplatků.
Tyto údaje se zahrnou do plánu činnosti investiční facility schváleného Výborem pro investiční facilitu.
Předložení nákladů za první rok závisí na dni vstupu dohody z Cotonou v platnost.
Článek 4
Banka každoročně ve výroční zprávě investiční facility uvede jednak skutečné náklady vzniklé během předcházejícího roku, jež mají být schváleny Výborem pro investiční facilitu, a také výši poplatků za odhad účtovaných klientům investiční facility během stejného roku.
Návrh výroční zprávy s těmito číselnými údaji musí být předložen Výboru pro finanční facilitu nejpozději do 28. února a závěrečná zpráva nejpozději do 30. června.
Článek 5
Pokud by náklady vzniklé bance během daného roku byly nižší nebo vyšší než jsou náklady uvedené v odpovídajícím plánu činnosti, banka požádá Výbor pro investiční facilitu, aby rozhodl o nezbytných opatření.
Článek 6
Poplatky uvedené v článku 1 se uhradí jednak ze zpětných plateb splátek umořujících dluh vzniklých operacemi s rizikovým kapitálem a převáděných členským státům a také ze zvláštních půjček uskutečněných v rámci následných úmluv AKT-ES.
Dlužná částka každého členského státu se určí podle poměrného podílu jeho příspěvku do 9. evropského rozvojového fondu.
Pokud jde o členské státy, které dosud nejsou příjemci dostatečných zpětných plateb, připíše jim banka k tíži roční úrokovou sazbu rovnající se běžné sazbě EONIA mínus dvanáct a půl bazického bodu.
Článek 7
Pokud by zpětné platby splátek umořujících dluh byly pro tento účel nedostatečné, Rada na návrh Komise vypracovaný se souhlasem banky rozhodne o způsobu financování poplatků banky podle článku 1.
Článek 8
Členské státy zplnomocňují banku odečíst poplatky přímo z jejich účtů vedených u banky, v jejichž prospěch jsou připisovány zpětné platby uvedené v článku 6.
Poplatky se odečtou první pracovní den každého čtvrtletí a uhradí se v roční výši rovnající se běžné sazbě EONIA mínus dvanáct a půl bazického bodu.
Článek 9
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost stejným dnem jako vnitřní dohoda.
Použije se po období pěti let, pokud nebude nahrazeno jinými dohodami.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. dubna 2003
o uzavření Dohody jménem Společenství mezi vládou Spojených států amerických a Evropským společenstvím o koordinaci programů označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky
(2003/269/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba stanovit vhodné interní postupy Společenství, které zajistí řádné fungování Dohody mezi vládou Spojených států amerických a Evropským společenstvím o koordinaci programů označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky, podepsané ve Washingtonu dne 19. prosince 2000 [2].
Je nezbytné zmocnit Komisi, jíž je nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou, aby učinila v dohodě určité technické změny a přijala určitá rozhodnutí za účelem jejího provádění.
Ve všech ostatních případech se rozhodnutí přijímají obvyklými postupy.
(2) Přezkum provádění byl svěřen technické komisi zřízené dohodou.
(3) Každá smluvní strana jmenovala řídící subjekt.
Společenství jmenovalo jako řídící subjekt Komisi.
Smluvní strany mohou měnit dohodu a její přílohy a připojovat nové přílohy po vzájemné dohodě.
(4) Evropský soudní dvůr [3] zrušil rozhodnutí Rady 2001/469/ES ze dne 14. května 2001 o uzavření Dohody jménem Evropského společenství mezi vládou Spojených států amerických a Evropským společenstvím o koordinaci programů označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky [4], které je tudíž třeba nahradit.
(5) Uvedenou dohodu je tudíž třeba schválit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Jménem Společenství se schvaluje Dohoda mezi vládou Spojených států amerických a Evropským společenstvím o koordinaci programů označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky, včetně jejích příloh.
Znění dohody a jejích příloh se připojuje k tomuto rozhodnutí [5].
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství písemné oznámení stanovené v čl. XII odst. 1 dohody.
Článek 3
1. Komise zastupuje Společenství v technické komisi stanovené v článku VI dohody, jíž je nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou. Komise po konzultaci s tímto zvláštním výborem přistoupí ke sdělením, spolupráci, přezkumu provádění a oznámením uvedeným v čl. V odst. 5, v čl. VI odst. 1 a 2 a v čl. VIII odst. 4 dohody.
2. S cílem připravit postoj Společenství, pokud jde o změny ve specifikacích a seznamu kancelářských přístrojů v příloze C dohody, Komise vezme v úvahu všechna stanoviska vydaná Úřadem Evropského společenství Energy Star, na který odkazují články 8 a 11 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2422/2001 ze dne 6. listopadu 2001 o programu Společenství na označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky [6].
3. Pokud jde o změny technických specifikací u kancelářských přístrojů uvedených v seznamu přílohy C dohody, zaujme postoj Společenství ohledně rozhodnutí, která přijmou řídící subjekty, Komise po konzultaci se zvláštním výborem uvedeným v odstavci 1.
4. Ve všech ostatních případech zaujme postoj Společenství ohledně rozhodnutí, která přijmou řídící subjekty nebo smluvní strany, Rada na návrh Komise v souladu s článkem 300 Smlouvy.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. dubna 2003
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie o systému ekobodů pro tranzitní dopravu z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie přes Rakousko
(2003/278/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie v oblasti dopravy [3], a zejména čl. 12 odst. 3 písm. b) uvedené dohody stanoví, že se použije systém ekobodů, který je rovnocenný systému stanovenému článkem 11 protokolu 9 k aktu o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropské unii.
(2) Komise sjednala jménem Společenství Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie, kterou se stanoví metoda výpočtu a podrobná pravidla a postupy pro správu a kontrolu ekobodů.
(3) Dohoda byla jménem Společenství podepsána dne 29. října 2002 s výhradou jejího možného pozdějšího uzavření v souladu s rozhodnutím Rady 2003/197/ES [4].
(4) Tuto dohodu je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie o systému ekobodů pro tranzitní dopravu z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie přes Rakousko se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí [5].
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 15. dubna 2003,
kterým se mění rozhodnutí Komise 93/13/EHS, pokud jde o osvědčení potvrzující veterinární kontroly produktů ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2003) 1229)
(Text s významem pro EHP)
(2003/279/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství[1], a zejména na čl. 5 odst. 4, čl. 7 odst. 6, čl. 12 odst. 12 a článek 33 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Původní požadavky na veterinární kontroly byly stanoveny nebo přijaty na základě směrnice Rady 90/675/EHS[2], která byla zrušena a nahrazena směrnicí 97/78/ES.
5 odst. 1 směrnice 97/78/ES, je uveden v příloze B rozhodnutí Komise 93/13/EHS ze dne 22. prosince 1992, kterým se stanoví postupy pro veterinární kontroly produktů dovážených ze třetích zemí na stanovištích hraniční kontroly Společenství[3], naposledy pozměněného rozhodnutím 96/32/ES[4].
Toto rozhodnutí je třeba změnit, aby se zohlednily změny v postupech pro všechny zásilky dovážené na některé z území uvedených v příloze I směrnice 97/78/ES.
(3) Na pravidla používání tohoto osvědčení při silničním tranzitu nebo na pravidla týkající se dodatečných kontrol, které se musejí provádět u produktů, jež neodpovídají předpisům Společenství a projíždějí přes území Společenství nebo se v něm pod celním dohledem pohybují, se vztahují rozhodnutí Komise 2000/208/ES[5] a 2000/571/ES[6].
(4) Do dalšího přepracování ostatních pravidel stanovených rozhodnutím Komise 93/13/EHS je naléhavě nutné především změnit a aktualizovat osvědčení v příloze B uvedeného rozhodnutí.
(5) Pro zajištění řádného fungování systému veterinárních kontrol na vnitřním trhu by měly být veškeré údaje týkající se produktu dováženého do Společenství uvedeny v jediném zjednodušeném dokladu, jenž má jednotný formát, aby se co nejvíce omezily obtíže spjaté s používáním různých jazyků v různých členských státech.
(6) Rozhodnutí 93/13/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha B rozhodnutí 93/13/EHS se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. září 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. dubna 2003
o uzavření protokolu, kterým se upravují obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na závěry jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty
(2003/286/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 pododstavcem 1 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé [1] stanoví vzájemné obchodní koncese pro některé zemědělské produkty.
(2) Podle čl. 21 odst. 5 Evropské dohody Společenství a Bulharsko posuzují u každého produktu na systematickém a vzájemném základě možnosti udělování dalších vzájemných koncesí.
(3) První zlepšení preferenčního režimu Evropské dohody s Bulharskem byla stanovena v protokolu upravujícím obchodní aspekty Evropské dohody s ohledem na přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království k Evropské unii a na výsledky jednání Uruguayského kola o zemědělství včetně zlepšení stávajícího preferenčního režimu schváleného rozhodnutím Rady 1999/278/ES [2].
(4) Zlepšení preferenčního režimu bylo rovněž stanoveno jako výsledek jednání za účelem liberalizace zemědělského obchodu uzavřených v roce 2000.
Ze strany Společenství byla tato opatření zavedena od 1. června 2000 nařízením Rady (ES) č. 2290/2000 ze dne 9. října 2000, kterým se stanoví určité koncese v podobě celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a upravují, jako autonomní a přechodné opatření, některé zemědělské koncese stanovené v Evropské dohodě s Bulharskou republikou [3].
Tato druhá úprava preferenčního režimu nebyla dosud zařazena do Evropské dohody ve formě dodatkového protokolu.
(5) Jednání o dalším zlepšení preferenčního režimu Evropské dohody s Bulharskem byla uzavřena dne 18. října 2002.
(6) Nový dodatkový protokol k Evropské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé (dále jen "protokol") by měl být schválen s cílem konsolidace všech koncesí v zemědělském obchodě mezi oběma stranami, včetně výsledků jednání uzavřených v letech 2000 a 2002.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4], kodifikovalo řídící pravidla pro celní kvóty určené k použití chronologicky podle pořadí dat celních prohlášení.
Některé celní kvóty podle tohoto rozhodnutí by měly být spravovány podle těchto pravidel.
(8) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468 ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(9) V důsledku výše uvedených jednání ztratilo nařízení (ES) č. 2290/2000 svoje opodstatnění a mělo by být proto zrušeno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Připojený protokol upravující obchodní aspekty Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na výsledky jednání mezi stranami o nových vzájemných koncesích pro zemědělské produkty se jménem Společenství schvaluje.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství a provede oznámení souhlasu stanovené v článku 3 protokolu.
Článek 3
1. Po nabytí účinku tohoto rozhodnutí nahradí režim uvedený v přílohách k protokolu připojeného k tomuto rozhodnutí režim uvedený v přílohách X a XI, na něž odkazuje čl. 21 odst. 2 a čl. 21 odst. 3 Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé.
2. Komise stanoví prováděcí pravidla k protokolu postupem podle čl. 5 odst. 2.
Článek 4
1. Pořadová čísla připsaná celním kvótám v příloze tohoto rozhodnutí mohou být změněna postupem podle čl. 5 odst. 2. Celní kvóty s pořadovým číslem vyšším než 09.5100 bude Komise spravovat v souladu články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
2. Množství zboží podléhajícího celním kvótám a propuštěného do volného oběhu s účinkem od 1. července 2002 podle koncesí stanovených v příloze A(b) nařízení (ES) č. 2290/2000 se musí plně započítat do množství stanovených ve čtvrtém sloupci v příloze A(b) připojeného protokolu s výjimkou množství, pro něž byly dovozní licence vydány před 1. červencem 2002.
Článek 5
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny zřízený článkem 23 nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [6] nebo případně výbor zřízený příslušnými ustanoveními jiných nařízení o společné organizaci zemědělských trhů.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Dnem vstupu protokolu v platnost se nařízení (ES) č. 2290/2000 zrušuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. dubna 2003,
kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství ubytovacím službám pro turisty
(oznámeno pod číslem K(2003) 235)
(Text s významem pro EHP)
(2003/287/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení a šestý odstavec bodu 2 přílohy V uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) 1980/2000 stanoví, že ekoznačka může být udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů.
(2) Nařízení (ES) 1980/2000 stanoví, že zvláštní kritéria ekoznačky jsou stanovena podle skupin výrobků.
(3) V případě ubytovacích služeb pro turisty musí být ekologická kritéria rozdělena na povinná, která musí být splněna všechna, a na volitelná, z nichž musí být splněn jen určitý počet.
(4) Pokud jde o příslušné poplatky, musí být poskytnuta snížení stanovená nařízením (ES) 1980/2000 a článkem 5 rozhodnutí Komise 2000/728/ES ze dne 10. listopadu 2000, kterým se stanovují poplatky za podání žádosti a roční poplatky za ekoznačku Společenství [2].
(5) V případě velmi malých podniků a horských chat je účelné stanovit dodatečné snížení poplatků s ohledem na jejich omezené zdroje a na zvláštní důležitost v této skupině výrobků.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí vycházejí z návrhu kritérií, který vypracoval Výbor Evropské unie pro ekoznačku zřízený podle článku 13 nařízení (ES) 1980/2000.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aby byla ubytovacím službám pro turisty udělena ekoznačka Společenství podle nařízení (ES) 1980/2000, musí poskytované služby spadat do skupiny výrobků "ubytovací služby pro turisty" definované v článku 2 a musí splňovat ekologická kritéria stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
Tato kritéria se dělí na povinná kritéria, která musí být všechna splněna, a na volitelná kritéria, z nichž musí být splněn jen určitý počet, jak je uvedeno v příloze.
Článek 2
Skupina výrobků "ubytovací služby pro turisty" zahrnuje placené poskytování ubytování na noc v patřičně vybavených pokojích, ve kterých je alespoň jedno lůžko, jakožto hlavní služba poskytovaná turistům, cestujícím a hostům.
Ubytování může zahrnovat poskytování pohostinských služeb, zotavovacích zařízení nebo zelených ploch.
Článek 3
1. Poplatky za podání žádosti a roční poplatky jsou stanoveny v rozhodnutí 2000/728/ES.
2. Odchylně od odstavce 1 se poplatek za podání žádosti v případě velmi malých podniků a horských chat snižuje o 75 %, přičemž žádné další snížení není možné.
Minimální výše ročního poplatku je stanovena na 100 EUR a roční objem prodeje, na jehož základě se vypočítává roční poplatek, se snižuje o 50 %.
Roční objem prodeje se vypočítává vynásobením dodací ceny počtem noclehů a snížením získaného výsledku o 50 %.
Za dodací cenu se považuje průměrná cena zaplacená hostem za nocleh včetně všech služeb, které nejsou předmětem příplatku.
Použijí se snížení minimální výše ročního poplatku stanovená v článku 2 rozhodnutí 2000/728/ES.
3. Pro účely tohoto rozhodnutí se použije definice velmi malých podniků stanovená v doporučení Komise 96/280/ES ze dne 3. dubna 1996 o definici malých a středních podniků [3] ve znění pozdějších předpisů a horskou chatou se rozumí místo ubytování pro turisty nabízející nocleh horolezcům a horským turistům v odlehlých horských oblastech.
Článek 4
Pro správní účely se skupině výrobků "ubytovací služby pro turisty" přiděluje číselný kód "25".
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2003 do dne 30. dubna 2007.
Nebudou-li ke dni 30. dubna 2007 přijata revidovaná kritéria, toto rozhodnutí se použije do dne 30. dubna 2008.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 291/2003/ES
ze dne 6. února 2003
o vyhlášení roku 2004 Evropským rokem výchovy prostřednictvím sportu
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 149 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podpora dobré kvality vzdělávání je jedním z cílů Evropského společenství.
(2) Výchovné hodnoty sportu uznala Evropská rada na svém zasedání v Nice 7., 8. a 9. prosince 2000, čímž potvrdila dřívější prohlášení, zejména prohlášení 29 připojené k Amsterodamské smlouvě, v němž byla podtržena úloha sportu při utváření osobnosti lidí.
(3) Evropská rada vyzvala na zasedání v Nice orgány Společenství, aby zohlednily výchovné hodnoty sportu ve svých akcích na základě různých ustanovení Smlouvy, a zejména zdůraznila, že pro členské státy je důležité s pomocí Společenství podporovat činnost dobrovolníků.
(4) Usnesení Rady a ministrů pro mládež, zasedajících v Radě, ze dne 17. prosince 1999 o mimoškolní vzdělávací dimenzi sportovních aktivit v programech pro mládež Evropského společenství [5] uznává, že sportovní aktivity mohou mít výchovnou hodnotu, která přispívá k posílení občanské společnosti, a vyzývá Komisi, aby společně s členskými státy vyvinula soudržný přístup za účelem využívání výchovných možností sportovních aktivit.
(5) Evropský parlament zdůraznil ve svém usnesení ke zprávě Komise o zachování současných sportovních struktur a sociální funkce sportu [6] výchovnou a sociální hodnotu sportu, jakož i jeho význam při potírání rasismu a xenofobie.
(6) Evropský parlament dal ve svém usnesení ze dne 13. června 1997 o úloze Evropské unie v oblasti sportu [7] podnět k uspořádání Evropského roku sportu.
(7) Výbor regionů zdůraznil ve svém stanovisku ke konzultačním materiálům Komise o "Evropském modelu sportu" význam sportu pro vytváření osobnosti.
(8) Ve své zprávě o sportu předložené Evropské radě na zasedání v Helsinkách Komise zkoumala, jak mohou být využity sportovní aktivity v oblastech týkajících se výchovy a mládeže vzhledem k hodnotám zprostředkovaným sportem.
(9) Pravidelný pohyb prospívá duševnímu a tělesnému zdraví a může pozitivně přispívat k procesu učení.
(10) Na vzdělávání mladých sportovkyň a sportovců by neměla mít nepříznivý vliv jejich účast na závodním sportu.
(11) Výchova prostřednictvím sportu by měla podporovat vytváření osobnosti a rozvoj u dívek a chlapců.
(12) Instituce všeobecného a odborného vzdělávání na všech úrovních by měly v širší míře využívat možnosti, které sport nabízí pro mezinárodní mobilitu a kulturní výměnu.
(13) Olympijské hry a jiné sportovní akce v roce 2004 přispějí k zesílené propagaci sportu v médiích a ke zvýšení povědomí veřejnosti o sportu.
To je ideální příležitost pro zdůraznění výchovné hodnoty sportu.
(14) Akce v členských státech jsou nejlepším prostředkem zvýšení povědomí veřejnosti o výchovné hodnotě sportu.
Evropské společenství však může tyto akce podpořit a posílit vyhlášením Evropského roku výchovy prostřednictvím sportu.
(15) Evropský rok výchovy prostřednictvím sportu doplní a potvrdí stávající akce Společenství na podporu všeobecného a odborného vzdělávání, jakož i sociálního začlenění znevýhodněných osob.
(16) Možnost účasti na akcích v rámci Evropského roku výchovy prostřednictvím sportu by měly mít země ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (EHP) a přidružené země střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými podle jejich příslušných Evropských dohod.
Účast Kypru by měla být financována z dodatečných rozpočtových položek v souladu s postupy, které budou dohodnuty, a účast Malty a Turecka z dodatečných rozpočtových položek v souladu se Smlouvou o ES.
(17) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje pro rozpočtový orgán přednostní rámec ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [8].
(18) Protože cílů navrhované akce nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu jejich rozsahu, zejména s ohledem na nutnost mnohostranných partnerství, mezinárodní výměny informací a šíření osvědčených postupů na úrovni Společenství, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto rozhodnutí nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedených cílů.
(19) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Evropský rok výchovy prostřednictvím sportu
Rok 2004 se vyhlašuje "Evropským rokem výchovy prostřednictvím sportu".
Článek 2
Cíle
Evropský rok výchovy prostřednictvím sportu si klade tyto cíle:
a) zvyšovat mezi vzdělávacími institucemi a sportovními organizacemi povědomí o potřebě spolupráce s cílem rozvinout výchovu prostřednictvím sportu a evropský rozměr sportu vzhledem k velmi velkému zájmu, který mají mladí lidé o všechny druhy sportu;
b) využít hodnot zprostředkovaných sportem k rozvoji znalostí a schopností, které umožňují především mládeži rozvíjet tělesnou zdatnost, osobní nasazení a sociální schopnosti jako týmovou práci, solidaritu, toleranci a čestné jednání v multikulturním prostředí;
c) zvyšovat povědomí o pozitivním přínosu dobrovolných činností k neformální výchově, zejména mládeže;
d) podporovat výchovnou hodnotu mobility a výměny žáků, zejména v multikulturním prostředí, pořádáním sportovních a kulturních setkání jako součásti školních aktivit;
e) podporovat výměnu osvědčených postupů týkajících se úlohy, kterou může sport sehrát ve vzdělávacích systémech na podporu sociálního začlenění znevýhodněných skupin;
f) vytvořit lepší rovnováhu mezi duševní a tělesnou činností ve školním životě podporou sportu v rámci školních aktivit;
g) zohlednit problémy, se kterými se při svém vzdělávání potýkají mladí sportovci a mladé sportovkyně zabývající se závodním sportem.
Článek 3
Obsah opatření
1. Opatření přijímaná za účelem dosažení cílů stanovených v článku 2 zahrnují v roce 2004 pořádání nebo podporu těchto činností:
a) setkání, evropské soutěže v oblasti vzdělávání a akce vyzdvihující úspěchy a zkušenosti v tematických oblastech Evropského roku výchovy prostřednictvím sportu;
b) akce dobrovolníků na evropské úrovni u příležitosti Olympijských her a jiných sportovních akcí v roce 2004;
c) informační a propagační kampaně včetně spolupráce s médii při dalším šíření výchovných hodnot sportu;
d) akce na podporu výchovné hodnoty sportu a na představení příkladů osvědčených postupů;
e) finanční podpora mezinárodních, celostátních, regionálních nebo místních iniciativ na podporu cílů Evropského roku výchovy prostřednictvím sportu.
2. Podrobnosti k opatřením stanoveným v odstavci 1 jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Provádění a spolupráce s členskými státy
1. Komise zajistí, aby opatření Společenství přijatá podle tohoto rozhodnutí byla prováděna postupem podle čl. 5 odst. 2 v plném souladu se zásadou subsidiarity.
2. Každý členský stát určí vhodný subjekt nebo subjekty pověřený koordinací jeho účasti na Evropském roku výchovy prostřednictvím sportu a koordinací opatření stanovených v tomto rozhodnutí a jejich provádění na vhodné úrovni, mimo jiné spoluprací na výběrovém řízení uvedeném v článku 7.
Článek 5
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 6
Financování
1. Opatření v rámci celého Společenství podle části A přílohy mohou být dotována ze souhrnného rozpočtu Evropské unie až do maximální výše 80 % celkových nákladů.
2. Opatření místního, regionálního, celostátního nebo mezinárodního rozsahu v zájmu Společenství podle části B přílohy mohou být spolufinancována ze souhrnného rozpočtu Evropské unie až do maximální výše 50 % celkových nákladů.
Článek 7
Postup pro podání žádosti a výběr
1. Subjekt nebo subjekty ve smyslu čl. 4 odst. 2 předkládají Komisi žádosti o spolufinancování opatření z rozpočtu Společenství podle čl. 6 odst. 2. Tyto žádosti obsahují údaje, na jejichž základě lze podle objektivních kritérií vyhodnotit konečné výsledky. Komise bere v největší možné míře zřetel na hodnocení provedené příslušnými subjekty.
2. Rozhodnutí o spolufinancování opatření podle článku 6 přijímá Komise postupem podle čl. 5 odst. 2. Komise zajistí vyvážené rozdělení prostředků mezi členské státy a mezi rozdílné oblasti činnosti.
3. Komise zajistí, zejména prostřednictvím svých celostátních nebo regionálních kontaktních míst, ve spolupráci se subjekty uvedenými v čl. 4 odst. 2, aby nabídková řízení byla včas zveřejněna a co nejvíce rozšiřována.
Článek 8
Slučitelnost a doplňkovost
1. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí slučitelnost opatření stanovených tímto rozhodnutím s ostatními akcemi a iniciativami Společenství.
2. Komise dále zajistí optimální doplnění Evropského roku výchovy prostřednictvím sportu s ostatními existujícími iniciativami a zdroji Společenství a celostátními a regionálními iniciativami a zdroji, které mohou přispět k naplnění cílů Evropského roku výchovy prostřednictvím sportu.
Článek 9
Účast některých třetích zemí
Možnost účasti na akcích v rámci Evropského roku výchovy prostřednictvím sportu mají následující země:
a) země ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP;
b) přidružené země střední a východní Evropy v souladu s podmínkami stanovenými v jejich evropských dohodách;
c) Kypr, jehož účast je financována z dodatečných rozpočtových položek v souladu s postupy, které budou s touto zemí dohodnuty;
d) Malta a Turecko, jejichž účast je financována z dodatečných rozpočtových položek v souladu s ustanoveními Smlouvy.
Článek 10
Rozpočet
1. Finanční rámec pro provádění tohoto rozhodnutí se stanoví na 11,5 milionu eur.
2. Roční prostředky schvaluje rozpočtový orgán v rámci finančního výhledu.
3. Z podnětu Komise mohou být v roce 2004 financovány také výdaje na technickou a správní pomoc, které stejnou měrou prospívají Komisi a příjemcům opatření a které nespadají mezi obvyklé úkoly veřejné služby, jako stanovení, příprava, řízení, sledování, audit a kontrola opatření.
Článek 11
Mezinárodní spolupráce
Pro účely Evropského roku výchovy prostřednictvím sportu může Komise postupem podle čl. 5 odst. 2 spolupracovat s Radou Evropy a jinými příslušnými mezinárodními organizacemi.
Článek 12
Sledování a hodnocení
Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů nejpozději do 31. prosince 2005 zprávu o provádění, výsledcích a celkovém hodnocení opatření stanovených v tomto rozhodnutí.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. dubna 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu ze Srí Lanky
(oznámeno pod číslem K(2003) 1286)
(Text s významem pro EHP)
(2003/302/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 97/79/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Srí Lance byla jménem Komise provedena inspekce za účelem ověření podmínek, za nichž se produkují, skladují a expedují do Společenství produkty rybolovu.
(2) Požadavky právních předpisů Srí Lanky na hygienickou kontrolu a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům stanoveným směrnicí 91/493/EHS.
(3) Zejména úřad "Department of Fisheries and Aquatic Resources" (DFAR) Ministerstva rybolovu a mořských zdrojů je schopen účinně ověřovat dodržování platných právních předpisů.
(4) DFAR vydal oficiální ujištění, že budou dodrženy normy stanovené v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS pro kontrolu a sledování produktů rybolovu a splněny hygienické požadavky, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(5) V souladu se směrnicí 91/493/EHS by měla být stanoveny pravidla, pokud jde o produkty rybolovu dovážené do Společenství ze Srí Lanky.
(6) Je rovněž nezbytné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [3]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení zaslaného DFAR Komisi.
(7) Toto rozhodnutí by se mělo bylo použít 45 dnů po svém vyhlášení, aby se zajistilo nezbytné přechodné období.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Srí Lance, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Department of Fisheries and Aquatic Resources" (DFAR) Ministerstva rybolovu a mořských zdrojů.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství ze Srí Lanky musejí splňovat podmínky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce je přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze I.
2. Osvědčení se vypracuje nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
3. V osvědčení se uvede jméno, kvalifikace a podpis zástupce DFAR a úřední razítko téhož úřadu v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v seznamu v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "SRÍ LANKA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 17. června 2003.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. dubna 2003,
kterým se schvaluje technický akční plán zlepšení zemědělské statistiky na rok 2003
(oznámeno pod číslem K (2003) 1369)
(2003/304/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 96/411/ES ze dne 25. června 1996 o zlepšení zemědělské statistiky Společenství [1], naposledy pozměněného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1919/2002/ES [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím 96/411/ES stanoví Komise každoročně technický akční plán pro zemědělskou statistiku.
(2) V zájmu provádění daných opatření Společenství je důležité zlepšovat úroveň informací o fyzických aspektech evropského zemědělství, získávat podrobné agroenvironmentální ukazatele, rozvíjet environmentální aspekty zemědělského účetnictví a zavádět informační systémy o rozvoji venkova.
(3) V souladu s rozhodnutím 96/411/ES Komise přispívá finančně na náklady, které vynakládají jednotlivé členské státy na přizpůsobení národních zemědělských statistických systémů nebo na přípravné práce spojené s novými nebo vzrůstajícími potřebami, které jsou součástí technického akčního plánu.
(4) Některé činnosti zahájené podle předcházejícího akčního plánu je třeba konsolidovat a je nutno pokračovat v dosavadním úsilí.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se technický akční plán zlepšení zemědělské statistiky na rok 2003 (TAPAS 2003) obsažený v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. května 2003,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací pro látky fluorid sulfurylu, bispyribak-natrium a Paecilomyces lilacinus předložených k podrobnému posouzení s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2003) 1426)
(Text s významem pro EHP)
(2003/305/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/23/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 5 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 91/414/EHS má být vytvořen seznam účinných látek, které jsou ve Společenství povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Dow AgroSciences Ltd předložila dne 29. července 2002 orgánům Spojeného království dokumentaci pro účinnou látku fluorid sulfurylu s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Bayer CropScience předložila dne 26. února 2002 orgánům Itálie dokumentaci pro účinnou látku bispyribak-natrium s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Prophyta Biologischer Pflanzenschutz GmbH předložila dne 15. října 2002 orgánům Belgie dokumentaci pro účinnou látku Paecilomyces lilacinus kmen 251 s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Orgány Spojeného království, Itálie a Belgie oznámily Komisi, že po předběžném hodnocení se zdá, že dokumentace předložené pro dotyčné účinné látky splňují požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Dále se jeví, že dokumentace rovněž splňují požadavky na údaje a informace podle přílohy III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byly dokumentace následně zaslány příslušnými žadateli Komisi a ostatním členským státům a poté postoupeny Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Tímto rozhodnutím se formálně potvrzuje na úrovni Společenství, že dokumentace v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a, přinejmenším pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku, též požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise vyzvat žadatele, aby předložil členskému státu jmenovanému zpravodajem pro danou účinnou látku další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace pro účinné látky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, které byly předloženy Komisi a členským státům za účelem zařazení těchto látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS, v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II této směrnice.
S ohledem na navržená použití splňují dokumentace také požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku.
Článek 2
Členský stát zpravodaj bude pokračovat v podrobném hodnocení dotyčných dokumentací a co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku od 6. května 2003, předá Komisi zprávu o závěrech hodnocení s doporučením týkajícím se zařazení nebo nezařazení dotyčných účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS a se všemi podmínkami, které se na ně vztahují.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. května 2003
o nezařazení metalaxylu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2003) 1421)
(Text s významem pro EHP)
(2003/308/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/23/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], a zejména na čl. 7 odst. 3a písm. b) uvedeného nařízení;
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Komise provádí pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 25. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena nařízením (EHS) č. 3600/92.
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly stanoveny účinné látky, které by měly být zhodnoceny v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, byly jmenovány členské státy zpravodajové pro hodnocení každé účinné látky a byli uvedeni producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Metalaxyl je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) Hlavní oznamovatel (Novartis, nyní Syngenta) informoval Komisi a členský stát zpravodaje o tom, že si nadále nepřeje účastnit se pracovního programu pro tuto účinnou látku, a proto nepředloží další informace.
(5) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 však Portugalsko jako jmenovaný členský stát zpravodaj předložilo dne 26. ledna 2001 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli v souladu s čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
3 nařízení (EHS) č. 3600/92 konzultace s odborníky z členských států v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, jakož i se zbývajícím oznamovatelem (Industrias Químicas del Vallés sa (IQV)).
(7) Zbývající oznamovatel nepředložil úplnou dokumentaci týkající se metalaxylu ve lhůtě stanovené v čl. 6 odst.
3600/92. V dalším hodnocení metalaxylu se tedy mohlo pokračovat pouze na základě dokumentace předložené společností Syngenta.
Jelikož však společnost IQV neměla k této dokumentaci přístup, nebyla schopna předložit informace vztahující se k otázkám, které vyvstaly při hodnocení, ani doplnit vlastní dokumentaci v přiměřené lhůtě.
Není tedy možné provést účinné odborné přezkoumání ("peer review") metalaxylu.
Z tohoto důvodu není možné na základě předložených údajů o metalaxylu učinit závěr, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující metalaxyl mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
(8) Metalaxyl by tudíž neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(9) Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 18. října 2002 formou zprávy Komise o přezkoumání metalaxylu v souladu s čl. 7 odst. 6 nařízení (EHS) č. 3600/92.
(10) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby byla stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících metalaxyl ve stanovené lhůtě odňata a nebyla obnovena a aby nebyla pro takové přípravky udělena žádná nová povolení.
(11) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících metalaxyl, kterou poskytnou členské státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS, by neměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(12) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [7], naposledy pozměněné Aktem o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Metalaxyl se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby
a) povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících metalaxyl byla odňata do šesti měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí;
b) ode dne přijetí tohoto rozhodnutí nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících metalaxyl.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a nesmí přesáhnout 18 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. dubna 2003
o zveřejnění odkazu na normy týkající se tepelněizolačních výrobků, geotextilií, stabilních hasicích zařízení a sádrových tvárnic podle směrnice Rady 89/106/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 1161)
(Text s významem pro EHP)
(2003/312/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1] ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [3] ve znění směrnice 98/48/ES [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 2 směrnice 89/106/EHS přijmou členské státy všechna nezbytná opatření k tomu, aby stavební výrobky mohly být uvedeny na trh pouze tehdy, jestliže stavby, do kterých mají být zabudovány, mohou splňovat základní požadavky uvedené v článku 3 uvedené směrnice.
(2) Podle čl. 4 odst. 2 směrnice 89/106/EHS se předpokládá, že stavební výrobky jsou vhodné ke svému určenému použití a umožňují, aby stavby, ve kterých jsou použity, splňovaly základní požadavky podle článku 3 uvedené směrnice, jestliže tyto výrobky vyhovují příslušným vnitrostátním normám přejímajícím harmonizované normy, na něž byly zveřejněny odkazy v Úředním věstníku Evropských společenství.
(3) Členské státy jsou povinny zveřejnit odkazy na vnitrostátní normy, které přejímají harmonizované normy, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
5 odst. 1 směrnice 89/106/EHS vzneslo Německo oficiální námitku vůči některým harmonizovaným normám z důvodu, že tyto normy neumožňují, aby stavby, v nichž byly stavební výrobky zabudovány, plně vyhovovaly základním požadavkům směrnice 89/106/EHS.
Námitka se týká deseti harmonizovaných norem pro tepelněizolační výrobky, které přijal Evropský výbor pro normalizaci (CEN) dne 23. května 2001 a jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství dne 15. prosince 2001 [5], devíti norem pro geotextilie, které přijal CEN dne 13. prosince 2000 a jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství dne 26. června 2001 [6], deseti norem pro stabilní hasicí zařízení, které přijal CEN dne 13. prosince 2000, 21. března 2001 a 11. dubna 2001 a jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství dne 18. července 2001 [7], 15. prosince 2001 a 14. února 2002 [8], a harmonizované normy EN 12859 "Sádrové tvárnice – definice, požadavky a zkušební metody", kterou přijal CEN dne 13. června 2001 a jejíž referenční číslo byla zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství dne 15. prosince 2001.
(5) Informace, které byly získány při konzultacích s CEN, s vnitrostátními orgány ve výboru zřízeném směrnicí 89/106/EHS a s výborem zřízeným směrnicí 98/34/ES, neposkytly žádný důkaz rizika, na které Německo poukázalo.
(6) Neprokázalo se tedy, že 30 harmonizovaných norem, vůči kterým byla vznesena námitka, neumožňuje, aby stavby, v nichž jsou dotyčné výrobky zabudovány, splňovaly základní požadavky směrnice 89/106/EHS.
(7) Proto není nutné, aby odkazy na uvedené normy byly zrušeny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkazy na deset norem pro tepelněizolační výrobky uvedených v tabulce 1 přílohy, které byly přijaty Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 23. května 2001 a poprvé zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství dne 15. prosince 2001, nebudou vyřazeny ze seznamu norem zveřejněných v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 2
Odkazy na devět norem pro geotextilie uvedených v tabulce 2 přílohy, které byly přijaty Evropským výborem pro normalizaci dne 13. prosince 2000 a poprvé zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství dne 26. června 2001, nebudou vyřazeny ze seznamu norem zveřejněných v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 3
Odkazy na deset norem pro stabilní hasicí zařízení uvedených v tabulce 3 přílohy, které byly přijaty Evropským výborem pro normalizaci dne 13. prosince 2000, 21. března 2001 a 11. dubna 2001 a poprvé zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství dne 18. července 2001, 15. prosince 2001 a 14. února 2002, nebudou vyřazeny ze seznamu norem zveřejněných
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2002
o odtajnění schengenské konzultační sítě (technické specifikace)
(2003/330/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dokument SCH/II-VISION (99) 5 stanoví mimo jiné zásady, podle nichž se musí pro účely udělování víz používat automatizovaný postup pro konzultace ústředních orgánů podle čl. 17 odst. 2 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích ze dne 19. června 1990.
(2) Rozhodnutí Rady 2000/645/ES ze dne 17. října 2000, kterým se opravuje schengenské acquis obsažené v rozhodnutí schengenského výkonného výboru SCH/Com-ex(94) 15 rev. [1], potvrdilo, že dokument SCH/II-Vision (99) 5 tvoří součást schengenského acquis, a článkem 2 tohoto rozhodnutí byl tento dokument klasifikován jako důvěrný.
(3) Dokument SCH/II-Vision (99) 5 byl následně změněn rozhodnutími Rady ze dne 24. dubna 2001 a ze dne 19. prosince 2002 podle článku 1 nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [2].
(4) Dokument SCH/II-Vision (99) 5 ve znění pozdějších předpisů (dále jen "schengenská konzultační síť (technické specifikace)") je nyní třeba částečně odtajnit a klasifikaci zbývajících částí schengenské konzultační sítě (technické specifikace) je třeba snížit na "Restreint UE".
(5) Je vhodné zrušit článek 2 rozhodnutí 2000/645/ES, aby budoucí rozhodnutí o klasifikaci schengenské konzultační sítě (technické specifikace) mohla být přijímána podle pravidel o klasifikaci dokumentů stanovených v rozhodnutí Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Schengenská konzultační síť (technické specifikace) se odtajňuje s výjimkou bodů 2 a 3 části I a příloh 3, 6, 7 a 9.
Článek 2
Body 2 a 3 části I a přílohy 3, 6, 7 a 9 schengenské konzultační sítě (technické specifikace) se klasifikují jako "Restreint UE".
Článek 3
1. Článek 2 rozhodnutí 2000/645/ES se zrušuje.
2. Budoucí rozhodnutí týkající se klasifikace schengenské konzultační sítě (technické specifikace) budou přijímána v souladu s rozhodnutím 2001/264/ES.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady 2003/335/SVV
ze dne 8. května 2003
o vyšetřování a trestním stíhání genocidy, zločinů proti lidskosti a válečných zločinů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na články 30 a 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Dánského království [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní soudy pro válečné zločiny v bývalé Jugoslávii a Rwandě od roku 1995 vyšetřují, trestně stíhají a soudí osoby za porušení mezinárodního práva v souvislosti s válkou, genocidou a zločiny proti lidskosti.
(2) Římský statut Mezinárodního trestního soudu ze dne 17. července 1998 ratifikovaný všemi členskými státy Evropské unie, potvrzuje, že nejtěžší zločiny týkající se mezinárodního společenství jako celku, zejména genocida, zločiny proti lidskosti a válečné zločiny, nesmějí zůstat nepotrestány a že jejich účinné trestní stíhání musí být zajištěno přijetím opatření na vnitrostátní úrovni a posílením mezinárodní spolupráce.
(3) Římský statut připomíná, že je povinností každého státu vykonávat trestní pravomoc nad osobami odpovědnými za takové mezinárodní zločiny.
(4) Římský statut zdůrazňuje, že Mezinárodní trestní soud zřízený na jeho základě doplňuje vnitrostátní trestní pravomoc.
Účinné vyšetřování a v případě potřeby trestní stíhání genocidy, zločinů proti lidskosti a válečných zločinů je nutné zajistit bez zásahu do příslušnosti Mezinárodního trestního soudu.
(5) Vyšetřování, stíhání, jakož i výměna informací o genocidě, zločinech proti lidskosti a válečných zločinech musí zůstat v odpovědnosti vnitrostátních orgánů, pokud mezinárodní právo nestanoví jinak.
(6) Členské státy jsou pravidelně konfrontovány s osobami, které se těchto zločinů účastnily a snaží se vstoupit do Evropské unie a usadit se v ní.
(7) Příslušné orgány členských států musí, obdrží-li informace o tom, že osoba žádající o povolení k pobytu je podezřelá ze spáchání genocidy, zločinů proti lidskosti nebo válečných zločinů nebo že se na jejich spáchání podílela, zajistit vyšetření daného jednání a v odůvodněném případě trestní stíhání podle vnitrostátního práva.
(8) Příslušné vnitrostátní orgány činné v trestním řízení a imigrační orgány by měly, přestože mají samostatné úkoly a odpovědnost, velice úzce spolupracovat, aby se umožnilo účinné vyšetřování a trestní stíhání takových zločinů příslušnými orgány s pravomocí na vnitrostátní úrovni.
(9) Členské státy by měly zajistit, aby orgány činné v trestním řízení a imigrační orgány měly dostatečné zdroje a strukturu umožňující jejich účinnou spolupráci a účinné vyšetřování a v případě potřeby trestní stíhání genocidy, zločinů proti lidskosti a válečných zločinů.
(10) Úspěšný výsledek účinného vyšetřování a trestního stíhání takových zločinů si žádá také úzkou spolupráci na mezinárodní úrovni mezi orgány států, které jsou smluvními stranami Římského statutu, včetně členských států.
(11) Dne 13. června 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/494/SVV o vytvoření evropské sítě kontaktních míst týkajících se osob odpovědných za genocidu, zločiny proti lidskosti a válečné zločiny [3].
Členské státy by měly zajistit plné využití kontaktních míst, aby usnadnily spolupráci příslušných mezinárodních orgánů.
(12) Ve společném postoji Rady 2001/443/SZBP ze dne 11. června 2001 o Mezinárodním trestním soudu [4] členské státy prohlásily, že zločiny, které spadají do příslušnosti Mezinárodního trestního soudu, se týkají všech členských států, které jsou odhodlány spolupracovat při předcházení těmto trestným činům a ukončit beztrestnost jejich pachatelů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto rozhodnutí je zvýšit spolupráci mezi vnitrostátními jednotkami, aby se co nejvíce zvýšila schopnost orgánů činných v trestním řízení v různých členských státech účinně spolupracovat při vyšetřování a trestním stíhání osob, které spáchaly genocidu, zločiny proti lidskosti nebo válečné zločiny podle článků 6, 7 a 8 Římského statutu Mezinárodního trestního soudu ze dne 17. července 1998 nebo se podílely na jejich spáchání.
Článek 2
Informování orgánů činných v trestním řízení
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby orgány činné v trestním řízení byly informovány v případě zjištění skutečností, na jejichž základě vzniká podezření, že žadatel o povolení k pobytu spáchal zločiny podle článku 1, které mohou vést k trestnímu stíhání v členském státě nebo u mezinárodních trestních soudů.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že příslušné vnitrostátní orgány činné v trestním řízení a imigrační orgány jsou schopny vyměňovat si informace, které potřebují k účinnému plnění svých úkolů.
Článek 3
Vyšetřování a trestní stíhání
1. Členské státy si poskytují vzájemnou pomoc při vyšetřování a trestním stíhání zločinů uvedených v článku 1 v souladu s odpovídajícími mezinárodními dohodami a vnitrostátním právem.
2. Zjistí-li imigrační orgány při vyřizování žádosti o povolení k pobytu skutečnosti, na jejichž základě vzniká podezření, že se žadatel podílel na zločinech podle článku 1, a ukáže-li se, že žadatel již dříve usiloval o povolení k pobytu v jiném členském státě, mohou se orgány činné v trestním řízení obrátit na příslušné orgány činné v trestním řízení v daném členském státě a požádat o odpovídající informace, včetně informací od imigračních orgánů.
3. Pokud orgány činné v trestním řízení určitého členského státu zjistí, že se v jiném členském státě nachází osoba podezřelá ze zločinů uvedených v článku 1, informují příslušné orgány daného členského státu o svém podezření a o jeho důvodech.
Tyto informace se poskytují v souladu s odpovídajícími mezinárodními dohodami a vnitrostátním právem.
Článek 4
Infrastruktura
Členské státy zváží potřebu zřídit nebo určit v rámci příslušných orgánů činných v trestním řízení specializované jednotky, které by měly zvláštní odpovědnost za vyšetřování a případně trestní stíhání daných zločinů.
Článek 5
Koordinace a pravidelné schůze
1. Členské státy koordinují pokračující úsilí vyšetřovat a trestně stíhat osoby podezřelé ze spáchání genocidy, zločinů proti lidskosti nebo válečných zločinů nebo že se na jejich spáchání podílely.
2. Z podnětu předsednictví se pravidelně konají schůze kontaktních míst určených podle článku 1 rozhodnutí 2002/494/SVV a zaměřují se na výměnu informací o zkušenostech, praxi a metodách.
Schůze mohou probíhat ve spojení se schůzemi Evropské soudní sítě a podle okolností mohou být přizváni i zástupci mezinárodních soudů pro válečné zločiny v bývalé Jugoslávii a Rwandě, Mezinárodního soudního dvora a jiných mezinárodních orgánů.
Článek 6
Soulad s právními předpisy na ochranu údajů
Jakákoli výměna informací nebo jiný druh zpracování osobních údajů podle tohoto rozhodnutí se uskutečňuje v plném souladu s požadavky plynoucími z použitelných mezinárodních a vnitrostátních právních předpisů na ochranu údajů.
Článek 7
Provedení
Členské státy přijmou nezbytná opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím do 8. května 2005.
Článek 8
Územní působnost
Toto rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 9
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. května 2003,
kterým se mění rozhodnutí 85/377/EHS o založení klasifikačního systému pro zemědělské podniky ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2003) 1557)
(2003/369/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1], naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 1256/97 ze dne 25. června 1997 [2], a zejména s ohledem na čl. 4 odst. 4 a čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 85/377/EHS o založení klasifikačního systému pro zemědělské podniky ve Společenství [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/725/ES [4], tvoří základ pro klasifikaci zemědělských podniků podle ekonomické velikosti podniku a typu výrobního zaměření ve zjišťováních o struktuře zemědělských podniků a v rámci zemědělské účetní datové sítě (FADN).
Výsledky zjišťování o struktuře zemědělských podniků tříděné podle evropských velikostních jednotek a podle typu výrobního zaměření slouží jako základ pro volbu a vážení výběrového souboru zemědělských podniků datové sítě FADN.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 2237/77 ze dne 23. září 1977, kterým se mění nařízení č. 118/66/EHS o podobě podnikového výkazu používaného pro stanovení příjmu zemědělských podniků [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1837/2001 [6], stanovuje typ účetních údajů uváděných v podnikovém výkazu.
(3) Nařízení Rady (EHS) č. 571/88 ze dne 29. února 1988 o organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků [7], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 143/2002 ze dne 24. ledna 2002 [8], uvádí ukazatele zjišťované při statických zjišťováních o struktuře zemědělských podniků.
(4) Struktura a obsah jak podnikového výkazu používaného pro stanovení příjmu, tak i seznamu ukazatelů zjišťování v letech 2003, 2005 a 2007, byly uvedenými nařízeními nedávno pozměněny.
(5) Rozhodnutí 85/377/ES je proto třeba náležitě změnit.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení 85/377/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. května 2003,
kterým se členským státům umožňuje prodloužit dočasná povolení udělená pro nové účinné látky jodosulfuronmethylnatrium, indoxakarb, S-metolachlor, jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua, tepraloxydim a dimethenamid-P
(oznámeno pod číslem K(2003) 1583)
(Text s významem pro EHP)
(2003/370/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/31/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo Německo v prosinci 1998 od společnosti AgrEvo GmbH (nyní Bayer CropScience) žádost o zařazení účinné látky jodosulfuronmethylnatria do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 1999/392/ES [3] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a v příloze III směrnice.
(2) Nizozemské orgány obdržely v říjnu 1997 od společnosti Du Pont de Nemours podobnou žádost týkající se indoxakarbu.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 98/398/ES [4].
(3) Belgie obdržela v srpnu 1997 od společnosti Novartis NV (nyní Syngenta) podobnou žádost týkající se S-metolachloru.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 98/512/ES [5].
(4) Nizozemsko obdrželo v červenci 1996 od společnosti Biosys podobnou žádost týkající se jaderného polyedrického viru můry Spodoptera exigua.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 97/865/ES [6].
(5) Španělsko obdrželo v září 1997 od společnosti BASF AG podobnou žádost týkající se tepraloxydimu.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím 98/512/ES.
(6) Německo obdrželo v dubnu 1999 od společnosti BASF AG podobnou žádost týkající se dimethenamidu-P.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 1999/555/ES [7].
(7) Potvrzení úplnosti dokumentací bylo nezbytné k tomu, aby mohlo být provedeno jejich podrobné zkoumání, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit až na dobu tří let dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčné účinné látky při dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414/EHS, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené ve směrnici.
(8) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená příslušnými žadateli. Členské státy zpravodajové předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv dne 30. května 2000 (jodosulfuron-methyl-natrium), 7. února 2000 (indoxakarb), 3. května 1999 (S-metolachlor), 9. listopadu 1999 (jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua), 21. ledna 2001 (tepraloxydim) a 26. září 2000 (dimethenamid-P).
(9) Dosud probíhá zkoumání dokumentací po předložení návrhů hodnotících zpráv jednotlivými členskými státy zpravodaji a hodnocení dokumentací nebude možné dokončit v časovém rámci stanoveném směrnicí 91/414/EHS.
(10) Vzhledem k tomu, že při hodnocení dosud nebyl zjištěn žádný důvod k bezprostředním obavám, členským státům by měla být v souladu s článkem 8 směrnice 91/414/EHS dána možnost prodloužit dočasná povolení udělená pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky na dobu 24 měsíců, aby tak mohlo pokračovat zkoumání dokumentací.
Očekává se, že hodnocení a proces rozhodování o možném zařazení každé z dotyčných účinných látek do přílohy I bude dokončen do 24 měsíců.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy mohou prodloužit dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících jodosulfuron-methyl-natrium, indoxakarb, S-metolachlor, jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua, tepraloxydim a dimethenamid-P na období nepřesahující 24 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. května 2003,
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2002/304/ES, pokud jde o programy uplatňované s cílem získat status schválených oblastí nebo hospodářství, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN)
(oznámeno pod číslem K(2003) 1627)
(Text s významem pro EHP)
(2003/376/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/45/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2002/304/ES [3], naposledy pozměněným nařízením 2002/879/ES [4], Komise schválila programy k dosažení statusu schválených oblastí nebo schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) nebo infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo obě tyto nákazy ryb.
(2) Itálie předložila Komisi další programy, které se týkají IHN a VHS, s cílem získat status schválené oblasti pro povodí.
Tyto programy obsahují údaje o zeměpisném vymezení dotyčných oblastí, opatření, která mají učinit úřední útvary, postupy, které mají používat schválené laboratoře, prevalenci dotyčných chorob a opatření pro tlumení zjištěných nákaz.
(3) Bylo konstatováno, že programy, které Itálie předložila, jsou v souladu s článkem 10 směrnice 91/67/EHS.
(4) Některé programy schválené rozhodnutím 2002/304/ES byly mezitím ukončeny, a měly by proto být v rozhodnutí 2002/304/ES zrušeny.
(5) Rozhodnutí 2002/304/ES by mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/304/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/300/ES o seznamu schválených oblastí, pokud jde o Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens
(oznámeno pod číslem K(2003) 1639)
(Text s významem pro EHP)
(2003/378/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/45/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/300/ES [3] stanoví oblasti
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. května 2003,
kterým se Švédsku povoluje odchylka od směrnice Rady 64/433/EHS a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa
(oznámeno pod číslem K(2003) 1635)
(Text s významem pro EHP)
(2003/380/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí 95/23/ES [2], a zejména na článek 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 18 odst. 3 směrnice Rady 72/462/EHS [3] naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1452/2001 [4] bylo 28. ledna 1991 přijato rozhodnutí, kterým se za zvláštních podmínek povoluje bourání ještě teplého masa jatečně upravených těl skotu a prasat v některých zařízeních ve Švédsku.
(2) Švédsko přistoupilo k Evropskému společenství 1. ledna 1995.
Z toho důvodu není směrnice 72/462/EHS nadále vhodným právním základem pro rozhodnutí, kterým se povoluje bourání ještě teplého masa.
Na základě směrnice 64/433/EHS by proto mělo být přijato rozhodnutí nové.
(3) Švédské orgány předložily dopisem ze dne 15. července 2002 Komisi žádost o odchylku od odst. 46 písm. d) přílohy I směrnice 64/433/EHS pro bourání čerstvého hovězího a vepřového masa.
V této žádosti jsou navrženy hygienické podmínky, které jsou přinejmenším rovnocenné podmínkám stanoveným v uvedeném odstavci.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen odst. 46 písm. d) přílohy I směrnice 64/433/EHS, může Švédsko povolit bourání čerstvého hovězího a vepřového masa za podmínek stanovených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. května 2003,
kterým se podruhé mění rozhodnutí 2003/56/ES o veterinárních osvědčeních pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu
(oznámeno pod číslem K(2003) 1788)
(Text s významem pro EHP)
(2003/385/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 1999/837/ES [2], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou nařízením Rady (ES) č. 1452/2001 [4], a zejména na čl. 11 odst. 2 a čl. 22 odst. 2 uvedené směrnice a odpovídající ustanovení jiných směrnic, kterými se stanoví veterinární podmínky a vzory osvědčení pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/56/ES ze dne 24. ledna 2003 o veterinárních osvědčeních pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/331/ES [6], stanoví požadavky na osvědčování a vzory úředních veterinárních osvědčení pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu.
(2) Za účelem usnadnění přechodu k novým úředním veterinárním osvědčením stanoví rozhodnutí 2003/56/ES přechodné období o délce nejvýše devadesáti dnů.
Toto přechodné období bylo o třicet dnů prodlouženo, aby se umožnilo provádění doporučení o některých změnách příloh dohody, která společný řídící výbor pověřený řízením dohody formuloval na zasedání ve dnech 27. a 28. února 2003.
(3) V současnosti probíhá mezi smluvními stranami jednání o rozsahu doporučení výboru.
Měl by se rovněž upřesnit postup, který umožňuje měnit přílohy.
(4) Přechodné období stanovené v rozhodnutí 2003/56/ES by proto mělo být prodlouženo do 30. září 2003.
(5) Rozhodnutí 2003/56/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 4 rozhodnutí 2003/56/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Během přechodného období, které uplyne 30. září 2003, povolí členské státy dovoz živých zvířat a živočišných produktů uvedených v příloze I na základě vzorů osvědčení použitelných dříve."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. června 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro uvádění na trh druhů živočichů pocházejících z akvakultury, které se nepovažují za náchylné k některým chorobám, a produktů z nich získaných
(oznámeno pod číslem K(2003) 1641)
(Text s významem pro EHP)
(2003/390/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 98/45/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 a čl. 14 odst. 1 a 3 a druhý pododstavec čl. 14 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/67/EHS stanoví požadavky a ustanovení pro nastolení vhodných podmínek pro uvedení živých farmových ryb a farmových měkkýšů a korýšů, kteří nepatří k druhům náchylným k chorobám uvedeným v příloze A sloupci 2 seznamu II uvedené směrnice, a jejich jiker a gamet na trh v oblastech a v hospodářstvích se schváleným programem nebo statusem.
(2) Směrnice 91/67/ES stanoví odchylku od výše uvedených požadavků pro druhy, které nejsou přenašeči příslušných chorob, tedy pro druhy, u nichž bylo prokázáno, že při přemísťování živočichů pocházejících z akvakultury, jejich jiker a gamet z neschválené oblasti do oblasti schválené nedochází k pasivnímu přenosu chorob.
(3) Existují dostatečné důkazy o tom, že některé druhy měkkýšů nejsou náchylné k bonamióze (Bonamia ostreae) a marteilióze (Marteilia refringens), ani tyto choroby pasivně nepřenášejí.
Z toho důvodu by měly být zapsány v uvedeném seznamu.
(4) Směrnice 91/67/ES stanoví, že mají-li být živé farmové ryby a farmoví měkkýši umístěni do oblasti nebo hospodářství se schváleným programem nebo statusem, musí k nim být přiložen přepravní doklad.
Vzory těchto přepravních dokladů jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 93/22/EHS ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví vzory přepravních dokladů uvedených v článku 14 směrnice Rady 91/67/EHS [3].
V zájmu jasnosti by měly být uvedené vzory přepravních dokladů zaktualizovány a z toho důvodu by mělo být rozhodnutí 93/22/EHS nahrazeno tímto rozhodnutím.
(5) Směrnice 91/67/ES stanoví, že se na uvedení na trh živých měkkýšů uvedených v příloze A sloupci 2 seznamu II vztahují doplňkové záruky týkající se zejména původu měkkýšů.
Použití těchto záruk způsobuje obtíže při zásobování měkkýši.
Rozhodnutí Komise 93/55/EHS [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 93/169/EHS [5], mění záruky pro umístění měkkýšů do oblastí, pro které byl schválen program pro Bonamia ostreae a Marteilia refringens.
Ustanovení rozhodnutí 93/55/EHS by měla být zaktualizována a v zájmu jasnosti by měla být nahrazena ustanoveními tohoto rozhodnutí.
(6) Toto rozhodnutí zohledňuje nové vědecké poznatky a doporučení Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat.
(7) Toto rozhodnutí se nedotýká požadavků na osvědčování zdravotní nezávadnosti.
Vzor dokladu, který je v něm uveden, by se proto při uvádění na trh živočichů pocházejících z akvakultury a jejich jiker a gamet, kteří jsou přímo určeni k lidské spotřebě, neměl vyžadovat.
(8) Měla by se stanovit dostatečná lhůta na provedení těchto nových požadavků na osvědčování.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cíl a oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí stanoví:
a) veterinární požadavky na uvedení živočichů pocházejících z akvakultury a jejich jiker a gamet, kteří nejsou náchylní k chorobám uvedeným v příloze A sloupci 1 seznamu II směrnice 91/67/EHS, na trh v oblastech a v hospodářstvích se schváleným programem nebo statusem;
b) vzor přepravního dokladu uvedeného v čl. 14 odst. 1 a 3 směrnice 91/67/EHS;
c) seznam druhů živočichů pocházejících z akvakultury, na které se vztahuje odchylka stanovená v prvním pododstavci čl. l4 odst. 4 uvedené směrnice.
2. Toto rozhodnutí se nevztahuje na živočichy pocházející z akvakultury a na jejich jikry a gamety uvedené v odstavci 1, pokud jsou uváděni na trh pro účely přímé lidské spotřeby.
Článek 2
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice 91/67/EHS, v článku 2 směrnice Rady 93/53/EHS ze dne 24. června 1993, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [6], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2001/288/ES [7], a v článku 2 směrnice Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro tlumení některých chorob mlžů [8], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/83/ES [9].
Článek 3
Přepravní doklady
Mají-li být živočichové uvedení v tomto nařízení a jejich jikry a gamety umístěni do oblasti nebo do hospodářství se schváleným programem nebo statusem, musí k nim být přiložen přepravní doklad, který odpovídá vzoru stanovenému v příloze I, přičemž se přihlédne k vysvětlivkám v příloze II, a musejí odpovídat požadavkům stanoveným v uvedeném dokladu.
Článek 4
Druhy, které nejsou přenašeči chorob
V souladu s druhým pododstavcem čl. 14 odst. 4 směrnice 91/67/EHS stanoví příloha III tohoto rozhodnutí seznam druhů živočichů pocházejících z akvakultury, na něž se vztahuje odchylka uvedená v prvním pododstavci uvedeného odstavce.
Článek 5
Zrušení
Rozhodnutí 93/22/EHS a 93/55/EHS se zrušují.
Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 6
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 2. srpna 2003.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2003,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství, pokud jde o Spojené státy americké
(oznámeno pod číslem K(2003) 1643)
(Text s významem pro EHP)
(2003/391/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/151/ES [4] stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya ze třetích zemí pouze tehdy, pokud byla tato embrya odebrána, zpracována a uchována týmem pro odběr embryí uvedeným na seznamu v příloze uvedeného rozhodnutí.
Spojené státy americké požádaly, aby údaje o této zemi byly v tomto seznamu změněny.
(2) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně dodržování příslušných pravidel stanovených ve směrnici 89/556/EHS a příslušné týmy pro odběr embryí byly úředně schváleny orgány veterinární péče uvedené země pro vývoz do Společenství.
(3) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění takto:
1. zrušuje se níže uvedený řádek týkající se týmů ve Spojených státech amerických:
"USA _BAR_ _BAR_ 96NY089 E1062 _BAR_ _BAR_ Toole Veterinary Clinic 388 Erieville Road Erieville, NY _BAR_ Dr. Robert Toole" _BAR_
2. vkládá nový řádek týkající se týmů ve Spojených státech amerických, který zní:
"USA _BAR_ _BAR_ 02CA106 E752 _BAR_ _BAR_ Lander Veterinary Clinic 2930 Lander Ave Turlock, CA 95380 _BAR_ Dr. Larry Lanzon" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 6. června 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. května 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/728/ES, kterým se stanovují poplatky za podání žádosti a roční poplatky za ekoznačku Společenství
(oznámeno pod číslem K(2003) 1780)
(Text s významem pro EHP)
(2003/393/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 1980/2000 Evropského parlamentu a Rady ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na článek 12 a přílohu V uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s pracovním plánem stanoveným rozhodnutím Komise 2001/18/ES [2] by struktura poplatků za udělení ekoznačky Společenství měla představovat vhodný podnět, který bude podporovat jak používání značek v rámci systému Společenství, tak i v rámci jiných systémů pro udělování ekoznaček.
(2) Je tedy vhodné změnit rozhodnutí Komise 2000/728/ES ze dne 10. listopadu 2000, kterým se stanovují poplatky za podání žádosti a roční poplatky za ekoznačku Společenství [3], aby se umožnilo snížení poplatků za výrobky, kterým byla udělena též jiná ekoznačka splňující obecné požadavky normy ISO 14024.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Do článku 2 rozhodnutí 2000/728/ES se vkládá nový odstavec 8a, který zní:
"8a. Příslušné subjekty mohou poskytnout snížení až do výše 30 %, pokud danému výrobku byla udělena též jiná ekoznačka splňující obecné požadavky normy ISO 14024."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům a příslušným subjektům systému Společenství pro udělování ekoznačky.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/677/ES, pokud jde o programy pro tlumení zoonotických salmonelóz
(oznámeno pod číslem K(2003) 1640)
(Text s významem pro EHP)
(2003/394/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 24 odst. 11 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/677/ES ze dne 22. srpna 2002, kterým se stanoví standardní požadavky na zprávy o programech eradikace a tlumení chorob zvířat spolufinancovaných Společenstvím a kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/322/ES [3], se nevztahuje na programy pro tlumení zoonotických salmonelóz spolufinancované Společenstvím.
(2) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví, že po zavedení pravidel Společenství pro tlumení zoonóz mohou členské státy v rámci vnitrostátního plánu schváleného Komisí požadovat finanční příspěvek od Společenství.
(3) Pravidla Společenství pro dohled nad zoonotickými salmonelózami drůbeže jsou stanovena směrnicí Rady 92/117/EHS ze dne 17. prosince 1992 o ochranných opatřeních proti některým zoonózám a některým původcům zoonóz u zvířat a v produktech živočišného původu se zaměřením na předcházení ohniskům infekce a otravám z potravin [4], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č.
806/2003. Po přijetí uvedené směrnice Komise schválila řadu vnitrostátních plánů tlumení salmonelóz předložených členskými státy.
Pro některé z těchto schválených vnitrostátních plánů tlumení poskytlo Společenství spolufinancování.
(4) Je třeba vytvářet systém vytváření zpráv za účelem zhodnocení pokroku dosaženého během provádění vnitrostátních programů pro tlumení salmonelóz spolufinancovaných Společenstvím.
Je třeba harmonizovat tyto systémy zpráv tak, aby byly shromažďovány vhodné a srovnatelné informace.
(5) Tento systém zpráv by měl být založen na požadavcích stanovených v rozhodnutí 2002/677/ES.
Je však nezbytné stanovit některé zvláštní požadavky na zprávy o zoonotických salmonelózách.
(6) Rozhodnutí 2002/677/ES by mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/677/ES se mění takto:
1. V článku 4 se v odstavci 2 doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud jde o zoonotické salmonelózy, musí průběžné zprávy obsahovat alespoň informace stanovené v příloze Va.";
2. V článku 5 se v odstavci 2 doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud jde o zoonotické salmonelózy, musí závěrečné zprávy obsahovat alespoň informace stanovené v přílohách Va, VI a VII.";
3. Příloha I se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
4. Přílohy VI a VII se nahrazují zněním přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. května 2003
o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách přístupového partnerství s Rumunskem
(2003/397/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 622/98 ze dne 16. března 1998 o pomoci kandidátským státům v rámci strategie před přistoupením, a zvláště o zřízení přístupových partnerství [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Lucemburku prohlásila, že přístupové partnerství je novým nástrojem a těžištěm posílené předvstupní strategie.
(2) Evropská rada na zasedání v Kodani prohlásila, že podle závěrů bruselského zasedání Evropské rady a v závislosti na dalším pokroku při plnění přístupových kritérií je cílem uvítat Rumunsko jako člena Evropské unie v roce 2007.
Evropská rada vyjádřila souhlas se sdělením Komise o cestovní mapě pro Rumunsko, včetně návrhů na významné zvýšení předvstupní pomoci. Dále prohlásila, že tyto rozsáhlé finanční prostředky, které mají být poskytnuty, by měly být používány pružně a se zaměřením na stanovené priority, včetně klíčových oblastí jako jsou spravedlnost a vnitřní věci.
Prohlásila, že další instrukce k předvstupním přípravám by měla obsahovat revidovaná přístupová partnerství, která by měla být předložena všem kandidátským zemím v příštím roce.
(3) Nařízení (ES) č. 622/98 stanoví, že Rada na návrh Komise rozhodne kvalifikovanou většinou o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách obsažených v jednotlivých přístupových partnerstvích, jak jsou předloženy každé kandidátské zemi, a stejně tak o jejich pozdějších podstatných úpravách.
(4) Poskytnutí pomoci Společenstvím je podmíněno splněním podstatných předpokladů, a zejména dodržením závazků obsažených v Evropských dohodách a pokrokem při plnění kodaňských kritérií. Není-li některý podstatný předpoklad splněn, může Rada na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou vhodná opatření vztahující se ke každé předvstupní pomoci.
(5) Evropská rada na zasedání v Lucemburku rozhodla, že provádění přístupového partnerství a pokrok při přijímání acquis Společenství budou přezkoumány orgány zřízenými podle Evropských dohod.
(6) Pravidelná zpráva Komise za rok 2002 obsahuje objektivní analýzu přípra
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. května 2003
o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách přístupového partnerství s Tureckem
(2003/398/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 390/2001 ze dne 26. února 2001 o pomoci Turecku v rámci předvstupní strategie, a zejména o zřízení přístupového partnerství [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Kodani připomněla své rozhodnutí přijaté v roce 1999 v Helsinkách, že Turecko je kandidátskou zemí, která se má stát členem Unie na základě stejných kritérií, která platí také pro ostatní kandidátské země.
Evropská rada velmi uvítala významné kroky Turecka ke splnění kodaňských kritérií, zejména prostřednictvím posledních legislativních balíčků a následných legislativních opatření zahrnujících velké množství klíčových priorit stanovených v přístupovém partnerství;
(2) Evropská rada na zasedání v Kodani rozhodla, že je třeba posílit přístupovou strategii pro Turecko, aby bylo podpořeno na cestě k získání členství v EU.
Komise byla vyzvána k předložení návrhu revidovaného přístupového partnerství.
(3) Nařízení (ES) č. 622/98 stanoví, že Rada na návrh Komise rozhodne kvalifikovanou většinou o zásadách, prioritách, dílčích cílech a podmínkách přístupového partnerství, jak budou předloženy Turecku, a stejně tak o jeho pozdějších podstatných úpravách.
(4) Poskytnutí pomoci Společenstvím je podmíněno splněním podstatných předpokladů, a zejména pokrokem při plnění kodaňských kritérií.
Není-li některý podstatný předpoklad splněn, může Rada na návrh Komise přijmout kvalifikovanou většinou vhodná opatření vztahující se ke každé předvstupní pomoci.
(5) Rada přidružení ES-Turecko rozhodla, že provádění přístupového partnerství s Tureckem bude podle potřeby přezkoumáno orgány zřízenými podle dohody o přidružení.
(6) Pravidelná zpráva Komise za rok 2002 obsahovala objektivní analýzu přípra
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. května 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2003/17/ES o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích
(Text s významem pro EHP)
(2003/403/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [2], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [3], a zejména na čl. 20 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí 2003/17/ES [4] Rada konstatovala, že inspekce v terénu prováděné v některých zemích u množitelského porostu pro produkci a některé druhy osiva vyprodukované v těchto zemích splňují podmínky stanovené ve směrnicích 66/401/EHS, 66/402/EHS a 2002/57/ES, jakož i ve směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [5].
(2) Od té doby bylo zjištěno, že v Litvě rovněž existují předpisy pro kontroly některých druhů rostlin, podle kterých se mají v období produkce osiva provádět úřední inspekce v terénu.
(3) Uvedené předpisy v zásadě stanoví, že osivo může být úředně certifikováno a balení osiva mohou být úředně uzavřena podle systémů Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) pro certifikaci odrůd osiva určeného pro mezinárodní obchod.
Podle uvedených pravidel by se rovněž měly odebírat vzorky a zkoušky osiva by se měly provádět podle metod Mezinárodní asociace pro testování osiv (ISTA).
(4) Přezkoumání těchto předpisů a způsobu jejich používání v Litvě ukázalo, že inspekce v terénu u množitelského porostu pro produkci osiva splňují podmínky stanovené ve směrnicích 66/401/EHS, 66/402/EHS a 2002/57/ES.
Vnitrostátní předpisy pro osivo sklízené a kontrolované v Litvě poskytují stejné záruky jako předpisy použitelné pro osivo sklízené a kontrolované ve Společenství, pokud jde o vlastnosti osiva a způsoby přezkoumání a identifikace, označování a kontroly, za předpokladu, že jsou splněny další podmínky pro množitelský porost pro produkci osiva a pro získané osivo, zejména pokud jde o označování balení.
(5) V případě některých druhů by se proto na Litvu rovněž měla vztahovat rovnocennost.
(6) Rozhodnutí 2003/17/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I rozhodnutí 2003/17/ES se za řádek týkající se Lotyšska vkládá nový řádek, který zní:
"Litva _BAR_ Ministerstvo zemědělství, Vilnius _BAR_ 66/401/EHS 66/402/EHS 2002/57/ES" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. května 2003,
kterým se schvaluje diagnostická příručka pro africký mor prasat
(oznámeno pod číslem K(2003) 1696)
(Text s významem pro EHP)
(2003/422/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/60/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/EHS, pokud jde o těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat [1], a zejména na čl. 18 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/60/ES je nutné stanovit jednotné diagnostické postupy, metody odběru vzorků a vyhodnocovací kritéria výsledků laboratorních testů k potvrzení výskytu afrického moru prasat.
(2) Podle uvedené směrnice má referenční laboratoř Společenství pro africký mor prasat po konzultaci s Komisí koordinovat metody používané v členských státech k diagnostikování choroby, mimo jiné organizováním pravidelných porovnávacích testů a dodáváním standardních reagentů na úrovni Společenství.
(3) Virus afrického moru prasat se nepovažuje za nebezpečný pro lidské zdraví.
(4) Byly vyvinuty laboratorní testy umožňující rychlé potvrzení afrického moru prasat.
(5) Zkušenosti získané v oblasti tlumení afrického moru prasat v posledních letech vyústily v identifikaci nejvhodnějších postupů odběru vzorků a vyhodnocovacích kritérií výsledků laboratorních testů pro správnou diagnózu této choroby v různých situacích.
(6) Proto je vhodné schválit příručku, která stanoví tyto postupy a kritéria.
(7) Národní diagnostické laboratoře by měly být oprávněny pozměnit schválené laboratorní testy nebo použít odlišné testy za předpokladu, že lze prokázat stejnou citlivost a specifičnost.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Schvaluje se diagnostická příručka pro africký mor prasat uvedená v příloze.
2. Členské státy zajistí, aby se potvrzování afrického moru prasat provádělo postupy, metodami odběru vzorků a vyhodnocovacími kritérii výsledků laboratorních testů, které jsou stanoveny v příručce, a bylo založeno na
a) zjištění klinických příznaků a postmortálních lézí charakteristických pro tuto chorobu;
b) zjištění přítomnosti viru, antigenu nebo genomu ve vzorcích tkání, orgánů, krve nebo výměšků prasete;
c) demonstraci specifické reakce protilátky ve vzorcích krve.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou národní diagnostické laboratoře stanovené v příloze IV směrnice 2002/60/ES pozměnit laboratorní testy uvedené v této příručce nebo použít odlišné testy, pokud lze prokázat jejich stejnou citlivost a specifičnost.
Pokud se používají pozměněné nebo odlišné testy, jejich citlivost a specifičnost se musí hodnotit v rámci pravidelných porovnávacích testů organizovaných referenční laboratoří Společenství pro africký mor prasat.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí komise
ze dne 6. června 2003,
kterým se mění rozhodnutí 96/603/ES, kterým se stanoví seznam výrobků patřících do tříd A "Bez příspěvku k požáru" uvedených v rozhodnutí 94/611/ES, kterým se provádí článek 20 směrnice Rady 89/106/EHS o stavebních výrobcích
(oznámeno pod číslem K(2003) 1673)
(Text s významem pro EHP)
(2003/424/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2000/147/ES ze dne 8. února 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň [3], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 96/603/ES [4], ve znění rozhodnutí 2000/605/ES [5], byl stanoven seznam výrobků patřících do tříd A "Bez příspěvku k požáru" uvedených v tabulkách 1 a 2 přílohy rozhodnutí Komise 94/611/ES [6], ve kterém byl popsán evropský klasifikační systém pro vyjádření reakce stavebních výrobků na oheň.
(2) Rozhodnutí 94/611/ES bylo nahrazeno rozhodnutím 2000/147/ES.
(3) Poznámka k materiálu "Malty s anorganickými pojivy" v tabulce uvedené v příloze rozhodnutí 96/603/ES by měla být přizpůsobena technickému pokroku.
(4) Rozhodnutí 96/603/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V tabulce uvedené v příloze rozhodnutí 96/603/ES se u materiálu "Malty s anorganickými pojivy" nahrazuje poznámka "Omítkoviny a podlahové stěrky založené na jednom nebo více anorganických pojivech, např. cementu, vápně, cementu pro zdění a sádře" poznámkou "Omítkoviny, podlahové stěrky a omítky pro zdění na bázi jednoho anorganického pojiva nebo více anorganických pojiv, např. cementu, vápna, cementu pro zdění a sádry".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. června 2003,
o zřízení poradní odborné skupiny při Komisi pro stanovování strategie ve věci nehod v odvětví dopravy
(2003/425/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vysoká a jednotná úroveň ochrany evropských občanů má být vždy zaručena ve všech druzích dopravy a má být zavedena strategie ke snižování počtu nehod.
Nezávislé technické vyšetřování dopravních nehod a mimořádných událostí je jednou z cest ke zvýšení bezpečnosti určením příčiny těchto nehod a následným předcházením jejich výskytu.
(2) Vyšetřování příčin nehod by nemělo být vázáno na náhradu škody nebo určení odpovědnosti.
Proto jsou tato vyšetřování nezávislá na vyšetřování soudních orgánů, pojišťovacích společností, průmyslu, provozovatelů a příslušných správních orgánů nebo jakékoliv jiné strany, jejíž zájmy by mohly být v rozporu s úkolem svěřeným vyšetřujícímu orgánu nebo subjektu.
(3) Komise v bílé knize Evropská dopravní politika do roku 2010: čas pro rozhodnutí [1] naznačila rostoucí potřebu nezávislého vyšetřování zaměřeného na odhalování příčin nehod a cesty ke zdokonalení právních předpisů.
K tomu účelu Komise v Bíle knize doporučila zřízení "skupiny nezávislých odborníků v rámci Komise, jejichž úkolem bude zdokonalení současných právních předpisů a mimo jiné přizpůsobení (evropské) metodiky technickému rozvoji".
(4) Komise za účelem posouzení všech otázek souvisejících s nezávislým technickým vyšetřováním zamýšlí zřídit poradní odborné skupiny při Komisi pro stanovování strategie ve věci nehod v odvětví dopravy.
(5) Zřízení této skupiny přispěje k pokroku v politice Společenství v oblasti nezávislých technických vyšetřování souběžně s jinými vhodnými konzultačními postupy.
Skupina by měla poskytovat Komisi doporučení ohledně potřeby zdokonalit současnou právní úpravu a v případě nutnosti i ohledně potřeby navrhnout nová zlepšení pro všechny druhy dopravy, včetně dopravy energie (ropovody a plynovody), pokud jde o zdokonalení platných právních předpisů a přizpůsobení metodiky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Zřizuje se poradní odborná skupina při Komisi pro stanovování strategie ve věci nehod v odvětví dopravy (dále jen "odborná skupina").
Článek 2
Úloha
Odborná skupina poskytuje Komisi doporučení ohledně potřeby zdokonalit stávající právní úpravu a v případě nutnosti i ohledně potřeby navrhnout nová zlepšení pro všechny druhy dopravy, včetně dopravy energie (ropovody a plynovody), kromě hledisek zdraví a bezpečnosti práce.
Článek 3
Složení
Odborná skupina se skládá z kvalifikovaných osobností způsobilých posuzovat záležitosti vztahující se k otázkám bezpečnosti dopravy, zejména k nezávislému technickému vyšetřování ve všech druzích dopravy, včetně dopravy energie (ropovody a plynovody).
Skupina má 12 členů a předsedá jí zástupce Komise.
Článek 4
Jmenování
1. Členy odborné skupiny jmenuje Komise jednotlivě na základě objektivních kritérií prokázané způsobilosti a zkušenosti.
Jejich funkční období činí dva roky a mohou být rozhodnutím Komise jmenováni na jedno další funkční období.
2. Po uplynutí funkčního období zůstávají členové fóra a náhradníci ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
3. Funkční období člena skončí před jeho uplynutím odstoupením nebo smrtí.
V tom případě je člen nahrazen novým členem jmenovaným Komisí postupem podle odstavce 2.
4. Výzva k podávání kandidatur se zveřejňuje v Úředním věstníku Evropské unie.
Komise vybere členy na základě jejich kandidatur obdržených na základě této výzvy.
Kritéria výběru vezmou v úvahu způsobilost a zkušenost uchazečů, jejich reprezentativnost a schopnost přispět ke strategickým úvahám a podporují vyváženost mezi specialisty z různých druhů dopravy.
5. Komise zveřejní pro informaci seznam členů v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Funkční období, pracovní skupiny a další odborníci
1. Odborná skupina se schází dvakrát do roka na plenárním zasedání v sídle Komise na její svolání.
2. Při plnění své úlohy podle článku 2 může odborná skupina zřizovat pracovní skupiny ad hoc.
3. Na žádost některého člena nebo z vlastního podnětu se může předseda rozhodnout přizvat jiné odborníky k řešení konkrétních záležitostí.
4. Členům odborné skupiny a každému odborníkovi, který je přizván podle odstavce 3, se hradí náklady na cestu a pobyt v souladu s předpisy platnými v rámci Komise.
Článek 6
Důvěrnost
Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy o ES, nesmějí členové odborné skupiny vyzradit jakékoliv informace, které získají při své práci v odborné skupině nebo v jejích pracovních skupinách.
Článek 7
Jednací řád a sekretariát
1. Odborná skupina přijme svůj jednací řád.
2. Sekretariát odborné skupiny zajišťuje Komise.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí evropského parlamentu a rady
ze dne 19. května 2003
o úpravě finančního výhledu v důsledku rozšíření
(2003/429/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [1], a zejména na bod 25 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise [2],
v souladu s postupem stanoveným v čl. 272 odst. 9 pátém pododstavci Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Finanční výhled za Evropskou unii (s patnácti členy) dohodnutý interinstitucionální dohodou ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí je třeba upravit tak, aby zohledňoval situaci rozšířené Evropské unie s dvaceti pěti členy v letech 2004 – 2006, při cenách z roku 1999.
(2) Rada na zasedání v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 schválila výsledky jednání, které určilo požadavky na výdaje vyplývající z přistoupení deseti nových členských států v roce 2004.
(3) Jasně prohlásila, že předvstupní finanční pomoc pro Turecko bude financována z "předvstupní položky" počínaje rokem 2004.
(4) Je třeba vzít v úvahu důsledky politického urovnání na Kypru pro finanční výhled během současného finančního rámce.
(5) V souladu s bodem 25 druhým pododstavcem interinstitucionální dohody ze dne 6. října 1999 by změny kapitoly dotčené touto úpravou neměla přesahovat částky uvedené v orientačním finančním rámci uvedeném v příloze II zmíněné dohody,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Roční stropy rozpočtových částek pro položky závazkú kapitol 1, 2, 3 a 5 finančního výhledu uvedeného v příloze I interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 na roky 2004-2006 se zvyšují o odpovídající výdajové požadavky vyplývající z přistoupení deseti nových členských států.
Strop kapitoly 7 zahrnuje položky pro předvstupní pomoc týkající se Turecka.
Název kapitoly 7 se nahrazuje názvem "předvstupní strategie".
Zřizuje se nová kapitola 8 k zapisování rozpočtových vyrovnání dohodnutých na zasedání Evropské rady v Kodani.
Článek 2
1. V důsledku výše uvedeného se příloha I interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 nahrazuje upraveným finančním výhledem při cenách z roku 1999 pro Evropskou unii s dvaceti pěti členy (bez rozpočtových důsledků vyplývajících z politického urovnání na Kypru) uvedeným v tabulce 1a přiložené k tomuto nařízení.
V případě dosažení politického urovnání na Kypru bude platit finanční výhled pro Evropskou unii s dvaceti pěti členy při cenách z roku 1999, který je uveden v tabulce 1b.
Příloha II interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 se zrušuje.
2. Odpovídající finanční výhled, který vyplývá z technické úpravy za rok 2004 podle vývoje hrubého národního důchodu (HND) a cen, je uveden v tabulkách 2a a 2b přiložených k tomuto nařízení.
Rozhodnutí evropského parlamentu a rady
ze dne 19. května 2003
o revizi finančního výhledu
(2003/430/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [1], a zejména na body 19 až 21 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise [2],
v souladu s postupem stanoveným v čl. 272 odst. 9 pátém pododstavci Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropský parlament a Rada společně přijaly úpravu finančního výhledu v důsledku rozšíření [4], stanovenou bodem 25 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999.
(2) Následně se dohodly o prohlášení k článku 32 a příloze XV smlouvy o přistoupení.
Toto prohlášení stanoví, že strop kapitoly 3 (vnitřní politiky) se má zvýšit,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Roční stropy pro položky závazků v kapitole 3 (vnitřní politiky) finančního výhledu, upravené podle bodu 25 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999, se zvyšují o tyto částky vyjádřené v milionech eur v cenách za rok 1999.
2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ 50 _BAR_ 190 _BAR_ 240 _BAR_
Článek 2
1. Výsledný finanční výhled pro rozšířenou Evropskou unii s dvaceti pěti členy (bez rozpočtových důsledků vyplývajících z politického urovnání na Kypru) v cenách za rok 1999 je uveden v tabulce 1a přiložené k tomuto rozhodnutí.
V případě dosažení politického urovnání na Kypru bude platit finanční výhled pro Evropskou unii s dvaceti pěti členy při cenách z roku 1999, který je uveden v tabulce 1b.
2. Odpovídající finanční výhled, který vyplývá z technické úpravy za rok 2004 podle vývoje hrubého národního důchodu (HND) a cen, je uveden v tabulkách 2a a 2b přiložených k tomuto nařízení.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. června 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/975/ES o zavedení očkování na doplnění opatření pro tlumení nízkopatogenní influenzy ptáků v Itálii a o zvláštních opatřeních na omezení přemísťování
(oznámeno pod číslem K(2003) 1834)
(Text s významem pro EHP)
(2003/436/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [4], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [5], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003, a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V letech 1999 a 2000 byla v Itálii hlášena ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H7N1 s ničivými hospodářskými důsledky pro odvětví drůbežářství.
Před touto epizoocií se v oblasti šířil virus s nízkou patogenitou.
(2) Během sledování influenzy ptáků byla v říjnu 2002 v oblastech Veneto a Lombardia zjištěna přítomnost nízkopatogenního viru influenzy ptáků podtypu H7N3.
(3) Za účelem utlumení šíření infekce viru nízkopatogenní influenzy ptáků schválila Komise rozhodnutím 2002/975/ES [6] očkovací program.
(4) Výsledky tohoto očkovacího programu, oznámené na několika schůzích Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, jsou obecně příznivé z hlediska tlumení choroby uvnitř pásma očkování.
Infekce se však rozšířila do některých oblastí přilehlých ke zřízenému pásmu očkování.
(5) Pásmo očkování je třeba proto rozšířit, aby zahrnovalo oblasti s rizikem šíření viru, zatímco se v souladu s tím použijí přísnější opatření pro sledování a omezení obchodu.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2002/975/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. května 2003
o podpisu jménem Společenství a o prozatímním uplatňování Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o systému ekobodů pro chorvatskou tranzitní dopravu přes Rakousko použitelném od 1. ledna 2003
(2003/440/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o systému ekobodů pro chorvatskou tranzitní dopravu přes Rakousko.
(2) S výhradou jejího možného pozdějšího uzavření by uvedená dohoda parafovaná dne 15. listopadu 2002 měla být podepsána.
(3) Je třeba přijmout ustanovení o prozatímním uplatňování dohody ode dne 1. ledna 2003,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podepsání Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o systému ekobodů pro chorvatskou tranzitní dopravu přes Rakousko použitelném od 1. ledna 2003 se schvaluje jménem Společenství, s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství, s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Dohoda podle článku 1 se s výhradou vzájemnosti prozatímně uplatňuje ode dne 1. ledna 2003 do dokončení postupů pro její formální uzavření.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 451/2003/ES
ze dne 27. února 2003,
kterým se mění rozhodnutí č. 253/2000/ES, kterým se zavádí druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání "Socrates"
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 149 a 150 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Oddíl IV bod B.2 přílohy rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 253/2000/ES [4] stanovuje, že finanční příspěvek Společenství poskytovaný na projekty v rámci akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání "Socrates" (dále jen "program"), obvykle nepřekročí 75 % celkových nákladů projektu, s výjimkou případu doprovodných opatření.
(2) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 819/95/ES ze dne 14. března 1995, kterým se zakládá akční program Společenství "Socrates" [5] nestanovilo minimální úroveň spolufinancování.
(3) Projekty, které patří mezi decentralizované akce programu, není možné uskutečnit bez významného přispění partnerských organizací projektu, které poskytují služby svých zaměstnanců a svou infrastrukturu.
Podpora Společenství udělená těmto projektům nepokrývá náklady na toto přispění zaměstnanců, ale může pokrýt až 100 % jiných nákladů vzniklých při provádění projektu.
(4) Cílovou skupinou takových projektů jsou především malé instituce, například školy a instituty pro vzdělávání dospělých, které mají většinou omezené správní zdroje.
(5) Společenství v minulosti nevyžadovalo od institucí, které se podílejí na projektech v rámci decentralizovaných akcí programu, informace o nákladech na přispění zaměstnanců zaměstnaných za účelem provádění projektů.
(6) Částky, které Společenství poskytuje jako podporu na projekty v rámci decentralizovaných akcí programu, jsou malé, v roce 2000 to bylo v průměru 3315 EUR.
(7) Evropský parlament v usnesení ze dne 28. února 2002 o provádění programu Socrates vyjádřil své znepokojení nad nepoměrně nákladnými správními postupy pro příjemce malých grantů, zejména v rámci akce Comenius, a vyzval Komisi k návrhu legislativních změn nezbytných ke zrušení požadavků na spolufinancování u těchto grantů.
(8) Komise se ve své bílé knize o reformě Komise, části II – akčním plánu, zavázala zlepšit a zjednodušit své vnitřní a vnější postupy, které se dotýkají ostatních institucí, členských států a občanů.
(9) Se zásadami zjednodušení a přiměřenosti není slučitelné nově požadovat od institucí, které se podílejí na projektech v rámci decentralizovaných akcí programu, aby začaly vyhodnocovat náklady na přispění zaměstnanců zaměstnaných těmito institucemi za účelem provádění projektu jen proto, aby se prokázalo, že podpora Společenství obvykle nepřekračuje 75 % celkových nákladů na projekt.
(10) Je proto nezbytné změnit oddíl IV bod B.2 první pododstavec přílohy rozhodnutí č. 253/2000/ES, aby umožnil přiměřenou pružnost při uplatňování požadavku na spolufinancování,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
V oddílu IV bodu B.2 přílohy rozhodnutí č. 253/2000/ES se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Jako základní pravidlo platí, že finanční podpora Společenství poskytovaná projektům v rámci tohoto programu je určena na částečnou úhradu odhadovaných nákladů nezbytných k provádění dotyčných činností a může pokrývat nejvýše dobu tří let, s výhradou pravidelných kontrol dosaženého pokroku.
V souladu se zásadou spolufinancování může mít příspěvek příjemce podobu poskytnutí zaměstnanců nebo infrastruktury nezbytných k provedení projektu.
Příspěvek může být poskytnut předem, aby umožnil uskutečnění návštěv za účelem přípravy dotyčných projektů."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2003,
kterým se mění příloha 12 Společné konzulární instrukce a příloha 14a Společné příručky ohledně vízových poplatků
(2003/454/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 790/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se hraničních kontrol a ostrahy hranic [2],
s ohledem na podnět Řecké republiky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2002/44/ES ze dne 20. prosince 2001, kterým se mění část VII a příloha 12 Společné konzulární instrukce a přílohy 14a Společné příručky [3] stanovilo, že poplatky, které se mají vybírat v souvislosti s žádostí o vízum, odpovídají vzniklým správním nákladům.
Proto je třeba odpovídajícím způsobem změnit Společnou konzulární instrukci a Společnou příručku.
(2) Výši vybírané částky je třeba pravidelně přehodnotit.
(3) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o stanovisku Dánska, připojeného ke smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle ustanovení hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(4) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [4], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [5].
(5) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [6]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(6) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [7]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(7) Toto rozhodnutí je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tabulka v příloze 12 Společné konzulární instrukce a tabulka v příloze 14a Společné příručky se nahrazují tímto: "Vybírané poplatky na správní náklady na zpracování žádostí o víza Druh víza _BAR_ Poplatky (v eurech) _BAR_ Letištní průjezdní vízum (kategorie A) _BAR_ 35 _BAR_ Průjezdní vízum (kategorie B) _BAR_ 35 _BAR_
Krátkodobé vízum (do 90 dní) (kategorie C) _BAR_ 35 _BAR_ Vízum pro více vstupů, platné nejvýše 5 let (kategorie C) _BAR_ 35 _BAR_
Vízum s omezenou územní platností (kategorie B a C) _BAR_ 35 _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije nejpozději ode dne 1. července 2005.
Členské státy mohou používat toto rozhodnutí před 1. červencem 2005, pokud oznámí generálnímu tajemníkovi Rady datum, od kterého tak budou činit.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. května 2003
o podpisu dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael
(2003/457/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 170 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím 1999/224/ES ze dne 22. února 1999 [1] uzavřela dohodu o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael, která vstoupila v platnost dnem 8. března 1999.
Tato dohoda zapojuje Stát Izrael do všech činností specifických programů pátého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace.
(2) Ustanovení čl. 12 odst. 4 dohody stanoví, že "pokud Společenství přijme nový víceletý rámcový program pro výzkum a rozvoj, může být tato dohoda nově sjednána nebo obnovena za podmínek stanovených společnou dohodou".
(3) Dne 5. listopadu 2002 Rada schválila vyjednávání za účelem obnovení stávající dohody a rovněž sjednání prozatímního provádění obnovené dohody.
Toto prozatímní provádění by izraelským subjektům umožnilo podílet se na prvních výzvách k návrhům šestého rámcového programu.
(4) Vyjednávání vyústilo v návrh dohody parafovaný zplnomocněnými zástupci obou smluvních stran dne 17. prosince 2002.
(5) S výhradou případného uzavření k pozdějšímu dni je vhodné, aby dohoda parafovaná dne 17. prosince 2002 byla podepsána a aby byla přijata opatření pro její prozatímní provádění ode dne jejího podpisu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu jménem Evropského společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Dohoda se okamžikem podpisu provádí prozatímně.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. června 2003
o některých ochranných opatřeních proti viru neštovic opic
(oznámeno pod číslem K(2003) 1953)
(Text s významem pro EHP)
(2003/459/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS [1] ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS, naposledy pozměněnou směrnicí Rady 96/43/ES [2], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v některých částech Spojených států amerických byla potvrzena infekce neštovic opic;
(2) podle příslušných orgánů ve Spojených státech amerických je možné, že ke kontaminaci těchto psounů stepních došlo při kontaktu s hlodavci nedomácích druhů (krysa obrovská) dovezených z africké oblasti deštných pralesů, kde je tato choroba enzootická;
(3) známí hostitelé v enzootické oblasti jsou veverky a hlodavci druhů, které nejsou v africkém deštném pralese domácí.
Přesto, co název této choroby napovídá, jsou opice a primáti infikováni náhodně přímým nebo úzkým kontaktem s infikovanými hostiteli;
(4) neštovice opic je zoonóza, která se nevyskytuje v Evropské unii;
(5) je třeba rychle přijmout nezbytná ochranná opatření na úrovni Společenství, pokud jde o psouny stepní pocházející nebo dovážené ze Spojených státech amerických;
(6) s cílem vyhnout se situaci, které čelí Spojené státy americké, je proto třeba pozastavit dovoz hostitelských druhů z enzootické oblasti;
(7) avšak je také vhodné ponechat členským státům možnost povolit dovoz za zvláštními účely v rámci směrnice 92/65/EHS [3] ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejichdovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS, naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1282/2002 [4];
(8) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zakazují dovoz psounů stepních (Cynomys sp.) pocházejících nebo dovážených ze Spojených států amerických.
Článek 2
Členské státy zakazují dovoz hlodavců nedomácích druhů a veverek pocházejících nebo dovážených ze třetích zemí africké subsaharské oblasti.
Článek 3
Odchylky od zákazu stanoveného v článcích 1 a 2 mohou být schváleny příslušnými orgány členského státu v rámci dovozu mezi zařízeními, jak je stanoveno v článku 2 směrnice Rady 92/65/EHS.
Článek 4
Členské státy změní své dovozní předpisy tak, aby je uvedly v soulad s tímto rozhodnutím, a okamžitě je vhodným způsobem zveřejní.
Okamžitě o nich informují Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno na základě vývoje choroby ve Spojených státech amerických.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. června 2003
o mimořádných opatřeních týkajících se chilli papriček a výrobků z chilli papriček
(oznámeno pod číslem K(2003) 1970)
(Text s významem pro EHP)
(2003/460/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na článek 54 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 178/2002 Komise pozastaví uvádění na trh nebo používání potravin či krmiv, které by mohly představovat vážné riziko pro lidské zdraví, a přijme další vhodné prozatímní opatření, pokud takové riziko nemůže být úspěšně izolováno pomocí opatření přijatých příslušnými členskými státy.
(2) Dne 9. května 2003 poslala Francie pomocí systému včasného varování pro potraviny a krmiva informaci o zjištění přítomnosti červeného barviva Sudan 1 ve výrobcích z chilli papriček pocházejících z Indie.
Není žádný důkaz, že se toto zjištění dotýká výrobků pocházejících ze Společenství.
(3) Dostupné experimentální údaje naznačují, že červené barvivo Sudan 1 může být genotoxickým karcinogenem.
Nelze proto stanovit přípustný denní příjem.
Účinky tohoto barviva se mohou projevit také při styku s kůží nebo při jeho vdechnutí.
Toto barvivo bylo navíc zařazeno Mezinárodní agenturou pro výzkum rakoviny (IARC) mezi karcinogeny třídy 3.
(4) Proto zjištění ohlášené Francií ukazuje na padělání výrobku představující vážné zdravotní riziko.
(5) Vzhledem k možnému rozsahu problému přijala Francie dne 5. června 2003 prozatímní ochranná opatření a informovala o nich Komisi.
(6) Komise proto musí do deseti pracovních dnů od přijetí opatření Francií předložit záležitost Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat za účelem rozšíření, změny nebo zrušení národního prozatímního ochranného opatření.
(7) Vzhledem k závažnosti ohrožení zdraví je nutné rozšířit opatření přijatá Francií na celé Společenství.
Dále je třeba zohlednit možný trojstranný obchod, zejména u výrobků, které nemají žádné úřední osvědčení původu.
Za účelem ochrany veřejného zdraví je vhodné vyžadovat, aby k zásilkám chilli papriček a výrobků z chilli papriček v jakékoliv podobě, dovážených do Společenství a určených k lidské spotřebě, byla přiložena analytická zpráva od příslušného dovozce nebo hospodářského subjektu zabývajícího se obchodem s potravinami, která prokazuje, že zásilka neobsahuje červené barvivo Sudan 1.
Ze stejného důvodu mají členské státy provádět náhodný odběr vzorků a analýzu chilli papriček nebo výrobků z chilli papriček, které byly právě dovezeny nebo které jsou již na trhu.
(8) Je vhodné nařídit zničení padělaných chilli papriček nebo výrobků z chilli papriček, aby se zabránilo jejich zavlečení do potravinového řetězce.
(9) Jelikož opatření tohoto rozhodnutí mají dopad na kontrolní prostředky členských států, mají být výsledky těchto opatření vyhodnoceny nejpozději do 12 měsíců za účelem posouzení, zda jsou tato opatření ještě nezbytná pro ochranu veřejného zdraví.
(10) Toto vyhodnocení by mělo zohlednit výsledky všech analýz provedených příslušnými orgány.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na tyto chilli papričky a výrobky z chilli papriček v jakékoliv podobě, určené k lidské spotřebě:
- plody rodu Capsicum kódu KN 09042090, sušené a drcené nebo mleté.
Článek 2
Podmínky pro dovoz chilli papriček a výrobků z chilli papriček
1. Členské státy zakáží dovoz chilli papriček a výrobků z chilli papriček uvedených v článku 1, pokud analytická zpráva přiložená k zásilce neprokazuje, že výrobek neobsahuje červené barvivo Sudan 1 (č.
CAS 842-07-9).
2. Příslušné orgány členských států kontrolují, zda je ke každé zásilce chilli papriček nebo výrobků z chilli papriček určených k dovozu přiložena zpráva podle odstavce 1.
3. Není-li tato analytická zpráva k dispozici, dovozce usazený ve Společenství nechá výrobek analyzovat, aby dokázal, že neobsahuje červené barvivo Sudan 1.
Do doby, než bude analytická zpráva k dispozici, je výrobek zadržen pod úředním dohledem.
Článek 3
Odběr vzorků a analýza
1. Členské státy přijmou vhodná opatření včetně náhodného odběru vzorků a analýzy chilli papriček a výrobků z chilli papriček, které jsou určeny k dovozu nebo které jsou již na trhu, za účelem ověření nepřítomnosti červeného barviva Sudan 1.
Informují Komisi o pozitivních (nepříznivých) výsledcích, pomocí systému včasného varování pro potraviny a krmiva.
Negativní (příznivé) výsledky se Komisi ohlašují každé tři měsíce.
Tato zpráva se předkládá v měsíci následujícím po každém čtvrtletí [2].
2. Každá zásilka podléhající úřednímu odběru vzorků a analýze může být před uvolněním na trh zadržována po dobu maximálně 15 pracovních dnů.
Článek 4
Rozdělená zásilka
Je-li zásilka rozdělená, přiloží se ověřená kopie analytické zprávy podle čl. 2 odst. 1 ke každé její části.
Článek 5
Padělané zásilky
Výrobky podle článku 1, u nichž se zjistí, že obsahují červené barvivo Sudan 1, jsou zničeny.
Článek 6
Úhrada nákladů
Náklady vzniklé v důsledku analýzy, skladování a případného zničení v souvislosti s čl. 2 odst. 1 a 3 a článkem 5 nesou příslušní dovozci nebo zúčastněné hospodářské subjekty zabývající se obchodem s potravinami.
Článek 7
Přezkum opatření
Toto rozhodnutí se přezkoumá nejpozději do 20. června 2004.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. května 2003,
o podpisu a prozatímním provádění Rámcové dohody o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti a Protokolu o právních nárocích, soudním řízení a náhradě škody jménem Evropského společenství a kterým se schvaluje uzavření výše uvedené dohody a protokolu Komisí jménem Evropského společenství pro atomovou energii
(2003/462/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 181a odst. 3 druhou větu ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise se jménem Společenství zúčastnila jednání s Ruskou federací o Rámcové dohodě o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti (MNEPR) a o Protokolu o právních nárocích, soudním řízení a náhradě škody.
(2) Komise a zúčastněné členské státy by měly koordinovat své postoje před schůzemi Výboru MNEPR.
(3) Dohoda a protokol k ní by měly být s výhradou jejich uzavření podepsány jménem Evropského společenství.
(4) Uzavření dohody a jejího protokolu by měl být schválen Komisí jménem Evropského společenství pro atomovou energii,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podepsání Rámcové dohody o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti a Protokolu o právních nárocích, soudním řízení a náhradě škody se s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody a protokolu se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Uzavření rámcové dohody a jejího protokolu Komisí se schvaluje jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Článek 3
Ve výboru uvedeném v článku 4 dohody (Výbor MNEPR) zastupuje Společenství Komise.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat rámcovou dohodu a její protokol zavazující Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 5
Dohoda a protokol se provádějí prozatímně ode dne jejich podpisu do okamžiku jejich vstupu v platnost.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. června 2003,
kterým se stanoví kritéria pro vymezení pásem a úřední dozor při podezření na výskyt nakažlivé chudokrevnosti lososů (ISA) nebo po jeho potvrzení
(oznámeno pod číslem K(2003) 1831)
(Text s významem pro EHP)
(2003/466/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 15 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/53/ES ze dne 24. června 1993, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [3], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2001/288/ES [4], a zejména na čl. 5 odst. 2 a článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 93/53/EHS uvádí, že odběr vzorků a laboratorní testování na výskyt chorob uvedených na seznamech I a II (které jsou uvedeny v příloze A směrnice 91/67/EHS) se provádí na základě metod stanovených v souladu s článkem 15 směrnice 91/67/EHS.
(2) Plány odběru vzorků a diagnostické metody pro zjišťování a potvrzování chorob ryb uvedených na seznamu II, totiž virové hemoragické septikémie (VHS) a infekční nekrózy krvetvorné tkáně (IHN), jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 2001/183/ES [5].
5 odst. 2 a článku 6 směrnice 93/53/EHS se veškerá hospodářství, která se nacházejí ve stejném povodí nebo ve stejné pobřežní oblasti jako hospodářství podezřelé z infekce nakažlivou chudokrevností lososů nebo s potvrzenou infekcí ISA, dávají pod úřední dozor.
Je třeba stanovit kritéria pro vymezení pásem a úřední dozor.
(4) Aby se definovaly plány odběru vzorků a diagnostické metody pro zjišťování a potvrzování ISA a aby se stanovila kritéria pro vymezení pásem a úřední dozor při podezření z ISA nebo po jejím potvrzení, byli konzultováni odborníci na zdraví ryb a laboratorní experti.
Dále se musí brát v úvahu pokyny pro diagnostikování ISA, stanovené v současném vydání Diagnostické příručky pro choroby vodních živočichů Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
(5) Je třeba stanovit dostatečně dlouhou dobu pro provádění těchto nových požadavků.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Plány odběru vzorků a diagnostické metody pro zjišťování a potvrzování nakažlivé chudokrevnosti lososů (ISA), jakož i kritéria pro vymezení pásem a úřední dozor při podezření na ISA nebo jejím potvrzení, se stanoví v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 23. října 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2003,
kterým se stanoví status stád skotu úředně prostých tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu v některých členských státech nebo oblastech členských států
(oznámeno pod číslem K(2003) 1925)
(Text s významem pro EHP)
(2003/467/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1226/2002 [2], a zejména na přílohu A kapitolu I odst. 4, přílohu A kapitolu II odst. 7 a přílohu D kapitolu I písm. E uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 64/432/EHS stanoví, že členské státy nebo oblasti členských států mohou být úředně prohlášeny za prosté tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu, pokud splňují určité podmínky stanovené uvedenou směrnicí.
(2) Rozhodnutí Komise 1999/467/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/26/ES [4] zavedlo status stáda skotu úředně prostého tuberkulózy v některých členských státech nebo oblastech členských států.
(3) Rozhodnutí Komise 1999/466/ES [5] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/164/EHS [6] zavedlo status stáda skotu úředně prostého brucelózy v některých členských státech nebo oblastech členských států.
(4) Rozhodnutí Komise 1999/465/ES [7] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/177/EHS [8] zavedlo status stáda skotu úředně prostého enzootické leukózy v některých členských státech nebo oblastech členských států.
(5) Belgie, pokud jde o území daného členského státu, a Itálie, pokud jde o provincie Ascoli Piceno, Bergamo, Lecco a Sondrio, předložily Komisi dokumentaci prokazující splnění všech podmínek uvedených ve směrnici 64/432/EHS tak, aby území Belgie a dané oblasti Itálie mohly být prohlášeny za úředně prosté tuberkulózy skotu.
(6) Belgie, pokud jde o území daného členského státu, a Itálie, pokud jde o provincie Ascoli Piceno, Bergamo, Como, Lecco, Mantova, Sondrio, Trento a Varese, předložily Komisi dokumentaci prokazující splnění všech podmínek uvedených ve směrnici 64/432/EHS tak, aby území Belgie a dané oblasti Itálie mohly být prohlášeny za úředně prosté brucelózy skotu.
(7) Itálie, pokud jde o provincie Ascoli Piceno, Bergamo, Como, Lecco, Mantova, Sondrio a Varese, předložila Komisi dokumentaci prokazující splnění všech podmínek uvedených ve směrnici 64/432/EHS tak, aby dané oblasti mohly být prohlášeny za úředně prosté enzootické leukózy skotu.
(8) V zájmu jasnosti by měl být seznam členských států a oblastí členských států prohlášených za úředně prosté tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu uveden ve stejném aktu.
Rozhodnutí 1999/467/EHS, 1999/466/EHS a 1999/465/EHS by tudíž měla být zrušena.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy a oblasti členských států úředně prosté tuberkulózy skotu
1. Členské státy uvedené v kapitole 1 přílohy I tohoto rozhodnutí se prohlašují za úředně prosté tuberkulózy, pokud jde o stáda skotu.
2. Oblasti členských států uvedené v kapitole 2 přílohy I se prohlašují za úředně prosté tuberkulózy, pokud jde o stáda skotu.
Článek 2
Členské státy a oblasti členských států úředně prosté brucelózy skotu
1. Členské státy uvedené v kapitole 1 přílohy II tohoto rozhodnutí se prohlašují za úředně prosté brucelózy, pokud jde o stáda skotu.
2. Oblasti členských států uvedené v kapitole 2 přílohy II se prohlašují za úředně prosté brucelózy, pokud jde o stáda skotu.
Článek 3
Členské státy a oblasti členských států úředně prosté enzootické leukózy skotu
1. Členské státy uvedené v kapitole 1 přílohy III tohoto rozhodnutí se prohlašují za úředně prosté enzootické leukózy skotu skotu.
2. Oblasti členských států uvedené v kapitole 2 přílohy III se prohlašují za úředně prosté enzootické leukózy skotu skotu.
Článek 4
Zrušení
Rozhodnutí 1999/465/EHS, 1999/466/EHS a 1999/467/EHS se zrušují.
Článek 5
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění rozhodnutí Rady 2000/604/ES o složení a stanovách Výboru pro hospodářskou politiku
(2003/475/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 209 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výbor pro hospodářskou politiku je uveden v článku 272 Smlouvy.
(2) Dne 29. září 2000 přijala Rada rozhodnutí 2000/604/ES o složení a stanovách Výboru pro hospodářskou politiku [2].
(3) Tyto stanovy doposud umožňovaly, aby Výbor řádně pracoval.
(4) Po rozhodnutí přijatém hlavami států nebo předsedy vlád na Evropské radě v Kodani v prosinci 2002 podepsalo 10 nových členských států dne 16. dubna 2003 smlouvu o přistoupení k Evropské unii a očekává se, že k Unii přistoupí 1. května 2004.
(5) Výbor pro hospodářskou politiku by měl po rozšíření i nadále účinně pracovat.
(6) Proto je třeba odpovídajícím způsobem změnit složení Výboru pro hospodářskou politiku a jeho stanovy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/604/ES se mění takto:
a) 14. bod odůvodnění se nahrazuje tímto:
"(14) členské státy, Komise a Evropská centrální banka by měly být ve výboru zastoupeny přiměřeným způsobem.
Každý z nich by měl jmenovat dva členy.";
b) Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. června 2003
o revizi stanov Hospodářského a finančního výboru
(2003/476/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 209 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 114 odst. 2 Smlouvy byl dne 1. ledna 1999 zřízen Hospodářský a finanční výbor.
(2) Dne 21. prosince 1998 přijala Rada rozhodnutí 98/743/ES o podrobnostech složení Hospodářského a finančního výboru [2].
(3) Dne 31. prosince 1998 přijala Rada rozhodnutí 1999/8/ES, kterým se přijímají stanovy Hospodářského a finančního výboru [3].
Tyto stanovy dosud umožňovaly řádné fungování výboru.
(4) Po rozhodnutí přijatém hlavami států nebo předsedy vlád na Evropské radě v Kodani v prosinci 2002 podepsalo 10 nových členských států dne 16. dubna 2003 smlouvu o přistoupení k Evropské unii a očekává se, že k Unii přistoupí 1. května 2004.
(5) Hospodářský a finanční výbor by měl po rozšíření i nadále účinně pracovat.
(6) Prvky, které přispívaly k výkonnosti výboru, musí zůstat zachovány.
(7) Bude zapotřebí upravit pracovní metody výboru.
(8) Tato úprava bude mít dopad na účast členů z centrálních bank. Je důležité dále využívat jejich odborné znalosti a analytické schopnosti a zachovat jejich zapojení do problematiky, za niž nesou odpovědnost.
(9) Proto je třeba změnit stanovy Hospodářského a finančního výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Stanovy Hospodářského a finančního výboru uvedené v příloze rozhodnutí 1999/8/ES se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. června 2003
o pravidlech pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady a o zrušení rozhodnutí ze dne 25. června 1997 a dne 22. března 1999, rozhodnutí 2001/41/ES a rozhodnutí 2001/496/SZBP
(2003/479/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přidělení národní odborníci (dále jen "národní odborníci") a přidělený národní vojenský personál (dále jen "vojenský personál") by měli umožnit generálnímu sekretariátu Rady, aby využíval vysoké úrovně jejich odborných znalostí a zkušeností, zejména v oblastech, v nichž není takováto odbornost okamžitě dostupná.
(2) Toto rozhodnutí by mělo napomoci výměně odborných zkušeností a znalostí v oblasti evropských politik tím, že se generálnímu sekretariátu Rady na přechodné období přidělí odborníci ze správních orgánů členských států.
Směřuje také k zajištění užší spolupráce mezi Radou a vnitrostátními správními orgány nebo mezinárodními organizacemi prostřednictvím přidělení úředníků generálního sekretariátu Rady do těchto organizací.
(3) Národní odborníci by měli pocházet z vlád nebo ministerstev v členských státech nebo z mezinárodních organizací.
(4) Práva a povinnosti národních odborníků a vojenského personálu stanovená v tomto rozhodnutí by měla zajistit, že budou vykonávat své povinnosti pouze v zájmu generálního sekretariátu Rady.
(5) Z důvodu dočasnosti jejich práce a jejich zvláštního statusu by národní odborníci a přidělený vojenský personál zásadně neměli přebírat odpovědnost generálního sekretariátu Rady v rámci výkonu jeho veřejnoprávních výsad.
(6) Toto rozhodnutí by mělo stanovit veškeré podmínky zaměstnávání národních odborníků a vojenského personálu a mělo by se použít bez ohledu na původ rozpočtových položek použitých na krytí výdajů.
(7) Dále by se měla přijmout zvláštní ustanovení pro vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady za účelem zřízení Vojenského štábu Evropské unie.
(8) Jelikož tato pravidla nahrazují pravidla stanovená v rozhodnutích ze dne 25. června 1997 a dne 22. března 1999, jakož i v rozhodnutí 2001/41/ES a v rozhodnutí 2001/496/SZBP, je třeba uvedená rozhodnutí zrušit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato pravidla se vztahují na národní odborníky přidělené do generálního sekretariátu Rady celostátními, regionálními nebo místními orgány veřejné správy.
Použije se také na přidělené odborníky z mezinárodních organizací.
2. Osoby, na které se vztahují tato pravidla, zůstávají po dobu přidělení ve službě u svého zaměstnavatele a jsou tímto zaměstnavatelem nadále odměňováni.
3. Generální sekretariát Rady nabírá národní odborníky podle potřeb a rozpočtových možností.
Náměstek generálního tajemníka vypracuje způsob náboru.
4. Kromě případu, kdy náměstek generálního tajemníka udělí výjimku, která je vyloučena v oblasti SZBP/EBOP (Evropská bezpečnostní a obranná politika), musí být národní odborníci státními příslušníky členského státu.
Nábor národního odborníka se provádí na co možná nejširším zeměpisném základě mezi státními příslušníky členských států.
Členské státy a generální sekretariát Rady spolupracují při zajištění co největšího dodržování rovnováhy mezi muži a ženami a dodržování zásady rovné příležitosti.
5. Přidělení se provádí výměnou dopisů mezi generálním ředitelstvím pro personál a administrativu generálního sekretariátu Rady a stálým zastoupením dotyčného členského státu nebo mezinárodní organizace.
K výměně dopisů se připojí kopie pravidel vztahujících se na národní odborníky přidělené do generálního sekretariátu Rady.
Článek 2
Doba přidělení
1. Doba přidělení nesmí být kratší než šest měsíců ani delší než dva roky a lze ji postupně prodlužovat na celkovou dobu nepřekračující čtyři roky.
2. Zamýšlená doba přidělení se stanoví při výměně dopisů podle čl. 1 odst. 5. Stejný postup se použije i v případě obnovení doby dočasného přidělení.
3. Národní odborník, který již byl přidělen do generálního sekretariátu Rady, může být přidělen znovu v souladu s vnitřními pravidly stanovícími maximální dobu, po kterou mohou tyto osoby být přítomny v útvarech generálního sekretariátu Rady, s výhradou těchto podmínek:
a) národní odborníci musí i nadále splňovat podmínky pro přidělení;
b) mezi koncem předchozího období přidělení a novým přidělením musí uplynout doba nejméně šesti let; pokud národní odborník na konci prvního přidělení obdržel jinou dodatečnou smlouvu, pak lhůta šesti let počíná běžet ukončením této smlouvy.
Toto ustanovení nebrání tomu, aby generální sekretariát Rady souhlasil s přidělením národního odborníka, jehož první přidělení trvalo méně než čtyři roky, avšak v takovém případě nové přidělení nepřekročí zbývající část čtyřletého období.
Článek 3
Místo přidělení
Národní odborníci se přidělují do Bruselu nebo do styčného místa generálního sekretariátu Rady.
Článek 4
Povinnosti
1. Národní odborník je nápomocen úředníkům generálního sekretariátu Rady nebo dočasným zaměstnancům a plní jemu svěřené úkoly.
Vykonávané povinnosti jsou definovány vzájemnou dohodou mezi generálním sekretariátem Rady a správním orgánem, který přiděluje národního odborníka, v zájmu útvarů a na základě kvalifikace uchazeče.
2. Národní odborník se účastní misí a schůzí pouze:
a) pokud doprovází úředníka generálního sekretariátu Rady nebo dočasného zaměstnance nebo
b) pokud je sám, jako pozorovatel nebo pouze pro účely informování.
Generální ředitel útvaru se může za určitých zvláštních okolností odchýlit od tohoto pravidla tím, že národnímu odborníkovi udělí zvláštní zmocnění poté, co ověří, že neexistuje žádná možnost střetu zájmů.
Národní odborník nemůže zavazovat generální sekretariát Rady vůči třetím osobám, pokud mu generální ředitel útvaru z pověření generálního tajemníka/vysokého představitele neudělí zvláštní zmocnění.
3. Za schválení výsledků úkolů, které národní odborník plní, je odpovědný pouze generální sekretariát Rady.
4. Dotyčné útvary generálního sekretariátu Rady, zaměstnavatel národního odborníka a národní odborník se vynasnaží, aby vyloučili jakýkoliv střet zájmů nebo jakýkoliv vznik takového střetu ve vztahu k povinnostem národního odborníka po dobu přidělení.
Za tím účelem generální sekretariát Rady informuje národního odborníka a jeho zaměstnavatele včas o plánovaných úkolech a oba požádá, aby písemně potvrdili, že nevidí žádný důvod, který by bránil přidělení národního odborníka na tyto úkoly.
Národní odborník bude zejména vyzván, aby oznámil jakýkoliv možný střet mezi určitými rodinnými okolnostmi (zejména profesionální činnosti svých blízkých příbuzných nebo jakékoliv významné finanční zájmy své nebo členů rodiny) a plánovanými úkoly během přidělení.
Zaměstnavatel i národní odborník se zaváží, že oznámí generálnímu sekretariátu Rady každou změnu okolností během doby přidělení, v jejímž důsledku by mohl takový střet vzniknout.
5. Pokud se generální sekretariát Rady domnívá, že povaha úkolů svěřených národnímu odborníkovi vyžaduje mimořádná bezpečnostní opatření, musí se národní odborník před přidělením podrobit bezpečnostní prověrce.
6. V případě nedodržení odstavců 2, 3 a 4 může generální sekretariát Rady ukončit přidělení národního odborníka podle článku 8.
Článek 5
Práva a povinnosti
1. Po dobu přidělení
a) se národní odborník zhostí svých povinností a jedná pouze v zájmu Rady;
b) se národní odborník zdrží jakékoliv činnosti, a zejména jakéhokoliv veřejného vyjadřování názorů, které by mohlo být na škodu vážnosti jeho postavení v generálním sekretariátu Rady;
c) každý národní odborník, který je při výkonu svých povinností nucen vyjadřovat se k věci, na jejímž projednání nebo řešení má osobní zájem, který by mohl ohrozit jeho nezávislost, o tom uvědomí vedoucího útvaru, k němuž je přidělen;
d) národní odborník nezveřejní ani nedá zveřejnit, sám ani spolu s jinými, žádný text související s prací Evropské unie, aniž by k tomu získal povolení podle platných podmínek a pravidel generálního sekretariátu Rady.
Povolení může být odmítnuto pouze tehdy, pokud zamýšlené zveřejnění může způsobit újmu zájmům Evropské unie;
e) veškerá práva související s jakoukoliv prací, kterou národní odborník činí při výkonu svých povinností, náleží generálnímu sekretariátu Rady;
f) národní odborník je povinen přebývat v místě přidělení nebo v jeho blízkosti, aby mu vzdálenost nebránila ve vlastním výkonu jeho činností;
g) národní odborník je nápomocen nebo radí svým nadřízeným, k nimž je přidělen, a je těmto nadřízeným odpovědný za plnění jemu svěřených úkolů;
h) národní odborník při výkonu svých povinností nepřijímá žádné instrukce od svého zaměstnavatele ani žádné vlády.
Nevykonává žádnou činnost pro svého zaměstnavatele ani pro vládu či pro jakoukoliv jinou osobu, soukromoprávní společnost nebo veřejný orgán.
2. Po dobu trvání přidělení i po jejím uplynutí se na národního odborníka vztahuje povinnost mlčenlivosti, pokud jde o veškeré skutečnosti a informace, s nimiž se seznámí během výkonu nebo v souvislosti s výkonem svých povinností.
Nesdělí v žádné formě žádné nepovolané osobě žádný dokument ani informaci, která ještě nebyla dovoleně zveřejněna, ani uvedené dokumenty nebo informace nevyužije pro svůj osobní prospěch.
3. Na konci přidělení je národní odborník nadále vázán povinností jednat čestně a zdrženlivě při výkonu nových povinností, které mu budou svěřeny, a přijmout některé funkce nebo výhody.
Za tím účelem národní odborník informuje během tří let po uplynutí doby přidělení generální sekretariát Rady neprodleně o povinnostech nebo úkolech, které má plnit pro svého zaměstnavatele a jež by mohly představovat střet zájmů s úkoly, které zajišťoval během přidělení.
4. Na národního odborníka se vztahují bezpečnostní pravidla platná v generálním sekretariátu Rady.
5. Nedodržování tohoto článku během přidělení může vést generální sekretariát Rady k ukončení přidělení národního odborníka podle článku 8.
Článek 6
Úroveň, odborná praxe a jazykové znalosti
1. Aby národní odborník mohl být přidělen do generálního sekretariátu Rady, musí mít nejméně tři roky praxe na plný úvazek ve správních, vědeckých, technických, poradních nebo kontrolních funkcích srovnatelných s funkcemi skupiny A nebo B, jak jsou definovány ve služebním řádu úředníků Evropských společenství a v pracovním řádu ostatních zaměstnanců Společenství.
Zaměstnavatel národního odborníka zašle generálnímu sekretariátu Rady před přidělením potvrzení o tom, že odborník byl posledních 12 měsíců zaměstnán.
2. Národní odborník musí mít pro plnění svěřených povinností důkladnou znalost jednoho jazyka Společenství a uspokojivou znalost druhého jazyka.
Článek 7
Pozastavení přidělení
1. Generální sekretariát Rady může za určitých předpokladů, které sám určí, povolit pozastavení přidělení.
Během doby pozastavení
a) se nevyplácejí příspěvky uvedené v článcích 15 a 16,
b) se výdaje uvedené v článcích 18 a 19 vyplácejí, pouze pokud k pozastavení došlo na žádost generálního sekretariátu Rady.
2. Generální sekretariát Rady informuje zaměstnavatele národního odborníka.
Článek 8
Ukončení přidělení
1. S výhradou odstavce 2 může dojít k ukončení přidělení na žádost generálního sekretariátu Rady nebo zaměstnavatele národního odborníka prostřednictvím oznámení s tříměsíční výpovědní lhůtou, anebo na žádost národního odborníka prostřednictvím stejného oznámení a s výhradou souhlasu generálního sekretariátu Rady.
2. Za určitých mimořádných okolností může být přidělení ukončeno okamžitě:
a) zaměstnavatelem národního odborníka, pokud to vyžadují zásadní zájmy zaměstnavatele,
b) dohodou mezi generálním sekretariátem Rady a zaměstnavatelem na žádost národního odborníka podanou oběma stranám, pokud to vyžadují zásadní osobní nebo profesionální zájmy národního odborníka,
c) generálním sekretariátem Rady v případě, že národní odborník poruší své povinnosti podle těchto pravidel.
Národní odborník je předem upozorněn, aby mohl předložit svou obhajobu.
3. V případě ukončení podle odst. 2 písm. c) o tom generální sekretariát Rady neprodleně uvědomí zaměstnavatele.
KAPITOLA II PRACOVNÍ PODMÍNKY
Článek 9
Sociální zabezpečení
1. Zaměstnavatel, od nějž má být národní odborník přidělen, osvědčí generálnímu sekretariátu Rady před přidělením, že po dobu přidělení bude národní odborník podléhat právním předpisům o sociálním zabezpečení platným pro veřejnou správu nebo mezinárodní organizaci, která národního odborníka zaměstnává a která hradí vynaložené výdaje v zahraničí.
2. Od počátku přidělení je národní odborník pojištěn generálním sekretariátem Rady proti nehodě.
Generální sekretariát Rady mu předá kopii s podmínkami pojištění v den, kdy se dostaví na příslušný útvar generálního ředitelství pro personál a administrativu, aby vyřídil administrativní náležitosti související s přidělením.
Článek 10
Pracovní doba
1. Národní odborník podléhá pravidlům pro pracovní dobu platným v generálním sekretariátu Rady.
Tato pravidla může měnit náměstek generálního tajemníka podle služební potřeby.
2. Národní odborník pracuje na plný úvazek po celou dobu přidělení.
Na řádně odůvodněnou žádost generálního ředitelství může generální ředitel pro personál a administrativu povolit práci národního odborníka na částečný úvazek po dohodě s jeho zaměstnavatelem, pokud to je slučitelné se zájmy generálního sekretariátu Rady.
3. Je-li povolena práce na částečný úvazek, pracuje národní odborník nejméně polovinu obvyklé pracovní doby.
4. Národní odborník může mít pružnou pracovní dobu pouze, pokud získá povolení od útvaru generálního sekretariátu Rady, k němuž je přidělen.
Povolení se pro informaci předá příslušné jednotce generálního ředitelství pro personál a administrativu.
5. Národnímu odborníkovi mohou být poskytnuty příspěvky platné v generálním sekretariátu Rady pro práci na směny.
Článek 11
Nepřítomnost z důvodů nemoci nebo úrazu
1. Nepřítomnost z důvodů nemoci nebo úrazu oznámí národní odborník svému nadřízenému co nejdříve a uvede svou aktuální adresu.
Národní odborník předloží lékařské potvrzení, pokud je nepřítomen déle než tři dny, a může být podroben lékařskému vyšetření pořádanému generálním sekretariátem Rady.
2. Pokud nepřítomnost z důvodu nemoci nebo úrazu nepřevyšující tři dny překročí během dvanáctiměsíčního období celkově 12 dní, musí národní odborník předložit lékařské potvrzení při každé nové nepřítomnosti z důvodu nemoci.
3. Pokud nemocenské volno překročí jeden měsíc nebo dobu služby vykonávanou národním odborníkem, přičemž se bere v úvahu pouze delší z těchto dvou období, příspěvky podle čl.
15 odst. 1 a 2 se automaticky pozastavují.
Toto ustanovení se nepoužije v případě nemoci související s těhotenstvím. Nemocenská nemůže být delší než doba přidělení dotyčné osoby.
4. Národní odborník, který utrpí pracovní úraz, k němuž došlo během doby přidělení, však nadále dostává v plné výši příspěvky uvedené v čl. 15 odst. 1 a 2 po celou dobu pracovní neschopnosti až do konce doby přidělení.
Článek 12
Roční dovolená, zvláštní dovolená a svátky
1. Národní odborník má právo na dva a půl dne dovolené za každý plný měsíc služby (třicet dní v kalendářním roce).
2. K čerpání dovolené je nutný předběžný souhlas útvaru, k němuž je národní odborník přidělen.
3. Národnímu odborníkovi může být na odůvodněnou žádost poskytnuta zvláštní dovolená v těchto případech:
- svatba národního odborníka: dva dny ročně,
- těžká choroba manžela: až tři dny,
- úmrtí manžela: čtyři dny,
- těžká nemoc příbuzného ve vzestupné přímé linii: až dva dny ročně,
- úmrtí příbuzného ve vzestupné přímé linii: dva dny,
- narození dítěte: dva dny,
- těžká nemoc dítěte: až dva dny ročně,
- úmrtí dítěte: čtyři dny.
4. Na řádně odůvodněnou žádost zaměstnavatele národního odborníka může generální sekretariát Rady povolit až dva dny zvláštní dovolené za dvanáctiměsíční období, přičemž se žádosti posuzují jednotlivě.
5. V případě práce na částečný pracovní úvazek se doba roční dovolené přiměřeně zkracuje.
6. Nevybraná roční dovolená na konci doby přidělení propadá.
Článek 13
Mateřská dovolená
1. Národní odbornici, která je těhotná, se poskytuje mateřská dovolená v délce 16 týdnů, během nichž dostává příspěvky podle článku 15.
2. Kojící národní odbornici může být na její žádost na základě lékařského potvrzení poskytnuta zvláštní dovolená po dobu nejvýše čtyř týdnů od konce mateřské dovolené; během tohoto období jí jsou vypláceny příspěvky stanovené v článku 15.
3. Pokud vnitrostátní právní předpisy zaměstnavatele národní odbornice zaručují delší mateřskou dovolenou, přidělení se pozastaví na dobu překračující dovolenou poskytnutou generálním sekretariátem Rady.
V tom případě se doba přidělení odpovídajícím způsobem prodlouží, pokud je to v zájmu generálního sekretariátu Rady.
4. Národní odbornice může alternativně zažádat o pozastavení přidělení na celou dobu mateřské dovolené a kojení.
V tom případě se doba přidělení odpovídajícím způsobem prodlouží, pokud je to v zájmu generálního sekretariátu Rady.
Článek 14
Řízení a kontrola
Řízením a kontrolou dovolených je pověřena správa generálního sekretariátu Rady.
Kontrolu pracovní doby a nepřítomnosti vykonává generální ředitelství nebo útvar, k němuž je národní odborník přidělen.
KAPITOLA III PŘÍSPĚVKY A VÝDAJE
Článek 15
Denní příspěvky
1. Národní odborník má právo na denní příspěvky po dobu přidělení.
Pokud vzdálenost mezi bydlištěm a místem přidělení nepřesahuje 150 km, činí denní příspěvek 26,78 EUR. Pokud je vzdálenost delší než 150 km, činí denní příspěvek 107,1 EUR.
2. Pokud národní odborník neobdržel žádný příspěvek na přestěhování ani od generálního sekretariátu Rady, ani od svého zaměstnavatele, vyplácí se mu dodatečný měsíční příspěvek podle této tabulky:
0–150 _BAR_ 0 _BAR_ < 150 _BAR_ 68,85 _BAR_
< 2000 _BAR_ 604,35 _BAR_ Tento příspěvek se vyplácí měsíčně zpětně.
3. Tyto příspěvky se vyplácejí po dobu mise, roční dovolené, mateřské dovolené, zvláštní dovolené a volných dnů udělených generálním sekretariátem Rady.
4. Národní odborníci, kteří v období tří let, které končí šest měsíců před jejich přidělením, obvykle bydleli nebo vykonávali svou odbornou činnost převážně v místě ležícím ve vzdálenosti do 150 km od jejich místa přidělení, dostávají denní příspěvek ve výši 26,78 EUR.
Pro účely tohoto ustanovení se neberou v úvahu okolnosti vyplývající z práce, kterou národní odborníci vykonávají pro jiný stát, než je stát přidělení, nebo pro mezinárodní organizaci.
5. Na začátku přidělení obdrží národní odborník zálohu ve výši rovnající se 75 dnům denního příspěvku, přičemž tímto vyplacením zaniká právo na jakékoliv další pobytové denní příspěvky během odpovídajícího období.
V případě, že přidělení do generálního sekretariátu Rady skončí před uplynutím doby brané v úvahu pro výpočet zálohy, je národní odborník povinen vrátit částku odpovídající zbývající části daného doby.
6. Při výměně dopisů podle čl. 1 odst. 5 je generální sekretariát Rady informován o každém příspěvku srovnatelném s příspěvkem podle odstavce 1 tohoto článku, který národní odborník dostává. Každá taková částka se odečte od příspěvku vypláceného generálním sekretariátem Rady podle uvedeného odstavce 1.
7. Denní a měsíční příspěvky se každoročně upravují bez zpětného účinku v závislosti na úpravě platového základu úředníků Společenství v Bruselu a Lucemburku.
8. U národních odborníků přidělených do styčného místa generálního sekretariátu Rady mohou být na základě odůvodněného rozhodnutí generálního ředitele pro správu a protokol denní pobytové příspěvky uvedené v tomto článku nahrazeny příspěvkem na bydlení, pokud je to odůvodněno zvláštními okolnostmi v zemi přidělení.
Článek 16
Dodatečný paušální příspěvek
1. Kromě případu, kdy je bydliště národního odborníka od místa přidělení vzdáleno do 150 km, pobírá tento odborník dodatečný paušální příspěvek rovnající se rozdílu mezi hrubým ročním platem vypláceným jeho zaměstnavatelem (bez rodinných přídavků), zvýšeným o denní příspěvek vyplácený generálním sekretariátem Rady, a základním platem vypláceným úředníku na stupnici 1 třídy A 8 nebo třídy B 5, v závislosti na kategorii, k níž je národní odborník přirovnáván.
2. Tento příspěvek se upravuje jednou ročně bez zpětného účinku v závislosti na úpravě platového základu úředníků Společenství.
Článek 17
Bydliště
1. Pro účely těchto pravidel se bydlištěm rozumí místo, kde národní odborník vykonával své povinnosti pro zaměstnavatele bezprostředně před přidělením.
Místem přidělení se rozumí místo, kde se nachází útvar generálního sekretariátu Rady, k němuž je národní odborník přidělen.
Tato místa jsou uvedena ve výměně dopisů podle čl. 1 odst.
2. Pokud je národní odborník v okamžiku přidělení jako národní odborník již činný pro svého zaměstnavatele na jiném místě, než kde leží hlavní sídlo tohoto zaměstnavatele, považuje se za bydliště to z obou míst, které je blíže místu přidělení.
3. Bydliště je považováno za místo přidělení, pokud
a) v období tří let, které končí šest měsíců před přidělením, národní odborník obvykle bydlel nebo vykonával svou hlavní odbornou činnost v místě ležícím do 150 km od místa přidělení,
b) v době žádosti generálního sekretariátu Rady o přidělení je místo přidělení hlavním bydlištěm manželky nebo jeho nezletilých dětí.
Za tím účelem se bydliště ve vzdálenosti do 150 km od místa přidělení považuje za bydliště v místě přidělení.
4. Pro účely tohoto článku se neberou v úvahu okolnosti související s prací, kterou národní odborníci vykonávají pro jiný stát, než je stát místa přidělení, nebo pro mezinárodní organizaci.
Článek 18
Cestovní výdaje
1. Národní odborník, jehož bydliště je od místa přidělení vzdáleno více než 150 km, má právo na náhradu cestovních výdajů
a) pro něj samotného:
- z bydliště do místa přidělení na počátku přidělení,
- z místa přidělení do bydliště na konci přidělení;
b) pro svou manželku a nezletilé děti, v případě, že tyto osoby žijí s národním odborníkem a že přestěhování hradí generální sekretariát Rady:
- na počátku přidělení z bydliště do místa přidělení,
- na konci přidělení z místa přidělení do bydliště.
2. S výjimkou leteckého stěhování je částka vyplácena paušálně ve výši cestovních výdajů po železnici ve druhé třídě bez příplatku.
Stejně tomu je u stěhování automobilem.
Pokud je spojení po železnici delší než 500 km nebo pokud obvyklá trasa vede přes moře, může být na základě předložení letenek nebo palubních lístků cesta letadlem uhrazena až do výše cestovních nákladů se sníženou cenou letenky (PEX nebo APEX).
3. Odchylně od odstavce 1 mají národní odborníci, kteří prokáží, že po konci přidělení budou svou hlavní činnost vykonávat na jiném místě než před přidělením, právo na náhradu cestovních výdajů do tohoto místa do výše uvedených hranic.
Úhrada těchto cestovních výdajů nesmí přesahovat částku, na jakou má národní odborník právo v případě návratu do bydliště.
4. Pokud se národní odborník přestěhoval z bydliště do místa přidělení, má na základě předpisů platných v generálním sekretariátu Rady každoročně nárok na paušální částku rovnající se ceně zpáteční cesty z jeho místa přidělení do bydliště pro něho, jeho manželku a nezletilé děti.
Článek 19
Výdaje na stěhování
1. S výhradou použití čl. 15 odst. 4 druhé věty může národní odborník přestěhovat své osobní věci z bydliště do místa přidělení na náklady generálního sekretariátu Rady poté, co získá jeho předchozí povolení, podle pravidel týkajících se náhrady nákladů na stěhování platných v generálním sekretariátu Rady, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) počáteční doba přidělení musí být dva roky;
b) bydliště národního odborníka musí být vzdáleno nejméně 100 km od místa přidělení;
c) přestěhování se musí dokončit do šesti měsíců od počátku přidělení;
d) je nutné požádat o povolení nejméně dva měsíce před předpokládaným dnem stěhování;
e) náklady na stěhování nehradí zaměstnavatel;
f) národní odborník musí generálnímu sekretariátu Rady zaslat originály rozpočtů, stvrzenek a faktur a osvědčení od zaměstnavatele národního odborníka, které potvrzuje, že zaměstnavatel neponese náklady na stěhování.
2. S výhradou odstavců 3 a 4 má národní odborník, jehož přestěhování do místa přidělení hradil generální sekretariát Rady, na konci přidělení nárok na úhradu nákladů spojených se stěhováním z místa přidělení do bydliště podle pravidel platných v generálním sekretariátu Rady týkajících se úhrady nákladů na stěhování, pokud generální sekretariát Rady stěhování předem povolil a pokud jsou splněny podmínky stanovené v odst. 1 písm. d), e) a f) a tyto podmínky:
a) ke stěhování nesmí dojít dříve než tři měsíce před koncem přidělení;
b) stěhování musí být dokončeno šest měsíců po konci přidělení.
3. Národní odborník, jehož přidělení končí na jeho vlastní žádost nebo na žádost zaměstnavatele do dvou let po počátku přidělení, nemá nárok na úhradu nákladů na stěhování do bydliště.
4. Pokud národní odborník prokáže, že změnil místo, kde bude vykonávat svou hlavní činnost po konci přidělení, má nárok na úhradu nákladů na stěhování do tohoto místa, pokud tyto náklady nepřekročí výdaje, které by mu byly uhrazeny v případě stěhování do bydliště.
Článek 20
Mise a výdaje na misi
1. Národní odborník může být vyslán na misi podle článku 4.
2. Výdaje na misi se hradí v souladu s předpisy platnými pro generální sekretariát Rady.
Článek 21
Odborná příprava
Národní odborník má právo na účast v kursech odborné přípravy organizovaných generálním sekretariátem Rady, pokud si to vyžaduje zájem generálního sekretariátu Rady.
Při rozhodování o vydání povolení k účasti v kursu odborné přípravy je třeba brát v úvahu rozumný zájem národního odborníka, zejména s ohledem na jeho profesní postup po přidělení.
Článek 22
Správní předpisy
1. Národní odborník se ohlásí příslušnému útvaru generálního ředitelství pro personál a administrativu první den přidělení, aby vyřídil požadované administrativní náležitosti.
Ujme se svých povinností buď prvního, nebo šestnáctého dne v měsíci.
2. Národní odborník přidělený ke styčnému místu generálního sekretariátu Rady se ohlásí příslušnému útvaru generálního sekretariátu Rady v místě přidělení.
3. Platby provádí příslušný útvar generálního sekretariátu Rady v eurech na bankovní účet otevřený u banky v místě přidělení.
KAPITOLA IV POUŽITÍ PRAVIDEL NA PŘIDĚLENÝ NÁRODNÍ VOJENSKÝ PERSONÁL
Článek 23
Pravidla použitelná na přidělený vojenský personál
S výhradou článků 24 až 33 se tato pravidla použijí také na vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady za účelem zřízení Vojenského štábu Evropské unie podle rozhodnutí Rady 2001/80/SZBP ze dne 22. ledna 2001 o zřízení Vojenského štábu Evropské unie [1].
Článek 24
Podmínky
Přidělení členové vojenského personálu musí být během přidělení v placené službě v ozbrojených silách členského státu.
Musí být státními příslušníky členského státu.
Článek 25
Nábor
Odchylně od čl. 1 odst. 3 druhé věty stanoví pravidla pro nábor přiděleného vojenského personálu generální tajemník/vysoký představitel.
Článek 26
Výměna dopisů
Pro účely čl. 1 odst. 5 dochází k výměně dopisů mezi generálním tajemníkem/vysokým představitelem a stálým zastoupením dotyčného členského státu.
Článek 27
Délka přidělení
1. Odchylně od čl. 2 odst. 1 nesmí být doba přidělení kratší než šest měsíců a delší než tři roky a může být postupně prodloužena na celkovou dobu nepřekračující čtyři roky.
2. Odchylně od čl. 2 odst. 3 písm. b) musí mezi koncem doby předchozího přidělení a novým přidělením až na výjimky uplynout doba nejméně tří let, pokud to okolnosti odůvodňují a pokud generální tajemník/vysoký představitel souhlasí.
Článek 28
Úkoly
Odchylně od čl. 4 odst. 1 pracuje přidělený vojenský personál působící pod dohledem generálního tajemníka/vysokého představitele v misi, plní úkoly a vykonává povinnosti, které mu byly uloženy podle přílohy rozhodnutí 2001/80/SZBP.
Článek 29
Vnější závazky
Odchylně od čl. 4 odst. 2 nemůže přidělený vojenský personál uzavírat vnější závazky jménem generálního sekretariátu Rady, s výjimkou zvláštního zmocnění z pověření generálního tajemníka/vysokého představitele.
Článek 30
Bezpečnostní prověrka
Odchylně od čl. 4 odst. 5 musí být příslušný stupeň bezpečnostní prověrky člena vojenského personálu, který nemůže být nižší než TAJNÉ, stanoven ve výměně dopisů uvedené v čl. 1 odst. 5.
Článek 31
Odborná praxe
Odchylně od čl. 6 odst. 1 může být do generálního sekretariátu Rady přidělen člen vojenského personálu pracující na správní nebo poradní úrovni, který vykazuje vysoký stupeň způsobilosti pro úkoly, které má pro generální sekretariát Rady plnit.
Článek 32
Pozastavení a konec přidělení
1. Pro použití článku 7 na člena přiděleného vojenského personálu uděluje povolení generální tajemník/vysoký představitel.
2. Odchylně od článku 8 lze přidělení ukončit, pokud si to vyžadují zájmy generálního sekretariátu Rady nebo vnitrostátních správních orgánů, pod něž spadá přidělený člen vojenského personálu, nebo z jakéhokoliv jiného oprávněného důvodu.
Článek 33
Hrubé porušení povinností
8 odst. 3 lze přidělení ukončit okamžitě ve vážných případech, kdy člen přiděleného vojenského personálu úmyslně či z nedbalosti poruší své povinnosti při plnění úkolů.
Rozhodnutí přijímá generální tajemník/vysoký představitel, přičemž dotyčné osobě je dána možnost předložit svou obhajobu.
Před přijetím rozhodnutí o něm generální tajemník/vysoký představitel uvědomí stálého zástupce členského státu, z něhož přidělený člen vojenského personálu pochází.
Po přijetí tohoto rozhodnutí se příspěvky uvedené v článcích 18 a 19 již dále neposkytují.
Před přijetím rozhodnutí uvedeného v odstavci 1 může být přidělený člen vojenského personálu dočasně zbaven funkce, pokud jej generální tajemník/vysoký představitel obviní ze závažného porušení povinností a poté, co je dotyčné osobě dána možnost předložit svou obhajobu.
Příspěvky uvedené v článcích 15 a 16 se během dočasného zbavení funkce, které nesmí překročit tři měsíce, nevyplácejí.
2. Generální tajemník/vysoký představitel může upozornit státní orgány na jakékoliv porušení pravidel uvedených v tomto rozhodnutí, jehož se dopustí přidělený člen vojenského personálu.
3. Přidělený člen vojenského personálu nadále podléhá vnitrostátním disciplinárním pravidlům.
Článek 34
Pracovní doba
Na přidělený vojenský personál se nevztahuje čl. 10 odst. 2 druhá věta.
Článek 35
Zvláštní dovolená
Odchylně od čl. 12 odst. 4 může generální sekretariát Rady na řádně odůvodněnou žádost zaměstnavatele udělit zvláštní dodatečnou a neplacenou dovolenou pro účely školení zaměstnavatelem.
Článek 36
Příspěvky
Odchylně od čl. 15 odst. 1 a článku 16 může výměna dopisů podle čl. 1 odst. 5 stanovit, že příspěvky, které v nich jsou uvedeny, se nevyplácejí.
Článek 37
Bydliště
1. Za bydliště přiděleného člena vojenského personálu se považuje hlavní město členského státu, jehož je státním příslušníkem, pokud podle čl. 17 odst. 1, 2 a 3 písm. a) jeho bydliště leží do 150 km od místa přidělení.
2. Za bydliště přiděleného člena vojenského personálu se považuje hlavní město členského státu, jehož je státním příslušníkem, pokud hlavní bydliště manžela nebo dítěte nebo dětí uvedených v čl. 17 odst. 3 písm. b) leží v jiném členském státě, než je stát přidělení.
KAPITOLA V ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 38
Zrušení
Zrušují se tato rozhodnutí:
- rozhodnutí Rady ze dne 25. června 1997 o pravidlech pro národní odborníky při dočasném přidělení do generálního sekretariátu Rady (generální ředitelství pro spravedlnost a vnitřní věci) v rámci provádění plánu zintenzivnění boje proti organizované trestné činnosti,
- rozhodnutí Rady ze dne 22. března 1999 o pravidlech pro národní odborníky při dočasném přidělení do generálního sekretariátu Rady (generální ředitelství pro spravedlnost a vnitřní věci) v rámci kolektivního posuzování přijetí, použití a skutečného provádění acquis Evropské unie v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí kandidátskými zeměmi,
- rozhodnutí Rady 2001/41/ES ze dne 22. prosince 2000 o pravidlech pro národní odborníky při dočasném přidělení do generálního sekretariátu Rady v rámci výměnného systému mezi úředníky Generálního sekretariátu Rady Evropské unie a úředníky orgánů státní správy nebo mezinárodních organizací [2] a
- rozhodnutí Rady 2001/496/SZBP ze dne 25. června 2001 o pravidlech pro národní vojenský personál při dočasném přidělení do generálního sekretariátu Rady za účelem zřízení Vojenského štábu Evropské unie [3].
Článek 39
Účinek
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. června 2003
o přechodných opatřeních pro kontrolu u přemísťování zvířat druhů vnímavých na slintavku a kulhavku
(Text s významem pro EHP)
(2003/483/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost rozhodnutí Komise 2001/327/ES ze dne 24. dubna 2001 o omezeních týkajících se přemísťování zvířat druhů vnímavých na slintavku a kulhavku a o zrušení rozhodnutí 2001/263/ES [3], naposledy pozměněného rozhodnutím 2002/1004/ES [4], končí dnem 30. června 2003.
(2) Komise předložila návrh na změnu směrnice Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
806/2003 [6]. Tento návrh byl Radou v červnu 2003 přijat a pozměněná ustanovení se použijí nejdříve ode dne 1. července 2004.
(3) Podmínky dobrých životních podmínek zvířat během přepravy ve Společenství jsou stanoveny směrnicí Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [7], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003.
(4) Některá ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1255/97 ze dne 25. června 1997 o kritériích Společenství pro místa zastávek a o změně plánu cesty uvedeného v příloze směrnice 91/628/EHS [8], ve znění nařízení (ES) č. 1040/2003 [9], se použijí nejdříve ode dne 1. července 2004.
(5) Rozhodnutí Komise 93/444/EHS ze dne 2. července 1993 o prováděcích pravidlech k obchodu uvnitř Společenství s některými živými zvířaty a produkty určenými na vývoz do třetích zemí [10] vyžaduje, aby členské státy zajistily, že tato zvířata jsou doprovázena veterinárním osvědčením pro jatečná zvířata dotyčného druhu.
(6) V zájmu konzistence právních předpisů Společenství je třeba, aby se v tomto rozhodnutí použily některé definice pojmů stanovené směrnicí Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [11], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1226/2002 [12], jakož i definice stanovené směrnicí Rady 91/628/EHS.
(7) Je třeba stanovit přechodná opatření pro kontrolu přemísťování ovcí a koz a používání míst zastávek na dobu, než členské státy provedou změny směrnice Rady 91/68/ES a nařízení Rady (ES) č. 1255/97.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
ODDÍL 1 PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem tohoto rozhodnutí je stanovit přechodná opatření k posílení kontrol přemísťování zvířat druhů vnímavých na slintavku a kulhavku.
2. Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčeny směrnice 64/432/EHS, 91/68/EHS a 91/628/EHS, rozhodnutí 93/444/EHS a nařízení (ES) č. 1255/97.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a) definice schváleného "sběrného střediska" podle čl. 2 odst. 2 písm. o) směrnice 64/432/EHS,
b) definice schváleného "obchodníka" podle čl. 2 odst. 2 písm. q) směrnice 64/432/EHS,
c) definice "místa zastávky" podle čl. 2 odst. 2 písm. c) směrnice 91/628/EHS.
2. Rovněž se použijí tyto definice:
a) "sběrným střediskem" se rozumí místo, na němž jsou zvířata pocházející z různých hospodářství seskupována do zásilek pro vnitrostátní přemísťování;
b) "hospodářstvím původu" se rozumí jakékoliv místo, na němž zvířata strávila určité období držení v souladu s tímto rozhodnutím;
c) "obdobím držení" se rozumí nepřetržitá fyzická přítomnost v hospodářství původu po dobu stanovenou tímto rozhodnutím, anebo od narození v případě zvířat mladších, doložená ověřitelnými doklady této přítomnosti, které vyžadují právní předpisy Společenství;
d) "dobou omezení" se rozumí ta část období držení, během níž nebyl do hospodářství přiveden žádný sudokopytník za podmínek méně přísných než podmínky stanovené tímto rozhodnutím.
ODDÍL 2 POSÍLENÍ KONTROL PŘI PŘEMÍSŤOVÁNÍ OVCÍ A KOZ
Článek 3
Podmínky odesílání plemenných ovcí a koz, ovcí a koz na výkrm a jatečných ovcí a koz
1. Plemenné ovce a kozy, ovce a kozy na výkrm a jatečné ovce a kozy se nesmějí odeslat do jiného členského státu, ledaže
a) byly nepřetržitě přítomny v hospodářství původu po dobu alespoň 30 dnů, anebo jsou-li mladší 30 dnů, od narození,
b) pocházejí z hospodářství, do nějž po dobu 21 dnů před dnem odeslání nebyla přivedena žádná ovce ani koza,
c) pocházejí z hospodářství, do nějž po dobu 30 dní před dnem odeslání nebyl přiveden žádný sudokopytník dovezený ze třetí země.
2. Odchylně od odst. 1 písm. b) a c) mohou členské státy povolit odeslání do jiného členského státu, pokud byla přivedená zvířata uvedená v uvedených písmenech zcela izolována od všech ostatních zvířat v hospodářství.
Článek 4
Podmínky odesílání plemenných ovcí a koz, ovcí a koz na výkrm a jatečných ovcí a koz
1. Plemenné ovce a kozy, ovce a kozy na výkrm a jatečné ovce a kozy se nesmějí nacházet mimo hospodářství původu po dobu delší 6 dnů před vystavením posledního prohlášení o jejich způsobilosti pro vývoz do místa konečného určení v jiném členském státě uvedeného ve veterinárním osvědčení.
U námořní přepravy se lhůta šesti dnů prodlouží o dobu plavby po moři.
2. Po opuštění hospodářství původu se zvířata uvedená v odstavci 1 odešlou přímo do místa konečného určení v jiném členském státě.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou zvířata uvedená v odstavci 1 v době od opuštění hospodářství původu do příjezdu v místě konečného určení v jiném členském státě projíždět přes jediné schválené sběrné středisko, nebo v případě jatečných zvířat přes prostory schváleného obchodníka, přičemž toto sběrné středisko nebo prostory musí být v členském státě původu.
Aby mohlo být sběrné středisko schváleno pro obchod s ovcemi a kozami, musí splňovat podmínky článku 11 směrnice 64/432/EHS, s výjimkou odst. 1 písm. e) první věty.
4. Zvířata uvedená v odstavci 1 nesmějí v době opuštění hospodářství původu do příjezdu na místo konečného určení v žádném případě
a) přijít do styku s jinými sudokopytníky, kteří nemají alespoň stejný nákazový status,
b) ohrozit nákazový status sudokopytníků, kteří nejsou určeni k obchodování.
5. Jatečné ovce a kozy se přemisťují přímo na jatka v členském státě určení a tam musí být poražena co nejdříve, nejpozději však do 72 hodin od příjezdu.
Článek 5
Odchylky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 písm. a) smějí být jatečné ovce a kozy předmětem obchodu již po době držení 21 dnů.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 1 písm. b) a c), a aniž je dotčen odstavec 1, smějí být jatečné ovce a kozy před uplynutím doby omezení odeslány z hospodářství původu přímo na jatka v jiném členském státě k okamžité porážce, aniž by prošly jakýmkoli shromažďovacím procesem nebo prošly místem zastávky.
3. Odchylně od čl. 4 odst. 2 a 3, a aniž je dotčen čl. 4 odst. 1, smějí jatečné ovce a kozy po opuštění hospodářství původu projít jedním sběrným střediskem navíc za těchto podmínek:
a) buď zvířata před průchodem schváleným sběrným střediskem uvedeným v čl. 4 odst. 3 podstoupí jeden doplňkový shromažďovací proces v členském státě původu, a to za těchto podmínek:
i) po opuštění hospodářství původu projdou zvířata pod úředním veterinárním dozorem jediným sběrným střediskem, které současně přijímá pouze zvířata s alespoň stejným nákazovým statusem, a
ii) aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství o označování ovcí a koz, jsou zvířata nejpozději v tomto sběrném středisku jednotlivě označena tak, aby bylo možné v každém jednotlivém případě zpětně vysledovat hospodářství původu, a
iii) ze sběrného střediska jsou zvířata, doprovázená úředním dokladem, převezena do schváleného sběrného střediska v členském státě původu uvedeného v čl. 4 odst. 3 k získání osvědčení a odeslání přímo na jatka v členském státě určení,
nebo
b) mohou zvířata po odeslání z členského státu původu projet přes jedno sběrné středisko navíc před odesláním na jatka v členském státě určení, a to za těchto podmínek:
i) buď se doplňkové schválené sběrné středisko nachází v členském státě určení a zvířata musí být odtamtud pod odpovědností úředního veterinárního lékaře odvezena přímo na jatka a poražena do pěti dnů od příjezdu do sběrného střediska, nebo
ii) se doplňkové schválené sběrné středisko nachází v některém členském státě tranzitu a zvířata jsou odtamtud odeslána přímo na jatka v členském státě určení uvedená ve veterinárním osvědčení.
4. Příslušné ústřední orgány sousedících členských států si mohou navzájem poskytnout generální nebo omezené povolení k dovozu jatečných ovcí a koz nesplňujících podmínky stanovené v odstavcích 1 až 3 nebo v čl. 3 odst. 1 písm. a) a b), jsou-li taková zvířata převážena za podmínek alespoň tak přísných jako tyto:
a) zvířata pocházejí a jsou přivážena z hospodářství nacházejících se v členském státě, který je uznán jako úředně prostý brucelózy ovcí a koz v souladu s kapitolou 1 oddílem II přílohy A směrnice 91/68/EHS a na kterém nebyl hlášen žádný případ vztekliny ani sněti slezinné ve 30 dnech před nakládkou, a
b) zvířata jsou jednotlivě označena tak, aby bylo možné u každého jednotlivého zvířete při prohlídce úředním veterinárním lékařem za účelem vystavení osvědčení ve schváleném sběrném středisku v členském státě původu zpětně vysledovat hospodářství původu, a
c) zvířata jsou přepravována po silnici v souladu s kapitolou VII bodem 48 odst. 2 přílohy směrnice 91/628/EHS přímo na jatka určení k okamžité porážce, aniž by přišla do styku s jinými sudokopytníky a aniž by projížděla přes třetí členský stát, a
d) veterinární osvědčení doprovázející zvířata do místa určení obsahuje číslo povolení zmíněného v úvodní větě tohoto odstavce.
Článek 6
Podmínky pro vystavení osvědčení pro ovce a kozy pro obchod uvnitř Společenství
1. Ovce a kozy určené pro obchod uvnitř Společenství prohlíží úřední veterinární lékař během 24 hodin před nakládkou.
2. Veterinární prohlídka za účelem vystavení veterinárního osvědčení, včetně doplňkových záruk, pro zásilku zvířat uvedených v odstavci 1 se provádí v hospodářství původu, ve sběrném středisku nebo v prostorách schváleného obchodníka.
3. Zvířata doprovází veterinární osvědčení v souladu s odpovídajícím vzorem stanoveným v příloze E směrnice 91/68/EHS a opatřené navíc slovy:
"Zvířata v souladu s rozhodnutím Komise 2003/483/ES."
4. U jatečných ovcí a koz procházejících příslušným schváleným sběrným střediskem v souladu s čl. 5 odst. 3 písm. b) bodem ii) vystaví úřední veterinární lékař příslušný pro schválené sběrné středisko v členském státě tranzitu osvědčení členskému státu určení, a to vydáním druhého veterinárního osvědčení v souladu se vzorem I přílohy E směrnice 91/68/EHS, přičemž na něj doplní požadované údaje z původního (původních) osvědčení a připojí k němu úředně ověřenou(-é) kopii(-e) původního(-ích) osvědčení. V takovém případě nepřesáhne společná platnost obou osvědčení 10 dnů.
5. Příslušné veterinární orgány místa odjezdu oznámí předem příslušné ústřední veterinární orgány členského státu určení a případných členských států tranzitu přepravu zvířat uvedených v odstavci 1. Učiní tak nejpozději v den odjezdu nákladu.
ODDÍL 3 POSÍLENÍ KONTROL PŘI PŘEMÍSŤOVÁNÍ ZVÍŘAT VNÍMAVÝCH NA SLINTAVKU A KULHAVKU PŘES MÍSTA ZASTÁVEK
Článek 7
Přesun zvířat přes místa zastávek
1. Zvířata druhů vnímavých na slintavku a kulhavku s osvědčením pro obchod uvnitř Společenství nesmějí být přemísťována přes místa zastávek schválená v souladu s nařízením (ES) č. 1255/97.
2. Odchylně od odstavce 1 může být pro účely obchodu uvnitř Společenství povoleno přemísťování skotu a prasat splňujících podmínky směrnice 64/432/EHS, včetně případných doplňkových záruk, přes místa zastávek, pokud je u jatečných zvířat potvrzeno splnění období držení v délce alespoň 21 dnů v jediném hospodářství předtím, než byla z tohoto hospodářství odeslána buď přímo nebo přes jediné schválené sběrné středisko, tímto doplňkovým osvědčením:
"Zvířata v souladu s rozhodnutím Komise 2003/483/ES."
3. Odchylně od odstavce 1 může být povolen přesun přes místa zastávek pro obchod uvnitř Společenství u ovcí a koz splňujících doplňkové podmínky stanovené v článku 3, nebo u jatečných zvířat doplňkové podmínky stanovené v čl. 4 odst. 3 a čl. 5 odst. 1.
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou na cestě do třetí země projít místem zastávky skot a prasata doprovázená veterinárním osvědčením pro jatečná zvířata v souladu s čl. 2 odst. 2 rozhodnutí 93/444/EHS a směrnicí 64/432/EHS.
5. Odchylně od odstavce 1 mohou na cestě do místa určení projet místem zastávky zvířata dovážená v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství.
Článek 8
Podmínky pro průchod zvířat přes místa zastávek
1. Při průchodu zvířat druhů vnímavých na slintavku a kulhavku přes místo zastávky musí být před odjezdem nákladu splněny podmínky uvedené v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Odesílatel musí veterinárním orgánům vystavujícím osvědčení prokázat a stvrdit v písemném prohlášení, že byla přijata vhodná opatření k tomu, aby místo zastávky ve Společenství přijímalo najednou pouze zvířata stejného druhu a kategorie a se stejným osvědčeným nákazovým statusem, včetně jakýchkoliv doplňkových záruk stanovených pro dotyčné druhy zvířat v právních předpisech Společenství.
3. Prohlášení odesílatele uvedené v odstavci 2 musí být připojeno k plánu cesty.
4. Do 24 hodin od odjezdu nákladu musí veterinární orgány vystavující osvědčení zaslat ústředním veterinárním orgánům členského státu určení a případných členských států tranzitu oznámení o místě zastávky uvedeném v plánu cesty, který provází zásilku.
Článek 9
Podmínky pro místa zastávek
1. Odchylně od ustanovení čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/97 mohou členské státy schválit jako místa zastávek všechny prostory schválených sběrných středisek, pokud tyto prostory po celou dobu, kdy jsou používány jako místo zastávky, splňují podmínky nařízení (ES) č. 1255/97 a tohoto rozhodnutí.
2. V jednom místě zastávky mohou být ve stejný okamžik přítomna pouze zvířata, která mají stejný nákazový status, včetně všech doplňkových záruk stanovených v příslušných právních předpisech Společenství, a patří ke kategorii a druhu zvířat, pro něž bylo místo zastávky schváleno.
3. Provozovatel místa zastávky oznámí příslušnému orgánu do jednoho pracovního dne po odjezdu zásilky informace uvedené v bodě C. 7 přílohy I nařízení (ES) č. 1255/97.
4. Před přijetím zvířat musí místo zastávky:
a) nejpozději do 24 hodin po odjezdu všech zvířat z předchozí zásilky začít s očistou a dezinfekcí a
b) zůstat beze zvířat, dokud není dokončena očista a dezinfekce ke spokojenosti úředního veterinárního lékaře.
ODDÍL 4 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Provedení
Členské státy pozmění své obchodní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření vhodným způsobem neprodleně zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 11
Vstup v platnost a použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2003 a jeho použitelnost končí dnem 30. června 2004.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. června 2003,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2000/159/ES o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 1973)
(Text s významem pro EHP)
(2003/485/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], a zejména na článek 29 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, ovcí a koz a prasat, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [2], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1452/2001 [3], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 2000/159/ES ze dne 8. února 2000 o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/16/ES [5], stanoví seznam třetích zemí, které předložily plán s uvedením záruk poskytovaných třetí zemí, pokud jde o sledování skupin reziduí a látek uvedených v příloze I směrnice 96/23/ES;
(2) některé třetí země předložily Komisi plány sledování reziduí u produktů a druhů, které nebyly původně uvedeny v příloze rozhodnutí 2000/159/ES.
Vyhodnocení těchto plánů monitorování a doplňkové informace vyžádané Komisí poskytly dostatečné záruky, pokud jde o sledování reziduí v těchto třetích zemích pro uvedené produkty a druhy.
U těchto zemí by tyto produkty a druhy měly být doplněny v příloze rozhodnutí 2000/159/ES;
(3) některé země nepředložily útvarům Komise plány sledování reziduí, nebo poskytly Komisi nedostatečné záruky v oblasti sledování reziduí u produktů a druhů původně uvedených v příloze rozhodnutí 2000/159/ES.
Tyto produkty a druhy by měly být u těchto zemí vypuštěny z přílohy rozhodnutí 2000/159/ES;
(4) rozhodnutí 2000/159/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno;
(5) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/159/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. června 2003
podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající ochraně osobních údajů v Argentině
(Text s významem pro EHP)
(2003/490/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
Sohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s Sohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1], a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby k předávání osobních údajů do třetí země docházelo, pouze pokud dotyčná třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany a pokud budou před předáním dodržovány právní předpisy členských států provádějící ostatní ustanovení směrnice.
(2) Komise může dospět ke zjištění, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany údajů.
V tomto případě lze osobní údaje z členských států předávat, aniž by bylo nezbytné poskytnutí dalších ochranných opatření.
V souladu se směrnicí 95/46/ES má být úroveň ochrany údajů hodnocena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů, a to se zvláštním zřetelem na celou řadu podmínek týkajících se předávání a uvedených v čl. 25 odst.
2 uvedené směrnice. Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES vydala pokyny k přípravě takových hodnocení [2]
(4) S ohledem na rozdíly v přístupu třetích zemí k ochraně údajů by mělo být dbáno na to, aby hodnocení odpovídající povahy této ochrany a uplatňování všech rozhodnutí na základě čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES nebyla svévolně nebo neodůvodněně diskriminační vůči třetím zemím, kde jsou obdobné podmínky, nebo mezi nimi, a aby nevytvářela skrytou překážku obchodu s ohledem na stávající mezinárodní závazky Společenství.
(5) Pokud jde o Argentinu, byly stanoveny právní normy týkající se ochrany osobních údajů, a to v rámci obecných pravidel a pravidel pro jednotlivá odvětví.
Oba druhy pravidel jsou právně závazné.
(6) Obecná pravidla jsou stanovena v ústavě, v zákoně č. 25326 o ochraně osobních údajů a v nařízení schváleném vyhláškou č. 1558/2001 (dále jen "argentinské právo").
(7) Argentinská ústava stanoví zvláštní opravný prostředek na ochranu osobních údajů, známý jako "habeas data".
Jedná se o podkategorii postupu na ochranu ústavních práv zakotveného v ústavě, a ochrana osobních údajů je tudíž základním právem. Podle čl.
43 odst. 3 ústavy má na základě pravidla "habeas data" každá osoba nárok znát obsah a účel všech údajů týkajících se jeho/její osoby obsažených ve veřejných záznamech nebo databankách, anebo v soukromých záznamech nebo databankách, jejichž účelem je poskytování informací.
Podle uvedeného článku bude moci osoba v případě nepravdivosti informací nebo v případě jejich využití k diskriminačním účelům požadovat výmaz, opravu, utajení nebo aktualizaci údajů obsažených ve výše uvedených záznamech.
Uvedený článek se netýká utajení informačních zdrojů novinářů.
Argentinská judikatura uznala "habeas data" jako základní a přímo použitelné právo.
(8) Zákon č. 25326 o ochraně osobních údajů ze dne 4. října 2000 (dále jen "zákon") rozvíjí a rozšiřuje ustanovení ústavy.
Obsahuje ustanovení týkající se obecných zásad ochrany údajů, práv subjektů údajů, povinností správců a uživatelů údajů, orgánu dozoru nebo kontrolního subjektu, sankcí a jednacího řádu při využití pravidla "habeas data" jako opravného prostředku.
(9) Nařízení schválené vyhláškou č. 1558/2001 ze dne 3. prosince 2001 (dále jen "nařízení") stanoví pravidla uplatňování zákona, doplňuje jeho ustanovení a objasňuje takové body zákona, u nichž může dojít k odchylnému výkladu.
(10) Argentinské právo chrání osobní údaje zaznamenané v datových souborech, rejstřících, databankách nebo jiných technických prostředcích, které jsou veřejné, a dále chrání osobní údaje zaznamenané v datových souborech, rejstřících, databankách nebo jiných technických prostředcích, které jsou soukromé a jejichž účelem je poskytování informací.
Zde jsou zahrnuty také technické prostředky jdoucí nad rámec výlučně osobního použití a prostředky určené pro postoupení nebo předávání osobních údajů, a to bez ohledu na skutečnost, zda je pohyb vytvořených údajů nebo informací uskutečňován za úplatu nebo zdarma.
(11) Určitá ustanovení zákona jsou jednotně uplatňována v celé Argentině.
Patří k nim obecná ustanovení a ustanovení týkající se obecných zásad ochrany údajů, práv subjektů údajů, povinností správců a uživatelů datových souborů, rejstříků a databank, trestních sankcí a existence a hlavních rysů opravného prostředku "habeas data", jak je zakotven v ústavě.
(12) Další ustanovení zákona se uplatňují na rejstříky, datové soubory, databáze nebo databanky, které jsou navzájem propojeny prostřednictvím sítí na interjurisdikční (ve smyslu "interprovincionální"), vnitrostátní nebo mezinárodní úrovni a jež jsou považovány za podléhající federální jurisdikci.
Týkají se kontroly vykonávané orgánem dozoru, sankcí ukládaných orgánem dozoru a jednacího řádu týkajícího se opravného prostředku "habeas data".
K jiným typům rejstříků, datových souborů, databází nebo databank je třeba přistupovat jako k podléhajícím provincionální jurisdikci.
Provincie mohou v těchto záležitostech vydávat právní předpisy.
(13) Ustanovení ohledně ochrany údajů jsou rovněž obsažena v celé řadě právních nástrojů upravujících různá odvětví, jako jsou transakce kreditními kartami, statistiky, bankovnictví nebo zdravotnictví.
(14) Argentinské právo obsahuje všechny základní zásady nezbytné pro zajištění odpovídající úrovně ochrany fyzických osob, i když rovněž stanoví výjimky a omezení pro ochranu důležitých veřejných zájmů.
Uplatnění těchto standardů je zaručeno zvláštním zjednodušeným a rychlým opravným prostředkem na ochranu osobních údajů, známým jako "habeas data", a to společně s obecnými opravnými prostředky.
Zákon stanoví zřízení kontrolního subjektu pro ochranu údajů pověřeného uskutečněním všech opatření nezbytných k dosažení souladu s cíli a ustanoveními zákona a vybaveného pravomocemi k provádění šetření a zásahů.
Jako kontrolní subjekt bylo podle nařízení zřízeno Národní ředitelství pro ochranu osobních údajů.
Argentinské právo stanoví účinné odrazující sankce, a to jak správní, tak trestní povahy.
Kromě toho se v případě neoprávněného zpracování údajů, které poškozuje dotyčné osoby, uplatňují ustanovení argentinského práva týkající se občanskoprávní odpovědnosti (jak smluvní, tak mimosmluvní).
(15) Argentinská vláda poskytla vysvětlení a záruky ohledně způsobu výkladu argentinského práva a poskytla záruky ohledně provádění argentinských předpisů na ochranu údajů v souladu s takovým výkladem.
Toto rozhodnutí se zakládá na uvedených vysvětleních a zárukách a je jimi proto podmíněno.
Toto rozhodnutí se zejména opírá o vysvětlení a záruky poskytnuté argentinskými orgány ohledně výkladu argentinského práva, pokud jde o to, které situace spadají do působnosti argentinského práva v oblasti ochrany údajů.
(16) Argentinu je proto třeba považovat za zemi poskytující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů podle směrnice 95/46/ES.
(17) V zájmu průhlednosti a aby příslušné orgány v členských státech zajistily ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, je nezbytné uvést v tomto rozhodnutí výjimečné okolnosti, za nichž může být odůvodněno pozastavení určitých toků údajů, bez ohledu na zjištění odpovídající úrovně ochrany.
Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů zřízená podle článku 29 směrnice 95/46/ES vydala stanovisko k úrovni ochrany osobních údajů v Argentině [3], ke kterému se přihlédlo při přípravě tohoto rozhodnutí.
(19) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 31 odst. 1 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se Argentina považuje za zemi poskytující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů předávaných ze Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí se vztahuje výlučně na odpovídající úroveň ochrany zajišťovanou v Argentině s cílem splnit požadavky čl. 25 odst. 1 směrnice 95/46/ES a nedotýká se uplatňování ostatních podmínek nebo omezení provádějících ostatní ustanovení zmíněné směrnice, které se vztahují na zpracování osobních údajů v členských státech.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření, která zajišťují, aby byly dodržovány vnitrostátní předpisy přijaté na základě jiných ustanovení než článku 25 směrnice 95/46/ES, mohou tyto orgány vykonávat své stávající pravomoci, aby pozastavily předávání údajů příjemci v Argentině s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobní údajů v těchto případech:
a) pokud příslušný argentinský orgán zjistí, že příjemce nedodržuje standardy uplatňované v oblasti ochrany, nebo
b) pokud je velmi pravděpodobné, že nebyly dodržovány standardy týkající se ochrany; pokud se lze důvodně domnívat, že příslušný argentinský orgán včas nepřijal nebo nepřijme opatření nezbytná pro vyřešení sporné věci; pokud by pokračování v předávání údajů vyvolalo bezprostřední riziko vzniku vážné újmy subjektům údajů a pokud příslušné orgány členského státu za daných okolností přiměřeně usilují o informování strany odpovědné za zpracování údajů usazené v Argentině a poskytly jí příležitost zaujmout stanovisko.
Pozastavení předávání údajů skončí, jakmile je zajištěno dodržování standardů ochrany a jakmile je o této skutečnosti informován příslušný orgán ve Společenství.
2. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o přijetí opatření podle odstavce 1.
3. Členské státy a Komise se rovněž vzájemně informují o případech, kdy opatření přijatá subjekty pověřenými, aby zajistily dodržování standardů ochrany v Argentině, nejsou dostatečná.
4. Pokud informace shromážděné podle odstavců 1, 2 a 3 prokážou, že kterýkoli subjekt pověřený, aby zajistil dodržování standardů ochrany v Argentině, neplní účinně svou úlohu, uvědomí o tom Komise příslušný argentinský orgán a bude-li třeba, předloží návrh opatření postupem podle čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit toto rozhodnutí, pozastavit je nebo omezit jeho oblast působnosti.
Článek 4
1. Toto rozhodnutí lze kdykoli změnit s ohledem na zkušenosti s jeho uplatňováním nebo na změny argentinských právních předpisů, jejich provádění a výkladu.
Komise sleduje provádění tohoto rozhodnutí a jakékoli předmětné poznatky sdělí Výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES, včetně jakýchkoliv důkazů, které by mohly mít vliv na hodnocení prováděné podle článku 1 tohoto rozhodnutí, zda je úroveň ochrany v Argentině odpovídající ve smyslu článku 25 směrnice 95/46/ES, a jakýchkoliv důkazů, že se toto rozhodnutí uplatňuje diskriminačním způsobem.
2. Komise předloží, je-li to nezbytné, návrhy opatření postupem podle čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES.
Článek 5
Členské státy přijmou všechna opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím nejpozději do sto dvaceti dnů ode dne jeho oznámení členským státům.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. července 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz para ořechů ve skořápce pocházejících nebo odeslaných z Brazílie
(Text s významem pro EHP)
(2003/493/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména čl. 53 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U para ořechů ve skořápce pocházejících nebo odeslaných z Brazílie (dále jen "para ořechy") byla v mnoha případech zjištěna vysoká úroveň kontaminace aflatoxinem B1 a celkovým aflatoxinem.
(2) Vědecký výbor pro potraviny zjistil, že aflatoxin B1 může způsobovat – dokonce i v krajně nízkých dávkách – rakovinu jater a že je rovněž genotoxický.
466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity určitých kontaminujících látek v potravinách [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 563/2002 [3], stanoví maximální limity určitých kontaminujících látek, a zejména aflatoxinů, v potravinách.
Tyto limity byly ve vzorcích para ořechů často a ve značné míře překročeny.
(4) Taková kontaminace představuje vážnou hrozbu pro veřejné zdraví ve Společenství a je proto vhodné přijmout ochranná opatření na úrovni Společenství.
(5) Potravinový a veterinární úřad Komise (dále jen "PVÚ") provedl ve dnech 25. ledna až 9. února 2003 misi v Brazílii, aby vyhodnotil stávající systémy kontroly, které mají zabránit kontaminaci para ořechů určených k vývozu do Společenství aflatoxiny.
Mise mimo jiné odhalila, že:
- vnitrostátní právní přepisy stanoví nepřiměřený postup odběru vzorků,
- pokud jde o para ořechy, neexistuje přiměřený systém zpětného vysledování ani během zpracovatelského řetězce, ani pokud jde o postup při vývozu a osvědčování,
- kontrola prováděná na vzorku během odeslání do laboratoře je nepřiměřená,
- některé laboratoře oprávněné k provádění analýzy pro účely vývozního osvědčení nepředkládají přesné a spolehlivé výsledky,
- u některých osvědčení o aflatoxinu vydaných soukromými laboratořemi identifikace šarže často neumožňuje spolehlivě prokázat vztah mezi vzorkem, šarží a osvědčením,
- úřední kontroly vrácených šarží jsou nedostatečné.
Je proto zapotřebí stanovit pro para ořechy ve skořápce pocházející nebo odeslané z Brazílie zvláštní, přísné podmínky, které zajistí ochranu veřejného zdraví na vysoké úrovni.
(6) Je nezbytné, aby para ořechy byly sbírány, tříděny, zpracovávány, baleny, dopravovány a aby s nimi bylo zacházeno podle řádných hygienických postupů.
Je rovněž nezbytné stanovit množství aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu ve vzorcích odebraných ze zásilky bezprostředně před jejím odesláním z Brazílie.
Odběr vzorků a analýza by měly být prováděny v souladu se směrnicí Komise 98/53/ES ze dne 16. července 1998, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství určitých kontaminujících látek v potravinách [4], ve znění směrnice 2002/27/ES ze dne 13. března 2002 [5].
(7) Brazílie by měla poskytnout písemné důkazy, které se přiloží ke každé zásilce para ořechů, ohledně podmínek sběru, třídění, manipulace, zpracování, balení a dopravy, jakož i výsledků laboratorní analýzy vzorků odebraných ze zásilky za účelem stanovení obsahu B1 a celkového aflatoxinu.
(8) Ze zjištění mise PVÚ lze vyvodit závěr, že Brazílie nemůže v současné době zajistit spolehlivé výsledky analýz nebo zaručit jednotnost šarže, pokud jde o osvědčování zásilek para ořechů.
Proto každé osvědčení vydané pro para ořechy z Brazílie vzbuzuje vážné pochyby o jeho spolehlivosti.
Kromě toho vyplývá ze zjištění závěr, že současné úřední kontroly vrácených šarží jsou nedostatečné.
Proto je zapotřebí stanovit přísné podmínky pro vracení nevyhovujících šarží.
V případě, že tyto přísné podmínky nebudou dodrženy, měly by být další nevyhovující šarže zničeny.
(9) Je proto nezbytné, aby za účelem ochrany veřejného zdraví příslušný orgán dovážejícího členského státu podrobil všechny šarže para ořechů dovezených do Společenství odběru vzorků a analýze ke zjištění obsahu aflatoxinu ještě před jejich propuštěním na trh.
(10) V zájmu veřejného zdraví by členské státy měly Komisi předkládat pravidelné zprávy o výsledcích všech analýz v rámci úředních kontrol provedených na zásilkách para ořechů.
Tyto zprávy by měly doplňovat oznamovací povinnost v rámci systému včasného varování pro potraviny a krmiva zavedeného podle nařízení (ES) č. 178/2002.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Omezení dovozů para ořechů ve skořápce pocházejících nebo odeslaných z Brazílie
1. Členské státy nesmějí dovážet para ořechy ve skořápce kódu KN 08012100 pocházející nebo odeslané z Brazílie (dále jen "para ořechy"), nejsou-li k zásilce připojeny:
a) zpráva obsahující výsledky úředního odběru vzorků a jejich analýzy a
b) osvědčení o zdravotní nezávadnosti vydané v souladu se vzorem uvedeným v příloze I a vyplněným, podepsaným a ověřeným zástupcem příslušného orgánu Brazílie, Ministério da Agricultura, Pecuária e Abastecimeno – (MAPA).
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy povolí dovoz zásilek para ořechů nevyhovujících ustanovením odstavce 1 písm. a) a b), které opustily Brazílii před 5. červencem 2003, pokud může hospodářský subjekt v souladu s ustanoveními směrnice 98/53/ES na základě odběru vzorků a výsledků analýzy prokázat, že zásilky jsou v souladu s nařízením ES č. 466/2001, pokud jde o maximální povolené limity aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu.
Článek 2
Odběr vzorků a analýza para ořechů příslušným orgánem Brazílie
Odběr vzorků a analýza para ořechů stanovené v čl. 1 odst. 1 písm. a) se musí provádět v souladu s ustanoveními směrnice Komise 98/53/ES.
Analýzu musí provést úřední kontrolní laboratoř pro analýzu aflatoxinů v para ořeších v Belo Horizonte v Brazílii, Laboratório de Controle de Qualidade de Segurança Alimentar – (LACQSA).
Článek 3
Kód a místa vstupu zásilek para ořechů do Společenství
1. Každá zásilka para ořechů je označena identifikačním kódem odpovídajícím kódu ve zprávě a v osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanoveném v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b).
2. Zásilky para ořechů mohou být do Společenství dováženy pouze přes jedno z míst vstupu uvedených v seznamu přílohy II.
Článek 4
Povinnosti členských států, pokud jde o dovoz para ořechů z Brazílie do Společenství
1. Příslušné orgány v každém členském státě zajistí, aby para ořechy byly podrobeny kontrole dokladů, s cílem zajistit splnění požadavků čl. 1 odst. 1.
2. Příslušné orgány v každém členském státě provedou odběr vzorků a analýzu každé zásilky ke zjištění obsahu aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu ještě před jejich uvolněním z místa vstupu do Společenství.
3. Členské státy předloží Komisi každý třetí měsíc zprávu o výsledcích všech analýz provedených v rámci úředních kontrol zásilek para ořechů, jak je stanoveno v odstavci 2.
Tato zpráva se předkládá v měsíci následujícím po každém čtvrtletí [6].
4. Každou zásilku para ořechů určených k odběru vzorků a analýze lze před uvolněním z místa vstupu na trh zadržet maximálně po dobu 15 pracovních dnů.
Příslušné orgány dovážejícího členského státu vydají úřední průvodní doklad potvrzující, že členský stát podrobil zásilku úřednímu odběru vzorků a analýze, s uvedením výsledku analýzy.
Článek 5
Rozdělení zásilky
V případě, že je zásilka rozdělena, je ke každé části rozdělené zásilky připojena kopie zprávy a osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanoveného v čl. 1 odst. 1 písm. a) a b) a průvodního dokladu stanoveného v čl. 4 odst. 4. Tyto kopie musí být ověřeny příslušným orgánem členského státu, na jehož území došlo k rozdělení.
Článek 6
Zásilky para ořechů nevyhovující maximálním limitům aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu
Zásilky para ořechů nevyhovující maximálním limitům aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu stanoveným nařízením (ES) č. 466/2001 lze vrátit do země původu, pouze pokud Ministério da Agricultura, Pecuária e Abastecimento – (MAPA) písemně poskytne pro každou jednotlivou dotyčnou nevyhovující zásilku:
a) výslovný souhlas s vrácením dotyčné zásilky s uvedením kódu zásilky;
b) závazek podrobit vrácenou zásilku po jejím příchodu úřední kontrole;
c) konkrétní údaje o:
i) místě určení vracené zásilky;
ii) zamýšleném naložení s vrácenou zásilky a
iii) zamýšleném odběru vzorků a analýze provedených na vrácené zásilce.
Nicméně pokud Ministério da Agricultura, Pecuária e Abastecimento – (MAPA) nesplní podmínky stanovené v písmenech a), b) a c), zničí členský stát dovozu všechny další zásilky, které nevyhovují maximálním limitům aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu stanoveným nařízením (ES) č. 466/2001.
Článek 7
Toto rozhodnutí bude nejpozději do 1. května 2004 přezkoumáno za účelem posouzení, zda zvláštní podmínky stanovené v článcích 1, 2, 3 a 4 poskytují ochranu veřejného zdraví ve Společenství na dostatečné úrovni.
V rámci přezkumu se rovněž posoudí, zda je i nadále zapotřebí, aby úřední orgán dovážejícího členského státu odebíral vzorky a prováděl analýzy každé zásilky, jak je stanoveno v čl. 4 odst.
Článek 8
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 5. července 2003.
Členské státy přijmou opatření nezbytná k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2003,
kterým se pozastavuje přezkumné řízení týkající se překážky obchodu spočívající v obchodních praktikách zachovávaných Kanadou u některých zeměpisných označení pro vína
(2003/502/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace [1], ve znění nařízení (ES) č. 356/95 [2], a zejména na články 11 a 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 6. prosince 2001 podala organizace CIVB (Conseil Interprofessionel du Vin de Bordeaux) stížnost podle článku 4 nařízení Rady (ES) č. 3286/94 (dále jen "nařízení").
(2) CIVB tvrdila, že prodej vína Bordeaux a Médoc ze Společenství v Kanadě je omezován řadou překážek obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení, tj. "praktikami zavedenými nebo zachovávanými třetí zemí, proti kterým stanoví mezinárodní obchodní pravidla právo jednat".
(3) Údajná překážka vyplývají ze změny C-57 kanadského zákona o ochranných známkách, který zbavuje zeměpisná označení Bordeaux a Médoc standardní ochrany podle požadavků na ochranu stanovených dohodou WTO o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS) pro zeměpisná označení pro vína.
(4) Komise rozhodla, že stížnost obsahuje dostatečné důkazy opravňující k zahájení přezkumného řízení.
Příslušné oznámení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [3].
(5) Přezkumné řízení potvrdilo právní nárok stěžovatele, že změna C-57 kanadského zákona o ochranných známkách porušuje čl. 23 odst. 1 a 2, jakož i čl. 24 odst. 3 (ustanovení o pozastavení) TRIPS a že taková porušení nemohou být odůvodněna na základě výjimky podle čl. 24 odst. 6 TRIPS.
(6) Přezkumné řízení rovněž potvrdilo, že vína Bordeaux mají v Kanadě značný podíl na trhu, což jasně souvisí s názvem produktu Bordeaux/Médoc.
Pokud taková výhoda není řádně chráněna, mohlo by to pro držitele zeměpisných označení "Bordeaux" a "Médoc" znamenat vážné omezení jejich postavení na trhu v Kanadě.
Tato újma by nakonec mohla mít pro producenty vín "Bordeaux" a "Médoc "za následek nepříznivé účinky na obchod.
Lze tedy učinit závěr, že změna C-57 hrozí způsobit stěžovateli nepříznivé účinky na obchod ve smyslu čl. 2 odst.
(7) Poradní výbor zřízený nařízením dne 12. února 2003 zvážil závěrečnou zprávu o přezkumném řízení.
(8) Komise dne 24. dubna 2003 parafovala dvoustrannou dohodu s Kanadou o obchodu s vínem a lihovinami, která po jejím vstupu v platnost přispěje k ochraně zájmů Společenství v této oblasti.
Tato dohoda svým vstupem v platnost zajistí zejména konečné odstranění názvů zapsaných do kanadského seznamu jako "druhové", včetně "Bordeaux", "Médoc" a "Medoc".
(9) Přezkumné řízení však nemůže být zastaveno, dokud nebudou označení "Bordeaux", "Médoc" a "Medoc" odstraněna ze seznamu druhových názvů ve změně C-57.
(10) Komise proto považuje za vhodné řízení pozastavit.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem poradního výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Přezkumné řízení týkající se překážek obchodu spočívajících v obchodních praktikách zachovávaných Kanadou u některých zeměpisných označení pro vína se pozastavuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. července 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2001/881/ES, kterým se stanoví seznam stanovišť hraniční kontroly schválených pro veterinární kontroly zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí, a rozhodnutí 2002/459/ES, kterým se zřizuje seznam jednotek v počítačové síti ANIMO
(Text s významem pro EHP)
(2003/506/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], naposledy pozměněnou směrnicí 96/43/ES [3], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam stanovišť hraniční kontroly pro veterinární kontroly zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí, stanovený rozhodnutím Komise 2001/881/ES [4], naposledy pozměněným rozhodnutím 2002/986/ES [5], který zahrnuje číslo jednotky ANIMO pro každé stanoviště hraniční kontroly Společenství, musí být proto aktualizován tak, aby zohledňoval vývoj v některých členských státech a kontroly Společenství.
(2) Seznam jednotek ANIMO v rozhodnutí Komise 2002/459/ES [6], ve znění rozhodnutí 2002/986/ES, který obsahuje číslo každé jednotky ANIMO pro každé stanoviště hraniční kontroly ve Společenství, proto musí být také aktualizován tak, aby odrážel všechny nastalé změny a zůstal ve shodě se seznamem v rozhodnutí 2001/881/ES.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2001/881/ES se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha rozhodnutí 2002/459/ES se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. července 2003,
kterým se přijímají rozhodnutí Společenství o dovozu některých chemických látek podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 a kterým se mění rozhodnutí 2000/657/ES a 2001/852/ES
(Text s významem pro EHP)
(2003/508/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 ze dne 28. ledna 2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 304/2003 má Komise rozhodnout jménem Společenství, zda povolit, nebo nepovolit dovoz každé chemické látky, na niž se vztahuje postup předchozího souhlasu (Prior Informed Consent - PIC), do Společenství.
(2) Program OSN pro životní prostředí (UNEP) a Organizace pro zemědělství a výživu (FAO) byly pověřeny, aby zabezpečovaly služby sekretariátu pro provádění prozatímního postupu PIC ustanoveného závěrečným aktem konference zplnomocněných zástupců o Rotterdamské úmluvě o postupu předchozího souhlasu pro některé nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu, zejména usnesením o prozatímním provedení stanoveném v uvedeném aktu; Úmluva byla podepsána dne 11. září 1998 a schválena Společenstvím rozhodnutím Rady 2003/106/ES [2].
(3) Komise, která působí jako společný pověřený orgán, má za úkol předat rozhodnutí o chemických látkách sekretariátu prozatímního postupu PIC (dále jen "prozatímní sekretariát") jménem Společenství a jeho členských států.
(4) Prozatímní sekretariát požaduje, aby zúčastněné strany postupu PIC použily k oznámení svého rozhodnutí o dovozu zvláštní formulář pro odpověď země dovozu.
(5) Chemická látka monokrotofos byla doplněna na seznam chemických látek, na něž se vztahuje prozatímní postup PIC, jako pesticid, pro nějž Komise obdržela informace z prozatímního sekretariátu ve formě dokumentu obsahujícího pokyn pro rozhodování. Na monokrotofos se již vztahuje prozatímní postup PIC v rozsahu, v němž jsou některé vysoce nebezpečné obchodní úpravy pesticidů obsahující monokrotofos uvedeny v příloze III Rotterdamské úmluvy.
Pro období do ukončení hodnocení monokrotofosu Společenstvím v rámci směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č.
806/2003 [4], byla poskytnuta prozatímní odpověď týkající se této obchodní úpravy pesticidu v rozhodnutí Komise 2000/657/ES ze dne 16. října 2000, kterým se přijímá rozhodnutí Společenství o dovozu některých chemických látek podle nařízení Rady (EHS) č. 2455/92 o vývozu a dovozu některých nebezpečných chemických látek [5], ve znění rozhodnutí 2001/852/ES [6].
8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS a o nezařazení některých účinných látek do přílohy I uvedené směrnice a zrušení povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky [7], byl monokrotofos vyřazen z přílohy I směrnice 91/414/EHS a povolení pro přípravky na ochranu rostlin, které jej obsahují, mělo být zrušeno do 25. července 2003.
Proto by se měla nahradit prozatímní odpověď uvedená v rozhodnutí 2000/657/ES konečným rozhodnutím o dovozu.
(6) Chemické látky 2,4,5-T, chlorobenzilát a fosfamidon spadají do oblasti působnosti směrnice 91/414/EHS, která stanoví přechodné období, během něhož mohou členské státy, dokud nebude přijato rozhodnutí Společenství, přijmout rozhodnutí o látkách a přípravcích spadajících do oblasti působnosti uvedené směrnice.
Nařízením (ES) č. 2076/2002 byly uvedené látky vyřazeny z přílohy I směrnice 91/414/EHS a povolení pro přípravky na ochranu rostlin, které je obsahují, mělo být zrušeno do 25. července 2003.
Rozhodnutí o dovozu obchodních úprav pesticidů 2,4,5-T, chlorobenzilátu a fosfamidonu stanovená rozhodnutím 2000/657/ES, která byla předložena jako prozatímní odpovědi, dokud nebude přijato rozhodnutí Společenství, by se proto měla nahradit konečnými rozhodnutími o dovozu.
(7) Chemické látky parathion a parathion-methyl rovněž spadají do oblasti působnosti směrnice 91/414/EHS.
Podle rozhodnutí Komise 2001/520/ES ze dne 9. července 2001 o nezařazení látky parathion do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o zrušení povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku [8], a rozhodnutí Komise 2003/166/ES ze dne 10. března 2003 o nezařazení látky parathion-methyl do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a zrušení povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku [9], jsou uvedené látky nyní vyřazeny z přílohy I směrnice 91/414/EHS a povolení pro přípravky na ochranu rostlin, které je obsahují, bylo zrušeno.
Proto rozhodnutí o dovozu obchodních úprav pesticidů parathion a parathion-methyl uvedená v rozhodnutí Komise 2001/852/ES ze dne 19. listopadu, kterým se přijímají rozhodnutí Společenství o dovozu podle nařízení Rady (EHS) č. 2455/92 o vývozu a dovozu některých nebezpečných chemických látek a kterým se mění rozhodnutí 2000/657/ES, která byla uvedena jako prozatímní odpovědi, dokud nebude přijato rozhodnutí Společenství, by se měla nahradit konečnými rozhodnutími.
(8) Na chemickou látku ethylenoxid se vztahuje směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [10], naposledy pozměněná nařízením (ES) č.
807/2003 [11]. To bylo vyjádřeno v konečném rozhodnutí o dovozu obsaženém v rozhodnutí 2001/852/ES.
Ethylenoxid však byl nedávno oznámen podle programu Společenství pro hodnocení existujících látek podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [12], ve které se stanovuje přechodné období, během něhož mohou členské státy, dokud nebude přijato rozhodnutí Společenství, přijmout rozhodnutí o látkách a přípravcích, na něž se uvedená směrnice vztahuje.
Rozhodnutí o dovozu uvedené v rozhodnutí 2001/852/ES by se proto mělo nahradit.
(9) Na chemické látky polybromované bifenyly (PBB) se vztahují přísná omezení na úrovni Společenství podle směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [13], naposledy pozměněné směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/11/ES [14].
To bylo vyjádřeno v rozhodnutí Společenství o dovozu, které bylo zveřejněno v oběžníku PIC V, v němž se uvádí situace k 30. červnu 1995.
V uvedeném rozhodnutí se však nezohlednil úplný zákaz PBB platný v Rakousku od roku 1993.
Proto je nezbytné uvedené rozhodnutí nahradit.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 29 směrnice Rady 67/548/EHS [15], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Prozatímní rozhodnutí o dovozu chemických látek 2,4,5-T, chlorobenzilát, parathion-methyl, monokrotofos a fosfamidon uvedená v příloze rozhodnutí 2000/657/ES se nahrazují formuláři odpovědí o dovozu uvedenými v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Konečné rozhodnutí o dovozu ethylenoxidu a prozatímní rozhodnutí o dovozu parathionu uvedená v příloze rozhodnutí 2001/852/ES se nahrazují formuláři odpovědí o dovozu uvedenými v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Konečné rozhodnutí o dovozu polybromovaných bifenylů (PBB) zveřejněné v oběžníku PIC V se nahrazuje formulářem odpovědí o dovozu uvedeným v příloze III tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. července 2003
o některých ochranných opatřeních, pokud jde o Gyrodactyla salaris u lososovitých
(oznámeno pod číslem K(2003) 2312)
(Text s významem pro EHP)
(2003/513/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/33/ES Evropského parlamentu a Rady [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 96/490/ES ze dne 18. července 1990 o určitých ochranných opatřeních, pokud jde o Gyrodactylus salaris u lososovitých [3] bylo podstatně pozměněno [4].
V zájmu přehlednosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Gyrodactylus salaris je ektoparazit lososovitých, který u Salmo salar může způsobovat vysokou mortalitu.
(3) Zkušenost ukázala, že se choroba může šířit z infikovaných oblastí do zatím neinfikovaných oblastí obchodní přepravou lososů a jiných lososovitých.
Choroba se též může šířit mezi řekami přirozeným stěhováním lososovitých.
(4) Je třeba předcházet šíření choroby z oblastí ve Společenství, které mohou být cizopasníkem Gyrodactylus salaris infikovány.
(5) Zavlečení cizopasníka do oblastí se stavy lososů velmi vnímavými ke Gyrodactylu salaris by mohlo vést ke značným ztrátám těchto lososů.
Je proto nutné stanovit opatření nutná k zamezení tohoto zavlečení.
(6) Měly by se zavést postupy k ochraně oblastí se stavy lososů velmi náchylnými k chorobě nebo oblastí patrně prostých Gyrodactyla salária.
(7) Členské státy, na které se vztahují ochranná opatření proti Gyrodactylus salaris, zavádějí odpovídající programy diagnostiky a dohledu.
Výsledky těchto programů by měly být pravidelně sdělovány Komisi.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přemísťování živých lososovitých pocházejících z jiných oblastí do oblastí uvedených v příloze I se nepovoluje.
Článek 2
Přemísťování jiker lososovitých pocházejících z jiných oblastí než z oblastí uvedených v příloze I k chovným účelům do oblastí uvedených v příloze I se připouští pod podmínkou, že jikry byly dezinfikovány metodou zajišťující odstranění cizopasníků druhu Gyrodactylus salaris.
Článek 3
1. V případě přemísťování živých lososovitých mezi oblastmi uvedenými v příloze I se v potvrzení o zdravotním stavu v bodě VI přepravního dokladu uvedeného v příloze E, kapitole 1 směrnice Rady 91/67/EHS [5] doplňuje nová věta, která zní:
"Ryby této zásilky pocházejí z jedné z oblastí uvedených v příloze I rozhodnutí Komise 2003/513/ES o určitých ochranných opatřeních, pokud jde o Gyrodactylus salaris u lososovitých."
Přemísťování živých lososovitých z nárazníkového pásma zmíněného v bodu 3 přílohy I do ostatních oblastí uvedených v té příloze se nedovoluje.
2. V případě zásilek jiker lososovitých pocházejících z jiných oblastí než z oblastí uvedených v příloze I a dovážených k chovným účelům do jedné z těchto oblastí se v potvrzení o zdravotním stavu v bodě VI přepravního dokladu uvedeného v příloze E, kapitole 1 směrnice Rady 91/67/EHS doplňuje nová věta, která zní:
"Jikry této zásilky byly dezinfikovány podle požadavků rozhodnutí Komise 2003/513/ES o určitých ochranných opatřeních, pokud jde o Gyrodactylus salaris u lososovitých."
Článek 4
Příslušné orgány členských států odpovědné za oblasti uvedené v příloze I podrobují své populace lososovitých nepřetržitému dohledu prováděním testů a laboratorních vyšetření k ověřování nepřítomnosti cizopasníka Gyrodactylus salaris a předkládají každý rok nejpozději do 1. července všechny výsledky uvedených testů a laboratorních vyšetření Komisi.
Článek 5
Rozhodnutí 96/490/ES se zrušuje.
Odkazy na uvedené zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou v příloze III.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. července 2003
o některých ochranných opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2003) 2293)
(Text s významem pro EHP)
(2003/514/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [3], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 95/108/ES ze dne 28. března 1995 o některých opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii [5], bylo podstatně pozměněno [6].
V zájmu jasnosti a přehlednosti by uvedené rozhodnutí mělo být kodifikováno;
(2) v italské provincii Nuoro na Sardinii je třeba považovat africký mor prasat za enzootickou chorobu;
(3) vzhledem k obchodu s živými prasaty, čerstvým vepřovým masem a některými produkty z vepřového masa může situace způsobená chorobou ohrozit stáda v jiných oblastech Itálie a v dalších členských státech;
(4) rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003, stanoví možnost finanční účasti Společenství na eradikaci chorob zvířat a dohledu nad nimi;
(5) v rámci programů eradikace afrického moru prasat, které Itálie každoročně předkládá ke schválení, je cílem vymýtit zmíněnou chorobu ze zbývajících infikovaných oblastí Sardinie;
(6) italské orgány přijaly legislativní opatření zakazující přemísťování živých prasat, čerstvého vepřového masa a některých produktů z vepřového masa z území Sardinie. Přijetí uvedených opatření zaručuje úspěšné provádění tohoto rozhodnutí;
(7) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Itálie zakazuje přemísťování zvířat čeledi Suidae z území oblasti Sardinie.
Článek 2
1. Itálie zakazuje přemísťování čerstvého vepřového masa pocházejícího ze zvířat čeledi Suidae z území oblasti Sardinie.
2. Odchylně od ustanovení odstavce 1 může být čerstvé vepřové maso zasíláno do oblastí mimo území oblasti Sardinie za podmínek, že dotyčné maso:
a) pochází z prasat, která se dostala na území oblasti Sardinie jako jatečná prasata ve smyslu ustanovení směrnice Rady 64/432/EHS [8] nebo směrnice Rady 72/462/EHS [9]. Uvedená jatečná prasata byla přepravena přímo ze vstupního přístavu na předem určená jatka. Po příchodu na jatka byla do 12 hodin poražena; nebo
b) pochází z prasat, která:
i) byla držena v hospodářství schváleném schválené příslušným veterinárním orgánem; hospodářství se musí nacházet v provincii Sassari, Oristano nebo Cagliari;
ii) byla držena po nejméně čtyři měsíce v hospodářství původu;
iii) byla držena v hospodářství ležícím alespoň 10 km od jakéhokoli ohniska afrického moru prasat, které se vyskytlo v posledních třech měsících;
iv) byla držena v hospodářství, do kterého nebylo začleněno žádné prase během předchozích 30 dnů;
v) patřila do populace prasat v hospodářství zařazeném do programu sérologického testování v rámci programu eradikace afrického moru prasat přijatého Komisí v rámci ustanoveními rozhodnutí 90/424/EHS, kde v posledních šesti měsících nebyly zjištěny žádné protilátky proti viru afrického moru prasat;
vi) byla zahrnuta do předporážkového sérologického testovacího programu prováděného během 10 dnů před odvozem na porážku a u nichž nebyly zjištěny protilátky na virus afrického moru prasat; předporážkový testovací program pro dotyčnou zásilku musí být stanoven tak, aby poskytoval spolehlivost přibližně 95 %, že budou zjištěna séropozitivní zvířata s mírou prevalence 5 %;
vii) během 24 hodin před odvozem byla podrobena klinickému vyšetření v hospodářství původu. Všechna prasata v hospodářství původu musí být vyšetřena a související zařízení musí být prohlédnuta. Zvířata musí být označena ušními značkami v hospodářství původu, aby mohlo být kdykoli vysledováno jejich hospodářství původu;
viii) byla přepravena přímo z hospodářství původu na předem určená jatka. Před naložením musí být dopravní prostředek vyčištěn a vydezinfikován a je úředně zapečetěn. Prasata musí být doprovázena veterinárním osvědčením osvědčujícím, že zvířata splňují požadavky bodů i) až vii), a podepsaným příslušným orgánem;
ix) byla po příchodu na jatka poražena do 12 hodin.
3. Maso uvedené v odstavci 2 musí být uchováno odděleně od masa, které nesplňuje podmínky podle uvedeného odstavce.
Článek 3
Maso odesílané z území oblasti Sardinie musí být doprovázeno osvědčením úředního veterinárního lékaře. Osvědčení musí obsahovat tato slova:
"Maso, které je v souladu s rozhodnutím Komise 2003/514/ES o některých ochranných opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii."
Článek 4
1. Itálie zakazuje přemísťování produktů z vepřového masa z území oblasti Sardinie.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou být produkty z vepřového masa zasílány do oblastí mimo území oblasti Sardinie pod podmínkou, že dotyčné produkty:
a) byly ošetřeny v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 80/215/EHS [10]; nebo
b) byly vyprodukovány v předem určeném zařízení, a to pouze z masa, které:
i) odpovídá ustanovením čl. 2 odst. 2 a 3, nebo
ii) dostalo se na území Sardinie jako čerstvé vepřové maso ve smyslu směrnice Rady 64/433/EHS [11].
Článek 5
Masné výrobky podle čl. 4 odst. 2 písm. b) odesílané z území oblasti Sardinie musí být doprovázeny osvědčením úředního veterinárního lékaře. Osvědčení musí obsahovat tato slova:
"Masné výrobky, které jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2003/514/ES o některých ochranných opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii."
Článek 6
Itálie předloží všem členským státům a Komisi:
a) seznam obsahující název (názvy) a adresu (adresy) předem určených jatek podle článku 2 a název (názvy) a adresu (adresy) předem určeného(-ých) zařízení podle čl. 4 odst. 2 písm. b), schválených ústředním veterinárním orgánem;
b) každých šest měsíců zprávu s informacemi o počtu prasat, která byla podrobena opatřením uvedeným v čl. 2 odst. 2 písm. b), a výsledky provedených sérologických testů.
Článek 7
1. Itálie ustaví národní koordinační a monitorovací výbor.
Předsedu výboru jmenuje ústřední veterinární orgán, který je pověřen provedením tohoto rozhodnutí a monitorováním opatření na eradikaci afrického moru prasat.
Výbor musí:
a) shromažďovat údaje o dohledu prováděném orgány oblasti Sardinie;
b) mít zařízení na zpracování dat;
c) mít rychlé komunikační spojení s oblastí Sardinie.
2. V případě nutnosti může ústřední veterinární orgán zavést další ochranná opatření kromě těch, jež jsou uvedena v tomto rozhodnutí.
Článek 8
Rozhodnutí 95/108/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. června 2003
o podpisu dohod mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o vydávání a vzájemné právní pomoci ve věcech trestních
(2003/516/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy Evropské unie spolupracují ve věcech trestních se Spojenými státy americkými na základě dvoustranných dohod, úmluv, smluv, vnitrostátních právních předpisů a opatření.
(2) Evropská unie je rozhodnuta zlepšit tuto spolupráci, aby byla schopna účinněji bojovat zejména s přeshraniční trestnou činností a terorismem.
(3) Rada se dne 26. dubna 2002 rozhodla zmocnit předsednictví, aby ve spolupráci s Komisí zahájilo jednání se Spojenými státy americkými, předsednictví se Spojenými státy americkými dojednalo dvě dohody o mezinárodní spolupráci ve věcech trestních, jednu o vzájemné právní pomoci a druhou o vydávání.
(4) Dohody je třeba v zastoupení Evropské unie podepsat s výhradou jejich následného uzavření.
Evropská unie učiní v okamžiku podpisu toto prohlášení:
"Evropská unie prohlašuje, že se nachází v procesu budování prostoru svobody, bezpečnosti a práva, který může mít účinky na dohody se Spojenými státy.
Tento vývoj Unie pečlivě zváží, zejména s ohledem na čl. 10 odst.
2 dohody o vydávání. Unie povede se Spojenými státy konzultace pro nalezení řešení vývoje, který ovlivňuje dohody, v případě potřeby včetně revize dohod.
Unie prohlašuje, že článek 10 nepředjímá jednání se třetími zeměmi."
(5) Dohody uvedené v čl. 3 odst. 2 stanoví, že Spojené státy americké a členské státy Unie si vymění listiny o používání dvoustranných smluv. Ustanovení čl. 3 odst. 3 dohody o vzájemné právní pomoci stanoví podobnou povinnost pro ty členské státy, které nemají dvoustrannou dohodu o vzájemné právní pomoci se Spojenými státy. S ohledem na vypracování těchto listin musí členské státy koordinovat svůj postup v rámci Rady,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohody jménem Evropské unie s výhradou jejich následného uzavření.
2. Znění dohod a doplňujících vysvětlivek, která obsahují ujednání mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými, se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k vypracování listin mezi nimi a Spojenými státy americkými podle čl. 3 odst. 2 dohody o vydávání a čl. 3 odst. 2 a 3 dohody o vzájemné právní pomoci.
2. Členské státy koordinují svůj postup na základě odstavce 1 v rámci Rady.
Článek 3
V případě rozšíření územní působnosti dohod v souladu s čl. 20 odst. 1 písm. b) druhou odrážkou dohody o vydávání nebo čl. 16 odst. 1 písm. b) druhou odrážkou dohody o vzájemné právní pomoci rozhodne Rada jednomyslně jménem Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí a jeho přílohy budou zveřejněny
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. července 2003
o statistických údajích, jež mají být použity k úpravě klíče pro upisování základního kapitálu Evropské centrální banky
(2003/517/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 107 odst. 6 a článek 29.2 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank (ESCB) a Evropské centrální banky (ECB), připojeného k uvedené smlouvě (dále jen "statut"),
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 98/382/ES [4] přijala Rada pravidla o statistických údajích, jež mají být použity pro stanovení výchozího klíče pro upisování základního kapitálu ECB.
(2) Podle článku 29.3 statutu je třeba vážené podíly přidělené národním centrálním bankám v klíči pro upisování základního kapitálu ECB upravovat každých pět let.
(3) Když se jedna nebo více zemí stanou členskými státy Evropské unie, jejich národní centrální banky se stanou členy Evropského systému centrálních bank (ESCB) a upisovateli základního kapitálu ECB.
Vážený podíl národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu ECB je třeba podle toho upravit.
(4) Je nutné stanovit pravidla pro poskytování statistických údajů, jež mají být použity k úpravám vážených podílů národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu ECB.
(5) Je třeba definovat povahu údajů, jež mají být použity, jejich zdroj a způsob výpočtu vážených podílů národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu ECB.
(6) Nařízení Rady (ES) č. 2223/96/ES ze dne 25. června 1996 o Evropském systému národních a regionálních účtů ve Společenství [5] stanoví metodiku pro společné standardy, definice, klasifikace a účetní pravidla, jež se mají použít k sestavení srovnatelných účtů a tabulek pro účely Společenství, a stanoví program pro převádění účtů a tabulek sestavených podle uvedeného nařízení k přesným dnům pro účely Společenství.
Uvedené nařízení přihlíží k nejnovějším standardům a poznatkům ve statistické metodice a definice uvedeného nařízení je proto třeba použít pro účely tohoto rozhodnutí.
(7) Jelikož klíč pro upisování základního kapitálu ECB stanoví příslušné podíly národních centrálních bank v základním kapitálu ECB a ve společném využívání vnějších rezerv, jakož i jejich váhy při hlasování v Radě guvernérů ECB u všech rozhodnutí přijímaných většinou hlasů (podle článku 10.3 statutu) a při rozdělování měnového příjmu ESCB mezi ně, je důležité, aby byl výpočet jejich váženého podílu v tomto klíči prováděn přesně.
Komise by proto měla s příslušnými výbory konzultovat údaje o počtu obyvatel a hrubém domácím produktu v současných tržních cenách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předmět
Statistické údaje, jež se mají použít k úpravě vážených podílů národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu Evropské centrální banky, stanoví Komise v souladu s pravidly uvedenými v tomto rozhodnutí.
Článek 2
Počet obyvatel
1. "Počtem obyvatel" se rozumí celkový počet obyvatel definovaný v nařízení (ES) č. 2223/96, vypočítaný jako průměr za rok a zaokrouhlený na tisíce obyvatel.
2. Pro úpravu vah přidělených národním centrálním bankám podle článku 29.3 statutu jsou brány údaje o počtu obyvatel z předposledního roku, který předchází roku, ve kterém se klíč upravuje.
Článek 3
Hrubý domácí produkt v současných tržních cenách
1. "Hrubým domácím produktem v současných tržních cenách" se rozumí hrubý domácí produkt v tržních cenách definovaný v nařízení (ES) č. 2223/96 pro kalendářní rok a vyjádřený v národní měně s nejvyšší dostupnou přesností, umožňující výpočet podílů s požadovanou přesností.
2. Pro úpravu vah přidělených národním centrálním bankám podle článku 29.3 statutu jsou brány údaje o hrubém domácím produktu v současných tržních cenách za pět let předcházejících předposlednímu roku před rokem, ve kterém se klíč upravuje.
Článek 4
Směnné kurzy
1. Ročním směnným kurzem pro převod hrubého domácího produktu v současných tržních cenách je aritmetický průměr denních směnných kurzů pro všechny pracovní dny kalendářního roku.
2. Denní směnné kurzy jsou do roku 1999 referenční kurzy v ECU, shromážděné Komisí.
Od roku 1999 to jsou referenční kurzy v eurech vypočítávané ECB.
Článek 5
Výpočet a přesnost
1. Podílem členského státu na počtu obyvatel Společenství je jeho podíl na celkovém počtu obyvatel členských států vyjádřený v procentech.
2. Podílem členského státu na hrubém domácím produktu Společenství v současných tržních cenách je jeho podíl na celkové výši hrubého domácího produktu v současných tržních cenách členských států za pět let vyjádřený v procentech.
3. Váženým podílem národní centrální banky v klíči pro upisování základního kapitálu ECB je aritmetický průměr podílů dotyčného členského státu na počtu obyvatel a hrubém domácím produktu v současných tržních cenách Společenství.
4. Jednotlivé kroky výpočtu se provádějí na tolik desetinných míst, aby byla zajištěna jejich přesnost.
Vážené podíly národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu ECB se vyjadřují na čtyři desetinná místa.
Článek 6
Údaje pro výbory
Údaje o počtu obyvatel sděluje Komise Výboru pro statistické programy, zřízenému článkem 1 rozhodnutí Rady 89/382/EHS, Euratom ze dne 19. června 1989, kterým se zřizuje Výbor pro statistické programy Evropských společenství [6].
Údaje o hrubém domácím produktu v současných tržních cenách sděluje Komise výboru, zřízenému článkem 6 směrnice Rady 89/130/EHS, Euratom ze dne 13. února 1989 o harmonizaci výpočtu hrubého národního produktu v tržních cenách [7].
Článek 7
Nové členské státy
Když se jedna nebo více zemí stane členskými státy a jejich národní centrální banky se stanou součástí ESCB, použijí se pro statistické údaje o počtu obyvatel a hrubém domácím produktu v současných tržních cenách stejná referenční období jako pro úpravu za posledních pět let, stanovenou v článcích 29.1 a 29.3 statutu.
Článek 8
Poskytování údajů
Údaje o počtu obyvatel, hrubém domácím produktu v současných tržních cenách a ročních směnných kurzech uvedené v tomto rozhodnutí poskytne Komise ECB samostatně pro všechny členské státy nejpozději do dvou měsíců přede dnem, ke kterému nabývá účinku úprava vážených podílů národních centrálních bank v klíči pro upisování základního kapitálu ECB.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. června 2003
o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Japonska o spolupráci ve věci protisoutěžních jednání
(2003/520/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 83 a 308 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z důvodů stále vzrůstajícímu mezinárodnímu rozměru problémů hospodářské soutěže by měla být posílena mezinárodní spolupráce v této oblasti.
(2) Vhodné a účinné prosazování právních předpisů o hospodářské soutěži je důležité pro účinné fungování trhů a pro mezinárodní obchod.
(3) Rozpracování zásad aktivní zdvořilosti v mezinárodním právu a jejich provádění při prosazování předpisů pro hospodářskou soutěž Evropského společenství a Japonska povede ke zvýšení účinnosti jejich provádění.
(4) Za tímto účelem Komise vyjednala s Japonskem dohodu o uplatňování pravidel hospodářské soutěže Evropského společenství a Japonska.
(5) Článek 308 Smlouvy musí být zohledněn při zahrnutí do znění dohody o fúzích a akvizicích, které jsou upraveny nařízením Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [3], které je založeno právě zejména na článku 308.
(6) Dohodu je vhodné schválit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Japonska o spolupráci ve věci protisoutěžních jednání se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Evropského společenství [4].
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2002
o zřízení Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků
(2003/522/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na článek 20 jednacího řádu Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] (dále jen "finanční nařízení") stanoví rámec pro zřízení nového typu správních úřadů.
(2) Obecné zásady Komise pro politiku externalizace ze dne 13. prosince 1999 [3] a bílá kniha o správní reformě [4] nastínily novou politiku externalizace založenou na pojetí správy, která se znovu zaměřuje na své hlavní úkoly a činnosti.
(3) Výsledky analýzy provedené plánovací a koordinační skupinou pro externalizaci po zhodnocení situace v Komisi a na interinstitucionální úrovni v několika oblastech dokládají hlavní výhody, které by vytvoření úřadů Komise mohlo přinést, a oblasti, kterým je třeba věnovat zvláštní pozornost, jako například potřeba zajistit, aby činnosti na různých místech byly provázané a potřeba definovat minimální kritickou velikost každého úřadu.
(4) Zvolený typ úřadu se skládá ze správních jednotek zaměřených na poskytování podpory pro činnosti jiných oddělení Komise nebo případně jiných orgánů Společenství.
(5) Zvláštní analýzy provedené v oblasti správy a vyplácení individuálních nároků ukázaly, že je výhodné zajistit jednotnou strukturu v provádění rozhodnutí, která zahrnují správní podporu.
Tato struktura je zvlášť vhodná pro účinné a hospodárné využití zdrojů, přičemž zároveň zlepší viditelnost poskytovaných služeb, umožní přeorientovat účinné provozní pravomoci a usnadní přizpůsobení potřebám a požadavkům uživatelů.
(6) Tento typ úřadu představuje vhodný nástroj k dosažení žádoucího přechodu na interinstitucionální úroveň v této oblasti, o nějž již některé jiné orgány Společenství vyjádřily zájem.
(7) Jako správní úřad pro Komisi je nezbytné, aby úřad zůstal jasně přičleněn k některému generálnímu ředitelství v souladu s obecnými zásadami přijatými Komisí dne 28. května 2002 [5].
Konkrétně bude přičleněn ke generálnímu ředitelství pro personál a administrativu.
(8) Je třeba vymezit úkoly a činnost úřadu.
(9) Měla by se zlepšit provázanost ve správě a vyplácení nároků všem zaměstnancům Komise, ačkoli v Bruselu, Lucemburku a Ispře by měla být zachována místně založená služba.
(10) V souladu s obecnými zásadami Komise by měl být zřízen řídící výbor, jehož hlavní úlohou pod dohledem sboru členů Komise by bylo dohlížet na činnosti úřadu, vymezit jeho pravomoci a zajistit, aby byly řádně prováděny.
Proto je nezbytné určit přesné složení řídícího výboru v souladu s obecnými zásadami, jeho hlavní úkoly a vnitřní organizaci.
(11) Je nezbytné stanovit pravidla pro jmenování zaměstnanců úřadu a zajistit, aby se na úřad vztahovala stejná pravidla a praxe, jaká se vztahují na Komisi.
(12) Komise by s ohledem na úřad měla vymezit pravomoci svěřené služebním řádem orgánu oprávněnému ke jmenování a pracovním řádem ostatních zaměstnanců orgánu zmocněnému uzavírat pracovní smlouvy.
(13) Měly by být stanoveny zásady, kterými se řídí odpovědnost ředitele úřadu s ohledem jak na zaměstnance úřadu, tak na jeho činnost.
(14) Po řediteli úřadu by se mělo požadovat, aby předkládal řídícímu výboru své cíle a pravidelné zprávy o fungování a roční zprávu o činnosti.
(15) S ohledem na finanční otázky je třeba stanovit, že pro úřad se použije hlava V druhá část finančního nařízení v souladu s obecnou zásadou, že osobou odpovědnou za vyjednání žádostí o rozpočtové položky s generálním ředitelstvím pro rozpočet by měla být pověřená schvalující osoba, a je třeba zajistit, aby úřad uplatňoval vhodná účetní pravidla a metody.
(16) Generální ředitelství, ke kterému je úřad přičleněn, je nápomocno řídícímu výboru, odpovídá za udržování pravidelného styku se všemi úřady a zajistí, aby činnost různých úřadů byla provázaná.
Tato úloha je zvláště důležitá při zajišťování řádného průběhu přechodné etapy.
(17) Rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2002 představuje návrh na opravu a dodatek k předběžnému návrhu rozpočtu pro rok 2003 a vytváří rozpočtový rámec pro zřízení úřadu,
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I ZŘÍZENÍ, ÚČEL, ÚKOLY A UMÍSTĚNÍ
Článek 1
Zřízení úřadu
Zřizuje se Úřad pro správu a vyplácení individuálních nároků (dále jen "úřad").
Generálním ředitelstvím, ke kterému je úřad přičleněn, je generální ředitelství pro personál a administrativu.
Úřad zahájí činnost dne 1. ledna 2003.
Článek 2
Účel
1. Úřad určuje, vypočítává a vyplácí zaměstnancům orgánů Společenství a vnějším zaměstnancům nároky a odměny uvedené v článku 3 na základě služebního řádu a jeho příloh a obecných prováděcích předpisů k němu.
2. Úřad plní své úkoly v souladu se správními pravidly platnými pro Komisi.
3. Komise přijme z podnětu generálního ředitelství pro personál a administrativu nebo na návrh úřadu po dohodě s generálním ředitelstvím nová pravidla nebo případně nezbytné změny.
Řídící výbor úřadu navrhne podrobnosti tohoto postupu spolu s generálním ředitelstvím pro personál a administrativu.
4. Úřad může se souhlasem řídícího výboru jednat na žádost a jménem jiného subjektu nebo úřadu zřízeného Smlouvami nebo na jejich základě.
Článek 3
Úkoly
1. Úřad určuje, vypočítává a vyplácí následující nároky:
a) platy, příspěvky a náhrady;
b) výdaje na služební cesty;
c) poplatky odborníkům;
d) nemocenské a úrazové pojištění;
e) důchody;
f) příspěvek v nezaměstnanosti;
g) další finanční nároky, jako jsou stavební půjčky.
2. Úřad může postupem podle čl. 7 odst. 8 poskytovat další placené služby.
Článek 4
Umístění
Sídlem úřadu je Brusel.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2002
o zřízení Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu
(2003/523/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na článek 20 jednacího řádu Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] (dále jen "finanční nařízení") stanoví rámec pro zřízení nového typu správních úřadů.
(2) Obecné zásady Komise pro politiku externalizace ze dne 13. prosince 1999 [3] a Bílá kniha o správní reformě [4] nastínily novou politiku externalizace založenou na pojetí správy, která se znovu zaměřuje na své hlavní úkoly a činnosti.
(3) Výsledky analýzy provedené plánovací a koordinační skupinou pro externalizaci po zhodnocení situace v Komisi a na interinstitucionální úrovni v několika oblastech dokládají hlavní výhody, které by vytvoření úřadů Komise mohlo přinést, a oblasti, kterým je třeba věnovat zvláštní pozornost, jako například potřeba zajistit, aby činnosti na různých místech byly provázané a potřeba definovat minimální kritickou velikost každého úřadu.
(4) Zvolený typ úřadu se skládá ze správních jednotek zaměřených na poskytování podpory pro činnosti jiných oddělení Komise nebo případně jiných orgánů Společenství.
(5) Zvláštní analýzy provedené v oblasti infrastruktury a logistiky ukázaly, že je výhodné zajistit jednotnou strukturu v provádění rozhodnutí týkajících se správní podpory.
Tato struktura je zvlášť vhodná pro účinné a hospodárné využití zdrojů, přičemž zároveň zlepší viditelnost poskytovaných služeb, umožní přeorientovat účinné provozní pravomoci a usnadní přizpůsobení potřebám a požadavkům uživatelů.
(6) Tento typ úřadu představuje vhodný nástroj k dosažení žádoucího přechodu na interinstitucionální úroveň v této oblasti, o nějž již některé jiné orgány Společenství vyjádřily zájem.
(7) Jako správní úřad pro Komisi je nezbytné, aby úřad zůstal jasně přičleněn k některému generálnímu ředitelství v souladu s obecnými zásadami přijatými Komisí dne 28. května 2002 [5].
Konkrétně bude přičleněn ke generálnímu ředitelství pro personál a administrativu.
(8) Je třeba vymezit úkoly a činnost úřadu.
(9) V souladu s obecnými zásadami Komise by měl být zřízen řídící výbor, jehož hlavní úlohou pod dohledem sboru členů Komise by bylo dohlížet na činnosti úřadu, vymezit jeho pravomoci a zajistit, aby byly řádně prováděny.
Proto je nezbytné určit přesné složení řídícího výboru v souladu s obecnými zásadami, jeho hlavní úkoly a vnitřní organizaci.
(10) Je nezbytné stanovit pravidla pro jmenování zaměstnanců úřadu a zajistit, aby se na úřad vztahovala stejná pravidla a praxe, jaká se vztahují na Komisi.
(11) Komise by s ohledem na úřad měla vymezit pravomoci svěřené služebním řádem orgánu oprávněnému ke jmenování a pracovním řádem ostatních zaměstnanců orgánu zmocněnému uzavírat pracovní smlouvy.
(12) Měly by být stanoveny zásady, kterými se řídí odpovědnost ředitele úřadu s ohledem jak na zaměstnance úřadu, tak na jeho činnost.
(13) Po řediteli úřadu by se mělo požadovat, aby předkládal řídícímu výboru své cíle a pravidelné zprávy o fungování a roční zprávu o činnosti.
(14) S ohledem na finanční otázky je třeba stanovit, že pro úřad se použije hlava V druhá část finančního nařízení v souladu s obecnou zásadou, že osobou odpovědnou za vyjednání žádostí o rozpočtové položky s generálním ředitelstvím pro rozpočet by měla být pověřená schvalující osoba.
(15) Generální ředitelství, ke kterému je úřad přičleněn, je nápomocno řídícímu výboru, odpovídá za udržování pravidelného styku se všemi úřady a zajistí, aby činnost různých úřadů byla provázaná.
Tato úloha je zvláště důležitá při zajišťování řádného průběhu přechodné etapy.
(16) Rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2002 představuje návrh na opravu a dodatek k předběžnému návrhu rozpočtu pro rok 2003 a vytváří rozpočtový rámec pro zřízení úřadu,
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I ZŘÍZENÍ, ÚČEL, ÚKOLY A UMÍSTĚNÍ
Článek 1
Zřízení úřadu
Zřizuje se Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Bruselu (dále jen "úřad").
Generálním ředitelstvím, ke kterému je úřad přičleněn, je generální ředitelství pro personál a administrativu.
Úřad zahájí činnost dne 1. ledna 2003.
Článek 2
Účel
1. Úřad vykonává všechny činnosti související s ubytováním pracovníků, řízením sociální infrastruktury a logistikou orgánu ve smyslu článku 3.
2. Úřad plní své úkoly v souladu se správními pravidly platnými pro Komisi.
3. Komise přijme z podnětu generálního ředitelství pro personál a administrativu nebo na návrh úřadu po dohodě s generálním ředitelstvím nová pravidla nebo případně nezbytné změny.
Řídící výbor úřadu navrhne podrobnosti tohoto postupu spolu s generálním ředitelstvím pro personál a administrativu.
4. Úřad může se souhlasem řídícího výboru jednat na žádost a jménem jiného subjektu nebo úřadu zřízeného Smlouvami nebo na jejich základě.
Článek 3
Úkoly
1. Úřad mimo jiné, pokud jde o bruselské sídlo,
a) spravuje záležitosti týkající se pořizování, pronájmu a údržby movitého a nemovitého majetku Komise a jeho příslušenství, jakož i související otázky týkající se DPH;
b) organizuje stěhování a správu využívání prostor;
c) spravuje
i) dopravní služby pro zaměstnance a zboží pro vnitřní účely;
ii) došlou a odesílanou poštu a vnitřní oběh dokumentů generálních ředitelství Komise;
iii) reprodukční služby;
iv) dodávky pro kanceláře;
d) provádí předpisy týkající se fyzické bezpečnosti budov na základě pokynů ředitelství pro bezpečnost generálního ředitelství pro personál a administrativu, a zejména řídí ostrahu ("contrat gardiennage");
e) spravuje zařízení sociální péče poskytovaná pracovníkům orgánů Společenství, například restaurace, jídelní a nápojové automaty, obchody pro pracovníky a sportovní střediska;
f) poskytuje orgánům služby zabezpečující některá zařízení sociální péče, například jesle a služby hlídání dětí po vyučování;
g) přijímá nezbytná opatření k zajištění dodržování hygienických a bezpečnostních požadavků v budovách Komise.
2. Úřad může postupem podle čl. 7 odst. 8 poskytovat další placené služby.
Článek 4
Umístění
Sídlem úřadu je Brusel.
KAPITOLA II ŘÍDÍCÍ VÝBOR
Článek 5
Pravomoci
Řídící výbor jedná z pověření Komise pod dohledem člena odpovídajícího za personál a administrativu, kterým je v rámci svých pravomocí odpovědný.
Článek 6
Složení
1. Řídící výbor se skládá z
a) generálního tajemníka Komise;
b) generálního ředitele pro personál a administrativu;
c) generálního ředitele pro rozpočet;
d) generálního ředitele pro vnější vztahy;
e) generálního ředitele pro zaměstnanost a sociální věci;
f) dvou zástupců zaměstnanců;
g) zástupce ostatních orgánů Společenství.
2. Řídícímu výboru předsedá generální ředitel pro personál a administrativu.
3. Generální tajemník a každý generální ředitel mohou za sebe jmenovat zástupce, pokud je ve třídě úředníků A 1 stejného útvaru.
4. Dva zástupce zaměstnanců jmenuje výbor zaměstnanců.
Nepodílejí se na rozhodnutích týkajících se řízení, organizace nebo činnosti úřadu a jsou oprávněni hlasovat o věcech, které se týkají infrastruktury sociální péče.
Tímto ustanovením nejsou dotčeny stávající postupy pro sociální dialog.
5. Zástupce ostatních orgánů Společenství jmenuje sbor ředitelů pro administrativu.
Tento zástupce může hlasovat pouze v záležitostech řízených interinstitucionálně.
6. Řídící výbor může přizvat odborníky, aby mu byli nápomocni při plnění jeho úkolů.
Článek 7
Úkoly
1. Řídící výbor na návrh ředitele úřadu (dále jen "ředitel") schvaluje v souladu s postupy platnými pro Komisi organizační strukturu úřadu.
2. Řídící výbor na návrh ředitele schvaluje pravidla pro činnost a organizaci úřadu a v případě potřeby může navrhnout změny těchto pravidel, zejména za účelem zajištění provázanosti činnosti mezi správními úřady přičleněnými ke generálnímu ředitelství pro personál a administrativu.
3. Řídící výbor na návrh ředitele stanoví obecné zásady pro činnost úřadu.
4. Řídící výbor před 31. lednem každého roku přijme pracovní program ředitele.
Pracovní program zejména obsahuje finanční rámec, obsah pravidelných zpráv a očekávané výsledky (založené na provozních cílech a ukazatelích výkonnosti).
Řídící výbor může provést změny jednotlivých bodů pracovního programu.
5. Řídící výbor schválí odhad příjmů a výdajů úřadu a veškeré nezbytné změny plánu pracovních míst.
6. V prvním čtvrtletí každého roku řídící výbor vypracuje a předá sboru členů Komise stanovisko ke všem činnostem a k řízení úřadu na základě zpráv předložených ředitelem v souladu s článkem 13.
7. V rámci postupů pro jmenování vyšších a středních vedoucích pracovníků jedná řídící výbor v souladu s článkem 14.
8. Řídící výbor schválí každý druh dalších placených služeb, které může úřad provádět podle čl. 2 odst. 4 a článku 3, a podmínky, za kterých je může provádět. Řídící výbor na návrh ředitele určí druh a sazbu poplatků za služby, které může úřad provádět pro orgány, a přidělení příjmů takto získaných v rámci rozpočtu úřadu.
9. Řídící výbor rozhoduje o veškerých zásadních otázkách, které se týkají fungování úřadu a které nejsou v tomto rozhodnutí výslovně upraveny.
Článek 8
Vnitřní organizace
Řídící výbor přijme svůj jednací řád.
Jednací řád obsahuje zejména tyto body:
a) schůze: četnost a postupy pro svolávání a pořádání schůzí;
b) sekretariát: jeho úloha a organizační propojení;
c) pravidla pro předávání dokumentů.
Článek 9
Hlasování
Při rozhodování řídícího výboru má každý člen, který je oprávněn hlasovat, jeden hlas.
Pokud je hlasování nerozhodné, rozhoduje hlas předsedy.
Všechna rozhodnutí se přijímají prostou většinou hlasů.
KAPITOLA III ŘEDITEL
Článek 10
Jmenování
1. Úřad řídí ředitel (třída A1 nebo A2) jmenovaný Komisí po obdržení příznivého stanoviska Poradního výbor pro jmenování podle čl. 14 odst. 1.
2. Ředitel je jmenován na dobu tří let, která může být prodloužena nejvýše o dva roky.
3. Sbor členů Komise může po obdržení stanoviska řídícího výboru rozhodnout o odvolání ředitele a jmenování prozatímního ředitele.
Článek 11
Pravomoci
V rámci pravomocí, které mu jsou svěřeny Komisí, je ředitel orgánem oprávněným ke jmenování a orgánem zmocněným uzavírat pracovní smlouvy v souladu s pravidly platnými pro Komisi.
Článek 12
Úkoly
1. Ředitel před 31. prosincem každého roku předloží řídícímu výboru svůj pracovní program pro následující rok, jehož obsah musí být schválen výborem.
2. Ředitel odpovídá za řádné fungování úřadu.
V rámci pravomocí stanovených sborem členů Komise jedná pod jeho dohledem.
Ředitel také zajišťuje provázanost mezi různými činnostmi úřadu.
Ředitel informuje řídící výbor o plnění svých úkolů a předkládá mu veškeré návrhy pro zajištění řádného fungování úřadu.
3. Ředitel předkládá své návrhy řídícímu výboru v souladu s čl. 7 odst. 1, 2, 3 a 8.
4. Ředitel informuje řídící výbor o jmenováních podle čl. 14 odst. 3.
Článek 13
Zprávy
Ředitel předkládá řídícímu výboru:
1. pravidelnou zprávu o fungování úřadu, jejíž strukturu a četnost určí řídící výbor;
2. v prvním čtvrtletí každého roku následujícího po rozpočtovém roce, za který se podává zpráva, roční zprávu o činnosti, jejíž strukturu určí řídící výbor.
KAPITOLA IV PERSONÁL ÚŘADU
Článek 14
Vyšší a střední vedoucí pracovníci
1. Komise na návrh řídícího výboru vypracuje oznámení o volném místě ředitele úřadu.
Řídící výbor vydá Komisi stanovisko k uchazečům vybraných Poradním výborem pro jmenování.
2. Před konečným rozhodnutím Komise vydá řídící výbor v souladu s postupy platnými pro Komisi stanovisko k uchazečům vybraným Poradním výborem pro jmenování na vyšší (třída A2) a střední (třída A3) vedoucí místa.
3. Ředitel uvědomí řídící výbor o jmenováních na ostatní místa středního vedení (třídy A4 až A5), která musí být provedena v souladu s pravidly a praxí platnými pro Komisi.
Článek 15
Postupy
1. Všechny správní postupy a praxe vztahující se k personálnímu řízení se provádějí za stejných podmínek jako pro úředníky a ostatní zaměstnance Komise.
2. V souladu s článkem 4 služebního řádu se zaměstnancům orgánů oznámí uvolněná místa na úřadu, jakmile orgán oprávněný ke jmenování rozhodne, že je obsadí.
3. V souladu s článkem 90 služebního řádu se žádosti a stížnosti týkající se výkonu pravomocí svěřených řediteli podle článku 11 tohoto rozhodnutí podávají generálnímu ředitelství pro personál a administrativu.
Opravené prostředky v této souvislosti se podávají proti Komisi.
KAPITOLA V FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 16
Finanční záležitosti
1. Použije se hlava V části druhé finančního nařízení.
2. Na návrh řídícího výboru přenese Komise na ředitele úřadu pravomoci schvalující osoby, pokud jde o rozpočtové položky plněné úřadem v rámci výkonu jeho úkolů a činností, a stanoví meze a podmínky tohoto pověření.
KAPITOLA VI KOORDINACE A PŘEZKUM
Článek 17
Koordinace
1. Koordinační jednotka zřízená v rámci generálního ředitelství pro personál a administrativu má tyto úkoly:
a) je nápomocna řídícímu výboru při přípravě jeho schůzí a následné činnosti a pomáhá předsedovi výboru v pravidelném sledování vztahů s ředitelem;
b) pomáhá řediteli v plnění jeho úkolů, přičemž respektuje jeho pravomoci a výsady, zejména vůči generálnímu ředitelství pro personál a administrativu;
c) zajišťuje funkční propojení mezi činností úřadu a dalších správních úřadů generálního ředitelství pro personál a administrativu, jakož i ostatních útvarů Komise, zejména s ohledem na organizaci a personální politiku;
d) zajišťuje, aby se pravidla a praxe platné pro Komisi v oblasti personální politiky používaly v rámci úřadu shodně a jednotně.
2. V rámci svých úkolů podává koordinační jednotka řídícímu výboru zprávy na jeho žádost.
Článek 18
Přezkum
Nejpozději šest měsíců po skončení třetího celého rozpočtového roku činnosti úřadu předloží předseda řídícího výboru sboru členů Komise pod dohledem člena Komise odpovídajícího za personál a administrativu souhrnný rozbor činnosti úřadu během uvedeného období.
Tento rozbor může případně obsahovat návrhy na změny tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2002
o zřízení Úřadu pro infrastrukturu a logistiku v Lucemburku
(2003/524/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na článek 20 jednacího řádu Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] (dále jen "finanční nařízení") stanoví rámec pro zřízení nového typu správních úřadů.
(2) Obecné zásady Komise pro politiku externalizace ze dne 13. prosince 1999 [3] a bílá kniha o správní reformě [4] nastínily novou politiku externalizace založenou na pojetí správy, která se znovu zaměřuje na své hlavní úkoly a činnosti.
(3) Výsledky analýzy provedené plánovací a koordinační skupinou pro externalizaci po zhodnocení situace v Komisi a na interinstitucionální úrovni v několika oblastech dokládají hlavní výhody, které by vytvoření úřadů Komise mohlo přinést, a oblasti, kterým je třeba věnovat zvláštní pozornost, jako například potřeba zajistit, aby činnosti na různých místech byly provázané a potřeba definovat minimální kritickou velikost každého úřadu.
(4) Zvolený typ úřadu se skládá ze správních jednotek zaměřených na poskytování podpory pro činnosti jiných oddělení Komise nebo případně jiných orgánů Společenství.
(5) Zvláštní analýzy provedené v oblasti infrastruktury a logistiky ukázaly, že je výhodné zajistit jednotnou strukturu v provádění rozhodnutí týkajících se správní podpory.
Tato struktura je zvlášť vhodná pro účinné a hospodárné využití zdrojů, přičemž zároveň zlepší viditelnost poskytovaných služeb, umožní přeorientovat účinné provozní pravomoci a usnadní přizpůsobení potřebám a požadavkům uživatelů.
(6) Tento typ úřadu představuje vhodný nástroj k dosažení žádoucího přechodu na interinstitucionální úroveň v této oblasti, o nějž již některé jiné orgány Společenství vyjádřily zájem.
(7) Zvláštní místní faktory vztahující se k řízení některých aspektů infrastruktury a logistiky v Lucemburku jsou důležité.
V důsledku toho je nezbytné v Lucemburku zřídit správní úřad pro infrastrukturu a logistiku, který bude oddělený od úřadu zřízeného v Bruselu.
(8) Jako správní úřad pro Komisi je nezbytné, aby úřad zůstal jasně přičleněn k některému generálnímu ředitelství v souladu s obecnými zásadami přijatými Komisí dne 28. května 2002 [5].
Konkrétně bude přičleněn ke generálnímu ředitelství pro personál a administrativu.
(9) Je třeba vymezit úkoly a činnost úřadu.
(10) V souladu s obecnými zásadami Komise by měl být zřízen řídící výbor, jehož hlavní úlohou pod dohledem sboru členů Komise by bylo dohlížet na činnosti úřadu, vymezit jeho pravomoci a zajistit, aby byly řádně prováděny.
Proto je nezbytné určit přesné složení řídícího výboru v souladu s obecnými zásadami, jeho hlavní úkoly a vnitřní organizaci.
(11) Je nezbytné stanovit pravidla pro jmenování zaměstnanců úřadu a zajistit, aby se na úřad vztahovala stejná pravidla a praxe, jaká se vztahují na Komisi.
(12) Komise by s ohledem na úřad měla vymezit pravomoci svěřené služebním řádem orgánu oprávněnému ke jmenování a pracovním řádem ostatních zaměstnanců orgánu zmocněnému uzavírat pracovní smlouvy.
(13) Měly by být stanoveny zásady, kterými se řídí odpovědnost ředitele úřadu s ohledem jak na zaměstnance úřadu, tak na jeho činnost.
(14) Po řediteli úřadu by se mělo požadovat, aby předkládal řídícímu výboru své cíle a pravidelné zprávy o fungování a roční zprávu o činnosti.
(15) S ohledem na finanční otázky je třeba stanovit, že pro úřad se použije hlava V druhá část finančního nařízení v souladu s obecnou zásadou, že osobou odpovědnou za vyjednání žádostí o rozpočtové položky s generálním ředitelstvím pro rozpočet by měla být pověřená schvalující osoba.
(16) Generální ředitelství, ke kterému je úřad přičleněn, je nápomocno řídícímu výboru, odpovídá za udržování pravidelného styku se všemi úřady a zajistí, aby činnost různých úřadů byla provázaná.
Tato úloha je zvláště důležitá při zajišťování řádného průběhu přechodné etapy.
(17) Rozhodnutí Komise ze dne 18. září 2002 představuje návrh na opravu a dodatek k předběžnému návrhu rozpočtu pro rok 2003 a vytváří rozpočtový rámec pro zřízení úřadu,
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I ZŘÍZENÍ, ÚČEL, ÚKOLY A UMÍSTĚNÍ
Článek 1
Zřízení úřadu
Zřizuje se Úřad pro infrastrukturu a logistiku v Lucemburku (dále jen "úřad").
Generálním ředitelstvím, ke kterému je úřad přičleněn, je generální ředitelství pro personál a administrativu.
Úřad zahájí činnost dne 1. ledna 2003.
Článek 2
Účel
1. Úřad vykonává všechny činnosti související s ubytováním pracovníků, řízením sociální infrastruktury a logistikou orgánu ve smyslu článku 3.
2. Úřad plní své úkoly v souladu se správními pravidly platnými pro Komisi.
3. Komise přijme z podnětu generálního ředitelství pro personál a administrativu nebo na návrh úřadu po dohodě s generálním ředitelstvím nová pravidla nebo případně nezbytné změny.
Řídící výbor úřadu navrhne podrobnosti tohoto postupu spolu s generálním ředitelstvím pro personál a administrativu.
4. Úřad může se souhlasem řídícího výboru jednat na žádost a jménem jiného subjektu nebo úřadu zřízeného Smlouvami nebo na jejich základě.
Článek 3
Úkoly
1. Úřad mimo jiné, pokud jde o lucemburské sídlo,
a) spravuje záležitosti týkající se pořizování, pronájmu a údržby movitého a nemovitého majetku Komise a jeho příslušenství, jakož i související otázky týkající se DPH;
b) organizuje stěhování a správu využívání prostor;
c) spravuje
i) dopravní služby pro zaměstnance a zboží pro vnitřní účely;
ii) došlou a odesílanou poštu a vnitřní oběh dokumentů generálních ředitelství Komise;
iii) reprodukční služby;
iv) dodávky pro kanceláře;
d) provádí předpisy týkající se fyzické bezpečnosti budov na základě pokynů ředitelství pro bezpečnost generálního ředitelství pro personál a administrativu, a zejména řídí ostrahu ("contrat gardiennage");
e) spravuje zařízení sociální péče poskytovaná pracovníkům orgánů Společenství, například restaurace, jídelní a nápojové automaty, obchody pro pracovníky a sportovní střediska;
f) poskytuje orgánům služby zabezpečující některá zařízení sociální péče, například jesle a služby hlídání dětí po vyučování;
g) přijímá nezbytná opatření k zajištění dodržování hygienických a bezpečnostních požadavků v budovách Komise.
2. Úřad může postupem podle čl. 7 odst. 8 poskytovat další placené služby.
Článek 4
Umístění
Sídlem úřadu je Lucemburk.
KAPITOLA II ŘÍDÍCÍ VÝBOR
Článek 5
Pravomoci
Řídící výbor jedná z pověření Komise pod dohledem člena odpovídajícího za personál a administrativu, kterým je v rámci svých pravomocí odpovědný.
Článek 6
Složení
1. Řídící výbor se skládá z
a) generálního tajemníka Komise;
b) generálního ředitele pro personál a administrativu;
c) generálního ředitele pro rozpočet;
d) generálního ředitele pro vnější vztahy;
e) generálního ředitele pro zaměstnanost a sociální věci;
f) dvou zástupců zaměstnanců;
g) zástupce ostatních orgánů Společenství.
2. Řídícímu výboru předsedá generální ředitel pro personál a administrativu.
3. Generální tajemník a každý generální ředitel mohou za sebe jmenovat zástupce, pokud je ve třídě úředníků A 1 stejného útvaru.
4. Dva zástupce zaměstnanců jmenuje výbor zaměstnanců.
Nepodílejí se na rozhodnutích týkajících se řízení, organizace nebo činnosti úřadu a jsou oprávněni hlasovat o věcech, které se týkají infrastruktury sociální péče.
Tímto ustanovením nejsou dotčeny stávající postupy pro sociální dialog.
5. Zástupce ostatních orgánů Společenství jmenuje sbor ředitelů pro administrativu.
Tento zástupce může hlasovat pouze v záležitostech řízených interinstitucionálně.
6. Řídící výbor může přizvat odborníky, aby mu byli nápomocni při plnění jeho úkolů.
Článek 7
Úkoly
1. Řídící výbor na návrh ředitele úřadu (dále jen "ředitel") schvaluje v souladu s postupy platnými pro Komisi organizační strukturu úřadu.
2. Řídící výbor na návrh ředitele schvaluje pravidla pro činnost a organizaci úřadu a v případě potřeby může navrhnout změny těchto pravidel, zejména za účelem zajištění provázanosti činnosti mezi správními úřady přičleněnými ke generálnímu ředitelství pro personál a administrativu.
3. Řídící výbor na návrh ředitele stanoví obecné zásady pro činnost úřadu.
4. Řídící výbor před 31. lednem každého roku přijme pracovní program ředitele.
Pracovní program zejména obsahuje finanční rámec, obsah pravidelných zpráv a očekávané výsledky (založené na provozních cílech a ukazatelích výkonnosti).
Řídící výbor může provést změny jednotlivých bodů pracovního programu.
5. Řídící výbor schválí odhad příjmů a výdajů úřadu a veškeré nezbytné změny plánu pracovních míst.
6. V prvním čtvrtletí každého roku řídící výbor vypracuje a předá sboru členů Komise stanovisko ke všem činnostem a k řízení úřadu na základě zpráv předložených ředitelem v souladu s článkem 13.
7. V rámci postupů pro jmenování vyšších a středních vedoucích pracovníků jedná řídící výbor v souladu s článkem 14.
8. Řídící výbor schválí každý druh dalších placených služeb, které může úřad provádět podle čl. 2 odst. 4 a článku 3, a podmínky, za kterých je může provádět. Řídící výbor na návrh ředitele určí druh a sazbu poplatků za služby, které může úřad provádět pro orgány, a přidělení příjmů takto získaných v rámci rozpočtu úřadu.
9. Řídící výbor rozhoduje o veškerých zásadních otázkách, které se týkají fungování úřadu a které nejsou v tomto rozhodnutí výslovně upraveny.
Článek 8
Vnitřní organizace
Řídící výbor přijme svůj jednací řád.
Jednací řád obsahuje zejména tyto body:
a) schůze: četnost a postupy pro svolávání a pořádání schůzí;
b) sekretariát: jeho úloha a organizační propojení;
c) pravidla pro předávání dokumentů.
Článek 9
Hlasování
Při rozhodování řídícího výboru má každý člen, který je oprávněn hlasovat, jeden hlas.
Pokud je hlasování nerozhodné, rozhoduje hlas předsedy.
Všechna rozhodnutí se přijímají prostou většinou hlasů.
KAPITOLA III ŘEDITEL
Článek 10
Jmenování
1. Úřad řídí ředitel (třída A1 nebo A2) jmenovaný Komisí po obdržení příznivého stanoviska Poradního výbor pro jmenování podle čl. 14 odst. 1.
2. Ředitel je jmenován na dobu tří let, která může být prodloužena nejvýše o dva roky.
3. Sbor členů Komise může po obdržení stanoviska řídícího výboru rozhodnout o odvolání ředitele a jmenování prozatímního ředitele.
Článek 11
Pravomoci
V rámci pravomocí, které mu jsou svěřeny Komisí, je ředitel orgánem oprávněným ke jmenování a orgánem zmocněným uzavírat pracovní smlouvy v souladu s pravidly platnými pro Komisi.
Článek 12
Úkoly
1. Ředitel před 31. prosincem každého roku předloží řídícímu výboru svůj pracovní program pro následující rok, jehož obsah musí být schválen výborem.
2. Ředitel odpovídá za řádné fungování úřadu.
V rámci pravomocí stanovených sborem členů Komise jedná pod jeho dohledem.
Ředitel také zajišťuje provázanost mezi různými činnostmi úřadu.
Ředitel informuje řídící výbor o plnění svých úkolů a předkládá mu veškeré návrhy pro zajištění řádného fungování úřadu.
3. Ředitel předkládá své návrhy řídícímu výboru v souladu s čl. 7 odst. 1, 2, 3 a 8.
4. Ředitel informuje řídící výbor o jmenováních podle čl. 14 odst. 3.
Článek 13
Zprávy
Ředitel předkládá řídícímu výboru:
1. pravidelnou zprávu o fungování úřadu, jejíž strukturu a četnost určí řídící výbor;
2. v prvním čtvrtletí každého roku následujícího po rozpočtovém roce, za který se podává zpráva, roční zprávu o činnosti, jejíž strukturu určí řídící výbor.
KAPITOLA IV PERSONÁL ÚŘADU
Článek 14
Vyšší a střední vedoucí pracovníci
1. Komise na návrh řídícího výboru vypracuje oznámení o volném místě ředitele úřadu.
Řídící výbor vydá Komisi stanovisko k uchazečům vybraných Poradním výborem pro jmenování.
2. Před konečným rozhodnutím Komise vydá řídící výbor v souladu s postupy platnými pro Komisi stanovisko k uchazečům vybraným Poradním výborem pro jmenování na vyšší (třída A2) a střední (třída A3) vedoucí místa.
3. Ředitel uvědomí řídící výbor o jmenováních na ostatní místa středního vedení (třídy A4 až A5), která musí být provedena v souladu s pravidly a praxí platnými pro Komisi.
Článek 15
Postupy
1. Všechny správní postupy a praxe vztahující se k personálnímu řízení se provádějí za stejných podmínek jako pro úředníky a ostatní zaměstnance Komise.
2. V souladu s článkem 4 služebního řádu se zaměstnancům orgánů oznámí uvolněná místa na úřadu, jakmile orgán oprávněný ke jmenování rozhodne, že je obsadí.
3. V souladu s článkem 90 služebního řádu se žádosti a stížnosti týkající se výkonu pravomocí svěřených řediteli podle článku 11 tohoto rozhodnutí podávají generálnímu ředitelství pro personál a administrativu.
Opravené prostředky v této souvislosti se podávají proti Komisi.
KAPITOLA V FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 16
Finanční záležitosti
1. Použije se hlava V části druhé finančního nařízení.
2. Na návrh řídícího výboru přenese Komise na ředitele úřadu pravomoci schvalující osoby, pokud jde o rozpočtové položky plněné úřadem v rámci výkonu jeho úkolů a činností, a stanoví meze a podmínky tohoto pověření.
KAPITOLA VI KOORDINACE A PŘEZKUM
Článek 17
Koordinace
1. Koordinační jednotka zřízená v rámci generálního ředitelství pro personál a administrativu má tyto úkoly:
a) je nápomocna řídícímu výboru při přípravě jeho schůzí a následné činnosti a pomáhá předsedovi výboru v pravidelném sledování vztahů s ředitelem;
b) pomáhá řediteli v plnění jeho úkolů, přičemž respektuje jeho pravomoci a výsady, zejména vůči generálnímu ředitelství pro personál a administrativu;
c) zajišťuje funkční propojení mezi činností úřadu a dalších správních úřadů generálního ředitelství pro personál a administrativu, jakož i ostatních útvarů Komise, zejména s ohledem na organizaci a personální politiku;
d) zajišťuje, aby se pravidla a praxe platné pro Komisi v oblasti personální politiky používaly v rámci úřadu shodně a jednotně.
2. V rámci svých úkolů podává koordinační jednotka řídícímu výboru zprávy na jeho žádost.
Článek 18
Přezkum
Nejpozději šest měsíců po skončení třetího celého rozpočtového roku činnosti úřadu předloží předseda řídícího výboru sboru členů Komise pod dohledem člena Komise odpovídajícího za personál a administrativu souhrnný rozbor činnosti úřadu během uvedeného období.
Tento rozbor může případně obsahovat návrhy na změny tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. července 2003,
kterým se odkládá den provedení směrnice Rady 1999/36/ES pro některá přepravitelná tlaková zařízení
(oznámeno pod číslem K(2003) 2591)
(Text s významem pro EHP)
(2003/525/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/36/ES ze dne 29. dubna 1999 o přepravitelném tlakovém zařízení [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/50/ES [2], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro tlakové bubny, svazky tlakových lahví a cisterny uvedené v článku 2 směrnice 1999/36/ES neexistují žádné podrobné technické specifikace a k přílohám směrnice Rady 94/55/ES ze dne 31. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [3], naposledy pozměněné směrnicí Komise 2003/28/ES ze dne 7. dubna 2003 [4], a směrnice Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [5], naposledy pozměněné směrnicí Komise 2003/29/ES ze dne 7. dubna 2003 [6], nebyly doplněny vhodné odkazy na odpovídající evropské normy.
Proto by měl být den provedení směrnice 94/55/ES, pokud jde o tato přepravitelná tlaková zařízení, odložen.
(2) Článek 18 směrnice 1999/36/ES stanoví, že během přechodného období v délce 24 měsíců od provedení této směrnice povolí členské státy uvedení na trh a do provozu takového přepravitelného tlakového zařízení, které na jejich území splňuje předpisy platné před 1. červencem 2001.
Proto by mělo být ukončení tohoto období rovněž odloženo.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí, zřízeného článkem 9 směrnice 94/55/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Den provedení směrnice 1999/36/ES, pokud jde o tlakové bubny, svazky lahví a cisterny, se odkládá na 1. července 2005.
Článek 2
Členské státy povolí uvedení na trh a do provozu zařízení uvedených v článku 1, která na jejich území splňují předpisy platné před 1. červencem 2005, a to na období až 24 měsíců od tohoto dne, a také následné uvedení do provozu zařízení uvedených na trh před tímto dnem.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2003.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. července 2003
o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v Belgii, Francii, Německu a Lucembursku
(oznámeno pod číslem K(2003) 2535)
(Text s významem pro EHP)
(2003/526/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise v reakci na klasický mor prasat v některých příhraničních částech Francie, Německa a Lucemburska přijala: rozhodnutí Komise 2002/626/ES ze dne 25. července 2002, kterým se schvaluje plán předložený Francií na eradikaci klasického moru prasat u černé zvěře v departementech Moselle a Meurthe-et-Moselle [3]; rozhodnutí Komise 2002/1009/ES ze dne 27. prosince 2002 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v Belgii, Francii, Německu a Lucembursku [4]; rozhodnutí Komise 2003/135/ES ze dne 27. února 2003 o schválení plánů na eradikaci klasického moru prasat a na nouzové očkování černé zvěře proti klasickému moru prasat v německých spolkových zemích Dolní Sasko, Severní Porýní-Vestfálsko, Porýní–Falc a Sársko [5]; rozhodnutí Komise 2003/136/ES ze dne 27. února 2003 o schválení plánů na eradikaci klasického moru prasat u černé zvěře a na nouzové očkování černé zvěře proti klasickému moru prasat v Lucembursku [6]; rozhodnutí Komise 2003/363/ES ze dne 14. května 2003 o schválení plánu na eradikaci klasického moru prasat u černé zvěře v některých oblastech Belgie [7].
(2) S ohledem na současnou epizootologickou situaci a na místa nejnovějších případů choroby u černé zvěře je třeba, aby se uplatňovala opatření, která byla stanovena rozhodnutím 2002/1009/ES, a aby se pozměnily oblasti Francie a Německa, ve kterých se tato opatření mají uplatňovat;
(3) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčeny plány předložené členskými státy a schválené Komisí v rozhodnutích 2002/626/ES, 2003/135/ES, 2003/136/ES a 2003/363/ES.
Článek 2
1. Belgie, Francie, Lucembursko a Německo (dále jen "dotyčné členské státy") zajistí, aby se žádná prasata neodesílala z těchto členských států, pokud tato prasata:
a) nepocházejí z jiné oblasti, než z oblastí popsaných v příloze a
b) nepocházejí z hospodářství, do něhož nebyla během třicetidenního období bezprostředně před odesláním dotyčných prasat přivezena žádná živá prasata z oblastí uvedených v příloze.
2. Dotyčné členské státy zajistí, aby tranzit prasat přes oblasti popsané v příloze probíhal pouze po hlavních silnicích nebo železničních spojích bez toho, aby vozidlo přepravující prasata zastavovalo.
Článek 3
1. Dotyčné členské státy zajistí, aby se neodesílaly žádné zásilky spermatu prasat, pokud sperma nepochází od kanců chovaných v inseminační stanici podle čl. 3 písm. a) směrnice Rady 90/429/EHS [8], která se nachází mimo oblasti uvedené v příloze.
2. Dotyčné členské státy zajistí, aby se z těchto členských států neodesílaly žádné zásilky vajíček a embryí, pokud vajíčka a embrya nepocházejí od prasat chovaných v hospodářství, které se nachází mimo oblasti popsané v příloze.
Článek 4
1. Ve veterinárním osvědčení podle čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 64/432/EHS [9], které doprovází prasata odesílaná z dotyčných členských států, se doplňuje toto:
"Zvířata v souladu s rozhodnutím Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v Belgii, Francii, Německu a Lucembursku."
2. Ve veterinárním osvědčení podle čl. 6 odst. 1 směrnice 90/429/EHS, které doprovází sperma kanců odesílané z dotyčných členských států, se doplňuje toto:
"Sperma v souladu s rozhodnutím Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v Belgii, Francii, Německu a Lucembursku."
3. Ve veterinárním osvědčení podle článku 1 rozhodnutí Komise 95/438/EHS [10], které doprovází embrya a vajíčka prasat odesílaná z Belgie, Francie, Německa a Lucemburska, se doplňuje toto:
"Embrya/vajíčka [11] v souladu s rozhodnutím Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v Belgii, Francii, Německu a Lucembursku."
Článek 5
1. Dotyčné členské státy zajistí, aby se ustanovení stanovená v čl. 15 odst. 2 písm. b) druhé, čtvrté, páté, šesté a sedmé odrážce směrnice 2001/89/ES [12] uplatňovala u hospodářství s chovem prasat, která se nacházejí v oblastech uvedených v příloze.
2. Dotyčné členské státy zajistí, aby vozidla, která byla použita k přepravě prasat z hospodářstvích nacházejících se v oblastech uvedených v příloze, byla po každém použití očištěna a vydezinfikována a aby dopravce poskytl doklad o této dezinfekci.
Článek 6
1. Odchylně od čl. 1 odst. 1 a s výhradou schválení členským státem určení mohou dotyčné členské státy schválit odeslání prasat z hospodářství, která se nacházejí v oblastech uvedených v příloze v jednom z dotyčných členských států, do jiných hospodářství nebo na jatka, která se nacházejí v oblastech uvedených v příloze jiného dotyčného členského státu za předpokladu, že prasata pocházejí z hospodářství, kde:
a) nebyla přivezena žádná živá prasat během třicetidenního období bezprostředně před odesláním dotyčných prasat;
b) úřední veterinární lékař provedl klinické vyšetření na klasický mor prasat kontrolním postupem podle přílohy A kapitoly IV rozhodnutí Komise 2002/106/ES [13] a kapitoly IV části D bodů 1, 2, a 3 uvedené přílohy a
c) byly během sedmidenního období bezprostředně před odesláním s negativním výsledkem provedeny sérologické testy na klasický mor prasat, a to na vzorcích sebraných ve skupině prasat, která se má přesunout.
Minimální počet prasat k odebrání vzorku musí umožnit zjištění séroprevalence 10 % se spolehlivostí 95 % u skupiny prasat určené k přesunutí.
Ustanovení písmene c) se však nepoužijí u prasat, která se mají přesunout přímo na jatka za účelem okamžité porážky.
2. Dotyčné členské státy zajistí při odesílání prasat uvedených v odstavci 1, aby veterinární osvědčení uvedené v čl. 4 odst. 1 obsahovalo doplňkové informace o datu klinického vyšetření, odebrání vzorků a testů, počtu testovaných vzorků, druhu použitého testu a výsledcích testu.
Článek 7
Dotyčné členské státy mohou povolit přesuny prasat z hospodářství, která se nacházejí v oblastech uvedených v příloze a odesílaných do jiných oblastí v tomtéž členském státě, pouze z hospodářství, ve kterém byly klinické vyšetření a sérologické testy na klasický mor prasat provedeny s negativními výsledky podle čl. 6 odst. 1 písm. b) a c).
Článek 8
Dotyčné členské státy informují Komisi a členské státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat o výsledcích sérologického dozoru, pokud jde o klasický mor prasat, prováděného v oblastech uvedených v příloze.
Článek 9
Členské státy pozmění své obchodní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o tom informují Komisi.
Článek 10
Toto rozhodnutí se přezkoumá před 20. říjnem 2003.
Článek 11
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. října 2003.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. července 2003,
kterým se mění článek 23 Protokolu o statutu Soudního dvora
(2003/527/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 245 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 160 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na žádost Soudního dvora ze dne 12. února 2003,
s ohledem na stanovisko Komise ze dne 17. června 2003,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu ze dne 3. června 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 20 Protokolu o statutu Soudního dvora Evropských společenství ve znění rozhodnutí Rady 2002/653/ES [1] povoluje třetím státům účastnit se řízení o předběžné otázce před Soudním dvorem v případě, že dohoda týkající se určené oblasti uzavřená mezi Radou a jedním nebo více třetími státy takovou účast umožňuje, pokud soud členského státu požádá Soudní dvůr o rozhodnutí o předběžné otázce spadající do oblasti působnosti dohody.
(2) Článek 7 Niceské smlouvy pozměňující Smlouvu o Evropské unii, smlouvy o založení Evropských společenství a některé související akty [2], podepsané v Nice dne 26. února 2001, zrušuje Protokol o statutu Soudního dvora Evropských společenství a nahrazuje jej Protokolem o statutu Soudního dvora připojeným ke Smlouvě o Evropské unii, ke Smlouvě o založení Evropského společenství a ke Smlouvě o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
(3) Článek 23 statutu Soudního dvora obnovuje článek 20 statutu Soudního dvora Evropských společenství, ale nemohl přihlédnout ke změnám učiněným rozhodnutím 2002/653/ES, a proto je nezbytné změnit článek 23 Protokolu o statutu Soudního dvora,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 23 Protokolu o statutu Soudního dvora se vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud dohoda týkající se určité oblasti uzavřená mezi Radou a jedním nebo více třetími státy stanoví, že tyto státy mají právo předkládat podání nebo písemná vyjádření, pokud soud členského státu požádá Soudní dvůr o rozhodnutí o předběžné otázce spadající do oblasti působnosti dohody, je rozhodnutí vnitrostátního soudu obsahující uvedenou otázku také oznámeno dotyčným třetím státům, které mohou do dvou měsíců od tohoto oznámení předložit Soudnímu dvoru podání nebo písemná vyjádření."
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. července 2003,
kterým se mění rozhodnutí č. 2119/98/ES Evropského parlamentu a Rady a rozhodnutí 2000/96/ES, pokud jde o přenosné nemoci uvedené v těchto rozhodnutích, a kterým se mění rozhodnutí 2002/253/ES, pokud jde o definice případů pro přenosné nemoci
(oznámeno pod číslem K(2003) 2301)
(Text s významem pro EHP)
(2003/534/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí č. 2119/98/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství [1], a zejména na písmeno a) a c) článku 3 a na článek 8 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí č. 2119/98/ES stanoví zřízení sítě na úrovni Společenství na podporu vzájemné spolupráce a koordinace při prevenci a kontrole určitých kategorií přenosných nemocí uvedených v tomto rozhodnutí.
Toto rozhodnutí by mělo zahrnovat i nemoci vyvolané původci zvlášť vyvinutými za tím účelem, aby jejich záměrné vypuštění způsobilo co největší morbiditu anebo mortalitu.
(2) Rozhodnutí Komise 2000/96/ES ze dne 22. prosince 1999 o přenosných nemocích, které musí být postupně podchyceny sítí Společenství podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES [2], uvádí určité přenosné nemoci, které mají být zachyceny epidemiologickým dozorem v síti Společenství zřízené podle rozhodnutí č. 2119/98/ES.
(3) Rozhodnutí Komise 2002/253/ES ze dne 19. března 2002, které stanoví definice případů pro hlášení přenosných nemocí síti Společenství podle rozhodnutí č. 2119/98/ES Evropského parlamentu a Rady [3], stanoví definice případů pro přenosné nemoci uvedené v rozhodnutí 2000/96/ES.
(4) Je vhodné, aby se přenosné nemoci, pro které jsou v rozhodnutí 2002/253/ES stanoveny definice případů, shodovaly s přenosnými nemocemi uvedenými v rozhodnutí 2000/96/ES.
(5) Pravé neštovice by v případě záměrného vypuštění mohly být vážným ohrožením veřejného zdraví.
Tato přenosná nemoc by měla proto být uvedena v příloze I rozhodnutí 2000/96/ES.
Do rozhodnutí 2002/253/ES by měla být včleněna definice případu pro pravé neštovice.
(6) Ačkoli tetanus není přenosný z člověka na člověka a ve Společenství se vyskytuje jen sporadicky, přispělo by vyhodnocování očkovacích programů na bázi epidemiologického dozoru ke zlepšení očkovací politiky.
Tetanus by proto měl být uveden v rozhodnutí 2000/96/ES jako přenosná nemoc.
V rozhodnutí 2002/253/ES je již definice případu pro tetanus stanovena.
(7) Sněť slezinná by v případě záměrného vypuštění byla vážným ohrožením veřejného zdraví.
Tato nemoc by měla být proto v rozhodnutí 2000/96/ES uvedena jako přenosná nemoc.
Do rozhodnutí 2002/253/ES již je včleněna definice případu pro sněť slezinnou.
(8) Přenos botulismu není omezen na otravu potravinami a všechny odkazy na tento způsob získání nemoci musejí být proto zrušeny.
(9) Je vhodné přezkoumat definici případu pro záškrt v rozhodnutí 2002/253/ES, aby byly vzaty v úvahu nejnovější vědecké poznatky.
(10) Rozhodnutí 2000/96/ES definuje kritéria pro výběr přenosných nemocí zvláštních oblastí, které mají být zachyceny epidemiologickým dozorem v síti Společenství zřízené podle rozhodnutí č. 2119/98/ES.
Horečka Q a tularemie by v případě záměrného vypuštění splnily tato kritéria.
Tyto nemoci se v Evropském společenství vyskytují i přirozeně.
Epidemiologický dozor založený na definicích případů by poskytoval další prospěšný přínos.
Tyto přenosné nemoci musejí být proto v rozhodnutí 2000/96/ES uvedeny.
Kromě toho musejí být do rozhodnutí 2002/253/ES zařazeny definice případů pro horečku Q a tularémii.
(11) Rozhodnutí č. 2119/98/ES, 2000/96/ES a 2002/253/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru zřízeného podle článku 7 rozhodnutí č. 2119/98/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí č. 2119/98/ES se mění podle přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha I rozhodnutí 2000/96/ES se mění podle přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Příloha rozhodnutí 2002/253/ES se mění podle přílohy III tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. července 2003,
kterým se mění rozhodnutí 92/260/EHS, 93/197/EHS a 97/10/ES, pokud jde o dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Evropské unie
(oznámeno pod číslem K(2003) 1212)
(Text s významem pro EHP)
(2003/541/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2002/160/ES [2], a zejména na čl. 12 odst. 2, čl. 13 odst. 2, články 14, 15 a 16 a čl. 19 bod i) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/260/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/635/ES [4] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dočasný dovoz evidovaných koní.
(2) Rozhodnutí Komise 93/197/EHS [5] naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/841/ES [6] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz evidovaných koňovitých a plemenných a užitkových koňovitých.
(3) Příloha I rozhodnutí Komise 97/10/ES ze dne 12. prosince 1996, kterým se mění rozhodnutí Rady 79/542/EHS a rozhodnutí Komise 92/160/EHS, 92/260/EHS a 93/197/EHS, pokud jde o dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Společenství [7], naposledy pozměněného rozhodnutím 2001/622/ES [8] stanoví doplňkové záruky, které se použijí při regionalizaci Jižní Afriky pro dovoz evidovaných koní do Evropské unie.
(4) Tyto doplňkové záruky vyžadují určitou dobu pobytu evidovaných koní v oblasti prosté moru koní a stanoví podmínky, za kterých se evidovaní koně určení k přepravě do Evropské unie vzduchem musí přepravovat na letiště v pásmu dozoru pod ochranou před vektorovým hmyzem.
(5) S přihlédnutím k požadované izolaci ve schválené karanténní stanici chráněné proti vektorovému hmyzu se jeví jako odůvodněné vyžadovat pro evidované koně dočasně dovážené a dovážené do Evropské unie stejnou minimální dobu pobytu v oblasti prosté moru koní.
(6) Kvůli změnám v letových řádech se přeprava evidovaných koní ve standardním nákladním letadle jeví jako nemožná a jedinou jinou reálnou možností je přeprava těchto koní po moři.
(7) Je nutné stanovit podmínky, za jakých mohou být evidovaní koně přepravováni, aniž by se během cesty po moři z přístavu v Kapském Městě, který se nachází v oblasti prosté nákazy, do přístavu v Evropské unii schváleného jako stanoviště hraniční kontroly podle směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [9] naposledy pozměněné směrnicí 96/43/ES [10] ohrozil nákazový status těchto zvířat.
(8) Rozhodnutí 92/260/EHS, 93/197/EHS a 97/10/ES je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II rozhodnutí 92/260/EHS se veterinární osvědčení F nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
V příloze II rozhodnutí 93/197/EHS se veterinární osvědčení F nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Rozhodnutí 97/10/ES se mění takto:
1. příloha I se mění v souladu s přílohou III tohoto rozhodnutí;
2. znění přílohy IV tohoto rozhodnutí se doplňuje jako nová příloha IV.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. července 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/96/ES, pokud jde o fungování specializovaných sítí epidemiologického dozoru
(oznámeno pod číslem K(2003) 2522)
(Text s významem pro EHP)
(2003/542/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES ze dne 24. září 1998 o zřízení sítě epidemiologického dozoru a kontroly přenosných nemocí ve Společenství [1], a zejména na čl. 3 písm. a) až e) uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí Komise č. 2000/96/ES ze dne 22. prosince 1999 o přenosných nemocích, které musí být postupně podchyceny sítí Společenství podle rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2119/98/ES [2], jsou uvedeny přenosné nemoci a zvláštní zdravotní problémy, které musí být postupně podchyceny epidemiologickým dozorem.
(2) Je nutné přesně stanovit přenosné nemoci a zvláštní zdravotní problémy, pro které již specializované sítě dozoru byly vytvořeny, aby byl zajištěno účinné fungování těchto sítí a aby si určené struktury nebo orgány byly vědomy svých povinností.
(3) Každý členský stát musí určit kontaktní místa, což mohou být instituce, útvary, oddělení nebo jiné subjekty, jejichž prostřednictvím bude síť Společenství pravidelně a neodkladně informována o událostech, údajích, statistikách a informacích týkajících se přenosných nemocí a zvláštních zdravotních problémů podchycených specializovanými sítěmi epidemiologického dozoru.
Jedno z těchto kontaktních míst nebo jiný vhodný subjekt musí plnit koordinační funkci.
(4) Síti Společenství musí být sdělen způsob fungování specializovaných sítí epidemiologického dozoru, aby se zlepšila srovnatelnost a slučitelnost údajů.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 7 rozhodnutí č. 2119/98/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/96/ES se mění takto:
1. V článku 4 se dosavadní znění označuje jako odstavec 1 a vkládá se nový odstavec 2, který zní:
"2. Přenosné nemoci a zvláštní zdravotní problémy, pro které byla vytvořena specializovaná síť epidemiologického dozoru, jsou v příloze I označeny hvězdičkou.
Prostřednictvím svých stanovených struktur nebo orgánů určí členské státy pro každou specializovanou síť epidemiologického dozoru kontaktní místo, na něž deleguje funkci zástupce státu, jehož úkolem je poskytovat údaje a informace podle článků 3 a 4 rozhodnutí č. 2119/98/ES.
Každá specializovaná síť epidemiologického dozoru musí shromažďovat údaje a informace týkající se epidemiologického dozoru, zajišťovat koordinaci v rámci své struktury a neodkladně sdělovat tyto údaje a informace síti Společenství.
Specializované sítě epidemiologického dozoru musí rovněž sdělit síti Společenství způsob fungování, alespoň pokud jde o otázky uvedené v příloze III."
2. Přílohy rozhodnutí 2000/96/ES se mění tak, jak je stanoveno v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. července 2003
o minimálním souboru pronajatých okruhů s harmonizovanými vlastnostmi a o souvisejících normách podle článku 18 směrnice o univerzální službě
(2003/548/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) [1], a zejména na čl. 18 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 18 odst. 3 směrnice o univerzální službě má být v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejněn minimální soubor pronajatých okruhů s harmonizovanými vlastnostmi a související normy jako součást seznamu norem podle článku 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) [2].
(2) Minimální soubor pronajatých okruhů byl definován v příloze II směrnice Rady 92/44/EHS ze dne 5. června 1992 o uplatňování otevřeného přístupu k síti pro pronajaté okruhy [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 98/80/ES [4].
Uvedená směrnice byla zrušena rámcovou směrnicí s účinkem ode dne 25. července 2003.
(3) Toto rozhodnutí zajišťuje kontinuitu právního základu pro minimální soubor pronajatých okruhů se zřetelem k provádění příslušných ustanovení směrnice o univerzální službě.
Minimální soubor pronajatých okruhů uvedený v tomto rozhodnutí je stejný jako ve směrnici 92/44/EHS s výjimkou toho, že odkazy na evropské telekomunikační normy (ETS) byly nahrazeny odkazy na evropské normy (EN) přijaté Evropským institutem pro normalizaci v telekomunikacích v roce 2001.
U pronajatých okruhů, jež jsou ve shodě s předcházejícími normami ETS, se však nadále předpokládá shoda s požadavky na minimální soubor pronajatých okruhů.
(4) Toto rozhodnutí stanoví minimální soubor pronajatých okruhů s harmonizovanými vlastnostmi a související normy a je nedílnou součástí seznamu norem zveřejněného v souladu s článkem 17 rámcové směrnice 2002/21/ES.
Současné znění tohoto seznamu norem, které obsahují jen nezávazná ustanovení, bylo zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. července 2003,
kterým se provádí směrnice Rady 72/166/EHS, pokud jde o kontroly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel
(oznámeno pod číslem K(2003) 2626)
(Text s významem pro EHP)
(2003/564/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění [1], naposledy pozměněné směrnicí 90/232/EHS [2], a zejména na čl. 2 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
1 odst. 3 směrnice 72/166/EHS (dále jen "kanceláře"), a kancelářemi pojistitelů České republiky, Maďarska, Norska, Slovenska a Švýcarska byly upraveny doplňkovými dohodami ke vzorové dohodě o systému zelené karty mezi národními kancelářemi pojistitelů ze dne 2. listopadu 1951 (dále jen "doplňkové dohody").
Tyto doplňkové dohody vytvořily praktické předpoklady pro odstranění kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel v případě vozidel s obvyklým stanovištěm na územích všech těchto zemí.
(2) Komise poté přijala rozhodnutí, jimiž se ukládá každému členskému státu upustit podle směrnice 72/166/EHS od vykonávání kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti u vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území jiného členského státu nebo na územích výše uvedených třetích zemí, na něž se vztahují doplňkové dohody.
(3) Národní kanceláře pojistitelů přezkoumaly a sjednotily znění doplňkových dohod a nahradily je jedinou dohodou (dále jen "Mnohostranná dohoda o zárukách"), která byla uzavřena v Madridu dne 15. března 1991 v souladu se zásadami stanovenými v čl. 2 odst.
2 směrnice 72/166/EHS. Tato Mnohostranná dohoda o zárukách byla přiložena k rozhodnutí Komise 91/323/EHS [3].
(4) Komise poté přijala rozhodnutí 93/43/EHS [4], 97/828/ES [5], 99/103/ES [6] a 2001/160/ES [7], jimiž se každému členskému státu ukládá v souladu se směrnicí 72/166/EHS upustit od vykonávání kontroly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, která mají obvyklé stanoviště v jiném členském státě nebo na území Islandu, Slovinska, Chorvatska a Kypru.
(5) Dne 30. května 2002 byla v Rethymnu na Krétě v souladu se zásadami, které jsou uvedeny v čl. 2 odst.
2 směrnice 72/166/EHS, uzavřena dohoda mezi národními kancelářemi pojistitelů členských států Evropského hospodářského prostoru a dalších přidružených států. V prvním dodatku uvedené dohody jsou všechna ustanovení vzorové dohody mezi kancelářemi a Mnohostranné dohody o zárukách shrnuta do jediného dokumentu (vnitřní předpisy).
S účinkem od 1. srpna 2003 nahrazují tyto vnitřní předpisy obě uvedené dohody.
(6) Rozhodnutí 91/323/EHS, 93/43/EHS, 97/828/ES, 99/103/ES a 2001/160/ES by proto měla být zrušena od 1. srpna 2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Od 1. srpna 2003 upustí každý členský stát od vykonávání kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území jiného členského státu nebo na území České republiky, Chorvatska, Kypru, Maďarska, Islandu, Norska, Slovenska, Slovinska a Švýcarska a na něž se vztahuje Dohoda mezi národními kancelářemi pojistitelů členských států Evropského hospodářského prostoru a dalších přidružených států připojená jako příloha tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 91/323/EHS, 93/43/EHS, 97/828/ES, 99/103/ES a 2001/160/ES se zrušují od 1. srpna 2003.
Článek 3
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. července 2003
o prodloužení lhůty uvedené v čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 2692)
(Text s významem pro EHP)
(2003/565/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/68/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS se stanoví, že členské státy může po dobu 12 let od oznámení uvedené směrnice povolit, aby byly na trh uváděny přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky, které nejsou uvedeny v příloze I a které jsou již na trhu dva roky po oznámení, zatímco jsou tyto látky postupně zkoumány v rámci pracovního programu;
(2) v nařízení Komise (ES) č. 1112/2002 [3] jsou stanovena prováděcí pravidla pro čtvrtou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS. Tento program stále probíhá a dosud nebylo možné u řady účinných látek ukončit rozhodování;
(3) Komise předložila zprávu o pokroku dne 26. července 2001 [4].
Dospěla k závěru, že pokrok nebyl tak velký, jak se původně předpokládalo, a proto by měla být prodloužena lhůta vztahující se na účinné látky, pro něž se průmysl zavázal předložit nezbytné dokumentace ve stanovených termínech;
(4) v případě těchto účinných látek by měla být lhůta stanovená v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS prodloužena s cílem umožnit předložení dokumentací a jejich hodnocení;
(5) tímto prodloužením lhůty není dotčena možnost zařazení nebo nezařazení jednotlivých účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS podle čl. 8 odst. 2 čtvrtého pododstavce uvedené směrnice;
(6) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Lhůta 12 let uvedená v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS se prodlužuje do 31. prosince 2008 u účinných látek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. července 2003,
kterým se mění rozhodnutí 1999/283/ES a 2000/585/ES, pokud jde o dovoz čerstvého masa z Botswany a Svazijska
(oznámeno pod číslem K(2003) 2743)
(Text s významem pro EHP)
(2003/571/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/45/ES ze dne 16. června 1992 o hygienických a veterinárních otázkách usmrcování volně žijící zvěře a uvádění masa volně žijící zvěře na trh [3], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [4], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [5], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/42/ES [6], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí Komise 1999/283/ES [7] naposledy pozměněném rozhodnutím 2003/163/ES [8] jsou stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa z některých afrických zemí.
(2) V rozhodnutí Komise 2000/585/ES [9] naposledy pozměněném rozhodnutím 2003/163/ES jsou stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa volně žijící a farmové zvěře a králičího masa ze třetích zemí.
(3) V důsledku vzniku ohnisek slintavky a kulhavky v Botswaně byla rozhodnutí 1999/283/ES a 2000/585/ES pozměněna rozhodnutím Komise 2003/74/ES [10] tak, aby se pozastavil vývoz vykostěného a vyzrálého čerstvého masa skotu, ovcí, koz a farmových a volně žijících kopytníků vyprodukovaného po předpokládaném datu první infekce do Společenství z celé země až do doby, než budou k dispozici další informace pro zavedení regionalizace.
(4) Botswanské veterinární orgány poskytly doplňkové informace a záruky a rozhodnutí 1999/283/ES a 2000/585/ES byla pozměněna rozhodnutím 2003/163/ES a byla zavedena regionalizace země, aby byl umožněn dovoz tohoto vykostěného a vyzrálého masa z pásem 10, 11, 12, 13 a 14 do Společenství.
(5) Od ledna 2003 nebyly v celé zemi zaznamenány žádné další případy slintavky a kulhavky, všechna očkovaná zvířata byla odstraněna a provádí se intenzivní sledování, včetně sérologických testů, s negativními výsledky pro slintavku a kulhavku.
(6) Botswanské orgány poskytly Komisi potřebné záruky, že pásma veterinární kontroly 5, 6, 7, 8, 9 a 18 mohou být bez očkování opět považována za prostá slintavky a kulhavky.
(7) Dovoz vykostěného a vyzrálého čerstvého masa (vyjma drobů) skotu, ovcí, koz a farmových a volně žijících kopytníků z pásem 5, 6, 7, 8, 9 a 18 do Společenství by tedy měl být povolen, pokud se porážka uskutečnila po 7. červnu 2003.
(8) V důsledku výskytu ohnisek slintavky a kulhavky ve Svazijsku bylo rozhodnutí 1999/283/ES pozměněno rozhodnutím Komise 2001/297/ES [11] tak, aby se pozastavil vývoz vykostěného a vyzrálého čerstvého masa skotu vyprodukovaného po předpokládaném datu první infekce do Společenství z celé země až do doby, než budou k dispozici další informace pro zavedení regionalizace.
(9) Svazijské veterinární orgány poskytly doplňkové informace a záruky a rozhodnutí 2000/585/ES bylo pozměněno rozhodnutím 2001/661/ES [12] a byla zavedena regionalizace země, aby byl umožněn dovoz tohoto vykostěného a vyzrálého masa z některých pásem do Společenství.
(10) V celé zemi nebyl zaznamenán žádný další případ slintavky a kulhavky, poslední očkování se uskutečnilo v květnu 2001, všechna očkovaná zvířata byla označena a provádí se intenzivní sledování, včetně sérologických testů, s negativními výsledky pro slintavku a kulhavku.
(11) Svazijské orgány poskytly Komisi potřebné záruky, že území s výjimkou oblasti západně od "červené linie", která se rozkládá severním směrem od řeky Usutu k hranici s Jižní Afrikou západně od Nkalashane, může být bez očkování opět považováno za prosté slintavky a kulhavky.
(12) Dovoz vykostěného a vyzrálého čerstvého masa (vyjma drobů) skotu z tohoto pásma do Společenství by tedy měl být povolen.
(13) Rozhodnutí 1999/283/ES a 2000/585/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(14) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 1999/283/ES se nahrazuje textem přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha II rozhodnutí 1999/283/ES se nahrazuje textem přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Příloha I rozhodnutí 2000/585/ES se nahrazuje textem přílohy III tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Příloha II rozhodnutí 2000/585/ES se nahrazuje textem přílohy IV tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 4. srpna 2003.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. července 2003,
kterým se mění rozhodnutí 94/85/ES týkající se dovozu čerstvého drůbežího masa a rozhodnutí 2000/609/ES týkající se hygienických podmínek pro dovoz čerstvého masa ptáků nadřádu běžci, pokud jde o Botswanu
(oznámeno pod číslem K(2003) 2755)
(Text s významem pro EHP)
(2003/573/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/89/ES [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/85/ES [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 2001/733/ES [4], stanovilo seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz čerstvého drůbežího masa.
(2) Rozhodnutí Komise 2000/609/ES [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/782/ES [6], stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masa farmových ptáků nadřádu běžci.
(3) Kontrolní návštěva, kterou Komise provedla v Botswaně v květnu 2001, prokázala, že veterinární útvary v Botswaně, zejména pokud jde o veterinární status ptáků nadřádu běžci, jsou dostatečně dobře strukturované a organizované.
Právní předpisy v Botswaně však nestanoví povinnost úředně hlásit výskyt influenzy ptáků.
(4) Botswana nyní změnila své právní předpisy, aby zajistila, že influenza ptáků musí být hlášena příslušnému orgánu.
(5) Rozhodnutí Komise 94/85/ES by tedy mělo být pozměněno tak, aby byla Botswana zahrnuta do seznamu v příloze uvedeného rozhodnutí.
V zájmu jasnosti by měla být příloha jako celek nahrazena.
(6) Příloha rozhodnutí 94/85/ES musí jasně stanovit, že Botswana je schválená pouze pro maso ptáků nadřádu běžci.
(7) Příloha I rozhodnutí 2000/609/ES by také měla být pozměněna tak, aby byla Botswana zahrnuta do seznamu schválených zemí, z nichž je povolen vývoz masa farmových ptáků nadřádu běžci do Evropské unie.
V zájmu jasnosti by měla být příloha nahrazena jako celek.
(8) Vzhledem k nákazovému statusu Botswany, pokud jde o newcastelskou chorobu, by měla příloha I rozhodnutí 2000/609/ES jasně stanovit, že pro vývoz masa farmových ptáků nadřádu běžci z Botswany musí být použit vzor "B" osvědčení.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 94/85/ES se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha I rozhodnutí 2000/609/ES se nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. srpna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2001/618/ES tak, aby se některé departementy Francie a jedna provincie v Itálii zahrnuly do seznamů členských států a oblastí prostých Aujezskyho choroby a oblastí, ve kterých jsou zavedeny schválené programy eradikace Aujezskyho choroby
(oznámeno pod číslem K(2003) 2786)
(Text s významem pro EHP)
(2003/575/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1226/2002 [2], a zejména na čl. 9 odst. 2 a čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) doplňkové záruky obchodu s prasaty uvnitř Společenství týkající se Aujezskyho choroby a seznamy území v členských státech, která jsou prostá této choroby a na kterých jsou zavedeny schválené programy pro tlumení nákazy, jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 2001/618/ES [3] naposledy pozměněném rozhodnutím 2003/130/ES [4];
(2) program eradikace Aujezskyho choroby je ve Francii prováděn již několik let.
Některé francouzské departementy byly rozhodnutím 2001/618/ES prohlášeny za prosté této choroby;
(3) Francie na základě článku 10 směrnice 64/432/EHS nyní předložila Komisi podpůrnou dokumentaci týkající se statusu departementů Alpes-de-Haute-Provence, Alpes-Maritimes, Ardèche, Haute-Savoie, Isère, Manche, Mayenne, Seine-et-Marne a Yvelines jako prostých Aujezskyho choroby;
(4) program eradikace je považován za úspěšný při eradikaci této choroby v uvedených francouzských departementech;
(5) Francie na základě článku 9 směrnice 64/432/ES též předložila dokumentaci týkající se programu eradikace stanoveného v departementech Ain, Côtes-d'Armor, Finistère, Ille-et-Vilaine, Morbihan a Nord a požádala o schválení tohoto programu;
(6) Itálie na základě článku 9 směrnice 64/432/ES předložila dokumentaci týkající se programu eradikace zavedeného v provincii Bolzano a požádala o schválení tohoto programu;
(7) rozhodnutí 2002/618/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit;
(8) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II rozhodnutí 2001/618/ES se nahrazují zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. července 2003
o hlavních zásadách politik zaměstnanosti členských států
(2003/578/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 128 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví Unii jako cíl podporovat hospodářský a sociální pokrok a vysokou úroveň zaměstnanosti.
Článek 125 Smlouvy o založení Evropského společenství uvádí, že členské státy a Společenství pracují na rozvoji koordinované strategie zaměstnanosti a zejména na podpoře kvalifikace, vzdělání a přizpůsobivosti pracovníků a schopnosti trhů práce reagovat na hospodářské změny.
(2) Po mimořádném zasedání Evropské rady o zaměstnanosti ve dnech 20. a 21. listopadu 1997 v Lucemburku zahájilo usnesení Rady ze dne 15. prosince 1997 o hlavních zásadách zaměstnanosti pro rok 1998 [5] proces, pro který je typická velká viditelnost, silný politický závazek a široká přijatelnost všemi dotyčnými stranami.
(3) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 stanovila nový strategický cíl pro Evropskou unii, totiž stát se nejvíce konkurenceschopnou a dynamickou, na znalostech založenou ekonomikou světa, schopnou udržitelného hospodářského růstu s větším počtem a lepšími pracovními příležitostmi a větší sociální soudržností.
Za tímto účelem Rada přijala obecné cíle zaměstnanosti a cíle zaměstnanosti pro ženy pro rok 2010, které byly doplněny na zasedání Evropské rady ve Stockholmu ve dnech 23. a 24. března 2001 o prozatímní cíle pro leden 2005 a o nový cíl pro rok 2010, odrážející demografickou výzvu, pokud jde o míru zaměstnanosti starších mužů a žen.
(4) Evropská rada na zasedání v Nice ve dnech 7., 8. a 9. prosince 2000 schválila Evropskou sociální agendu, podle které návrat k plné zaměstnanosti zahrnuje ambiciózní politiky, pokud jde o zvýšení míry zaměstnanosti, snížení regionálních rozdílů, snížení nerovnosti a zlepšení kvality zaměstnání.
(5) Evropská rada na zasedání v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002 vyzvala k posílení Evropské strategie zaměstnanosti prostřednictvím pevnějšího, zjednodušeného a lépe řízeného postupu, s časovým rozvrhem do roku 2010, a který začleňuje záměry a cíle Lisabonské strategie.
Evropská rada na zasedání v Barceloně také požadovala, aby se racionalizovaly procesy koordinace politik a synchronizovaly časové rozvrhy pro přijímání hlavních směrů hospodářských politik a hlavních zásad zaměstnanosti.
(6) Evropská rada na zasedání v Bruselu ve dnech 20. a 21. března 2003 potvrdila, že strategie zaměstnanosti hraje vedoucí úlohu při provádění cílů Lisabonské strategie v oblasti zaměstnanosti a trhu práce a že by strategie zaměstnanosti a hlavní směry hospodářských politik, které poskytují Společenství hlavní nástroj koordinace hospodářské politiky, měly fungovat soudržně.
Na témže zasedání Evropská rada vyzvala, aby hlavní zásady byly omezeny na určitý počet a aby byly zaměřeny na výsledky a umožnily členským státům, aby stanovily vhodnou kombinaci patřičných opatření, a že by je dále měly podporovat vhodné cíle.
Rok 2003 nabízí mimořádnou příležitost použít racionalizované nástroje koordinace klíčových politik – hlavní směry hospodářských politik, hlavní zásady zaměstnanosti a strategii pro vnitřní trh – a dát jim novou tříletou perspektivu.
(7) Strategie zaměstnanosti byla vyčerpávajícím způsobem zhodnocena, včetně hloubkového přezkumu v polovině období dokončeného v roce 2000 a zevrubného hodnocení zkušeností získaných během prvních pěti let dokončeného v roce 2002.
Z tohoto hodnocení vyplynula potřeba zavést kontinuitu ve strategii, aby se překonaly zbývající strukturální slabé stránky, jakož i potřeba reagovat na nové výzvy, jimž bude čelit rozšířená Evropská unie.
(8) Pro úspěšné provádění Lisabonské agendy musí politiky zaměstnanosti členských států vyrovnaným způsobem podporovat tři doplňující se a vzájemně se podporující cíle: plnou zaměstnanost, kvalitu a produktivitu práce a sociální soudržnost a začlenění.
Dosažení těchto cílů vyžaduje další strukturální reformy soustředěné na deset klíčových vzájemně propojených priorit a zvláštní pozornost je třeba věnovat soudržnému řízení tohoto procesu.
Politické reformy vyžadují uplatnění přístupu směřujícího k zavedení rovných příležitostí pro muže a ženy při provádění všech akcí.
(9) Dne 6. prosince 2001 Rada přijala řadu ukazatelů, aby změřila deset rozměrů investic do kvality zaměstnání, a požadovala, aby tyto ukazatele byly použity při sledování evropských hlavních zásad zaměstnanosti a doporučení.
(10) Aktivní a preventivní politiky by měly být účinné a měly by přispívat k uskutečnění cílů plné zaměstnanosti a sociálního začlenění tím, že se zajistí, aby nezaměstnaní a neaktivní osoby byli schopni konkurence a začlenění na trh práce.
Tyto politiky by měly být podporovány moderními institucemi trhu práce.
(11) Členské státy by měly podporovat vytváření většího počtu a lepších pracovních míst tím, že posílí podnikavost a inovaci v obchodně příznivém prostředí.
Členské státy se zavázaly k provádění Evropské charty pro malé podniky a zabývají se postupem testování politiky podnikání.
(12) Zavedení správné rovnováhy mezi pružností a bezpečností napomůže podpoře konkurenceschopnosti podniků, zvýšení kvality a produktivity práce a usnadní přizpůsobení podniků a pracovníků hospodářským změnám.
V této souvislosti doporučovala Evropská rada na zasedání v Barceloně a Bruselu zejména přezkum právních předpisů v oblasti zaměstnanosti, přičemž je třeba respektovat úlohu sociálních partnerů.
Úroveň zdravotních norem a norem bezpečnosti práce je třeba zvýšit v souladu s novou strategií Společenství pro období let 2002–2006.
Mimořádná pozornost by se měla věnovat odvětvím představujícím vysokou rizikovost, pokud jde o pracovní úrazy.
Přístup zaměstnanců ke školení je základní složkou rovnováhy mezi pružností a bezpečností a měla by se podporovat účast všech zaměstnanců, s přihlédnutím k návratnosti investic pro zaměstnance, zaměstnavatele, jakož i celou společnost.
Hospodářská restrukturalizace představuje výzvu pro zaměstnanost jak v současných, tak i v budoucích členských státech a volá po pozitivním řízení zapojujícím všechny příslušné činitele, včetně sociálních partnerů.
(13) Evropská rada na zasedání v Barceloně uvítala akční plán Komise v oblasti dovedností a mobility a usnesení Rady ze dne 3. června 2002 o dovednostech a mobilitě vyzývá Komisi, členské státy i sociální partnery, aby podnikli požadovaná opatření.
Lepší pracovní i zeměpisná mobilita a umísťování napomůže zvýšení zaměstnanosti a sociální soudržnosti, s přihlédnutím k pracovním hlediskům imigrace.
(14) Provádění soudržných a celkových strategií celoživotního učení je rozhodující pro dosažení plné zaměstnanosti a zlepšení kvality a produktivity práce i pro lepší sociální soudržnost.
Evropská rada na zasedání v Barceloně uvítala sdělení Komise "Učinit z Evropy prostor pro celoživotní učení", které uvádělo základní stavební kameny pro strategie celoživotního učení, a to partnerství, zjištění potřeb učení, odpovídající finanční zdroje, usnadnění přístupu ke studijním příležitostem, vytvoření kultury učení a úsilí o nejvyšší míru kvality.
Probíhající proces týkající se konkrétních budoucích cílů vzdělávacích systémů, zahájený na zasedání Evropské rady v Lisabonu, hraje významnou úlohu z hlediska rozvoje lidského kapitálu a je třeba plně využít součinnosti se strategií zaměstnanosti.
Ve dnech 5. až 6. května 2003 Rada přijala řadu měřítek, pokud jde o evropské průměrné výkony v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání, z nichž mnohé jsou mimořádně důležité v rámci politik zaměstnanosti.
Evropská rada na zasedání v Lisabonu požadovala podstatné zvýšení investic na hlavu do lidských zdrojů.
To vyžaduje dostatečná podpůrná opatření pro zaměstnavatele a jednotlivce, jakož i přesměrování veřejného financování na efektivnější investování do lidských zdrojů ve všech oblastech vzdělávání.
(15) Odpovídající nabídka pracovní síly je nutná, aby bylo možno reagovat na demografickou výzvu, podporovat hospodářský růst, napomáhat plné zaměstnanosti a podporovat udržitelnost systémů sociální ochrany.
Společná zpráva Komise a Rady "Zvýšení podílu na trhu práce a podpora aktivního stárnutí", přijatá Radou dne 7. března 2002, došla k závěru, že toto vyžaduje rozvoj ucelených vnitrostátních strategií spočívajících na přístupu založeném na životním cyklu.
Politiky by měly využívat potenciál zaměstnanosti všech skupin osob.
Evropská rada na zasedání v Barceloně schválila, že Evropská unie by do roku 2010 měla postupně přibližně o pět let zvýšit skutečný průměrný věk, kdy lidé přestávají pracovat.
Za tento věk se v roce 2001 považovalo 59,9 roků.
(16) Rozdíly mezi muži a ženami na trhu práce by měly být postupně odstraňovány, aby Evropská unie mohla dosáhnout plné zaměstnanosti, zlepšit kvalitu práce a podporovat sociální začlenění a soudržnost.
To vyžaduje jak přístup směřující k zavedení rovných příležitostí pro muže a ženy, tak zvláštní politické akce, aby se vytvořily podmínky pro ženy i muže ke vstupu a opětnému vstupu na trh práce a udržení se na tomto trhu.
Evropská rada na zasedání v Barceloně se dohodla, že do roku 2010 by členské státy měly zavést struktury péči o děti pro minimálně 90 % dětí ve věku od tří let do věku povinné školní docházky a pro minimálně 33 % dětí mladších tří let.
Měly by se určit zásadní faktory rozdílů mezi ženami a muži, pokud jde o nezaměstnanost a odměny, a jako výsledek by mělo být dosaženo snížení takových rozdílů, aniž by se tím zpochybnila zásada rozdílné výše mezd v závislosti na produktivitě a situaci na trhu práce.
(17) Účinná integrace znevýhodňovaných osob na trh práce umožní zlepšit sociální začlenění, míru zaměstnanosti a podpoří udržitelnost systémů sociální ochrany.
Politická řešení se musí postavit proti diskriminaci, navrhovat individuální přístup k potřebám jednotlivců a vytvořit odpovídající pracovní příležitosti pomocí podpůrných náborových opatření pro zaměstnavatele.
Rozhodnutí Rady 2001/903/ES [6] ze dne 3. prosince 2001 vyhlásilo rok 2003 "Evropským rokem zdravotně postižených osob".
Přístup na trh práce představuje největší prioritu pro zdravotně postižené osoby, jejichž počet se v Evropské unii odhaduje na více než 37 miliónů lidí, z nichž mnozí pracovat mohou a chtějí.
(18) Za účelem zlepšení výhledů na plnou zaměstnanost a sociální soudržnost musí být rozdíl mezi příjmem z práce a podporou v nezaměstnanosti nebo nečinnosti takový, aby lidé byli motivováni ke vstupu a opětnému vstupu na trh práce a k udržení se na něm a aby napomáhal vytváření pracovních míst.
(19) "Neohlášenou prací" se rozumí "jakákoliv placená činnost", která je zákonná, pokud jde o její povahu, avšak není ohlášená orgánům veřejné moci.
Podle studií se odhaduje, že velikost neoficiálního hospodářství představuje v průměru 7–16 % HDP Evropské unie.
Je třeba změnit neohlášenou práci na práci řádnou, aby se zlepšilo celkové prostředí podniků, kvalita práce dotyčných osob, sociální soudržnost a udržitelnost veřejných financí a systémů sociální ochrany.
Mělo by se podporovat zlepšení vědomostí o rozsahu neohlášené práce v členských státech a v Evropské unii.
(20) Rozdíly mezi regiony v Evropské unii, pokud jde o zaměstnanost a nezaměstnanost, jsou i nadále velké a po rozšíření se ještě zvýší.
Je třeba se této situaci postavit přijetím širokého přístupu zapojujícího činitele na všech úrovních, aby se podpořila hospodářská a sociální soudržnost a využívaly se strukturální fondy Společenství.
(21) Hodnocení prvních pěti let strategie zaměstnanosti zdůraznilo důležitost lepšího řízení pro budoucí účinnost strategie.
Úspěšné provádění politik zaměstnanosti závisí na vzniku partnerství na všech úrovních, zapojení více operativních služeb a odpovídajících finančních zdrojích na podporu provádění hlavních zásad zaměstnanosti.
Členské státy jsou odpovědné za provádění hlavních zásad zaměstnanosti, včetně zajištění vyrovnaného vývoje na regionální i místní úrovni.
(22) Účinné provádění hlavních zásad zaměstnanosti vyžaduje aktivní účast sociálních partnerů ve všech fázích, od návrhu politik až k jejich provádění.
Na sociální vrcholné schůzce dne 13. prosince 2001 sociální partneři vyjádřili nutnost rozvíjet a zlepšovat koordinaci tripartitní konzultace.
Také se dohodlo, že se před každým jarním zasedáním Evropské rady bude konat sociální vrcholná schůzka tripartity pro růst a zaměstnanost.
(23) Kromě hlavních zásad zaměstnanosti by členské státy měly plně provádět hlavní směry hospodářských politik a zajistit, že jejich akce jsou dokonale soudržné se zachováním zdravých veřejných financí a makroekonomické stability,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Přijímají se hlavní zásady politik zaměstnanosti členských států (dále jen "hlavní zásady zaměstnanosti") obsažené v příloze tohoto rozhodnutí.
Členské státy k nim přihlížejí ve svých politikách zaměstnanosti.
Rozhodnutí Rady 2003/582/SZPB
ze dne 21. července 2003
o uzavření dohody mezi Evropskou unií a Ruskou federací o účasti tohoto státu v Policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala společnou akci 2002/210/SZBP ze dne 11. března 2002 o policejní misi Evropské unie (EUPM) [1] a společné akce 2003/141/SZBP ze dne 27. února 2003 [2] a 2003/188/SZBP ze dne 17. března 2003 [3], kterými se mění společná akce 2002/210/SZBP o policejní misi Evropské unie.
(2) Podle čl. 8 odst. 3 společné akce 2002/210/SZBP jsou podrobná opatření týkající se účasti třetích států v EUPM předmětem dohod podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) V návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne 14. října 2002, kterým se předsednictví zmocňuje k zahájení jednání, sjednalo předsednictví dohodu s Ruskou federací o její účasti v EUPM.
(4) Evropská unie a Ruská federace se dohodly, že znění dohody je třeba připojit k výměně dopisů a že dohoda by se měla do jejího vstupu platnost uplatňovat prozatímně od svého podpisu.
(5) Tato výměna dopisů by měla být podepsána a dohoda schválena jménem Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výměna dopisů a Dohoda mezi Evropskou unií a Ruskou federací o účasti tohoto státu
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. července 2003
o přidělení prostředků, které získala Evropská investiční banka na operace v Konžské demokratické republice ze druhého, třetího, čtvrtého, pátého a šestého ERF
(2003/583/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1] (dále jen "dohoda o partnerství"),
s ohledem na Vnitřní dohodu ze dne 12. září 2000 mezi zástupci vlád členských států zasedajících v Radě o financování a správě pomoci Společenství v rámci finančního protokolu k Dohodě o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy podepsané v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přídělu finanční pomoci zámořským zemím a územím, pro které platí čtvrtá část Smlouvy o ES, a zejména na čl. 7 odst. 1 uvedené dohody [2],
s ohledem na návrh Komise vypracovaný v dohodě s Evropskou investiční bankou (EIB),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada (Obecné záležitosti a vnější vztahy) ve svých závěrech ze dne 27. ledna 2003, které se týkají Konžské demokratické republiky, uvedla, že je připravena pomoci k přechodu ke svobodným a transparentním volbám ve lhůtách stanovených v dohodě z Pretorie a znovu potvrdila, že je ochotna podporovat přechod, ihned po vytvoření institucí, prostřednictvím projektů Evropské unie a jejích členských států určených zejména na podporu pomoci obyvatelstvu, posilování státní struktury, ekonomické obnovy země a odzbrojení, demobilizace, znovuzapojení, navracení a znovuusídlení (DDRRR) bývalých bojovníků.
(2) Konžská demokratická republika obdržela snížený příděl 25,7 miliónů EUR z osmého ERF.
(3) Prostředky přidělené Konžské demokratické republice z devátého ERF jsou nedostatečné k tomu, aby umožnily Společenství pokrýt náklady závazků učiněných Radou jménem Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dodatečný příděl ve formě příspěvku rovnajícímu se 105 miliónům EUR je přidělen Komisi na provádění operací v Konžské demokratické republice za účelem zajištění demokratického přechodu země ke svobodným a transparentním volbám, k posílení státních struktur, přispění k rekonstrukci země a k zavedení programů demobilizace a znovuusídlení bývalých bojovníků.
Článek 2
Částka dodatečného přídělu uvedená v článku 1 představuje horní hranici.
Článek 3
Dodatečný příděl uvedený v článku 1 bude financován platbami za obsluhu dluhu, které se vztahují k rizikovému kapitálu a zvláštním půjčkám uděleným podle Úmluvy z Yaoundé I [3] a II [4] a První [5], Druhé [6] a Třetí [7] úmluvy z Lomé, které Konžská demokratická republika převede na Evropskou investiční banku.
Článek 4
Členské státy oprávní EIB k převodu prostředků, které získala od Konžské demokratické republiky, přímo na účet otevřený jménem Komise, po odečtu všech odměn, které náleží při takových operacích bance.
Všechny úroky z částek převáděných na účet budou využity.
Na konci čtyřletého období ode dne otevření účtu bude účet zrušen a přebytek bude vrácen EIB, která ho vrátí členským státům.
Tento postup je výjimečný ve své povaze a nesmí v žádném případě představovat precedens pro operace ve prospěch dalších států AKT.
Článek 5
Nejvyšší částka 5 % z dodatečného přídělu, po odečtení všech poplatků, které náleží při takových operacích bance, bude určena k pokrytí správních nákladů vedení dodatečného přídělu od Komise.
Článek 6
Komise provádí finanční zdroje přidělené Konžské demokratické republice z dodatečného přídělu podle systému ústředního řízení v souladu s článkem 14 finančního nařízení pro devátý ERF.
Článek 7
Pro rozhodování o financování z dodatečného přídělu uvedeného v článku 1 se použijí postupy stanovené v článcích 24 až 27 vnitřní dohody.
Článek 8
Komise je oprávněna schválit rozdělení dodatečného přídělu podle druhů operací uvedených v článku 1 po konzultaci s Výborem ERF, který vydá své stanovisko v souladu s článkem 27 vnitřní dohody.
Komise je oprávněna schválit jiné rozdělení přídělu bez předběžného stanoviska Výboru ERF, pokud změny nepřesáhnou 20 % celkového dodatečného přídělu.
Článek 9
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení.
Použije se pro stejné období jako vnitřní dohoda.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. července 2003,
kterým se mění příloha 2 přehled A Společné konzulární instrukce a příloha 5 přehled A Společné příručky o vízové povinnosti držitelů pákistánských diplomatických pasů
(2003/585/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 790/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se hraničních kontrol a ostrahy hranic [2],
s ohledem na podnět Řecké republiky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha 2 přehled A Společné konzulární instrukce a příloha 5 přehled A Společné příručky obsahují seznam zemí, jejichž státní příslušníci v jednom nebo ve více členských státech nepodléhají vízové povinnosti, pokud jsou držiteli diplomatických, úředních nebo služebních pasů, ale podléhají této povinnosti, pokud jsou držiteli obyčejných cestovních pasů.
(2) Řecká republika si přeje osvobodit od vízové povinnosti držitele pákistánských diplomatických pasů.
Společnou konzulární instrukci a Společnou příručku je proto třeba změnit.
(3) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(4) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [3], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [4].
(5) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 19. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [5]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(6) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [6]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(7) Toto rozhodnutí je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha 2 přehled A Společné konzulární instrukce a příloha 5 přehled A Společné příručky se mění takto:
Ve sloupci GR se pro Pákistán doplňuje písmeno "D".
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. září 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. července 2003
o změně přílohy 3 části I Společné konzulární instrukce a přílohy 5a části I Společné příručky o státních příslušnících třetích zemí podléhajících povinnosti letištních průjezdních víz
(2003/586/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 790/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se hraničních kontrol a ostrahy hranic [2],
s ohledem na podnět Italské republiky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha 3 část I Společné konzulární instrukce a příloha 5a část I Společné příručky obsahují společný seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci podléhají ve všech členských státech povinnosti letištních průjezdních víz.
(2) Italská republika si přeje omezit tuto povinnost letištních průjezdních víz na příslušníky státu Eritrea, kteří nejsou držiteli platného víza nebo povolení k pobytu vydaného členskými státy Evropské unie nebo platného pro stát, který je stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, Kanadu, Švýcarsko nebo Spojené státy americké.
Společnou konzulární instrukci a Společnou příručku je proto třeba podle toho změnit.
(3) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(4) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [3], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [4].
(5) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 19. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [5]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(6) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [6]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(7) Toto rozhodnutí je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Poznámka pod čarou 4 v příloze 3 části I Společné konzulární instrukce a v příloze 5a části I Společné příručky, která se týká státu Eritrea, se nahrazuje tímto:
"(4) Pro Německo a Itálii
Pouze pokud státní příslušníci nejsou držiteli platného víza nebo povolení k pobytu pro členský stát Evropské unie nebo pro stát, který je stranou Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, Kanadu, Švýcarsko nebo Spojené státy americké."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. září 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. července 2003
o uzavření dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou
(2003/589/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 170 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství s Chilskou republikou dohodu o vědeckotechnické spolupráci.
(2) Dohoda byla jménem Společenství podepsána dne 23. září 2002
Rozhodnutí komise
ze dne 7. srpna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2003/43/ES, kterým se stanoví třídy reakce některých stavebních výrobků na oheň
(oznámeno pod číslem K(2003) 2592)
(Text s významem pro EHP)
(2003/593/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2003/43/ES [3] se stanoví třídy reakce některých stavebních výrobků na oheň, zejména desek na bázi dřeva.
(2) Rozhodnutí 2003/43/ES by mělo být přizpůsobeno technickému pokroku zatříděním některých výrobků ze sádry, některých dekorativních vysokotlakých laminátových desek a některých výrobků z konstrukčního dřeva podle klasifikace stanovené rozhodnutím Komise 2000/147/ES ze dne 8. února 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň [4].
(3) Rozhodnutí 2003/43/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2003/43/ES se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2003,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/25/EHS o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz
(oznámeno pod číslem K(2003) 2801)
(2003/597/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/25/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 97/77/ES [2], a zejména s ohledem na čl. 1 odst. 4, čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 2 a 3, článek 7, čl. 10 odst. 1 a 2 a čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/434/ES ze dne 30. května 1994, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 93/25/EHS o statistických zjišťováních chovu ovcí a koz [3], bylo několikrát podstatně změněno [4].
Za účelem jasnosti a srozumitelnosti je proto třeba směrnici 90/679/EHS kodifikovat.
(2) Provádění statistických zjišťování uvedených ve směrnici 93/25/EHS vyžaduje přesné definice.
K tomu je nezbytné vymezit zemědělské podniky, které jsou předmětem zjišťování.
Dále nutné přesně vymezit jednotlivé kategorie, na které je nutno členit výsledky zjišťování a stanovit velikostní kategorie stád a regiony, podle kterých musí členské státy v pravidelných intervalech sestavovat výsledky zjišťování.
Za účelem vypracovávání statistik porážek je nezbytná jednotná definice hmotnosti jatečně upraveného těla.
(3) Pro konečné výsledky v sudých letech mohou být podle směrnice 93/25/ES členské státy na vlastní žádost oprávněny používat namísto statistických zjišťování administrativní zdroje, jakož i předepsané členění podle velikostních kategorií stád.
(4) Členské státy již požádaly o různé možné odchylky.
(5) Toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. "Zemědělským podnikem" se pro účely čl. 2 odst. 2 směrnice 93/25/EHS rozumí každá technicko-hospodářská jednotka s jednotným řízením, která produkuje zemědělské produkty.
2. Zjišťování uvedené v čl. 1 odst. 1 směrnice 93/25/EHS zahrnuje:
a) zemědělské podniky se zemědělsky využitou plochou o výměře nejméně 1 ha;
b) zemědělské podniky se zemědělsky využitou plochou o výměře menší než 1 ha, pokud je jejich produkce určena do určité míry na prodej nebo pokud jejich produkční jednotka překračuje určité prahy.
3. Členské státy, jež chtějí uplatnit jiný práh pro zjišťování, jsou však povinny tento práh stanovit tak, že se vyloučí pouze nejmenší podniky daného členského státu, které dohromady představují nejvýše 1 % z celkového standardního příspěvku na úhradu ve smyslu rozhodnutí Komise 85/377/EHS [5].
Článek 2
Kategorie ovcí a koz podle čl. 3 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 směrnice 93/25/EHS jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Regionální členění podle čl. 7 odst. 1 směrnice 93/25/EHS je stanoveno v příloze II.
Článek 4
Velikostní kategorie stáda uvedené v čl. 10 odst. 1 směrnice 93/25/EHS jsou stanoveny v příloze III.
Článek 5
Hmotnost jatečně upraveného těla uvedená v čl. 13 odst. 1 směrnice 93/25/EHS je definována v příloze IV.
Článek 6
1. Podle čl. 1 odst. 3 směrnice 93/25/EHS jsou členské státy uvedené v příloze V písm. a) oprávněny používat namísto statistických zjišťování administrativní zdroje.
2. Podle čl. 10 odst. 2 směrnice 93/25/EHS jsou členské státy uvedené v příloze V písm. b) oprávněny pro výsledky v sudých letech používat členění podle velikostních kategorií stád.
Článek 7
Rozhodnutí 94/434/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VII.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. srpna 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Mayotte
(oznámeno pod číslem K(2003) 2976)
(Text s významem pro EHP)
(2003/608/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Mayotte byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých jsou produkty rybolovu produkovány, skladovány a odesílány do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Mayotte týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a dohledu nad produkty rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména orgán "Direction des services vétérinaires (DSV) Direction de l'agriculture et de la forêt (DAF)" spadající pod "Ministère français de l'agriculture et de la pêche" je schopen účinně ověřovat provádění platných právních předpisů.
(4) DSV poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro kontroly zdravotní nezávadnosti a dohled nad produkty rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné s podmínkami uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství z Mayotte.
(6) Je též nezbytné vypracovat seznam schválených zařízení, produkčních plavidel a chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [3]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DSV předaného Komisi.
(7) Inspekční tým Společenství však neměl možnost ověřit způsobilost DSV, pokud jde o kontrolu mrazírenských plavidel nebo produkčních plavidel, protože v době inspekce byla dvě navrhovaná mrazírenská plavidla registrována pod francouzskou vlajkou, a ke schválení nebylo navrženo žádné produkční plavidlo.
Zařazení nových plavidel do seznamu bude tudíž vyžadovat novou inspekční návštěvu odborníků Komise na místě.
(8) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo od 45. dne po zveřejnění, aby se zajistilo potřebné přechodné období.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
"Direction des services vétérinaires (DSV) Direction de l'agriculture et de la forêt (DAF)" spadající pod "Ministère français de l'agriculture et de la pêche" je příslušným orgánem Mayotte určeným k ověřování a osvědčování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství z Mayotte musejí být v souladu s články 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti v souladu se vzorem v příloze I, které sestává z jednoho listu, je řádně vyplněno, podepsáno a datováno.
2. Osvědčení musí být vyhotoveno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se provádějí kontroly.
3. V osvědčení se uvádí jméno, funkce a podpis zástupce DSV a musí být opatřeno otiskem jeho úředního razítka majícím odlišnou barvu než zapsané údaje.
Článek 4
Produkty rybolovu pocházejí ze schválených zařízení, produkčních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin je na všech baleních nesmazatelným písmem uvedeno slovo "MAYOTTE" a číslo schválení/registrace zařízení, produkčního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Zařazení nových plavidel do seznamu přílohy II se provede až na základě výsledků inspekční návštěvy Společenství na místě.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 4. října 2003.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. srpna 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu ze Saint Pierre a Miquelonu
(oznámeno pod číslem K(2003) 2977)
(Text s významem pro EHP)
(2003/609/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Saint Pierre a Miquelon byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých jsou produkty rybolovu produkovány, skladovány a odesílány do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Saint Pierre a Miquelonu týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a dohledu nad produkty rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména orgán "Direction des services de l'agriculture: services vétérinaires (DSA)"spadající pod "Ministère français de l'agriculture et de la pêche" je schopen účinně ověřovat provádění platných právních předpisů.
(4) DSA poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro kontroly zdravotní nezávadnosti a dohled nad produkty rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné s podmínkami uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství ze Saint Pierre a Miquelonu.
(6) Je též nezbytné vypracovat seznam schválených zařízení, produkčních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [3]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DSA předaného Komisi.
(7) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo od 45. dne po zveřejnění, aby se zajistilo potřebné přechodné období.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
"Direction des services de l'agriculture: services vétérinaires (DSA)" spadající pod "Ministère français de l'agriculture et de la pêche" je příslušným orgánem Saint Pierre a Miquelonu určeným k ověřování a osvědčování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství ze Saint Pierre a Miquelonu musejí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti v souladu se vzorem v příloze I, které sestává z jednoho listu, je řádně vyplněno, podepsáno a datováno.
2. Osvědčení musí být vyhotoveno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se provádějí kontroly.
3. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DSA a musí být opatřeno otiskem jeho úředního razítka majícím odlišnou barvu než zapsané údaje.
Článek 4
Produkty rybolovu musejí pocházet ze schválených zařízení, produkčních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedena slova "SAINT PIERRE A MIQUELON" a číslo schválení/registrace zařízení, produkčního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 4. října 2003.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. srpna 2003,
kterým se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti rozvoje zemědělství a venkova v Bulharské republice v předvstupním období
(2003/614/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89 [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 696/2003 [3], a zejména na čl. 4 odst. 5 a odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zvláštní program pro podporu rozvoje zemědělství a venkova pro Bulharskou republiku (dále jen "Sapard") byl schválen rozhodnutím Komise ze dne 20. října 2000 [4], ve znění rozhodnutí Komise ze dne 21. května 2002, v souladu s čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 1268/1999.
(2) Vláda Bulharské republiky a Komise jménem Evropského společenství podepsaly dne 18. prosince 2000 víceletou finanční dohodu, která stanoví technický, právní a správní rámec pro provádění programu Sapard, ve znění roční finanční dohody pro rok 2001, podepsané dne 19. února 2002, která nakonec vstoupila v platnost dne 29. července 2002.
(3) Příslušný orgán Bulharské republiky určil agenturu Sapard, aby prováděla některá opatření uvedená v programu Sapard.
Národní fond při ministerstvu financí byl určen, aby plnil finanční úkoly, které mají být plněny v rámci provádění programu Sapard.
(4) Na základě analýzy způsobilosti státu a odvětví ke správě programu či projektu, na základě postupů finanční kontroly a na základě struktur týkajících se veřejných financí v souladu s čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999, přijala Komise rozhodnutí 2001/380/ES ze dne 14. května 2001, kterým se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti rozvoje zemědělství a venkova v Bulharské republice v předvstupním období [5], pokud jde o některá opatření stanovená v programu Sapard.
(5) Komise mezitím přistoupila k další analýze podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999, pokud jde o opatření 1.2.1. "Velkoobchod", 1.4. "Lesnictví a zalesňování zemědělských oblastí, investice do lesních podniků, zpracování a odbyt dřevařských produktů", 1.5. "Vytvoření skupin výrobců", 2.2. "Obnova a rozvoj vesnic, ochrana a zachování dědictví venkova a kulturních tradic", 2.3. "Rozvoj a zlepšování infrastruktury venkova", 3.1. "Zkvalitnění odborného vzdělávání", 4.1. "Technická pomoc", stanovená v rámci programu Sapard. Komise se domnívá, že též pokud jde o tato opatření, dodržuje Bulharská republika články 4 až 6 a přílohu nařízení Komise (ES) č. 2222/2000 ze dne 7. června 2000, kterým se stanoví finanční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [6], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 188/2003 [7], i minimální podmínky stanovené v příloze nařízení (ES) č. 1266/1999.
(6) Proto je na místě upustit od podmínky předchozího schválení uvedené v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999 a svěřit decentralizovanou správu podpor v případech opatření 1.2.1, 1.4, 1.5, 2.2, 2.3, 3.1 a 4.1. bulharskému Státnímu zemědělskému fondu a Národnímu fondu při ministerstvu financí.
(7) Jelikož však kontroly prováděné Komisí v případech opatření 1.2.1, 1.4, 1.5, 2.2, 2.3, 3.1 a 4.1 vycházejí z připraveného, ale nikoli zcela fungujícího systému, pokud jde o všechny významné složky, je proto na místě svěřit správu programu Sapard podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2222/2000 Státnímu zemědělskému fondu a Národnímu fondu při ministerstvu financí dočasně.
(8) Dne 3. července 2003 bulharské orgány navrhly pravidla pro posuzování způsobilosti výdajů v souladu s čl. 4 odst. 1 oddílu B Víceleté finanční dohody. Komise byla vyzvána, aby přijala rozhodnutí v této věci.
(9) Konečné převedení správy programu Sapard se předpokládá pouze po provedení dalších kontrol, které mají prokázat úspěšné fungování systému, a po provedení doporučeních, která může Komise vydat ohledně převedení správy podpory na Státní zemědělský fond a Národní fond při ministerstvu financí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Upouští se od požadavku předchozího schválení Komisí výběru projektů a zadávání zakázek u opatření 1.2.1, 1.4, 1.5, 2.2, 2.3, 3.1 a 4.1 Bulharskou republikou podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999.
Článek 2
Správa programu Sapard se přechodně svěřuje
1) Státnímu zemědělskému fondu (agentuře Sapard) se sídlem 55 tř. Hristo Botev, 1040 Sofie, Bulharsko, pro provádění opatření 1.2.1, 1.4, 1.5, 2.2, 2.3, 3.1 a 4.1 programu Sapard, jak jsou uvedena v Programu pro rozvoj zemědělství a venkova, který byl schválen rozhodnutím Komise ze dne 20. října 2000, a
2) Národnímu fondu podléhajícímu ministerstvu financí se sídlem 102 ul. Radkovski, 1040 Sofie, Bulharsko, pro finanční úkoly, které mají být plněny v rámci provádění programu Sapard v případě opatření 1.2.1, 1.4, 1.5, 2.2, 2.3, 3.1 a 4.1 pro Bulharskou republiku.
Článek 3
Aniž je dotčeno jakékoli rozhodnutí udělující podporu podle programu Sapard jednotlivým příjemcům, uplatňují se pravidla pro způsobilost výdajů navrhovaná Bulharskou republikou v dopise ze dne 3. července 2003.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. srpna 2003,
kterým se jménem Evropského společenství schvalují změny příloh Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(Text s významem pro EHP)
(2003/616/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], ve znění rozhodnutí 1999/837/ES [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2002/957/ES ze dne 28. listopadu 2002 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů týkající se změny příloh Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [3] stanovilo možnost uznání rovnocennosti novozélandských systémů osvědčení pro čerstvé maso a masné výrobky a pro ostatní živočišné produkty.
(2) Společný řídící výbor pro dohodu (dále jen "výbor") na své schůzi ve dnech 27. a 28. února 2003 vydal doporučení týkající se určení rovnocennosti systémů osvědčení pro tyto živočišné produkty: zvířecí střeva, kůže a kožky, krmivo pro zvířata v zájmovém chovu, kosti a produkty z kostí, živočišné bílkoviny zpracované, krev a produkty z krve, sádlo, tavené tuky, suroviny pro krmiva, farmaceutické a technické použití a produkty z drůbežího masa.
V důsledku tohoto doporučení je třeba přílohu V dohody pozměnit.
(3) Výbor na téže schůzi vydal další doporučení týkající se změn některých příloh dohody, aby se zohlednily změny ve správní struktuře příslušných orgánů a kontaktního místa Nového Zélandu a změny v právních předpisech Nového Zélandu.
Výbor rovněž doporučil změnu přílohy V, pokud jde o opatření týkající se BSE, a to v souladu se současnými právními předpisy obou stran.
(4) Tyto změny by měly být schváleny jménem Společenství.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podle doporučení, která učinil Společný řídící výbor zřízený podle článku 16 Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty, se změny příloh II, V a X uvedené dohody schvalují jménem Evropského společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů včetně změn příloh dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Generální ředitel pro zdraví a ochranu spotřebitele je zmocněn podepsat závazně za Společenství dohodu ve formě výměny dopisů.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od prvního dne měsíce následujícího po měsíci, ve kterém Nový Zéland oznámí písemně Komisi, že byly dokončeny vnitřní postupy pro schválení změn uvedených v článku 1.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. února 2003
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o vytvoření systému dvojité kontroly bez množstevních omezení pro vývoz některých výrobků z oceli z Ruské federace do Evropského společenství
(2003/618/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jeho členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé, [1] vstoupila v platnost dne 1. prosince 1997.
(2) Evropské společenství a Ruská federace se dohodly, že vytvoří systém dvojité kontroly pro některé výrobky z oceli pro období ode dne 13. října 1997 do dne 31. prosince 1999.
Tato dohoda ve formě výměny dopisů byla jménem Evropského společenství schválena prostřednictvím rozhodnutí 97/741/ES.
[2] Tento systém byl prodloužen na období ode dne 1. ledna 2000 do 31. prosince 2001 prostřednictvím rozhodnutí 2000/294/ES. [3] Nařízení (ES) č.
2135/97 [4], jehož platnost byla prodloužena nařízením (ES) č. 793/2000, [5] zřídilo pro Společenství odpovídající prováděcí právní předpisy.
(3) Komise uzavřela jednání o Dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o vytvoření systému dvojité kontroly bez množstevních omezení pro vývoz některých výrobků z oceli z Ruské federace do Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o vytvoření systému dvojité kontroly bez množstevních omezení pro vývoz některých výrobků z oceli z Ruské federace do Evropského společenství se schvaluje jménem Společenství.
2. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů uvedenou v článku 1, zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. srpna 2003
o vývoji integrovaného počítačového veterinárního systému TRACES
(oznámeno pod číslem K(2003) 2983)
(2003/623/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES [2], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na rozhodnutí Rady 92/438/EHS ze dne 13. července 1992 o informatizaci veterinárních postupů při dovozu (projekt Shift), o změně směrnic 90/675/EHS, 91/496/EHS a 91/628/EHS a rozhodnutí 90/424/EHS a o zrušení rozhodnutí 88/192/EHS [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [4], a zejména na článek 12 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003, a zejména na čl. 37 odst. 2 a čl. 37a odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 91/398/EHS ze dne 19. července 1991 o počítačové síti spojující veterinární orgány (Animo) [6] vymezuje zásady, jimiž se řídí komunikační síť spojující veterinární jednotky;
(2) rozhodnutí Komise 92/563/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o databázi týkající se dovozních podmínek Společenství, kterou předpokládá projekt Shift [7], stanoví, že Komise musí vyvíjet příslušné databáze;
(3) směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [8] má zaručit bezpečnost a důvěrnost v elektronických komunikačních prostředcích a usnadnit jejich využívání vnitrostátními orgány a orgány Společenství jak ke vzájemné komunikaci, tak ke komunikaci s občany a hospodářskými subjekty;
(4) bod 123 zprávy Evropského parlamentu A5-0405/2002 o opatřeních k tlumení slintavky a kulhavky v Evropské unii v roce 2001 a budoucích opatřeních k prevenci a tlumení nákaz zvířat v Evropské unii stanoví, že Komise musí neprodleně přijmout opatření ke zlepšení stávajícího systému pro monitorování přesunů živých zvířat na území EU (systém Animo);
(5) rozhodnutí Komise 2003/24/ES ze dne 30. prosince 2002 o vývoji integrovaného počítačového veterinárního systému [9] stanoví, že ve druhé fázi Komise vyvine nový systém Animo;
(6) v zájmu optimalizace funkcí a uživatelských rozhraní musí být členské státy úzce zapojeny do vývoje integrovaného počítačového veterinárního systému;
(7) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V souvislosti se zavedením systému zavedeného rozhodnutím 2003/24/ES, pojmenovaného Traces, který slučuje funkce systémů Animo a Shift, vyvine Komise nový systém Animo a dá jej k dispozici členským státům.
Článek 2
Pro vývoj nového systému Animo uvedeného v článku 1 má Komise k dispozici rozpočet ve výši 300000 eur.
Článek 3
Generální ředitel generálního ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele je oprávněn podepsat jménem Komise smlouvy nezbytné k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. srpna 2003,
kterým se členské státy opravňují podle směrnice 96/49/ES k přijetí určitých odchylek týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí
(oznámeno pod číslem K(2003) 3026)
(Text s významem pro EHP)
(2003/627/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/62/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 9 a 11 uvedené směrnice,
s ohledem na oznámení obdržené od příslušných členských států,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 96/49/ES mohou členské státy na svém území přijmout méně přísná opatření, než jsou uvedena v příloze zmíněné směrnice, pro železniční přepravu malých množství určitých nebezpečných věcí, s výjimkou látek se střední nebo vysokou radioaktivitou.
Řada členských států oznámila Komisi své přání taková opatření přijmout.
Komise přezkoumala tato opatření a dospěla k závěru, že potřebné podmínky jsou splněny.
Je proto vhodné povolit přijetí těchto opatření.
(2) Podle směrnice 96/49/ES mohou členské státy povolit na konkrétně vyznačených trasách svého území provozování pravidelné přepravy nebezpečných věcí, které je součástí určitého průmyslového postupu, přičemž jde o přepravu nebezpečných věcí zakázanou přílohou uvedené směrnice prováděnou za podmínek odlišných od podmínek stanovených v příloze uvedené směrnice, pokud je tato přeprava místní povahy a je důsledně kontrolována za jasně vymezených podmínek.
Řada členských států oznámila Komisi své přání povolit takovou pravidelnou přepravu.
Komise dospěla k závěru, že požadavky pro takové povolení jsou splněny.
Je proto vhodné příslušným členským státům povolit přijetí těchto opatření.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí, zřízeného článkem 9 směrnice 94/55/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy uvedené v příloze I jsou oprávněny přijmout ve vztahu k železniční přepravě pouze malého množství určitých nebezpečných věcí na svém území ustanovení podle uvedené přílohy.
Tato opatření se uplatňují bez diskriminace.
Článek 2
Členské státy uvedené v příloze II jsou oprávněny přijmout opatření podle uvedené přílohy ve vztahu k pravidelné přepravě nebezpečných věcí, která je součástí určitého průmyslového procesu, na konkrétně vyznačených trasách svého území, pokud je tato přeprava místní povahy a je důsledně kontrolována za jasně vymezených podmínek.
Tato opatření se uplatňují bez diskriminace.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. srpna 2003,
kterým se stanoví na hospodářský rok 2003/04 orientační finanční příděl členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 vztažený na počet hektarů
(oznámeno pod číslem K(2003) 3047)
(2003/628/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2585/2001 [2], a zejména na článek 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla pro restrukturalizaci a přeměnu vinic, zejména pokud jde o produkční potenciál, jsou stanovena nařízením (ES) č. 1493/1999 a nařízením Komise (ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 1203/2003 [4].
(2) Podrobná pravidla o finančním plánování a účasti na financování režimu restrukturalizace a přeměny stanovená v nařízení (ES) č. 1227/2000 uvádějí, že odkazy na daný rozpočtový rok se vztahují na platby skutečně provedené členskými státy mezi dnem 16. října a dnem 15. října následujícího roku.
(3) V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví Komise každoročně na základě objektivních kritérií předběžný příděl prostředků členským státům, přičemž přihlíží k jednotlivým situacím a potřebám, jakož i k úsilí vynaloženému k dosažení cílů režimu.
(4) V souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se při rozdělení prostředků mezi členské státy musí náležitě zohlednit podíl plochy vinic dotyčného členského státu na celkové ploše vinic Společenství.
(5) Pro účely provádění čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 by měly být prostředky přidělovány na určitý počet hektarů.
(6) Podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 je příspěvek Společenství na náklady restrukturalizace a přeměny vinic vyšší v regionech zařazených podle nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [5], naposledy pozměněného nařízením (ES) č. 1105/2003 [6], jako regiony, na něž se vztahuje cíl 1.
(7) Měla by být vzata v úvahu náhrada za ztrátu příjmů vynaložených pěstiteli během období, kdy vinice ještě nenesly úrodu.
(8) V souladu s čl. 17 odst. 5 nařízení (ES) č. 1227/2000 se v případě, že skutečné výdaje členského státu v konkrétním rozpočtovém roce nedosahují 75 % předběžného přídělu, krátí výdaje účtovatelné pro následující rozpočtový rok a odpovídající celková plocha o jednu třetinu rozdílu mezi touto prahovou hodnotou a skutečnými výdaji vynaloženými v dotyčném rozpočtovém roce. Toto ustanovení se použije
Rozhodnutí komise
ze dne 27. srpna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/367/ES, kterým se stanoví klasifikační systém z hlediska požární odolnosti stavebních výrobků, pokud jde o výrobky pro odvod kouře a tepla
(oznámeno pod číslem K(2003) 2851)
(Text s významem pro EHP)
(2003/629/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/367/ES ze dne 3. května 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci z hlediska požární odolnosti stavebních výrobků, staveb a jejich částí [3], by se mělo s cílem jeho přizpůsobení technickému pokroku vztahovat rovněž na výrobky pro odvod kouře a tepla.
(2) Rozhodnutí 2000/367/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/367/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. srpna 2003,
kterým se stanoví přechodná opatření pro Maďarsko s ohledem na veterinární kontroly produktů živočišného původu z Rumunska
(oznámeno pod číslem K(2003) 3074)
(Text s významem pro EHP)
(2003/630/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], ve znění přílohy II.6.B.1.53(b) Aktu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 21 uvedené směrnice,
s ohledem na akt týkající se podmínek přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii a úprav smluv, na nichž je Evropská unie založena, a zejména na článek 42 uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Maďarsku bylo poskytnuto tříleté přechodné období na některé aspekty režimu veterinárních kontrol týkající se norem pro zařízení na hranici s Rumunskem, pokud jde o kontroly produktů živočišného původu;
(2) toto ustanovení je omezeno pouze na požadavky týkající se zařízení, takže všechny ostatní aspekty postupů veterinárních kontrol by se měly provádět v souladu s požadavky EU;
(3) mělo by tedy být určeno stanoviště hraniční konty, kde by se mohly produkty živočišného původu pocházející z Rumunska na hranici s Maďarskem kontrolovat, a měla by se stanovena vhodná odchylka od požadavků na kontrolní zařízení, pokud jde o produkty živočišného původu na tomto stanovišti hraniční kontroly;
(4) odchylka od pravidla oddělování použitelná pro stanoviště hraniční kontroly s nízkým výkonem podle čl. 4 odst. 5 rozhodnutí Komise 2001/812/ES [2] by se měla používat bez ohledu na maximální počet zásilek stanovený touto odchylkou;
(5) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Produkty živočišného původu dopravované z Rumunska po silnici se musí dostat na území Maďarska přes stanoviště hraniční kontroly uvedené v příloze.
Článek 2
Ustanovení čl. 4 odst. 5 rozhodnutí 2001/812/ES se použije pro stanoviště hraniční kontroly uvedené v příloze bez omezení počtu zásilek procházejících tímto stanovištěm hraniční kontroly.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije s výhradou a ode dne vstupu aktu o přistoupení v platnost.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije do 30. dubna 2007.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. srpna 2003,
kterým se v případě zvláštní naléhavosti přijímají opatření týkající se Libérie podle článku 96 Dohody o partnerství ES-AKT
(2003/631/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 300 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na vnitřní dohodu zástupců vlád členských států zasedajících v Radě, o opatřeních, která mají být přijata a o postupech, které mají být dodržovány pro provádění Dohody o partnerství ES-AKT [1], a zejména na článek 3 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2002/274/ES ze dne 25. března 2002, kterým se uzavírají konzultace s Libérií podle článků 96 a 97 Dohody o partnerství ES-AKT [2] umožňuje přijetí vhodných opatření ve smyslu čl. 96 odst. 2 písm. c) a čl. 97 odst. 3 Dohody o partnerství ES-AKT.
(2) Podstatné prvky citované v článku 9 Dohody o partnerství ES-AKT jsou vládou Libérie dále porušovány a současné podmínky v Libérii nezajišťují dodržování lidských práv, demokratických zásad a zásad právního státu.
(3) Politická a bezpečností situace v Libérii se ode dne přijetí rozhodnutí 2002/274/ES dramaticky změnila. Tato situace představuje proto případ zvláštní naléhavosti ve smyslu čl.
96 odst. 2 písm. b) Dohody o partnerství ES-AKT.
(4) Je proto nutné zhodnotit podmínky, podle kterých mohou být uvolněny finanční prostředky určené pro Libérii za účelem podpory mírového procesu v Libérii, zejména prostřednictvím možné podpory mírových operací, programu odzbrojení a opětovného začlenění, budování institucí a znovuobnovení demokratických struktur,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Opatření uvedená v přiloženém návrhu dopisu ministrovi zahraničních věcí Libérie se přijímají jako vhodná opatření v případě zvláštní naléhavosti ve smyslu čl. 96 odst.
2 písm. b) a c) Dohody o partnerství ES-AKT.
Platnost těchto opatření končí dne 31. prosince 2004. Tato lhůta nevylučuje jiný den skončení platnosti v souvislosti s finančními nástroji obsaženými v tomto rozhodnutí.
Článek 2
Opatření přijatá Společenstvím a uvedená v článku 2 rozhodnutí 2002/274/ES se ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost dále nepoužijí.
Výsledek konzultací, jak je stanoveno v návrhu dopisu připojenému k rozhodnutí 2002/274/ES, zůstane nedotčen.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí komise
ze dne 26. srpna 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/147/ES, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci z hlediska reakce stavebních výrobků na oheň
(oznámeno pod číslem K(2003) 2986)
(Text s významem pro EHP)
(2003/632/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2000/147/ES [3] byl stanoven klasifikační systém pro reakci stavebních výrobků na oheň.
(2) Po přezkoumání některých skupin výrobků by měly být stanoveny samostatné třídy pro lineární trubní tepelněizolační výrobky.
(3) Rozhodnutí 2000/147/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/147/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. srpna 2003,
kterým se schvalují programy s cílem získat status schválených oblastí a schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) u ryb
(oznámeno pod číslem K(2003) 3101)
(Text s významem pro EHP)
(2003/634/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1] naposledy pozměněnou směrnicí 98/45/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 91/67/EHS může členský stát předložit Komisi program určený k tomu, aby mu následně umožnil zahájit pro oblast nebo hospodářství v neschválené oblasti postupy vedoucí k získání statusu schválené oblasti nebo schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémie (VHS) nebo infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto choroby ryb.
(2) Některé členské státy předložily takové programy, které byly schváleny rozhodnutím Komise 2002/304/ES [3] naposledy pozměněným rozhodnutím 2003/376/ES [4].
(3) Veterinární orgán Finska požádal dopisy ze dne 12. března 2003 a 12. června 2003 o změnu programu uvedeného v příloze I oddíle 6B rozhodnutí 2002/304/ES.
Aby se zachovaly ohrožené druhy losos baltský (Salmo salar), pstruh mořský (Salmo trutta m trutta) a maréna severní (Coregonus lavaretus lavaretus), je nutné provést repopulaci v řekách Kymijoki a Summanjoki.
Finsko předložilo změny svého programu, které předpokládají přenos živých jiker pocházejících z volně žijících ryb z oblasti s omezením Pythtää za předpokladu, že budou podniknuta veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby jikry byly prosté VHS a IHN.
Vymezení oblasti podle přílohy I rozhodnutí 2002/304/ES se nemění.
(4) Veterinární orgán Itálie navrhl dopisem ze dne 4. března 2003 změnu programu uvedeného v bodě 5.1 přílohy I rozhodnutí 2002/304/ES.
S cílem zvýšit úroveň ochrany, pokud jde o zavádění ryb do oblastí, na které se program vztahuje, musí živí pstruzi a jiné ryby určené k přímé lidské spotřebě v restauracích, jakož i pstruzi duhoví určení k vysazení do některých umělých jezer a rybných vod, pocházet z hospodářství nebo oblastí uznaných jako prosté VHS a IHN.
Vymezení oblasti podle přílohy I rozhodnutí 2002/304/ES se nemění.
(5) Bylo shledáno, že předložené změny jsou v souladu s článkem 10 směrnice 91/67/EHS a měly by se proto schválit.
(6) Rozhodnutí 2002/304/ES bylo několikrát pozměněno.
V zájmu jasnosti a přehlednosti by se mělo zrušit a nahradit tímto rozhodnutím.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Programy uvedené v příloze I předložené podle čl. 10 odst. 1 směrnice 91/67/EHS s cílem získat status schválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) nebo infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto choroby ryb, se schvalují.
2. Programy uvedené v příloze II předložené podle čl. 10 odst. 1 směrnice 91/67/EHS s cílem získat status schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) nebo infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto choroby ryb, se schvalují.
Článek 2
Dotyčné členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se schválenými programy.
Článek 3
Rozhodnutí 2002/304/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. srpna 2003,
kterým se členské státy podle směrnice 94/55/ES opravňují k přijetí určitých odchylek týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
(oznámeno pod číslem K(2003) 3027)
(Text s významem pro EHP)
(2003/635/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [1], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/61/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 9 uvedené směrnice,
s ohledem na oznámení od dotyčných členských států,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 94/55/ES mohou členské státy na svém území přijmout méně přísná ustanovení, než jsou ustanovení uvedená v příloze zmíněné směrnice, pro přepravu malých množství určitých nebezpečných věcí s výjimkou látek se střední nebo vysokou radioaktivitou.
(2) Podle směrnice 94/55/ES mohou členské státy pro místní přepravu omezenou na jejich území přijmout předpisy odchylující se od ustanovení příloh uvedené směrnice.
(3) Řada členských států oznámila Komisi svá přání takové předpisy přijmout.
Komise tyto předpisy přezkoumala a dospěla k závěru, že potřebné podmínky jsou splněny.
Je proto vhodné povolit přijetí těchto předpisů.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí zřízeného článkem 9 směrnice 94/55/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Členské státy uvedené v příloze I jsou oprávněny přijmout pro silniční přepravu malých množství určitých nebezpečných věcí na svém území předpisy uvedené v této příloze.
Tyto předpisy se uplatňují bez diskriminace.
Článek 2
Členské státy uvedené v příloze II jsou oprávněny přijmout předpisy podle uvedené přílohy pro místní přepravu omezenou na své území.
Tyto předpisy se uplatňují bez diskriminace.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. září 2003,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení fosforitanu draselného, acechinocylu a cyflufenamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh
(oznámeno pod číslem K(2003) 3128)
(Text s významem pro EHP)
(2003/636/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/79/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin;
(2) společnost Luxembourg Industries (Pamol) Ltd předložila dne 22. srpna 2002 francouzským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky fosforitanu draselného s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost AgroKanesho Co. Ltd předložila dne 17. března 2003 nizozemským orgánům dokumentaci týkající se účinné látky acechinocylu s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Nippon Soda Company Limited předložila dne 14. ledna 2003 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se účinné látky cyflufenamidu s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS;
(3) orgány Francie, Nizozemska a Spojeného království sdělily Komisi, že dokumentace týkající se dotyčných účinných látek se po předběžném přezkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Předložené dokumentace se jeví splňovat též požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byly dokumentace příslušnými žadateli následně zaslány Komisi a ostatním členským státům a postoupeny Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat;
(4) tímto rozhodnutím mělo být na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – pro alespoň jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS;
(5) tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby členskému státu jmenovanému zpravodajem pro danou látku předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci;
(6) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dokumentace týkající se účinných látek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí, které byly předloženy Komisi a členským státům za účelem zařazení těchto látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS, v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovují též požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku.
Článek 2
Členské státy zpravodajové budou pokračovat v podrobném zkoumání dotyčných dokumentací a co možná nejdříve, nejpozději však do 4. září 2004, předloží Komisi zprávy o závěrech těchto zkoumání, k nimž se připojí všechna doporučení ohledně zařazení nebo nezařazení dotyčné účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS a všechny podmínky s tím související.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí komise
ze dne 4. září 2003
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o čepy pro konstrukční spoje
(oznámeno pod číslem K(2003) 3159)
(Text s významem pro EHP)
(2003/639/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup. To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit, které výrobky nebo která skupina výrobků budou předmětem technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III uvádí určité systémy jako přednostní.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí komise
ze dne 4. září 2003
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sestavy pro obklady vnějších stěn
(oznámeno pod číslem K(2003) 3160)
(Text s významem pro EHP)
(2003/640/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup. To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit, které výrobky nebo která skupina výrobků budou předmětem technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III uvádí určité systémy jako přednostní.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. září 2003
o používání barevných fotografií nebo jiných ilustrací jako zdravotních varování na baleních tabákových výrobků
(oznámeno pod číslem K(2003) 3184)
(Text s významem pro EHP)
(2003/641/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států, týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2001/37/ES stanoví, že každé jednotlivé balení tabákových výrobků, kromě tabáku pro orální užití a ostatních tabákových výrobků, které neprodukují kouř, jakož i všechny vnější obaly, s výjimkou dalších průhledných obalů, musí nést obecné varování, jakož i další varování vybrané ze seznamu podle přílohy I uvedené směrnice.
(2) Členské státy mohou rozhodnout, zda budou vyžadovat na baleních některých nebo všech druhů tabákových výrobků, s výjimkou tabáku pro orální užití a ostatních tabákových výrobků, které neprodukují kouř, zdravotní varování formou barevných fotografií nebo jiných ilustrací.
(3) Pokud členské státy vyžadují další varování formou barevných fotografií nebo jiných ilustrací, tato varování musí být v souladu s předpisy, které přijme Komise.
(4) Směrnice 2001/37/ES zavedla nová ustanovení o označování, která významným způsobem mění obchodní úpravu balení tabákových výrobků, zejména pokud jde o velikost varovných textů a jejich grafickou úpravu.
Aby bylo maximálně využito vizuálního účinku této nové obchodní úpravy, tato obchodní úprava by měla po dobu, než se zavedou barevné fotografie nebo jiné ilustrace, zůstat beze změn.
(5) Výzkumy a zkušenosti v jiných zemích, které zavedly zdravotní varování formou barevných fotografií, prokázaly, že zdravotní varování formou barevných fotografií nebo jiných ilustrací mohou být účinným prostředkem, který odradí od kouření a který informuje občany o zdravotních rizicích spojených s kouřením.
Používání fotografií na baleních tabákových výrobků proto představuje velmi významnou součást globální a integrované politiky boje proti kouření.
(6) S ohledem na kulturní různorodost v rámci Evropské unie by pro každé z dalších zdravotních varování uvedených v příloze I směrnice 2001/37/ES měl být k dispozici výběr několika barevných fotografií nebo jiných ilustrací.
(7) Pokud členské státy vyžadují zdravotní varování formou barevných fotografií a jiných ilustrací, je vhodné zajistit, aby tyto vizuální prvky nebyly zakryty nebo jiným způsobem poškozeny.
(8) Pokud členské státy vyžadují zdravotní varování formou barevných fotografií nebo jiných ilustrací, je nutné stanovit přechodné období, s cílem umožnit nezbytné změny v postupu výroby a balení tabákových výrobků a odbytu zásob.
U všech tabákových výrobků kromě cigaret by mělo být povoleno používání neodstranitelných štítků.
(9) Zavedení varování formou obrázků musí být monitorováno a jeho účinnost musí být pravidelně vyhodnocována.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 10 směrnice 2001/37/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro používání barevných fotografií nebo jiných ilustrací na baleních tabákových výrobků zobrazujících a vysvětlujících zdravotní důsledky kouření.
2. Toto rozhodnutí se použije v těch členských státech, které se rozhodnou používat barevné fotografie nebo ilustrace společně s dalšími zdravotními varováními podle směrnice 2001/37/ES na baleních všech nebo některých druhů tabákových výrobků, s výjimkou balení tabáku pro orální užití nebo jiných tabákových výrobků, které neprodukují kouř.
3. Pokud členské státy vyžadují zdravotní varování formou barevných fotografií nebo jiných ilustrací, tyto fotografie anebo ilustrace by měly být v souladu s předpisy stanovenými tímto rozhodnutím.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice článku 2 směrnice 2001/37/ES.
Rovněž se použijí tyto definice:
1. "balením tabákových výrobků" se rozumějí všechny formy jednotkových balení a všechny vnější obaly používané v maloobchodním prodeji tabákových výrobků, s výjimkou dalších průhledných obalů;
2. "dalším varováním" se rozumějí všechna varování uvedená v čl. 5 odst. 2 písm. b) a v příloze I směrnice 2001/37/ES;
3. "zdrojovým dokumentem" se rozumí každý elektronický soubor dodaný Komisí, který obsahuje kombinované varování;
4. "kombinovaným varováním" se rozumí varování sestávající z fotografie nebo jiné ilustrace a dalšího příslušného varovného textu podle čl. 5 odst. 2 písm. b) a přílohy I směrnice 2001/37/ES, obsažené v každém zdrojovém dokumentu.
Článek 3
Elektronická knihovna zdrojových dokumentů
1. Nejpozději do 30. září 2004 Komise uvede do provozu elektronickou knihovnu předem otestovaných zdrojových dokumentů, aby poskytla výběr několika fotografií nebo jiných ilustrací pro každé z dalších zdravotních varování uvedených v příloze I směrnice 2001/37/ES.
2. Zdrojové dokumenty Komise poskytne na základě žádosti.
Technické specifikace pro tisk poskytne Komise a nesmějí být žádným způsobem změněny.
3. Vědečtí a techničtí odborníci pomáhají Komisi v přípravě knihovny zdrojových dokumentů.
4. Vybrané zdrojové dokumenty jsou předloženy k posouzení výboru zřízenému článkem 10 směrnice 2001/37/ES.
Článek 4
Používání kombinovaných varování
1. Pokud členské státy vyžadují zdravotní varování formou barevných fotografií nebo jiných ilustrací, všechna balení tabákových výrobků, pro která jsou takové fotografie nezbytné, by měla nést kombinované varování převzaté výlučně ze zdrojových dokumentů Komise, u jejichž součástí nedošlo k žádným změnám.
Členské státy si mohou vybrat zdrojové dokumenty, které jsou nejlépe přizpůsobené spotřebitelům jejich zemích.
2. Kombinovaná varování:
a) se používají takovým způsobem, aby se pravidelně objevovala všechna další varování;
b) se vytisknou na druhý nejvíce viditelný povrch balení tabákového výrobku, přičemž se zachová formát a proporce zdrojového dokumentu, jakož i grafická integrita obrázku a textu;
c) zabírají celý povrch vyhrazený pro další zdravotní varování a jsou umístěna rovnoběžně s horním okrajem balení a ve stejném směru jako ostatní informace na balení;
d) jsou reprodukována podle technických specifikací pro tisk, které poskytne Komise;
e) jsou ohraničena černým okrajem širokým nejméně 3 mm a nejvýše 4 mm, který nijak nenarušuje text nebo obrázek kombinovaného varování.
3. Kombinované varování pokrývá nejméně 40 % vnější plochy druhého nejvíce viditelného povrchu jednotkového balení tabákového výrobku.
Tento procetuální podíl se zvýší na 45 % u členských států se dvěma úředními jazyky a na 50 % u členských států se třemi úředními jazyky.
Avšak, pokud jde o jednotková balení určená pro jiné tabákové výrobky než cigarety, jejichž nejvíce viditelný povrch přesahuje 75 cm2, kombinované varování by mělo pokrývat plochu nejméně 22,5 cm2 druhého nejvíce viditelného povrchu.
Tato plocha se zvýší na 24 cm2 u členských států se dvěma úředními jazyky a na 26,25 cm2 u členských států se třemi úředními jazyky.
4. Pokud jde o jiné tabákové výrobky než cigarety, kombinovaná varování mohou být připevněna pomocí nálepek, pokud jsou tyto nálepky neodstranitelné.
Reprodukce kombinovaných varování na nálepkách se provádí v souladu s technickými specifikacemi pro tisk, které poskytne Komise.
5. Členské státy mohou stanovit, že kombinovaná vyrování by měla být doprovázena odkazem na orgán, který varování vydal, uvedený vně olemované plochy určené pro vyrování.
Pokud to členské státy vyžadují, kombinovaná varování mohou obsahovat jiné vizuální prvky, jako jsou loga s telefonními čísly nebo bez nich, e-mailové adresy a/nebo internetové stránky k informování spotřebitelů o orgánech, které vydávají varování, jakož i o dostupných programech pro ty, kteří chtějí přestat kouřit.
6. S výjimkou případů stanovených v odstavci 5 kombinovaná varování na balení nesmějí být nijak komentována, parafrázována a ani na ně nesmí být činěn odkaz.
Článek 5
Vizuální integrita kombinovaných varování
1. Kombinovaná varování jsou:
a) vytištěna neodstranitelným a nesmazatelným způsobem a nesmějí být nijak zakryta nebo přerušena jinými údaji nebo obrázkem nebo otevřením balení.
Tisk kombinovaných varování na kolky nebo cenovky jednotkového balení je zakázán;
b) provedena takovým způsobem, který zajišťuje, že žádné textové nebo vizuální prvky kombinovaných varování nebudou při otevření balení poškozeny.
2. Pokud se členské státy rozhodnou nařídit na základě tohoto rozhodnutí používání kombinovaných varování na baleních tabákových výrobků, přijmou nezbytná pravidla s cílem zabránit tomu, aby použitím jakéhokoli balení, pytlíku, kapsy, krabice nebo jiného prostředku nedošlo k částečnému nebo úplnému zakrytí nebo přerušení kombinovaných varování nebo jejich součástí.
3. Kolky nebo cenovky nesmějí být umístěny takovým způsobem, aby částečně nebo zcela zakrývaly nebo přerušovaly kombinovaná varování nebo jejich součásti.
4. Odkazy nebo jiné prvky uvedené v čl. 4 odst. 5 nesmějí bránit ani překážet vizualizaci kombinovaných varování.
Článek 6
Provádění
Pokud se členské státy rozhodou vyžadovat používání kombinovaných varování na baleních tabákových výrobků, přijmou a zveřejní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Příslušná ustanovení vstoupí v platnost nejdříve dnem 1. října 2004.
Tato ustanovení stanoví přiměřená přechodná období, aby mohly být provedeny nezbytné změny v postupu výroby a balení tabákových výrobků a odbytu zásob, zejména pokud jde o malé a střední podniky.
Pokud členské státy přijmout taková ustanovení, tato ustanovení by měla obsahovat odkaz na toto rozhodnutí nebo by měla být doprovázena takovým odkazem při jejich úředním zveřejnění.
Způsob tohoto odkazu stanoví členské státy.
Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti tohoto rozhodnutí a informují Komisi každé dva roky o jejich provádění.
Tyto informace by měly též obsahovat vyhodnocení dopadu těchto opatření s výslovným odkazem na zvyky spotřebitelů, zejména dětí a mládeže.
Článek 7
Zprávy a úpravy
1. Nejpozději do 30. září 2006 a poté každé dva roky předloží Komise výboru zřízenému článkem 10 směrnice 2001/37/ES zprávu o provádění tohoto rozhodnutí.
Informace od členských států podle čtvrtého odstavce článku 6 tvoří základ tohoto rozhodnutí.
2. Při předkládání zprá
Rozhodnutí Rady 2003/642/SVV
ze dne 22. července 2003
o uplatňování Úmluvy o boji proti korupci úředníků Evropských společenství nebo členských států Evropské unie na Gibraltar
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
s ohledem na Úmluvu o boji proti korupci úředníků Evropských společenství nebo členských států Evropské unie [1] (dále jen "úmluva o korupci"),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluva o korupci byla vypracována aktem Rady ze dne 26. května 1997.
(2) Úmluva o korupci neobsahuje žádná ustanovení o jejím uplatňování Gibraltar.
(3) Úmluva o korupci a několik dalších úmluv vypracovaných na stejném základě byly sjednány v rámci hlavy VI Smlouvy o Evropské unii před 1. červnem 2000 [2] a dosud se nevztahují na Gibraltar.
(4) Za mezinárodní vztahy Gibraltaru je odpovědné Spojené království.
(5) Je žádoucí, aby se úmluva o korupci vztahovala na Gibraltar,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva o korupci se vztahuje na Gibraltar.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 2003,
kterým se stanoví doplňkové záruky, pokud jde o salmonelózy, u zásilek plemenné drůbeže a jednodenních kuřat určených pro hejna plemenné drůbeže nebo hejna užitkové drůbeže do Finska a Švédska
(oznámeno pod číslem K(2003) 3190)
(Text s významem pro EHP)
(2003/644/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 9a odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 95/160/ES ze dne 21. dubna 1995, kterým se stanoví doplňkové záruky vzhledem k výskytu salmonely pro zásilky plemenné drůbeže a jednodenních kuřat určených pro hejna plemenné drůbeže nebo hejna nosné drůbeže do Finska a Švédska [3], bylo podstatně pozměněno [4].
V zájmu jasnosti a srozumitelnosti by se mělo zmíněné rozhodnutí kodifikovat.
(2) Komise schválila operativní programy předložené Finskem a Švédskem, které se týkají tlumení salmonelóz.
Tyto programy zahrnují zvláštní opatření u plemenné drůbeže a jednodenních kuřat určených pro hejna plemenné drůbeže nebo hejna užitkové drůbeže.
(3) Měly by se stanovit záruky rovnocenné zárukám, které provádějí Finsko a Švédsko v rámci svých operativních programů.
(4) Doplňkové záruky musí být založeny především na mikrobiologickém vyšetření drůbeže určené pro Finsko a Švédsko.
(5) V tomto kontextu by se měla stanovit různá pravidla pro plemennou drůbež a pro jednodenní kuřata.
(6) Měla by se stanovit pravidla pro mikrobiologické vyšetření pomocí odběru vzorků a stanovit metoda odběru vzorků, počet vzorků, jež se mají odebírat, a mikrobiologické metoda pro vyšetřování vzorků.
(7) Tyto záruky by se nesměly použít na hejno, na které se vztahuje program uznaný jako rovnocenný programu, který provádí Finsko a Švédsko.
(8) U zásilek pocházejících ze třetích zemí by Finsko a Švédsko měly požadovat splnění dovozních podmínek přinejmenším stejně přísných, jako jsou podmínky stanovené tímto rozhodnutí.
(9) Metody popsané v tomto rozhodnutí zohledňují stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Plemenná drůbež určená pro Finsko a Švédsko se podrobuje mikrobiologickému testu pomocí odběru vzorků v hejnu původu.
Článek 2
Mikrobiologický test uvedený v článku 1 se provádí podle přílohy I.
Článek 3
1. Plemenná drůbež určená pro Finsko a Švédsko musí mít osvědčení uvedené v příloze II.
2. Osvědčení uvedené v odstavci 1 může:
- být přiloženo k osvědčení vzoru 3 podle přílohy IV směrnice 90/539/EHS,
- nebo tvořit součást osvědčení uvedeného v první odrážce.
Článek 4
Jednodenní kuřata určená pro hejna plemenné drůbeže nebo hejna užitkové drůbeže ve Finsku nebo Švédsku musí být vylíhlá z násadových vajec pocházejících od plemenné drůbeže, jež se podrobila testu uvedenému v článku 2.
Článek 5
1. Jednodenní kuřata určená pro hejna plemenné drůbeže nebo hejna užitkové drůbeže ve Finsku nebo Švédsku musí mít osvědčení uvedené v příloze III.
2. Osvědčení uvedené v odstavci 1 může:
- být přiloženo k osvědčení vzoru 2 podle přílohy IV směrnice 90/539/EHS,
- nebo tvořit součást osvědčení uvedeného v prvním pododstavci.
Článek 6
Doplňkové záruky stanovené tímto rozhodnutím se nepoužijí na hejna, na něž se vztahuje program, který je postupem podle článku 32 směrnice 90/539/EHS uznán jako rovnocenný programu prováděnému ve Finsku a Švédsku.
Článek 7
Rozhodnutí 95/160/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. září 2003,
kterým se zastavují antidumpingová řízení týkající se dovozu jednorázových plynových kapesních zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky, Indonésie, Malajsie a Vietnamu a kterým se zastavuje prozatímní přezkum antidumpingového cla z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných nebo pocházejících z Tchaj-wanu a z dovozu některých plnitelných kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných nebo pocházejících z Tchaj-wanu
(2003/645/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského spoelčenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1972/2002 [2], a zejména na článek 9 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) V roce 1991 uložila Rada na základě nařízení (EHS) č. 3433/91 [3] konečné antidumpingové clo z dovozu neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících kromě jiného z Čínské lidové republiky.
(2) Po šetření provedeném v souladu s článkem 13 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") rozšířila Rada na základě nařízení (ES) č. 192/1999 [4] výše uvedená antidumpingové opatření na: a) dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Tchaj-wanu; a b) dovoz některých plnitelných zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných či pocházejících z Tchaj-wanu.
(3) V roce 2001 bylo na základě nařízení Rady (ES) č. 1824/2001 [5] uloženo konečné clo na neplnitelné plynové kapesní kamínkové zapalovače kódu KN 96131000 (kód TARIC 96131000*19) pocházející z Čínské lidové republiky a bylo ponecháno v platnosti antidumpingové clo rozšířené nařízením (ES) č. 192/1999 na dovoz některých plnitelných kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných či pocházejících z Tchaj-wanu kódu KN ex96132090 (kódy TARIC 96132090*21 a 96132090*29) a na dovoz neplnitelných zapalovačů zasílaných z Tchaj-wanu kódu KN 96131000 (kód TARIC 96131000*19) nebo pocházejících z Tchaj-wanu kódu KN 96131000 (kód TARIC 96131000*19). Tato cla byla uložena po přezkumu před pozbytím platnosti konečných antidumpingových opatření uložených nařízením (EHS) č. 3433/91 a rozšířených nařízením (ES) č. 192/1999 v souladu s čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(4) Dne 14. května 2002 došla Komisi stížnost ohledně údajného poškozujícího dumpingu při dovozu jednorázových plynových kapesních zapalovačů, ať již kamínkových nebo s piezoelektrickým zapalovacím systémem, též plnitelných, pocházejících z Čínské lidové republiky, Indonésie, Malajsie a Vietnamu (dále jen "jednorázové zapalovače").
(5) Stížnost podala Evropská federace výrobců zapalovačů (EFLM) jménem výrobců Společenství představující 90 % celkové výroby jednorázových zapalovačů Společenství podle čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(6) Stížnost obsahovala předběžný důkaz o existenci dumpingu a o materiální škodě z něho vznikající, který byl považován za dostačující důvod k zahájení antidumpingového řízení v souladu s článkem 5 základního nařízení.
(7) Pokud jde o platná konečná antidumpingová opatření proti neplnitelným kamínkovým zapalovačům a některým plnitelným zapalovačům pocházejícím z Čínské lidové republiky nebo z ní zasílaných, domnívala se Komise, že v případě, že by bylo na základě výsledků přezkumu zahájeného v souladu s článkem 5 základního nařízení shledáno, že je třeba na jednorázové zapalovače pocházející z Čínské lidové republiky uložit clo, nebylo by již vhodné nadále uplatňovat opatření zavedená nařízením (ES) č. 1824/2001 a nařízení (ES) č.
1824/2001 by muselo být patřičně změněno nebo zrušeno. Bylo-li by šetření formálně skončeno, jedním z důsledků by bylo mohlo být zavedení opatření na všechny jednorázové plynové kapesní zapalovače, tj. plnitelné nebo neplnitelné, s piezoelektrickým zapalovacím systémem nebo s kamínkem, pocházející ze zemí podléhajících současnému šetření.
Na druhé straně již existovala opatření týkající se plnitelných nebo neplnitelných zapalovačů s kamínkem pocházejících z Čínské lidové republiky, což by mohlo vést ke střetu s novými opatřeními. Tomuto střetu by se zabránilo změnou nebo zrušením současných opatření.
Proto bylo uváženo zahájení přezkumu v souladu s čl. 11 odst.
3 základního nařízení (dále jen "prozatímní přezkum"), pokud jde o nařízení (ES) č. 1824/2001, aby se umožnila změna nebo zrušení, jež je nutné v souvislosti s šetřením podle článku 5 základního nařízení ohledně všech jednorázových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky, Indonésie, Malajsie a Vietnamu.
(8) Po konzultaci s poradním výborem tedy Komise oznámením v Úředním věstníku Evropských společenství [6] současně zahájila antidumpingové řízení ohledně dovozu jednorázových plynových kapesních zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky, Indonésie, Malajsie a Vietnamu do Společenství a prozatímní přezkum ohledně nařízení (ES) č. 1824/2001.
Vzhledem k výše uvedenému bylo zahájení tohoto prozatímního přezkumu zcela vedlejším opatřením.
(9) Komise úředně uvědomila známé dotčené vyvážející výrobce a dovozce, představitele vyvážející země, reprezentativní uživatele a stěžující si výrobce Společenství.
Dotčeným stranám byla poskytnuta příležitost písemně vyjádřit své názory a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
B. STAŽENÍ STÍŽNOSTI A ZASTAVENÍ ŘÍZENÍ
(10) Dopisem Komisi ze dne 14. července 2003 EFLM formálně stáhla svou stížnost.
(11) V souladu s čl. 9 odst. 1 základního nařízení může být v případě stažení stížnosti řízení zastaveno, ledaže by toto zastavení nebylo v zájmu Společenství.
(12) Komise se domnívala, že by současné řízení mělo být zastaveno, jelikož šetření nepřineslo žádné náznaky toho, že by toto zastavení nebylo v zájmu Společenství.
Dotčené strany byly příslušným způsobem informovány a byla jim dána příležitost k vyjádření.
(13) Jeden vyvážející výrobce z Číny požadoval, aby Komise pokračovala v šetření, i přesto, že byla stížnost stažena, a aby zveřejnila příslušná zjištění, zejména pokud jde o dumping.
V této souvislosti zmíněný vyvážející výrobce uvedl, že má zájem na tom, aby šetření pokračovalo vzhledem k jeho spolupráci v průběhu celého řízení a jeho úsilí prokázat, že pokud jde o jeho vlastní vývoz, k žádnému dumpingu nedochází.
(14) Tentýž vyvážející výrobce dále požadoval, aby v budoucnosti nedocházelo k zahajování antidumpingových řízení.
Tvrdil, že stažení stížnosti ukázalo, že stížnost vedoucí k tomuto šetření byla nepodložená.
Tento vyvážející výrobce proto dospěl k závěru, že zjistí-li se, že k dumpingu nedochází, mělo by to být vhodným způsobem zveřejněno.
Tím by se zabránilo tomu, aby průmysl Společenství podával v blízké budoucnosti novou stížnost;
(15) Tyto požadavky musely být odmítnuty. V souladu s čl.
5 odst. 1 základního nařízení bude antidumpingové šetření zahájeno vždy, když Komise dostane stížnost obsahující byť jen dostatečný předběžný důkaz dumpingu způsobujícího újmu.
V současném případě bylo zjištěno, že stížnost podaná průmyslem Společenství je dostatečně podložená předběžným důkazem, a tedy zahájení současného řízení bylo plně oprávněné. V souladu s čl.
9 odst. 1 základního nařízení může být antidumpingové řízení ukončeno v případě, že je stížnost stažena, ledaže by takové ukončení nebylo v zájmu Společenství.
Jak již bylo uvedeno výše v 12. bodu odůvodnění, nebyl však podán důkaz nebo informace o tom, že by ukončení řízení nebylo v zájmu Společenství.
Při zkoumání zájmu Společenství a v souladu s článkem 21 základního nařízení nemohou být brány v úvahu zájmy vyvážejících výrobců.
V této souvislosti by se mělo poznamenat, že Komise nedostala připomínky od žádného z účastníků uvedených v článku 21 základního nařízení, jako jsou uživatelé, dovozci nebo spotřebitelé, jež by naznačovaly, že toto ukončení není v zájmu Společenství.
Proto byl učiněn závěr, že není důvodu pokračovat v šetření a že by tedy řízení mělo být ukončeno bez formálního rozhodnutí ohledně existence či neexistence dumpingu a škody, nebo jiných aspektů šetření.
(16) Tentýž vyvážející výrobce požadoval, aby v případě ukončení řízení byla platná konečná antidumpingová opatření proti neplnitelným zapalovačům s kamínkem a některým plnitelným zapalovačům pocházejícím z Čínské lidové republiky nebo zasílaným či pocházejícím z Tchaj-wanu zrušena. V této souvislosti uvedený vyvážející výrobce argumentoval tím, že současné šetření se vztahuje na podobné výrobky stejného druhu a že tedy zachování konečných opatření pro neplnitelné kamínkové zapalovače a některé plnitelné zapalovače pocházející z Čínské lidové republiky nebo zasílané či pocházející z Tchaj-wanu by znamenalo porušení čl. 1 odst. 4 a čl. 9 odst. 5 základního nařízení.
(17) Je třeba poznamenat, že v průběhu současného řízení nebylo dosaženo žádných formálních závěrů o žádném ze zkoumaných aspektů, včetně šetření týkajícího se dotyčného výrobku a obdobných výrobků.
Důkaz, který byl předložen v rámci stížnosti a vedl k zahájení současného řízení, včetně informací o dotyčném výrobku a obdobných výrobcích, byl předběžný důkaz, který byl považován za dostatečný pro stádium zahájení, který však nemůže stačit pro konečné rozhodnutí nebo jeho předpovědění.
(18) Dále, jak je uvedeno v 7. a 8. bodu odůvodnění výše, byl prozatímní přezkum pouze pomocným prostředkem pro šetření zahájené podle článku 5 základního nařízení a měl by umožnit změnu nebo zrušení platného antidumpingového cla na dovoz neplnitelných kamínkových zapalovačů a některých plnitelných zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných či pocházejících z Tchaj-wanu na základě výsledků šetření zahájeného podle článku 5 základního nařízení.
Jak uvedeno v 15. a 17. bodu odůvodnění výše, nevedlo současné šetření k formálním závěrům, které by opravňovaly změnu nebo zrušení nařízení (ES) č. 1824/2001, jímž se stanovilo, že dumpingový dovoz zapalovačů s kamínkem z Čínské lidové republiky způsobuje újmu průmyslu Společenství.
4 základního nařízení se uloží antidumpingové clo, je-li s konečnou platností zjištěno, že dochází k dumpingu a tím k újmě a že zájem Společenství si vyžaduje zásah. V souladu s čl.
11 odst. 3 základního nařízení mohou být definitivní antidumpingová opatření změněna nebo zrušena, pokud se významně změnily okolnosti týkající se dumpingu a újmy, což v současném řízení nemohlo být potvrzeno.
V důsledku toho by měl být prozatímní přezkum ukončen, aniž by byla změněna nebo zrušena platná opatření pro dovoz neplnitelných kamínkových zapalovačů a některých plnitelných zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných či pocházejících z Tchaj-wanu.
(19) Vzhledem k výše uvedenému došla Komise k závěru, že antidumpingové řízení týkající se dovozu jednorázových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky, Indonésie, Malajsie a Vietnamu do Společenství by měla být zastaveno bez zavedení antidumpingových opatření.
(20) Vzhledem k povaze prozatímního přezkumu popsaného v 7. a 8. bodu odůvodnění jako pomocného nástroje šetření zahájeného podle článku 5 základního nařízení by měl být tento prozatímní přezkum zastaven, aniž by byla změněna nebo zrušena platná opatření na dovoz neplnitelných kamínkových zapalovačů a některých plnitelných zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných či pocházejících z Tchaj-wanu,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Antidumpingové řízení zahájené podle článku 5 nařízení Rady (ES) č. 384/96 a týkající se dovozu jednorázových plynových kapesních zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky, Indonésie, Malajsie a Vietnamu se zastavuje.
2. Prozatímní přezkum antidumpingového cla na dovoz neplnitelných plynových kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných či pocházejících z Tchaj-wanu a na dovoz některých plnitelných kapesních kamínkových zapalovačů pocházejících z Čínské lidové republiky nebo zasílaných či pocházejících z Tchaj-wanu zahájený podle čl. 11 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 384/96 se zastavuje bez změny platnéhoantidumpingového cla.
3. Konečná antidumpingová cla uložená nařízením (ES) č. 1824/2001 zůstávají v platnosti.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 2003
o stanovení kódu a standardních pravidel pro přepis údajů mezilehlých zjišťování ploch vinic do strojově čitelné formy
(oznámeno pod číslem K(2003) 3191)
(Text s významem pro EHP)
(2003/654/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 357/79 ze dne 5. února 1979 o statistických zjišťováních ploch vinic [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2329/98 [2], a zejména na čl. 5 odst. 6 a čl. 6 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 80/765/EHS ze dne 8. července 1980 o stanovení kódu a standardních pravidel pro přepis údajů mezilehlých zjišťování ploch vinic do strojově čitelné formy [3], bylo několikrát podstatně změněno [4]; z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Podle nařízení (EHS) č. 357/79 předávají členské státy výsledky mezilehlých zjišťování ploch vinic ve formě tabulek rozčleněných podle zeměpisných jednotek a stanovených postupem podle článku 8 uvedeného nařízení, tj. rozhodnutím Komise přijatým po doručení stanoviska Stálého výboru pro zemědělskou statistiku.
(3) Členské státy, které vyhodnocují výsledky svého zjišťování pomocí elektronického zpracování dat, musí tyto výsledky předávat Komisi ve strojově čitelné formě.
Kódy pro přenos výsledků zjišťování se rovněž stanoví postupem podle článku 8 nařízení 357/79 (EHS).
(4) Z praktických důvodů by měly členské státy předávat ve strojově čitelné formě rovněž výsledky zjišťování uvedených v článku 6 nařízení (EHS) č. 357/79.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Strojově čitelnou formou pro předkládání údajů stanovených v článcích 5 a 6 nařízení (EHS) č. 357/79 těmi členskými státy, které vyhodnocují výsledky svého zjišťování elektronicky, jsou magnetické pásky.
Článek 2
Kódy a pravidla pro přepis údajů stanovených v článcích 5 a 6 nařízení (EHS) č. 357/79 na magnetickou pásku jsou uvedeny v přílohách I a II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Zrušuje se rozhodnutí 80/765/EHS.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí komise
ze dne 12. září 2003
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sestavy pro vodotěsné povrchové úpravy podlah a stěn v mokrých prostorech
(oznámeno pod číslem K(2003) 3246)
(Text s významem pro EHP)
(2003/655/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup. To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit, které výrobky nebo která skupina výrobků budou předmětem technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III uvádí určité systémy jako přednostní.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí komise
ze dne 12. září 2003
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sedm výrobků pro evropská technická schválení bez řídícího pokynu
(oznámeno pod číslem K(2003) 3247)
(Text s významem pro EHP)
(2003/656/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup. To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit, které výrobky nebo která skupina výrobků budou předmětem technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III uvádí určité systémy jako přednostní.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je za systém řízení výroby zajišťující, že je výrobek ve shodě s příslušnými technickými specifikacemi, výlučně odpovědný výrobce.
Článek 2
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze II se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 3
Postup ověřování shody stanovený v příloze III musí být uveden v příslušných evropských technických schváleních.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2003/659/SVV
ze dne 18. června 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/187/SVV o zřízení Evropské jednotky pro soudní spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) uvedené smlouvy,
s ohledem na podnět Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Účetního dvora [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Eurojust je orgán zřízený na základě Smlouvy o Evropské unii, který v současné době získává subvenci ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V důsledku toho jsou výdaje Eurojustu financované ze souhrnného rozpočtu řízeny v souladu s pravidly a postupy Společenství pro souhrnný rozpočet Evropské unie podle čl. 41 odst.
(2) Za těchto podmínek by se měla určitá ustanovení rozhodnutí Rady 2002/187/SVV ze dne 28. února 2002 o zřízení Evropské jednotky pro soudní spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti [4] uvést do souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002 o finančním nařízení pro souhrnný rozpočet Evropských společenství (dále jen "obecné finanční nařízení") [5].
(3) Rozhodnutí 2002/187/SVV je proto třeba změnit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/187/SVV se mění takto:
1. Články 35, 36 a 37 se nahrazují tímto:
"Článek 35
Sestavení rozpočtu
1. Kolegium na základě návrhu vypracovaného správním ředitelem každoročně vypracuje odhad příjmů a výdajů Eurojustu na následující ropočtový rok.
Kolegium tento odhad, obsahující návrh plánu pracovních míst, předá Komisi nejpozději do 31. března.
2. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie výši roční subvence a pracovní místa trvalé nebo dočasné povahy a předloží tento návrh rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
3. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro Eurojust a rozhoduje o pracovních místech trvalé a dočasné povahy v rámci služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
4. Před začátkem rozpočtového roku přijme kolegium Eurojustu rozpočet, včetně plánu pracovních míst uvedeného v čl. 34 odst. 1 třetí větě, na základě roční subvence a pracovních míst povolených rozpočtovým orgánem podle odstavce 3 tohoto článku, přičemž uvedený rozpočet přizpůsobí různým příspěvkům Eurojustu a prostředkům z jiných zdrojů.
Článek 36
Plnění rozpočtu a absolutorium
1. Rozpočet Eurojustu plní správní ředitel jako schvalující osoba.
O plnění rozpočtu informuje kolegium.
2. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní Eurojustu účetnímu Komise prozatímní účty se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 obecného finančního nařízení.
3. Nejpozději do dne 31. března následujícího rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty Eurojustu Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům podle článku 129 obecného finančního nařízení vypracuje správní ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku Eurojustu a předloží ji kolegiu Eurojustu k vyjádření.
5. Kolegium Eurojustu vydá stanovisko ke konečné účetní závěrce Eurojustu.
6. Nejpozději do 1. července následujícího rozpočtového roku předá správní ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem kolegia Eurojustu Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Účetnímu dvoru.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Správní ředitel odpoví Účetnímu dvoru na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Zároveň zašle tuto odpověď kolegiu Eurojustu.
9. Správní ředitel jednající za kolegium Eurojustu jako jeho předseda předloží Evropskému parlamentu na jeho žádost veškeré informace nezbytné pro řádný průběh udělení absolutoria za daný rozpočtový rok v souladu s čl. 146 odst. 3 obecného finančního nařízení.
10. Na doporučení Rady přijaté kvalifikovanou většinou udělí Evropský parlament do 30. dubna roku N + 2 správnímu řediteli absolutorium za plnění rozpočtu za rozpočtový rok N.
Článek 37
Finanční nařízení o rozpočtu
1. Kolegium přijme po konzultaci s Komisí jednomyslně finanční předpisy pro rozpočet Eurojustu. Tyto předpisy se mohou odchýlit od nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2343/2002 ze dne 19. listopadu 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti Eurojustu a s předchozím souhlasem Komise."
2. V článku 38 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Schvalující osoba odpovídá za zavedení vnitřních kontrolních systémů a postupů vhodných pro plnění svých úkolů."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem měsíce následujícího po zveřejnění
Rozhodnutí rady 2003/663/SZBP
ze dne 10. prosince 2002
o uzavření dohod mezi Evropskou unií a Bulharskem, Kyprem, Českou republikou, Estonskem, Maďarskem, Islandem, Lotyšskem, Litvou, Norskem, Rumunskem, Slovenskou republikou, Slovinskem, Švýcarskem, Tureckem a Ukrajinou o účasti těchto států v Policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictva,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 11. března 2002 přijala Rada společnou akci 2002/210/SZBP o Policejní misi Evropské unie [1].
(2) Podle čl. 8 odst. 3 uvedené společné akce jsou podrobná opatření týkající se účasti třetích států v EUPM předmětem dohod podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) V návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne 14. října 2002, kterým se předsednictví zmocňuje k zahájení jednání, sjednalo předsednictví s Bulharskem, Kyprem, Českou republikou, Estonskem, Maďarskem, Islandem, Lotyšskem, Litvou, Norskem, Rumunskem, Slovenskou republikou, Slovinskem, Švýcarskem, Tureckem a Ukrajinou dohody o jejich účasti v EUPM.
(4) Tyto dohody by měly být schváleny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohody mezi Evropskou unií a Bulharskem, Kyprem, Českou republikou, Estonskem, Maďarskem, Islandem, Lotyšskem, Litvou, Norskem, Rumunskem, Slovenskou republikou, Slovinskem, Švýcarskem, Tureckem a Ukrajinou o účasti těchto států
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. září 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2003/56/ES o veterinárních osvědčeních pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu
(oznámeno pod číslem K(2003) 3248)
(Text s významem pro EHP)
(2003/669/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/957/ES [2], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha V dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty (dále jen "dohoda") uznává hygienická opatření pro čerstvé maso, masné výrobky a některé jiné živočišné produkty v obchodě s Novým Zélandem.
Příloha VII dohody stanoví, že podle toho, zda tato opatření jsou nebo nejsou rovnocenná opatřením vyžadovaným Evropským společenstvím, je v obchodě s Novým Zélandem nutné používat odpovídající úřední veterinární osvědčení.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/56/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/385/ES [4] stanoví požadavky pro udělení osvědčení a uvádí vzory úředních veterinárních osvědčení, která je nutno používat při dovozu živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu.
V případech, v nichž bylo prokázáno, že hygienická opatření jsou zcela rovnocenná, je možné používat zjednodušená osvědčení, jejichž vzory jsou uvedeny v přílohách II až V uvedeného rozhodnutí.
(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [5], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 650/2003 [6], stanoví zvláštní požadavky na osvědčování pro zvířata a produkty živočišného původu s cílem zabránit šíření přenosných spongiformních encefalopatií.
(4) Příloha I rozhodnutí 2003/56/ES by měla být pozměněna, aby se přihlédlo k posledním změnám nařízení (ES) č. 650/2003 a k novým skutečnostem v uznávání rovnocennosti hygienických opatření pro čerstvé maso, masné výrobky a některé jiné živočišné produkty v obchodě s Novým Zélandem.
(5) Rozhodnutí 2003/56/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2003/56/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 30. září 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. září 2003,
kterým se stanoví odchylka od rozhodnutí Rady 2001/822/ES ohledně pravidel původu částí humrů ze Saint Pierre a Miquelonu
(oznámeno pod číslem K(2003) 3335)
(2003/673/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství [1], a zejména na článek 37 přílohy III uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 19. června 2003 požádal Saint Pierre a Miquelon na období pěti let o odchylku od pravidel původu stanovených v příloze III rozhodnutí 2001/822/ES ohledně ročního množství 105 tun vařených a zmrazených humřích ocásků, nožiček a klepet vyvážených ze Saint Pierre a Miquelonu.
(2) Saint Pierre a Miquelon odůvodnil svůj požadavek tím, že zmizela jeho surovina, původní sněžný krab, jehož populace odtáhla z jeho teritoriálních vod.
Zpracováním nepůvodních živých humrů na vařené a zmrazené ocásky, nožičky a klepeta nahradí výrobní řetězec sněžného kraba, kterého si dotyčná společnost nemůže obstarat.
(3) Požadovaná odchylka je odůvodněna podle přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES, zvláště podle jeho čl. 37 odst.
1, zejména pokud jde o rozvoj stávajících odvětví v Saint Pierre a Miquelonu. Odchylka má zásadní význam pro zachování činnosti dotyčného závodu, který zaměstnává značný počet lidí.
S výhradou dodržení některých podmínek vztahujících se k množství, dohledu a době trvání nemůže odchylka způsobit zavedeným odvětvím Společenství nebo jednoho či více členských států vážnou újmu.
(4) Proto by pro určitá množství vařených a zmrazených humřích ocásků, nožiček a klepet zpracovávaných v Saint Pierre a Miquelonu a dovážených do Společenství měla být odchylka udělena.
(5) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1335/2003 [3], stanoví pravidla pro řízení celních kvót. Tato pravidla by se měla obdobně použít na řízení množství, pro která se uděluje dotyčná odchylka.
(6) Saint Pierre a Miquelon žádal, aby se odchylka použila od 1. září 2003.
Avšak vzhledem ke dni, kdy Saint Pierre a Miquelon předložil svůj požadavek, a k délce rozhodovacího postupu nemůže být odchylka do 1. září přijata.
V důsledku toho se odchylka použije od 1. října 2003.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES se vařené a zmrazené humří ocásky, nožičky a klepeta kódu KN ex 0306 1290, zpracovávané na Saint Pierre a Miquelonu z nepůvodních humrů, v souladu s podmínkami tohoto rozhodnutí považují za produkty pocházející ze Saint Pierre a Miquelonu.
Článek 2
Odchylka stanovená v článku 1 se vztahuje na množství uvedená v příloze dovezená do Společenství ze Saint Pierre a Miquelonu v období od 1. října 2003 do 30. září 2008.
Článek 3
Články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93 o řízení celních kvót se použijí obdobně na řízení množství uvedených v příloze.
Článek 4
1. Celní orgány Saint Pierre a Miquelonu přijmou nezbytná opatření k provádění kontrol množství vyvážených produktů uvedených v článku 1.
Za tímto účelem musí být ve všech osvědčeních, která podle tohoto rozhodnutí vydají, uveden odkaz na toto rozhodnutí.
2. Příslušné orgány Saint Pierre a Miquelonu zašlou Komisi každé tři měsíce výkaz množství, na která byla vydána průvodní osvědčení EUR.1 podle tohoto rozhodnutí, a pořadová čísla uvedených osvědčení.
Článek 5
Rubrika 7 osvědčení EUR.1 vydaných na základě tohoto rozhodnutí musí obsahovat některou z těchto formulací:
- Excepción — Decisión…
- Undtagelse — Beslutning…
- Ausnahme — Entscheidung…
- Παρέκκλιση — Απόφαση…
- Derogation — Decision…
- Dérogation — Décision…
- Deroga — Decisione…
- Awfijking — Beschikking…
- Derrogação — Decisão…
- Poikkeus — päätös…
- Undantag — beslut…
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 2003 do dne 30. září 2008.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. října 2003,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství, pokud jde o seznam týkající se Kanady
(oznámeno pod číslem K(2003) 3427)
(Text s významem pro EHP)
(2003/688/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/391/ES [4] stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya ze třetích zemí pouze tehdy, pokud byla odebrána, zpracována a skladována týmy pro odběr embryí a týmy pro produkci embryí uvedenými v seznamu zmíněného rozhodnutí.Kanada požádalo o změnu tohoto seznamu ohledně jejích údajů.
(2) Kanada poskytla záruky ohledně dodržování odpovídajících pravidel stanovených ve směrnici 89/556/EHS a dotyčný tým pro odběr embryí byl příslušnými veterinárními útvary této země úředně schválen pro vývoz do Společenství.
(3) Rozhodnutí 92/452/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 92/452/EHS se řádek pro kanadský tým E 733 nahrazuje tímto:
"CA _BAR_ _BAR_ E 733 _BAR_ E 733 (IVF) _BAR_ L'Alliance Boviteq Inc19320 Grand Rang St-FrançoisSaint-Hyacinthe, QuébecJ2T 5H1 _BAR_ Dr Daniel Bousquet Dr Jean Durocher" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 6. října 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2003,
kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES stanoví formulář pro předkládání výsledků záměrného uvolňování geneticky modifikovaných vyšších rostlin do životního prostředí pro jiné účely než uvedení na trh
(oznámeno pod číslem K(2003) 3405)
(Text s významem pro EHP)
(2003/701/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. května 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [1], a zejména na článek 10 druhou větu uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů (GMO) pro jakékoli jiné účely než uvedení na trh je oznamovatel takového uvolnění povinen podle článku 10 směrnice 2001/18/ES zaslat příslušnému orgánu po skončení uvolnění a dále v intervalech uvedených v souhlasu na základě výsledků hodnocení rizik pro životní prostředí výsledky tohoto uvolnění z hlediska rizik pro lidské zdraví a životní prostředí, popřípadě se zvláštním odkazem na jakýkoli druh produktu, který zamýšlí oznámit později.
(2) Až dosud tvoří většinu GMO, které jsou ve Společenství záměrně uvolňovány podle části B směrnice 2001/18/ES, geneticky modifikované vyšší rostliny (GMVR).
Pro tyto rostliny je tedy nezbytné stanovit formulář, který oznamovatel použije při předkládání výsledků uvolnění příslušnému orgánu.
Formulář by měl odrážet potřebu umožnit co nejúplnější výměnu příslušných informací předkládaných standardizovaným a snadno srozumitelným způsobem.
Formulář by měl být co nejobecnější, aby podle potřeby mohla být uvolnění provedená na více místech, v průběhu několika let nebo uvolnění více GMO zahrnuta do jedné zprávy.
(3) Vzhledem k tomu, že se genetické inženýrství neomezuje na vyšší rostliny, bude nezbytné stanovit formuláře pro další typy GMO, jako jsou geneticky modifikovaní (GM) živočichové (včetně geneticky modifikovaného hmyzu), veterinární a humánní léčivé přípravky (obsahující GMO nebo tvořené GMO) nebo GM rostliny, které by mohly sloužit k výrobě farmaceutických výrobků.
Budoucí vývoj si může rovněž vyžádat přizpůsobení již stanovených formulářů.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 30 směrnice 2001/18/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely předkládání výsledků záměrného uvolnění geneticky modifikovaných vyšších rostlin (GMVR) do životního prostředí podle článku 10 směrnice 2001/18/ES příslušnému orgánu použije oznamovatel formulář uvedený v příloze tohoto rozhodnutí, dále jen "formulář zprávy".
Článek 2
Formulář zprávy se musí vztahovat pouze k jednomu souhlasu vydanému příslušným orgánem a musí být označen číslem pouze jednoho oznámení.
Článek 3
1. Pod každým číslem oznámení předkládá oznamovatel závěrečnou zprávu a podle potřeby také závěrečnou a průběžnou zprávu nebo zprávy o monitorování po uvolnění.
Oba typy zpráv musí být vypracovány podle formuláře zprávy.
2. Závěrečná zpráva se předkládá po poslední sklizni GMVR.
Pokud není v souvislosti s oznámením požadováno monitorování po uvolnění, nejsou nezbytné žádné další zprávy.
3. Závěrečná zpráva o monitorování po uvolnění se předkládá po ukončení monitorování po uvolnění.
Příslušný orgán podle potřeby v souhlasu specifikuje délku monitorování po uvolnění a rovněž harmonogram předkládání průběžných zpráv o monitorování po uvolnění.
4. Příslušný orgán vyzve oznamovatele, aby předkládali zprávy v elektronické podobě.
Článek 4
Příslušný orgán může od oznamovatelů požadovat další informace, zejména ve formě protokolů nebo průběžných zpráv, v průběhu výzkumného programu před skončením uvolnění.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. října 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2000/159/ES o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 3497)
(Text s významem pro EHP)
(2003/702/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 29 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [4], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/159/ES ze dne 8. února 2000 o prozatímním schválení plánů třetích zemí týkajících se reziduí podle směrnice Rady 96/23/ES [5], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/485/ES [6], stanoví seznam třetích zemí, které předložily plán stanovující záruky poskytované těmito třetími zeměmi pro monitoring skupin reziduí a látek uvedených v příloze I směrnice 96/23/ES.
(2) Některé třetí země předložily Komisi plány monitoringu reziduí u produktů a druhů, které nejsou uvedeny v příloze rozhodnutí 2000/159/ES.
Vyhodnocení těchto plánů monitoringu reziduí a doplňkové informace, které si Komise vyžádala, poskytly dostatečné záruky, pokud jde o monitoring reziduí v uvedených produktech nebo u uvedených druhů v dotyčných třetích zemích.
Uvedené produkty a druhy by proto měly být u těchto třetích zemí doplněny na seznam uvedený v příloze rozhodnutí 2000/159/ES.
(3) Rozhodnutí 2000/159/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/159/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. října 2003,
kterým se mění příloha E směrnice Rady 91/68/EHS a přílohy I a II rozhodnutí 93/198/EHS, pokud jde o aktualizaci vzorů veterinárních osvědčení pro ovce a kozy
(oznámeno pod číslem K(2003) 3511)
(Text s významem pro EHP)
(2003/708/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [3], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 2003/50/ES [4], a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzor veterinárního osvědčení pro obchod s plemennými ovcemi a kozami je uveden jako vzor III v příloze E směrnice 91/68/EHS.
(2) Rozhodnutí Komise 93/198/EHS ze dne 17. února 1993, naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/261/ES [5], stanoví vzor veterinárních podmínek a veterinárních osvědčení pro dovoz domácích ovcí a koz ze třetích zemí [6].
(3) V souladu s částí I kapitoly A přílohy VIII a kapitolou E přílohy IX nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [7], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1234/2003 [8], byla odstraněna některá omezení obchodu s ovcemi a kozami a jejich dovozu pod podmínkou, že tato zvířata jsou genotypu s prionovým proteinem ARR/ARR.
(4) Je nezbytné sladit vzor veterinárního osvědčení III v příloze E směrnice 91/68/EHS a vzorová osvědčení v přílohách I a II rozhodnutí 93/198/EHS s aktualizovanými pravidly.
(5) Směrnici 91/68/EHS a rozhodnutí 93/198//EHS je třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vzor III v příloze E směrnice 91/68/EHS se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 93/198/EHS se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním přílohy II tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním přílohy III tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 13. října 2003.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. října 2003,
kterým se zřizuje Evropská poradní skupina spotřebitelů
(2003/709/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci ochrany spotřebitele stanovené článkem 153 Smlouvy je vhodné, aby Komise konzultovala se spotřebiteli otázky týkající se ochrany jejich zájmů na úrovni Společenství.
(2) Od roku 1973 bylo Komisi nápomocno fórum zřízené po sobě následujícími rozhodnutími, z nichž poslední bylo rozhodnutí Komise 2000/323/ES ze dne 4. května 2000 o zřízení Výboru spotřebitelů [1].
(3) Uvedené rozhodnutí by mělo být přizpůsobeno vývoji politického a právního rámce, aby přihlédlo k přistoupení nových členských států a potřebě harmonizace definic spotřebitelských organizací s definicemi, které se užívají v jiných právních předpisech Společenství.
Současně by měla být zajištěna možnost sdružování zástupců jiných organizací.
Kromě toho byl měl být stávající Výbor spotřebitelů v souladu s pravidly pro zřizování výborů [2] přejmenován na Evropskou poradní skupinu spotřebitelů.
(4) Dále je vhodné zlepšit transparentnost a účinnost činnosti skupiny, zejména změnou postupu pro jmenování kandidátů, stanovením pouze jedné možnosti obnovení funkčního období členů zastupujících vnitrostátní organizace spotřebitelů, zavedením účinných mechanismů podávání zpráv a zajištěním přijetí jednacího řádu skupiny.
(5) Vzhledem k poměrně rozsáhlé povaze změn by mělo být v zájmu jasnosti rozhodnutí 2000/323/ES nahrazeno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Komise zřizuje Evropskou poradní skupinu spotřebitelů (dále jen "skupina").
2. Komise může se skupinou konzultovat všechny otázky týkající se ochrany zájmů spotřebitelů na úrovni Společenství.
Článek 2
1. Skupina se skládá:
a) z jednoho zástupce zastupujícího vnitrostátní organizace spotřebitelů z každého členského státu;
b) z jednoho člena z každé evropské organizace spotřebitelů.
2. Pro účely tohoto rozhodnutí se "vnitrostátními organizacemi spotřebitelů" rozumějí organizace spotřebitelů zastupující spotřebitele v souladu s vnitrostátními pravidly nebo postupy a činné na vnitrostátní úrovni.
3. Pro účely tohoto rozhodnutí se "evropskými organizacemi spotřebitelů" rozumějí organizace spotřebitelů, které splňují jeden z následujících dvou souborů kritérií: tyto organizace:
a) 1. musí být nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných protichůdných zájmech a jejich prvořadým cílem a činností musí být podpora a ochrana zdraví, bezpečnosti a hospodářských zájmů spotřebitelů ve Společenství, a
2. byly nejméně v polovině členských států zmocněny k zastupování zájmů spotřebitelů na úrovni Společenství vnitrostátními organizacemi spotřebitelů zastupujícími spotřebitele v souladu s vnitrostátními pravidly nebo postupy a činnými na regionální nebo vnitrostátní úrovni a
3. poskytly Komisi uspokojivé doklady o svém členství, vnitřních pravidlech a zdrojích financování nebo
b) 1. musí být nevládní, neziskové, nezávislé na průmyslových, obchodních a podnikatelských nebo jiných protichůdných zájmech a jejich prvořadým cílem a činností musí být zastupování zájmů spotřebitelů v procesu standardizace na úrovni Společenství a
2. byly zmocněny nejméně ve dvou třetinách členských států k zastupování zájmů spotřebitelů na úrovni Společenství
- subjekty zastupujícími v souladu s vnitrostátními pravidly nebo postupy vnitrostátní organizace spotřebitelů v členských státech nebo,
- pokud takové subjekty neexistují, vnitrostátními organizacemi spotřebitelů v členských státech, které v souladu s vnitrostátními pravidly nebo postupy zastupují spotřebitele a jsou činné na vnitrostátní úrovni.
Článek 3
1. Členy skupiny, kteří zastupují vnitrostátní organizace spotřebitelů, jmenuje Komise na návrh vnitrostátních orgánů zastupujících organizace spotřebitelů zřízené ve členských státech, pokud existují, nebo na návrh příslušných vnitrostátních orgánů.
2. Členy, kteří zastupují evropské organizace spotřebitelů, jmenuje Komise na návrh evropských organizací spotřebitelů.
3. Náhradníci v počtu rovném počtu členů skupiny jsou jmenováni za stejných podmínek jako členové.
Náhradník automaticky zastupuje nepřítomného člena nebo člena, který se nemohl dostavit.
4. Pro informaci zveřejňuje Komise seznam členů a náhradníků v Úředním věstníku Evropské unie, sérii C.
Článek 4
Funkční období členů je tříleté a je obnovitelné, v případě členů zastupujících vnitrostátní organizace spotřebitelů pouze jednou v souladu s postupem stanoveným v článku 3.
Na konci tříletého funkčního období zůstávají členové ve funkci až do zajištění jejich náhrady, anebo až do obnovení jejich funkčního období.
Funkční období členů uplyne před koncem tříletého období v případě vzdání se funkce, odchodu do důchodu nebo úmrtí.
Funkční období členů může skončit také v případě, že organizace, subjekt nebo orgány, které je vyslaly jako kandidáty, požadují jejich výměnu.
Členové jsou nahrazováni po zbytek tříletého období v souladu s postupem stanoveným v článku 3.
Článek 5
Členství nezakládá nárok na odměnu.
Článek 6
1. Na návrh Komise může skupina vyzvat zástupce jiných organizací, které mají jako jeden z hlavních cílů ochranu zájmů spotřebitelů a aktivně v této oblasti pracují na evropské úrovni, aby se k její práci připojili.
2. Skupina může vyzvat kohokoliv, kdo má zvláštní zkušenosti s některým bodem programu jednání, aby se zúčastnil prací jako odborník.
Článek 7
1. Skupina se schází v podobě a podle časového harmonogramu, které určí Komise.
Zasedání skupiny předsedá Komise. Komise zajišťuje pro skupinu služby sekretariátu a organizuje její práci.
2. Jednání skupiny jsou založena na žádostech o stanovisko předkládaných Komisí.
Když Komise požádá o stanovisko, může stanovit lhůtu, v níž musí být stanovisko předloženo.
3. Skupina přijme svůj jednací řád na základě návrhů ze strany Komise.
4. Členové skupiny zastupující vnitrostátní organizace spotřebitelů informují a konzultují sdružení, která ve skupině zastupují.
Každý člen zavede účinné mechanismy podávání zpráv, aby systematicky informoval všechny organizace spotřebitelů na vnitrostátní úrovni o práci skupiny, a předává dál jejich názory.
5. Skupina předkládá zprávu o své činnosti shromáždění organizací spotřebitelů, které každoročně svolává Komise.
Článek 8
Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, musí členové i náhradníci skupiny v případě, že jim Komise oznámí, že požadované stanovisko nebo předkládaná otázka mají důvěrný charakter, zachovávat mlčenlivost o informacích, s nimiž se v průběhu své činnosti ve skupině seznámili.
Článek 9
Zrušuje se rozhodnutí 2000/323/ES.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2003,
kterým se mění směrnice Rady 92/118/EHS, pokud jde o požadavky na kolagen určený k lidské spotřebě, a zrušuje rozhodnutí 2003/42/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 3393)
(Text s významem pro EHP)
(2003/721/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/42/ES [2], a zejména na čl. 15 odst. 2 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba stanovit zvláštní hygienické předpisy pro výrobu kolagenu určeného k lidské spotřebě.
Jsou-li tyto předpisy stejné pro kolagen určený k lidské spotřebě i kolagen neurčený k lidské spotřebě a jsou-li rovněž hygienické podmínky stejné, mělo by být možné vyrábět a/nebo skladovat oba druhy kolagenu ve stejném zařízení.
(2) Je třeba stanovit podmínky pro povolování a registraci, kontrolu a hygienu zařízení vyrábějících kolagen.
Některé hygienické předpisy uvedené ve směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách výroby a uvádění na trh masných výrobků a některých dalších produktů živočišného původu [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 807/2003 [4], a ve směrnici Rady 93/43/EHS ze dne 14. června 1993 o hygieně potravin [5] se vztahují na výrobu kolagenu.
(3) V článku 2.3.13.7 mezinárodního veterinárního zákoníku (2001) Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat, který se týká bovinní spongiformní encefalopatie, se doporučuje, aby v případě, že jsou želatina a kolagen vyráběny výhradně z kůží a kožek, veterinární orgány povolovaly jejich dovoz a tranzit přes svá území bez omezení bez ohledu na status vyvážejících zemí.
(4) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [6], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č. 1234/2003 [7], nepodléhají kůže a kožky ve smyslu směrnice 92/118/EHS získané ze zdravých přežvýkavců a kolagen získaný z těchto kůží a kožek omezením při uvádění na trh.
(5) Ve dnech 10. a 11. května 2001 přijal Vědecký řídící výbor stanovisko o bezpečnosti kolagenu, ve kterém se zabýval otázkou bezpečnosti kolagenu vyrobeného z kůží přežvýkavců v souvislosti s přenosnými spongiformními encefalopatiemi (dále jen TSE).
(6) Surovinami pro výrobu kolagenu jsou zejména vazivové tkáně kůží a šlach skotu a kožky telat, ovcí a prasat.
Aby byla zajištěna bezpečnost suroviny, musí pocházet ze zvířat, u nichž veterinární prohlídka před i po porážce prokázala způsobilost k lidské spotřebě.
Tento materiál musí být rovněž získáván, dopravován, skladován a zpracováván za co nejpřísnějších hygienických podmínek.
(7) Pro zajištění zpětné vysledovatelnosti surovin by měla být sběrná střediska a koželužny, které mají suroviny dodávat, schváleny a registrovány.
Rovněž je třeba stanovit vzor obchodního dokladu, který provází suroviny při dopravě a dodání do sběrných středisek, koželužen a zařízení na výrobu kolagenu.
(8) Je třeba pozměnit stávající obchodní doklad pro suroviny určené pro výrobu želatiny k lidské spotřebě, aby byly zohledněny zvláštnosti kontrolních postupů v některých členských státech.
(9) Je třeba stanovit normy jakosti pro hotový produkt, aby bylo zajištěno, že není kontaminován látkami nebo mikroorganismy, které představují riziko pro zdraví spotřebitelů.
Až do vědeckého vyhodnocení těchto norem je třeba dočasně přijmout obecně uznávané normy ohledně kontaminace.
Rovněž je třeba stanovit předpisy pro balení, skladování a dopravu hotového produktu.
(10) Je třeba stanovit zvláštní hygienická pravidla pro dovoz kolagenu a surovin pro výrobu kolagenu určeného k lidské spotřebě.
Je třeba vypracovat vzory osvědčení o zdravotní nezávadnosti, která mají doprovázet dovážený kolagen a suroviny pro výrobu kolagenu k lidské spotřebě.
Rovněž je třeba, aby Komise na základě návrhu třetí země uznala podmínky, které poskytují rovnocenné záruky.
(11) Zvláštní pravidla pro výrobu kolagenu by měla být přijata, aniž by bylo dotčeno přijetí předpisů pro prevenci a tlumení TSE.
(12) Je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit směrnici 92/118/EHS.
(13) Rozhodnutím 2003/42/ES byla s účinkem od 30. září 2003 pozměněna směrnice 92/118/EHS, pokud jde o zvláštní hygienické podmínky pro kolagen určený k lidské spotřebě a požadavky na vydávání osvědčení pro kolagen určený k lidské spotřebě a suroviny pro výrobu kolagenu zasílané do Evropského společenství.
(14) Společenství dováží ze třetích zemí suroviny a kolagen, včetně kolagenu vyhovujícího některým technickým požadavkům, který není ve Společenství k dispozici.
(15) Spojené království požádalo o odklad používání nových zvláštních hygienických předpisů s ohledem na své výrobce, kteří jsou závislí na dovozu ze třetích zemí.
(16) Jednání o vyřešení otázek dovozu kolagenu zaměřená na to, aby byl tento dovoz umožněn v souladu s novými zvláštními hygienickými předpisy, lze považovat za skončená.
(17) Je vhodné stanovit lhůtu pro dokončení administrativních opatření těchto jednání, která by však měla být co nejkratší.
(18) V příloze rozhodnutí 2003/42/ES byla objevena chyba v tom smyslu, že vzor obchodního dokladu pro suroviny určené pro výrobu kolagenu nedopatřením požaduje razítko úředního veterinárního lékaře.
Tuto chybu je třeba opravit.
(19) V zájmu jasnosti je tedy třeba zrušit rozhodnutí 2003/42/ES a nahradit je tímto rozhodnutím.
(20) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II směrnice 92/118/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Článek 1 tohoto rozhodnutí se použije ode dne 31. prosince 2003.
Nepoužije se na kolagen určený k lidské spotřebě, který byl vyroben nebo dovezen před tímto datem.
Článek 3
Rozhodnutí 2003/42/ES se s okamžitým účinkem zrušuje.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2003
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sestavy pro lité hydroizolace mostovek
(oznámeno pod číslem K (2003) 3483)
(Text s významem pro EHP)
(2003/722/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup. To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit, které výrobky nebo která skupina výrobků budou předmětem technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III uvádí určité systémy jako přednostní.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. října 2003,
kterým se přiznává dočasná odchylka od směrnice 82/894/EHS, pokud jde o četnost hlášení primárních ohnisek bovinní spongiformní encefalopatie
(oznámeno pod číslem K(2003) 3561)
(Text s významem pro EHP)
(2003/724/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) směrnice 82/894/EHS stanoví pravidla pro hlášení ohnisek některých chorob zvířat ve Společenství, včetně bovinní spongiformní encefalopatie (BSE).
Uvedená směrnice stanoví, že členské státy mají hlásit primární ohniska BSE jak Komisi, tak ostatním členským státům, do 24 hodin.
Směrnice 82/894/EHS také stanoví, že sekundární ohniska se mají Komisi hlásit každý týden;
(2) různá rozhodnutí Komise, naposledy rozhodnutí 98/12/ES [3], přiznala členským státům dočasné odchylky od požadavků směrnice 82/894/EHS na hlášení primárních ohnisek BSE do 24 hodin.
Dočasná odchylka přiznaná v rozhodnutí 98/12/ES stanoví, že všechna ohniska BSE se mají Komisi hlásit každý týden;
(3) na území Společenství se nadále objevují ohniska BSE.
Na základě získané zkušenosti se vyžadované týdenní hlášení sekundárních ohnisek BSE jeví jako dostačující.
Proto je na místě zachovat dočasnou odchylku, která členským státům povoluje týdenní hlášení primárních ohnisek BSE Komisi;
(4) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 3 odst. 1 směrnice 82/894/EHS se až do 31. prosince 2007 hlásí každé ohnisko bovinní spongiformní encefalopatie podle článku 4 uvedené směrnice.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2003/725/SVV
ze dne 2. října 2003,
kterým se mění čl. 40 odst. 1 a 7 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 32 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Belgického království, Španělského království a Francouzské republiky,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích [1] týkající se přeshraničního sledování je třeba změnit a oblast jejich působnosti se musí rozšířit, aby se zvýšila úspěšnost vyšetřování trestných činů, zejména těch spojených s organizovanou trestnou činností.
(2) Spojené království se účastní tohoto rozhodnutí podle článku 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a podle čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [2].
(3) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto nařízení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu H rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Článek 40 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích se mění takto:
1. V odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Policisté členského státu, kteří v rámci vyšetřování ve své zemi sledují osobu, která je podezřelá z účasti na trestném činu, na nějž se může vztahovat vydání osoby, nebo v rámci nezbytné části vyšetřování sledují osobu, o které se lze domnívat, že může přispět k identifikaci nebo vypátrání výše uvedené osoby, jsou oprávněni pokračovat ve sledování na území jiného členského státu, pokud tento stát povolil přeshraniční sledování na základě předem podané žádosti o právní pomoc.
Povolení může být vázáno podmínkami."
2. Odstavec 7 se mění takto:
a) v třetí odrážce se slovo "znásilnění" nahrazuje slovy "závažný trestný čin sexuální povahy";
b) v páté odrážce se slova "padělání peněz" nahrazují slovy "padělání a pozměňování platebních prostředků";
c) doplňují se nové odrážky, které znějí:
"— závažný podvod,
— převaděčství,
— praní peněz,
— nedovolený obchod s jadernými a radioaktivními látkami,
— účast na zločinném spolčení uvedeném ve společné akci Rady 98/733/SVV ze dne 21. prosince 1998, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem,
— teroristické trestné činy uvedené v rámcovém rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu."
Článek 2
1. Toto rozhodnutí není závazné pro Irsko.
2. Toto rozhodnutí se nevztahuje na Gibraltar.
3. Toto rozhodnutí se vztahuje na Normanské ostrovy pouze s výhradou čl. 5 odst. 1 rozhodnutí 2000/365/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. října 2003
o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o kovové rámové stavební sestavy, betonové rámové stavební sestavy, prefabrikované stavební prostorové dílce, sestavy pro chladírenské komory a sestavy pro ochranu proti padajícímu kamení
(oznámeno pod číslem K(2003) 3452)
(Text s významem pro EHP)
(2003/728/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], ve znění směrnice 93/68/EHS [2], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se požaduje, aby mezi dvěma postupy ověřování shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila v souladu s bezpečností co nejméně obtížný postup. To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou ověření shody, nebo zda se z důvodů spojených s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit, které výrobky nebo která skupina výrobků budou předmětem technických specifikací.
(3) Oba postupy podle čl. 13 odst.
3 jsou podrobně popsány v příloze III směrnice 89/106/EHS. Je tedy nezbytné jasně specifikovat metody, kterými se musí tyto dva postupy uplatňovat podle přílohy III pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III uvádí určité systémy jako přednostní.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků a skupin výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II musí být uveden v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/300/ES o seznamu schválených oblastí, pokud jde o Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens
(oznámeno pod číslem K(2003) 3463)
(Text s významem pro EHP)
(2003/729/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/300/ES [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/378/ES [4] stanoví oblasti v Irsku považované za prosté chorob způsobených Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens.
(2) Dopisem ze dne 24. června 2003 informovalo Irsko Komisi o zjištění výskytu Bonamia ostreae
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. října 2003,
kterým se mění rozhodnutí 93/52/EHS, pokud jde o uznání některých italských provincií jako úředně prostých brucelózy
(oznámeno pod číslem K(2003) 3562)
(Text s významem pro EHP)
(2003/732/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Komise 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 2003/50/ES [2], a zejména na přílohu A kapitolu 1 oddíl II uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) v italské oblasti Lombardie (provinciích Bergamo, Brescia, Como, Cremona, Lecco, Lodi, Mantua, Milan, Pavia, Sondrio a Varese) a v provincii Trento, je brucelóza (Brucella melitensis) chorobou povinnou hlášením již nejméně pět let;
(2) v provinciích Bergamo, Brescia, Como, Cremona, Lecco, Lodi, Mantua, Milan, Pavia, Sondrio, Varese a Trento je nejméně 99,8 % hospodářství s chovem ovcí nebo koz uznáno jako úředně prostých brucelózy.
Tyto provincie se kromě toho zavázaly dodržovat ustanovení přílohy A kapitoly 1 oddílu II bodu 2 směrnice 91/68/EHS;
(3) provincie Bergamo, Brescia, Como, Cremona, Lecco, Lodi, Manzua, Milan, Pavia, Sondrio, Varese a Trento by tedy měly být uznány jako úředně prosté brucelózy (Brucella melitensis);
(4) rozhodnutí Komise 93/52/EHS [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/237/ES [4] by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno;
(5) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 93/52/EHS se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 2003,
kterým se mění rozhodnutí 97/232/ES, pokud jde o zrušení statusu Grónska jako úředně prostého brucelózy
(oznámeno pod číslem K(2003) 3575)
(Text s významem pro EHP)
(2003/736/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [2], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 91/68/EHS [3] naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 806/2003 [4] stanoví veterinární podmínky obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství.
(2) Rozhodnutí Komise 97/232/ES [5] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/111/ES [6] stanoví seznamy třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz ovcí a koz.
(3) Grónsko bylo uznáno jako vyhovující požadavkům bodu II kapitoly 1 přílohy A směrnice 91/68/EHS, a proto bylo uznáno jako třetí země, která splnila kritéria pro status země úředně prosté brucelózy.
(4) Grónsko informovalo Komisi o svém záměru neprovádět již namátkové odběry vzorků pro zjištění Brucellosis melitensis u ovcí a koz.
(5) Grónsko proto již nevyhovuje požadavkům stanoveným v odst. 2 bodu II kapitoly 1 přílohy A směrnice 91/68/EHS ohledně namátkových kontrol. Grónsko již tedy nesplňuje požadavky, které jsou nezbytné pro jeho uznání jako úředně prostého brucelózy.
(6) Rozhodnutí 97/232/ES je tudíž třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část 5 přílohy rozhodnutí 97/232/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 5. listopadu 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. září 2003
o uzavření Dohody, kterou se obnovuje Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou
(2003/737/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 170 druhý pododstavec, ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 4. července 2002 byla v Kodani podepsána Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou.
(2) Ustanovení čl. 12 písm. b) dohody stanoví, že se dohoda uzavírá na počáteční období, které končí dne 31. prosince 2002, a může být obnovena společnou dohodou stran na dobu dalších pěti let.
(3) Dopisem ze dne 15. října 2002 ukrajinské ministerstvo zahraničních věcí požádalo o obnovení výše uvedené dohody na dalších pět let.
Strany dohody se domnívají, že rychlé obnovení dohody je v jejich vzájemném zájmu.
(4) Věcný obsah obnovené dohody je totožný s věcným obsahem dohody, jejíž platnost právě skončila.
(5) Dohoda, kterou se obnovuje Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou, by měla být jménem Společenství schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda, kterou se obnovuje Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou na dobu dalších pěti let, se jménem Společenství schvaluje.
Znění dohody je přiloženo k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. října 2003
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o systému ekobodů pro chorvatskou tranzitní dopravu přes Rakousko použitelném od 1. ledna 2003
(2003/740/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce a s čl. 300 odst. 3 prvním podstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prozatímní dohoda o obchodu a věcech týkajících se obchodu mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé [2], a zejména čl. 2 odst. 2 písm. b) protokolu 6 o silniční tranzitní dopravě stanoví, že se použije systém ekobodů, který je rovnocenný systému stanovenému článkem 11 protokolu 9 aktu o přistoupení z roku 1994.
(2) Komise sjednala jménem Společenství Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou, kterou se stanoví metoda výpočtu a podrobná pravidla a postupy pro správu a kontrolu ekobodů.
(3) Dohoda byla jménem Společenství podepsána dne 23. července 2003 s výhradou jejího možného pozdějšího uzavření v souladu s rozhodnutím Rady 2003/440/ES [3].
(4) Tuto dohodu je třeba schválit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o systému ekobodů pro chorvatskou tranzitní dopravu přes Rakousko použitelném od 1. ledna 2003 se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [4].
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. října 2003
o seznamech programů eradikace a sledování chorob zvířat a o seznamech programů kontrol zaměřených na prevenci zoonóz, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004
(oznámeno pod číslem K(2003) 3708)
(2003/743/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 24 odst. 5 a článek 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) některé členské státy a přistupující státy předložily Komisi programy eradikace a sledování chorob zvířat, pro které chtějí získat od Společenství finanční příspěvek;
(2) podle nařízení (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [3] mají být programy eradikace a sledování chorob zvířat financovány v rámci záruční sekce Evropského orientačního a záručního fondu.
Pro účely finanční kontroly se použijí odstavce 8 a 9 uvedeného nařízení;
(3) při sestavování seznamu programů eradikace a dohledu nad chorobami zvířat, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004, a navrhování procentní sazby a částky příspěvku pro každý program, je třeba vzít v úvahu jak zájem Společenství na každém programu, tak i objem disponibilních finančních prostředků;
(4) při sestavování seznamu programů kontrol zaměřených na prevenci zoonóz, jež mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004, a navrhování procentní sazby a částky příspěvku pro každý program je třeba vzít v úvahu zájem Společenství na každém programu, jeho soulad s technickými ustanoveními odpovídajících veterinárních předpisů Společenství a objem dostupných finančních prostředků;
(5) článek 32 Aktu o přistoupení z roku 2003 stanoví, že novým členským státům se má ve věci výdajů z veterinárních fondů dostat stejného zacházení jako současným členským státům;
(6) žádný finanční závazek v rámci rozpočtu pro rok 2004 nesmí však být učiněn dříve, než dojde k přistoupení dotyčného přistupujícího státu.
Kromě toho může být eradikace některých chorob zvířat spolufinancována v rámci jiných nástrojů Společenství;
(7) Komise každý z předložených programů posoudila z veterinářského i finančního hlediska a dospěla k závěru, že tyto programy je třeba zahrnout do seznamů programů, jež mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004;
(8) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Programy eradikace a sledování chorob zvířat uvedené na seznamu přílohy I mohou obdržet finanční příspěvek v roce 2004.
2. Pro každý z programů uvedených v odstavci 1 se stanoví v příloze I navržená procentní sazba a částka finančního příspěvku Společenství.
Článek 2
1. Programy kontrol zaměřených na prevenci zoonóz uvedené na seznamu přílohy II mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004.
2. Pro každý z programů uvedených v odstavci 1 se stanoví v příloze II navržená procentní sazba a částka finančního příspěvku Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. září 2003,
kterým se schvaluje uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Republiky Uzbekistán v oblasti mírového využití jaderné energie Komisí
(2003/744/Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicemi Rady přijatými rozhodnutím Rady ze dne 26. června 2000 Komise sjednala Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Republiky Uzbekistán v oblasti mírového využití jaderné energie.
(2) Komise by měla mít oprávnění tuto dohodu uzavřít,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Komise se opravňuje uzavřít Dohodu o spolupráci mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Republiky Uzbekistán v oblasti mírového využití jaderné energie.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. října 2003
o seznamu programů eradikace a sledování některých TSE, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004
(oznámeno pod číslem K(2003) 3713)
(2003/746/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 24 odst. 5 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy a některé přistupující státy předložily Komisi programy eradikace a sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), na které si přejí finanční příspěvek od Společenství.
(2) Podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [3] se programy eradikace a sledování chorob zvířat financují v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Pro účely finanční kontroly se použijí články 8 a 9 tohoto nařízení.
(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [4], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1234/2003 [5], stanoví pravidla pro sledování TSE u skotu, ovcí a koz.
(4) Článek 32 Smlouvy o přistoupení z roku 2003 stanoví, že pokud jde o výdaje z veterinárních fondů, musí se s novými členskými státy zacházet stejně jako se stávajícími členskými státy.
(5) Podle rozpočtu na rok 2004 však nemůže být pro jakékoli dotčené programy před přistoupením dotyčného nového členského státu učiněn žádný finanční závazek.
Kromě toho může být eradikace některých chorob v přistupujících členských státech také spolufinancována jinými nástroji Společenství.
(6) Při sestavování seznamů programů eradikace a sledování TSE, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004, a navrhované sazby příspěvku a maximální částky příspěvku pro každý program se musí brát v úvahu jak význam každého programu pro Společenství, tak celkový objem dostupných přidělovaných částek.
(7) Členské státy a dotyčné přistupující členské státy poskytly Komisi informace, jež jí umožňují vyhodnotit význam, který bude mít poskytnutí finančního příspěvku na programy v roce 2004 pro Společenství.
(8) Komise zvážila každý program jak z hlediska veterinárního, tak finančního, a došla k závěru, že tyto programy by měly být zahrnuty do seznamů programů, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004.
Příspěvek na sledování TSE se týká provádění zrychlených testů a příspěvek na eradikaci klusavky se týká neškodného odstranění zvířat s pozitivním nálezem a genotypizace zvířat.
(9) S ohledem na důležitost těchto opatření pro ochranu veřejného zdraví a zdraví zvířat a zároveň na relativně nedávné zavedení těchto programů sledování v porovnání s tradičními programy eradikace chorob a povinným používáním těchto programů ve všech členských státech by měla být zajištěna vysoká úroveň finanční pomoci Společenství.
(10) Je proto vhodné přijmout seznam programů, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2004, a určit sazbu příspěvků a jejich maximální částku.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Programy sledování TSE (BSE a klusavky) vyjmenované v příloze I mohou v roce 2004 obdržet finanční příspěvek Společenství.
2. Pro každý program uvedený v odstavci 1 je stanovena v příloze I navrhovaná sazba a maximální výše finančního příspěvku Společenství.
Článek 2
1. Programy eradikace TSE (klusavky) vyjmenované v příloze II mohou v roce 2004 obdržet finanční příspěvek Společenství.
2. Pro každý program uvedený v odstavci 1 je stanovena v příloze II navrhovaná sazba a maximální výše finančního příspěvku Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2003,
kterým se mění rozhodnutí 93/402/EHS, pokud jde o dovoz čerstvého masa z Argentiny
(oznámeno pod číslem K(2003) 3827)
(Text s významem pro EHP)
(2003/758/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [2], a zejména na 14 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární pravidla pro výrobu, zpracování, distribuci a uvádění výrobků živočišného původu pro lidskou spotřebu na trh [3], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/402/EHS ze dne 10. června 1993 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz čerstvého masa z některých jihoamerických zemí [4], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/658/ES [5], se vztahuje na Argentinu, Brazílii, Chile, Kolumbii, Paraguay a Uruguay.
(2) Komise byla informována o výskytu ohniska slintavky a kulhavky v Argentině v okrese General José de San Martín v provincii Salta a bylo přijato rozhodnutí 2003/658/ES o pozastavení dovozu vyzrálého nevykostěného hovězího masa z okresů General José de San Martín, Rivadavia, Oran, Iruya a Santa Victoria v provincii Salta a z okresu Ramón Lista v provincii Formosa.
(3) Argentinské veterinární orgány však dne 19. září 2003 informovaly útvary Komise, že rozšířily pásmo, na které se vztahují omezení, aby předešly dalšímu šíření choroby do jiných částí Argentiny a vytvořily nárazníkové pásmo podél hranic s jinými zeměmi.
(4) Tato nová oblast, na kterou se vztahují omezení nařízená argentinskými veterinárními orgány, zahrnuje okresy Matacos a Bermejo v provincii Formosa, okres Almirante Brown v provincii Chaco a okres Patiño v provincii Formosa.
(5) Z informací, které byly vyžádány od argentinských veterinárních orgánů a byly jimi poskytnuty, není možné plně posoudit situaci v dotyčných pásmech, protože není úplně jasné, jaká opatření se pro zvířata na těchto územích používají a jaké jsou výsledky prováděného odběru vzorků.
(6) Vzhledem k této nejistotě a pro zabezpečení veterinární situace v Evropském společenství je obezřetné na určitou dobu pozastavit dovoz vyzrálého nevykostěného hovězího masa na oblastním základě z celého území provincií Formosa, Chaco a Salta, a navíc i z provincie Jujuy z důvodů její zeměpisné polohy.
(7) Vzhledem k neexistenci jasných důkazů o výskytu choroby v těchto dalších oblastech Argentiny je však třeba povolit dovoz vyzrálého čerstvého nevykostěného hovězího masa pro lidskou spotřebu a nevykostěného masa a drobů pro krmivo pro zvířata v zájmovém chovu, jež pocházejí ze zvířat poražených, zpracovaných a opatřených osvědčením do 8. října 2003.
(8) Je tedy třeba odpovídajícím způsobem pozměnit rozhodnutí 93/402/EHS.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/402/EHS se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy pozmění přijatá opatření pro dovoz tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím. Přijatá opatření neprodleně patřičně zveřejní a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. října 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Belize
(oznámeno pod číslem K(2003) 3645)
(Text s významem pro EHP)
(2003/759/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům.
(1) V Belize byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Belize týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména orgán "Belize Agricultural Health Authority (BAHA)" je schopen účinně ověřovat provádění platných právních předpisů.
(4) BAHA poskytla úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství z Belize.
(6) Je také nutné vypracovat seznam schválených provozoven, zpracovatelských plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [3]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení BAHA předaného Komisi.
(7) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo od 45. dne po zveřejnění, aby se zajistilo potřebné přechodné období.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Belize Agricultural Health Authority (BAHA) je v Belize příslušným orgánem určeným k ověřování a potvrzování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství z Belize musí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle vzoru v příloze I, který je tvořen jedním listem, je řádně vyplněný, podepsaný a datovaný.
2. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se kontroly provádějí.
3. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce BAHA a musí být opatřeno otiskem jeho úředního razítka majícím odlišnou barvu než tištěný text.
Článek 4
Produkty rybolovu musejí pocházet ze schválených provozoven, zpracovatelských plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin je na všech baleních nesmazatelným písmem uvedeno slovo "BELIZE" a číslo schválení/registrace zařízení, zpracovatelského plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 8. prosince 2003.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. října 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Francouzské Polynésie
(oznámeno pod číslem K(2003) 3646)
(Text s významem pro EHP)
(2003/760/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve Francouzské Polynésii byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství;
(2) požadavky právních předpisů Francouzské Polynésie týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména orgán "Département de la qualité alimentaire et de l'action vétérinaire (DQAAV)" je schopen účinně ověřovat uplatňování platných právních předpisů.
(4) DQAAV poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství z Francouzské Polynésie.
(6) Je také nutné vypracovat seznam schválených zařízení, zpracovatelských plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [3]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DQAAV předaného Komisi.
(7) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo od 45. dne po zveřejnění, aby se zajistilo potřebné přechodné období.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
"Département de la qualité alimentaire et de l'action vétérinaire (DQAAV)" útvaru pro rozvoj venkova ministerstva zemědělství a živočišné produkce je ve Francouzské Polynésii příslušným orgánem určeným k ověřování a potvrzování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství z Francouzské Polynésie musí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle vzoru v příloze I, který je tvořen jedním listem, je řádně vyplněný, podepsaný a datovaný.
2. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se kontroly provádějí.
3. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DQAAV a musí být opatřeno otiskem jeho úředního razítka majícím odlišnou barvu než tištěný text.
Článek 4
Produkty musejí pocházet ze schválených zařízení, zpracovatelských plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedeno slovo "FRANCOUZSKÁ POLYNÉSIE" a číslo schválení/registrace zařízení, zpracovatelského plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 8. prosince 2003.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. října 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu ze Spojených arabských emirátů
(oznámeno pod číslem K(2003) 3647)
(Text s významem pro EHP)
(2003/761/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve Spojených arabských emirátech byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Spojených arabských emirátů týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména orgán "Department for Food and Environmental Control (DFEC)" generálního sekretariátu pro obce je schopen účinně ověřovat řádné uplatňování platných právních předpisů.
(4) DFEC poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství ze Spojených arabských emirátů.
(6) Je také nutné vypracovat seznam schválených zařízení, zpracovatelských plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [3]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DFEC Komisi.
(7) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo od 45. dne po zveřejnění, aby se zajistilo potřebné přechodné období.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
"Department for Food and Environmental Control (DFEC)" generálního sekretariátu pro obce je ve Spojených arabských emirátech příslušným orgánem určeným k ověřování a potvrzování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství ze Spojených arabských emirátů musí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle vzoru v příloze I, který je tvořen jedním listem, je řádně vyplněný, podepsaný a datovaný.
2. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se kontroly provádějí.
3. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DFEC a musí být opatřeno otiskem jeho úředního razítka majícím odlišnou barvu než tištěný text.
Článek 4
Produkty rybolovu musejí pocházet ze schválených zařízení, zpracovatelských plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedena slova "SPOJENÉ ARABSKÉ EMIRÁTY" a číslo schválení/registrace zařízení, zpracovatelského plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 8. prosince 2003.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. října 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Nizozemských Antil
(oznámeno pod číslem K(2003) 3649)
(Text s významem pro EHP)
(2003/762/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Nizozemských Antilách byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Nizozemských Antil týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména orgán "Inspectorate for Public Health (IPH)" ministerstva pro veřejné zdraví a sociální rozvoj je schopen účinně ověřovat řádné uplatňování platných právních předpisů.
(4) IPH poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství z Nizozemských Antil.
(6) Je také nutné vypracovat seznam schválených zařízení, zpracovatelských plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [3]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení IPH Komisi.
(7) V době inspekční návštěvy zde však nebylo žádné zařízení schválené v souladu s právními předpisy Společenství a inspekční skupina nemohla ověřit způsobilost příslušných orgánů, pokud jde o kontrolu zařízení na souši.
Zařazení zařízení do seznamu bude proto vyžadovat nové hodnocení.
(8) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo od 45. dne po zveřejnění, aby se zajistilo potřebné přechodné období.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
"Inspectorate for Public Health (IPH)" ministerstva pro veřejné zdraví a sociální rozvoj je na Nizozemských Antilách příslušným orgánem určeným k ověřování a potvrzování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství z Nizozemských Antil musí odpovídat požadavkům článků 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle vzoru v příloze I, který je tvořen jedním listem, je řádně vyplněný, podepsaný a datovaný.
2. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se kontroly provádějí.
3. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce IPH a musí být opatřeno otiskem jeho úředního razítka majícím odlišnou barvu než tištěný text.
Článek 4
Produkty musejí pocházet ze schválených zpracovatelských plavidel nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedena slova "NIZOZEMSKÉ ANTILY" a číslo schválení/registrace zařízení, zpracovatelského plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Zařazení zařízení do seznamu v příloze II se provede až na základě výsledků hodnocení Společenství.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 8. prosince 2003.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. října 2003,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Kapverd
(oznámeno pod číslem K(2003) 3651)
(Text s významem pro EHP)
(2003/763/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Kapverdách byla jménem Komise provedena inspekce s cílem ověřit podmínky, za jakých se produkty rybolovu produkují, skladují a odesílají do Společenství.
(2) Požadavky právních předpisů Kapverd týkající se kontroly zdravotní nezávadnosti a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména orgán "Direcção-General das Pescas (DGP)" ministerstva životního prostředí, zemědělství a lesnictví je schopen účinně ověřovat řádné uplatňování platných právních předpisů.
(4) DGP poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovených v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(5) Je třeba stanovit v souladu se směrnicí 91/493/EHS podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených do Společenství z Kapverd.
(6) Je také nutné vypracovat seznam schválených zařízení, zpracovatelských plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [3]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení DGP Komisi.
(7) Jelikož dovoz produktů rybolovu z Kapverd bude tímto rozhodnutím povolen "ex nuovo", není třeba stanovit žádné přechodné období a pro zveřejnění povolení postačí tři dny.
Dovoz z této země lze proto povolit tři dny po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
"Direcção-General das Pescas (DGP)" - ministerstvo životního prostředí, zemědělství a lesnictví je na Kapverdách příslušným orgánem určeným k ověřování a potvrzování souladu produktů rybolovu s požadavky směrnice 91/493/EHS.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené do Společenství z Kapverd musí odpovídat požadavkům článků 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál veterinárního osvědčení podle vzoru v příloze I, který je tvořen jedním listem, je řádně vyplněný, podepsaný a datovaný.
2. Osvědčení musí být vypracováno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu, ve kterém se kontroly provádějí.
3. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce DGP a musí být opatřeno otiskem jeho úředního razítka majícím odlišnou barvu než tištěný text.
Článek 4
Produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, zpracovatelských plavidel, chladírenských skladů nebo registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených k výrobě konzervovaných potravin musí být na všech baleních nesmazatelným písmem uvedeno slovo "KAPVERDY" a číslo schválení/registrace zařízení, zpracovatelského plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla původu.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 27. října 2003.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. října 2003
o mimořádných opatřeních proti šíření Diabrotica virgifera Le Conte na území Společenství
(oznámeno pod číslem K(2003) 3880)
(2003/766/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/47/ES [2], a zejména na čl. 16 odst. 3 třetí větu této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Francie a Rakousko informovaly ostatní členské státy a Komisi v roce 2002 o prvních ohniskových výskytech Diabrotica virgifera Le Conte (dále jen "organismus") na jejich území a o opatřeních přijatých na ochranu před tímto organismem;
(2) v roce 2002 byl prováděn průzkum v oblastech Itálie, které již byly zamořeny tímto organismem, a zejména v oblastech monokulturního pěstování kukuřice a v místech možného zavlečení tohoto organismu, jako jsou letiště a celnice.
Zdá se, že eradikační opatření přijatá v oblasti Benátek se osvědčila jako účinná k zabránění šíření organismu, neboť populační hustota organismu se snížila; v Lombardii a Piemontu bylo odchyceno mnoho dospělců organismu v různých provinciích, zatímco v oblasti Friuli-Venezia Giulia bylo zjištěno první ohnisko výskytu;
(3) nedávná výzkumná studie Společenství ohledně možnosti usídlení organismu ve Společenství prokázala, že ve Společenství existují základní podmínky pro usídlení, jako jsou trofické a klimatické podmínky;
(4) kromě toho z této studie vyplynulo, že organismus svými škodlivými účinky může představovat vážnou hrozbu pro produkci kukuřice ve Společenství z hlediska možných hospodářských ztrát, možného zvýšení užívání insekticidů a obtížnosti při nalézání náhradní plodiny za kukuřici v osevním postupu;
(5) směrnice 2000/29/ES zakazuje pouze zavlékání tohoto organismu do Společenství a jeho rozšiřování na území Společenství.
Neexistují však žádná opatření Společenství pro případy, kdy členský stát zjistí nová ohniska v oblastech prostých výskytu tohoto organismu nebo kdy je organismus zjištěn v počátečním stádiu rozvoje populace.
Proto musí být tato opatření stanovena, aby byl tento organismus eradikován v přiměřeném časovém období;
(6) tato opatření by měla zahrnovat zejména obecný průzkum výskytu organismu v členských státech;
(7) tato opatření se musí vztahovat na ochranu proti šíření organismu ve Společenství, na vymezení demarkačních zón, na přepravu půdy, hostitelských rostlin a mechanizačních prostředků a na osevní postup v demarkačních zónách;
(8) účinky těchto opatření by měly být průběžně hodnoceny a na základě výsledků tohoto hodnocení by měla být zvažována případná další opatření;
(9) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby podezření z výskytu nebo potvrzený výskyt Diabrotica virgifera Le Conte (dále jen "organismu") byly ohlášeny jejich odpovědným úředním subjektům ve smyslu směrnice 2000/29/ES.
Článek 2
1. Členské státy uskuteční každý rok úřední průzkum výskytu organismu v těch oblastech na jejich území, v nichž se pěstuje kukuřice.
2. Aniž je dotčen čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, výsledky průzkumu uvedeného v odstavci 1 musí být oznámeny Komisi a ostatním členským státům nejpozději do 31. prosince každého roku.
Článek 3
1. Potvrdí-li výsledky průzkumu podle článku 2 výskyt organismu v oblasti, která byla dosud známa jako prostá tohoto organismu, členské státy vymezí demarkační zóny, které zahrnují:
a) ohniskovou zónu kolem pole, na němž byl organismus odchycen, v okruhu nejméně 1 km, a
b) bezpečnostní zónu kolem ohniskové zóny v okruhu nejméně 5 km.
Členské státy mohou rovněž vymezit nárazníkovou zónu kolem ohniskové a bezpečnostní zóny.
2. Přesné vymezení zón uvedených v odstavci 1 je založeno na spolehlivých vědeckých základech, biologii organismu, stupni napadení a na konkrétním způsobu pěstování hostitelských rostlin v dotyčném členském státě.
3. Je-li výskyt organismu potvrzen v jiném místě ohniskové zóny než v původním místě odchytu organismu, musí být v souladu s tím změněno vymezení demarkačních zón.
4. Jestliže nebudou v průběhu dvou let následujících po roce posledního odchytu zjištěny žádné další odchyty, demarkační zóny se zruší a nebude nutné přijímat žádná další eradikační opatření podle článku 4.
5. Členské státy informují ostatní členské státy a Komisi o zeměpisném umístění zón uvedených v odstavci 1 a poskytnou jim mapy ve vhodném měřítku.
Článek 4
1. V každé části demarkačních zón monitorují členské státy výskyt organismu pomocí vhodných síťovitě rozmístěných a pravidelně kontrolovaných pastí s pohlavními feromony.
Typ a počet používaných pastí, stejně jako metody odchytu se stanoví podle místních podmínek a charakteristik demarkačních zón.
2. Kromě ustanovení odstavce 1 členské státy zajistí v ohniskové zóně, aby:
a) čerstvé rostliny kukuřice nebo čerstvé části těchto rostlin nebyly přepravovány mimo tuto zónu v roce výskytu tohoto škodlivého organismu mezi určitými daty, která se stanoví na základě biologie organismu, četnosti odchytů organismu a klimatických podmínek převládajících v dotyčném členském státě, aby bylo zajištěno, že se organismus nebude šířit;
b) půda z kukuřičných polí v ohniskové zóně nebyla přepravována mimo tuto zónu;
c) kukuřice nebyla sklízena v roce výskytu tohoto škodlivého organismu mezi určitými daty, která se stanoví na základě biologie organismu, četnosti odchytů organismu a klimatických podmínek převládajících v dotyčném členském státě, aby bylo zajištěno, že se organismus nebude šířit;
d) na kukuřičných polích byl zaveden takový osevní postup v celé ohniskové zóně, při němž během období tří po sobě následujících let je kukuřice pěstována pouze jednou, nebo při němž kukuřice není pěstována vůbec v průběhu dvou let následujících po roce posledního odchytu;
e) v roce výskytu a v následujícím roce bylo na kukuřičných polích provedeno vhodné ošetření proti tomuto organismu, a to do doby ukončení kladení vajíček;
f) zemědělské stroje použité na kukuřičných polích byly před opuštěním zóny očištěny od veškerých zbytků půdy a rostlin;
g) z polí, na kterých se kukuřice nepěstuje, byly odstraněny divoce rostoucí rostliny kukuřice.
3. Kromě ustanovení odstavce 1 členské státy zajistí v bezpečnostní zóně přinejmenším to, aby:
a) byl zaveden takový osevní postup, při němž během období dvou po sobě následujících let je kukuřice pěstována pouze jednou; nebo
b) v roce výskytu a v následujícím roce bylo na kukuřičných polích provedeno vhodné ošetření proti tomuto organismu.
4. Kromě ustanovení odstavce 1 členské státy mohou stanovit, že v nárazníkové zóně se zavede takový osevní postup, při němž během období dvou po sobě následujících let je kukuřice pěstována pouze jednou.
Článek 5
Členské státy poskytnou Komisi a ostatním členským státům do 31. prosince každého roku údaje o:
- umístění zón podle čl. 3 odst. 5,
- datech stanovených podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a c), včetně jejich odůvodnění,
- ošetření provedeném podle čl. 4 odst. 2 písm. e) a čl. 4 odst. 3 písm. b).
Článek 6
Členské státy nejpozději do 1. prosince 2003 upraví opatření, která přijaly na ochranu proti rozšiřování organismu, tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a neprodleně o nich informují Komisi.
Článek 7
Komise přezkoumá používání tohoto rozhodnutí nejpozději do 28. února každého roku; první přezkoumání bude provedeno nejpozději do 28. února 2005.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. října 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2003/526/ES o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v Belgii, Francii, Německu a Lucembursku
(oznámeno pod číslem K(2003) 3943)
(Text s významem pro EHP)
(2003/772/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425 ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise v reakci na klasický mor prasat v některých částech Belgie, Německa, Francie a Lucemburska přijala několik rozhodnutí, zejména rozhodnutí 2003/526/ES [3].
(2) S ohledem na současnou epizootologickou situaci je třeba prodloužit opatření přijatá rozhodnutím 2003/526/ES, a to až do dne 30. dubna 2004.
(3) Rozhodnutí 2003/526/ES by se tudíž mělo odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 11 rozhodnutí 2003/526/ES se slova "30. října 2003" nahrazují slovy "30. dubna 2004".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. října 2003,
kterým se schvalují některá ošetření k potlačení růstu patogenních mikroorganismů u mlžů a mořských plžů
(oznámeno pod číslem K(2003) 3984)
(Text s významem pro EHP)
(2003/774/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na kapitolu IV část IV bod 2 přílohy uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 93/25/EHS ze dne 11. prosince 1992 o schválení určitých ošetření sloužících k potlačení růstu patogenních mikroorganismů u mlžů a mořských plžů [3] bylo podstatně změněno [4].
V zájmu jasnosti a přehlednosti je třeba uvedené rozhodnutí kodifikovat;
(2) mlži a mořští plži sbíraní v oblastech uvedených v kapitole I bodě 1 písm. b) a c) přílohy směrnice Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [5], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003, představují pro spotřebitele možné nebezpečí, pokud nejsou patřičně ošetřeni;
(3) Španělsko, Spojené království a Nizozemsko navrhly ošetření k potlačení růstu patogenních zárodků u mlžů a mořských plžů;
(4) tyto postupy dostatečně zajistí zdravotní nezávadnost produktů a není tedy nutné je předtím čistit nebo sádkovat;
(5) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se ošetření uvedená v příloze I tohoto rozhodnutí, sloužící k potlačení růstu patogenních mikroorganismů u mlžů a mořských plžů sbíraných v oblastech uvedených v kapitole I bodě 1 písm. b) a c) přílohy směrnice 91/492/EHS, kteří nebyli před uvedením na trh sádkováni nebo čištěni.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 93/25/EHS.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou v příloze III.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. října 2003,
kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz zvířecích střev ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2003) 3988)
(Text s významem pro EHP)
(2003/779/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy uvedené v příloze A kapitole I směrnice 89/662/EHS a, pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1] naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/721/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. a) a c) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/187/ES ze dne 18. března 1994, kterým se stanoví veterinární předpisy a veterinární osvědčení pro dovoz zvířecích střev ze třetích zemí [3], bylo několikrát podstatně změněno [4].
V zájmu jasnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Příloha I kapitola 2 směrnice 92/118/EHS povoluje dovoz zvířecích střev, která byla podrobena předepsanému ošetření, ze všech třetích zemí.
(3) Musí být stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení, aby se zaručilo provádění předepsaného ošetření střev.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovoz zvířecích střev ze všech třetích zemí, k nimž je přiloženo veterinární osvědčení stanovené v příloze I, které sestává z jednoho listu a je vyplněno alespoň v jednom úředním jazyce členského státu provádějícího dovozní kontrolu.
Článek 2
Rozhodnutí 94/187/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. října 2003,
kterým se schvaluje přistoupení Evropského společenství k Protokolu k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek přijatému v Madridu dne 27. června 1989
(2003/793/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem nařízení (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [4], založeného na článku 308 Smlouvy, je vytvořit trh, který řádně funguje a nabízí podmínky obdobné těm, které existují na trhu vnitrostátním.
Pro vytvoření takového trhu a posílení jeho jednotnosti vytvořilo uvedené nařízení systém ochranných známek Společenství, na jehož základě mohou podniky nabýt na základě jediného řízení ochranné známky Společenství, kterým je poskytnuta jednotná ochrana a které mají účinky na celém území Evropského společenství.
(2) Po přípravných pracích zahájených a provedených Světovou organizací duševního vlastnictví za účasti členských států, které jsou členy Madridské unie, členských států, které nejsou členy Madridské unie, a Evropského společenství, přijala Diplomatická konference za účelem uzavření Protokolu k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek v Madridu dne 27. června 1989 Protokol k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek (dále jen "Madridský protokol").
(3) Madridský protokol byl přijat za účelem zavedení některých nových znaků do systému mezinárodního zápisu ochranných známek existujícího na základě Madridské dohody o mezinárodním zápisu ochranných známek ze dne 14. dubna 1891 ve znění pozdějších předpisů (dále jen "Madridská dohoda") [5].
(4) Cílem Madridského protokolu je usnadnit některým státům, a zejména členským státům, které v současné době nejsou stranou tohoto protokolu, způsob přistoupení k systému mezinárodního zápisu ochranných známek.
(5) Ve srovnání s Madridskou dohodou zavedl Madridský protokol v článku 14 jako jednu z hlavních inovací možnost, aby se mezivládní organizace, která má regionální úřad pro zápis ochranných známek s účinkem na území organizace, mohla stát smluvní stranou Madridského protokolu.
(6) Možnost, aby se mezivládní organizace, která má regionální úřad pro zápis ochranných známek, mohla stát smluvní stranou Madridského protokolu, byla do Madridského protokolu zařazena zejména proto, aby k uvedenému protokolu mohlo přistoupit Evropské společenství.
(7) Madridský protokol vstoupil v platnost dne 1. prosince 1995 a nabyl účinku dne 1. dubna 1996 a k tomuto datu nabyl účinku i systém ochranných známek Společenství.
(8) Systém ochranných známek Společenství a systém mezinárodního zápisu podle Madridského protokolu jsou systémy doplňkové.
K tomu, aby podniky mohly mít prospěch z výhod ochranné známky Společenství prostřednictvím Madridského protokolu a opačně, je nezbytné umožnit přihlašovatelům ochranné známky Společenství a majitelům uvedených ochranných známek, aby se ucházeli o mezinárodní ochranu svých ochranných známek podáním mezinárodní přihlášky na základě Madridského protokolu, a naopak, umožnit majitelům mezinárodních zápisů podle Madridského protokolu, aby se ucházeli o ochranu svých ochranných známek v rámci systému ochranných známek Společenství.
(9) Vytvoření vazby mezi systémem ochranných známek Společenství a systémem mezinárodního zápisu podle Madridského protokolu by navíc podpořilo harmonický rozvoj hospodářských činností, eliminovalo narušení hospodářské soutěže, zefektivnilo náklady a zvýšilo úroveň integrace a fungování vnitřního trhu.
Přistoupení Společenství k Madridskému protokolu je proto nezbytné z důvodu zvýšení atraktivity systému ochranných známek Společenství.
(10) Evropská komise by měla být po přistoupení Evropského společenství k Madridskému protokolu oprávněna zastupovat Evropské společenství ve shromáždění Madridské unie.
Evropské společenství nebude ve shromáždění vyjadřovat stanovisko k otázkám týkajícím se výhradně Madridské dohody.
(11) Pravomoc Evropského společenství uzavírat mezinárodní dohody nebo smlouvy nebo k nim přistupovat se odvozuje nejen z výslovného udělení Smlouvou, ale může být také odvozena z jiných ustanovení Smlouvy a z aktů přijatých na základě těchto ustanovení orgány Společenství.
(12) Toto rozhodnutí se nedotýká práva členských států na účast ve shromáždění Madridské unie, pokud jde o jejich národní ochranné známky,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol k Madridské dohodě o mezinárodním zápisu ochranných známek přijatý v Madridu dne 27. června 1989 (dále jen "Madridský protokol") se schvaluje jménem Společenství ve vztahu k záležitostem spadajícím do rámce jeho působnosti.
Znění Madridského protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Předseda Rady je oprávněn uložit listinu o přístupu v úřadu generálního ředitele Světové organizace duševního vlastnictví ke dni, k němuž Rada přijala opatření nezbytná k vytvoření vazby mezi ochrannou známkou Společenství a Madridským protokolem.
2. Spolu s listinou o přístupu budou uložena prohlášení a oznámení, která se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
1. Komise je oprávněna zastupovat Evropské společenství na zasedáních shromáždění Madridské unie konaných pod záštitou Světové organizace duševního vlastnictví.
2. Komise jedná jménem Společenství ve shromáždění Madridské unie o všech otázkách v rámci působnosti Společenství souvisejících s ochrannou známku Společenství v souladu s těmito ustanoveními:
a) postoj, který může Společenství ve shromáždění přijmout, připravuje příslušná pracovní skupina Rady nebo, není-li to možné, je připraven na ad hoc zasedáních svolaných v průběhu pracovních aktivit v rámci Světové organizace duševního vlastnictví;
b) pokud jde o rozhodnutí o změně nařízení (ES) č. 40/94 nebo jiného aktu Rady, který vyžaduje jednomyslnost, přijímá postoj Společenství jednomyslně Rada na návrh Komise;
c) pokud jde o jiná rozhodnutí, která se dotýkají ochranné známky Společenství, přijímá postoj Společenství kvalifikovanou většinou Rada na návrh Komise.
Rozhodnutí komise
ze dne 11. listopadu 2003,
kterým se zřizuje skupina evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství
(Text s významem pro EHP)
(2003/796/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [1], směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES [2] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1228/2003 ze dne 26. června 2003 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou [3] byl vytvořen nový regulační rámec pro vnitřní trhy s elektřinou a zemním plynem.
(2) Směrnice 2003/54/ES a 2003/55/ES vyžadují od členských států, aby určily jeden nebo více příslušných subjektů plnících funkci regulačních orgánů, aby vykonávaly regulační úkoly uvedené v těchto směrnicích.
Tyto orgány musí být zcela nezávislé na zájmech elektroenergetiky a plynárenství.
(3) Podrobné funkce a úkoly vnitrostátních regulačních orgánů se v různých členských státech liší, každý z nich však má alespoň jeden regulační orgán pověřený uplatňováním nových rámcových pravidel, jakmile budou provedena ve vnitrostátním právu, zejména pravidel týkajících se každodenního dozoru nad trhem.
(4) Směrnice 2003/54/ES a 2003/55/ES stanoví cíle a vytvářejí rámec pro opatření na vnitrostátní úrovni, avšak umožňují také pružné uplatňování předpisů podle vnitrostátních podmínek.
Potřeba důsledného uplatňování odpovídajících pravidel ve všech členských státech je zásadní pro úspěšný rozvoj jednotného evropského trhu s energií.
(5) Pokud jde o společné přístupy k významným otázkám přeshraničních transakcí, jsou důležitým příspěvkem Evropské elektrárenské regulační fórum a Evropské plynárenské regulační fórum.
Zatímco tato dvě fóra budou dále představovat obecná diskusní fóra, zahrnující všechny dotčené činitele, totiž orgány veřejné moci, regulační orgány a průmysl, je v současné době potřeba stanovit pravidelnou spolupráci a koordinaci a formálnější statut k usnadnění dotvoření vnitřního trhu s energií a s ohledem na nadcházející přistoupení nových členských států.
(6) Za těchto okolností je třeba zřídit "skupinu evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství" k usnadnění konzultací, koordinace a spolupráce mezi regulačními orgány v členských státech a mezi těmito orgány a Komisí s ohledem na konsolidaci vnitřního trhu a zabezpečení jednotného uplatňování směrnic 2003/54/ES a 2003/55/ES a nařízení (ES) č. 1228/2003 ve všech členských státech.
(7) Skupina evropských regulačních orgánů pro elektřinu a zemní plyn by měla být vytvořena z vedoucích vnitrostátních orgánů příslušných v oblasti regulace elektřiny a zemního plynu.
(8) Skupina evropských regulačních orgánů pro elektřinu a zemní plyn by měla udržovat úzkou spolupráci s výbory zřízenými článkem 30 směrnice 2003/55/ES a článkem 13 nařízení (ES) č.
1228/2003. Práce skupiny by neměla narušovat práci těchto výborů.
(9) Rozhodnutí 95/539/ES [4] a 92/167/EHS [5] je třeba zrušit, protože tato rozhodnutí zřizují výbory ve smyslu směrnic Rady 91/296/EHS [6] a 90/547/EHS [7] o přenosu elektřiny a přepravě zemního plynu, které byly zrušeny směrnicemi 2003/54/ES a 2003/55/ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předmět
1. Komise zřizuje nezávislou poradní skupinu pro elektroenergetiku a plynárenství s názvem "skupina evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství" (dále jen "skupina").
2. Skupina z vlastního podnětu nebo na žádost Komise poskytuje Komisi rady a je jí nápomocna při konsolidaci vnitřního trhu s energií, zejména s ohledem na přípravu návrhu prováděcích opatření v oblasti elektřiny a zemního plynu, a v záležitostech týkajících se vnitřního trhu se zemním plynem a elektřinou.
Skupina usnadňuje konzultace, koordinaci a spolupráci mezi vnitrostátními regulačními orgány, aby přispěla k jednotnému uplatňování směrnic 2003/54/ES a 2003/55/ES a nařízení (ES) č. 1228/2003, jakož i případných budoucích právních předpisů Společenství v oblasti elektřiny a zemního plynu.
Článek 2
Složení skupiny
1. Skupina se skládá z vedoucích všech příslušných vnitrostátních regulačních orgánů nebo z jejich zástupců.
2. Pro účely tohoto rozhodnutí se "vnitrostátním regulačním orgánem" rozumí orgán veřejné moci zřízený v některém členském státě podle směrnic 2003/54/ES a 2003/55/ES, podle nichž členské státy určí jeden nebo více příslušných subjektů plnících funkci regulačních orgánů pro zabezpečení nediskriminace, účinné hospodářské soutěže a účinného fungování trhu se zemním plynem a elektřinou, a zejména k dohledu nad každodenním uplatňováním směrnic 2003/54/ES a 2003/55/ES a nařízení (ES) č. 1228/2003.
3. Pokud některý členský stát neurčí jeden nebo více příslušných subjektů plnících funkci regulačních orgánů, může být ve skupině až do 1. července 2004 zastoupen přechodně zástupcem jiného příslušného státního orgánu.
4. Komise se účastní schůzí skupiny a určí zástupce na vysoké úrovni, který se bude zúčastňovat všech jejích jednání.
Článek 3
Organizace skupiny
1. Skupina si volí ze svých členů předsedu.
2. Skupina může ze svých členů vytvářet odborné pracovní skupiny pro posuzování zvláštních otázek na základě pověření, které uzná za vhodné.
3. Zástupci Komise se mohou účastnit všech zasedání těchto odborných pracovních skupin.
4. Odborníci ze států EHP a států, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, se mohou schůzí skupiny účastnit jako pozorovatelé.
Skupina může přizvat další odborníky a pozorovatele, aby se zúčastnili jejích schůzí.
5. Skupina přijme svůj jednací řád podléhající schválení Komisí na základě obecné shody, a není-li dosaženo obecné shody, dvoutřetinovou většinou hlasů, přičemž každý členský stát má jeden hlas.
6. Sekretariát skupiny zajišťuje Komise.
7. Cestovní náklady a náklady spojené s pobytem členů skupiny, pozorovatelů a odborníků, vynaložené v souvislosti s činností skupiny, hradí Komise v souladu s platnými předpisy.
8. Skupina předkládá Komisi výroční zprávu o své činnosti.
Komise předá tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně s připomínkami.
Článek 4
Konzultace
Skupina provádí otevřeným a průhledným způsobem rozsáhlé a včasné konzultace s účastníky trhu, spotřebiteli a koncovými uživateli.
Článek 5
Důvěrnost
Vsouladu s článkem 287 Smlouvy jsou členové skupiny, pozorovatelé i veškeré další osoby povinni nevyzrazovat informace, se kterými se seznámí při práci skupiny nebo odborných pracovních skupin, pokud je Komise uvědomí, že vyžádané stanovisko nebo projednávaná otázka jsou důvěrné povahy.
Komise může v těchto případech rozhodnout, že se zasedání mohou zúčastnit pouze členové skupiny.
Článek 6
Zrušovací ustanovení
Zrušují se rozhodnutí 95/539/ES a 92/167/EHS.
Článek 7
Vstup v platnost
1. Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. června 2003
o uzavření dohody, kterou se obnovuje Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace
(2003/798/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 170 druhý pododstavec, v souvislosti s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce a prvním pododstavcem čl. 300 odst. 3 této smlouvy
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím ze dne 16. listopadu 2000 [2] Rada schválila uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace (dále jen "Rusko").
(2) Článek 12 písm. b) této dohody stanoví, že: "Tato dohoda se uzavírá na počáteční období, které končí dne 31. prosince 2002, a může být obnovena společnou dohodou stran na dobu dalších pěti let.".
(3) Ústní nótou ze dne 19. září 2002 ministerstvo zahraničních věcí Ruské federace požádalo o obnovení výše uvedené dohody na dalších pět let; smluvní strany se domnívají, že rychlé obnovení dohody je v jejich vzájemném zájmu.
(4) Věcný obsah obnovené dohody je totožný s věcným obsahem dohody, jejíž platnost právě skončila.
(5) Dohoda, kterou se obnovuje Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace, by měla být jménem Společenství schválena,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dohoda, kterou se obnovuje Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a vládou Ruské federace na dobu dalších pěti let, se jménem Společenství schvaluje.
Znění dohody je přiloženo k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu, kterou Společenství vyjádří souhlas být vázáno.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. listopadu 2003,
kterým se stanoví vzorový pas pro přesuny psů, koček a fretek uvnitř Společenství
(oznámeno pod číslem K(2003) 4359)
(Text s významem pro EHP)
(2003/803/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1 písm. b) nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví, že při přesunu psů, koček a fretek mezi členskými státy musejí být zvířata provázena pasem.
Nařízení rovněž obsahuje ustanovení o tom, že je třeba stanovit vzorový pas pro přesuny těchto zvířat. Nařízení (ES) č.
998/2003 se má použít ode dne 3. července 2004.
Směrnice 92/65/EHS byla pozměněna za účelem zavedení stejných pravidel také pro přesuny dotyčných zvířat za účelem obchodu.
(2) Z toho důvodu je třeba stanovit vzorový pas, který by mohl být používán pro jakékoliv přesuny psů, koček a fretek mezi členskými státy.
Vzorový pas by měl obsahovat informace týkající se požadavků na osvědčení o očkování proti vzteklině, jakož i ostatních požadavků nařízení (ES) č. 998/2003 týkajících se nákazového statusu uvedených zvířat.
Pas by také měl mít takovou formu, aby mohl být příslušným orgánem snadno kontrolován.
(3) Vzorový pas by měl také obsahovat osvědčení i o jiných očkováních, jejichž uvedení v pase není podle nařízení (ES) č. 998/2003 pro přesuny psů, koček a fretek mezi členskými státy vyžadováno, aby tak pas poskytoval všechny nezbytné údaje o nákazovém statusu dotyčného zvířete.
(4) Kromě toho by měl vzorový pas obsahovat oddíl pro údaje o klinickém vyšetření a ověření, aby pas mohl být použit pro přesun dotyčných zvířat také mimo území Společenství.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví vzorový pas pro přesun zvířat v zájmovém chovu, a to psů, koček a fretek, mezi členskými státy, jak stanoví čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 998/2003 (dále jen "vzorový pas").
Článek 2
Vzorový pas je uveden v příloze I.
Článek 3
Vzorový pas musí splňovat doplňkové požadavky uvedené v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. července 2004.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. listopadu 2003,
kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz měkkýšů, jejich jiker a gamet pro další růst, výkrm, sádkování nebo lidskou spotřebu
(oznámeno pod číslem K(2003) 4153)
(Text s významem pro EHP)
(2003/804/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 19 odst. 1, čl. 20 odst. 1 a čl. 21 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba vypracovat seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, z nichž jsou členské státy oprávněny dovážet živé měkkýše, jejich jikry a gamety pro další růst, výkrm, sádkování nebo lidskou spotřebu ve Společenství.
(2) Je nutné stanovit specifické veterinární podmínky a vzory osvědčení pro tyto třetí země, s ohledem na veterinární situaci dotyčné třetí země a na nákazový status měkkýšů, jiker nebo gamet, které se mají dovážet, tak, aby se předešlo zavlečení patogenních původců, kteří by mohli způsobit značné škody na stavech měkkýšů ve Společenství.
(3) Měla by se věnovat mimořádná pozornost novým chorobám a chorobám, které jsou ve Společenství exotické, neboť by mohly mít vážný dopad na stavy měkkýšů ve Společenství.
Dále by se měla brát v úvahu situace, pokud jde o choroby měkkýšů podle přílohy D směrnice Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro tlumení některých chorob mlžů [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003, a podle přílohy A sloupce 1 seznamu II směrnice 91/67/EHS, v místě produkce a případně i v místě určení.
(4) Je třeba, aby země nebo části zemí, z nichž jsou členské státy oprávněny měkkýše, jejich jikry a gamety pro další růst nebo výkrm, sádkování nebo lidskou spotřebu dovážet, používaly podmínky pro tlumení chorob a sledování přinejmenším rovnocenné s normami Společenství stanovenými ve směrnicích 91/67/EHS a 95/70/ES.
Použité metody odběru vzorků a testování by měly být přinejmenším rovnocenné metodám stanoveným v rozhodnutí Komise 2002/878/ES [4].
V případech, kdy metody odběru vzorků a testování nejsou stanoveny v právních předpisech Společenství, by použité metody měly být ve shodě s normami stanovenými v Příručce norem diagnostických testů pro vodní živočichy Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
(5) Je nutné, aby se příslušné orgány daných třetích zemí zavázaly, že oznámí faxem, telegramem nebo elektronickou poštou Komisi a členským státům do 24 hodin výskyt jakékoliv choroby uvedené v příloze D směrnice 95/70/ES nebo v příloze A sloupci 1 seznamu II směrnice 91/67/EHS, jakož i jakoukoliv jinou chorobu způsobující významnou abnormální úmrtnost měkkýšů, na celém jejich území nebo na jakékoliv části jejich území, z níž je dovoz uvedený v tomto rozhodnutí povolen do Společenství.
V takovém případě musí příslušné orgány těchto třetích zemí přijmout opatření pro zabránění jakémukoliv rozšíření chorob do Společenství.
(6) S ohledem na získanou praktickou a vědeckou zkušenost v mezinárodním měřítku je třeba aktualizovat a pozměnit veterinární podmínky stanovené rozhodnutím Komise 95/352/ES ze dne 25. července 1995 o veterinárních podmínkách a požadavcích na osvědčení pro dovoz Crassostrea gigas pocházejících ze třetích zemí pro účely sádkování ve vodách Společenství [5].
V zájmu jasnosti by se tato ustanovení měla začlenit do tohoto rozhodnutí a rozhodnutí 95/352/ES by mělo být zrušeno.
(7) Dále je nutné doplnit požadavky na osvědčení vztahující se na dovoz živých měkkýšů a nezpracovaných produktů z nich, stanovené ve směrnici Rady 91/492/EHS ze dne 15. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění živých mlžů na trh [6], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003, o požadavky na veterinární osvědčení pro dovoz živých měkkýšů.
(8) Toto rozhodnutí by se mělo použít, aniž jsou dotčeny hygienické předpisy stanovené podle směrnice 91/492/EHS a směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [7], naposledy pozměněné rozhodnutím 806/2003/ES.
(9) Nebezpečí, že choroby, které mohou způsobit významné škody na měkkýších ve Společenství, by mohly být zavlečeny prostřednictvím dovozu měkkýšů neschopných života, se považuje za malé.
Požadavky stanovené ve směrnici 91/493/EHS, a zejména v článku 11 uvedené směrnice, zajišťují přiměřenou úroveň ochrany, pokud jde o neživotaschopné měkkýše, a není tudíž nutné pro neživotaschopné měkkýše ukládat doplňkové veterinární osvědčení.
(10) Směrnice Rady 96/93/ES ze dne 17. prosince 1996 o osvědčeních pro zvířata a živočišné produkty [8] stanoví normy osvědčení.
Je třeba, aby předpisy a zásady používané v souladu s tímto rozhodnutím ověřujícími úředníky třetích zemí poskytovaly záruky srovnatelné se zárukami stanovenými v uvedené směrnici.
(11) Měly by se brát v úvahu zásady stanovené ve směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [9], a zejména v čl. 3 odst. 1 a 3 uvedené směrnice.
(12) Možnost tlumení a eradikace chorob exotických pro Společenství, které by mohly mít vážný dopad na stavy měkkýšů ve Společenství, by se snížila, pokud by měkkýši, kteří by mohli být vektory choroby, byli vypuštěni do volných vod ve Společenství.
Živí měkkýši, jikry a gamety by se tudíž měli do Společenství dovážet pouze tehdy, pokud se dovezou do hospodářství registrovaného příslušným orgánem v členském státě v souladu s čl. 3 odst.
(13) Toto rozhodnutí by se nemělo použít na dovoz okrasných měkkýšů držených trvale v akváriích.
(14) Mělo by se stanovit přechodné období pro provádění nových požadavků týkajících se dovozního osvědčení.
(15) Měla by se přezkoumat příloha I tohoto rozhodnutí před datem jejího použití.
(16) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí stanoví harmonizované veterinární předpisy pro dovoz:
a) živých měkkýšů, jejich jiker a gamet, pro další růst, výkrm nebo sádkování a
b) živých měkkýšů a neživotaschopných měkkýšů určených přímo k lidské spotřebě nebo dalšímu zpracování před lidskou spotřebou.
2. Toto rozhodnutí se nepoužije na dovoz okrasných měkkýšů držených trvale v akváriích.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice v článku 2 směrnic 91/67/EHS a 95/70/ES.
2. Použijí se též tyto definice, jimiž se rozumí:
a) "schváleným dovozním střediskem" jakékoliv zařízení, expediční středisko nebo středisko pro čištění ležící ve Společenství, schválené v souladu se směrnicemi 91/492/EHS nebo 91/493/EHS, na která se vztahují zvláštní opatření biologické bezpečnosti a jež schválil příslušný orgán dotyčného členského státu pro účely dalšího zpracování dovezených živých měkkýšů;
b) "pobřežní oblastí" oblast tvořená částí pobřeží nebo mořskou vodou nebo ústím:
i) která je ohraničena přesnými zeměpisnými souřadnicemi a tvoří stejnorodý hydrologický systém nebo řadu takových systémů, nebo
ii) která leží mezi dvěma vyústěními vodních toků, nebo
iii) v níž leží jedno nebo více hospodářství a všechna hospodářství jsou obklopena ze všech stran odpovídajícími nárazníkovými oblastmi;
c) "označeným hospodářstvím" pobřežní hospodářství nebo hospodářství na pevné zemi, jež je vodou zásobováno pomocí systému umělého přívodu vody, který zajišťuje úplnou inaktivaci patogenních původců uvedených v příloze D směrnice 95/70/ES;
d) "dalším zpracováním" příprava a zpracování před lidskou spotřebou, jakýmkoliv způsobem a technikou, kterými vnikají odpady nebo vedlejší produkty, které by mohly znamenat riziko šíření chorob, včetně: ponoření měkkýšů do vody, aby se zotavili během nebo v důsledku dopravy, dále včetně balení, mytí, čištění, rozmrazování a postupů, jimiž dojde k porušení anatomické celistvosti měkkýšů, jako je například odstranění krunýře, loupání;
e) "přímou lidskou spotřebou" skutečnost, že měkkýši dovezení za účelem lidské spotřeby nejsou ve Společenství dále nijak zpracováni před uvedením na trh do maloobchodního prodeje k lidské spotřebě;
f) "měkkýši" vodní živočichové náležející do čeledi Phyllum mollusca, tříd Bivalvia a Gastropoda; pocházející z hospodářství, včetně jakéhokoliv hospodářství, sklízeného přirozeného místa výskytu nebo obecně jakéhokoliv zeměpisně definovaného zařízení, v němž jsou měkkýši chováni nebo drženi za účelem uvedení na trh;
g) "neživotaschopnými měkkýši" měkkýši, kteří ztratili schopnost přežít jako živé organismy, pokud by byli navráceni do svého původního prostředí, z něhož byli získáni, a zahrnuje všechny produkty z měkkýšů určené k přímé lidské spotřebě nebo k dalšímu zpracování před lidskou spotřebou;
h) "sádkováním" postup, při kterém jsou živí měkkýši přemístěni do schválených mořských oblastí nebo zátok nebo schválených oblastí v ústích, za dohledu příslušného orgánu, na dobu nezbytnou pro odstranění kontaminace, definované ve směrnici 91/492/EHS, avšak vylučující zvláštní postup nebo přemístění měkkýšů do oblastí lépe přizpůsobených jejich dalšímu růstu nebo výkrmu, neboť tyto činnosti se považují za chov;
i) "územím" celá země, pobřežní oblast, označené hospodářství, chovná oblast nebo sklízené přirozené místo výskytu, jimž centrální příslušný orgán dotčené třetí země povolil vývoz do Společenství.
Článek 3
Podmínky pro dovoz živých měkkýšů, jejich jiker a gamet určených pro další růst, výkrm nebo sádkování ve vodách Evropského společenství
1. Členské státy povolí dovoz živých měkkýšů, jejich jiker a gamet na své území pro další růst nebo výkrm či sádkování pouze tehdy, pokud:
a) měkkýši pocházejí z území uvedeného v příloze I a byli na tomto místě též sklizeni;
b) zásilka splňuje záruky, včetně záruky pro balení a označování a příslušné zvláštní doplňkové požadavky, stanovené ve veterinárním osvědčení, vypracovaném v souladu se vzorem v příloze II, s ohledem na vysvětlivky uvedené v příloze III a
c) měkkýši byli přepravováni za podmínek, jimiž nemůže být dotčen jejich nákazový status.
2. Členské státy zajistí, aby dovážení měkkýši, jejich jikry a gamety určené pro další růst, výkrm nebo sádkování ve vodách Společenství byli dováženi pouze do hospodářství registrovaných příslušným orgánem v souladu s čl. 3 odst. 1 směrnice 95/70/ES.
3. Členské státy zajistí, aby dovážení živí měkkýši, jejich jikry a gamety byli převáženi přímo do hospodářství určení, uvedeného na veterinárním osvědčení.
Článek 4
Podmínky vztahující se k dovozu živých měkkýšů určených k lidské spotřebě
Členské státy povolí dovoz živých měkkýšů určených k přímé lidské spotřebě nebo k dalšímu zpracování před lidskou spotřebou na své území pouze tehdy, pokud zásilka:
a) splňuje podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1 a v článku 6 tohoto rozhodnutí nebo
b) je zasílána přímo do schváleného dovozního střediska k dalšímu zpracování.
Článek 5
Podmínky vztahující se k dovozu neživotaschopných měkkýšů určených k lidské spotřebě
Členské státy povolí dovoz neživotaschopných měkkýšů k přímé lidské spotřebě nebo k dalšímu zpracování před lidskou spotřebou na své území pouze tehdy, pokud měkkýši pocházejí ze třetích zemí a ze zařízení schválených podle článku 9 směrnice 91/492/EHS a článku 11 směrnice 91/493/EHS a pokud splňují požadavky uvedené ve veterinárním osvědčení stanoveném podle uvedených směrnic.
Článek 6
Osvědčení
V případě živých měkkýšů, jejich jiker a gamet vyplní příslušný orgán na stanovišti hraniční kontroly členského státu přijetí dokument uvedený v příloze rozhodnutí 92/527/EHS a použije popřípadě patřičné znění stanovené v příloze IV tohoto rozhodnutí.
Článek 7
Zabránění kontaminaci přírodních vod
1. Členské státy zajistí, aby dovážení měkkýši určení k přímé lidské spotřebě nebo dalšímu zpracování před lidskou spotřebou nebyli vypuštěni do přírodních vod na jejich území ani tyto vody nekontaminovali.
2. Členské státy zajistí, aby voda použitá při přepravě zásilek nezpůsobila kontaminaci přírodních vod na jejich území.
Článek 8
Schválení dovozních středisek
1. Příslušný orgán členských států schválí zařízení jako schválené dovozní středisko, pokud bude splňovat minimální veterinární předpisy přílohy V tohoto rozhodnutí.
2. Příslušný orgán členských států vypracuje seznam schválených dovozních středisek a každému z nich přidělí úřední číslo.
3. Seznam schválených dovozních středisek a jakoukoliv jeho další změnu oznámí příslušný orgán každého členského státu Komisi a ostatním členským státům.
Článek 9
Zrušení
Rozhodnutí 95/352/ES se zrušuje.
Článek 10
Přezkum
Příloha I tohoto rozhodnutí by měla být přezkoumána do dne 1. května 2004.
Článek 11
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2004.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. listopadu 2003,
kterým se mění rozhodnutí 94/984/ES, 2000/609/ES a 2001/751/ES, pokud jde o dovoz čerstvého drůbežího masa, masa farmových ptáků nadřádu běžci, živých ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec z Austrálie
(oznámeno pod číslem K(2003) 4117)
(Text s významem pro EHP)
(2003/810/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím 806/2003/ES [2], a zejména na články 23 a 24 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [3], naposledy pozměněnou směrnicí 1999/89/ES [4], a zejména na články 11 a 12 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických podmínkách pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [5], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/721/ES [6], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 94/984/ES ze dne 20. prosince 1994, kterým se stanoví požadavky na veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa z některých třetích zemí [7], naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/477/ES [8], stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého drůbežího masa.
Jsou stanoveny dva vzory veterinárního osvědčení, vzor A a B. Jejich použití závisí na situaci newcastleské choroby v dotyčné třetí zemi;
(2) rozhodnutí Komise 2000/609/ES ze dne 29. září 2000 o veterinárních a hygienických podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz masa farmových ptáků z nadřádu běžci a o změně rozhodnutí 94/85/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa [9], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/573/ES [10], stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz čerstvého masa farmových ptáků nadřádu běžci ve dvou vzorech, vzoru A a B. Osvědčení, které má být použito, závisí na situaci newcastleské choroby v dotyčné třetí zemi;
(3) rozhodnutí Komise 2001/751/ES [11] naposledy pozměněné rozhodnutím 2000/789/ES [12] stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živých ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec.
Vzor veterinárního osvědčení, který má být použit, závisí na situaci newcastleské choroby v dotyčné třetí zemi;
(4) od roku 1998 bylo v Austrálii hlášeno několik ohnisek newcastleské choroby, zejména ve státech Victoria a New South Wales;
(5) od poloviny listopadu 2002 již nebylo v Austrálii hlášeno žádné další ohnisko newcastleské choroby a dne 26. června 2003 prohlásily australské veterinární orgány u Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (Office International des Epizooties-OIE), že Austrálie je uvedené choroby prosta;
(6) situace newcastleské choroby v Austrálii byla komplikována skutečností, že v Austrálii je zjevně přítomen endemický lentogenní kmen viru newcastleské choroby, který je schopen mutace na velogenní kmen.
Austrálie v současné době mění strategii tlumení newcastelské choroby, a mění se ze země, která dosud jako země newcastleské choroby prostá očkování neprováděla, na zemi, kde se očkování provádí;
(7) podle informací od australských veterinárních orgánů jsou proti newcastleské chorobě používány živé očkovací látky, které nejsou v souladu s právními předpisy Společenství.
Je proto třeba pozměnit rozhodnutí 94/984/ES, 2000/609/ES a 2001/751/ES, pokud jde o dovoz čerstvého drůbežího masa, masa farmových ptáků nadřádu běžci, živých ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec z Austrálie, a zohlednit přitom vývoj epizootologické situace newcastleské choroby a používání tohoto typu živých očkovacích látek;
(8) Komise přijala v souvislosti s uvedenými výskyty newcastleské choroby několik rozhodnutí, zejména rozhodnutí 2002/537/ES ze dne 2. července 2002 o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Austrálii [13], naposledy pozměněné rozhodnutím 2002/942/ES [14], které se používalo od 3. července 2002 do 1. prosince 2002.
Naposledy rozhodnutí Komise 2003/489/ES ze dne 25. června 2003 o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Austrálii [15], jehož použitelnost končí dnem 1. ledna 2004;
(9) vzhledem k požadavkům na osvědčení stanoveným v tomto rozhodnutí již nejsou ochranná opatření, stanovená v rozhodnutí 2003/489/ES, nadále potřebná a rozhodnutí 2003/489/ES by proto mělo být zrušeno;
(10) australské veterinární orgány však požádaly o přiznání odchylky pro čerstvé maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, pro produkty z drůbežího masa a polotovary obsahující maso výše uvedených druhů, které bylo získáno z kusů poražených před 13. květnem 2002, jak je stanoveno v rozhodnutí 2002/537/ES, před počátkem epizootie;
(11) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 94/984/ES se nahrazuje textem přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha I rozhodnutí 2000/609/ES se nahrazuje textem přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Odchylně od článků 1 a 2 mohou členské státy povolit dovoz čerstvého masa drůbeže a farmových ptáků nadřádu běžci za použití osvědčení podle vzoru A stanoveného v rozhodnutích 94/984/ES a 2000/609/ES až do 31. května 2004, pokud
- maso bylo získáno z kusů poražených před 13. květnem 2002, a
- ve veterinárních osvědčeních doprovázejících zásilky čerstvého masa drůbeže a farmových ptáků nadřádu běžci je uvedena, podle druhů, tato poznámka:
"čerstvé drůbeží maso/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci [16] v souladu s článkem 3 rozhodnutí 2003/810/ES."
Článek 4
Příloha I rozhodnutí 2001/751/ES se nahrazuje přílohou III tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Rozhodnutí 2003/489/ES se zrušuje.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. listopadu 2003,
kterým se stanoví seznamy třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz některých produktů pro lidskou spotřebu, na které se vztahuje směrnice Rady 92/118/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 4181)
(Text s významem pro EHP)
(2003/812/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], naposledy pozměněnou rozhodnutím Komise 2003/721/ES [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) směrnice 92/118/EHS stanoví pravidla Společenství týkající se veterinárních a hygienických předpisů pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství;
(2) rozhodnutí Komise 94/278/ES ze dne 18. března 1994, kterým se stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz některých produktů, na které se vztahuje směrnice Rady 92/118/EHS [3], naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/235/ES [4], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy musejí povolit dovoz některých produktů na které se vztahuje směrnice 92/118/ES, včetně produktů, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu;
(3) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [5], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 808/2003 [6], stanoví pravidla Společenství pro produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [7]. Dnem použitelnosti vzoru veterinárního osvědčení stanoveného v nařízení (ES) č. 1774/2002 je 1. leden 2004;
(4) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/33/ES ze dne 21. října 2002, kterou se mění směrnice Rady 90/425/EHS a 92/118/EHS, pokud jde o hygienické požadavky na vedlejší produkty živočišného původu [8], podstatným způsobem pozměnila směrnici 92/118/EHS tak, aby omezila její rozsah působnosti na produkty, které jsou určeny pro lidskou spotřebu;
(5) je třeba vzít v úvahu, že přistupující státy se mají stát členy Evropské unie dne 1. května 2004;
(6) v zájmu jasnosti a jednotnosti právních předpisů Společenství by mělo být rozhodnutí 94/278/ES zrušeno a nahrazeno ustanoveními tohoto rozhodnutí;
(7) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy povolí dovozy některých produktů živočišného původu určených pro lidskou spotřebu, na které se vztahuje směrnice 92/118/EHS, ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí nebo území uvedených na seznamech v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 94/278/ES se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2004.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2003
o odpovídající ochraně osobních údajů v Guernsey
(oznámeno pod číslem K(2003)4309)
(Text s významem pro EHP)
(2003/821/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1], a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
po konzultaci s Pracovní skupinou pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 95/46/ES jsou členské státy povinny zajistit, aby k předávání osobních údajů do třetí země docházelo, pouze pokud dotyčná třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany a pokud budou před předáním údajů dodržovány právní předpisy členských států provádějící ostatní ustanovení směrnice.
(2) Komise může dospět ke zjištění, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany údajů.
V tomto případě lze osobní údaje z členských států předávat, aniž by bylo nezbytné poskytnutí dalších ochranných opatření.
(3) V souladu se směrnicí 95/46/ES má být úroveň ochrany údajů hodnocena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů, a to se zvláštním zřetelem na celou řadu podmínek týkajících se předávání a uvedených v čl. 25 odst. 2 uvedené směrnice.
(4) S ohledem na rozdíly v přístupu třetích zemí k ochraně údajů by mělo být dbáno na to, aby hodnocení odpovídající povahy této ochrany a uplatňování všech rozhodnutí na základě čl. 25 odst. 6 směrnice 95/46/ES nebyla svévolně nebo neodůvodněně diskriminační vůči třetím zemím, kde jsou obdobné podmínky, nebo mezi nimi, a aby nevytvářela skrytou překážku obchodu s ohledem na stávající mezinárodní závazky Společenství.
(5) Správní oblast Guernsey je jedním ze závislých území Britské koruny (není součástí Spojeného království ani jeho kolonií) a těší se úplné nezávislosti s výjimkou mezinárodních vztahů a obrany, za které odpovídá vláda Spojeného království.
Správní oblast Guernsey by tudíž měla být považována za třetí zemi ve smyslu uvedené směrnice.
(6) S účinkem od srpna 1987 byla ratifikace Úmluvy Rady Evropy o ochraně osob s ohledem na automatizované zpracování osobních údajů (Úmluva č. 108) Spojeným královstvím rozšířena na správní oblast Guernsey.
(7) Právní normy pro ochranu osobních údajů založené na normách stanovených směrnicí 95/46/ES byly pro správní oblast Guernsey stanoveny zákonem (správní oblasti Guernsey) o ochraně osobních údajů z roku 2001 [Data Protection (Bailiwick of Guernsey) Law, 2001], který vstoupil v platnost dne 1. srpna 2002.
(8) V roce 2002 bylo v Guernsey rovněž přijato šestnáct právních aktů (nařízení), které stanoví zvláštní pravidla týkající se otázek, jako jsou přístup subjektů, zpracování citlivých údajů a oznamování orgánům pro ochranu osobních údajů.
Tyto nástroje doplňují zákon.
(9) Právní normy platné v Guernsey obsahují všechny základní zásady nezbytné pro zajištění odpovídající úrovně ochrany fyzických osob.
Uplatnění těchto norem je zaručeno zákonnými opravnými prostředky a nezávislým dozorem prováděným orgány, jakým je například Úřad komisaře pro ochranu údajů pověřený vyšetřovacími pravomocemi a pravomocemi zasáhnout.
(10) Guernsey je proto třeba považovat za zemi poskytující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů podle směrnice 95/46/ES.
(11) V zájmu průhlednosti a aby příslušné orgány v členských státech zajistily ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, je nezbytné uvést výjimečné okolnosti, za nichž může být odůvodněno pozastavení určitých toků údajů, bez ohledu na zjištění odpovídající úrovně ochrany.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 31 odst. 1 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se správní oblast Guernsey považuje za zemi poskytující odpovídající úroveň ochrany osobních údajů předávaných ze Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí se vztahuje na odpovídající úroveň ochrany zajišťovanou v Guernsey s cílem splnit požadavky čl. 25 odst. 1 směrnice 95/46/ES a nedotýká se ostatních podmínek nebo omezení provádějících ostatní ustanovení zmíněné směrnice, které se vztahují na zpracování osobních údajů v členských státech.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření, která zajišťují, aby byly dodržovány vnitrostátní předpisy přijaté na základě jiných ustanovení než článku 25 směrnice 95/46/ES, mohou tyto orgány vykonávat své stávající pravomoci, aby pozastavily předávání údajů příjemci v Guernsey s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v těchto případech:
a) pokud příslušný orgán správní oblasti Guernsey zjistí, že příjemce nedodržuje standardy uplatňované v oblasti ochrany, nebo
b) pokud je velmi pravděpodobné, že nebyly dodržovány standardy týkající se ochrany; pokud se lze důvodně domnívat, že příslušný orgán správní oblasti Guernsey včas nepřijal nebo nepřijme odpovídající opatření nezbytná pro vyřešení sporné věci; pokud by pokračování v předávání údajů vyvolalo bezprostřední riziko vzniku vážné újmy subjektům údajů a pokud příslušné orgány členského státu za daných okolností přiměřeně usilují o informování strany odpovědné za zpracování údajů usazené v Guernsey a poskytly jí příležitost zaujmout stanovisko.
2. Pozastavení předávání údajů skončí, jakmile je zajištěno dodržování standardů ochrany a jakmile je o této skutečnosti informován příslušný orgán členského státu.
Článek 4
1. Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o přijetí opatření podle článku 3.
2. Členské státy a Komise se vzájemně informují o případech, kdy opatření přijatá subjekty pověřenými, aby zajistily dodržování standardů ochrany v Guernsey, nejsou dostatečná.
3. Pokud informace shromážděné podle článku 3 a podle odstavců 1 a 2 tohoto článku prokážou, že kterýkoli subjekt pověřený, aby zajistil dodržování standardů ochrany v Guernsey, neplní účinně svou úlohu, uvědomí o tom Komise příslušný orgán správní oblasti Guernsey a bude-li třeba, předloží návrh opatření postupem podle čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit toto rozhodnutí, pozastavit je nebo omezit jeho oblast působnosti.
Článek 5
Komise sleduje provádění tohoto rozhodnutí a jakékoli předmětné poznatky sdělí výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES, včetně jakýchkoliv důkazů, které by mohly mít vliv na hodnocení prováděné podle článku 1 tohoto rozhodnutí, zda je úroveň ochrany
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. listopadu 2003
o přistoupení Evropského společenství ke Komisi pro Codex Alimentarius
(2003/822/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37, 95, 133 a čl. 152 odst. 4 ve spojení s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem Komise pro Codex Alimentarius je mimo jiné připravovat a harmonizovat celosvětové zdravotní normy a vydávat obecné zásady a doporučení týkající se zemědělských produktů a produktů rybolovu, potravin, potravinářských přísad a kontaminujících látek, krmiv, veterinárních léčiv, pesticidů, včetně označování, metod analýzy a odběru vzorků, etických kodexů a správné zemědělské praxe, jakož i obecné zásady pro hygienickou praxi s cílem chránit zdraví spotřebitelů a zajistit slušné jednání v mezinárodním obchodě.
Tyto cíle se shodují s cíli Evropského společenství, pokud jde o opatření přijatá na ochranu života a zdraví lidí, zvířat a rostlin nebo na ochranu životního prostředí a opatření týkající se příslušného mezinárodního obchodu, jakož i harmonizace vnitrostátních předpisů, zejména v oblasti potravin, potravinářských přísad a kontaminujících látek, včetně označování, metod analýzy a odběru vzorků, s cílem zajistit volný oběh na vnitřním trhu a dovoz ze třetích zemí.
(2) Od roku 1994, kdy vstoupily v platnost dohody WTO, a zejména Dohoda o používání hygienických a rostlinolékařských opatření (dohoda SPS) a Dohoda o technických překážkách obchodu (dohoda TBT), získaly normy, obecné zásady a doporučení obsažené v Codexu Alimentarius větší právní význam v důsledku toho, že dohody WTO na Codex Alimentarius odkazují a že se předpokládá shoda příslušných vnitrostátních opatření, pokud jsou založena na normách, obecných principech nebo doporučeních přijatých Komisí pro Codex Alimentarius.
(3) Evropské společenství by mělo být schopno vykonávat svoje pravomoci a plnit svoji úlohu při přípravě, projednávání a přijímání norem, obecných zásad nebo doporučení Komise pro Codex Alimentarius a jejích pomocných orgánů.
Je nezbytné, aby Evropské společenství spolu se svými členskými státy přistoupilo ke Komisi pro Codex Alimentarius jako plnoprávný člen, má-li být zajištěno, aby při přípravě, projednávání a přijímání těchto norem, obecných zásad nebo doporučení a ostatních ustanovení Komise pro Codex Alimentarius byly zohledňovány základní zdravotní a ostatní zájmy Evropského společenství a jeho členských států.
(4) Přistoupení Evropského společenství jako plnoprávného člena ke Komisi pro Codex Alimentarius by mělo přispět k posílení souladu mezi normami, obecnými zásadami nebo doporučeními a ostatními ustanoveními přijímanými Komisí pro Codex Alimentarius na jedné straně a ostatními příslušnými mezinárodními závazky Evropského společenství na straně druhé.
(5) Dne 26. listopadu 1991 se Evropské společenství stalo společně s členskými státy členem Organizace pro výživu a zemědělství (FAO).
(6) Článek 2 stanov Komise pro Codex Alimentarius umožňuje Evropskému společenství jakožto členu FAO stát se rovněž plnoprávným členem Komise pro Codex Alimentarius.
(7) Rozhodnutím ze dne 21. prosince 1993 Rada zmocnila Komisi, aby vyjednala podmínky a způsob přistoupení Evropského společenství jako plnoprávného člena ke Komisi pro Codex Alimentarius na základě pravomocí Evropského společenství, jeho postavení ve FAO a s ohledem na cíl a zvláštní povahu Komise pro Codex Alimentarius.
(8) Práva a povinnosti členských organizací FAO mohou být obdobně použita na členství Evropského společenství v Komisi pro Codex Alimentarius a příslušná rozhodnutí týkající se požadovaných úprav dotyčných ustanovení jednacího řádu Komise pro Codex Alimentarius a jejích pomocných orgánů již byla přijata.
(9) Výsledek jednání vedených Evropskou komisí je z hlediska zájmů Evropského společenství a jeho členských států a zvláštní povahy Komise pro Codex Alimentarius považován za uspokojivý.
(10) Praktické podmínky účasti Evropského společenství a jeho členských států na práci Komise pro Codex Alimentarius a jejích pomocných orgánů je třeba stanovit tak, aby přistoupení Společenství ke Codexu Alimentarius znamenalo pro Evropské společenství a jeho členské státy co největší přínos.
(11) Vzhledem k uvedeným skutečnostem je nezbytné, aby Evropské společenství přistoupilo ke Komisi pro Codex Alimentarius.
(12) Generální ředitelé FAO a WHO schválili změny jednacího řádu přijaté na 26. zasedání Komise pro Codex Alimentarius dne 30. června 2003, podle nichž se členy Codexu mohou stát regionální organizace hospodářské integrace,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1.
Evropské společenství podá žádost o přistoupení ke Komisi pro Codex Alimentarius společně s úřední listinou, jejímž prostřednictvím přijímá povinnosti vyplývající ze stano
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. listopadu 2003
o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí
(oznámeno pod číslem K(2003) 4335)
(Text s významem pro EHP)
(2003/828/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 písm. d), čl. 8 odst. 3, čl. 9 odst. 1 písm. c) a čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 2003/218/ES ze dne 27. března 2003 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o pravidlech pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem a o zrušení rozhodnutí 2001/783/ES [2], ve znění rozhodnutí 2003/535/ES [3], bylo přijato na základě situace ohledně katarální horečky ovcí v prvních měsících roku 2003.
Uvedené rozhodnutí vymezuje ochranná pásma a pásma dozoru odpovídající zvláštním epizootologickým situacím a stanoví podmínky pro přiznávání odchylek ze zákazu přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem;
(2) s ohledem na vývoj situace, a zejména na izolování nového sérotypu na Sardinii a Korsice (sérotyp 4) a nové zavlečení sérotypu 2 na Baleárské ostrovy, je třeba nově vymezit zeměpisné oblasti, ve kterých mají být zřízena ochranná pásma a pásma dozoru;
(3) na základě izolovaných sérotypů by mělo být rozlišováno pět "uzavřených pásem": Baleárské ostrovy a severní pevninská Itálie (pouze sérotyp 2), Sardinie a Korsika (sérotypy 2 a 4), jižní pevninská Itálie (sérotypy 2 a 9 a v menším rozsahu 4 a 16) a dvě pásma v Řecku, kde byly v předchozích letech v různých oblastech izolovány různé sérotypy;
(4) na žádost Řecka by mělo být rozlišováno mezi pevninskou částí území tohoto členského státu, pro kterou by mohly být přiznány odchylky ze zákazu přemísťování, pokud jde o obchod uvnitř Společenství, a zbytkem území, kde by měly být tyto odchylky omezeny pouze na přemísťování uvnitř členského státu;
(5) s ohledem na zákaz očkování v pásmech dozoru stanovený směrnicí 2000/75/ES a na vývoj epizootologické situace na místě by mělo být vymezení ochranných pásem a pásem dozoru přenecháno příslušným orgánům dotyčných členských států;
(6) odchylky ze zákazu přemísťování zvířat z ochranných pásem a pásem dozoru by měly být přiznávány na základě posouzení rizika s ohledem na údaje zjištěné v rámci programu dozoru na aktivitu viru v místě původu, místo určení zvířat a jejich očkovací status;
(7) je třeba stanovit podmínky tranzitu zvířat ochrannými pásmy a pásmy dozoru;
(8) z důvodu srozumitelnosti právních předpisů Společenství je třeba zrušit rozhodnutí 2003/218/ES a nahradit ho tímto rozhodnutím;
(9) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účel
Účelem tohoto rozhodnutí je vymezit zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") v souladu s čl. 8 odst. 1 směrnice 2000/75/ES.
Jeho účelem je rovněž stanovit podmínky pro přiznávání odchylek ze zákazu přemísťování stanoveného čl. 9 odst. 1 písm. c) a čl. 10 odst. 1 směrnice 2000/75/ES pro určité přemísťování zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z těchto pásem a těmito pásmy (tranzit).
Tímto rozhodnutím není dotčeno přemísťování uvnitř uzavřeného pásma podle článku 2.
Článek 2
Vymezení uzavřených pásem
1. Uzavřená pásma A, B, C, D a E jsou vymezena podle přílohy I.
Odchylky ze zákazu přemísťování pro tato pásma se přiznávají pouze v souladu s podmínkami stanovenými v tomto rozhodnutí.
2. V případě Řecka platí zákaz přemísťování pouze pro přemísťování uvnitř státu z pásma E do pásma D podle přílohy I.
Článek 3
Odchylky ze zákazu přemísťování pro přemísťování uvnitř členského státu
1. Vnitrostátní zásilky zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z uzavřeného pásma podle přílohy I jsou vyňaty ze zákazu přemísťování pouze tehdy, pokud zvířata, jejich sperma, vajíčka a embrya odpovídají podmínkám uvedeným v příloze II, nebo – v případě Francie a Itálie – pokud vyhovují odstavci 2, nebo – v případě Řecka – pokud vyhovují odstavci 3.
2. Ve Francii a Itálii v oblastech, kde bylo očkování provedeno v souladu s programem přijatým příslušným orgánem dotyčného členského státu podle přílohy I, uděluje příslušný orgán pro vnitrostátní zásilky podle odstavce 1 rovněž odchylku ze zákazu přemísťování, pokud:
a) program dozoru v epizootologicky relevantní oblasti původu prokázal, že virus katarální horečky ovcí přestal obíhat více než 100 dnů před datem odeslání, nebo
b) program dozoru na vektor v epizootologicky relevantní oblasti určení prokázal, že dospělí pakomárci druhu Culicoides přestali být aktivní,
a
c) zvířata byla více než 30 dnů a méně než jeden rok před datem odeslání očkována proti sérotypu (sérotypům) obíhajícím v epizootologicky relevantní oblasti původu.
3. V Řecku uděluje příslušný orgán pro vnitrostátní zásilky podle odstavce 1 rovněž odchylku ze zákazu přemísťování, pokud:
a) zvířata byla sérologicky testována (test ELISA nebo AGID na BTV) s negativním výsledkem během 72 hodin před odesláním a
b) zvířata byla při odběru vzorků postříkána repelentem působícím déle než čtyři dny.
4. Zvířata jsou přepravována pod dohledem příslušného orgánu, aby bylo zabráněno tomu, že jsou zvířata přepravovaná podle podmínek tohoto článku přepravena do jiného členského státu.
Článek 4
Odchylky ze zákazu přemísťování pro přemísťování uvnitř členského státu pro účely porážky
Pro zásilky zvířat z uzavřeného pásma pro okamžitou porážku uvnitř členského státu může příslušný orgán přiznat odchylku ze zákazu přemísťování, pokud:
a) je případ od případu prováděno posouzení rizika možného kontaktu mezi zvířaty a vektory při přepravě na jatka s ohledem na:
i) údaje, které jsou k dispozici na základě programu dozoru na aktivitu vektorů;
ii) vzdálenost mezi místem vstupu do neuzavřeného pásma a jatkami;
iii) entomologické údaje na trase podle bodu ii);
iv) denní dobu, kdy se přeprava uskutečňuje, ve vztahu k době, kdy jsou vektory aktivní;
v) možné použití insekticidů v souladu se směrnicí Rady 96/23/ES [4];
b) zvířata, která mají být přepravena, neprojevují v den přepravy žádné příznaky katarální horečky ovcí;
c) jsou zvířata přepravována pod úředním dozorem v dopravních prostředcích zaplombovaných příslušným orgánem přímo na jatka pro účely okamžité porážky;
d) je příslušný orgán jatek informován o úmyslu poslat zvířata na jatka a potvrdí příslušnému orgánu místa odeslání jejich příjezd.
Článek 5
Odhcylky ze zákazu přemísťování pro obchod uvnitř Společenství
1. Zásilky zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z uzavřených pásem A, B, C a D podle přílohy I jsou vyňaty ze zákazu přemísťování pro obchod uvnitř Společenství pouze tehdy, pokud:
a) zvířata, jejich sperma, vajíčka a embrya splňují podmínky stanovené v článku 3 a
b) členský stát určení předem vydá souhlas.
2. Členský stát původu využívající odchylky podle odstavce 1 zajistí, aby odpovídající veterinární osvědčení podle směrnic Rady 64/432/EHS [5], 88/407/EHS [6], 89/556/EHS [7], 91/68/EHS [8] a 92/65/EHS [9] byla opatřena touto doplňkovou poznámkou:
"Zvířata/sperma/vajíčka/embrya [10] v souladu s rozhodnutím 2003/828/ES."
Článek 6
Tranzit zvířat uzavřeným pásmem
1. Tranzit zvířat odesílaných z oblasti Společenství, která nepatří mezi uzavřená pásma uvedená v příloze I, uzavřeným pásmem uvedeným v této příloze je povolen, pokud je provedeno insekticidní ošetření zvířat a dopravního prostředku v místě nakládky a v každém případě před vstupem do uzavřeného pásma.
Je-li při tranzitu uzavřeným pásmem předpokládán odpočinek na stanovišti, je provedeno insekticidní ošetření, aby byla zvířata chráněna před útokem vektorů.
2. V případě obchodu uvnitř Společenství podléhá tranzit povolení příslušných orgánů členského státu tranzitu a členského státu určení a odpovídající veterinární osvědčení podle směrnic 64/432/EHS, 91/68/EHS a 92/65/EHS jsou opatřena touto doplňkovou poznámkou:
"Ošetřeno insekticidním prostředkem (název produktu) dne (datum) v (čas) v souladu s rozhodnutím 2003/828/ES."
Článek 7
Prováděcí opatření
Členské státy pozmění své obchodní předpisy tak, aby byly v souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 8
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 2003/218/ES.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 9
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 17. prosince 2003.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. listopadu 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2001/881/ES a 2002/459/ES tak, aby se zohlednily změny a doplňky v seznamu stanovišť hraniční kontroly
(oznámeno pod číslem K(2003) 4234)
(Text s významem pro EHP)
(2003/831/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam stanovišť hraniční kontroly pro veterinární kontroly živých zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí, schválený rozhodnutím Komise 2001/881/ES [3], ve kterém je u každého stanoviště hraniční kontroly uvedeno číslo jednotky Animo, je třeba aktualizovat zejména s ohledem na vývoj v některých členských státech a na kontroly Společenství.
(2) Po uspokojivé kontrole Společenství je třeba doplnit na seznam další stanoviště hraniční kontroly v Châteauroux Déols ve Francii a v Kolding a Skagen v Dánsku.
(3) Na základě jednání mezi Komisí a Nizozemskem je třeba uvést novou poznámku pod čarou u amsterodamského letiště Schiphol, aby se objasnila situace ohledně dovozu živých zvířat na tomto letišti.
(4) Vedle toho je třeba provést řadu aktualizací v poznámkách pod čarou a u několika dalších stanovišť hraniční kontroly, která jsou již schválena, je třeba aktualizovat údaje týkající se kategorií a kontrolních středisek.
(5) Seznam jednotek Animo v rozhodnutí Komise 2002/459/ES [4], ve kterém je uvedeno číslo jednotky Animo každého stanoviště hraniční kontroly ve Společenství, je třeba odpovídajícím způsobem aktualizovat, aby se zohlednily nastalé změny a zachoval se seznam shodný se seznamem v rozhodnutí 2001/881/ES.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2001/881/ES se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha rozhodnutí 2002/459/ES se mění podle přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. listopadu 2003,
kterým se jménem Evropského společenství schvalují změny příloh Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(Text s významem pro EHP)
(2003/833/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 98/258/ES ze dne 16. března 1998 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], a zejména na čl. 4 odstavec 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smíšený řídící výbor zřízený podle dohody (dále jen "výbor") na svém zasedání dne 2. října 2003 vydal doporučení ohledně určování rovnocennosti želatiny a kolagenu určených pro lidskou spotřebu.
S ohledem na toto doporučení je třeba pozměnit přílohu V dohody.
(2) Tyto změny je třeba schválit jménem Společenství.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Na základě doporučení Smíšeného řídícího výboru zřízeného podle článku 14 Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty se změny přílohy V uvedené dohody schvalují jménem Evropského společenství.
Text dohody ve formě výměny dopisů včetně změn přílohy V tvoří přílohu tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Generální ředitel pro zdraví a ochranu spotřebitele se zplnomocňuje k tomu, aby uvedenou dohodu ve formě výměny dopisů podepsal, a tím zavázal Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od prvního dne měsíce následujícího po měsíci, v němž Spojené státy americké písemně uvědomí Komisi o ukončení svých vnitřních postupů pro schválení změn uvedených v článku 1.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. listopadu 2003
o vytvoření pracovní skupiny pro zřízení agentury v oblasti rozvoje obranných schopností, výzkumu, nákupu a vyzbrojování
(2003/834/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve dnech 19. a 20. června 2003 Evropská rada za zasedání v Soluni "uložila příslušným útvarům Rady přijmout nezbytná opatření, aby v průběhu roku 2004 byla zřízena mezivládní agentura v oblasti rozvoje obranných schopností, výzkumu, nákupu a vyzbrojování", která bude podřízena Radě a otevřena k účasti všem členským státům.
(2) Návrh smlouvy Evropské ústavy vypracovaný Evropským konventem, který byl představen na zasedání Evropské rady v Soluni, předpokládá zřízení Evropské agentury pro vyzbrojování, výzkum a vojenské schopnosti, jejímž úkolem je zjišťovat operační požadavky, podporovat opatření pro uspokojování těchto požadavků, přispívat ke zjišťování a případně provádění všech opatření, která jsou nezbytná pro posilování průmyslové a technologické základny obranného sektoru, účastnit se na definování evropské politiky v oblasti schopností a vyzbrojování a spolupracovat s Radou při hodnocení pokroku vojenských schopností.
(3) Rozhodnutím 2003/664/ES [1] Výbor stálých zástupců ustavil přípravnou skupinu ad hoc, která má připravovat zřízení agentury.
(4) Měla by být vytvořena přípravná skupina odborníků, která by v souladu se závěry Rady ze dne 17. a 18. listopadu 2003 a zprávou připojenou k těmto závěrům vykonávala další přípravnou práci pro zřízení agentury. Tato skupina bude Radě a jejím příslušným útvarům nápomocna při přípravě pro zřízení agentury,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustavuje se pracovní skupina pro zřízení agentury, jejímž úkolem je připravit podmínky pro operativní zřízení a provoz agentury v oblasti rozvoje obranných schopností, výzkumu, nákupu a vyzbrojování.
Mandát pracovní skupiny, včetně její úlohy a složení, je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Pracovní skupina je součástí generálního sekretariátu Rady.
Je ustavena generálním tajemníkem, vysokým představitelem, kterému je podřízena.
Článek 3
Národní odborníky pro pracovní skupinu přidělí do sekretariátu Rady členské a přistupující státy.
Postup a kritéria výběru jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
1. Členské a přistupující státy hradí mzdy a příspěvky svých národních odborníků, kteří byli přiděleni do Rady a spolupracují v pracovní skupině.
2. Přidělení úředníci EU jsou nadále placeni svými orgány.
3. Provozní a správní náklady pracovní skupiny hradí generální sekretariát Rady ve formě věcného plnění.
Článek 5
Na národní odborníky přidělené členskými a přistupujícími státy se vztahuje rozhodnutí Rady 2003/479/ES ze dne 16. června 2003 o pravidlech pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady [2], aniž jsou dotčena finanční pravidla uvedená v článku 4 tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Mandát pracovní skupiny končí, jakmile agentura zahájí provoz, nebo dne 31. prosince 2004, podle toho, co nastane dříve.
Článek 7
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. listopadu 2003
o uzavření konzultací se Středoafrickou republikou a přijetí vhodných opatření v rámci článku 96 dohody z Cotonou
(2003/837/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na dohodu o partnerství AKT-ES podepsanou v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000 [1], dále jen "dohoda z Cotonou",
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/159/ES ze dne 19. prosince 2002 o uzavření Dohody o partnerství mezi členy africké, karibské a tichomořské skupiny států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států zasedajících v Radě o opatřeních, která mají být přijata a o postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT-ES [3], a zejména na článek 3 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podstatné prvky článku 9 dohody z Cotonou, totiž dodržování demokratických principů a zásad právního státu, na nichž je založeno partnerství AKT-ES, byly porušeny vojenským pučem ze dne 15. března 2003, který Evropská unie odsoudila v prohlášení ze dne 21. března 2003;
(2) Na konzultacích podle článku 96 dohody z Cotonou se zeměmi AKT a Středoafrickou republikou dne 12. června 2003, středoafrické orgány přislíbily, že během tří měsíců intenzivních dialogů odstraní nedostatky vytýkané Evropskou unií.
(3) Na konci tohoto období lze podle názoru Evropské unie obecně konstatovat, že byl zahájen proces obnovy ústavnosti.
Nadále však přetrvává značná nejistota ohledně trvalosti a zřetelnosti politických cílů středoafrických orgánů a schopnosti středoafrické správy tyto cíle uskutečňovat.
(4) Je třeba přijmout vhodná opatření v rámci článku 96 dohody z Cotonou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Konzultace se Středoafrickou republikou se v rámci článku 96 dohody z Cotonou uzavírají.
Článek 2
Opatření uvedená v návrhu dopisu v příloze se přijímají jako vhodná opatření v rámci čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody z Cotonou.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. listopadu 2003
o podpisu jménem Společenství a prozatímním provádění Dohody ve formě výměny dopisů o prodloužení platnosti Protokolu o rybolovných právech a finančním příspěvku stanoveném v Dohodě o rybolovu u břehů Pobřeží slonoviny mezi Evropským hospodářským společenstvím a Republikou Pobřeží slonoviny na období od 1. července 2003 do 30. června 2004
(2003/838/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle podmínek Dohody o rybolovu u břehů Pobřeží slonoviny mezi Evropským hospodářským společenstvím a Republikou Pobřeží slonoviny [1] zahájí smluvní strany před ukončením platnosti protokolu připojeného k dohodě jednání, aby ve vzájemné dohodě stanovily obsah protokolu na následující období a případně potřebné změny nebo doplňky přílohy uvedeného protokolu.
(2) Obě strany se rozhodly, že až do jednání o změnách protokolu by měla být platnost současného protokolu schváleného nařízením (ES) č. 722/2001 [2] prodloužena o jeden rok prostřednictvím dohody ve formě výměny dopisů podepsané dne 16. května 2003.
(3) Na základě dohody ve formě výměny dopisů mají rybáři Společenství od 1. července 2003 do 30. června 2004 rybolovná práva ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí Pobřeží slonoviny.
(4) Prodloužení by mělo vstoupit v platnost co nejdříve, aby nebyla přerušena rybářská činnost plavidel Společenství.
Měla by se tedy podepsat dohoda ve formě výměny dopisů a používat se dočasně až do skončení postupů nezbytných pro její uzavření.
(5) Měl by se potvrdit způsob rozdělení rybolovných práv mezi členské státy na základě dříve platného protokolu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody ve formě výměny dopisů o prodloužení platnosti Protokolu o rybolovných právech a finančním příspěvku stanoveném v Dohodě o rybolovu u břehů Pobřeží slonoviny mezi Evropským hospodářským společenstvím a Republikou Pobřeží slonoviny na období od 1. července 2003 do 30. června 2004 se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Dohoda ve formě výměny dopisů se provádí prozatímně od 1. července 2003.
Článek 3
Rybolovná práva stanovená v protokolu se mezi členské státy rozdělí takto:
a) lov při dně:
Španělsko: _BAR_ 600 BRT za měsíc, roční průměr _BAR_
b) lov tuňáka:
i) plavidla lovící tuňáka vlečnou sítí
—Španělsko: _BAR_ 21 plavidel _BAR_
ii) plavidla lovící na dlouhé vlasce s návazci
—Portugalsko: _BAR_ 5 plavidel _BAR_
iii) plavidla lovící tuňáky na pruty
—Španělsko: _BAR_ 5 plavidel _BAR_
Jestliže žádosti o licenci těchto členských států nevyčerpají rybolovná práva stanovená protokolem, může vzít Komise v úvahu rovněž žádosti o licenci ostatních členských států.
Článek 4
Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle dohody ve formě výměny dopisů, oznámí Komisi způsobem popsaným v nařízení Komise (ES) č. 500/2001 [3] množství odlovů z jednotlivých zásob v rybolovné oblasti Pobřeží slonoviny.
Článek 5
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat jménem Společenství dohodu ve formě výměny dopisů až do jejího uzavření.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2003,
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2002/308/ES o seznamech schválených oblastí a schválených rybích hospodářství, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto nákazy
(oznámeno pod číslem K(2003) 4313)
(Text s významem pro EHP)
(2003/839/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na články 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/308/ES [3] naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/458/ES [4] stanoví seznam schválených oblastí a schválených rybích hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o některé choroby ryb.
(2) Francie, Německo a Španělsko předložily dokumenty nezbytné k získání statusu schválených oblastí pro některé oblasti na svém území, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN).
Poskytnutá dokumentace ukazuje, že tyto oblasti splňují požadavky článku 5 směrnice 91/67/EHS.
Měly by jím být tudíž přiznán status schválené oblasti a měly by být zařazeny do seznamu schválených oblastí.
(3) Francie, Německo a Itálie předložily pro některá hospodářství na svém území doklady pro získání statusu schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o VHS a IHN.
Poskytnutá dokumentace ukazuje, že daná hospodářství splňují požadavky článku 6 směrnice 91/67/EHS.
Měl by jim být tudíž přiznán status schváleného hospodářství v neschválené oblasti a měla by být zařazena do seznamu schválených hospodářství.
(4) Itálie informovala Komisi o prokázání patogenního původce IHN v hospodářství se schváleným statusem pro VHS a IHN.
Toto hospodářství by proto mělo být vyňato ze seznamu schválených hospodářství pro IHN.
(5) Německo v dopise ze dne 2. června 2003 informovalo Komisi o nutnosti aktualizovat přílohu II z důvodů ukončení činnosti nebo změny vlastníků některých hospodářství.
Španělsko dopisem ze dne 10. července 2003 odpovědělo na žádost Komise o vyjasnění správného popisu španělských kontinentálních oblastí schválených v příloze I po schválení řeky Ebro rozhodnutím 2003/458/ES.
(6) Rozhodnutí 2002/308/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/308/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. listopadu 2003
o uzavření Úmluvy Rady Evropy č. 180 o informacích a právní spolupráci v oblasti služeb informační společnosti jménem Evropského společenství
(2003/840/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluva Rady Evropy č. 180 o informacích a právní spolupráci v oblasti služeb informační společnosti (dále jen "úmluva") zřizuje mezinárodní systém předchozího oznamování a správní spolupráce zaměřený zejména na služby informační společnosti.
(2) Protože služby informační společnosti jsou poskytovány na dálku, elektronickými prostředky a na individuální žádost příjemce služeb (v souladu s definicí uvedenou v článku 2 úmluvy), jedná se o služby, jejichž poskytování nevyžaduje fyzické cestování poskytovatele služby ani příjemce.
Z tohoto důvodu se na ně vztahuje společná obchodní politika a spadají do výlučné pravomoci Evropského společenství v souladu s posudkem Soudního dvora Evropských společenství 1/94 ohledně Světové obchodní organizace [1].
(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [2], která je použitelná od roku 1999, přinesla výjimečně pozitivní zkušenosti z hlediska předchozího oznamování a správního dialogu v oblasti služeb on-line.
(4) V rámci Rady Evropy by měl být urychleně zřízen podobný mezinárodní mechanismus, na kterém by se mělo Společenství ve vlastním zájmu účastnit.
Tento mechanismus by mu umožňoval, aby bylo pravidelně informováno o normotvorných iniciativách připravovaných v jiných zemích a aby případně vydávalo své připomínky k návrhům, které by mohly mít závažné právní a hospodářské důsledky v oblasti činností on-line.
(5) Tato účast by byla v praxi založena na operačním mechanismu zřízeném v roce 1983 směrnicí 83/189/EHS, která byla později zrušena a nahrazena směrnicí 98/34/ES, a zejména by vylučovala další oznamovací povinnosti členských států jdoucí nad rámec povinností vzniklých na základě směrnice 98/34/ES.
(6) Úmluva by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva Rady Evropy č. 180 o informacích a právní spolupráci v oblasti služeb informační společnosti se schvaluje jménem Společenství.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat úmluvu zavazující Společenství.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o týmy pro odběr embryí ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2003) 4524)
(Text s významem pro EHP)
(2003/843/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy smějí dovážet embrya ze třetích zemí pouze tehdy, pokud byla odebrána, zpracována a skladována týmy pro odběr embryí uvedenými na seznamu v uvedeném rozhodnutí;
(2) Spojené státy americké požádaly, aby byly v seznamu provedeny změny, pokud jde o údaje týkající se této země;
(3) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně dodržování vhodných pravidel stanovených ve směrnici 89/556/ES a dotyčné týmy byly orgány veterinární péče uvedené země úředně schváleny pro vývoz do Společenství;
(4) rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo odpovídajícím způsobem pozměněno;
(5) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 9. prosince 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/613/ES, pokud jde o schválené inseminační stanice pro prasata v Kanadě
(oznámeno pod číslem K(2003) 4525)
(Text s významem pro EHP)
(2003/844/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí Rady 2002/613/ES ze dne 19. července 2002, kterým se stanoví podmínky pro dovoz spermatu domácích prasat [3], ve znění rozhodnutí 2003/15/ES [4] je uveden seznam třetích zemí včetně Kanady, ze kterých členské státy povolují dovoz spermatu domácích prasat.
(2) Kanada zaslala informace o inseminační stanici, kterou úředně schválily její veterinární orgány pro vývoz spermatu prasat do Společenství.
Kanada požádala, aby tato stanice byla doplněna na seznam inseminačních stanic schválených podle rozhodnutí 2002/613/ES.
(3) Kanada poskytla záruky týkající se splnění požadavků směrnice 90/429/EHS.
(4) Rozhodnutí 2002/613/ES by se tudíž mělo odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze V rozhodnutí 2002/613/ES se v části týkající se Kanady doplňuje nový řádek, který zní:
"CA _BAR_ 8-AI-05 _BAR_ Alberta Swine Genetics Corp. Box 3310 Leduc Alberta. T9E 6M3" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 9. prosince 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2003
o ochranných opatřeních proti katarální horečce ovcí při dovozu některých zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Srbska a Černé Hory
(oznámeno pod číslem K(2003) 4526)
(Text s významem pro EHP)
(2003/845/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutím Komise 2001/706/ES ze dne 27. září 2001 o ochranných opatřeních proti katarální horečce ovcí při dovozu některých zvířat a živočišných produktů z Albánie, Bulharska, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a ze Svazové republiky Jugoslávie [2] byl zakázán dovoz živých zvířat vnímavých ke katarální horečce ovcí (všech přežvýkavců) pocházejících z těchto třetích zemí, v nichž byla hlášena ohniska katarální horečky ovcí;
(2) na základě přijatých informací může být nyní Bulharsko považováno za zemi prostou katarální horečky ovcí.
Situace v Albánii, Bývalé jugoslávské republice Makedonii a Srbsku a Černé Hoře (bývalé Jugoslávii) se nezměnila;
(3) v zájmu jasnosti právních předpisů Společenství je tudíž třeba zrušit rozhodnutí 2001/706/ES a nahradit je tímto rozhodnutím;
(4) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy nepovolí dovoz živých zvířat vnímavých ke katarální horečce ovcí, která pocházejí z Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Srbska a Černé Hory nebo která byla přes tyto země přepravována.
2. Členské státy nepovolí dovoz spermatu, vajíček a embryí druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí, které pocházející z Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a Srbska a Černé hory.
Článek 2
1. Odchylně od čl. 1 odst. 1 členské státy mohou povolit dovoz živých zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí, která byla přepravována přes Albánii, Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a Srbsko a Černou Horu, pokud to neohrozí nákazový status pro katarální horečku ovcí dotyčného členského státu.
2. Členské státy uvědomí Komisi o kritériích, která uplatňují při povolování odchylky stanovené v odstavci 1.
Článek 3
Rozhodnutí 2001/706/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 9. prosince 2003.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2003,
kterým se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti rozvoje zemědělství a venkova v Rumunsku v předvstupním období
(2003/846/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89 [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [2], a zejména na čl. 4 odst. 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zvláštní program pro zemědělství a rozvoj venkova pro Rumunsko (dále jen "Sapard") byl schválen rozhodnutím Komise ze dne 12. prosince 2000 [3], naposledy pozměněným rozhodnutím Komise ze dne 1. srpna 2003, v souladu s čl. 4 odst. 5 a 6 nařízení (ES) č. 1268/1999.
(2) Vláda Rumunska a Komise jménem Evropského společenství podepsaly dne 2. února 2001 víceletou finanční dohodu, která stanoví technický, právní a správní rámec pro provádění programu Sapard, ve znění roční finanční dohodou pro rok 2002, podepsané dne 1. dubna 2003, která nakonec vstoupila v platnost dne 12. května 2003.
(3) Agentura Sapard, veřejnoprávní právnická osoba podléhající ministerstvu zemědělství lesnictví, vodního hospodářství a životního prostředí, byla určena příslušným orgánem Rumunska pro provádění některých opatření uvedených v programu Sapard.
Národní fond podléhající ministerstvu veřejných financí byl určen pro finanční úkoly, které mají být plněny v rámci provádění programu Sapard.
(4) Na základě analýzy způsobilosti státu a odvětví ke správě programu či projektu, na základě postupů finanční kontroly a na základě struktur týkajících se veřejných financí v souladu s čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999, přijala Komise rozhodnutí 2002/638/ES ze dne 31. července 2002, kterým se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti rozvoje zemědělství a venkova v Rumunsku v předvstupním období [4], pokud jde o některá opatření stanovená v programu Sapard.
(5) Komise přistoupila k další analýze podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999, pokud jde o opatření 3.1. "Investice do zemědělských hospodářství", opatření 3.4 "Rozvoj a diverzifikace hospodářských činností, doplňkových činností a alternativních příjmů" a opatření 4.1. "Zlepšení odborného vzdělávání", stanovená v rámci programu Sapard. Komise se domnívá, že též pokud jde o tato opatření, dodržuje Rumunsko články 4 až 6 a přílohu nařízení Komise (ES) č. 2222/2000 ze dne 7. června 2000, kterým se stanoví finanční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [5], i minimální podmínky stanovené v příloze nařízení (ES) č. 1266/1999.
(6) Proto je na místě upustit od podmínky předchozího schválení uvedené v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999 a svěřit decentralizovanou správu podpor v případech opatření 3.1, 3.4 a 4.1 agentuře Sapard a Národnímu fondu při rumunském ministerstvu veřejných financí.
(7) Jelikož však kontroly prováděné Komisí v případech opatření 3.1, 3.4 a 4.1 vycházejí z připraveného, ale nikoli zcela fungujícího systému, pokud jde o všechny relevantní složky, je proto na místě dočasně svěřit správu programu Sapard podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2222/2000 agentuře Sapard a Národnímu fondu při ministerstvu veřejných financí.
(8) Konečné převedení správy programu Sapard se předpokládá pouze po provedení dalších kontrol, které mají prokázat úspěšné fungování systému, a po provedení doporučeních, která může Komise vydat ohledně převedení správy podpory na agenturu Sapard, pod vedením ministerstva zemědělství, lesnictví, vodního hospodářství a životního prostředí, a Národnímu fondu při ministerstvu veřejných financí.
(9) Dne 22. července 2003 rumunské orgány navrhly pravidla pro posuzování způsobilosti výdajů v souladu s čl. 4 odst.
1 oddílu B Víceleté finanční dohody. Tento seznam byl částečně pozměněn dopisem ze dne 22. září 2003.
Komise vyla vyzvána, aby přijala rozhodnutí v této věci,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Upouští se od požadavku předchozího schválení Komisí výběru projektů a zadávání zakázek u opatření 3.1, 3.4 a 4.1 Rumunskem podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999.
Článek 2
Správa programu Sapard se přechodně svěřuje
1) agentuře Sapard podléhající Ministerstvu zemědělství, lesnictví, vodního hospodářství a životního prostředí Rumunska, ul. Negustori 1 B, sektor 2, Bukurešť, pro provádění opatření 3.1 "Investice v zemědělských hospodářstvích", opatření 3.4 "Rozvoj a diverzifikace hospodářských činností, doplňkových činností a alternativních příjmů" a opatření 4.1 "Zlepšení odborného vzdělávání", stanovených v programu pro rozvoj zemědělství a venkova, který byl schválen rozhodnutím Komise K(2000) 3742 v konečném znění ze dne 12. prosince 2000, naposledy pozměněným rozhodnutím Komise přijatým dne 1. srpna 2003.
2) Národní fond podléhající Ministerstvu veřejných financí Rumunska, ul. Apolodor 17, sektor 5, RO 70663 Bukurešť, pro finanční úkoly, které mají být plněny v rámci provádění opatření 3.1, 3.4 a 4.1 programu Sapard pro Rumunsko.
Článek 3
Výdaje podle tohoto rozhodnutí jsou způsobilé ke spolufinancování Společenstvím pouze tehdy, pokud příjemcům vznikly od data tohoto rozhodnutí nebo, je-li pozdější, od data nástroje, který je učinil příjemci pro dotčený projekt, kromě realizační studie a souvisejících studií, a pro technickou podporu, kterým je 12. prosinec 2000, za předpokladu, že v žádném případě nejsou Agenturou Sapard uhrazeny před datem tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Aniž je dotčeno jakékoli rozhodnutí udělující podporu podle programu Sapard jednotlivým příjemcům, uplatňují se pravidla pro způsobilost výdajů navrhovaná Rumunskem v dopise č.
1015 ze dne 22. července 2003, registrovaném Komisí pod číslem 19976, ve znění dopisu č.
11012 ze dne 22. září 2003, registrovaném Komisí pod číslem 26843.
Rozhodnutí Rady 2003/847/SVV
ze dne 27. listopadu 2003
o kontrolních opatřeních a trestních sankcích ve vztahu k novým syntetickým drogám 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
s ohledem na společnou akci Rady 97/396/SVV ze dne 16. června 1997 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedené akce,
s ohledem na podnět Italské republiky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na jednání pod vedením Vědeckého výboru Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost byly na základě čl. 4 odst. 3 společné akce 97/396/SVV vypracovány zprávy o hodnocení rizika v souvislosti s 2C-I (2,5-dimetoxy-4-jódofenetylamin), 2C-T-2 (2,5-dimetoxy-4-etylthiofenetylamin), 2C-T-7 (2,5-dimetoxy-4-(n)-propylthiofenetylamin), TMA-2 (2,4,5-trimetoxyamfetamin).
(2) 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2 jsou amfetaminové deriváty se strukturními vlastnostmi fenetylaminů, které jsou spojovány s halucinogenním a povzbuzujícím účinkem.
Ve Společenství nejsou v souvislosti s 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2 známy případy otravy s následkem nebo bez následku smrti.
Nicméně 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2 jsou halucinogenní drogy s možnými riziky společnými ostatním halucinogenním látkám, jako např. 2C-B, DOB, TMA a DOM, které jsou již uvedeny v příloze I nebo II Úmluvy OSN o psychotropních látkách z roku 1971.
Nelze tedy vyloučit riziko akutní nebo chronické toxicity.
(3) 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2 nejsou v současnosti uvedeny v žádné příloze Úmluvy OSN o psychotropních látkách z roku 1971.
(4) 2C-I a 2C-T-2 podléhají v současnosti vnitrostátním předpisům o drogách v pěti členských státech; 2C-T-7 a TMA-2 podléhají předpisům ve čtyřech členských státech.
(5) 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2 nemají žádnou terapeutickou hodnotu ani průmyslové využití.
(6) 2C-I byl zjištěn ve čtyřech členských státech; 2C-T-2 a 2C-T-7 byly zjištěny v šesti členských státech; TMA-2 byl zjištěn v pěti členských státech.
V současnosti podal jeden členský stát zprávu o případu mezinárodního obchodu s 2C-T-2 se vztahem ke dvěma členským státům; o mezinárodním obchodu s 2C-I, 2C-T-7 a TMA-2 nebyly podány žádné zprávy.
Ve třech členských státech bylo zabaveno zařízení laboratoří vyrábějících 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2.
V jednom z těchto členských států poukazuje zabavení velkého množství prvotní látky 2C-H a související dokumentace na to, že byl vyráběn 2C-I.
Nejdůležitější chemické suroviny pro výrobu 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2 jsou dostupné na trhu.
(7) 2C-I, 2C-T-2, 2C-T-7 a TMA-2 by měly být předmětem kontrolních opatření a trestních sankcí členských států kontrolní opatření a trestní sankce v souladu s jejich předpisy, které odpovídají jejich závazkům podle Úmluvy OSN z roku 1971 o psychotropních látkách s ohledem na látky uvedené v seznamech I a II připojených k uvedené úmluvě,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátním právem nezbytná opatření pro zavedení kontrolních opatření a trestních sankcí stanovených svými právními předpisy na 2C-I (2,5-dimetoxy-4-jódofenetylamin), 2C-T-2 (2,5-dimetoxy-4-etylthiofenetylamin), 2C-T-7 (2,5-dimetoxy-4-(n)-propylthiofenetylamin), TMA-2 (2,4,5-trimetoxyamfetamin), které odpovídají jejich závazkům podle Úmluvy OSN z roku 1971 o psychotropních látkách s ohledem na látky uvedené v seznamech I a II uvedené úmluvy.
Článek 2
Členské státy v souladu s čl. 5 odst. 1 třetím pododstavcem společné akce 97/396/SVV přijmou opatření podle článku 1 do tří měsíců ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Do šesti měsíců ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost sdělí členské státy generálnímu sekretariátu Rady a Komisi přijatá opatření.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2003/856/SZBP
ze dne 8. prosince 2003,
kterým se provádí společná akce 2002/210/SZBP o Policejní misi Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/210/SZBP ze dne 11. března 2002 o Policejní misi Evropské unie (EUPM) [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. b) poslední pododstavec uvedené společné akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k tomu, že Rada má rozhodnout o konečném rozpočtu na rok 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Částka 17,5 milionu EUR, ze které se hradí operativní náklady policejní mise Evropské unie v roce 2004, se financuje společně ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
2. Na správu výdajů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie uvedených v odstavci 1 se vztahují rozpočtové postupy a pravidla Společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2003,
kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu a živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů určených pro lidskou spotřebu
(oznámeno pod číslem K(2003) 4219)
(Text s významem pro EHP)
(2003/858/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], naposledy pozměněnou nařízením Rady (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na čl. 19 odst. 1, čl. 20 odst. 1 a čl. 21 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Měl by se stanovit seznam třetích zemí nebo jejich částí, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet živé ryby, jejich jikry a mlíčí pro účely chovu ve Společenství.
(2) Je nezbytné stanovit zvláštní veterinární podmínky a vzorová osvědčení pro tyto třetí země, s přihlédnutím na veterinární situaci dotyčné třetí země a ryb, jiker a mlíčí k dovozu, aby se zabránilo zavlečení patogenních původců, kteří by mohli mít závažný dopad na stavy ryb ve Společenství.
(3) Pozornost by se měla věnovat vznikajícím chorobám a chorobám, jež jsou pro Společenství exotické a mohly by mít závažný dopad na stavy ryb ve Společenství.
Kromě toho by se v místě produkce a, pokud je to vhodné, v místě určení měla vzít v úvahu očkovací politika a nákazová situace, pokud jde o epizootickou nekrózu krvetvorné tkáně (EHN) a choroby ryb uvedené v příloze A směrnice 91/67/EHS.
(4) Je nezbytné, aby země nebo jejich části, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet živé ryby, jejich jikry a mlíčí pro účely chovu, uplatňovaly podmínky pro kontrolu a sledování chorob, které jsou přinejmenším rovnocenné normám Společenství stanoveným ve směrnici 91/67/EHS a ve směrnici Rady 93/53/ES ze dne 24. června 1993, kterou se zavádějí minimálních opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [3], naposledy pozměněné rozhodnutím Komise 2001/288/ES [4].
Použité metody odběru vzorků a kontrolní metody by měly být přinejmenším rovnocenné metodám podle rozhodnutí Komise 2001/183/ES [5] ze dne 22. února 2001, kterým se stanoví plány odběru vzorků a diagnostické metody pro zjišťování a potvrzování některých nákaz ryb a kterým se zrušuje rozhodnutí 92/532/EHS, a rozhodnutí Komise 2003/466/ES [6] ze dne 13. června 2002, kterým se stanoví kritéria pro vymezení pásem a úřední dozor při podezření na výskyt nakažlivé chudokrevnosti lososů (ISA) nebo po jeho potvrzení.
V případech, kdy metody odběru vzorků a kontrolní metody nejsou stanoveny v právních předpisech Společenství, použité metody odběru vzorků a kontrolní metody by měly být v souladu s metodami stanovenými v Příručce diagnostických testů pro vodní živočichy Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
(5) Je nezbytné, aby se příslušné orgány těchto třetích zemí zavázaly, že faxem, telegramem nebo elektronickou poštou oznámí Komisi a členským státům do 24 hodin každý výskyt epizootické nekrózy krvetvorné tkáně (EHN) nebo chorob uvedených v příloze A směrnice 91/67/EHS, jakož i jakýchkoli ostatních chorob, které mají značný dopad na stavy ryb na jejich územích nebo částech těchto území, ze kterých je schválen dovoz ve smyslu tohoto rozhodnutí.
V tomto případě musí příslušné orgány těchto třetích zemí přijmout opatření, aby zabránily rozšíření chorob do Společenství.
Nadto by se tam, kde se to hodí, měla Komisi a členským státům oznamovat každá změna v očkovací politice proti těmto chorobám.
(6) Kromě toho je při dovozu živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů určených pro lidskou spotřebu nezbytné, aby se zabránilo zavlečení vážných chorob, které postihují vodní živočichy, do Společenství.
(7) Je proto nezbytné doplnit požadavky na osvědčení, které se vztahují k dovozu živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů podle směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [7], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 806/2003, o požadavky na veterinární osvědčení.
(8) Možnost kontroly a eradikace chorob, které jsou pro Společenství exotické a které by mohly mít závažný dopad na stavy ryb ve Společenství, by se mohla snížit, pokud by ryby, které mohou chorobu přenášet, byly vypuštěny do neuzavřených vod ve Společenství.
Živé ryby, jikry a mlíčí pocházející z akvakultury by se proto mohly dovážet do Společenství pouze, pokud se zavádějí do hospodářství.
(9) Toto rozhodnutí by se nemělo vztahovat na dovoz tropických okrasných ryb, které se trvale drží v akváriích.
(10) Tímto rozhodnutím by neměly být dotčeny hygienické podmínky stanovené na základě směrnice 91/493/EHS.
(11) Tímto rozhodnutím by neměly být dotčeny předpisy Společenství nebo vnitrostátní předpisy pro zachování druhu.
(12) Směrnice Rady 96/93/EHS ze dne 17. prosince 1996 o osvědčeních pro zvířata a živočišné produkty [8] stanoví normy osvědčování.
Pravidla a zásady, které uplatňují subjekty udělující osvědčení ze třetích zemí, by měly poskytnou záruky, které jsou rovnocenné zárukám stanoveným v uvedené směrnici.
(13) Měly by vzít v úvahu zásady stanovené ve směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [9], a zejména článek 3 uvedené směrnice.
(14) Mělo by být stanoveno přechodné období pro provádění nových požadavků na dovozní osvědčení.
(15) Seznam schválených zemí uvedený v příloze I tohoto rozhodnutí by se měl přezkoumat nejpozději do 12 měsíců ode dne vstupu v platnost.
(16) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí stanoví harmonizované veterinární předpisy pro dovoz:
a) živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu ve Společenství;
b) živých ryb pocházejících z akvakultury pro účely doplnění stavů ryb v rybářských oblastech vysazování a slovu ve Společenství;
c) živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů určených pro přímou lidskou spotřebu nebo k dalšímu zpracování před lidskou spotřebou.
2. Toto rozhodnutí se nevztahuje k dovozu tropických okrasných ryb trvale držených v akváriích.
Článek 2
Definice
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se používají definice stanovené v článku 2 směrnic 91/67/EHS a 93/53/EHS.
2. Kromě toho se používají tyto definice:
a) "rybami pocházejícími z akvakultury" se rozumí, že ryby pocházejí z rybného hospodářství;
b) "schváleným dovozním střediskem" se rozumí každá provozovna ve Společenství, ve které byla zavedená zvláštní opatření týkající se biologické bezpečnosti a které je schválené příslušným orgánem dotyčného členského státu k dalšímu zpracovávání dovážených ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů;
c) "pobřežní oblastí" se rozumí oblast sestávající z části pobřeží, moře nebo ústí:
i) která je přesně zeměpisně vymezena a tvoří ji jednotný hydrologický systém nebo řada těchto systémů, nebo
ii) která se nachází mezi dvěma ústími vodních toků, nebo
iii) ve které se nachází jedno nebo více hospodářství a všechna hospodářství jsou obklopena příslušnými nárazníkovými zónami na obou stranách daného hospodářství nebo daných hospodářství;
d) "kontinentální oblastí" se rozumí oblast, která se skládá buď z:
- části území, která zahrnuje celé povodí od pramenů vodních toků až po jejich ústí do moře nebo i více povodí, ve kterých jsou ryby chovány, drženy nebo chytány, podle potřeby ohrazené nárazníkovou zónou, v níž se provádí monitorovací program, aniž by tato oblast získala status schválené oblasti, nebo
- části povodí od pramenů vodních toků až po přirozenou nebo umělou překážku, které brání rybám migrujícím po proudu řeky od uvedené překážky, podle potřeby ohrazené nárazníkovou zónou, v níž se provádí program kontroly, aniž by tato oblast získala status schválené oblasti.
Velikost a zeměpisná situace kontinentální oblasti musí být takové, aby možnosti opětovné kontaminace, např. migrací ryb, byly omezeny na minimum.
e) "určeným hospodářstvím" se rozumí buď:
i) pobřežní hospodářství ve třetí zemi podléhající všem nezbytným opatřením na ochranu před zavlečením chorob, které je zásobováno vodou prostřednictvím systému, jenž zajišťuje úplnou inaktivaci těchto patogenních původců: nakažlivé chudokrevnosti lososů (ISA), virové hemoragické septikémie (VHS) a infekční nekrózy krvetvorné tkáně (IHN), nebo
ii) vnitrozemské hospodářství ve třetí zemi podléhající všem nezbytným opatřením na ochranu před zavlečením choroby. Hospodářství je v případě potřeby chráněno před zaplavením a infiltrací vody a je zde přirozená nebo umělá překážka, která se nachází na dolním toku, která brání rybám ve vstupu do hospodářství. Voda se dodává přímo do hospodářství z vrtu, pramene nebo studny, vede se potrubím, otevřeným kanálem nebo přírodním žlabem, které nepředstavují zdroj infekce pro hospodářství a neumožňují vstup volně žijícím rybám. Vodní kanál je pod kontrolou hospodářství nebo příslušných orgánů;
f) "provozovnou" se rozumí všechny prostory schválené podle směrnice 91/493/EHS, ve kterých se produkty rybolovu upravují, zpracovávají, zchlazují, zmrazují, balí nebo uskladňují, avšak kromě dražebních hal a velkoobchodních trhů, na kterých se zboží vystavuje a prodává ve velkém;
g) "chovem" se rozumí činnost, která se provádí v kterémkoli hospodářství nebo obecně v každé zeměpisně definované provozovně, ve které se ryby chovají nebo drží za účelem jejich uvedení na trh;
h) "produkty rybolovu pocházejícími z akvakultury" se rozumí všechny produkty určené pro lidskou spotřebu získané z ryb pocházejících z akvakultury, včetně ryb v celku (s neodstraněnými vnitřnostmi), ryb po odstranění vnitřností a filetů a všech produktů z nich;
i) "dalším zpracováním" se rozumí příprava a zpracování před lidskou spotřebou pomocí všech opatření nebo technik produkujících odpad nebo vedlejší produkty, které by mohly způsobit riziko rozšíření chorob, včetně: činností, které postihují anatomickou celistvost, jako například vykrvení, zbavování vnitřností/kuchání, oddělování hlav od těla, plátkování, filetování;
j) "přímou lidskou spotřebou" se rozumí, že ryby dovážené za účelem lidské spotřeby nepodstupují žádné další zpracování ve Společenství předtím, než jsou uvedeny na maloobchodní trh pro lidskou spotřebu;
k) "rybářskými oblastmi vysazování a slovu" se rozumí rybníky, jezera nebo volné vody, které se udržují vysazováním ryb v prvé řadě pro rekreační rybolov spíše než pro uchování nebo zlepšování přirozené populace;
l) "územím" se rozumí celá země, pobřežní oblast, kontinentální oblast nebo určené hospodářství, které schválil příslušný ústřední orgán dotyčné třetí země pro vývoz do Společenství.
Článek 3
Podmínky pro dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu a živých ryb pocházejících z akvakultury k doplnění stavů ryb v rybářských oblastech vysazování a slovu uvnitř Evropského společenství
1. Členské státy schvalují dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí k chovu na území Společenství, pouze pokud:
a) ryby pocházejí z území uvedeného v příloze I;
b) zásilka vyhovuje zárukám včetně záruk, které se týkají balení a označení, a příslušným zvláštním dodatečným požadavkům, jak je stanoveno ve veterinárním osvědčení vyhotoveném v souladu se vzorem v příloze II, s přihlédnutím na vysvětlivky v příloze III;
c) ryby byly převezeny za podmínek, které nemohou pozměnit jejich nákazový status.
2. Členské státy schvalují dovoz živých ryb pocházejících z akvakultury, jejich jiker a mlíčí pro účely přímého doplnění stavu ryb v rybářských oblastech vysazování a slovu na svém území pouze, pokud:
a) zásilka vyhovuje pravidlům stanoveným v odstavci 1;
b) rybářská oblast vysazování a slovu nepředstavuje jezera nebo volné vody.
3. Členské státy zajišťují, aby se dovážené ryby pocházející z akvakultury, jejich jikry a mlíčí určené k chovu nebo k doplnění stavů ryb v rybářských oblastech vysazování a slovu ve vodách Společenství zaváděly pouze do hospodářství nebo rybářských oblastí vysazování a slovu, které představují jezera, ale aby se nezaváděly do volných vod.
4. Členské státy zajišťují, aby se dovážené živé ryby pocházející z akvakultury, jejich jikry a mlíčí převážely přímo do hospodářství nebo jezera určení, jak se uvádí na veterinárním osvědčení.
Článek 4
Podmínky týkající se dovozu živých ryb pocházejících z akvakultury pro lidskou spotřebu
Členské státy schvalují dovoz živých ryb pocházejících z akvakultury určených pro přímou lidskou spotřebu nebo k dalšímu zpracování před lidskou spotřebou na své území pouze, pokud:
a) zásilka splňuje podmínky stanovené v čl. 3 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 tohoto rozhodnutí, nebo
b) se ryby zasílají přímo do schváleného dovozního střediska k porážce a odstranění vnitřností.
Článek 5
Podmínky týkající se dovozu produktů rybolovu pocházejících z akvakultury pro další zpracování před lidskou spotřebou
1. Členské státy schvalují dovoz produktů rybolovu pocházejících z akvakultury určených k dalšímu zpracování před lidskou spotřebou na své území pouze, pokud:
a) ryby pocházejí ze třetích zemí a provozoven schválených podle článku 11 směrnice 91/493/EHS a vyhovují požadavkům na osvědčování zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a
b) zásilka splňuje záruky, včetně záruk pro balení a označování a příslušné zvláštní doplňkové požadavky, jak jsou stanoveny v osvědčení o zdravotní nezávadnosti, vyhotoveném ve shodě se vzorem v příloze IV s přihlédnutím k vysvětlivkám v příloze III.
2. Členské státy zajišťují, aby se zpracovávání produktů rybolovu pocházejících z akvakultury provádělo ve schválených dovozních střediscích, ledaže
a) rybám jsou odstraněny vnitřnosti před odesláním, nebo
b) místo původu má nákazový status rovnocenný statusu místa, ve kterém se mají zpracovat, zejména pokud jde o epizootickou nekrózu krvetvorné tkáně (EHN) a choroby uvedené v seznamech I a II sloupci 1 přílohy A směrnice 91/67/EHS.
Článek 6
Podmínky týkající se dovozu produktů rybolovu pocházejících z akvakultury pro přímou lidskou spotřebu
Členské státy schvalují dovoz produktů rybolovu pocházejících z akvakultury určených pro přímou lidskou spotřebu na své území pouze, pokud:
a) ryby pocházejí ze třetích zemí a provozoven schválených podle článku 11 směrnice 91/493/EHS a vyhovují požadavkům na osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici;
b) zásilka splňuje záruky, včetně záruk pro balení a označování, jak je stanoveno v osvědčení o zdravotní nezávadnosti vypracovaném ve shodě se vzorem v příloze V, s přihlédnutím k vysvětlivkám v příloze III;
c) zásilka se skládá z hotových balení pro spotřebitele o velikosti, která je vhodná pro maloobchodní prodej přímo konečnému spotřebiteli, jako například:
i) vakuově balené filety,
ii) hermeticky uzavřené nebo jinak tepelně ošetřené produkty,
iii) zmrazené bloky rybího masa,
iv) ryby po odstranění vnitřností zmrazené nebo umístěné na led.
Článek 7
Osvědčení
1. V případě živých ryb, jejich jiker a mlíčí, příslušný orgán na stanovišti hraniční kontroly v členském státě přijetí vyplňuje do dokladu uvedeného v příloze rozhodnutí Komise 92/527/EHS [10] jedno z příslušných prohlášení stanovených v příloze VI tohoto rozhodnutí.
2. V případě produktů rybolovu pocházejících z akvakultury, příslušný orgán na stanovišti hraniční kontroly v členském státě přijetí vyplňuje do dokladu uvedeného v příloze B rozhodnutí Komise 93/13/EHS [11] jedno z příslušných prohlášení stanovených v příloze VI tohoto rozhodnutí.
Článek 8
Ochrana před kontaminací přírodních vod
1. Členské státy zajišťují, aby dovážené živé ryby pocházející z akvakultury a produkty z nich určené pro lidskou spotřebu nebyly zaváděny do žádných přírodních vod na jejich území a nekontaminovaly tyto vody.
2. Členské státy zajišťují, aby přepravní voda z dovážených zásilek nezpůsobila kontaminaci přírodních vod na jejich území.
Článek 9
Schválení dovozních středisek
1. Příslušný orgán členských států schvaluje provozovnu jakožto schválené dovozní středisko za předpokladu, že vyhovuje minimálním veterinárním podmínkám přílohy VII tohoto rozhodnutí.
2. Příslušný orgán členského státu vypracovává seznam schválených dovozních středisek, přičemž se každému z nich přiděluje úřední číslo.
3. Seznam schválených dovozních středisek a všechny jeho následné změny sděluje příslušný orgán každého členského státu Komisi a ostatním členským státům.
Článek 10
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. května 2004.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/106/ES, pokud jde o stanovení diskriminačního testu na klasický mor prasat
(oznámeno pod číslem K(2003) 4522)
(Text s významem pro EHP)
(2003/859/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], a zejména na čl. 17 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) pravidla pro použití očkovacích látek proti klasickému moru prasat a s ním souvisejících diskriminačních testů jsou stanovena ve směrnici 2001/89/ES a v rozhodnutí Komise 2002/106/ES ze dne 1. února 2002, kterým se schvaluje diagnostická příručka s diagnostickými postupy, metodami odběru vzorků a kritérii pro hodnocení laboratorních testů na potvrzení klasického moru prasat [2];
(2) užití markerových očkovacích látek bránila absence spolehlivého diskriminačního testu umožňujícího rozlišit mezi očkovanými prasaty a prasaty přirozeně infikovanými virem klasického moru prasat.
Z tohoto důvodu nebyl rozhodnutím 2002/106/ES stanoven žádný diskriminační test na klasický mor prasat;
(3) v roce 2003 referenční laboratoř Společenství pro klasický mor prasat ve spolupráci s příslušnými národními laboratořemi pro klasický mor prasat vyhodnotila nově vyvinutý diskriminační test v souvislosti s rozhodnutím Komise 2003/265/ES ze dne 10. dubna 2003 o finanční podpoře referenční laboratoři Společenství pro klasický mor prasat na hodnocení nového diskriminačního testu na klasický mor prasat [3];
(4) výsledky tohoto vyhodnocení ukazují, že citlivost a specifičnost nového diskriminačního testu je dostatečná, aby jej bylo možné použít v rámci nouzového očkování markerovou očkovací látkou;
(5) je proto třeba v souladu se směrnicí 2001/89/ES zavést nový diskriminační test umožňující rozlišit očkovaná prasata od prasat, která byla přirozeně infikována virem klasického moru prasat, a stanovit pokyny pro jeho použití.
Tato pravidla by měla zajistit, že společné použití markerových očkovacích látek a tohoto testu nepředstavuje nepřípustná rizika, pokud jde o přemísťování očkovaných prasat, jejich potomstva či produktů z nich nebo o obchod s nimi,
(6) rozhodnutí Komise 2002/106/ES je tudíž třeba odpovídajícím způsobem pozměnit;
(7) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kapitola VIII přílohy rozhodnutí 2002/106/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. prosince 2003
o analýze a spolupráci s ohledem na padělané euromince
(2003/861/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 4 třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání [2], a zejména článek 5 uvedeného nařízení upravuje analýzu a klasifikaci padělaných euromincí národním mincovním analytickým střediskem v každém členském státě a Evropským technickým a vědeckým střediskem (ETVS).
Od roku 2000 poskytuje Komise rámec pro koordinaci souvisejících činností těchto technických orgánů.
(2) Na základě výměny dopisů mezi předsedou Rady a francouzským ministrem financí ze dnů 28. února a 9. června 2000 vykonává ETVS od října 2001 své úkoly dočasně v rámci pařížské mincovny za podpory Komise v oblasti správy a řízení.
(3) Pro zajištění nepřetržitosti a nezávislosti ochrany euromincí proti padělání je třeba udělit Komisi odpovědnost za výkon činností ETVS a zajišťování koordinace činností příslušných technických orgánů v této oblasti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise zřizuje Evropské technické a vědecké středisko a zajišťuje jeho řádnou činnost a koordinaci činností příslušných technických orgánů při ochraně euromincí proti padělání.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům, které přijaly euro jako jednotnou měnu.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. prosince 2003,
kterým se rozšiřuje působnost rozhodnutí 2003/861/ES o analýze a spolupráci s ohledem na padělané euromince na členské státy, které nezavedly euro jako jednotnou měnu
(2003/862/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při přijímání rozhodnutí 2003/861/ES ze dne 8. prosince 2003 o analýze a spolupráci s ohledem na padělané euromince Rada stanovila, že má působnost v členských státech, které přijaly euro jako jednotnou měnu.
(2) Je však důležité, aby euro požívalo stejnou úroveň ochrany i v členských státech, které je nepřijaly, a proto je třeba přijmout opatření nutná v tomto smyslu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Půobnost rozhodnutí 2003/861/ES o analýze a spolupráci s ohledem na padělané euromince se rozšiřuje na členské státy, které nepřijaly euro jako jednotou měnu.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům, které nepřijaly euro jako jednotnou měnu.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. prosince 2003
o osvědčeních o zdravotní nezávadnosti pro dovoz živočišných produktů ze Spojených států amerických
(oznámeno pod číslem K(2003) 4444)
(Text s významem pro EHP)
(2003/863/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 98/258/ES ze dne 16. března 1998 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na směrnici Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [2], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [3], a zejména na čl. 11 odst. 2. a čl. 22 odst. 2 uvedené směrnice, a na odpovídající ustanovení ostatních směrnic, jimiž se stanoví hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha V dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty (dále jen "dohoda") mimo jiné stanoví hygienická opatření pro čerstvé maso, masné výrobky a některé jiné živočišné produkty, které jsou předmětem obchodu se Spojenými státy, u nichž byla uznána rovnocennost.
(2) Směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahujízvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [4] naposledy pozměněná rozhodnutím Komise 2003/721/ES [5] stanoví zvláštní požadavky na osvědčení pro zvířata a produkty živočišného původu z důvodu zamezení šíření chorob zvířat a lidí.
(3) Článek 10 směrnice 92/118/EHS stanoví, že želatina a kolagen k lidské spotřebě určené k dovozu do Evropského společenství musejí být opatřeny osvědčením o zdravotní nezávadnosti podle vzoru uvedeného v kapitole 4 přílohy II.
(4) Rozhodnutím Komise 2003/833/ES [6], kterým se jménem Evropského společenství schvalují změny příloh dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty, byla schválena a měla by být prováděna doporučení Smíšeného řídícího výboru zřízeného na základě dohody o rovnocennosti norem Spojených států pro želatinu a kolagen s normami Společenství.
V důsledku toho by měla být pro dovoz želatiny a kolagenu ze Spojených států do Společenství zavedena vzorová osvědčení poskytující odpovídající záruky.
(5) Do té doby, než Spojené státy potvrdí svůj souhlas se změnami dohody, by Společenství mělo nejprve prozatímně uznat zaručenou rovnocennost právních předpisů Spojených států.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy schválí dovoz želatiny a kolagenu k lidské spotřebě ze Spojených států, pokud je doprovází jedním nebo více úředním osvědčením/i o zdravotní nezávadnosti v souladu se vzory stanovenými v příloze A a B.
Článek 2
Toto rozhodnutí je použitelné ode dne 15. prosince 2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. prosince 2003,
kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu druhů Pelargonium l'Hérit. a Hosta Tratt., Euphorbia pulcherrima Willd. ex Klotzsch a Rosa L. podle směrnice Rady 98/56/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 4626)
(2003/865/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/61/ES [2], a zejména na čl. 14 odst. 4, 5 a 6 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 98/56/ES stanoví nezbytná opatření, která musí Komise přijmout k provádění srovnávacích zkoušek a testů Společenství na rozmnožovacím materiálu.
(2) Technická opatření pro provádění zkoušek a testů byla přijata v rámci Stálého výboru pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin.
(3) Byla zveřejněna výzva k předkládání projektů (2003/C 159/08) [3] pro provádění výše uvedených zkoušek a testů.
(4) Návrhy byly posouzeny podle kritérií pro výběr a zadání stanovených ve výše uvedené výzvě k předkládání projektů.
Je třeba určit návrhy, subjekty odpovědné za provádění testů a zkoušek, způsobilé náklady a maximální výši finančního příspěvku Společenství odpovídající 80 % způsobilých nákladů.
(5) Srovnávací zkoušky a testy Společenství by měly být provedeny v letech 2004 a 2005 na rozmnožovacím materiálu sklizeném v roce 2003 s tím, že podrobnosti těchto zkoušek a testů, způsobilé náklady, jakož i maximální finanční příspěvek Společenství by měl být stanoven každoročně prostřednictvím dohody podepsané schvalujícím úředníkem Komise a subjektem odpovědným za provádění zkoušek.
(6) U srovnávacích zkoušek a testů Společenství přesahujících dobu jednoho roku by Komise měla povolit provádění částí těchto zkoušek a analýz následujících po prvním roce bez další konzultace se Stálým výborem pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin, pokud jsou k dispozici nezbytné prostředky.
(7) Je třeba zajistit odpovídající reprezentativnost vzorků zahrnutých do zkoušek a testů, přinejmenším u některých vybraných rostlin.
(8) Členské státy by se měly podílet na srovnávacích zkouškách a testech Společenství, pokud je rozmnožovací materiál dotyčných rostlin obvykle rozmnožován nebo uváděn na trh na jejich území, aby se zajistilo, že z nich lze vyvodit vhodné závěry.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rozmnožovací materiál okrasných rostlin,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Srovnávací zkoušky a testy Společenství se provádějí v letech 2004 a 2005 na rozmnožovacím materiálu rostlin uvedených v příloze.
Způsobilé náklady a maximální finanční příspěvek Společenství na zkoušky a testy pro rok 2004 jsou stanoveny v příloze.
Podrobnosti provádění zkoušek a testů jsou uvedeny v příloze.
Článek 2
Členské státy odeberou vzorky rozmnožovacího materiálu rostlin uvedených v příloze a poskytnou je Komisi, pokud takový materiál je obvykle rozmnožován nebo uváděn na trh na jejich území.
Článek 3
S výhradou dostupnosti rozpočtových prostředků může Komise rozhodnout o pokračování zkoušek a testů uvedených v příloze v roce 2005.
Maximální finanční příspěvek Společenství odpovídající 80 % způsobilých nákladů na jednu zkoušku nebo test prováděných na tomto základě nepřekročí částku uvedenou v příloze.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. prosince 2003
o přistoupení Kanady k Dohodě o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku mezi Spojenými státy americkými, Japonskem, Ruskou federací a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským hospodářským společenstvím jednajícími jako jedna smluvní strana
(2003/877/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3955/92 ze dne 21. prosince 1992 o uzavření Dohody o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku mezi Spojenými státy americkými, Japonskem, Ruskou federací a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským hospodářským společenstvím jednajícími jako jedna smluvní strana jménem Evropského hospodářského společenství [1], a zejména na čl. 3 odst. 1, 3 a 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na sdělení Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství pro atomovou energii a Evropské hospodářské společenství jednající jako jedna smluvní strana (dále jen "Společenství") uzavřely dne 21. prosince 1992 dohodu zřizující mezi nimi a Spojenými státy americkými, Japonskem, Ruskou federací Mezinárodní středisko pro vědu a techniku (dále jen "dohoda").
(2) Dne 28. března 2003 oznámila Kanada správní radě Mezinárodního střediska pro vědu a techniku (dále jen "správní rada střediska") svůj úmysl stát se stranou zmíněné dohody.
V souladu s článkem XIII dohody schvaluje toto přistoupení správní rada střediska.
(3) Společenství ve správní radě střediska zastupuje předsednictví Rady a Komise.
Stanovisko Společenství ve věcech podle článku XIII dohody zaujímá Rada a vyjadřuje jej zpravidla předsednictví,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přistoupení Kanady k Dohodě o zřízení Mezinárodního střediska pro vědu a techniku mezi Spojenými státy americkými, Japonskem, Ruskou federací a Evropským společenstvím pro atomovou energii a Evropským hospodářským společenstvím jednajícími jako jedna smluvní strana se schvaluje jménem Společenství.
Článek 2
Předsednictví Rady ve správní radě střediska vyjádří, že přistoupení Kanady k dohodě schvaluje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. prosince 2003
o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz včelovitých (Apis mellifera a Bombus spp.) z některých třetích zemí a o zrušení rozhodnutí 2000/462/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 4623)
(Text s významem pro EHP)
(2003/881/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 písm. b), čl. 18 odst. 1 první odrážku a čl. 19 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/462/ES ze dne 12. července 2000 o veterinárním osvědčení pro dovoz včel/včelstev, královen a doprovázejících včel ze třetích zemí [2] stanoví podmínky veterinárního osvědčení pro uvedený dovoz ze třetích zemí podle směrnice 92/65/EHS.
(2) Malý úlový brouk (Aethina tumida) je exotický parazit včely medonosné, který se rozšířil z některých afrických zemí do několika dalších třetích zemí a způsobil velké problémy odvětví včelařství.
V současné době není dostupný žádný efektivní a bezpečný prostředek proti tomuto parazitu.
Kdyby byl tento parazit zavlečen do Společenství, znamenal by nebezpečí pro udržitelnost včelařství, a tím i pro zemědělství a životní prostředí, protože by se přerušilo opylování.
(3) Tento parazit dosud není uveden na seznamu patogenních původců Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
Proto není znám rozsah parazitárního zamoření ve třetích zemích.
(4) Roztoč Tropilaelaps (Tropilaelaps spp.) je exotický parazit včely medonosné, který se rozšiřuje v různých třetích zemích a působí vážné problémy odvětví včelařství.
Jeho zavlečení by mohlo mít též podobně nepříznivé důsledky pro udržitelný rozvoj včelařství ve Společenství.
(5) Podle nařízení (ES) č. 1398/2003 podléhá výskyt malého úlového brouka a roztoče Tropilaelaps ve Společenství hlášením prostřednictvím jejich zápisu na seznam podle směrnice 92/65/EHS.
Dosud nebylo ohlášeno, že by byli zjištěni ve Společenství.
(6) Kromě povinného hlášení výskytu těchto parazitů ve Společenství je tudíž nezbytné stanovit doplňkové podmínky pro dovoz včelovitých z některých třetích zemí, aby se omezilo nebezpečí zavlečení malého úlového brouka a roztoče Tropilaelaps do Společenství, v zájmu ochrany statusu Společenství, pokud jde o zdraví včelovitých.
(7) Kontroly parazitárního zamoření malým úlovým broukem a roztočem Tropilaelaps se provádějí snadno pouze u královen s malým počtem doprovázejících včelovitých umístěných v jednotlivých úlech pro královny, a proto je třeba dovoz včel a čmeláků omezit na tyto zásilky.
(8) Nejsou však důkazy o tom, že by roztoč Tropilaelaps mohl zamořit kolonie čmeláků (Bombus spp.).
Parazitární zamoření kolonií čmeláků malým úlovým broukem bylo dále zjištěno pouze v pokusných podmínkách a není nikterak prokázáno, že tento parazit je schopen zamořit kolonie čmeláků v přirozeném prostředí.
A dále, malé kolonie čmeláků chované za environmentálně kontrolovaných podmínek lze prodávat zejména pro odvětví zahradnictví, zatímco dovoz čmeláčích královen pocházejících z přirozeného prostředí může být i nadále nezbytný pro účely plemenitby.
S ohledem na tuto skutečnost by měl být též povolen dovoz čmeláků (Bombus spp.), pokud jde o malé zásilky čmeláků chovaných výhradně v environmentálně kontrolovaných podmínkách, ve schválených zařízeních a u nichž může být zaručeno, že jsou prosté malého úlového brouka.
(9) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství a pro zajištění další harmonizace veterinárních požadavků Společenství pro dovoz by se mělo zrušit rozhodnutí Komise 2000/462/ES a nahradit je ustanoveními tohoto rozhodnutí omezujícími dovozní povolení na včelí královny (Apis mellifera) a na čmeláčí královny (Bombus spp.) s omezeným počtem doprovázejících včelovitých nebo na malé čmeláčí kolonie (Bombus spp.) chované za environmentálně kontrolovaných podmínek ve schválených zařízeních.
(10) Směrnice Rady 96/93/ES ze dne 17. prosince 1996 o osvědčeních pro zvířata a živočišné produkty [3] stanoví normy osvědčování, které jsou nezbytné pro zaručení platnosti osvědčení a pro předcházení podvodům.
Je třeba zajistit, aby pravidla a zásady používané osvědčujícími úředníky třetích zemí poskytovaly záruky přinejmenším rovnocenné se zárukami stanovenými v uvedené směrnici a aby dovážet včelovité do Společenství byly oprávněny pouze země uvedené v části I přílohy rozhodnutí Rady 79/542/EHS [4].
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy povolí dovoz včelovitých (Apis mellifera a Bombus spp.) podle směrnice 92/65/EHS, pokud budou splněny tyto podmínky:
- včelovití pocházejí ze třetích zemí nebo částí třetích zemí vyjmenovaných v části I přílohy rozhodnutí 79/542/EHS a
- k zásilkám je připojeno veterinární osvědčení v souladu se vzorem stanoveným v příloze I a splňují záruky stanovené v tomto vzoru,
- zásilky jsou omezeny pouze na královnu a nejvýše dvacet doprovázejících včelovitých, umístěných v samostatné přepravce pro královnu.
2. Ve stanoveném místě určení, kde se úly podrobují úřední kontrole, se královny přenášejí do nových přepravek před vypuštěním do místních kolonií.
3. Přepravky, doprovázející včelovití a jiný materiál doprovázející královny pocházející ze třetí země původu se zasílá do laboratoře k vyšetření na výskyt malého úlového brouka, jeho vajíček nebo larev, a na stopy roztoče Tropilaelaps.
Po tomto laboratorním vyšetření se všechen materiál neškodně odstraní.
Článek 2
Odchylně od čl. 1 odst. 1 druhé a třetí odrážky povolí členské státy též dovoz zásilek čmeláků (Bombus spp.), omezených na jedinou kolonii obsahující nejvýše 200 dospělých čmeláků na nádobu, k níž je připojeno veterinární osvědčení v souladu se vzorem stanoveným v příloze II a splňující záruky určené v tomto vzoru. V tomto případě a odchylně od čl. 1 odst. 2 a 3 je dostatečné, když se nádoba a všechen materiál doprovázející čmeláky z třetí země původu neškodně odstraní během života kolonie nebo neprodleně po jeho skončení.
Článek 3
Rozhodnutí 2000/462/ES se zrušuje.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 27. prosince 2003.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. listopadu 2003,
kterým se členské státy, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy ze dne 29. července 1960 o odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie, zmocňují v zájmu Evropského společenství podepsat protokol, kterým se mění uvedená úmluva
(2003/882/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a čl. 67 odst. 5 spolu s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol, kterým se mění Úmluva ze dne 29. července 1960 o odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie, pozměněný dodatkovým protokolem ze dne 28. ledna 1964 a protokolem ze dne 16. listopadu 1982 (dále jen Pařížská úmluva), byl sjednán s cílem zlepšit náhradu obětem škod způsobených jadernými nehodami.
Stanoví vyšší částky odpovědnosti a rozšiřuje systém odpovědnosti za jaderné škody vůči třetím stranám o škody na životním prostředí.
(2) V souladu se směrnicemi Rady pro vyjednávání ze dne 13. září 2002 sjednala Komise protokol, kterým se mění Pařížská úmluva, pro záležitosti, které spadají do působnosti Evropského společenství.
Vyjednávací směrnice Rady však nestanovily sjednání doložky, která by umožnila Společenství přistoupit k protokolu.
(3) Protokol byl smluvními stranami Pařížské úmluvy přijat.
Znění protokolu je v souladu s vyjednávacími směrnicemi Rady.
(4) Společenství má výlučnou působnost, pokud jde o změnu článku 13 Pařížské úmluvy, pokud by se změna týkala pravidel stanovených nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [1].
Členské státy si ponechávají působnost ve věcech, jichž se týká tento protokol a které se netýkají práva Společenství.
Vzhledem k obsahu a záměru pozměňujícího protokolu nelze přijetí ustanovení protokolu spadajících do pravomoci Společenství oddělit od ustanovení, která spadají do pravomoci členských států.
(5) Protokol, kterým se mění Pařížská úmluva, je důležitý, zejména pokud jde o zájmy Společenství a jeho členských států, protože umožňuje zvýšení náhrady za škody způsobené jadernými nehodami.
(6) Pařížská úmluva a dodatkový protokol k ní nejsou otevřeny pro účast regionálních organizací.
V důsledku toho nemůže Společenství protokol podepsat, ratifikovat, ani k němu přistoupit.
Za těchto okolností je zcela výjimečně odůvodněné, aby členské státy podepsaly protokol v zájmu Společenství.
(7) Tři členské státy, totiž Irsko, Lucembursko a Rakousko, však nejsou stranami Pařížské úmluvy.
Vzhledem k tomu, že protokol mění Pařížskou úmluvu, že nařízení (ES) č. 44/2001 opravňuje členské státy vázané dotyčnou úmluvou, aby nadále používaly pravidla příslušnosti v ní stanovená, a že protokol zásadně nemění tato pravidla úmluvy o příslušnosti, je objektivně odůvodněné, aby toto rozhodnutí bylo určeno pouze těm členským státům, které jsou stranami Pařížské úmluvy.
Irsko, Lucembursko a Rakousko se tedy budou nadále řídit pravidly Společenství obsaženými v nařízení (ES) č. 44/2001 a uplatňovat je pro oblast upravenou Pařížskou úmluvou a protokolem, kterým se mění uvedená úmluva.
(8) Členské státy, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy, by proto měly protokol, kterým se mění Pařížská úmluva, podepsat v zájmu Evropského společenství a za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí, s výhradou jeho možného uzavření k pozdějšímu dni.
Tímto podpisem není dotčeno postavení Irska, Lucemburska a Rakouska.
(9) V důsledku toho se použití ustanovení protokolu, pokud jde o Evropské společenství, omezí pouze na členské státy, které jsou v současnosti smluvními stranami Pařížské úmluvy, aniž je dotčeno postavení Irska, Lucemburska a Rakouska.
(10) Spojené království a Irsko jsou vázány nařízením (ES) č. 44/2001 a účastní se tedy přijetí tohoto rozhodnutí.
(11) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Aniž je dotčena pravomoc Společenství, podepíší členské státy, které jsou v současnosti smluvními stranami Pařížské úmluvy, v zájmu Evropského společenství protokol, kterým se mění Pařížská úmluva, s výhradou jeho případného uzavření k pozdějšímu dni.
Tímto podpisem není dotčeno postavení Irska, Lucemburska a Rakouska.
2. Znění protokolu, kterým se mění Pařížská úmluva, se připojuje k tomuto rozhodnutí.
3. Pro účely tohoto rozhodnutí se pojmem "členské státy" rozumějí všechny členské státy s výjimkou Dánska, Irska, Lucemburska a Rakouska.
Článek 2
Členské státy usilují o uzavření protokolu do 31. prosince 2003.
Článek 3
Při podpisu protokolu, kterým se mění Pařížská úmluva, uvědomí členské státy písemně generálního tajemníka Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj, že k podpisu došlo v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. listopadu 2003
o uzavření Dohody o používání některých aktů Společenství na území Monackého knížectví
(2003/885/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s prvním pododstavcem čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství Dohodu o používání některých aktů Společenství na území Monackého knížectví.
(2) Některé prováděcí úkoly byly svěřeny smíšenému výboru zřízenému podle uvedené dohody, zejména pravomoc měnit v určitém ohledu přílohu uvedené dohody.
(3) K zajištění řádného fungování dohody by měly být zavedeny vhodné vnitřní postupy a dále je nezbytné zmocnit Komisi ke schvalování některých změn dohody a k přijímání některých rozhodnutí týkajících se jejího provádění.
(4) Tato dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Monackým knížectvím o používání některých aktů Společenství na území Monackého knížectví se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zplnomocněné podepsat jménem Společenství dohodu uvedenou v článku 1, která zavazuje Společenství.
Předseda Rady nebo jím jmenovaná osoba oznámí jménem Společenství Monaku ukončení postupů podle čl. 6 odst.
Článek 3
1. Ve smíšeném výboru zřízeném podle článku 3 dohody je Společenství zastupováno Komisí.
2. Postoj Společenství ve výboru určuje Rada na návrh Komise; Rada jedná podle pravidel hlasování platných pro přijetí dotyčného aktu Společenství.
3. Odchylně od odstavce 2 Komise přijímá postoj Společenství k rozhodnutím o připojení aktů Společenství k příloze dohody, jestliže dotyčné akty mění akty již v příloze obsažené.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. prosince 2003,
kterým se stanoví kritéria pro informace podávané podle směrnice Rady 64/432/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 4606)
(Text s významem pro EHP)
(2003/886/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], naposledy pozměněnou nařízením Komise (ES) č. 1226/2002 [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 64/432/EHS stanoví, že členské státy musí předávat Komisi údaje o výskytu chorob uvedených v příloze E části I a o všech dalších chorobách, na které se vztahují doplňkové záruky stanovené právními předpisy Společenství, na území Společenství.
(2) Rozhodnutí Komise 2002/677/ES [3] ze dne 22. srpna 2002 naposledy pozměněné rozhodnutím 2003/394/ES [4] stanoví standardní požadavky na zprávy o programech eradikace a tlumení chorob zvířat spolufinancovaných Společenstvím.
(3) Na základě informací poskytovaných členskými státy může Komise členské státy a oblasti členských států podle rozhodnutí Komise 2003/467/ES [5] úředně prohlásit za prosté tuberkulózy, brucelózy nebo enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu, nebo tento status pozastavit či odvolat.
(4) Pokud jde o infekční rhinotracheitidu skotu, může Komise použít informace poskytnuté členskými státy k udělení nebo odvolání doplňkových záruk členským státům nebo oblastem členských států prostým choroby, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise 93/42/EHS [6], nebo které mají povinný program v souladu se směrnicí 64/432/EHS.
(5) Pokud jde infekci brucelózy prasat (Brucella suis) a přenosnou gastroenteritidu, může Komise použít informace poskytnuté členskými státy k udělení nebo odvolání doplňkových záruk členským státům nebo oblastem členských států, které mají povinné programy v souladu s článkem 9 směrnice 64/432/EHS nebo jsou prosté chorob v souladu s článkem 10 téže směrnice.
(6) Kritéria pro informace, které musejí členské státy poskytovat, pokud jde o Aujeszkyho chorobu, jsou stanovena v rozhodnutí Komise 2001/618/ES [7], a zejména v příloze IV uvedeného rozhodnutí.
(7) Aby bylo Komisi umožněno řádné posouzení nákazové situace, je rovněž zapotřebí sladit předkládání informací poskytovaných členskými státy o jiných chorobách uvedených ve směrnici 64/432/EHS, tj. o vzteklině, slintavce a kulhavce, nakažlivé pleuropneumonii skotu, vezikulární chorobě prasat, klasickém moru prasat, africkém moru prasat, infekci brucelózy prasat (Brucella suis), přenosné gastroenteritidě a sněti slezinné, jestliže mohou uvedené choroby postihnout skot nebo prasata, jakož i stanovit některé odchylky.
(8) Je proto třeba jasně určit jednotná kritéria pro informace podávané o těchto chorobách členskými státy.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Není-li v souladu s články 4 a 5 rozhodnutí 2002/677/ES požadováno jinak, musí být informace o výskytu chorob uvedených v příloze E uvedené směrnice, s výjimkou Aujezskyho choroby, předávané Komisi členskými státy podle článku 8 směrnice 64/432/EHS, založeny na jednotných kritériích stanovených v přílohách I až VII tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se poprvé použije pro informace týkající se roku 2003, které mají být poslány Komisi do 31. května 2004.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. prosince 2003
o obchodu s některými výrobky z oceli mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou
(2003/893/ES/)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé [1] v čl. 22 odst. 1 stanovuje, že obchod s některými výrobky z oceli má být předmětem zvláštní dohody.
(2) Platnost předchozí dvoustranné dohody mezi Evropským společenstvím uhlí a oceli (ESUO) a vládou Ukrajiny o obchodu s některými výrobky z oceli skončila dne 31. prosince 2001.
(3) Evropské společenství převzalo mezinárodní závazky ESUO od ukončení Smlouvy o ESUO, a opatření vztahující se k obchodu s výrobky z oceli se třetími zeměmi jsou nyní v pravomoci Společenství v oblasti obchodní politiky.
(4) Strany se dohodly na uzavření nové dohody a jednání o této nové dohodě nebyla dosud ukončena.
(5) Do podepsání a vstupu nové dohody v platnost by měla být stanovena množstevní omezení pro rok 2004; tato omezení by měla být přezkoumána s ohledem na přijetí nových členských států do Společenství dne 1. května 2004.
(6) S ohledem na skutečnost, že poplatek ve výši 30 EUR za 1 tunu vývozů železného šrotu použitelný od 1. ledna 2003 nebyl dosud ani zrušen ani snížen, je vhodné stanovit množstevní omezení pro rok 2004 na stejné úrovni jako pro rok 2003,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V období od 1. ledna do 31. prosince 2004 podléhají dovozy výrobků z oceli uvedených v příloze I pocházejících z Ukrajiny do Společenství udělení licence.
Článek 2
Dovozy se povolují pro každou skupinu výrobků a pro celé Společenství do výše množstevních omezení uvedených v příloze II.
Licence se vydávají pouze do výše těchto omezení.
Článek 3
Pravidla pro vydávání licencí a ostatní související ustanovení budou zveřejněna
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. prosince 2003,
kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu druhů Prunus persica (L) Batsch, Malus Mill. a Rubus idaeus L. podle směrnice Rady 92/34/EHS
(oznámeno pod číslem K(2003) 4628)
(2003/894/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/34/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/111/ES [2], a zejména na čl. 20 odst. 4, 5 a 6 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 92/34/EHS stanoví nezbytná opatření, která musí Komise přijmout k provádění srovnávacích zkoušek a testů Společenství na rozmnožovacím materiálu.
(2) Technická opatření pro provádění zkoušek a testů byla přijata v rámci Stálého výboru pro rozmnožovací materiál a rostliny ovocných rodů a druhů.
(3) Byla zveřejněna výzva k předkládání projektů (2003/C 159/08) [3] pro provádění výše uvedených zkoušek a testů.
(4) Návrhy byly vyhodnoceny podle kritérií pro výběr a zadání stanovených ve výše uvedené výzvě k předkládání projektů.
Je třeba určit návrhy, subjekty odpovědné za provádění testů a zkoušek, způsobilé náklady a maximální výši finančního příspěvku Společenství odpovídající 80 % způsobilých nákladů.
(5) Srovnávací zkoušky a testy Společenství by měly být provedeny v letech 2004 až 2008 na rozmnožovacím materiálu sklizeném v roce 2003 s tím, že podrobnosti těchto zkoušek a testů, způsobilé náklady a maximální finanční příspěvek Společenství by měly být stanoveny každoročně prostřednictvím dohody podepsané schvalujícím úředníkem Komise a subjektem odpovědným za provádění zkoušek.
(6) U srovnávacích zkoušek a testů Společenství přesahujících dobu jednoho roku by Komise měla povolit provádění části těchto zkoušek a testů následujících po prvním roce bez další konzultace se Stálým výborem pro rozmnožovací materiál a rostliny ovocných rodů a druhů za předpokladu, že jsou k dispozici nezbytné prostředky.
(7) Je třeba zajistit odpovídající reprezentativnost vzorků zahrnutých do zkoušek a testů, přinejmenším u některých vybraných rostlin.
(8) Členské státy by se měly účastnit srovnávacích zkoušek a testů Společenství, pokud rozmnožovací materiál dotyčných rostlin je obvykle rozmnožován nebo uváděn na trh na jejich území, aby se zajistilo, že ze zkoušek a testů lze vyvodit vhodné závěry.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rozmnožovací materiál a rostliny ovocných rodů a druhů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Srovnávací zkoušky a testy Společenství se provádějí v letech 2004 až 2008 na rozmnožovacím materiálu rostlin uvedených v příloze.
Způsobilé náklady a maximální finanční příspěvek Společenství na zkoušky a testy pro rok 2004 jsou stanoveny v příloze.
Podrobnosti provádění zkoušek a testů jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Členské státy odeberou vzorky rozmnožovacího materiálu nebo rostlin uvedených v příloze a poskytnou je Komisi, pokud takový materiál a rostliny jsou obvykle rozmnožovány nebo uváděny na trh na jejich území.
Členské státy budou spolupracovat po technické stránce jako je odebírání vzorků a inspekce, které se vztahují k provádění testů a zkoušek.
Článek 3
S výhradou dostupnosti rozpočtových zdrojů může Komise rozhodnout o pokračování zkoušek a testů uvedených v příloze v letech 2005 až 2008.
Maximální finanční příspěvek Společenství odpovídající 80 % způsobilých nákladů na jednu zkoušku nebo test prováděných na tomto základě nepřekročí částku uvedenou v příloze.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. prosince 2003,
kterým se členským státům umožňuje prodloužit dočasná povolení udělená pro nové účinné látky thiakloprid, thiametoxam, chinoxyfen, flazasulfuron, jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua, spinosad, Gliocladium catenulatum, Pseudomonas chlororaphis a indoxakarb
(oznámeno pod číslem K(2003) 4851)
(Text s významem pro EHP)
(2003/896/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/84/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo Spojené království v září 1998 od společnosti Bayer AG (nyní Bayer CropScience) žádost o zařazení účinné látky thiaklopridu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 2000/181/ES [3] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a v příloze III směrnice;
(2) španělské orgány obdržely v březnu 1999 od společnosti Novartis Crop Protection AG (nyní Bayer CropScience) podobnou žádost týkající se thiametoxamu.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 2000/181/ES;
(3) orgány Spojeného království obdržely v srpnu 1995 od společnosti Dow Elanco Europe (nyní Dow AgroSciences) podobnou žádost týkající se chinoxyfenu.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 96/457/ES [4];
(4) španělské orgány obdržely v prosinci 1996 od společnosti ISK Biosciences Europe SA podobnou žádost týkající se flazasulfuronu.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 97/865/ES [5];
(5) nizozemské orgány obdržely v červenci 1996 od společnosti Biosys podobnou žádost týkající se jaderného polyedrického viru můry Spodoptera exigua.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím 97/865/ES;
(6) nizozemské orgány obdržely v červenci 1999 od společnosti Dow AgroSciences podobnou žádost týkající se spinosadu.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 2000/210/ES [6];
(7) finské orgány obdržely v květnu 1998 od společnosti Kemira Agro Oy podobnou žádost týkající se Gliocladium catenulatum.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 1999/392/ES [7];
(8) švédské orgány obdržely v prosinci 1994 od společnosti Bio Agri AB podobnou žádost týkající se Pseudomonas chlororaphis.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 97/248/ES [8];
(9) nizozemské orgány obdržely v říjnu 1997 od společnosti Du Pont de Nemours France SA podobnou žádost týkající se indoxakarbu.
Tato dokumentace byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 98/398/ES [9];
(10) potvrzení úplnosti dokumentací bylo nezbytné k tomu, aby mohlo být provedeno jejich podrobné zkoumání, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit až na dobu tří let dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčné účinné látky při dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414/EHS, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené ve směrnici;
(11) účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená příslušnými žadateli. Členské státy zpravodajové předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv dne 29. listopadu 2000 (thiakloprid), 20. ledna 2002 (thiametoxam), 11. října 1996 (chinoxyfen), 1. srpna 1999 (flazasulfuron), 19. listopadu 1999 (jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua), 1. února 2001 (spinosad), 16. května 2001 (Gliocladium catenulatum), 7. dubna 1998 (Pseudomonas chlororaphis) a 7. února 2000 (indoxakarb);
(12) dosud probíhá zkoumání dokumentací po předložení návrhů hodnotících zpráv jednotlivými členskými státy zpravodaji a hodnocení dokumentací nebude možné dokončit v časovém rámci stanoveném směrnicí 91/414/EHS;
(13) vzhledem k tomu, při hodnocení dosud nebyl zjištěn žádný důvod k bezprostředním obavám, členským státům by měla být v souladu s článkem 8 směrnice 91/414/EHS dána možnost prodloužit dočasná povolení udělená pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky na dobu 24 měsíců, aby tak mohlo pokračovat zkoumání dokumentací.
Očekává se, že hodnocení a proces rozhodování o možném zařazení každé z dotyčných účinných látek do přílohy I bude dokončen do 24 měsíců;
(14) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy mohou prodloužit dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících thiakloprid, thiametoxam, chinoxyfen, flazasulfuron, jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua, spinosad, Gliocladium catenulatum, Pseudomonas chlororaphis nebo indoxakarb na období nepřesahující 24 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. listopadu 2003,
kterým se některé strany osvobozují od rozšíření antidumpingového cla z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky, uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93 a zachovaného nařízením Rady (ES) č. 1524/2000, na některé součásti jízdních kol podle nařízení Rady (ES) č. 71/97 a kterým se zrušuje pozastavení platby antidumpingového cla rozšířeného na některé součásti jízdních kol pocházející z Čínské lidové republiky, jež bylo některým stranám uděleno podle nařízení Komise (ES) č. 88/97
(oznámeno pod číslem K(2003) 4419)
(2003/899/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1972/2002 [2], (dále jen "základní nařízení"),
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 71/97 ze dne 10. ledna 1997, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (EHS) č. 2474/93 z dovozu jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky na dovozy některých součástí jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky a kterým se vybírá rozšířené clo z takových dovozů, které jsou registrované podle nařízení (ES) č. 703/96 [3], zachované nařízením Rady (ES) č. 1524/2000 [4], (dále jen "rozšiřující nařízení"),
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 88/97 ze dne 20. ledna 1997 o povolení osvobození dovozu některých součástí jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky od rozšíření antidumpingového cla uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93, stanoveného nařízením (ES) č. 71/97 [5] (dále jen "nařízení o osvobození"), zachované nařízením (ES) č. 1524/2000, a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) po vstupu v platnost nařízení o osvobození předložila podle článku 3 uvedeného nařízení řada sestavovatelů jízdních kol žádosti o osvobození z antidumpingového cla rozšířeného nařízením Rady (ES) č. 91/97 na některé součásti jízdních kol pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen rozšířené antidumpingové clo). Komise v Úředním věstníku Evropských společenství zveřejnila postupné seznamy žadatelů [6], pro něž byla platba rozšířeného antidumpingového cla z dovozů nezbytných součástí jízdních kol přihlášených k volnému oběhu pozastavena podle čl. 5 odst. 1 nařízení o osvobození;
(2) Komise si vyžádala a obdržela od stran uvedených v tabulce 1 níže všechny informace požadované k určení přípustnosti jejich žádostí.
Poskytnuté informace byly v nezbytných případech přezkoumány a ověřeny v provozovnách dotyčných stran.
Komise dospěla v závislosti na těchto informacích k závěru, že žádosti předložené stranami uvedenými v tabulce 1 níže jsou přípustné podle čl. 4 odst.
TABULKA 1
Název společnosti _BAR_ Město _BAR_ Země _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Carnielli Fitness Spa _BAR_ Via Menare 296 I-31029 Vittorio Veneto _BAR_ Itálie _BAR_ A423 _BAR_ (3) konečné údaje, které Komise zjistila, ukazují, že hodnota součástí pocházejících z Čínské lidové republiky, které byly k sestavování použity, byla pro všechny montážní operace těchto žadatelů nižší než 60 % celkové hodnoty všech součástí využitých při montážních operacích a že tedy spadají mimo oblast působnosti čl. 13 odst. 2 základního nařízení;
(4) z výše uvedených důvodů a v souladu s čl. 7. odst. 1 nařízení o osvobození by měly být výše uvedené strany osvobozeny z rozšířeného antidumpingového cla;
2 nařízení o osvobození nabýt účinnosti datem přijetí jejich žádosti. Jejich celní dluh ve vztahu k rozšířenému antidumpingovému clu by měl být navíc k datu přijetí jejich žádosti o osvobození považován za zrušený, a to počínaje od data přijetí jejich žádosti o osvobození;
(6) strany uvedené v tabulce 2 níže také předložily žádost o osvobození z rozšířeného antidumpingového cla;
TABULKA 2
Název společnosti _BAR_ Město _BAR_ Země _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
ve vztahu k těmto žádostem by mělo být uvedeno:
a) dvě z těchto stran nepředložily nezbytné informace požadované Komisí;
b) jedna další strana svoji žádost o osvobození stáhla;
c) jedna další strana nebyla nalezena na adrese uvedené v žádosti;
d) zástupci Komice navštívili posledního žadatele v místě a shledali, že v průběhu šetřeného období (finanční rok 2002) byly součástí jízdních kol nakupované tímto žadatelem prodávány třetím stranám a následně žadatelem sestavovány společně s dalšími součástmi pro nové majitele většiny součástí.
Nebylo tudíž možné zjistit, že hodnota součástí pocházejících z Čínské lidové republiky, které byly v jeho montážních operacích použity, byla nižší než 60 % celkové hodnoty použitých součástí a bylo uzavřeno, že žadatel nespadá mimo oblast působnosti čl. 13 odst.
(7) poněvadž strany uvedené v tabulce 2 nesplnily podmínky k osvobození stanovené článkem 4 nařízení o osvobození, Komise v souladu s čl. 7 odst.
3 nařízení, zamítla jejich žádosti o osvobození. Pozastavení platby rozšířeného antidumpingového cla uvedené v článku 5 nařízení o osvobození musí být v důsledku tohoto odstraněno a rozšířené antidumpingové musí být vybráno počínaje datem přijetí žádostí předložených těmito stranami;
(8) po přijetí tohoto rozhodnutí by měl být zveřejněn aktualizovaný seznam stran osvobozených podle článku 7 nařízení o osvobození a stran, jejichž žádosti podle článku 3 uvedeného nařízení jsou zkoumány, a to v řadě C Úředního věstníku Evropských společenství, v souladu s čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Strany uvedené v tabulce 1 se osvobozují od rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého na jízdní kola pocházejících z Čínské lidové republiky, uloženého nařízením (EHS) č. 2474/93 a zachovaného nařízením (ES) č. 1524/2000, na dovoz některých součástí jízdních kol pocházející z Čínské lidové republiky podle nařízení (ES) č. 71/97.
Osvobození nabývají ve vztahu ke každé straně účinku k příslušnému datu uvedenému ve sloupci nadepsaném "Datum nabytí účinku".
TABULKA 1
Seznam osvobozených zemí
Norta N.V. _BAR_ Stradsestraat 17 B-2250 Olen _BAR_ Belgie _BAR_ Článek 7 _BAR_ 24. 9. 2002 _BAR_ A413 _BAR_
Článek 2
Žádosti o osvobození od rozšířeného antidumpingového cla podané v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 88/97 stranami uvedenými v tabulce 2 se zamítají.
Pozastavení platby rozšířeného antidumpingového cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 88/97 se pro dotyčné strany zrušuje od příslušného data uvedeného ve sloupci nadepsaném "Datum nabytí účinku".
TABULKA 2
Seznam stran, pro které se ruší pozastavení
Faema Cicli Picc. Soc. Coop. ARL _BAR_ Via Nicosia 6 I-93017 San Cataldo _BAR_ Itálie _BAR_ Článek 5 _BAR_ 13. 3. 2002 _BAR_ A358 _BAR_
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům a stranám uvedeným v článcích 1 a 2.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2001/574/ES o určení společné látky pro daňové značení plynových olejů a petroleje
(oznámeno pod číslem K(2003) 4607)
(2003/900/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/60/ES ze dne 27. listopadu 1995 o daňovém značení plynových olejů a petroleje [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2001/574/ES [2] byl výrobek označený vědeckým názvem N-ethyl-N-[2-(1-isobutoxyethoxy)ethyl]-4-(fenylazo)anilin (Solvent Yellow 124) vybrán jako společná značkovací látka pro daňové značení plynových olejů a petroleje a byl stanoven obsah značkovací látky nejméně 6 mg na litr minerálního oleje.
Měl by však být stanoven i maximální obsah značkovací látky 9 mg na litr minerálního oleje, aby se zamezilo podvodnému užívání minerálních olejů:
(2) Rozhodnutí 2001/574/ES by proto mělo být přiměřeně změněno.
(3) Opatření stanovené tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro spotřební daně,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 2001/574/ES se odstavec 2 nahrazuje tímto: "Členské státy stanoví obsah značkovací látky nejméně 6 mg a nejvýše 9 mg značkovací látky na litr minerálního oleje."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. prosince 2003,
kterým se přijímá plán na rozdělení prostředků vyčleněných na rozpočtový rok 2004 pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství členským státům
(oznámeno pod číslem K(2003) 4868)
(2003/903/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], a zejména na článek 6 zmíněného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 zmíněného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 2 nařízení Komise (EHS) č. 3149/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství [3], musí Komise přijmout plán na rozdělení potravin, který se má financovat z dostupných prostředků na rozpočtový rok 2004.
Plán by měl stanovit zejména pro každý členský stát, který opatření používá, nejvyšší dostupné finanční prostředky pro provádění jeho části plánu a množství každého druhu produktů, které má být odebráno ze zásob ve skladech intervenčních agentur.
(2) Členské státy, zapojené do plánu, poskytly informace požadované v souladu s článkem 1 nařízení (EHS) č. 3149/92.
(3) Pro účely rozdělení prostředků musí být vzaty v úvahu zkušenosti a rozsah, v jakém členské státy využily prostředky jim přidělené v předchozích letech.
(4) Převody uvnitř Společenství, nezbytné k uskutečnění plánu, by měly být rovněž povoleny za podmínek stanovených v článku 7 nařízení (EHS) č. 3149/92.
(5) Pro provádění plánu by mělo být rozhodnou skutečností ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 2799/98 datum začátku finančního roku pro správu zásob ve veřejných skladech.
(6) S ohledem na účel plánu by mělo být rozdílení produktů rozvrženo do celého roku.
(7) V souladu s čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3149/92 Komise při vypracování plánu provedla konzultace s hlavními organizacemi zabývajícími se problematikou nejchudších osob ve Společenství.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanovisky všech příslušných výborů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ve finančním roce 2004 budou potraviny, určené k rozdělení nejchudším osobám ve Společenství podle nařízení (EHS) č. 3730/87, dodány v souladu s ročním distribučním plánem stanoveným v příloze I.
Článek 2
Povolují se převody uvnitř Společenství uvedené v příloze II.
Článek 3
Pro provádění ročního plánu je datem rozhodné skutečnosti ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 2799/98 1. říjen 2003.
Článek 4
Jestliže množství rozdělovaných produktů převyšuje 500 tun, vloží zúčastněné členské státy do nabídkového řízení patřičná ustanovení aby zajistily, že množství uvedená v příloze I tabulce b) jsou s ohledem na kapacitu dobročinných institucí, během provádění ročního plánu předmětem několika distribučních operací.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. prosince 2003,
kterým se schvalují programy k získání statusu schválených oblastí a schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) u ryb, a mění přílohy I a II rozhodnutí 2003/634/ES
(oznámeno pod číslem K(2003) 4727)
(Text s významem pro EHP)
(2003/904/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 a 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) rozhodnutí Komise 2003/634/ES [2] schvaluje a vyjmenovává programy předložené různými členskými státy.
Tyto programy jsou určeny k tomu, aby umožnily členskému státu následně zahájit postupy pro to, aby oblast nebo hospodářství v neschválené oblasti získaly status schválené oblasti nebo schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) nebo o infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto choroby;
(2) dopisem ze dne 5. září 2002 Itálie požádala o schválení programu, který by se měl použít v hospodářství Incubattoio ittico de valle v oblasti Piemontu.
V době podání žádosti bylo hospodářství pod dohledem od ledna 2000.
Byly do něho však dovezeny ryby z hospodářství, která v době dovozu nebyla schválena podle článku 5 nebo článku 6 směrnice 91/67/EHS;
(3) bylo shledáno, že podaná žádost je v souladu s článkem 10 směrnice 91/67/EHS, a proto by měla být schválena a příloha II rozhodnutí 2003/634/ES by měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
Z důvodu nasazení ryb z neschválených oblastí je však třeba, aby se program používal v průběhu čtyř let od data schválení;
(4) dopisem ze dne 20. října 2003 podalo Finsko žádost o schválení změny programu uvedeného v příloze I bodu 6.2 rozhodnutí 2003/634/ES.
V důsledku ohniska VHS u pstruha duhového na západním pobřeží Finska orgány rozhodly, že v této nové oblasti použijí eradikační opatření podobná opatřením použitým v oblastech popsaných v příloze I bodu 6.2 rozhodnutí 2003/634/ES.
Změna programu by proto měla být schválena;
(5) některé programy schválené rozhodnutím 2003/634/ES, pokud jde o Francii a Německo, byly zdárně ukončeny.
Oblasti získaly status schválených oblastí a byly zařazeny do přílohy I rozhodnutí Komise 2002/308/ES [3].
Proto by tyto oblasti měly být zrušeny v příloze I rozhodnutí 2003/634/ES;
(6) rozhodnutí 2003/634/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno;
(7) opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Změny programu předložené Finskem podle čl. 10 odst. 1 směrnice 91/67/EHS k získání statusu schválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) nebo infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto choroby, se schvalují.
2. Program předložený Itálií podle čl. 10 odst. 1 směrnice 91/67/EHS k získání statusu schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o VHS nebo IHN nebo obě tyto choroby ryb, se schvaluje.
Článek 2
Rozhodnutí 2003/634/ES se mění takto:
1. příloha I se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
2. příloha II se nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Dotčené členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se schválenými programy.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 2002/862/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu z Kazachstánu
(oznámeno pod číslem K(2003) 4890)
(Text s významem pro EHP)
(2003/905/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí Komise 2002/862/ES [2] je úřad "Committee of Forestry, Fishing and Hunting (CFFH)", který je součástí "Ministry of Natural Resources and Environment Protection" v Kazachstánu příslušným orgánem, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS.
(2) Po restrukturalizaci kazachstánské státní správy se příslušný orgán změnil na "Veterinary Department of Ministry of Agriculture (VD-MA)".
Tento nový orgán je schopen účinně ověřovat uplatňování platných právních předpisů.
(3) VD-MA poskytl úřední záruky ohledně dodržování norem pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu a akvakultury stanovených ve směrnici 91/493/EHS a ohledně splnění hygienických podmínek, které jsou rovnocenné podmínkám uvedené směrnice.
(4) Rozhodnutí 2002/862/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/862/ES se mění takto:
1. článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným orgánem
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2003
o zavedení akčního programu Společenství pro subjekty podporující vzájemné porozumění ve vztazích mezi Evropskou unií a některými regiony světa
(2003/911/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství udržuje vztahy s některými zeměmi a regiony, zejména poskytováním rozsáhlé pomoci podle nařízení ALA [2], MEDA [3], Tacis [4] a CARDS [5].
(2) Evropská rada nejméně ve dvou případech [6] zdůraznila význam, který přikládá vztahům mezi Evropskou unií a jejími partnery.
(3) Zvláštní pozornost je třeba věnovat regionálnímu rozměru pomoci Společenství, s přihlédnutím k rozdílnosti potřeb a priorit hlavních regionů, na které se vztahují výše uvedená nařízení, a k vyváženému a koordinovanému zintenzívnění regionální spolupráce.
(4) Je třeba podporovat lepší vzájemné poznání a porozumění mezi Evropskou unií a jejími partnery, kterým poskytuje pomoc.
(5) K posílení vzájemného poznání a porozumění mezi Evropskou unií a jejími partnery bude napomáhat činnost subjektů, které se specializují na analýzu vztahů mezi Evropskou unií a dotyčnými regiony světa.
(6) Je navrženo zavést několik rozpočtových linií na podporu ústavů, subjektů a sítí s cílem posílit vztahy mezi Evropskou unií a jiným regiony světa.
(7) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [7], (dále jen "finanční nařízení") vyžaduje vytvoření právního základu pro stávající podpory.
(8) Zeměpisná působnost programu, který je předmětem tohoto rozhodnutí, by se měl rozšířit na všechny regiony, na které se vztahují nařízení ALA, MEDA, Tacis a CARDS, a na kandidátské země.
(9) Činnosti upravené tímto rozhodnutím nejsou opatřeními spolupráce, které spadají přímo do politiky rozvojové spolupráce nebo spolupráce s ostatními třetími zeměmi. Přesto jsou nezbytné pro dosažení jednoho z cílů Společenství.
(10) Do tohoto rozhodnutí je zahrnuta finanční referenční částka ve smyslu bodu 34 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [8] na celou dobu tohoto programu, aniž jsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou.
(11) Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto rozhodnutí jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308 Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Cíl programu
1. Zavádí se akční program Společenství na podporu středisek, ústavů a sítí specializovaných na analýzu vztahů mezi Evropskou unií a některými regiony.
2. Obecným cílem tohoto programu je prohloubit porozumění a dialog mezi Evropskou unií a regiony, na které se vztahují nařízení ALA, MEDA, Tacis a CARDS, a kandidátskými zeměmi pomocí podpory činností subjektů uvedených v odstavci 1.
Tato činnost sestává z ročního programu činnosti střediska, ústavu nebo sítě a musí být v souladu s činností popsanou v příloze.
Podporovaná činnost musí přispívat k rostoucímu porozumění a dialogu mezi Evropskou unií a regiony, na které se vztahují nařízení ALA, MEDA, Tacis a CARDS, a kandidátskými zeměmi.
Článek 2
Přístup k programu
1. Aby mohl být žadateli grant poskytnut, musí dodržovat ustanovení uvedená přílohy a splňovat tyto požadavky:
- musí být nezávislou a neziskovou právnickou osobou působící hlavně v oblasti podporování porozumění ve vztazích mezi Evropskou unií a dotyčnými regiony s cílem, který slouží veřejnému zájmu,
- musí být právně založen po dobu více než dvou let a mít své účetnictví za předchozí dva roky ověřené schváleným auditorem,
- jeho činnost musí být v souladu se zásadami, na kterých je založeno působení Společenství v oblasti vnějších vztahů, a přihlížet k prioritním oblastem uvedeným v bodu 4 přílohy.
2. Aby mohl být subjektu sledujícímu cíl, který je v souladu s politikou Evropské unie v oblasti vnějších vztahů, poskytnut grant na provozní náklady na základě jeho ročního programu činnosti, musí také působit na evropské úrovni nebo v dotyčném regionu a jeho struktura a činnost musí mít potenciál na úrovni Evropské unie nebo těchto regionů.
Článek 3
Účast
Účastníky tohoto programu se mohou stát subjekty, ústavy a sítě zřízené
a) v členských státech,
b) v zemích, jejichž přistoupení k Evropské unii v roce 2004 bylo schváleno v roce 1992 na kodaňském summitu,
c) v Bulharsku, Rumunsku a Turecku,
d) v zemích nebo regionech, na které se vztahují nařízení ALA, MEDA, Tacis nebo CARDS.
Článek 4
Výběr příjemců
1. Komise provádí akční program Společenství v souladu s finančním nařízením.
2. Poskytnutí grantu na provozní náklady na základě ročního programu činnosti určitého subjektu musí být v souladu s obecnými kritérii uvedenými v příloze.
3. Subjekty, kterým lze poskytnout grant na provozní náklady, jsou vybrány po výzvě k předkládání návrhů zahrnujících celou dobu trvání programu s cílem založení partnerství mezi těmito subjekty a Evropskou unií.
Na základě výzvy k předkládání návrhů přijme Komise seznam příjemců a částek schválených v souladu s článkem 116 finančního nařízení.
Článek 5
Poskytnutí grantu
1. Granty na provozní náklady poskytnutými podle tohoto programu nesmějí být financovány veškeré způsobilé výdaje dotyčného subjektu za kalendářní rok, na který je grant poskytnut.
2. Částka poskytnutého grantu na provozní náklady nesmí překročit 70 % způsobilých výdajů subjektu za kalendářní rok, na který je grant poskytnut.
3. Pokud se tyto granty na provozní náklady obnoví, pak se podle čl. 113 odst. 2 finančního nařízení postupně snižují. Je-li grant poskytnut subjektu, který obdržel grant na provozní náklady v předchozím roce, je procentní podíl spolufinancování Společenství představovaný novým grantem alespoň o 10 procentních bodů nižší než procentní podíl spolufinancování Společenství představovaný grantem na předchozí rok.
Článek 6
Finanční ustanovení
1. Tento program začíná dnem 1. ledna 2004 a končí dnem 31. prosince 2006.
2. Finanční referenční částka na provádění programu za dobu uvedenou v odstavci 1 se stanoví na 4,1 milionů EUR.
3. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 7
Sledování a hodnocení
Komise předloží Radě zprávu o plnění cílů programu do 31. prosince 2005.
Tato hodnotící zpráva bude založena na výsledcích dosažených příjemci a zhodnotí zejména jejich významnost, účinnost a užitečnost při dosahování cílů stanovených v článku 1 a v příloze.
Článek 8
Přechodná ustanovení
Zásada postupného snižování výše spolufinancování Společenství stanovená v článku 5 v případech obnovení grantu na provozní náklady pro subjekty, které takový grant obdržely za stejnou činnost v roce, který předcházel roku vstupu tohoto rozhodnutí v platnost a pro oba předchozí roky, platí až od třetího roku po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost, pokud tyto subjekty plně splnily všechny požadavky na řádné finanční řízení.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. prosince 2003,
kterým se mění rozhodnutí 95/408/ES o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže, pokud jde o prodloužení jeho platnosti
(2003/912/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], a zejména na článek 9 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost rozhodnutí 95/408/ES končí dnem 31. prosince 2003.
(2) Návrh Komise na nařízení Evropského parlamentu a Rady o prováděcích pravidlech úředních kontrol produktů živočišného původu určených pro lidskou spotřebu [2] (nařízení o organizaci úředních kontrol) stanoví nový postup pro sestavování seznamů zařízení třetích zemí, který má nahradit pravidla stanovená v rozhodnutí 95/408/ES.
(3) Doba platnosti rozhodnutí 95/408/ES by měla být prodloužena, aby byla překlenuta doba mezi ukončením použitelnosti uvedeného rozhodnutí a vstupem v platnost nařízení o organizaci úředních kontrol.
(4) Rozhodnutí 95/408/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 9 rozhodnutí 95/408/ES se datum "31. prosince 2003" nahrazuje datem "31. prosince 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. prosince 2003
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění obchodních ustanovení a ustanovení souvisejících s obchodem, která jsou uvedena v Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé
(2003/913/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V očekávání vstupu v platnost Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé, podepsané dne 25. června 2001, se Společenství a Egypt zavázaly, že přijmou postupy pro prozatímní provádění jejích obchodních ustanovení a ustanovení souvisejících s obchodem.
(2) Obchodní ustanovení a ustanovení související s obchodem, která budou prozatímně prováděna, nahradí příslušná ustanovení Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou [1] podepsané dne 18. ledna 1977 a Dohody mezi členskými státy Evropského společenství uhlí a oceli a Egyptskou arabskou republikou [2] podepsané v Bruselu dne 18. ledna 1977.
(3) Opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(4) Dohoda ve formě výměny dopisů by proto měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění obchodních ustanovení a ustanovení souvisejících s obchodem, která jsou uvedena v Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Opatření nezbytná pro provádění dohody ve formě výměny dopisů včetně prohlášení, příloh, protokolů a výměny dopisů přiložených k dohodě o přidružení se přijímají v souladu postupem podle čl. 3 odst. 2.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Výbor pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I zřízený článkem 16 nařízení (ES) č. 3448/1993 [4], Řídící výbor pro cukr zřízený článkem 42 nařízení (ES) č.1260/2001 [5] nebo případně výbory zřízené odpovídajícími ustanoveními jiných nařízení o společné organizaci trhů, či Výbor pro celní kodex podle článku 248a nařízení (EHS) č. 2913/92 [6].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství po dobu prozatímního provádění.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. července 2003,
kterým se zřizuje Poradní výbor pro bezpečnost a zdraví při práci
(2003/C 218/01)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 202 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ochrana proti pracovním úrazům a nemocím z povolání patří k cílům Smlouvy.
(2) Rozsáhlá přeměna výrobních metod ve všech odvětvích hospodářství a rozšíření nebezpečných postupů a materiálů způsobily nové obtíže, pokud jde o bezpečnost a zdraví pracovníků na pracovišti.
(3) Měl by být zřízen stálý subjekt, který by byl Komisi nápomocen při přípravě a provádění činností v oblasti bezpečnosti a zdraví při práci a který by usnadňoval spolupráci mezi vnitrostátními správními orgány, odborovými organizacemi a organizacemi zaměstnavatelů.
(4) Zástupci vlád členských států, zasedající ve zvláštní Radě ministrů, na 36. a 42. zasedání Rady, zřídili rozhodnutími ze dnů 6. září 1956 a 9. a 10. května 1957 Stálý výbor pro bezpečnost v hornictví, jehož působnost stanovilo rozhodnutí zástupců vlád členských států, zasedajících ve zvláštní Radě ministrů, ze dne 9. července 1957, o působnosti a jednacím řádu Stálého výboru pro bezpečnost v hornictví [1] a jehož působnost byla rozšířena rozhodnutím Rady 74/326/EHS ze dne 27. června 1974 [2].
(5) Navíc rozhodnutí Rady 74/325/EHS ze dne 27. června 1974 o zřízení Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci [3], rovněž zřídilo stálý subjekt pro veškeré hospodářské činnosti, s výjimkou odvětví těžebního průmyslu a ochrany zdraví pracovníků před nebezpečím způsobeným ionizujícím zářením.
(6) Důležité změny, k nimž došlo během několika posledních let v pracovním životě a v evropském projektu, zejména v souvislosti se začleněním sociálního protokolu do Amsterodamské smlouvy, a nové možnosti, které se otevřely díky současnému procesu rozšiřování, si žádají kritické a konstruktivní přezkoumání dohodovacího postupu a subjektů zřízených za tímto účelem ve Společenství.
(7) Komise ve sdělení o programu Společenství v oblasti bezpečnosti, hygieny a ochrany zdraví při práci (1996–2000) zdůraznila potřebu racionalizovat fungování těchto dvou poradních výborů, totiž Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci a Stálého výboru pro bezpečnost a ochranu zdraví v hornictví a dalších odvětvích těžebního průmyslu, jejich sloučením, snížením počtu jejich členů a vytvořením společného sekretariátu.
(8) Sdělení Komise "Přizpůsobování se změnám v práci a ve společnosti: nová strategie Společenství o zdraví a bezpečnosti pro období 2002–2006" rovněž uvádí, že účinné provádění práva Společenství vyžaduje úzkou spolupráci mezi Komisí a správními orgány členských států a že tato spolupráce by byla kvalitnější a jednodušší, pokud by oba poradní výbory byly sloučeny do jednoho.
(9) Struktura Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci by měla být zachována, avšak měly by být provedeny nezbytné úpravy ke zlepšení jeho fungování a jasně vymezena horizontální povaha jeho pravomocí, aby byly zahrnuty všechny veřejné i soukromé sektory činnosti v souladu s oblastí působnosti právních předpisů Společenství v oblasti zdraví a bezpečnosti při práci.
Poznatky a zkušenosti získané Stálým výborem pro bezpečnost a ochranu zdraví v hornictví a dalších odvětvích těžebního průmyslu by měly být rovněž zachovány zřízením stálých pracovních skupin pro zvláštní odvětví v rámci tohoto poradního výboru.
(10) Tato reforma by měla být začleněna do nového rozhodnutí, kterým se zřizuje Poradní výbor pro bezpečnost a zdraví při práci jako společný poradní orgán a kterým se zrušuje rozhodnutí 74/325/EHS.
(11) Rozhodnutí o zřízení Stálého výboru pro bezpečnost v hornictví, rozhodnutí o působnosti a jednacím řádu Stálého výboru pro bezpečnost v hornictví a rozhodnutí 74/326/EHS by měla být rovněž zrušena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se Výbor pro bezpečnost a zdraví při práci (dále jen "výbor").
Článek 2
1. Výbor je Komisi nápomocen při přípravě, provádění a hodnocení činností v oblasti bezpečnosti a zdraví při práci.
Tento úkol se týká veřejného i soukromého sektoru hospodářství.
2. Výbor zejména
a) na základě dostupných informací uskutečňuje výměnu názorů a zkušeností, které se týkají stávajících nebo připravovaných předpisů;
b) pomáhá vypracovávat společný přístup k problémům v oblasti bezpečnosti a zdraví při práci a určovat priority Společenství, jakož i opatření nezbytná k jejich provádění;
c) upozorňuje Komisi na oblasti, které si žádají nové poznatky a provádění vhodných vzdělávacích a výzkumných opatření;
d) v rámci akčních programů Společenství vymezuje
- kritéria a cíle v oblasti prevence pracovních úrazů a zdravotních rizik v podnicích,
- metody umožňující podnikům a jejich zaměstnancům hodnotit a zlepšovat úroveň ochrany;
e) spolu s Evropskou agenturou pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci přispívá k informovanosti správních orgánů jednotlivých států, odborových organizací a organizací zaměstnavatelů o opatřeních Společenství s cílem usnadnit spolupráci a podpořit jakékoli jejich iniciativy v oblasti výměny zkušeností a stanovení pravidel správné praxe;
f) zaujímá stanovisko k návrhům iniciativ Společenství, které mají dopad na bezpečnost a zdraví při práci;
g) zaujímá stanovisko k ročnímu programu a rotujícímu čtyřletému programu Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci.
3. Za účelem plnění výše uvedených úkolů výbor spolupracuje s jinými výbory příslušnými pro bezpečnost a zdraví při práci, mimo jiné s Výborem vrchních inspektorů práce a s Vědeckým výborem pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci, a to především formou výměny informací.
Článek 3
1. Výbor se skládá ze třech řádných členů za každý členský stát, přičemž jeden zastupuje vnitrostátní vlády, jeden odborové organizace a jeden organizace zaměstnavatelů.
2. Za každého řádného člena mohou být jmenováni dva náhradníci.
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 3, účastní se náhradník schůze výboru pouze v případě nepřítomnosti člena, kterého zastupuje.
3. Řádné členy a náhradníky jmenuje Rada.
Při předkládání seznamu kandidátů Radě se členské státy snaží zajistit ve složení výboru rovnoměrné zastoupení různých dotčených hospodářských odvětví a vyvážené zastoupení mužů a žen odpovídající jejich podílu mezi pracujícím obyvatelstvem.
4. Rada zveřejní pro informaci seznam řádných členů a náhradníků v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
1. Funkční období řádných členů a náhradníků činí tři roky.
Mohou být jmenováni opakovaně.
2. Po uplynutí funkčního období zůstávají řádní členové a náhradníci ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo znovu jmenováni.
3. Před uplynutím doby tří let končí funkční období členů jejich odstoupením nebo sdělením dotyčného členského státu o skončení funkčního období.
Na zbývající část funkčního období je člen nahrazen postupem podle článku 3.
Článek 5
1. V rámci výboru existují tři zájmové skupiny složené ze zástupců vnitrostátních vlád, odborových organizací a organizací zaměstnavatelů.
2. Každá zájmová skupina si zvolí jednoho člena za svého mluvčího.
3. Každá zájmová skupina určí koordinátora, jenž se účastní schůze výboru, předsednictva a zájmové skupiny.
4. Činnost výboru organizuje předsednictvo složené ze dvou zástupců Komise, mluvčích a koordinátorů určených zájmovými skupinami.
Článek 6
1. Výboru předsedá generální ředitel, který je v Komisi pověřen sociální politikou, a výjimečně, nemůže-li se schůze zúčastnit, jeden z ředitelů generálního ředitelství, jehož generální ředitel jmenuje.
Předseda nehlasuje.
2. Schůze výboru svolává předseda buď z vlastního podnětu, nebo na žádost alespoň jedné třetiny členů.
3. Předseda může z vlastního podnětu přizvat k účasti na schůzi výboru nejvýše dva odborníky.
Každou zájmovou skupinu mohou doprovázet až dva odborníci, pokud tuto skutečnost oznámí předsedovi nejméně tři dny před schůzí výboru.
4. Výbor může zřizovat pracovní skupiny, kterým předsedá člen výboru nebo náhradník.
Každá pracovní skupina se skládá ze čtyř odborníků za každou zájmovou skupinu.
V rámci výboru je zřízena stálá pracovní skupina složená z pěti odborníků z každé zájmové skupiny, která se pravidelně zabývá otázkami souvisejícími s hornictvím a dalšími odvětvími těžebního průmyslu.
Předsedové těchto pracovních skupin předkládají výsledky své práce formou zpráv během schůzí výboru.
5. Schůzí výboru a pracovních skupin se účastní zástupci příslušných útvarů Komise.
Komise zajišťuje sekretariát.
6. Jako pozorovatelé se schůzí výboru mohou účastnit
- ředitel Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci,
- ředitel Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek,
- jeden zástupce každé zájmové skupiny z členského státu Evropského hospodářského prostoru.
7. Předseda může na základě odůvodněného stanoviska předsednictva povolit účast na schůzích výboru i jiným pozorovatelům.
Článek 7
1. Výbor je způsobilý se platně usnášet, pokud jsou přítomny alespoň dvě třetiny členů.
Hlasovat mohou pouze členové.
2. Stanoviska výboru musí být odůvodněná.
Přijímají se nadpoloviční většinou platných hlasů; jsou doplněna písemným prohlášením uvádějícím názory vyjádřené menšinou, pokud o to požádá.
3. Výbor navrhne urychlené rozhodovací postupy, na které se podmínky uvedené v odstavcích 1 a 2 použijí obdobně.
Článek 8
Výbor na základě stanoviska Komise schválí svůj jednací řád, který stanoví praktickou úpravu jeho činnosti, a zejména urychlených rozhodovacích postupů a spolupráce s ostatními výbory příslušnými v oblasti bezpečnosti a zdraví při práci, mimo jiné s Výborem vrchních inspektorů práce a s Vědeckým výborem pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci.
Jednací řád se pro informaci předloží Evropskému parlamentu a Radě; Rada má rovněž právo jej vrátit k přepracování.
Článek 9
Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, jsou členové výboru povinni nevyzrazovat informace, ke kterým získali během práce výboru nebo pracovních skupin přístup, pokud je Komise uvědomí, že požadované stanovisko nebo vznesená otázka jsou důvěrné povahy.
V tom případě se schůzí účastní pouze členové výboru a zástupci Komise.
Článek 10
Zrušují se rozhodnutí o zřízení Stálého výboru pro bezpečnost v hornictví, přijatá na 36. a 42. zasedání Rady dne 6. září 1956 a 9. a 10. května 1957, rozhodnutí zástupců vlád členských států, zasedajících ve zvláštní Radě ministrů, ze dne 9. července 1957 o působnosti a jednacím řádu Stálého výboru pro bezpečnost v hornictví, a rozhodnutí Rady 74/325/EHS a 74/326/EHS.
Článek 11
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2003
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 3 k dohodě o přidružení mezi ES a Marokem
(2003/914/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou prvního pododstavce čl. 300 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 16 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé [1], která je v platnosti ode dne 1. března 2000, stanoví, že Společenství a Maroko budou v zájmu obou smluvních stran postupně liberalizovat vzájemný obchod se zemědělskými produkty.
(2) Článek 18 Evropsko-středomořské dohody stanoví, že Společenství a Marocké království po 1. lednu 2000 přezkoumají situaci s cílem stanovit liberalizační opatření, která by měly smluvní strany uplatňovat ode dne 1. ledna 2001.
(3) Společenství a Marocké království se shodly na nahrazení protokolů 1 a 3 k Evropsko-středomořské dohodě dohodou ve formě výměny dopisů.
Tato dohoda by tedy měla být schválena.
(4) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 3 k dohodě o přidružení mezi ES a Marokem, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise stanoví prováděcí pravidla k protokolům 1 a 3 v souladu s postupem stanoveným v čl. 3 odst. 2.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro cukr zřízený článkem 42 nařízení (ES) č.1260/2001 [3] nebo případně výbory zřízené odpovídajícími ustanoveními jiných nařízení o společné organizaci trhů nebo Výbor pro celní kodex zřízený článkem 248a nařízení (EHS) č. 2913/92 [4].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2003
o prozatímním provádění dvoustranné dohody mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou o obchodu s textilními výrobky
(2003/915/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství dvoustrannou dohodu, která má o rok prodloužit platnost stávající dvoustranné dohody a protokolů o obchodu s textilními výrobky s Běloruskou republikou a upravit množstevní omezení, aby byly zohledněny roční míry růstu a rozšíření Evropské unie.
(2) S výhradou možného uzavření dohody k pozdějšímu datu, by tato dvoustranná dohoda měla být podepsána jménem Společenství.
(3) Tato dvoustranná dohoda by měla být prováděna prozatímně od 1. ledna 2004 do dokončení postupů nezbytných pro její uzavření, s výhradou vzájemného prozatímního provádění ze strany Běloruské republiky,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S výhradou možného uzavření k pozdějšímu datu, je předseda Rady oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat jménem Evropského společenství Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou o obchodu s textilními výrobky parafovaná dne 1. dubna 1993 v Bruselu, naposledy změněná Dohodou ve formě výměny dopisů parafovanou dne 11. listopadu 1999 (dále jen "dvoustranná dohoda").
Článek 2
Dvoustranná dohoda se ode dne 1. ledna 2004 provádí prozatímně do jejího formálního uzavření a s výhradou vzájemného prozatímního provádění dvoustranné dohody ze strany Běloruské republiky [1].
Znění dvoustranné dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
1. Jestliže Bělorusko nesplní své povinnosti podle odstavce 2 bodu 5 dvoustranné dohody, bude kvóta pro rok 2004 snížena na úrovně dohodnuté pro rok 2003.
2. Rozhodnutí o použití odstavce 1 se přijímá v souladu s postupy uvedenými v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [2].
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2003
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 2 k dohodě o přidružení mezi ES a Izraelem
(2003/917/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 11 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé [1] (dále jen "dohoda o přidružení"), která je v platnosti od 1. června 2000, stanoví, že Společenství a Izrael budou v zájmu obou smluvních stran postupně liberalizovat vzájemný obchod se zemědělskými produkty.
Stanoví, že Společenství a Izrael po 1. lednu 2000 přezkoumají situaci s cílem stanovit opatření, která by mělo Společenství a Izrael v souladu s tímto cílem uplatňovat od 1. ledna 2001.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu ve formě výměny dopisů s cílem nahradit protokoly 1 a 2 k dohodě o přidružení.
(3) Tato dohoda, parafovaná dne 4. července 2003, by měla být schválena.
(4) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2].
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 2 k Dohodě o přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise stanoví nezbytná prováděcí opatření k protokolům 1 a 2 v souladu s postupem stanoveným v článku 3.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro cukr (dále jen "výbor") zřízený článkem 42 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [3], nebo případně výbory zřízené odpovídajícími ustanoveními jiných nařízení o společné organizaci trhů nebo Výbor pro celní kodex zřízený článkem 248a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se zřizuje celní kodex Společenství [4].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1152/2003/ES
ze dne 16. června 2003
o zavedení elektronického systému pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [4] stanoví, že výrobky přepravované mezi jednotlivými členskými státy v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně musejí být doprovázeny dokladem vystaveným odesílatelem.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 2719/92 ze dne 11. září 1992 o průvodním úředním dokladu při přepravě výrobků podléhajících spotřební dani v rámci režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně [5] určuje formu a obsah průvodního dokladu stanoveného směrnicí 92/12/EHS.
(3) Je nezbytné mít k dispozici elektronický systém pro sledování přepravy zboží podléhajícího spotřební dani, který členským státům umožní získávat o přepravě informace v reálném čase a provádět předepsané kontroly, včetně kontrol při přepravě výrobků ve smyslu článku 15 směrnice Rady 92/12/EHS.
(4) Zavedení elektronického systému by také mělo umožnit zjednodušení pohybu zboží uvnitř Společenství v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně.
(5) Elektronický systém pro přepravu a sledování zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Společenství (EMCS) by měl být slučitelný, a pokud to bude technicky možné, spojený s novým elektronickým tranzitním systémem (NCTS) tak, aby zjednodušil správní a obchodní postupy.
(6) Pro účely provádění tohoto rozhodnutí by měla Komise koordinovat činnosti členských států tak, aby zajistila řádné fungování vnitřního trhu.
(7) Vzhledem k rozsahu a složitosti takového elektronického systému budou jak členské státy, tak Společenství potřebovat další značné lidské i finanční zdroje.
V důsledku toho by mělo být stanoveno, že Komise i členské státy poskytnou zdroje nezbytné pro vývoj a zavedení systému.
(8) Členské státy by měly při vývoji vnitrostátních prvků uplatňovat zásady stanovené pro systémy elektronické správy a měly by k hospodářským subjektům přistupovat stejným způsobem jako v ostatních oblastech, v nichž jsou elektronické systémy zavedeny.
Členské státy by především měly hospodářským subjektům, zejména malým a středním podnikům činným v tomto odvětví, umožnit využívání těchto vnitrostátních prvků s nejnižšími možnými náklady, a dále podporovat všechna opatření zaměřená na udržení konkurenceschopnosti těchto subjektů.
(9) V elektronickém systému by se rovněž měly rozlišovat prvky Společenství a prvky, které nejsou prvky Společenství, jakož i příslušné povinnosti Komise a členských států ve vztahu k vývoji a zavádění systému.
V této souvislosti by měla hrát Komise, které je nápomocen příslušný výbor, důležitou úlohu při koordinaci, organizaci a správě systému.
(10) Měly by být přijaty postupy umožňující vyhodnocovat zavádění elektronického systému pro sledování zboží podléhajícího spotřební dani.
(11) Na financování systému by se měly podílet Společenství i členské státy, přičemž podíl Společenství by měl jako takový být konkrétně uveden v souhrnném rozpočtu Evropské unie.
(12) Zavedení elektronického systému poslouží k posílení aspektů vnitřního trhu v pohybu zboží podléhajícího spotřební dani.
Všechny daňové aspekty týkající se pohybu zboží podléhajícího spotřební dani by měly být ošetřeny změnou směrnice 92/12/EHS.
Tímto rozhodnutím není dotčen právní základ pro jakékoliv budoucí změny směrnice 92/12/EHS.
(13) Dříve než bude systém EMCS provozuschopný a vzhledem k již zaznamenaným problémům by se měla Komise ve spolupráci s členskými státy a s ohledem na stanoviska dotčených obchodních odvětví zaměřit na zkvalitnění současného systému založeného na papírových dokladech.
(14) Toto rozhodnutí určuje pro celé období potřebné k vývoji a zavedení systému finanční rámec, který představuje přednostní referenční rámec pro rozpočtový orgán v rámci ročního rozpočtového procesu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a o zdokonalování rozpočtového procesu [6].
(15) Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Zavádí se elektronický systém pro přepravu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 92/12/EHS (dále jen "elektronický systém").
2. Elektronický systém má:
a) umožnit elektronický přenos průvodního dokladu uvedeného v nařízení (EHS) č. 2719/92 a zkvalitnění kontrol;
b) zlepšit fungování vnitřního trhu tím, že uvnitř Společenství zjednoduší přepravu výrobků v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně, a dále tím, že poskytne členským státům možnost sledovat tento pohyb v reálném čase a v nezbytných případech provádět předepsané kontroly.
Článek 2
Členské státy a Komise zavedou elektronický systém do šesti let od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Činnosti související se zahájením provozu elektronického systému začnou nejpozději do 12 měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 3
1. Elektronický systém je tvořen prvky Společenství a prvky, které nejsou prvky Společenství.
2. Komise zajistí, že při práci na prvcích Společenství bude u elektronického systému věnována maximální pozornost opětovnému využití nového elektronického tranzitního systému (NCTS) v nejvyšší možné míře, že elektronický systém bude slučitelný s NCTS, a pokud to bude technicky možné, že bude elektronický systém do NCTS začleněn s cílem vytvořit integrovaný elektronický systém pro sledování jak přepravy zboží podléhajícího spotřební dani uvnitř Společenství, tak přepravy zboží podléhajícího spotřební dani nebo jiným clům a poplatkům, které se dováží ze třetích zemí nebo je do nich odesíláno.
3. Prvky Společenství zahrnují společné specifikace, technické výrobky, služby společné komunikační sítě/společného systémového rozhraní a koordinační služby využívané všemi členskými státy, s výjimkou těch variant nebo zvláštních rysů služeb, prostřednictvím nichž mají být splněny vnitrostátní požadavky.
4. Prvky, které nejsou prvky Společenství, zahrnují vnitrostátní specifikace, vnitrostátní databáze tvořící součást systému, síťová propojení mezi prvky Společenství a prvky, které nejsou prvky Společenství, a takové technické či programové vybavení, které členský stát považuje za nezbytné k zajištění úplného využití systému v rámci své správy.
Článek 4
1. Komise postupem podle čl. 7 odst. 2 koordinuje u elektronického systému zavádění a provoz prvků Společenství i prvků, které nejsou prvky Společenství, zejména pokud jde o:
a) infrastrukturu a nástroje potřebné k zaručení vnitřního propojení systému a celkové interoperability systému;
b) vývoj zabezpečení na nejvyšší možné úrovni, aby se zabránilo neoprávněnému přístupu k údajům a zaručila se integrita systému;
c) nástroje pro využívání údajů k boji proti podvodům.
2. Pro dosažení cílů podle odstavce 1 uzavře Komise smlouvy nezbytné k zavedení prvků Společenství u elektronického systému a ve spolupráci s členskými státy uvnitř výboru uvedeného v čl. 7 odst. 1 vypracuje rámcový plán a řídící plány potřebné k zavedení a k provozu systému.
Rámcový plán a řídící plány stanoví počáteční i pravidelné úkoly, které mají Komise a každý členský stát provést.
Řídící plány stanoví lhůty pro splnění úkolů požadovaných k uskutečnění každého z projektů rámcového plánu.
Článek 5
1. Členské státy zajistí, že ke dni stanovenému v řídících plánech podle čl. 4 odst. 2 dokončí počáteční i pravidelné úkoly, které jim byly přiděleny.
Členské státy sdělí Komisi výsledky každého úkolu a den jeho dokončení.
Komise o tom dále uvědomí výbor uvedený v čl. 7 odst.
2. V souvislosti se zaváděním a provozem elektronického systému nepřijme žádný z členských států žádné opatření, které by mohlo omezit vnitřní propojení systému, jeho celkovou interoperabilitu nebo celkové fungování.
Každé opatření, které hodlá členský stát přijmout a které by mohlo ovlivnit vnitřní propojení systému, jeho celkovou interoperabilitu nebo celkové fungování, může být přijato pouze po předchozím souhlasu Komise, která rozhodne postupem podle čl. 7 odst. 2.
3. Členské státy Komisi pravidelně informují o každém opatření, které přijaly s cílem umožnit svým správním orgánům plné využití elektronického systému. Komise o tom dále uvědomí výbor uvedený v čl. 7 odst. 1.
Článek 6
Opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí související se zavedením a provozem elektronického systému a záležitostmi uvedenými v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 2 druhém pododstavci se přijímají postupem podle čl. 7 odst. 2. Tato prováděcí opatření nemají vliv na opatření Společenství vztahující se na výběr a kontrolu nepřímých daní nebo správní spolupráci a vzájemnou pomoc v oblasti nepřímého zdanění.
Článek 7
1. Komisi je nápomocen Výbor pro spotřební daně zřízený podle článku 24 směrnice 92/12/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba stanovená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
1. Komise podnikne veškeré další kroky nezbytné k ověření toho, že opatření financovaná ze souhrnného rozpočtu Evropské unie jsou prováděna řádně a v souladu s tímto rozhodnutím.
Komise ve spolupráci s členskými státy v rámci výboru uvedeného v čl. 7 odst. 1 pravidelně sleduje jednotlivé etapy vývoje a zavádění elektronického systému, aby určila, zda bylo dosaženo požadovaných cílů, a vypracovala pokyny pro zvyšování účinnosti činností souvisejících se zaváděním elektronického systému.
2. Do 30 měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost předloží Komise výboru uvedenému v čl. 7 odst. 1 průběžnou zprávu o sledování. Tato zpráva případně stanoví postupy a podmínky pro pozdější vyhodnocení funkčnosti systému.
Na konci šestileté lhůty uvedené v čl. 2 prvním pododstavci předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o zavádění elektronického systému.
Tato zpráva mimo jiné stanoví postupy a podmínky pro pozdější vyhodnocení funkčnosti systému.
Článek 9
O vývoji a zavádění elektronického systému informuje Komise země, které požádaly o členství v Evropské unii a které se mohou, pokud si to přejí, zúčastnit testů, jež budou probíhat.
Článek 10
1. Na nákladech na zavedení elektronického systému se podílejí Společenství a členské státy v souladu s odstavci 2 a 3.
2. Společenství ponese náklady na vývoj, pořízení, instalaci a údržbu prvků Společenství u elektronického systému a náklady na běžný provoz systémových prvků Společenství instalovaných v prostorách užívaných Komisí nebo Komisí určeného subdodavatele.
3. Členské státy ponesou náklady na zavedení a provoz prvků elektronického systému, které nejsou prvky Společenství, a dále náklady na běžný provoz těch prvků Společenství, které byly instalovány v prostorách užívaných členskými státy nebo subdodavatelem, kterého příslušný členský stát určil.
Článek 11
1. Finanční rámec pro elektronický systém se pro období stanovené v článku 2 prvním pododstavci stanoví na 35000000 eur v rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Roční přidělované částky, včetně částek určených na používání a provoz systému po uplynutí výše uvedeného zaváděcího období, schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
2. Členské státy odhadnou a zpřístupní finanční a lidské zdroje potřebné ke splnění povinností popsaných v článku 5.
Komise a členské státy poskytnou lidské, rozpočtové a technické zdroje potřebné k zavedení a provozu elektronického systému.
Článek 12
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1209/2003/ES
ze dne 16. června 2003
o účasti Společenství na programu výzkumu a vývoje, který provádějí některé členské země a jehož cílem je rozvoj nových klinických zásahů v boji proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze prostřednictvím dlouhodobého partnerství mezi Evropou a rozvojovými zeměmi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 169 a článek 172 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES ze dne 27. června 2002 o šestém víceletém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícím k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002 – 2006) [4] (dále jen "šestý rámcový program") stanoví, že Společenství se bude podílet na programech výzkumu a vývoje prováděných společně několika členskými státy a v rámci této účasti bude rovněž působit ve strukturách vytvořených pro realizaci těchto programů, ve smyslu článku 169 Smlouvy.
(2) Dne 30. května 2001 předložila Komise sdělení o provádění článku 169 Smlouvy a o propojení vnitrostátních programů.
(3) Rada v usneseních ze dne 10. listopadu 2000 a 14. května 2001 a Evropský parlament v usnesení ze dne 4. října 2001 [5] zdůraznily závažnost epidemií HIV/AIDS, malárie a tuberkulózy a nutnost vyvinout větší úsilí o zvýšení pomoci na celostátní, regionální a světové úrovni a schválily akční plán nazvaný "Zesílení boje proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze v rámci snižování chudoby".
(4) Ve svých závěrech ze dne 30. října 2001 vyzvala Rada členské státy, aby vybraly konkrétní témata pro pilotní programy, u nichž by byla vhodná účast Společenství na programech výzkumu a vývoje prováděných z podnětu několika členských států ve smyslu článku 169 Smlouvy, v případě potřeby v úzké spolupráci s Komisí.
(5) V rámci sdělení Evropskému parlamentu a Radě ze dne 20. září 2000 a 21. února 2001 předložila Komise akční program, který je určen pro boj proti celosvětovému problému způsobenému HIV/AIDS, malárií a tuberkulózou, a v němž jsou uvedeny různé strategie, které by se měly provádět.
Tento akční program se skládá z několika úzce propojených a vzájemně závislých částí: jde o podporu prevence, rozvoj léčby, větší dostupnost základních léků a zintenzivnění výzkumu a vývoje.
Část týkající se výzkumu a vývoje má mimo jiné za cíl rozvíjet v návaznosti na provádění tohoto rozhodnutí nové klinické zásahy v boji proti těmto třem chorobám prostřednictvím dlouhodobého partnerství mezi Evropou a rozvojovými zeměmi.
Při přípravě klinických zkoušek pro nové klinické zásahy proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze je třeba brát v úvahu koexistující infekce.
(6) Evropský parlament a Rada v rozhodnutí č. 36/2002/ES ze dne 19. prosince 2001 [6] rozhodly, že Společenství přispěje Světovému fondu boje proti HIV/AIDS, tuberkulóze a malárii částkou 60 miliónů eur na rok 2001.
Světový fond však nefinancuje činnost související s výzkumem a vývojem, a proto musí být financována z dodatečných zdrojů.
(7) Členské státy provádějí samostatně programy nebo činnost související s výzkumem a vývojem, jejichž cílem je rozvoj nových klinických zásahů v boji proti celosvětovému problému způsobenému HIV/AIDS, malárií a tuberkulózou.
Tyto programy nebo činnosti, kterým jsou přiděleny nezbytné finanční prostředky, tvoří součást dlouhodobého partnerství s rozvojovými zeměmi.
(8) V současné době programy nebo činnosti související s výzkumem a vývojem a prováděné samostatně na vnitrostátní úrovni nejsou na evropské úrovni dostatečně koordinovány a neumožňují, aby se v celoevropském měřítku postupovalo jednotně při přípravě účinného programu výzkumu a technického rozvoje určeného k boji proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze v rozvojových zemích, ani aby se nalezla optimální léčba přizpůsobená podmínkám rozvojových zemí.
(9) V zájmu jednotného postupu na evropské úrovni a účinného boje proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze v rozvojových zemích přijaly Belgie, Dánsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Německo, Nizozemsko, Portugalsko, Rakousko, Řecko, Spojené království, Španělsko a Švédsko (dále jen "účastnické členské státy") a Norsko iniciativu, jejímž cílem je vypracovat ve spolupráci s rozvojovými zeměmi program výzkumu a vývoje nazvaný "Partnerství evropských a rozvojových zemí při klinických zkouškách" (dále jen "program EDCTP"), aby v různých zemích Evropy a v rozvojových zemích bylo dosaženo kritického objemu lidských a finančních zdrojů a aby se současně využívalo dalších odborných poznatků a zdrojů existujících v jednotlivých evropských a rozvojových zemích.
(10) Ve smyslu šestého rámcového programu by Společenství mělo mít právo dohodnout podmínky pro svou finanční účast na programu EDCTP během jeho provádění, to znamená stanovit její výši v poměru k účasti jiných zemí, v souladu s pravidly a podmínkami stanovými v tomto rozhodnutí.
(11) Cílem programu EDCTP, jehož celkové maximální náklady se odhadují na 600 miliónů eur na dobu pěti let, je urychlit vývoj nových klinických zásahů v boji proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze v rozvojových zemích, zejména v subsaharské Africe, a obecně zlepšit kvalitu výzkumu souvisejícího s těmito chorobami.
Program EDCTP byl vypracován za účelem posílení spolupráce a propojení evropských vnitrostátních programů, urychlení klinických zkoušek nových výrobků, zejména léků a očkovacích látek, přispět k rozvoji a posílení kapacit v rozvojových zemích, včetně podpory případného předávání technologií, podpořit účast soukromého sektoru a shromáždit dodatečné finanční prostředky k boji proti těmto chorobám, zejména prostředky od soukromého sektoru.
Vzhledem k povaze programu bude převážná část finančních prostředků vynaložena v rozvojových zemích.
(12) V pozdější fázi by bylo možné vyvinout podobnou iniciativu, pokud jde o jiné zanedbávané nemoci postihující zejména chudé obyvatelstvo v rozvojových zemích, a to za předpokladu, že za provádění těchto programů by odpovídaly členské státy a že šestý rámcový program by z hlediska výzkumu byl prioritní.
(13) Účastnické členské státy se dohodly na koordinaci a společném provádění činností, jejichž cílem je přispívat na program EDCTP po navrhovanou dobu pěti let.
Celková částka finanční účasti jednotlivých států se odhaduje na 200 miliónů eur.
(14) V rámci provádění programu EDCTP jsou stanoveny činnosti související se získáním dodatečných finančních prostředků, veřejných nebo soukromých, odhadovaných na 200 miliónů eur.
(15) Má-li být přínos programu EDCTP umocněn, mělo by se na něm Společenství podílet finanční účastí až ve výši 200 miliónů eur.
(16) Ke zvýšení přínosu programu EDCTP by Společenství mělo usilovat o součinnost se souvisejícími iniciativami Společenství v oblasti zlepšování veřejného zdraví v rozvojových zemích, aby tyto země mohly posílit své klinické, normotvorné a kolektivní kapacity, které jim umožní hrát odpovídající úlohu v partnerství EDCTP.
(17) Účastnické členské státy se dohodly na modelu řízení, který zahrnuje vytvoření Partnerské rady a společné struktury pro provádění programu EDCTP.
Partnerská rada zajistí vyváženou účast odborníků z účastnických členských států a odborníků z rozvojových zemí napojených na program EDCTP a vymezí, vypracuje a naplánuje strategii programu, která bude předložena společné struktuře ke schválení.
Společná struktura je právnická osoba, která provádění programu EDCTP zajistí rozměr Společenství a která bude příjemcem finančního příspěvku Společenství.
(18) Vzhledem k tomu, že program EDCTP splňuje vědecké cíle šestého rámcového programu a že oblast výzkumu programu EDCTP patří do tematické priority šestého rámcového programu nazvané "Vědy o živé přírodě, genomika a biotechnologie pro zdraví", měl by být finanční příspěvek Společenství čerpán z rozpočtové položky určené pro uvedenou tematickou prioritu.
(19) Je nesmírně důležité, aby při provádění výzkumné činnosti v rámci programu EDCTP byly dodržovány základní etické zásady, včetně zásad uvedených v článku 6 Smlouvy o Evropské unii a v Listině základních práv Evropské unie, aby byla používána nejlepší klinická praxe a dodržovány zásady rovných příležitostí pro ženy a muže a rovnost pohlaví.
(20) Je rovněž důležité, aby výzkumná činnost prováděná v rámci programu EDCTP odpovídala potřebám rozvojových zemí a aby byla v souladu s celkovou politikou Evropské unie v oblasti zlepšování zdraví a boje proti chorobám souvisejícím s chudobou v rozvojových zemích,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Při provádění šestého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) (dále jen "šestý rámcový program"), který byl přijat rozhodnutím č. 1513/2002/ES, se Společenství finančně podílí na programu výzkumu a vývoje nazvaného "Partnerství evropských a rozvojových zemí při klinických zkouškách" (dále jen "program EDCTP") a prováděného společně několika členskými státy (dále jen "účastnické členské státy").
2. Společenství uhradí finanční příspěvek do společné struktury v maximální výši 200 miliónů eur na dobu trvání šestého rámcového programu.
3. Finanční příspěvek Společenství se uhradí z rozpočtové položky určené pro tematickou prioritu "Vědy o živé přírodě, genomika a biotechnologie pro zdraví" konkrétního programu šestého rámcového programu nazvaného "Integrace a posilování Evropského výzkumného prostoru (2002-2006)".
Článek 2
Finanční účast Společenství je podmíněna tím,
a) že budou prováděny činnosti podle programu EDCTP popsané v příloze I tohoto rozhodnutí;
b) že účastnické členské státy budou na vnitrostátní úrovni provádět a koordinovat programy a činnosti v oblasti výzkumu a vývoje,
a též
c) tím, že účastnické členské státy nebo organizace jimi jmenované vytvoří strukturu s právní subjektivitou (pro účely tohoto rozhodnutí nazvanou "společná struktura"), která bude odpovídat za provádění programu EDCTP a za příjem, přidělení a kontrolu finančního příspěvku Společenství;
d) že bude zaveden model řízení pro program EDCTP v souladu s pokyny stanovenými v příloze II tohoto rozhodnutí;
e) že bude zajištěna účast velkého počtu rozvojových zemí;
f) že bude zajištěna vysoká úroveň vědeckých poznatků a dodržování etických zásad v souladu s obecnými zásadami šestého rámcového programu; a
g) že ustanovení týkající se práv k duševnímu vlastnictví budou formulována tak, aby rovněž zajistila obyvatelům rozvojových zemí možnost využívat snadno a za dostupnou cenu výsledky výzkumu prováděného v rámci programu EDCTP, jakož i výrobky, které s výsledky výzkumu přímo souvisejí.
Článek 3
Pravidla finanční účasti Společenství a pravidla finanční odpovědnosti a práv k duševnímu vlastnictví se přijímají společně prostřednictvím dohody, již uzavřou Komise a společná struktura, v souladu s finančním nařízením o souhrnném rozpočtu Evropských společenství.
Článek 4
Komise a Účetní dvůr mohou prostřednictvím svých úředníků nebo zástupců provádět veškeré kontroly a inspekce nezbytné pro zajištění řádné správy finančních prostředků Společenství a pro ochranu finančních zájmů Společenství proti podvodům nebo nesrovnalostem.
Za tím účelem poskytnou účastnické členské státy nebo společná struktura Komisi a Účetnímu dvoru veškeré náležité doklady.
Článek 5
Komise sdělí veškeré významné údaje Evropskému parlamentu, Radě a Účetnímu dvoru.
Od účastnických členských států se očekává, že prostřednictvím společné struktury předají Komisi veškeré doplňující údaje, které si Evropský parlament, Rada a Účetní dvůr ohledně finančního řízení společné struktury vyžádají.
Článek 6
Toto rozhodnutí se vztahuje na členské státy přistupující ke společné struktuře.
Článek 7
Na základě pravidel stanovených v tomto rozhodnutí, popřípadě prováděcích pravidlech a podmínkách může Společenství schválit podmínky své finanční účasti v závislosti na tom, jak se programu EDCTP účastní země přidružené k šestému rámcovému programu, nebo pokud je to důležité pro provádění programu EDCTP, jak se tohoto programu účastní jakákoliv jiná země.
Článek 8
Výroční zpráva o šestém rámcovém programu předkládaná Evropskému parlamentu a Radě v souladu s článkem 173 Smlouvy obsahuje zejména přehled činností vykonaných v rámci programu EDCTP.
Tento přehled je též součástí pravidelné zprávy o plnění akčního programu Evropského společenství nazvaného "Zesílení boje proti HIV/AIDS, malárii a tuberkulóze v rámci snížení chudoby".
Po uplynutí pětiletého období přistoupí Komise ke zhodnocení programu EDCTP.
Výsledky tohoto hodnocení se předloží Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1229/2003/ES
ze dne 26. června 2003,
kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské energetické sítě a kterým se zrušuje rozhodnutí č. 1254/96/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 156 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1254/96/ES ze dne 5. června 1996, kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské energetické sítě [5], vznikla potřeba zapracovat nové priority, vyzdvihnout mimořádně významné projekty, aktualizovat seznam projektů a upravit postup, který se použije při určování projektů.
(2) Nové priority vyplývají z vytvoření otevřenějšího a konkurenceschopnějšího vnitřního trhu s energií a jsou důsledkem provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektrickou energií [6] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/30/ES ze dne 22. června 1998 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem [7].
Vycházejí ze závěrů zasedání Evropské rady ve Stockholmu v březnu 2001, týkajících se vývoje infrastruktury potřebné pro fungování trhu s energií.
Mělo by se vynaložit zvláštní úsilí na dosažení cíle širšího využívání obnovitelných energetických zdrojů, což by bylo přínosem k politice udržitelného rozvoje.
(3) Výstavba a údržba energetické infrastruktury by zpravidla měly vycházet z tržních zásad.
To je rovněž v souladu s návrhy Komise na dotvoření vnitřního trhu s energií a se společnými předpisy v oblasti hospodářské soutěže, jejichž cílem je vytvoření otevřenějšího a konkurenceschopnějšího trhu s energií.
Finanční pomoc Společenství určená na výstavbu a údržbu by proto měla být nadále poskytována pouze výjimečně.
Tyto výjimky by měly být řádně odůvodněné.
(4) Energetická infrastruktura by měla být budována a udržována tak, aby umožnila trhu s energií fungovat efektivně, s ohledem také na plnění podmínek strategické nebo případně univerzální, služby.
Priority též vycházejí z narůstajícího významu transevropských energetických sítí pro diverzifikaci dodávek plynu v rámci Společenství, zapojení energetických sítí kandidátských zemí a zabezpečení koordinovaného provozu elektrizačních soustav v Evropě a v oblasti Středozemního a Černého moře.
(5) Mezi projekty, které se týkají transevropských energetických sítí, je nezbytné vyzdvihnout prioritní projekty, které jsou velmi důležité z hlediska fungování vnitřního trhu s energií nebo bezpečnosti dodávek energie.
(6) Je nezbytné upravit postup pro určování projektů, které se týkají transevropských energetických sítí, v zájmu zabezpečení harmonického uplatňování nařízení Rady (ES) č. 2236/95 ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí [8].
(7) Postup pro určování projektů, které se týkají transevropských energetických sítí, by se měl odehrávat na dvou úrovních: na první úrovni se určuje omezený počet tématicky definovaných projektů společného zájmu a na druhé úrovni se projekty popisují podrobně tzv. specifikací.
(8) Protože specifikace projektů podléhají změnám, předkládají se pouze orientačně.
Komise by pro měla být i nadále zmocněna k jejich aktualizaci.
Protože projekty mohou mít významné politické a hospodářské návaznosti, je důležité najít přijatelnou rovnováhu mezi kontrolou ze strany zákonodárců a pružností při určování projektů, které přicházejí v úvahu pro obdržení podpory Společenství.
(9) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(10) Určování projektů společného zájmu a stanovení jejich specifikací a prioritních projektů by mělo probíhat, aniž jsou dotčeny výsledky hodnocení vlivu těchto projektů a plánů nebo programů na životní prostředí.
(11) Lhůta, ve které musí Komise vypracovat pravidelnou zprávu o provádění hlavních směrů podle rozhodnutí č. 1254/96/ES, by měla být prodloužena, protože na základě nařízení (ES) č. 2236/95 musí Komise předložit výroční zprávu obsahující informace o postupu projektů, zejména prioritních.
(12) Vzhledem k rozsahu změn, které se provádějí v rozhodnutí č. 1254/96/ES, je z důvodu jasnosti a přehlednosti žádoucí, aby byla příslušná ustanovení znovu vydána,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účel
Toto rozhodnutí vymezuje povahu a rozsah činnosti Společenství při stanovení hlavních směrů pro transevropské energetické sítě.
Stanoví řadu hlavních směrů zahrnujících cíle, priority a hlavní rysy opatření Společenství v oblasti transevropských energetických sítí.
Tyto hlavní směry určují projekty společného zájmu v oblasti transevropských sítí pro přenos elektřiny a přepravu zemního plynu.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje
1. u sítí pro přenos elektřiny na
a) všechna vedení vysokého a velmi vysokého napětí, s výjimkou distribučních soustav a podmořských vedení, pokud se tato infrastruktura používá pro přenos či propojení mezi jednotlivými oblastmi nebo pro přenos či propojení mezinárodní;
b) veškerá vybavení nebo zařízení nutná pro řádné fungování uvedeného systému, včetně systémů ochrany, kontroly a regulace;
2. u sítí pro přepravu zemního plynu na
a) vysokotlaké a velmi vysokotlaké plynovody, s výjimkou distribučních soustav, které umožňují zásobování jednotlivých oblastí Společenství z vnitřních nebo vnějších zdrojů;
b) podzemní zásobníky napojené na výše uvedené vysokotlaké a velmi vysokotlaké plynovody;
c) předávací stanice, zásobníky a znovuzplyňovací zařízení pro zkapalněný zemní plyn (LNG) a také lodě na přepravu methanu v závislosti na objemech dodávek;
d) veškerá vybavení nebo zařízení nutná pro řádné fungování uvedeného systému, včetně systémů ochrany, kontroly a regulace.
Článek 3
Cíle
Společenství podporuje propojování, interoperabilitu a rozvíjení transevropských energetických sítí a přístup k těmto sítím v souladu s platnými právními předpisy Společenství s cílem
a) podpořit efektivní fungování vnitřního trhu obecně, a zejména vnitřního trhu v odvětví energií, při současné podpoře racionální výroby, distribuce a využívání zdrojů energie a rozvíjení obnovitelných zdrojů energie s cílem snižovat cenu energie pro spotřebitele a přispívat k diverzifikací energetických zdrojů;
b) usnadnit rozvoj a snížit izolaci znevýhodněných a ostrovních regionů Společenství, a tím pomoci upevnit hospodářskou a sociální soudržnost;
c) posílit bezpečnost zásobování energií, např. prohloubením vztahů s třetími zeměmi v odvětví energií v oboustranném zájmu, zejména v rámci smlouvy o Energetické chartě a v rámci dohod o spolupráci uzavřených Společenstvím.
Článek 4
Priority
Priority činnosti Společenství v oblasti transevropských energetických sítí musí být slučitelné s udržitelným rozvojem a jsou tyto:
1. pro sítě pro přenos elektřiny i přepravu zemního plynu:
a) úprava a rozvoj energetických sítí v zájmu podpory fungování vnitřního trhu s energií, a zejména překonávání snížené průchodnosti (především přeshraniční), odstraňování přetížení a dodávání chybějících spojů, jakož i zohlednění potřeb vznikajících na základě fungování vnitřního trhu s elektřinou a zemním plynem a na základě rozšíření Evropského společenství;
b) zřizování energetických sítí v ostrovních, izolovaných, okrajových a nejvzdálenějších regionů a podporování diverzifikace energetických zdrojů a využívání obnovitelných energetických zdrojů, jakož i případné propojení těchto sítí;
2. pro sítě pro přenos elektřiny:
a) úprava a rozvoj sítí v zájmu usnadnění integrace či propojení výroby obnovitelné energie;
b) interoperabilita elektrizačních soustav v rámci Evropského společenství s elektrizačními soustavami v kandidátských zemích a ostatních zemích Evropy a oblasti Středozemního a Černého moře;
3. pro sítě pro přepravu zemního plynu:
rozvoj plynárenských soustav nezbytných pro dodávky zemního plynu do Evropského společenství, kontrola systémů v oblasti zásobování plynem a interoperabilita plynárenských sítí se sítěmi třetích zemí v Evropě a v oblasti Středozemního a Černého moře, jakož i diverzifikace zdrojů zemního plynu a zásobovacích tras.
Článek 5
Hlavní rysy činnosti
Hlavními rysy činnosti Společenství v oblasti transevropských energetických sítí jsou:
a) určování projektů společného zájmu,
b) vytváření příznivějších rámcových podmínek pro rozvoj těchto sítí v souladu s čl. 156 odst. 1 Smlouvy.
Článek 6
Dodatečná kritéria pro projekty společného zájmu
1. Obecně použitelná kritéria, které se mají uplatnit při rozhodování o změnách, specifikacích nebo žádostech o aktualizaci projektů společného zájmu, jsou tato:
a) projekty spadají do oblasti působnosti článku 2;
b) projekty odpovídají cílům a prioritám stanoveným buď v článku 3, anebo článku 4;
c) projekty vykazují potenciální hospodářskou životaschopnost.
Projekty společného zájmu týkající se území členského státu vyžadují souhlas dotyčného členského státu.
2. Dodatečná kritéria pro určování projektů společného zájmu jsou stanovena v příloze II.
3. Změny popisu projektů společného zájmu uvedených v příloze II, včetně podstatných změn ovlivňujících tato kritéria, jako jsou úplně nové projekty nebo nové země určení, se přijímají postupem podle článku 251 Smlouvy.
4. Na finanční pomoc Společenství poskytovanou podle nařízení (ES) č. 2236/95 mají nárok jen projekty uvedené v příloze III, které splňují kritéria uvedená v odstavcích 1 a 2.
5. Orientační specifikace projektů, popřípadě včetně zeměpisného popisu, jsou stanoveny v příloze III.
Tyto specifikace se aktualizují postupem podle čl. 10 odst.
2. Aktualizace jsou technické povahy a musí se omezovat na technické změny projektů, potřebu upravit například určitou část konkrétního vedení trasy nebo na omezenou úpravu místa projektu.
6. Členské státy přijmou veškerá opatření, která považují za nezbytná, aby bylo usnadněno a urychleno dokončení projektu společného zájmu a minimalizováno jeho prodlení při současném dodržení právních předpisů Společenství a mezinárodních smluv o životním prostředí.
Zejména musí být zejména rychle dokončeny povolovací postupy.
7. Jsou-li části projektů společného zájmu prováděny na území třetích zemí, může Komise na základě dohody s dotyčnými členskými státy, popřípadě v rámci provádění dohod mezi Společenstvím a těmito třetími zeměmi, a v souladu se Smlouvou o Energetické chartě navrhnout v případě třetích zemí, které jsou signatáři této smlouvy, aby bylo usnadněno provádění takového projektu a aby projekt byl rovněž uznán za projekt vzájemného zájmu dotyčnými třetími zeměmi.
8. Hodnocení hospodářské životaschopnosti podle odst. 1 písm. c) je založeno na analýze efektivnosti nákladů, která zohlední veškeré náklady a zisky, včetně střednědobých nebo dlouhodobých, souvisejících s hledisky ochrany životního prostředí, bezpečností zásobování a přínosem pro hospodářskou a sociální soudržnost.
Článek 7
Prioritní projekty
1. Projekty společného zájmu uvedené v čl. 6 odst. 4, které jsou uvedeny v příloze I, budou mít prioritu při udělování finanční pomoci Společenství poskytované podle nařízení (ES) č. 2236/95. O úpravách přílohy I se rozhoduje postupem podle článku 251 Smlouvy.
2. Příslušné členské státy a Komise se zasadí, v rámci svých pravomocí, o podporu při provádění prioritních projektů, zejména přeshraničních projektů.
3. Prioritní projekty musí být v souladu s udržitelným rozvojem a splňovat tato kritéria:
a) musí mít významný dopad na konkurenční fungování vnitřního trhu nebo
b) musí posilovat bezpečnost zásobování ve Společenství.
Článek 8
Dopad na hospodářskou soutěž
Při posuzování projektů je třeba brát v úvahu dopad na hospodářskou soutěž.
Je nutno povzbudit soukromé financování nebo financování dotyčnými hospodářskými subjekty.
Narušením hospodářské soutěže je nutno v souladu s ustanoveními Smlouvy zabránit.
Článek 9
Omezení
1. Toto rozhodnutí se nedotýká žádných finančních závazků členských států nebo Společenství.
2. Toto rozhodnutí nepředjímá výsledky hodnocení dopadu projektů a plánů nebo programů, které vymezí rámec pro budoucí schvalování daných projektů, na životní prostředí.
Výsledky hodnocení dopadu na životní prostředí, je-li nutné v souladu s použitelnými právními předpisy Společenství, je nutno zvážit dříve, než se v souladu s odpovídajícími právními předpisy Společenství rozhodne o provedení těchto projektů.
Článek 10
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Zpráva
Každé dva roky vypracuje Komise zprávu o provádění tohoto rozhodnutí, kterou předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
Tato zpráva věnuje pozornost rovněž provádění a pokroku učiněnému při uskutečňování prioritních projektů týkajících se přeshraničních propojení uvedených v příloze II bodech 1, 2 a 7, jakož i způsobům jejich financování, zejména pokud jde o příspěvek z prostředků Společenství.
Článek 12
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Rozhodnutí č. 1254/96/ES se zrušuje, aniž jsou dotčeny závazky členských států týkající se uplatňování uvedeného rozhodnutí.
Odkazy na rozhodnutí č. 1254/96/ES se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 14
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu A Rady č. 1230/2003/ES
ze dne 26. června 2003,
kterým se přijímá víceletý program činnosti v oblasti energie: "Inteligentní energie – Evropa" (2003–2006)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přírodní zdroje, jejichž obezřetné a racionální využívání stanoví článek 174 Smlouvy, zahrnují kromě obnovitelných zdrojů energie ropu, zemní plyn a pevná paliva, což jsou nepostradatelné zdroje energie, ale též hlavní zdroje emisí oxidu uhličitého.
Jedním z cílů tohoto článku je podpora opatření na mezinárodní úrovni, čelících regionálním nebo celosvětovým problémům životního prostředí.
(2) Sdělení Komise s názvem "Udržitelný rozvoj v Evropě pro lepší svět: Strategie Evropské unie pro udržitelný rozvoj", předložené Evropské radě na zasedání v Göteborgu ze dne 15. a 16. června 2001, zahrnuje, spolu s jinými překážkami udržitelného rozvoje, emise skleníkových plynů a znečištění způsobované dopravou.
Překonání těchto překážek znamená přijetí nového přístupu k politikám Společenství, aby se přiblížily jednotlivým občanům a podnikům s cílem změnit vzorce spotřeby a investování.
(3) Evropská rada na zasedání v Göteborgu přijala strategii trvale udržitelného rozvoje a Lisabonský proces pro zaměstnanost, hospodářské reformy a sociální soudržnost doplnila o rozměr ochrany životního prostředí.
(4) Opatření související s energetickou účinností a obnovitelnými zdroji energie jsou důležitými prvky činnosti potřebné pro dosažení souladu s ustanoveními Kjótského protokolu, jak je stanoveno v Evropském programu pro změnu klimatu.
Fyzikální změny pozorované po celé Evropě a kdekoli jinde ve světě podtrhují potřebu naléhavých opatření.
(5) Zelená kniha s názvem "K evropské strategii bezpečnosti zásobování energií" upozorňuje na to, že se Evropská unie stává stále více závislou na zahraničních zdrojích energie a že její závislost by mohla během 20 až 30 let vzrůst na 70 % (v porovnání se současnými 50 %), a proto zdůrazňuje potřebu udržovat rovnováhu nabídkové politiky a jasného působení na poptávkovou politiku a vyzývá ke skutečné změně spotřebitelského chování s cílem zaměřit poptávku na lépe spravovanou, účinnější a pro životní prostředí šetrnější spotřebu, zejména v odvětví dopravy a stavebnictví, a dát přednost vývoji nových a obnovitelných zdrojů na straně nabídky energie, aby se tak reagovalo na problém globálního oteplování.
(6) Ve svém usnesení k zelené knize "K evropské strategii bezpečnosti zásobování energií" [5] označil Evropský parlament za nejvyšší prioritu energetickou účinnost a úspory.
Vyzval k podpoře "inteligentního" přístupu k využívání energie, činícího z Evropy energeticky nejúčinnější hospodářství světa.
(7) Sdělení Komise o akčním plánu pro zlepšení energetické účinnosti v Evropském společenství předpokládá zlepšování energetické účinnosti o další 1 % ročně v porovnání s hodnotou 0,6 %, která odpovídá trendu zaznamenanému v posledních deseti letech.
Jestliže se dosáhne tohoto cíle, do roku 2010 by se mohly realizovat dvě třetiny potenciálu úspor energie, který se odhaduje na 18 % celkové spotřeby.
Akční plán navrhuje legislativní opatření a podpůrné akce.
Provádění akčního plánu rovněž vyžaduje vytvoření účinných systémů pro sledování a prověřování.
(8) Sdělení Komise s názvem "Energie pro budoucnost: obnovitelné zdroje energie – Bílá kniha o strategii a akčním plánu Společenství" doporučuje orientační cíl 12 % energie z obnovitelných zdrojů v hrubé vnitřní spotřebě ve Společenství do roku 2010.
Rada ve svém usnesení ze dne 8. června 1998 o obnovitelných zdrojích energie [6] a Evropský parlament ve svém usnesení k bílé knize podtrhly potřebu značného a udržitelného růstu využívání obnovitelných zdrojů energie ve Společenství a schválily strategii a akční plán navržený Komisí, včetně posílení programů na podporu obnovitelných zdrojů.
Akční plán stanoví opatření pro podporu a vývoj obnovitelných zdrojů energie.
Sdělení Komise o provádění strategie a akčního plánu Společenství pro obnovitelné zdroje energie (1998–2000) upozorňuje na dosažený pokrok, ale zdůrazňuje, že na úrovni Společenství i na národní úrovni je nutné další úsilí k dosažení těchto cílů, zejména nové právní předpisy pro obnovitelné zdroje energie a jejich propagaci.
(9) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou [7] požaduje, aby členské státy stanovily státní směrné cíle v souladu s globálním směrným cílem Společenství 12 % hrubé národní spotřeby elektřiny do roku 2010 a zejména s 22,1 % směrným podílem elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na celkové spotřebě elektřiny ve Společenství do roku 2010.
(10) Usnesení o využívání obnovitelných zdrojů energie ve státech AKT [8] přijaté na společném parlamentním shromáždění AKT-EU ze dne 1. listopadu 2001 "vyzývá Komisi, aby zahrnula udržitelné zásobování energie, zejména prostřednictvím energetické účinnosti a využívání obnovitelných forem energie, jako prioritní akční oblast do nové strategie rozvojové politiky".
(11) "Konečný prováděcí plán" světové vrcholné schůzky o udržitelném rozvoji schválený dne 2. září 2002 zavázal signatářské země, včetně EU, aby vyvinuly úsilí zaměřené na
- podstatné zvýšení globálního podílu obnovitelných zdrojů energie ve skladbě zdrojů energie,
- vytvoření stejných podmínek pro obnovitelné zdroje energie ve srovnání s ostatními zdroji energie,
- podporu intenzivnějšího výzkumu a vývoje obnovitelných zdrojů energie, energetické účinnosti a technologií čistějších konvenčních paliv a
- poskytnutí finančních zdrojů rozvojovým zemím na rozvoj odborných znalostí v oblasti energií, včetně obnovitelných zdrojů energie, energetické účinnosti a technologií čistějších konvenčních paliv,
s cílem dosáhnout udržitelného rozvoje.
(12) Partnerská iniciativa EU "Energetická iniciativa pro vymýcení chudoby a udržitelný rozvoj" zahájená dne 1. září 2002 je založena na lepší energetické účinnosti a zvýšeném využívání obnovitelných zdrojů energie a k této iniciativě, jejíž zásady a strategie jsou stanoveny ve sdělení Komise o energetické spolupráci s rozvojovými zeměmi, se již připojilo několik rozvojových zemí a regionálních organizací, jakož i organizací soukromého sektoru a občanské společnosti.
(13) Protože mnohá opatření Společenství ohledně energetické účinnosti, zejména pokud jde o označování elektrických, elektronických, kancelářských a komunikačních zařízení a normalizaci osvětlovacích, vytápěcích a klimatizačních zařízení, nejsou pro členské státy závazná, existuje potřeba zvláštních podpůrných programů na úrovni Společenství pro vytvoření podmínek pro vykročení směrem k udržitelným energetickým systémům.
(14) Totéž platí pro opatření Společenství ohledně dosažení většího průniku obnovitelných zdrojů energie na trh, zejména pokud jde o normalizaci zařízení, která vyrábějí nebo spotřebovávají obnovitelné zdroje energie.
(15) Rozhodnutí Rady č. 1999/21/ES, Euratom, ze dne 14. prosince 1998 o přijetí víceletého rámcového programu činnosti v odvětví energií (1998–2002) a souvisejících opatření [9], rozhodnutí o specifických programech, jmenovitě rozhodnutí Rady č. 1999/22/ES ze dne 14. prosince 1998, kterým se přijímá víceletý program studií, analýz, předpovědí a ostatních souvisejících prací v odvětví energií (1998–2002) [10] – program ETAP, rozhodnutí Rady č. 1999/23/ES ze dne 14. prosince 1998, kterým se přijímá víceletý program na podporu mezinárodní spolupráce v odvětví energií (1998–2002) [11] – program Synergy, rozhodnutí Rady č. 1999/24/ES, Euratom, ze dne 14. prosince 1998, kterým se přijímá víceletý program technických činností podporujících čisté a účinné využívání pevných paliv (1998–2002) [12] – program Carnot, rozhodnutí Rady č. 1999/25/Euratom ze dne 14. prosince 1998, kterým se přijímá víceletý program činnosti (1998 až 2002) v jaderné oblasti týkající se bezpečné dopravy radioaktivních materiálů, bezpečnostních opatření a průmyslové spolupráce vedoucí k zajištění určitých aspektů bezpečnosti jaderných zařízení v zemích sdružených v programu Tacis [13] – program SURE, rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 646/2000/ES ze dne 28. února 2000, kterým se přijímá víceletý program na podporu obnovitelných zdrojů energie ve Společenství (1998–2002) [14] – program Altener a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 647/2000/ES ze dne 28. února 2000, kterým se přijímá víceletý program na podporu energetické účinnosti (1998–2002) [15] – program SAVE, ukončené ke dni 31. prosince 2002.
2 rozhodnutí č. 1999/21/ES, Euratom pověřila Komise nezávislé odborníky provedením vnějšího hodnocení výše uvedeného rámcového programu a specifických programů.
Ve své zprávě posuzovatelé uznávají význam zejména programů Altener, SAVE, Synergy a ETAP pro provádění energetické strategie a strategie Společenství pro udržitelný rozvoj.
Poznamenávají, že pro tyto programy vzhledem k jejich skutečným potřebám chybějí finanční prostředky, a navrhují jejich zvýšení.
(17) Jeví se oprávněným zvýšit finanční rámec pro ještě komplexnější program "Inteligentní energie – Evropa".
(18) S přihlédnutím ke strategii Společenství pro udržitelný rozvoj a výsledkům hodnocení rámcového programu by měly být učiněny kroky k posílení podpory Společenství v těch oblastech energií, které přispívají k udržitelnému rozvoji jejich seskupením do jediného programu – "Inteligentní energie – Evropa" – který se skládá ze čtyř specifických oblastí.
(19) Význam a úspěch podpory Společenství pro obnovitelné zdroje energie v rámci programu Altener v období 1993-2002 ospravedlňuje, aby byla do aktuálního programu zařazena specifická oblast týkající se obnovitelných zdrojů energie – "Altener".
(20) Potřeba posílit podporu Společenství pro racionální využívání energie a úspěch programu SAVE v období 1991-2002 ospravedlňuje, aby byla do aktuálního programu zařazena specifická oblast týkající se energetické účinnosti – "SAVE".
(21) Zlepšení využívání energie v odvětví dopravy, včetně diverzifikace paliv, kde mohou sehrát roli nově se vyvíjející zdroje energie, jako je vodík, a obnovitelné zdroje energie, je mimořádně důležité v rámci snah Společenství snížit nepříznivé dopady dopravy na životní prostředí.
Toto ospravedlňuje, aby byla do programu "Inteligentní energie – Evropa" zařazena specifická oblast týkající se energetických aspektů dopravy – "STEER".
(22) Potřeba podporovat nejlepší postupy vyvinuté ve Společenství v oblastech obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti a přenášet je zejména do rozvojových zemí je jednou z priorit Společenství, pokud jde o mezinárodní závazky, spolu s posílením spolupráce při využívání pružných mechanismů Kjótského protokolu.
Za účelem zajištění kontinuity činností bývalého programu Synergy ve výše uvedených oblastech by se měla do tohoto programu zahrnout specifická oblast týkající se podpory obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti v rámci mezinárodní podpory – "COOPENER".
(23) Výměna know-how, osvědčených postupů a výsledků projektů, koordinace v rámci programu a s jinými politikami Společenství, kontinuita existujících programů, stabilita pravidel pro účast, dostatečné lidské zdroje, jakož i rychlé provádění jsou rozhodující pro úspěch programu "Inteligentní energie – Evropa".
Z tohoto hlediska by mohly užitečnou roli sehrát celostátní, regionální nebo místní organizace svými příspěvky k provádění tohoto programu spolu s odpovídajícími národními programy.
(24) Významným aspektem všech programů Společenství jsou rovné příležitosti pro ženy a muže, které by se tudíž měly brát v úvahu v rámci programu "Inteligentní energie – Evropa".
(25) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje pro rozpočtový orgán prvotní referenci ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [16].
(26) Jelikož cílů navrhovaného programu, totiž provádění strategie Společenství v oblastech přispívání energie k udržitelnému rozvoji, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni samotných členských států, neboť je nutná propagační kampaň a výměny založené na úzké spolupráci v evropském měřítku mezi různými účastníky na celostátní, regionální i místní úrovni, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(27) Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčeny články 87 a 88 Smlouvy, a zejména obecné zásady Společenství pro státní podporu ochrany životního prostředí.
(28) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [17],
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Přijímá se víceletý program činností v oblasti energie: "Inteligentní energie – Evropa", dále jen "tento program" na období 2003 až 2006.
2. Tento program podporuje udržitelný rozvoj v oblasti energie, přičemž vyváženě přispívá k dosažení těchto obecných cílů: bezpečnost zásobování energií, konkurenceschopnost a ochrana životního prostředí.
3. Tento program se rovněž zaměřuje na hospodářskou a sociální soudržnost a usiluje o zvýšení průhlednosti, soudržnosti a doplňkovosti všech činností a jiných souvisejících opatření v oblasti energie, čímž vytváří účinné vazby mezi těmito opatřeními a činnostmi prováděnými v rámci jiných politik Společenství a členských států.
Článek 2
Specifickými cíli tohoto programu je
a) poskytnout prvky potřebné pro podporu energetické účinnosti, zvýšené využívání obnovitelných zdrojů energie a diverzifikaci energie, například prostřednictvím nových rozvíjejících se a obnovitelných energetických zdrojů, též v dopravě, zlepšení udržitelnosti, rozvoje potenciálu regionů, zejména těch nejvzdálenějších, a ostrovů a přípravy legislativních opatření potřebných k dosažení těchto strategických cílů;
b) vyvinout prostředky a nástroje, které mohou být využity Komisí a členskými státy, pro prověřování, sledování a hodnocení dopadu opatření přijatých Společenstvím a členskými státy v oblastech energetické účinnosti a obnovitelných zdrojů energie, včetně energetických aspektů dopravy;
c) podporovat účinná a inteligentní schémata výroby a spotřeby energie založená na pevných a udržitelných základech, prostřednictvím zlepšení osvěty, zejména pomocí vzdělávacího systému a podpory výměn zkušeností a know-how mezi hlavními dotyčnými účastníky, podniky a občany obecně s využitím podpůrných opatření zaměřených na oživení investic do nově vznikajících technologií a podpory šíření nejlepších postupů a nejlepších dosažitelných technologií, jakož i prostřednictvím podpory na mezinárodní úrovni;
Článek 3
1. Tento program je tvořen těmito čtyřmi specifickými oblastmi:
a) "SAVE", která se týká zlepšení energetické účinnosti a racionálního využívání energie, zejména v odvětví stavebnictví a průmyslu, s výjimkou opatření v rámci STEER, včetně přípravy legislativních opatření a jejich provádění;
b) "Altener", která se týká propagace nových a obnovitelných zdrojů energie pro centralizovanou a decentralizovanou výrobu elektřiny a tepla a její začlenění do místního prostředí a energetických soustav, s výjimkou opatření v rámci STEER, včetně přípravy legislativních opatření a jejich provádění;
c) "STEER", která se týká podpory iniciativ souvisejících s veškerými energetickými aspekty dopravy, diverzifikací paliv, například prostřednictvím nově se vyvíjejících a obnovitelných zdrojů energie a propagace obnovitelných paliv a energetické účinnosti v dopravě, včetně přípravy legislativních opatření a jejich provádění;
d) "COOPENER", která se týká podpory iniciativ souvisejících s propagací obnovitelných zdrojů energie a energetické účinnosti v rozvojových zemích, zejména v rámci spolupráce Společenství s rozvojovými zeměmi v Africe, Asii, Latinské Americe a Tichomoří.
2. Mohou být zahájeny "klíčové akce", což jsou iniciativy spojující několik výše uvedených specifických oblastí nebo související s určitými prioritami Společenství, jako je udržitelný rozvoj v nejvzdálenějších regionech, jak jsou definovány v čl. 299 odst. 2 Smlouvy.
Článek 4
1. Pro každou ze čtyř specifických oblastí a klíčových akcí uvedených v článku 3 se stanoví financování Společenství v rámci programu pro opatření nebo projekty zaměřené na
a) propagaci udržitelného rozvoje, bezpečnosti zásobování energií v rámci vnitřního trhu, konkurenceschopnosti a ochrany životního prostředí, včetně vývoje norem a systémů označování a certifikace, dlouhodobých dobrovolných závazků, které se mají dohodnout s průmyslem a ostatními zájmovými skupinami, jakož i výhledových studií, strategických studií na základě sdílených analýz a pravidelného sledování vývoje trhů a energetických trendů, rovněž s ohledem na přípravu budoucích legislativních opatření nebo na přezkum stávajících právních předpisů;
b) vytvoření, rozšíření nebo reorganizaci struktur a nástrojů pro udržitelný energetický rozvoj, včetně místního a regionálního energetického plánování a správy a vývoje odpovídajících finančních produktů a tržních nástrojů;
c) propagaci udržitelných energetických systémů a zařízení za účelem urychlení jejich pronikání na trh a povzbuzení investic pro usnadnění přechodu od demonstrace k uvedení na trh účinnějších technologií, včetně šíření nejlepších postupů a nových průřezových technologií, osvětových kampaní a vytváření institucionálních struktur zaměřených na provádění mechanismu čistého rozvoje a na společné provádění v rámci Kjótského protokolu;
d) rozvoj struktur v oblasti informací, vzdělávání a odborné přípravy; využívání výsledků, propagace a šíření know-how a nejlepších postupů zasahující všechny spotřebitele, šíření výsledků opatření a projektů a spolupráce s členskými státy prostřednictvím provozních sítí na úrovni Společenství i na mezinárodní úrovni;
e) sledování provádění a dopadu iniciativ Společenství a podpůrných opatření;
f) hodnocení dopadu opatření a projektů financovaných v rámci programu.
2. V rámci tohoto programu se finanční pomoc přidělovaná opatřením nebo projektům ve čtyřech specifických oblastech a klíčovým akcím uvedeným v článku 3 stanovuje na základě přidané hodnoty navrhovaného opatření pro Společenství a závisí na jeho přínosu a očekávaném dopadu.
Přednost se případně dává malým a středním podnikům a regionálním nebo místním iniciativám.
Pomoc nesmí překročit 50 % celkových nákladů na opatření nebo projekt, přičemž zbytek se pokrývá buď z veřejných nebo soukromých finančních zdrojů nebo z kombinace obou těchto možností.
Pomoc však může pokrýt veškeré náklady některých opatření, například studií, šíření výsledků projektů a jiných činností za účelem přípravy, doplnění, provádění a hodnocení dopadu strategie Společenství a jejích politických opatření a opatření navržených Komisí pro povzbuzení výměn zkušeností a know-how s cílem zlepšit koordinaci mezi Společenstvím a vnitrostátními, mezinárodními a jinými iniciativami.
Veškeré náklady v souvislosti s opatřeními nebo projekty prováděnými na základě iniciativy Komise, které jsou jako takové určeny podle čl. 5 odst. 2 písm. b), nese Společenství.
3. Za účelem přispět k šíření výsledků projektů Komise zpřístupní zprávy o opatřeních a projektech, učiní tak případně v elektronické podobě.
Článek 5
1. Do šesti měsíců po přijetí tohoto rozhodnutí Komise vypracuje pracovní program po konzultaci s výborem uvedeným v čl. 8 odst. 1. Tento pracovní program vychází ze zásad stanovených v čl. 1 odst. 2, článcích 2, 3 a 4. Připravuje se a aktualizuje postupem podle čl. 8 odst. 2.
2. Pracovní program podrobně stanoví
a) obecné zásady pro každou ze specifických oblastí a klíčových akcí uvedených v článku 3 za účelem provádění cílů a priorit stanovených v čl. 1 odst. 2 a článcích 2, 3 a 4, přičemž se bere v úvahu přidaná hodnota, kterou všechna navrhovaná opatření poskytnou na úrovni Společenství v porovnání se stávajícími opatřeními;
b) prováděcí úpravy rozlišující mezi opatřeními předpokládanými z podnětu Komise a těmi, kdy podnět přichází z dotyčného odvětví nebo trhu, úpravy financování a druhy pravidel pro účast;
c) kritéria výběru odrážející cíle uvedené v tomto rozhodnutí a úpravy jejich použití na každý druh opatření a metodu a nástroj pro sledování a využívání výsledků opatření nebo projektů, včetně definování ukazatelů výkonnosti;
d) orientační harmonogram provádění pracovního programu, zejména pokud jde o obsah výzev k podávání návrhů;
e) podrobná pravidla pro koordinaci a vazby s existujícími politikami Společenství.
Stanovuje se postup pro vývoj a provádění opatření koordinovaných s opatřeními prováděnými členskými státy v oblasti udržitelné energie.
Záměrem je poskytnout přidanou hodnotu v porovnání s opatřeními přijatými každým členským státem jednajícím sám za sebe.
Tato opatření umožňují dosáhnout optimální kombinace různých nástrojů k použití jak Společenstvím, tak členskými státy;
f) v případě nutnosti prováděcí úpravy k povzbuzení účasti vzdálených nebo nejvzdálenějších regionů, včetně ostrovů, v programu a účasti malých a středních podniků.
V celém programu se berou v úvahu pravidla Společenství pro veřejný přístup k informacím, průhlednost a rovné příležitosti pro ženy a muže.
Článek 6
1. Finanční rámec pro provádění tohoto programu na období 2003 až 2006 se stanoví na 200 milionů EUR.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Finanční referenční částky se stanovují orientačně pro každou specifickou oblast.
Orientační rozdělení této částky je uvedeno v příloze.
Toto rozdělení rozpočtu mezi oblasti je pružné, aby se účinněji vypořádalo s měnícími se potřebami v odvětví; může se změnit po dohodě s výborem uvedeným v článku 8.
2. Podmínky pro finanční pomoc Společenství týkající se opatření prováděných v rámci tohoto programu se stanoví v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [18].
Článek 7
Komise je pověřena prováděním tohoto programu postupem podle čl. 8 odst. 2.
Článek 8
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
V ýbor přijme svůj jednací řád.
Článek 9
1. Komise provádí každoroční přezkum pokroku dosaženého tímto programem a opatřeními provedenými ve čtyřech specifických oblastech a klíčovými akcemi uvedenými v článku 3 a předkládá odpovídající zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
2. Na konci druhého roku období provádění programu a v každém případě před předložením návrhů na jakýkoli následný program Komise zajistí a předloží své závěry ke vnějšímu hodnocení celkového provádění opatření Společenství uskutečněných v rámci tohoto programu.
Vnější hodnocení provádějí nezávislí odborníci.
Komise sdělí své závěry ohledně tohoto hodnocení, popřípadě včetně jakékoli úpravy probíhajícího programu, zejména v souvislosti s rozšířením, Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů před předložením návrhů týkajících se tohoto nebo jakéhokoli následného programu.
Článek 10
1. Aniž jsou dotčeny odstavce 2 a 3, může se tohoto programu zúčastnit jakákoli právnická osoba veřejného nebo soukromého práva usazená na území členských států.
2. Tohoto programu se mohou zúčastnit země, které jsou kandidáty na přistoupení, v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách o přidružení, v dodatkových protokolech k těmto dohodám a v rozhodnutích příslušných rad přidružení na základě odpovídajících dvoustranných dohod.
3. Podobně se tohoto programu mohou zúčastnit země ESVO/EHP na základě dodatečných rozpočtových položek a v souladu s postupy, které budou s těmito zeměmi dohodnuty.
Článek 11
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1608/2003/ES
ze dne 22. července 2003
o tvorbě a rozvoji statistiky Společenství v oblasti vědy a techniky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro podporu politik Společenství je potřebné mít srovnatelné statistiky o výzkumu, vývoji a technologických inovacích a obecné statistiky v oblasti vědy a techniky.
(2) Rozhodnutí Rady 94/78/ES, Euratom o zavedení víceletého programu rozvoje statistiky Společenství v oblasti výzkumu, vývoje a inovací [3], uvedlo jako hlavní cíle vypracování referenčního rámce Společenství pro statistiku a zavedení harmonizovaného statistického informačního systému Společenství v této oblasti.
(3) Závěrečná zpráva za programové období 1994 až 1997 zdůrazňuje, že práce by měly pokračovat, údaje by měly být k dispozici rychleji, regionální pokrytí by se mělo rozšířit a srovnatelnost údajů by se měla zlepšit.
(4) Podle rozhodnutí Rady 1999/126/ES ze dne 22. prosince 1998 o statistickém programu Společenství na období 1998 až 2002 [4] má statistický informační systém podporovat řízení politiky v oblasti vědy a techniky ve Společenství a hodnocení výzkumu a vývoje a inovační schopnosti regionů v rámci správy strukturálních fondů.
(5) Podle nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [5] se tyto statistiky řídí zásadami nestrannosti, spolehlivosti, relevantnosti, efektivnosti nákladů, statistické důvěrnosti a transparentnosti.
(6) Aby se zajistila užitečnost a srovnatelnost údajů a nedocházelo k duplicitním činnostem, mělo by Společenství brát v úvahu činnosti týkající se statistik v oblasti vědy a techniky prováděné OECD a jinými mezinárodními organizacemi nebo ve spolupráci s nimi, zejména pokud jde o míru podrobností údajů poskytovaných členskými státy.
(7) Politika Společenství v oblasti vědy, techniky a inovací přikládá zvláštní význam posílení vědeckotechnické základny podniků Společenství s cílem zvýšit jejich inovační a konkurenční schopnost na mezinárodní a regionální úrovni, využití přínosů informační společnosti a podpoře převodů technologií, zlepšení činností v oblasti práv duševního vlastnictví a rozvoje mobility lidských zdrojů a podpoře rovnoprávnosti mužů a žen ve vědě.
(8) Postup při sběru údajů za průmysl a správní orgány by se měl řídit zásadami efektivnosti nákladů a relevantnosti a zároveň brát v úvahu potřebnou kvalitu údajů a zatížení zpravodajských jednotek.
(9) Jednotlivé fáze rozvoje úředních statistik v oblasti vědy a techniky musí být koordinovány takovým způsobem, aby se rovněž uspokojovaly základní potřeby celostátních, regionálních a místních správních orgánů, mezinárodních organizací, hospodářských subjektů, profesních sdružení a široké veřejnosti.
(10) Aby nedocházelo k duplicitním činnostem, je třeba vzít v úvahu rozhodnutí Rady 1999/173/ES ze dne 25. ledna 1999, kterým se přijímá zvláštní program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace pro zlepšení lidského výzkumného potenciálu a základů socioekonomických poznatků (1998 až 2002) [6], a k rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1513/2002/ES ze dne 27. června 2002 o šestém rámcovém programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace přispívajícím k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovaci (2002 – 2006) [7].
(11) Je třeba vzít v úvahu usnesení Rady ze dne 26. června 2001 o vědě a společnosti a o postavení žen v oblasti vědy [8], které oceňuje práci Helsinského výboru a vyzývá členské státy a Komisi, aby vynaložily úsilí na podporu žen v oblasti vědy na vnitrostátní úrovni, a to zejména pokud jde o zjišťování statistických údajů o lidských zdrojích ve vědě a technice diferencovaných podle pohlaví a o rozvoj ukazatelů za účelem sledování dosaženého pokroku v otázce rovnosti mužů a žen v evropském výzkumu.
(12) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(13) Výbor pro statistické programy, zřízeným rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom [10], byl konzultován v souladu s článkem 3 uvedeného rozhodnutí.
(14) Výbor pro vědecký a technický výzkum (Crest) vydal stanovisko,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cílem tohoto rozhodnutí je zavést statistický informační systém Společenství v oblasti vědy, techniky a inovací za účelem podpory a sledování politik Společenství.
Článek 2
K dosažení cíle uvedeného v článku 1 se provádějí tato individuální statistická opatření:
- pravidelné předávání statistik členskými státy ve stanovených lhůtách, zejména statistik činností v oblasti výzkumu a vývoje ve všech dotčených oblastech a statistik financování výzkumu a vývoje, včetně přidělování finančních prostředků na výzkum a vývoj z prostředků veřejných rozpočtů, přičemž je třeba brát v úvahu regionální rozměr tím, že se budou, pokud to bude možné, vypracovávat statistiky v oblasti vědy a techniky založené na klasifikaci NUTS,
- vyvíjení nových, trvale vypracovávaných statistických proměnných, které mohou poskytovat ucelenější informace o vědě a technice, zejména o měření výstupů činností v oblasti vědy a techniky, o šíření znalostí a obecně o situaci v oblasti inovací.
Tyto informace jsou potřebné pro formulaci a hodnocení politiky v oblasti vědy a techniky v hospodářstvích stále více založených na znalostech.
Komise přitom dává přednost těmto oblastech:
- inovace (technologické a netechnologické),
- lidské zdroje v oblasti vědy a techniky,
- patenty (statistiky patentů odvozované z databází vnitrostátních a evropských patentových úřadů),
- statistiky špičkových technologií (identifikace a klasifikace produktů a služeb, sledování hospodářské výkonnosti a příspěvek k hospodářskému růstu),
- statistiky z oblasti vědy a techniky diferencované podle pohlaví,
- zlepšování a aktualizace stávajících standardů a příruček o koncepcích a metodách, zejména s ohledem na koncepce v sektoru služeb a na koordinované metody měření činností v oblasti vědy a výzkumu.
Společenství dále zintenzívní spolupráci s OECD a jinými mezinárodními organizacemi, aby se zajistila srovnatelnost údajů a vyloučily duplicitní činnosti,
- zlepšování kvality údajů, zejména jejich srovnatelnosti, přesnosti a aktuálnosti,
- zlepšování šíření, dostupnosti a dokumentace statistických informací.
Budou vzaty v úvahu kapacity, které jsou k dispozici pro sběr a zpracování údajů a pro aktualizaci metod a proměnných v členských státech.
Článek 3
Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí budou přijata regulativním postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen Výbor pro statistické programy, zřízený článkem 1 rozhodnutí 89/382/EHS/Euratom.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Ve lhůtě čtyř let ode dne vyhlášení tohoto rozhodnutí a potom každé tři roky předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu hodnotící provádění opatření uvedených v článku 2.
Zpráva mimo analyzuje náklady na provedená opatření a zatížení zpravodajských jednotek ve vztahu k přínosu dostupnosti údajů a spokojenosti uživatelů.
Na základě této zprávy Komise může navrhnout opatření pro zlepšení provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Evropského Parlamentu a Rady č. 2066/2003/ES
ze dne 10. listopadu 2003
o pokračujícím používání leteckého mapování a dálkového průzkumu země v zemědělské statistice v letech 2004 až 2007 a o změně rozhodnutí 1445/2000/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 285 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Platnost rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1445/2000/ES ze dne 22. května 2000 o používání leteckého mapování a dálkového průzkumu země v zemědělské statistice v letech 1999 až 2003 [2] skončí dnem 31. prosince 2003.
(2) Potřeba informací o využívání půdy a o stavu plodin v je zvláště pociťována v kontextu nového vývoje v rámci společné zemědělské politiky a s ohledem na rozšíření, zejména potřeba analýzy vzájemné provázanosti mezi zemědělstvím, životním prostředím a venkovskými oblastmi.
(3) Zpráva Komise pro Evropský parlament a Radu o provádění těchto opatření v letech 1999 až 2003 ukazuje, že by bylo užitečné pokračovat v nich další čtyři roky.
(4) V prováděcích pravidlech k opatřením obsaženým v rozhodnutí 1445/2000/ES je třeba nadále pokračovat a upravit je na základě získaných zkušeností a dosažených výsledků.
(5) Činnosti dálkového průzkumu vyžadující další výzkum a vývoj v letech 2004 až 2007 jsou zahrnuty v šestém rámcovém programu pro oblast výzkumu a vývoje [3].
(6) Toto rozhodnutí stanoví pro celé období platnosti programu finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán základem pro roční rozpočtový proces ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí [4] o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu;
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 1445/2000/ES se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní: "Tato opatření budou prováděna po dobu čtyř let počínaje 1. lednem 2004.".
2. článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Finanční rámec pro provádění tohoto programu pro období let 2004 až 2007 se stanoví na 7,85 milionů EUR.
Roční položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.";
3. v článku 6 se datum "31. července 2003" nahrazuje datem "31. července 2007";
4. v článku 7 se datum "31. prosince 2003" nahrazuje datem "31. prosince 2007".
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2256/2003/ES
ze dne 17. listopadu 2003,
kterým se přijímá víceletý program (2003–2005) pro monitorování akčního plánu eEurope 2005, šíření správných postupů a zvýšení bezpečnosti sítí a informací (MODINIS)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. a 24. března 2000 si Evropská rada na zasedání v Lisabonu stanovila za cíl vytvořit z Evropské unie nejvíce konkurenceschopnou a dynamickou, na znalostech založenou ekonomiku na světě a vyjádřila potřebu využít otevřenou metodu koordinace měření pokroku.
(2) Dne 19. a 20. června 2000 Evropská rada na zasedání ve Feiře schválila akční plán eEurope 2002 a zdůraznila především nezbytnost přípravy dlouhodobějších výhledů pro ekonomiku založenou na znalostech, které by podporovaly přístup všech občanů k novým technologiím, a dne 30. listopadu 2000 Rada ve složení pro vnitřní trh vypracovala seznam 23 ukazatelů k měření pokroku v rámci akčního plánu eEurope 2002.
(3) Dne 28. května 2002 zveřejnila Komise sdělení určené Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů s názvem "eEurope 2005: Informační společnost pro všechny" a Evropská rada na zasedání v Seville schválila dne 21. a 22. června 2002 obecné cíle akčního plánu.
(4) Dne 22. ledna 2001 zveřejnila Komise sdělení určené Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů s názvem "Vytvoření bezpečnější informační společnosti zlepšením bezpečnosti informačních infrastruktur a bojem proti počítačové trestné činnosti".
(5) Závěry Evropské rady na zasedání ve Stockholmu ze dne 23. a 24. března 2001 obsahovaly požadavek, aby Rada spolu s Komisí vytvořily komplexní strategii bezpečnosti elektronických sítí, včetně praktických prováděcích opatření.
Sdělení "Bezpečnost sítí a informací: Návrh přístupu evropské politiky" ze dne 6. června 2001 bylo první odezvou Komise na tento požadavek.
(6) Usnesení Rady ze dne 30. května 2001 o akčním plánu eEurope: Bezpečnost informací a sítí, usnesení Rady ze dne 28. ledna 2002 o společném přístupu a zvláštních opatřeních v oblasti bezpečnosti sítí a informací [5], usnesení Rady ze dne 18. února 2003 o evropském přístupu ke kultuře bezpečnosti sítí a informací [6] a usnesení Evropského parlamentu ze dne 22. října 2002 o bezpečnosti sítí a informací: Návrh evropské politiky vyzývají členské státy, aby učinily zvláštní opatření k posílení bezpečnosti sítí elektronických komunikací a informačních systémů.
Evropský parlament a Rada dále uvítaly záměry Komise vytvořit, mimo jiné, strategii pro stabilnější a bezpečnější provoz internetové infrastruktury a předložit návrh na vytvoření systému, který bude v budoucnu na evropské úrovni řešit otázky bezpečnosti sítí a informací.
(7) Akční plán eEurope 2005, v tomto směru potvrzený usnesením Rady ze dne 18. února 2003, navrhuje mimo jiné vytvořit systém, který bude v budoucnu na evropské úrovni řešit otázky bezpečnosti sítí a informací.
(8) Pohyb směrem k informační společnosti může zaváděním nových forem hospodářských, politických a sociálních vztahů pomoci Evropské unii čelit výzvám tohoto století a může přispět k růstu, konkurenceschopnosti a vytváření pracovních příležitostí.
Informační společnost postupně přetváří povahu hospodářských a sociálních činností a má významný dopad na doposud samostatné oblasti činností, který přesahuje jednotlivá odvětví.
Opatření nezbytná k jejímu zavádění by měla brát v úvahu hospodářskou a sociální soudržnost Společenství a rizika související s vyloučením z digitální společnosti, jakož i účinné fungování vnitřního trhu.
Akce Evropské unie a členských států související s informační společností se zaměřují na další podporu zapojení znevýhodněných skupin do informační společnosti.
(9) Existuje potřeba vytvořit mechanismy pro monitorování a výměnu zkušeností, které umožní členským státům porovnávat a analyzovat výkony a zkoumat pokrok ve vztahu k akčnímu plánu eEurope 2005.
(10) Určení srovnávacích standardů umožňuje členským státům posoudit, zda iniciativy, které jednotlivé státy přijaly v rámci akčního plánu eEurope 2005, přinášejí takové výsledky, které by byly srovnatelné s výsledky jiných členských států či kterých je dosahováno v mezinárodním měřítku, a zda plně využívají potenciál nových technologií.
(11) Akce členských států v rámci akčního plánu eEurope 2005 lze dále podpořit šířením správných postupů.
Evropská přidaná hodnota v oblasti určování srovnávacích standardů a správných postupů spočívá ve srovnávacím hodnocení výsledků alternativních rozhodnutí na základě společných monitorovacích a analytických metod.
(12) Existuje potřeba analyzovat hospodářské a společenské důsledky informační společnosti s ohledem na usnadnění strategických diskusí.
Toto umožní členským státům lépe využívat hospodářský a průmyslový potenciál technologického rozvoje, především v oblasti informační společnosti.
(13) Bezpečnost sítí a informací se stala předpokladem pro další postup směrem k bezpečnému podnikatelskému prostředí.
Z komplexní povahy bezpečnosti sítí a informací vyplývá, že při tvorbě strategických opatření v této oblasti by místní, celostátní a případně i evropské orgány měly vzít v úvahu celou řadu politických, ekonomických, organizačních a technických aspektů a uvědomit si, že komunikační sítě jsou svou povahou decentralizované a globální.
Plánované vytvoření systému, který bude v budoucnu na evropské úrovni řešit otázky bezpečnosti sítí a informací, by zlepšilo schopnost členských států a Společenství reagovat na zásadní problémy v oblasti bezpečnosti sítí a informací.
Přípravné práce musí být zahájeny již v roce 2003.
(14) Vzhledem k tomu, že činnosti zmíněné výše sledují cíle, kterými je podporování synergií a spolupráce mezi členskými státy, zeměmi Evropského hospodářského prostoru, zeměmi ucházejícími se o členství a kandidátskými zeměmi, jakož i přidruženými zeměmi střední a východní Evropy, mohla by Komise v budoucnu podporovat další zapojení těchto zemí do činností v rámci programu.
(15) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje pro rozpočtový orgán v průběhu ročního rozpočtového procesu prvotní referenci ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 uzavřené mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu.
(16) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(17) Průběžně by měl být monitorován pokrok dosažený v rámci tohoto programu,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přijímá se víceletý program (2003 až 2005) pro monitorování akčního plánu eEurope 2005, šíření správných postupů a zvýšení bezpečnosti sítí a informací (dále jen "program").
Program má tyto cíle:
a) monitorovat výkony členských států a uvnitř členských států a srovnávat je s nejlepšími výkony v mezinárodním měřítku pomocí oficiálních statistických údajů, je-li to možné;
b) podporovat snahy členských států v rámci eEurope na celostátní, regionální i místní úrovni na základě analýzy správných postupů eEurope a doplňkové interakce založené na vytváření mechanismů výměny zkušeností;
c) analyzovat hospodářské a společenské důsledky informační společnosti s ohledem na usnadnění strategických diskusí, zejména z hlediska průmyslové konkurenceschopnosti a soudržnosti, jakož i z hlediska sociálního začlenění; poskytnout řídící skupině eEurope informace nezbytné k vyhodnocení vhodného strategického směřování akčního plánu eEurope 2005;
d) připravit se na vytvoření systému, který bude v budoucnu na evropské úrovni řešit otázky bezpečnosti sítí a informací, jak je plánováno v usnesení Rady ze dne 28. ledna 2002 a v akčním plánu eEurope 2005 s ohledem na zvýšení bezpečnosti sítí a informací.
Akce v rámci programu budou svou povahou přesahovat jednotlivá odvětví a budou doplňovat akce Společenství v jiných oblastech.
Žádné z těchto akcí se nebudou překrývat s pracemi, které jsou v těchto oblastech prováděny v rámci jiných programů Společenství.
Akce prováděné v rámci tohoto programu a zaměřené na určení srovnávacích standardů, správné postupy a koordinaci politiky budou směřovat k plnění cílů akčního plánu eEurope 2005, podpoře bezpečnosti sítí a informací a širokopásmových technologií a k podpoře elektronické správy (eGovernment), elektronického obchodního styku (eBusiness), elektronického zdravotnictví (eHealth) a elektronického vzdělávání (eLearning).
Program rovněž vymezí společný rámec pro interakci na evropské úrovni, která bude doplňovat jednotlivé celostátní, regionální a místní úrovně.
Článek 2
K dosažení cílů uvedených v článku 1 budou provedeny tyto druhy akcí:
a) Akce 1
Monitorování a porovnávání výkonů:
- sběr a analýza údajů na základě srovnávacích ukazatelů, jak jsou definovány v usnesení Rady ze dne 18. února 2003 o provádění akčního plánu eEurope 2005 [8], popřípadě včetně regionálních ukazatelů.
Zvláštní pozornost by měla být věnována údajům, které se týkají klíčových cílů akčního plánu eEurope 2005;
b) Akce 2
Šíření správných postupů:
- studie k vymezení správných postupů na celostátní, regionální a místní úrovni, přispívající k úspěšnému provádění akčního plánu eEurope 2005,
- podpora cílených konferencí, seminářů nebo kurzů zaměřených na cíle akčního plánu eEurope 2005 s cílem podpořit spolupráci a výměnu zkušeností a správných postupů ve společném rámci doplňkové interakce, jak je definována v čl. 1 písm. b);
c) Akce 3
Analýza a strategická diskuse:
- podpora práce sociálních a ekonomických odborníků, aby byly Komisi a na žádost rovněž řídící skupině eEurope poskytovány vstupy, jež se týkají analýzy budoucí politiky,
- podpora řídící skupiny eEurope, aby poskytla strategický přehled provádění akčního plánu eEurope 2005, vytvořila fórum pro výměnu zkušeností a umožnila včasné zapojení kandidátských zemí, případně vyzvala další zúčastněné strany, aby vyjádřily svá stanoviska;
d) Akce 4
Zvýšení bezpečnosti sítí a informací:
- příprava na vytvoření systému, který bude v budoucnu na evropské úrovni řešit otázky bezpečnosti sítí a informací, jak je plánováno v usneseních Rady ze dne 28. ledna 2002 a 18. února 2003 o evropském přístupu ke kultuře bezpečnosti sítí a informací a rovněž v akčním plánu eEurope 2005, mimo jiné formou financování průzkumů, studií, kurzů zaměřených na témata, jako jsou bezpečnostní mechanismy a jejich interoperabilita, spolehlivost a ochrana sítí, moderní kryptografie, ochrana soukromí a bezpečnost při používání prostředků bezdrátové komunikace.
Článek 3
K dosažení cílů stanovených v článku 1 a při provádění akcí vymezených v článku 2 Komise využívá přiměřené a vhodné prostředky, zejména:
- rozhoduje o výběru nabídky na vykonání prací souvisejících s průzkumy, výzkumnými studiemi, podrobnými studiemi z různých oborů, demonstračními akcemi menších rozměrů, včetně kurzů a konferencí,
- sbírá, zveřejňuje a šíří informace a rozvíjí internetové služby,
- poskytuje podporu při organizování setkání odborníků, konferencí a seminářů.
Článek 4
Program se týká období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2005.
Finanční rámec pro provádění tohoto programu se stanoví na 21 milionů eur.
Orientační rozpis je uveden v příloze.
Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 5
Komise je pověřena prováděním programu a jeho koordinací s dalšími programy Společenství.
Na základě tohoto rozhodnutí vypracuje Komise každoročně pracovní program.
Komise postupuje postupy podle čl. 6 odst. 2
a) při přijímání pracovního programu, včetně úplného rozpisu rozpočtu;
b) při přijímání opatření pro vyhodnocení programu;
c) při určování kritérií pro výzvy na předložení návrhů v souladu s cíli načrtnutými v článku 1 a při posuzování projektů, které byly předloženy jako odezva na takové výzvy, kdy odhadovaný finanční příspěvek Společenství činí alespoň 250000 eur.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
1. K zajištění toho, aby pomoc Společenství byla využívána efektivně, se Komise postará o to, aby akce prováděné podle tohoto rozhodnutí podléhaly řádnému předběžnému hodnocení, monitorování a následnému hodnocení.
2. V průběhu provádění akcí a po jejich dokončení Komise vyhodnotí způsob, jakým byly provedeny, a dopad jejich provádění, aby posoudila, zda byly dosaženy původní cíle.
3. Komise pravidelně informuje výbor a řídící skupinu eEurope o pokroku při provádění programu jako celku.
4. Na konci programu Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru hodnotící zprávu o výsledcích dosažených při provádění akcí uvedených v článku 2.
Článek 8
1. Program může být otevřen v rámci odpovídajících dohod s Evropským společenstvím zemím Evropského hospodářského prostoru, zemím ucházejícím se o členství a kandidátským zemím, jakož i přidruženým zemím střední a východní Evropy.
2. V průběhu provádění tohoto rozhodnutí by měla být podle potřeby podporována spolupráce se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi či subjekty.
Článek 9
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2317/2003/ES
ze dne 5. prosince 2003,
kterým se zavádí program pro zlepšování kvality vysokého školství a pro podporu mezikulturního porozumění prostřednictvím spolupráce se třetími zeměmi (Erasmus Mundus) (2004–2008)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 149 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství by mělo přispívat k rozvoji kvalitního vzdělávání mimo jiné prostřednictvím spolupráce se třetími zeměmi.
(2) Závěry Evropské rady ze zasedání v Lisabonu (23. a 24. března 2000) zdůraznily, že pokud chce Evropa reagovat na výzvu globalizace, musí členské státy přizpůsobit své vzdělávací systémy a systémy odborné přípravy potřebám znalostní společnosti.
(3) Evropská rada na zasedání ve Stockholmu (23. a 24. března 2001) uvedla, že práce na sledování cílů týkajících se vzdělávacích systémů a systémů odborné přípravy by měla být posouzena v kontextu celosvětového výhledu.
Evropská rada na zasedání v Barceloně (15. a 16. března 2002) potvrdila, že otevření se světu je jednou ze tří základních zásad pracovního programu do roku 2010 pro vzdělávací systémy a systémy odborné přípravy.
(4) Evropští ministři školství, kteří se sešli v Boloni (19. června 1999), potvrdili ve společném prohlášení, že je nezbytné zajistit, aby evropský systém vysokého školství získal světovou přitažlivost odpovídající mimořádným kulturním a vědeckým úspěchům Evropy.
(5) Evropští ministři odpovědní za vysoké školství, kteří se sešli v Praze (19. května 2001), znovu mimo jiné zdůraznili důležitost zvýšení přitažlivosti evropského vysokého školství pro studenty z Evropy a z ostatních částí světa.
(6) Komise ve svém sdělení o posílení spolupráce se třetími zeměmi v oblasti vysokého školství uvedla, že vysoké školství by mělo získat větší mezinárodní dimenzi, aby mohlo reagovat na výzvy globalizace, a vyzdvihla celkové cíle strategie spolupráce se třetími zeměmi v této oblasti a navrhla konkrétní opatření pro dosažení těchto cílů.
(7) Usnesení Rady ze dne 14. února 2002 o podpoře jazykové rozmanitosti a studia jazyků v rámci provádění cílů evropského roku jazyků 2001 [5] zdůrazňuje, že Evropská unie musí brát v úvahu zásadu jazykové rozmanitosti ve svých vztazích se třetími zeměmi.
(8) Vysoké školy v Evropské unii se snaží zvýšit podíl mezinárodně mobilních studentů.
Všeobecně se uznává, že velký potenciál představuje spojení jednotlivých kladů evropských vysokých škol, rozmanitost vzdělávání a velké zkušenosti se zapojením do sítě zařízení a se spoluprací se třetími zeměmi, což jim umožňuje nabízet velmi kvalitní studium, ojedinělé v Evropě, a v širším rozsahu se podílet na výhodách mezinárodní mobility ve Společenství a v jeho partnerských zemích.
(9) Evropské vysoké školy musí zůstat v čele pokroku.
Za tím účelem by měly podporovat spolupráci s institucemi třetích zemí, které dosáhly úrovně vývoje srovnatelné s úrovní vysokých škol ve Společenství.
Vysoké školství musí být chápáno jako celek, jehož nedílnou součástí je vysokoškolské odborné vzdělávání, přičemž se berou v úvahu specifické směry, jako je odborné vzdělávání inženýrů nebo specialistů v technických oborech.
(10) Cílem tohoto programu je přispět ke zlepšení kvality vysokoškolského vzdělávání v Evropě a zároveň mít vliv na zviditelnění a vnímání Evropské unie ve světě, jakož i vybudovat kapitál spojený s dobrým jménem a pověstí mezi těmi, kdo se programu zúčastní.
(11) Tento program počítá se zavedením "magisterského studia Erasmus Mundus", které studentům umožní cestovat po Evropě a studovat na několika různých univerzitách.
Tento nový evropský rozměr vysokoškolského vzdělávání by se měl vzít v úvahu při revizi stávajících programů, jako je Socrates (Erasmus), aby se mohla zavést odpovídající opatření na podporu přístupu evropských studentů k tomuto programu.
(12) Tato akce Společenství by měla být řízena tak, aby byla průhledná, uživatelsky vstřícná, otevřená a srozumitelná.
(13) Při podpoře mezinárodní mobility by Společenství mělo pamatovat na jev obecně zvaný "únik mozků".
(14) Je nutné posílit úsilí Společenství ve prospěch dialogu a porozumění mezi kulturami na celém světě, s ohledem na sociální rozměr vysokého školství, jakož i na ideály demokracie a dodržování lidských práv, včetně rovnosti pohlaví, zejména proto, že mobilita pomáhá objevovat nová kulturní a sociální prostředí a usnadňuje jejich chápání, čímž se zaručí, že žádná skupina občanů nebo státních příslušníků třetích zemí nebude vyloučena nebo znevýhodněna, jak stanoví čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.
(15) V zájmu zvýšení přidané hodnoty akce Společenství je nezbytné zajistit soudržnost a doplňkovost mezi akcemi prováděnými v rámci tohoto rozhodnutí a dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství, zejména se šestým rámcovým programem pro výzkum, zavedeným rozhodnutím č. 1513/2002/ES [6], a programy vnější spolupráce v oblasti vysokého školství.
(16) Dohoda o Evropském hospodářském prostoru (Dohoda o EHP) stanoví širší spolupráci v oblasti vzdělávání, odborného vzdělávání a mládeže mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a zeměmi Evropského sdružení volného obchodu podílejícími se na Evropském hospodářském prostoru (státy EHP/ESVO) na straně druhé; podmínky a podrobnosti účasti výše uvedených zemí na tomto programu by měly být stanoveny v souladu s odpovídajícími ustanoveními Dohody o EHP.
(17) Podmínky a podrobnosti účasti přidružených zemí střední a východní Evropy na tomto programu by měly být stanoveny v souladu s podmínkami stanovenými v evropských dohodách, v dodatkových protokolech k nim a v rozhodnutích přijatých příslušnými radami přidružení.
V případě Kypru by účast měla být financována dodatečnými částkami v souladu s postupy s ním dohodnutými.
V případě Malty a Turecka by účast měla být financována dodatečnými částkami v souladu se Smlouvou.
(18) Tento program by měl být ve spolupráci Komise a členskými států pravidelně sledován a hodnocen, aby jej bylo možno upravovat, zejména pokud jde o priority pro provádění opatření; hodnocení by mělo obsahovat vnější a nezávislé hodnocení.
(19) Jelikož cílů navrhované akce týkající se příspěvku evropské spolupráce ke kvalitnímu vzdělávání nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, mimo jiné vzhledem k potřebě mnohostranných partnerství, mnohostranné mobility a výměn informací mezi Společenstvím a třetími zeměmi, a proto, z důvodu nadnárodního rozměru akcí a opatření Společenství, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(20) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který představuje pro rozpočtový orgán v průběhu ročního rozpočtového procesu prvotní referenci ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [7].
(21) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Zavedení programu
1. Tímto rozhodnutím se zavádí program "Erasmus Mundus" (dále jen "program") pro zlepšování kvality vysokého školství v Evropské unii a pro podporu mezikulturního porozumění prostřednictvím spolupráce se třetími zeměmi.
2. Program je prováděn v období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2008.
3. Program podporuje a doplňuje akce uskutečňované členskými státy a v těchto státech při plném respektování jejich odpovědnosti za obsah vzdělávání a organizaci vzdělávacích systémů a systémů odborné přípravy, jakož i za jejich kulturní a jazykovou rozmanitost.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
1. "vysokou školou" každé zařízení, které podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí nabízí kvalifikaci nebo diplomy na vysokoškolské úrovni, bez ohledu na název tohoto zařízení;
2. "diplomovaným studentem ze třetí země" státní příslušník třetí země kromě států EHP/ESVO a zemí, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, který již získal první diplom o vysokoškolském vzdělání, nemá trvalé bydliště v žádném členském státě nebo v zúčastněných zemích podle článku 11, za posledních pět let nevykonával svou hlavní činnost (studium, zaměstnání atd.) celkem déle než dvanáct měsíců v některém členském státě nebo v zúčastněných zemích, a který byl přijat k zápisu nebo se zapsal na magisterské studium Erasmus Mundus ve smyslu přílohy;
3. "akademickým pracovníkem vysoké školy ze třetí země" státní příslušník třetí země kromě států EHP/ESVO a zemí, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, který nemá trvalé bydliště v žádném členském státě nebo v zúčastněných zemích podle článku 11, za posledních pět let nevykonával svou hlavní činnost (studium, zaměstnání atd.) celkem déle než dvanáct měsíců v některém členském státě nebo v zúčastněných zemích, a který má význačnou akademickou nebo odbornou zkušenost;
4. "magisterským nebo postgraduálním studiem" vysokoškolské studium, které následuje po prvním stupni trvajícím minimálně tři roky a vede ke druhému nebo dalšímu stupni.
Článek 3
Cíle programu
1. Obecným cílem programu je zlepšit kvalitu evropského vysokoškolského vzdělávání posílením spolupráce se třetími zeměmi za účelem zkvalitnění rozvoje lidských zdrojů a podpory dialogu a porozumění mezi lidmi a kulturami.
2. Specifickými cíli programu je:
a) podpořit kvalitní nabídku v oblasti vysokoškolského vzdělávání, se zřejmou evropskou přidanou hodnotou, přitažlivou jak v Evropské unii, tak i za jejími hranicemi;
b) povzbuzovat vysoce kvalifikované absolventy a akademické pracovníky vysokých škol z celého světa k získání kvalifikací nebo zkušeností v Evropské unii a umožnit jim je získat;
c) rozvíjet strukturovanější spolupráci mezi Evropskou unií a institucemi třetích zemí a zvýšit aktivní mobilitu Evropské unie jako součást evropských studijních programů;
d) zvýšit dostupnost a zlepšit profil a viditelnost vysokoškolského vzdělání v Evropské unii.
3. Při uskutečňování cílů programu zajistí Komise dodržování obecné politiky Společenství v oblasti rovných příležitostí mužů a žen.
Komise též zajistí, aby žádná skupina občanů nebo státních příslušníků ze třetích zemí nebyla vyloučena nebo znevýhodněna.
Článek 4
Akce programu
1. Cíle programu, jak jsou stanoveny v článku 3, se uskutečňují pomocí těchto akcí:
a) magisterských studií Erasmus Mundus, která jsou vybírána na základě kvality navrhovaného odborného vzděláván a přijetí studentů;
b) stipendijního systému;
c) partnerství s vysokoškolskými institucemi třetích zemí;
d) opatření zvyšujících přitažlivost Evropy jako studijního místa;
e) technických podpůrných opatření.
2. Tyto akce se uskutečňují pomocí postupů popsaných v příloze a prostřednictvím následujících typů přístupů, které se popřípadě mohou kombinovat:
a) podpora vypracování společných vzdělávacích programů a zavádění sítí spolupráce usnadňujících výměnu zkušeností a správných postupů;
b) zvýšená podpora mobility lidí v oblasti vysokoškolského vzdělávání mezi Společenstvím a třetími zeměmi;
c) podpora jazykových dovedností, především tak, že se studentům poskytne možnost učit se alespoň dvěma jazykům, jimiž se hovoří v zemích, ve kterých se nacházejí vysokoškolské instituce účastnící se magisterských studií Erasmus Mundus, a podpora porozumění různých kultur;
d) podpora pilotních projektů založených na nadnárodním partnerství, které jsou určeny pro rozvoj inovace a kvality vysokoškolského vzdělávání;
e) podpora analýzy a sledování trendů a vývoje v oblasti vysokého školství v mezinárodním výhledu.
Článek 5
Přístup k programu
Za podmínek a prováděcích opatření uvedených v příloze a s ohledem na definice v článku 2 je program zaměřen zejména na:
a) vysokoškolské vzdělávací instituce;
b) studenty, kteří získali první vysokoškolský diplom udělený vysokoškolskou vzdělávací institucí;
c) akademické pracovníky vysokých škol nebo odborníky, kteří přednášejí nebo provádějí výzkum;
d) zaměstnance přímo se podílející na vysokoškolském vzdělávání;
e) jiné veřejné nebo soukromé subjekty působící v oblasti vysokého školství, které se mohou účastnit pouze akcí 4 a 5 uvedených v příloze.
Článek 6
Provádění programu a spolupráce s členskými státy
1. Komise
a) zajišťuje účinné provádění akcí Společenství, na které se vztahuje tento program, v souladu s přílohou;
b) vezme v úvahu dvoustrannou spolupráci se třetími zeměmi uskutečňovanou členskými státy;
c) konzultuje příslušná sdružení a organizace v oblasti vysokého školství na evropské úrovni a informuje výbor uvedený v článku 8 o svých stanoviscích;
d) usiluje o synergie a rozvíjí společné akce s ostatními programy a akcemi Společenství v oblasti vysokého školství a výzkumu.
2. Členské státy
a) podniknou nezbytné kroky k zajištění účinného fungování programu na úrovni členského státu, do něhož se v souladu s vnitrostátními zvyklostmi zapojí všechny strany působící ve vysokém školství, přičemž se vynasnaží přijmout opatření, která lze považovat za vhodná k odstranění právních a správních překážek;
b) jmenují příslušné struktury pro úzkou spolupráci s Komisí;
c) podpoří potenciální synergie s ostatními programy Společenství a případnými podobnými národními iniciativami přijatými na úrovni členského státu.
3. Ve spolupráci s členskými státy Komise zajistí
a) potřebné informování, publicitu a sledování v souvislosti s akcemi podporovanými programem;
b) šíření výsledků akcí uskutečněných v rámci programu.
Článek 7
Prováděcí opatření
1. Řídicím postupem uvedeným v čl. 8 odst. 2 budou přijata tato opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí:
a) roční plán práce včetně priorit;
b) kritéria a postupy výběru včetně složení a jednacího řádu výběrové komise a výsledky výběrů pro akci 1, přičemž se řádně zohlední ustanovení přílohy;
c) obecné pokyny pro provádění programu;
d) roční rozpočet, rozdělení finančních prostředků mezi jednotlivé akce programu a směrné částky na stipendia;
e) opatření k zajištění sledování a hodnocení programu a k šíření a předávání výsledků.
2. Návrhy rozhodnutí týkající se výsledků výběru, s výjimkou výběrů pro akci 1, a všechna další opatření nezbytná k provádění tohoto rozhodnutí se přijímají poradním postupem podle čl. 8 odst. 3.
Článek 8
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 9
Financování
1. Finanční rámec pro provádění programu po dobu uvedenou v článku 1 se stanoví na 230 milionů eur.
Pro období po 31. prosinci 2006 se tato částka považuje za schválenou, pokud je pro tuto fázi ve shodě s finančními výhledy platnými pro období začínající v roce 2007.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 10
Soudržnost a doplňkovost
1. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou soudržnost a doplňkovost s dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství, zejména se šestým rámcovým programem pro výzkum a s programy vnější spolupráce v oblasti vysokého školství.
2. Komise pravidelně informuje výbor uvedený v čl. 8 odst. 1 o iniciativách Společenství uskutečňovaných v příslušných oblastech, zajistí účinné propojení a popřípadě společné akce mezi programem a programy a akcemi v oblasti vzdělávání uskutečňovanými v rámci spolupráce Společenství se třetími zeměmi, včetně dvoustranných dohod, a s příslušnými mezinárodními organizacemi.
Článek 11
Účast států EHP/ESVO a zemí, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii
Podmínky a podrobnosti účasti států EHP/ESVO a zemí, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, na programu se stanoví v souladu s odpovídajícími ustanoveními nástrojů, jimiž se řídí vztahy mezi Evropským společenstvím a těmito zeměmi.
Článek 12
Sledování a hodnocení
1. Komise ve spolupráci s členskými státy pravidelně sleduje program.
Výsledky sledování a hodnocení se použijí při provádění programu.
Toto sledování zahrnuje zprávy uvedené v odstavci 3 a zvláštní činnosti.
2. Komise pravidelně hodnotí program s ohledem na cíle uvedené v článku 3, na dopad programu jako celku a doplňkovost mezi akcemi v rámci tohoto programu a akcemi uskutečňovanými v rámci dalších příslušných politik, nástrojů a akcí Společenství.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů:
a) při přistoupení nových členských států zprávu o finančních dopadech tohoto přistoupení na program, případně následovanou návrhy na řešení těchto dopadů.
Evropský parlament a Rada přijmou co možná nejdříve rozhodnutí o těchto návrzích;
b) zprávu o průběžném hodnocení dosažených výsledků a o kvalitativních aspektech provádění programu do 30. června 2007;
c) sdělení o pokračování programu do 31. prosince 2007;
d) zprávu o hodnocení ex post do 31. prosince 2009.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2318/2003/ES
ze dne 5. prosince 2003,
kterým se přijímá víceletý program (2004-2006) pro účinnou integraci informačních a komunikačních technologií (ICT) do vzdělávacích systémů a systémů odborné přípravy v Evropě (program e-učení)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 149 odst. 4 a čl. 150 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezi cíle programů vzdělávání a odborné přípravy "Socrates" a "Leonardo da Vinci", zavedených rozhodnutím č. 253/2000/ES [4], resp. rozhodnutím 1999/382/ES [5], patří také rozvoj otevřeného a distančního učení a využití informačních a komunikačních technologií.
(2) Závěry Evropské rady ze zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 zdůraznily nutnost přizpůsobit evropské vzdělávací systémy a systémy odborné přípravy potřebám znalostní ekonomiky a za jeden ze tří hlavních složek tohoto nového přístupu je prohlášena podpora nových základních dovedností, zejména v oblasti informačních technologií.
(3) Na zasedání ve Feiře v červnu 2000 potvrdila Evropská rada iniciativu "e-učení: plán vzdělávání zítřka", zahájenou Komisí v květnu 2000 v reakci na zasedání Evropské rady v Lisabonu.
Na zasedání ve Stockholmu v březnu 2001 vzala Evropská rada na vědomí pozitivní výsledky iniciativy.
(4) V "Akčním plánu e-učení" byly čtyři hlavní směry akcí iniciativy e-učení (infrastruktura a vybavení, odborná příprava, evropské obsahy a služby vysoké kvality a spolupráce na všech úrovních) rozvinuty do deseti klíčových akcí, spojujících různé programy a nástroje Společenství, aby se zvýšila jejich soudržnost a synergie a zlepšila dostupnost pro uživatele.
(5) Dne 15. května 2001 schválil Evropský parlament usnesení [6] k oběma sdělením Komise, v němž uznal příspěvek iniciativy e-učení k posílení myšlenky "jednotného evropského vzdělávacího prostoru", navazující na myšlenku evropského výzkumného prostoru a evropského jednotného trhu, a vyzval k jejímu nezávislému rozvinutí prostřednictvím nového zvláštního programu na jednoznačném právním základě, čímž by se zabránilo zdvojení činnosti se stávajícími programy a přispělo k větší viditelnosti a přidané hodnotě akcí Společenství.
(6) Usnesením Rady ze dne 13. července 2001 o e-učení [7] byla tato iniciativa potvrzena a Komise byla vyzvána k pokračování a zintenzivnění činnosti v této oblasti.
(7) Dne 21. listopadu 2001 přijala Komise sdělení s názvem "Uskutečnění evropského prostoru celoživotního učení", v němž zmínila potenciál e-učení ke zpřístupnění a řízení nových vzdělávacích příležitostí v této oblasti.
(8) Závěry Evropské rady ze zasedání v Barceloně v březnu 2002 vyzývají k akci pro partnerství mezi školami na celoevropské úrovni a na tyto závěry navázala zpráva Komise o využívání internetu pro rozvoj partnerství mezi školami, předložená Evropské radě na jejím zasedání v Seville, jakož i zavedení osvědčení o znalostech internetu a počítačů pro žáky středních škol.
(9) Je třeba řešit problém sociálního vyloučení vyplývajícího u mnoha lidí z neschopnosti plně využít předností informačních a komunikačních technologií (ICT) a internetu ve znalostní společnosti – problém tzv. "digitální propasti", jež se často týká mladých lidí, zdravotně postižených osob a seniorů, jakož i sociálních skupin, které jsou již oběťmi jiných forem vyloučení.
(10) Je třeba věnovat bedlivou pozornost vzdělávání a doškolování učitelů, aby byli schopni používat internet a ICT ve vyučování kritickým a pedagogicky zodpovědným způsobem.
(11) Je třeba věnovat bedlivou pozornost rozdílům ve využívání e-učení mezi ženami a muži a podporovat rovné příležitosti v této oblasti.
(12) E-učení má potenciál napomoci Unii reagovat na výzvy znalostní společnosti, zvyšovat kvalitu učení, usnadňovat přístup k výukovým zdrojům, zohledňovat zvláštní potřeby a zajistit účinnější a výkonnější učení, jakož i vzdělávání a školení na pracovišti, zejména v malých a středních podnicích.
(13) V Boloňské deklaraci, podepsané 29 evropskými ministry školství dne 19. června 1999, je uznána potřeba evropského rozměru vysokoškolského vzdělávání a v tomto ohledu i význam rozvoje rozměru e-učení.
(14) Evropská unie by měla věnovat bedlivou pozornost účinné podpoře virtuálních vysokoškolských areálů, které mohou doplňovat činnost programů mobility v rámci Evropské unie i se třetími zeměmi.
(15) Je nutné posílit a doplnit stávající nástroje a posoudit úlohu e-učení také v souvislosti s přípravou nové generace nástrojů v oblasti vzdělávání a odborné přípravy.
(16) V zájmu zvýšení přidané hodnoty akce Společenství je nezbytné zajistit soudržnost a doplňkovost mezi akcemi prováděnými v rámci tohoto rozhodnutí a dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství, zejména s tematickou prioritou "Technologie informační společnosti" šestého rámcového programu pro výzkum, zavedeného rozhodnutím č. 1513/2002/ES [8].
(17) Měla by být možná účast zemí, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, a států EHP-ESVO na programu e-učení.
Měla by být možná účast odborníků a vzdělávacích institucí z ostatních třetích zemí na výměně zkušeností v rámci stávající spolupráce s těmito třetími zeměmi.
(18) Je třeba pravidelně sledovat program e-učení a vyhodnocovat jej ve spolupráci s Komisí a členskými státy, aby jej bylo možné upravovat, zejména měnit priority pro provádění opatření.
Součástí hodnocení by mělo být i externí hodnocení prováděné nezávislými, nestrannými subjekty.
(19) Jelikož cíle navrhované akce, totiž podpory celoevropské spolupráce na zvyšování kvality a přístupnosti vzdělávání a odborné přípravy prostřednictvím účinného využití e-učení, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu nadnárodního rozměru akcí a nezbytných opatření, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(20) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu e-učení finanční rámec, který představuje pro rozpočtový orgán v průběhu ročního rozpočtového procesu prvotní referenci ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [9].
(21) Opatření nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Zavedení programu
1. Tímto rozhodnutím se zavádí program e-učení, víceletý program pro zvyšování kvality a přístupnosti evropských vzdělávacích systémů a systémů odborné přípravy účinným využíváním informačních a komunikačních technologií (ICT) (dále jen "program").
2. Program je prováděn v období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2006.
Článek 2
Cíle programu
1. Obecným cílem programu je přispět ke kvalitnímu vzdělání formou podpory a dalšího rozvoje účinného využití ICT v evropských vzdělávacích systémech a systémech odborné přípravy, což představuje nedílný prvek přizpůsobení těchto systémů potřebám znalostní společnosti v souvislosti s celoživotním učením.
2. Specifickými cíli programu je:
a) identifikovat dotčené aktéry a informovat je o způsobech a prostředcích využití e-učení na podporu digitální gramotnosti a tím přispět k posílení sociální soudržnosti a osobního rozvoje a k pěstování dialogu mezi kulturami;
b) využít potenciálu e-učení k posílení evropského rozměru ve vzdělávání;
c) zavést mechanismy na podporu vývoje evropských produktů a služeb vysoké kvality a na výměnu a předávání osvědčených postupů;
d) využít potenciálu e-učení v souvislosti s inovacemi výukových metod s cílem zkvalitnit proces učení a pěstovat v žácích samostatnost.
Článek 3
Oblasti intervence programu
1. Cíle programu budou v souladu s hlavními směry akcí uvedenými v příloze sledovány v těchto oblastech intervence:
a) podpora digitální gramotnosti:
akce v této oblasti se budou týkat příspěvku ICT na školách a obecněji v souvislosti s celoživotním učením, zejména pro ty, kteří nemají snadný přístup k těmto technologiím kvůli své zeměpisné poloze, sociální situaci nebo zvláštním potřebám.
Cílem je nalézt následováníhodné příklady a dosáhnout synergií v rámci řady národních a celoevropských činností zaměřených na tyto cílové skupiny;
b) podpora virtuálních vysokoškolských areálů:
akce v této oblasti budou zlepšovat zapojení virtuálního rozměru do vysokoškolského vzdělávání.
Cílem je povzbudit rozvoj nových organizačních modelů poskytování vysokoškolského vzdělání v Evropě (virtuálních vysokoškolských areálů) a evropských projektů studentské výměny a sdílení (virtuální mobility), přičemž se budou zakládat na stávajících rámcích evropské spolupráce (program "Erasmus", Boloňský proces) a vnášet "rozměr e-učení" mezi pracovní nástroje těchto rámců spolupráce (evropský kreditní systém, ECTS, evropský magisterský titul, zajištění kvality, mobilita);
c) elektronické partnerství mezi školami v Evropě a podpora odborné přípravy učitelů:
akce v této oblasti budou podporovat a dále rozvíjet vytváření sítí škol, aby bylo umožněno všem školám v Evropě vytvářet pedagogická partnerství se školami na jiných místech Evropy, aby byly podporovány inovační metody spolupráce a předávány kvalitní vzdělávací přístupy a posilováno studium jazyků a dialog mezi kulturami; akce v této oblasti budou dále zaměřeny na aktualizaci odborných schopností učitelů a školitelů, aby pedagogicky a kooperativně využívali ICT prostřednictvím výměny a šíření osvědčených postupů a zakládáním nadnárodních a multidisciplinárních projektů spolupráce;
d) průřezové akce:
akce v této oblasti budou sloužit podpoře e-učení v Evropě, přičemž se budou zakládat na monitorování akčního plánu e-učení.
Jejich cílem je šíření, podpora a předávání osvědčených a inovačních postupů a výsledků projektů a programů a prohloubení spolupráce mezi různými zúčastněnými aktéry, zejména podporou partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem.
2. Tyto akce se provádí v souladu s postupy uvedenými v příloze a prostřednictvím následujících přístupů, které se popřípadě mohou kombinovat
a) podpora pilotních projektů, které mají potenciál strategicky ovlivnit praxi vzdělávání a odborné přípravy a jasnou perspektivu dlouhodobé udržitelnosti;
b) podpora vývoje metod, nástrojů a postupů, jakož i analýzy trendů v oblasti plánování a využívání modelů e-učení ve vzdělávání a odborné přípravě;
c) podpora inovačních akcí evropských sítí a partnerství zaměřených na podporu inovací a kvality v oblasti plánování a využívání produktů a služeb prostřednictvím účelného využívání ICT ve vzdělávání a odborné přípravě;
d) podpora evropských sítí a partnerství, které podporují a posilují pedagogické a didaktické využití internetu a ICT a podpora výměny osvědčených postupů.
Cílem těchto činností je zajistit, aby učitelé a žáci byli nejen technicky zdatní ve využívání internetu a ICT, ale uměli je používat kritickým a pedagogicky zodpovědným způsobem;
e) podpora evropské spolupráce, předávání produktů e-učení a šíření a výměna osvědčených postupů;
f) technická a správní podpora.
Článek 4
Provádění programu a spolupráce s členskými státy
1. Komise
a) zajišťuje provádění akcí Společenství, na které se vztahuje tento program, v souladu s přílohou;
b) usiluje o synergie s ostatními programy a akcemi Společenství v oblasti vzdělávání, výzkumu, sociální politiky a regionálního rozvoje;
c) podporuje a usnadňuje spolupráci s mezinárodními organizacemi aktivními v oblasti e-učení.
2. Členské státy určí vhodné korespondenty, kteří budou s Komisí úzce spolupracovat, co se týče informování o využívání a praxi e-učení.
Článek 5
Prováděcí opatření
1. Řídicím postupem podle čl. 6 odst. 2 budou přijata tato opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí:
a) roční plán práce, včetně priorit, kritérií a postupů výběru a výsledků;
b) roční rozpočet a rozdělení finančních prostředků mezi jednotlivé akce programu v souladu s články 9 a 10;
c) opatření k zajištění sledování a hodnocení programu a k šíření a předávání výsledků.
2. Všechna ostatní opatření nezbytná pro provádění tohoto rozhodnutí se přijímají poradním postupem podle čl. 6 odst. 3.
Článek 6
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Soudržnost a doplňkovost
1. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou soudržnost a doplňkovost s dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství, zejména s programy vzdělávání a odborné přípravy Socrates a Leonardo da Vinci a s programem Mládež.
2. Komise zajistí účinné propojení, a popřípadě koordinované akce mezi tímto programem a programy a akcemi v oblasti nových technologií pro vzdělávání a odbornou přípravu, zejména příslušnými akcemi šestého rámcového programu v oblasti výzkumu, technického rozvoje a demonstrací.
Článek 8
Financování
1. Finanční rámec pro provádění programu po dobu uvedenou v článku 1 se stanoví na 44 milionů EUR.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Článek 9
Rozdělení prostředků
Prostředky se rozdělí mezi jednotlivé akce takto:
a) e-učení na podporu digitální gramotnosti: okolo 10 % celkového rozpočtu;
b) virtuální vysokoškolské areály: okolo 30 % celkového rozpočtu;
c) elektronické partnerství mezi školami v Evropě a podpora odborné přípravy učitelů: okolo 45 % celkového rozpočtu;
d) průřezové akce a sledování akčního plánu e-učení: nejvýše 7,5 % celkového rozpočtu;
e) technická a správní podpora: nejvýše 7,5 % celkového rozpočtu;
Článek 10
Účast zemí, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, a států EHP/ESVO
Podmínky a podrobnosti účasti zemí, které jsou kandidáty na přistoupení k Evropské unii, a států EHP/ESVO na programu se stanoví v souladu s odpovídajícími ustanoveními nástrojů, jimiž se řídí vztahy mezi Společenstvím a těmito zeměmi.
Článek 11
Spolupráce se třetími zeměmi
Z podnětu Komise mohou být k účasti na konferencích a setkáních, kromě zasedání výboru uvedeného v článku 6, přizváni odborníci ze třetích zemí jiných než uvedených v článku 10.
Prostředky na úhradu cestovného a nákladů na pobyt těchto odborníků podle příslušných nařízení Komise nesmějí převýšit 0,5 % celkového rozpočtu programu.
Článek 12
Sledování a hodnocení
1. Komise ve spolupráci s členskými státy pravidelně sleduje program.
Toto sledování zahrnuje zprávu uvedenou v odstavci 2 a zvláštní činnosti.
2. Komise zajistí po skončení programu jeho externí hodnocení.
Toto hodnocení má za účel posoudit význam, účinnost a dopad jednotlivých akcí a přihlédne rovněž k dopadu programu jako celku.
Zvláštní pozornost věnuje otázkám sociální soudržnosti a rovných příležitostí.
Hodnocení rovněž přezkoumá doplňkovost mezi akcemi v rámci tohoto programu a akcemi uskutečňovanými v rámci dalších příslušných politik, nástrojů a akcí Společenství.
Komise předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů do konce roku 2007 zprávu o hodnocení ex post.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Společný postoj Rady 2003/495/SZBP
ze dne 7. července 2003
o Iráku a o zrušení společných postojů 96/741/SZBP a 2002/599/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 uvedené smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) De 22. května 2003 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1483 (2003), podle níž se přestávají používat veškeré zákazy týkající se obchodu s Irákem a poskytování finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů Iráku, zavedené rezolucí Rady bezpečnosti 661 (1990) a souvisejícími následnými rezolucemi, včetně rezoluce 778 (1992), s výjimkou zákazů týkajících se prodeje nebo dodávek zbraní a souvisejícího materiálu jiného než zbraně, které potřebují Spojené státy americké a Spojené království Velké Británie a Severního Irska jako okupační mocnosti jednající pod jednotným velením (dále jen "Úřad"), a ukládají se nová opatření.
(2) Rada vítá rozhodnutí Rady bezpečnosti odvolat sankce proti Iráku.
(3) Rada vítá závazek Rady bezpečnosti a Úřadu v rezoluci 1483 (2003) přispívat k obnově Iráku a napomáhat iráckému lidu při vytváření mezinárodně uznávané a plně reprezentativní vlády.
(4) Společné postoje Rady 96/741/SZBP [1] a 2002/599/SZBP [2] by proto měly být zrušeny.
(5) K provádění některých opatření je nutná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Prodej nebo dodávka zbraní a souvisejícího materiálu do Iráku jiných než zbraní a souvisejícího materiálu potřebného Úřadu pro uplatňování rezoluce Rady bezpečnosti 1483 (2003) a jiných souvisejících rezolucí Rady bezpečnosti zůstává i nadále zakázán.
Článek 2
Veškeré peněžní prostředky nebo jiná finanční aktiva nebo hospodářské zdroje
a) předchozí irácké vlády nebo jejích orgánů, podniků nebo veřejných institucí nacházející se mimo Irák ke dni 22. květnu 2003, určené výborem zřízeným na základě rezoluce Rady bezpečnosti 661 (1990), nebo
b) které byly vyvezeny z Iráku nebo získány Saddámem Husajnem nebo jinými vysokými představiteli bývalého iráckého režimu nebo jejich blízkými příbuznými, včetně subjektů náležejících těmto osobám nebo jiným osobám jednajícím jejich jménem nebo podle jejich pokynů nebo kontrolovaných přímo nebo nepřímo takovými osobami, určené výborem zřízeným na základě rezoluce Rady bezpečnosti 661 (1990),
se neprodleně zmrazují, a pokud se na tyto peněžní prostředky nebo jiná finanční aktiva nebo hospodářské zdroje nevztahovalo soudní, správní nebo rozhodčí opatření nebo rozsudek, členské státy je bezodkladně převedou do Fondu rozvoje pro Irák za podmínek stanovených v rezoluci Rady bezpečnosti 1483 (2003).
Článek 3
Budou přijaty veškerá potřebná opatření pro usnadnění bezpečného návratu iráckých kulturních statků a jiných předmětů majících archeologickou, historickou, kulturní nebo mimořádnou vědeckou či náboženskou hodnotu, nezákonně přemístěné z Iráckého národního muzea, Národní knihovny a jiných míst v Iráku od přijetí rezoluce Rady bezpečnosti 661 (1990), iráckým institucím, včetně zavedení zákazu obchodu s těmito předměty a předměty, u nichž existují důvody k domněnce, že byly přemístěny nezákonně, jakož i přepravy těchto předmětů.
Článek 4
Veškeré výnosy ze všech vývozních prodejů ropy, ropných produktů a zemního plynu z Iráku ode dne 22. května 2003 se ukládají do Fondu rozvoje pro Irák za podmínek stanovených v rezoluci 1483 (2003) do doby, než bude řádně vytvořena reprezentativní a mezinárodně uznávaná irácká vláda.
Článek 5
1. Na ropu, ropné produkty a zemní plyn pocházející z Iráku se až do doby, než vlastnictví těchto produktů přejde na prvního nabyvatele, nebude moci vztahovat žádné soudní řízení ani žádná forma zabavení, obstavení nebo exekuce.
2. Výsady a imunity srovnatelné s výsadami a imunitami vztahujícími se na Organizaci Spojených národů se udělují
a) výnosům z prodeje produktů uvedených v odstavci 1 a souvisejícím závazkům;
b) Fondu rozvoje pro Irák;
c) peněžním prostředkům a jiným finančním aktivům nebo hospodářským zdrojům, které se převádějí do Fondu rozvoje pro Irák podle článku 2.
3. Výsady a imunity uvedené v odst. 2 písm. a) se nepoužijí na soudní řízení, při nichž je nutné použít tyto výnosy nebo závazky na náhradu škod souvisejících s ekologickou havárií, včetně ropných skvrn, k nimž došlo po 22. květnu 2003.
Článek 6
Zrušují se společné postoje Rady 96/741/SZBP a 2002/599/SZBP.
Článek 7
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se ode dne 22. května 2003.
Článek 4 se použije do 31. prosince 2007, pokud Rada nerozhodne jinak podle rezoluce, kterou v této věci případně přijme Rada bezpečnosti OSN.
Článek 8
Tento společný postoj bude zveřejněn
Rámcové rozhodnutí Rady 2003/80/SVV
ze dne 27. ledna 2003
o trestněprávní ochraně životního prostředí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29, čl. 31 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. b) uvedené smlouvy,
s ohledem na podnět Dánského království [1],
s ohledem na stanoviska Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Unie je znepokojena růstem trestných činů týkajících se životního prostředí a jejich účinků, které se stále častěji šíří za hranice států, v nichž jsou tyto trestné činy páchány.
(2) Tyto trestné činy ohrožují životní prostředí, a proto vyžadují přísný postih.
(3) Trestné činy proti životnímu prostředí představují problém, kterému čelí všechny členské státy společně, a proto by měly v rámci trestního práva přijmout společná opatření k ochraně životního prostředí [3].
(4) Evropská komise předložila v březnu 2001 návrh směrnic Evropského parlamentu a Rady o trestněprávní ochraně životního prostředí [4] na základě čl. 175 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství.
(5) Rada považuje za vhodné začlenit do tohoto rámcového rozhodnutí řadu věcných ustanovení, která jsou obsažena v návrhu směrnice, zejména těch, která vymezují jednání, která mají členské státy zavést jako trestné činy ve svém vnitrostátním právu.
(6) Evropský parlament vydal své stanovisko k navrhované směrnici dne 9. dubna 2002.
Evropská komise předložila v říjnu 2002 pozměněný návrh směrnice na základě čl. 250 odst.
2 Smlouvy o založení Evropského společenství. Rada nepovažovala za nezbytné změnit z tohoto důvodu předložené rámcové rozhodnutí.
(7) Rada uvedený návrh posoudila, dospěla však k závěru, že potřebné většiny pro jeho přijetí Radou nelze dosáhnout.
Tato většina usoudila, že uvedený návrh překračuje pravomoci udělené Společenství Smlouvou o založení Evropského společenství a že uvedených cílů lze dosáhnout přijetím rámcového rozhodnutí na základě hlavy VI Smlouvy o Evropské unii.
Rada rovněž usoudila, že toto rámcové rozhodnutí, založené na článku 34 Smlouvy o Evropské unii, je vhodným nástrojem, kterým má být uložena členským státům povinnost stanovit trestní sankce.
Pozměněný návrh předložený Komisí neumožnil Radě změnit její postoj v této věci.
(8) Za trestné činy proti životnímu prostředí by měly být odpovědné nejen fyzické, ale také právnické osoby.
(9) Členské státy by měly zavést rozsáhlé pravomoci ve vztahu k uvedeným trestným činům tak, aby bylo fyzickým a právnickým osobám zabráněno uniknout trestnému stíhání na základě toho, že trestný čin nebyl spáchán na jejich území.
(10) Dne 4. listopadu 1998 přijala Rada Evropy Úmluvu o trestněprávní ochraně životního prostředí, která byla vzata v úvahu v ustanoveních tohoto nástroje,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:
a) "protiprávním" porušující zákon, správní předpis nebo rozhodnutí přijatý příslušným orgánem, včetně těch, které provádějí závazná ustanovení práva Společenství zaměřená na ochranu životního prostředí;
b) "vodou" všechny druhy podzemní i povrchové vody včetně vody jezer, potoků, řek, oceánů a moří;
c) "právnickou osobou" každý subjekt mající tento status podle platných vnitrostátních předpisů, s výjimkou státu nebo jiných subjektů veřejného práva jednajících při výkonu veřejné moci a s výjimkou organizací mezinárodního práva veřejného.
Článek 2
Úmyslné trestné činy
Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zavedení těchto trestních činů ve svém vnitrostátním právu:
a) vypouštění, emise nebo uvolňování množství látek nebo ionizujícího záření do vzduchu, půdy nebo vody, které způsobují smrt nebo vážná poškození zdraví osob;
b) protiprávní vypouštění, emise nebo uvolňování množství látek nebo ionizujícího záření do vzduchu, půdy nebo vody, které způsobují nebo mohou způsobit jejich trvalé nebo podstatné zhoršení nebo smrt anebo vážné poškození zdraví kterékoli osoby anebo podstatné poškození chráněných památek a jiných chráněných objektů, majetku a zdraví zvířat nebo rostlin,
c) protiprávní nakládání s odpady, jejich zpracování, ukládání, přeprava, vývoz a dovoz, včetně nebezpečných odpadů, které způsobují nebo mohou způsobit smrt nebo vážné poškození zdraví kterékoli osoby anebo podstatné zhoršení kvality vzduchu, půdy a vody a zdraví zvířat anebo rostlin;
d) protiprávní provozování továrny, v níž je prováděna nebezpečná činnost, která způsobuje nebo může způsobit mimo továrnu smrt nebo vážné poškození zdraví kterékoli osoby anebo podstatné zhoršení kvality vzduchu, půdy a vody a zdraví zvířat anebo rostlin;
e) protiprávní výroba, zpracování, ukládání, použití, doprava, vývoz nebo dovoz jaderných materiálů nebo jiných nebezpečných radioaktivních látek, které způsobují nebo mohou způsobit smrt nebo vážné poškození zdraví kterékoli osoby anebo podstatné zhoršení kvality vzduchu, půdy a vody a zdraví zvířat anebo rostlin;
f) protiprávní držení, odchyt, poškozování a usmrcování chráněných druhů volně žijící zvěře a planě rostoucích rostlin nebo obchodování s nimi či s jejich částmi, alespoň jsou-li podle vnitrostátních právních předpisů ohroženy vymizením;
g) protiprávní obchod s látkami poškozujícími ozón, jsou-li spáchány úmyslně.
Článek 3
Nedbalostní trestné činy
Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zavedení trestných činů vyjmenovaných v článku 2 ve svém vnitrostátním právu, jsou-li spáchány z nedbalosti nebo alespoň z hrubé nedbalosti.
Článek 4
Účastenství a návod
Každý člen přijme nezbytná opatření k zajištění trestnosti účastenství na jednání uvedeném v článku 2 a návodu k němu.
Článek 5
Sankce
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby jednání uvedená v článcích 2 a 3 bylo možno trestat účinnými, přiměřenými a odrazujícími trestními sankcemi, které zahrnují, alespoň v závažných případech, tresty odnětí svobody, pro které je možné vydání.
2. Sankce uvedené v odstavci 1 mohou být doprovázeny dalšími sankcemi nebo opatřeními, zejména pro fyzické osoby zákazem provozování činnosti, která vyžaduje úřední povolení nebo souhlas nebo která spočívá v založení, správě nebo řízení podniku či nadace, jestliže skutečnosti, které vedly k jejímu odsouzení ukazují, že je zde zřejmé riziko pokračování v trestné činnosti.
Článek 6
Odpovědnost právnických osob
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že právnické osoby lze činit odpovědnými za jednání uvedená v článcích 2 a 3, která v jejich prospěch spáchá jakákoli osoba jednající samostatně nebo jako člen orgánu dotyčné právnické osoby, která v této právnické osobě působí ve vedoucím postavení na základě:
a) oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu nebo
b) pravomoci činit rozhodnutí jménem této právnické osoby nebo
c) pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby,
jakož i za účast na spáchání jednání uvedených v článcích 2 a 3 nebo návod k nim za pokus spáchání takových jednání.
2. Kromě případů stanovených v odstavci l přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění odpovědnost právnických osob v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání jednání uvedených ve článcích 2 a 3 ve prospěch právnické osoby osobou jí podřízenou.
Odpovědnost právnické osoby podle odstavců l a 2 nevylučuje trestní stíhání fyzických osob pro spáchání jednání uvedených v článcích 2 a 3, návodu k nim nebo účastenství na nich.
Článek 7
Sankce ukládané právnickým osobám
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby právnickou osobu odpovědnou podle článku 6 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a mohou zahrnovat i jiné sankce, například:
a) zbavení oprávnění pobírat veřejné výhody nebo podpory;
b) dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti;
c) uložení soudního dohledu;
d) zrušení rozhodnutím soudu;
e) povinnost přijmout zvláštní opatření k zamezení důsledků podobného jednání, jako to, které založilo trestní odpovědnost.
Článek 8
Příslušnost
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k založení své příslušnosti ve vztahu k trestným činům uvedeným v článcích 2 a 3 a spáchaným:
a) zcela nebo zčásti na jeho území, i když účinky tohoto jednání se projeví zcela na jiném místě;
b) na palubě lodi nebo letadla registrovaných v tomto státě nebo plujících pod jeho vlajkou;
c) ve prospěch právnické osoby se sídlem na jeho území;
d) jedním z jeho státních příslušníků, jestliže je čin trestný podle trestního práva místa spáchání, nebo toto místo nespadá do žádné pravomoci.
2. S výhradou článku 9 může každý členský stát rozhodnout, že nebude uplatňovat nebo bude uplatňovat pouze ve zvláštních případech pravidla o příslušnosti podle:
a) odst. 1 písm. c);
b) odst. 1 písm. d).
Článek 9
Vydávání a trestní stíhání
1. a) Každý členský stát, který podle svých právních předpisů dosud nevydává své státní příslušníky, přijme opatření nezbytná k založení své soudní pravomoci ve vztahu k trestným činům uvedeným v článcích 2 a 3, pokud byly spáchány jeho státními příslušníky mimo jeho území.
b) Každý členský stát, jehož státní příslušník je podezřelý ze spáchání trestného činu uvedeného v článcích 2 a 3 v jiném členském státě a který nevydá tuto osobu dotyčnému členskému státu pouze z důvodu její státní příslušnosti, předloží tuto věc svým příslušným orgánům za účelem případného trestního stíhání.
Aby se mohlo uskutečnit trestní stíhání, předají se spisy, informace a předměty týkající se daného trestného činu postupem podle čl. 6 odst.
2 Evropské úmluvy o vydávání. Dožadující členský stát bude pak vyrozuměn o zahájeném trestním řízení a jeho výsledku.
2. Pojem "státní příslušník" členského státu se pro účely tohoto článku vykládá v souladu s prohlášením učiněným dotyčným členským státem podle čl. 6 odst. 1 písm. b) a c) Evropské úmluvy o vydávání ze dne 13. prosince 1957.
Článek 10
Provedení
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím do 27. ledna 2005.
2. Znění předpisů, kterými se v jejich vnitrostátním právu zavádějí povinnosti vyplývající z tohoto rámcového rozhodnutí, sdělí členské státy generálnímu sekretariátu Rady a Komisi do 27. dubna 2005.
Na základě těchto údajů a písemné zprávy předložené Komisí prověří Rada nejpozději do 27. ledna 2006, do jaké míry dosáhly členské státy souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
Článek 11
Místní působnost
Toto rámcové rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 12
Nabytí účinku
Toto rámcové rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rámcové rozhodnutí Rady 2003/568/SVV
ze dne 22. července 2003
o boji proti korupci v soukromém sektoru
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29, čl. 31 odst. 1 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Dánského království [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souvislosti s globalizací vzrůstá v posledních letech přeshraniční obchod se zbožím a službami.
Korupce v soukromém sektoru členských států není proto pouze vnitřním problémem, ale i přeshraničním problémem, který lze nejúčinněji řešit prostřednictvím společné akce Evropské unie.
(2) Dne 27. září 1996 přijala Rada akt o vypracování protokolu k Úmluvě o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [3].
Protokol, který vstoupil v platnost dne 17. října 2002, obsahuje definice trestných činů souvisejících s korupcí a harmonizované sankce za tyto trestné činy.
(3) Dne 26. května 1997 Rada schválila Úmluvu o boji proti korupci úředníků Evropských společenství nebo členských států Evropské unie [4].
(4) Dne 22. prosince 1998 Rada rovněž přijala společnou akci 98/742/SVV o korupci v soukromém sektoru [5].
V souvislosti s přijetím této společné akce vydala Rada prohlášení, podle nějž je třeba, aby společná akce byla prvním krokem na úrovni Evropské unie v boji proti korupci, a aby další opatření byla přijata v pozdější fázi na základě výsledků vyhodnocení, které se má uskutečnit podle čl. 8 odst.
2 společné akce. Dosud není k dispozici zpráva o provedení této společné akce ve vnitrostátním právu členských států.
(5) Dne 13. června 2002 přijala Rada rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy [6], v němž je korupce uvedena v seznamu trestných činů, na které se vztahuje evropský zatýkací rozkaz a u kterých se nepožaduje předchozí ověření dvojí trestnosti.
(6) Podle článku 29 Smlouvy o Evropské unii si Unie klade za cíl poskytovat svým občanům v prostoru svobody, bezpečnosti a práva vysokou úroveň ochrany a tohoto cíle se dosáhne předcházením organizované i neorganizované trestné činnosti, včetně korupce, a bojem proti ní.
(7) Podle bodu 48 závěrů zasedání Evropské rady v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 je korupce zvláště důležitou oblastí pro stanovení minimálních pravidel klasifikace trestných činů v členských státech a použitelných sankcí.
(8) Úmluva OECD o boji proti podplácení zahraničních veřejných činitelů v mezinárodních podnikatelských transakcích byla schválena na vyjednávací konferenci dne 21. listopadu 1997 a Rada Evropy rovněž schválila trestněprávní úmluvu o korupci, která byla předložena k podpisu dne 27. ledna 1999.
K této úmluvě je připojena Dohoda o zřízení Skupiny států proti korupci (GRECO).
Rovněž byla zahájena jednání o úmluvě OSN o boji proti korupci.
(9) Členské státy přikládají zvláštní význam boji proti korupci ve veřejném i v soukromém sektoru, neboť se domnívají, že v obou těchto sektorech představuje nebezpečí pro právní stát, narušuje hospodářskou soutěž v oblasti nákupu zboží nebo obchodních služeb a brání zdravému hospodářskému rozvoji.
V této souvislosti členské státy, které dosud neratifikovaly úmluvu OSN ze dne 26. května 1997 a úmluvu Rady Evropy ze dne 27. ledna 1999, přijmou opatření, aby tak učinily co nejdříve.
(10) Účelem tohoto rámcového rozhodnutí je zejména zajistit, aby se aktivní i pasivní korupce v soukromém sektoru staly trestnými činy ve všech členských státech, aby mohly být za tyto trestné činy odpovědné i právnické osoby a aby na tyto trestné činy byly stanoveny účinné, přiměřené a odrazující sankce,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:
- "právnickou osobou" každý subjekt, který má takové postavení podle použitelných vnitrostátních právních předpisů, s výjimkou státu nebo jiných subjektů veřejného práva jednajících při výkonu veřejné moci a s výjimkou organizací mezinárodního práva veřejného,
- "porušením povinnosti" porušení povinnosti ve smyslu vnitrostátních právních předpisů.
Pojem porušení povinnosti ve smyslu vnitrostátních právních předpisů musí zahrnovat alespoň každé nekalé jednání představující porušení zákonné povinnosti nebo popřípadě porušení profesních předpisů nebo pokynů platných v oblasti profesionální činnosti osoby v řídícím nebo jiném postavení, jednající pro subjekt činný v soukromém sektoru.
Článek 2
Aktivní a pasivní korupce v soukromém sektoru
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby níže uvedená úmyslná jednání představovala trestný čin, dojde-li k němu přímo nebo pomocí prostředníka při profesionální činnosti:
a) příslib, nabídka nebo poskytnutí osobě v řídícím nebo jiném postavení, jednající pro subjekt činný v soukromém sektoru, neoprávněné výhody jakéhokoliv druhu pro tuto osobu nebo pro třetí osobu tak, aby taková osoba provedla nějaký úkon nebo se zdržela provedení nějakého úkonu, a tím porušila své povinnosti;
b) požadování nebo získání neoprávněné výhody jakéhokoliv druhu nebo přijetí příslibu takové výhody pro sebe nebo pro třetí osobu osobou v řídícím nebo jiném postavení, jednající pro subjekt činný v soukromém sektoru, za to, že provede nějaký úkon nebo se zdrží provedení nějakého úkonu, a tím poruší své povinnosti.
2. Odstavec 1 se vztahuje na profesionální činnosti ziskových i neziskových subjektů.
3. Členský stát může prohlásit, že omezí oblast působnosti odstavce 1 na takové jednání, které způsobuje nebo by mohlo způsobit narušení hospodářské soutěže v oblasti nákupu zboží nebo obchodních služeb.
4. Prohlášení podle odstavce 3 se sdělí Radě v okamžiku přijetí tohoto rámcového rozhodnutí a platí po dobu pěti let od 22. července 2005.
5. Rada přezkoumá tento článek včas před 22. červencem 2010, aby určila, zda bude možné obnovit prohlášení podle odstavce 3.
Článek 3
Návod, pomoc, účastenství
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby byly návod, pomoc a účastenství na jednání podle článku 2 trestnými činy.
Článek 4
Sankce
1. Každý členský stát přijme nebytná opatření, aby bylo jednání uvedená v článcích 2 a 3 možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími trestními sankcemi.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby bylo jednání uvedená v článcích 2 a 3 možné postihnout trestem odnětí svobody s horní hranici od jednoho roku do tří let.
3. Každý členský stát přijme v souladu se svými ústavními pravidly a zásadami nezbytná opatření, aby zajistil, že fyzické osobě, která byla v souvislosti s určitou profesionální činností uznána vinnou z jednání podle článku 2, může být v případě potřeby alespoň v případech, kdy tato osoba měla v oblasti dotyčné profesionální činnosti vedoucí postavení v podniku, dočasně zakázán výkon této určité nebo srovnatelné profesionální činnosti v podobném postavení nebo funkci, pokud zjištěný skutkový stav opravňuje k domněnce, že existuje zřejmé riziko zneužití postavení nebo funkce aktivní nebo pasivní korupcí.
Článek 5
Odpovědnost právnických osob
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že právnické osoby lze činit odpovědnými za protiprávní jednání uvedená v článcích 2 a 3, která v jejich prospěch spáchá jakákoli osoba jednající samostatně nebo jako člen orgánu dotyčné právnické osoby, která v této právnické osobě působí ve vedoucím postavení na základě
a) oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu,
b) pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby nebo
c) pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.
2. Kromě případů stanovených v odstavci 1 přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění odpovědnosti právnických osob v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání protiprávních jednání uvedených v článcích 2 a 3 ve prospěch právnické osoby osobou jí podřízenou.
3. Odpovědnost právnické osoby podle odstavců 1 a 2 nevylučuje trestní stíhání fyzických osob pro spáchání trestných činů uvedených v odstavcích 2 a 3, návodu k nim nebo účastenství na nich.
Článek 6
Sankce ukládané právnickým osobám
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 5 odst. 1 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a mohou zahrnovat i jiné sankce, například
a) zbavení oprávnění pobírat veřejné výhody nebo podpory,
b) dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodní činnosti,
c) uložení soudního dohledu,
d) zrušení rozhodnutím soudu.
2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění možnosti postihnout právnickou osobu odpovědnou podle čl. 5 odst. 2 účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi nebo opatřeními.
Článek 7
Příslušnost
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k založení své příslušnosti ve vztahu k trestným činům uvedeným v článcích 2 a 3 a spáchaným
a) zcela nebo zčásti na jeho území,
b) některým z jeho státních příslušníků nebo
c) ve prospěch právnické osoby usazené na jeho území.
2. Pokud byl trestný čin spáchán mimo jeho území, může každý členský stát rozhodnout, že nebude uplatňovat pravidla o příslušnosti stanovená v odst. 1 písm. b) a c) nebo že je bude uplatňovat pouze ve zvláštních případech nebo za zvláštních okolností.
3. Každý členský stát, který podle svých právních předpisů nevydává své státní příslušníky, přijme opatření nezbytná k založení své příslušnosti ve vztahu k protiprávním jednáním uvedeným v článcích 2 a 3, pokud byly spáchány jeho státními příslušníky mimo jeho území.
4. Každý členský stát vyrozumí generální sekretariát Rady a Komisi o svém rozhodnutí použít odstavec 2 a případně uvede zvláštní okolnosti nebo podmínky, za kterých své rozhodnutí použije.
Článek 8
Zrušení
Zrušuje se společná akce 98/742/SVV.
Článek 9
Provedení
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím do 22. července 2005.
2. Ke stejnému dni členské státy sdělí generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými se v jejich vnitrostátním právu zavádějí povinnosti vyplývající z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě těchto údajů a písemné zprávy předložené Komisí prověří Rada nejpozději do 22. října 2005, do jaké míry dosáhly členské státy souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
Článek 10
Místní působnost
Toto rámcové rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ RADY 2003/577/SVV
ze dne 22. července 2003
o výkonu příkazů k zajištění majetku nebo důkazních prostředků v Evropské unii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 písm. a) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Francouzské republiky, Švédského království a Belgického království[1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu[2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 schválila zásadu vzájemného uznávání, která by měla být základním kamenem soudní spolupráce v občanských a trestních věcech v Unii.
(2) Zásada vzájemného uznávání by se rovněž měla vztahovat na rozhodnutí vydaná během přípravného řízení, zejména na příkazy, které mohou umožnit příslušným justičním orgánům rychlé zajištění důkazních prostředků a zabavení majetku, který lze snadno přemísťovat.
(3) Dne 29. listopadu 2000 přijala Rada v souladu se závěry z Tampere program opatření k provádění zásady vzájemného uznávání ve věcech trestních, jehož hlavní prioritou (opatření 6 a 7) je přijetí nástroje pro používání zásady vzájemného uznávání ve vztahu k zajištění důkazních prostředků a majetku.
(4) Spolupráce mezi členskými státy založená na zásadě vzájemného uznávání a bezprostředního výkonu soudních rozhodnutí předpokládá důvěru v to, že rozhodnutí, která mají být uznána a vykonána, jsou vždy přijímána v souladu se zásadami legality, subsidiarity a proporcionality.
(5) Práva zúčastněných stran a zúčastněných třetích osob v dobré víře by měla být zachována.
(6) Toto rámcové rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznanými článkem 6 Smlouvy a zakotvené v Chartě základních práv Evropské unie, a zejména kapitole VI této charty.
Žádné ustanovení tohoto rámcového rozhodnutí nelze vykládat tak, že zakazuje odmítnutí zajištění majetku, pro který byl vydán příkaz k zajištění, existují-li důvody věřit, že příkaz k zajištění byl vydán pro účely stíhání nebo potrestání osoby z důvodu jejího pohlaví, rasy, náboženství, národnostního původu, státní příslušnosti, jazyka, politických názorů nebo sexuální orientace nebo že postavení této osoby může být poškozeno z těchto důvodů.
Toto rámcové rozhodnutí nebrání členským státům používat svá ústavní pravidla vztahující se k řádnému soudnímu řízení, svobodě sdružování, svobodě tisku a svobodě projevu v ostatních sdělovacích prostředcích,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
HLAVA I OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Cíl
Cílem tohoto rámcového rozhodnutí je stanovení pravidel, podle nichž členský stát uznává a vykonává na svém území příkaz k zajištění vydaný justičním orgánem jiného členského státu v rámci trestního řízení.
Účinkem tohoto rámcového rozhodnutí nemůže být změna povinnosti dodržovat základní práva a základní právní zásady podle článku 6 Smlouvy.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:
a) "vydávajícím státem" členský stát, jehož justiční orgán stanovený vnitrostátními právními předpisy vydávajícího státu vydal, schválil nebo jiným způsobem potvrdil příkaz k zajištění v rámci trestního řízení;
b) "vykonávajícím státem" členský stát, na jehož území se nachází majetek nebo důkazní prostředky;
c) "příkazem k zajištění" opatření příslušného justičního orgánu vydávajícího státu, jímž má být přechodně zabráněno zničení, pozměnění, přemístění, převodu nebo prodeji majetku, který může být zkonfiskován nebo který může sloužit jako důkazní prostředek;
d) "majetkem" jakýkoli majetek, hmotný nebo nehmotný, movitý nebo nemovitý, právní listiny a dokumenty dokládající nárok na tento majetek nebo podíl na tomto majetku, o kterých se příslušný justiční orgán vydávajícího státu domnívá, že
- je výnosem z trestného činu podle článku 3 nebo celkově nebo částečně hodnotě takového výnosu odpovídá nebo
- je nástrojem trestného činu nebo předmětem takového trestného činu;
e) "důkazním prostředkem" předměty, listiny nebo údaje, které mohou být předloženy v trestním řízení o trestném činu podle článku 3.
Článek 3
Trestné činy
1. Toto rámcové rozhodnutí se vztahuje na příkazy k zajištění vydané pro účely
a) zajištění důkazních prostředků nebo
b) následné konfiskace majetku.
2. Níže uvedené trestné činy vymezené právními předpisy vydávajícího státu, lze-li za ně ve vydávajícím státě uložit trest odnětí svobody s horní hranicí ve výši nejméně tři roky, nepodléhají ověřování oboustranné trestnosti:
- účast na zločinném spolčení,
- terorismus,
- obchodování s lidmi,
- pohlavní vykořisťování dětí a dětská pornografie,
- nezákonné obchodování s omamnými a psychotropními látkami,
- nezákonné obchodování se zbraněmi, střelivem a výbušninami,
- korupce,
- podvody, včetně těch, které poškozují finanční zájmy Evropských společenství ve smyslu Úmluvy ze dne 26. července 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství,
- praní výnosů trestné činnosti,
- padělání měny včetně eura,
- počítačová trestná činnost,
- trestné činy proti životnímu prostředí, včetně nezákonného obchodování s ohroženými živočišnými druhy a ohroženými rostlinnými druhy a odrůdami,
- napomáhání k neoprávněnému vstupu a pobytu,
- vražda, těžké ublížení na zdraví,
- nezákonný obchod s lidskými orgány a tkáněmi,
- únosy, nezákonné omezování osobní svobody a braní rukojmí,
- rasismus a xenofobie,
- organizovaná nebo ozbrojená loupež,
- nezákonné obchodování s kulturními statky, včetně starožitností a uměleckých děl,
- podvody,
- vydírání a vymáhání peněz za ochranu,
- výroba padělků a nedovolených napodobenin,
- padělání veřejných listin a obchodování s nimi,
- padělání platebních prostředků,
- nezákonný obchodování s hormony a jinými růstovými stimulátory,
- nezákonné obchodování s jadernými nebo radioaktivními materiály,
- obchodování s odcizenými vozidly,
- znásilnění,
- žhářství,
- trestné činy, jejichž stíhání je v pravomoci Mezinárodního trestního soudu,
- únos letadla nebo plavidla,
- sabotáž.
3. Rada může kdykoli po konzultaci s Evropským parlamentem za podmínek stanovených v čl. 39 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii jednomyslně rozhodnout o tom, že do seznamu v odstavci 2 doplní další kategorie trestných činů. Rada na základě zprávy předložené Komisí podle článku 14 tohoto rámcového rozhodnutí přezkoumá, zda by měl být seznam rozšířen nebo pozměněn.
4. V případech, na které se nevztahuje odstavec 2, může vykonávající stát podmínit uznání a vykonání příkazu k zajištění vydaného pro účely uvedené v odst. 1 písm. a) tím, že jednání, pro které byl příkaz k zajištění vydán, je trestným činem podle právních předpisů tohoto státu, bez ohledu na znaky skutkové podstaty nebo kvalifikaci trestného činu podle právních předpisů vydávajícího státu.
V případech, na které se nevztahuje odstavec 2, může vykonávající stát podmínit uznání a vykonání příkazu k zajištění vydaného pro účely podle odst. 1 písm. b) tím, že jednání, pro které byl příkaz k zajištění vydán, je trestným činem, který podle právních předpisů tohoto státu umožňuje takové zajištění, bez ohledu na znaky skutkové podstaty nebo kvalifikaci trestného činu podle právních předpisů vydávajícího státu.
HLAVA II POSTUP PŘI VÝKONU PŘÍKAZŮ K ZAJIŠTĚNÍ
Článek 4
Předávání příkazů k zajištění
1. Příkaz k zajištění ve smyslu tohoto rámcového rozhodnutí společně s osvědčením podle článku 9 předává justiční orgán, který jej vydal, k výkonu přímo příslušnému justičnímu orgánu prostředky, které zajišťují písemný záznam, a za podmínek, jež vykonávajícímu státu umožňují přesvědčit se o pravosti tohoto příkazu.
14 odst. 1 v prohlášení uvést, že příkaz k zajištění společně s osvědčením musí být zaslány prostřednictvím ústředního orgánu nebo orgánů, které jsou uvedeny v prohlášení.
Toto prohlášení může být kdykoli změněno nebo zrušeno jiným prohlášením.
Každé prohlášení nebo zrušení se uloží u generálního sekretariátu Rady a oznámí Komisi.
Tyto členské státy mohou jiným prohlášením kdykoli omezit oblast působnosti tohoto prohlášení za účelem posílení účinnosti odstavce 1.
Učiní tak v okamžiku, kdy pro ně nabudou účinnosti ustanovení o vzájemné právní pomoci podle Úmluvy o provádění Schengenské dohody.
3. Není-li justiční orgán příslušný pro výkon příkazu znám, provede justiční orgán vydávajícího státu všechna nezbytná šetření, včetně šetření prostřednictvím kontaktních míst Evropské soudní sítě[3], aby získal informace od vykonávajícího státu.
4. Nemá-li justiční orgán ve vykonávajícím státě, který přijme příkaz k zajištění, pravomoc uznat jej a přijmout nezbytná opatření pro jeho výkon, předá z moci úřední příkaz k zajištění justičnímu orgánu příslušnému pro výkon a informuje o tom justiční orgán ve vydávajícím státě, který jej vydal.
Článek 5
Uznání a okamžitý výkon
1. Příslušné justiční orgány vykonávajícího státu uznají příkaz k zajištění předaný v souladu s článkem 4, aniž požadují dodatečné formality, a neprodleně přijmou nezbytná opatření pro jeho okamžitý výkon stejným způsobem jako v případě příkazu k zajištění vydaného orgánem vykonávajícího státu, neodvolá-li se tento orgán na některý z důvodů k odepření uznání nebo výkonu podle článku 7 nebo na některý z důvodů k odkladu podle článku 8.
Kdykoli je nezbytné zajistit, aby zajištěné důkazní prostředky byly platné, a nejsou-li tyto formální předpisy a postupy v rozporu se základními právními zásadami vykonávajícího státu, dodržuje justiční orgán vykonávajícího státu při výkonu příkazu k zajištění rovněž formální náležitosti a postupy výslovně uvedené příslušným justičním orgánem vydávajícího státu.
Zpráva o výkonu příkazu k zajištění se neprodleně předá příslušnému orgánu vydávajícího státu pomocí jakéhokoli prostředku, který umožňuje vyhotovení písemného záznamu.
2. Všechna dodatečná donucovací opatření, která jsou na základě příkazu k zajištění nezbytná, se přijímají v souladu s použitelnými procesními pravidly vykonávajícího státu.
3. Příslušné justiční orgány vykonávajícího státu rozhodnou o příkazu k zajištění a toto rozhodnutí sdělí co nejdříve, pokud možno do 24 hodin od přijetí příkazu k zajištění.
Článek 6
Doba trvání zajištění
1. Ve vykonávajícím státě zůstává majetek zajištěn do doby, než tento stát s konečnou platností odpoví na všechny žádosti podle čl. 10 odst. 1 písm. a) nebo b).
2. Vykonávající stát však může po konzultaci s vydávajícím státem v souladu se svými vnitrostátními předpisy a postupy stanovit s ohledem na okolnosti případu vhodné podmínky k omezení doby trvání zajištění majetku.
Uvažuje-li v souladu s těmito podmínkami o zrušení uvedeného opatření, uvědomí o tom vydávající stát, aby měl tento stát příležitost předložit své námitky.
3. Justiční orgány vydávajícího státu neprodleně uvědomí justiční orgány vykonávajícího státu o zrušení příkazu k zajištění.
Za těchto okolností je vykonávající stát povinen co nejdříve zrušit uvedené opatření.
Článek 7
Důvody k odmítnutí uznání nebo výkonu
1. Příslušné justiční orgány vykonávajícího státu mohou odmítnout uznání nebo výkon příkazu k zajištění pouze tehdy, pokud
a) osvědčení stanovené v článku 9 není předloženo, není úplné nebo zjevně neodpovídá příkazu k zajištění;
b) právo vykonávajícího státu stanoví imunitu nebo výsadu, která znemožňuje výkon příkazu k zajištění;
c) z údajů uvedených v osvědčení je okamžitě zřejmé, že poskytnutí soudní pomoci podle článku 10 ve věci trestného činu, pro který byl příkaz k zajištění vydán, by bylo v rozporu se překážkou věci pravomocně rozhodnuté;
d) v některém z případů podle čl. 3 odst. 4 není jednání, na kterém se zakládá příkaz k zajištění, trestným činem podle práva vykonávajícího státu; pokud se však týká daňových, celních a devizových věcí, nesmí být výkon příkazu k zajištění odmítnut z toho důvodu, že právní předpisy vykonávajícího státu neukládají stejný druh daně nebo poplatku nebo neobsahují stejná daňová, celní a devizová ustanovení jako právní předpisy vydávajícího státu.
2. V případě podle odst. 1 písm. a) může příslušný justiční orgán
a) stanovit lhůtu k předložení, doplnění či opravě osvědčení nebo
b) přijmout rovnocenný doklad nebo
c) zprostit vydávající justiční orgán této povinnosti, považuje-li poskytnuté údaje za dostatečné.
3. Rozhodnutí o odmítnutí uznání nebo výkonu se přijímá a neprodleně oznamuje příslušným justičním orgánům vydávajícího státu způsobem, který umožňuje vyhotovení písemného záznamu.
4. Není-li v praxi možné vykonat příkaz k zajištění ani po konzultaci s vydávajícím státem z toho důvodu, že majetek nebo důkazní prostředky se ztratily, byly zničeny, nemohou být nalezeny na místě uvedeném v osvědčení nebo proto, že místo, kde se nachází majetek nebo důkazní prostředky, nebylo uvedeno dostatečně přesně, jsou o tom příslušné justiční orgány vydávajícího státu rovněž neprodleně vyrozuměny.
Článek 8
Důvody k odložení výkonu
1. Příslušný justiční orgán vykonávajícího státu může odložit výkon příkazu k zajištění předaného v souladu s článkem 4
a) do doby, kterou považuje za vhodnou, pokud by jeho výkon mohl narušit probíhající vyšetřování trestného činu;
b) pokud na dotčený majetek nebo důkazní prostředky byl již v průběhu trestního řízení vydán příkaz k zajištění, do doby, než bude tento příkaz k zajištění zrušen;
c) pokud v případě příkazu k zajištění majetku vydaném v průběhu trestního řízení s předpokladem jeho následné konfiskace byl již na tento majetek vydán příkaz k zajištění v průběhu jiného řízení ve vykonávajícím státě, a to na dobu, než bude tento příkaz k zajištění zrušen.
Toto písmeno se však použije pouze v případě, že má takový příkaz přednost před následnými vnitrostátními příkazy k zajištění během trestního řízení podle vnitrostátních právních předpisů.
2. Zpráva o odložení výkonu příkazu k zajištění včetně důvodů k odložení a pokud možno i předpokládaného trvání odkladu se neprodleně předá příslušnému orgánu vydávajícího státu způsobem, který umožňuje vyhotovení písemného záznamu.
3. Jakmile důvod k odložení pomine, přijme justiční orgán vykonávajícího státu neprodleně opatření nezbytná pro výkon příkazu k zajištění a uvědomí o tom příslušný orgán vydávajícího státu způsobem, který umožňuje vyhotovení písemného záznamu.
4. Příslušný justiční orgán vykonávajícího státu vyrozumí příslušný orgán vydávajícího státu o všech dalších omezujících opatřeních, kterým může dotyčný majetek podléhat.
Článek 9
Osvědčení
1. Osvědčení, jehož jednotný formulář je uveden v příloze, musí být podepsáno a správnost jeho obsahu ověřena příslušným justičním orgánem vydávajícího státu, který dané opatření nařídil.
2. Osvědčení musí být přeloženo do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků vykonávajícího státu.
3. Každý členský stát může v okamžiku přijetí tohoto rámcového rozhodnutí nebo později uvést v prohlášení, které bude uloženo v generálním sekretariátu Rady, že přijme překlad v jednom nebo více dalších úředních jazycích orgánů Evropských společenství.
Článek 10
Další nakládání se zajištěným majetkem
1. Předání podle článku 4
a) doprovází žádost o předání důkazních prostředků vydávajícímu státu
nebo
b) doprovází žádost o konfiskaci požadující buď výkon příkazu ke konfiskaci, který byl vydán ve vydávajícím státě, nebo konfiskaci ve vykonávajícím státě a následný výkon takového příkazu,
nebo
c) obsahuje v osvědčení pokyn, aby majetek zůstal ve vykonávajícím státě až do doby podání žádosti podle písmene a) nebo b).
Vydávající stát uvede v osvědčení (předpokládané) datum podání této žádosti. Použije se čl.
6 odst. 2.
2. Žádosti uvedené v odst. 1 písm. a) a b) podává vydávající stát a vyřizuje vykonávající stát v souladu s pravidly vzájemné pomoci v trestních věcech a s pravidly mezinárodní spolupráce při konfiskaci.
3. Odchylně od pravidel vzájemné pomoci podle odstavce 2 však vykonávající stát nesmí odmítnout žádosti podle odst. 1 písm. a) z důvodů neexistence oboustranné trestnosti, týkají-li se žádosti trestných činů podle čl. 3 odst. 2 a lze-li za tyto trestné činy ve vydávajícím státě uložit trest odnětí svobody na dobu alespoň tří let.
Článek 11
Opravné prostředky
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, kterými zajistí, aby všechny zúčastněné osoby včetně třetích osob v dobré víře mohly podávat opravné prostředky bez odkladného účinku proti příkazu k zajištění vykonávanému na základě článku 5, aby tak mohly hájit své oprávněné zájmy; opravné prostředky se podávají u soudu ve vydávajícím nebo vykonávajícím státě v souladu s vnitrostátními předpisy každého z těchto států.
2. Věcné důvody k vydání příkazu k zajištění mohou být napadeny pouze prostřednictvím žaloby podané u soudu ve vydávajícím státě.
3. Je-li žaloba podána ve vykonávajícím státě, je justiční orgán vydávajícího státu o této žalobě a jejích odůvodněních vyrozuměn tak, aby mohl předložit argumenty, které považuje za nezbytné.
Je vyrozuměn o výsledku řízení.
4. Vydávající a vykonávající stát přijmou nezbytná opatření, kterými usnadní výkon práva podat žalobu zmíněnou v odstavci 1, a to zejména tak, že poskytnou zúčastněným osobám vhodné informace.
5. Vydávající stát zajistí, aby každá lhůta pro podání žaloby podle odstavce 1 byla uplatňována způsobem, který zúčastněným osobám zaručí možnost uplatnění účinného opravného prostředku.
Článek 12
Náhrada
1. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 2, pokud je vykonávající stát podle svého vnitrostátního práva odpovědný za škodu způsobenou některé z osob zmíněné ve článku 11 výkonem příkazu k zajištění předaného na základě článku 4, nahradí vydávající stát vykonávajícímu státu částku, kterou vykonávající stát na základě této odpovědnosti vyplatil jako náhradu škody uvedené osobě, s výjimkou případů, kdy je tato škoda nebo její část způsobena výhradně jednáním vykonávajícího státu, a v rozsahu, v jakém je tato škoda nebo její část způsobena výhradně jednáním vykonávajícího státu.
2. Odstavcem 1 není dotčeno vnitrostátní právo členských států týkající se nároků fyzických nebo právnických osob na náhradu škody.
HLAVA III ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Územní působnost
Toto rámcové rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím do 2. srpna 2005.
2. Ve stejné lhůtě sdělí členské státy generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě zprávy vypracované s pomocí získaných údajů a zprávy Komise ověří Rada do 2. srpna 2006, do jaké míry dosáhly členské státy souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
3. Generální sekretariát Rady oznámí členským státům a Komisi prohlášení podle čl. 9 odst. 3.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Směrnice Komise 2003/1/ES
ze dne 6. ledna 2003,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku příloha II směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/34/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Položka 419 v příloze II směrnice 76/768/EHS, která obsahuje seznam látek, které nesmějí být obsaženy v kosmetických prostředcích, je nyní upravena podle rozhodnutí Komise 97/534/ES ze dne 30. července 1997 o zákazu použití materiálů představujících nebezpečí z hlediska přenosných spongiformních encefalopatií [3].
Uvedené rozhodnutí bylo nahrazeno rozhodnutím Komise 2000/418/ES ze dne 29. června 2000, kterým se upravuje používání materiálu představujícího nebezpečí z hlediska přenosných spongiformních encefalopatií a kterým se mění rozhodnutí 94/474/ES [4].
S ohledem na stanovisko Vědeckého výboru pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebiteli (SCCNFP) je vhodné upravit položku 419 přílohy II směrnice 76/768/EHS podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001, o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [5], naposledy pozměněného nařízením Komise (ES) č.
(2) Do položky 419 přílohy II směrnice 76/768/EHS má být vložen odkaz na zvláštní rizikové materiály uvedené v příloze V nařízení (ES) č. 999/2001.
(3) Z čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 999/2001 však vyplývá, že ustanovení přílohy XI části A uvedeného nařízení jsou použitelná do data přijetí rozhodnutí, po kterém se článek 8 a příloha V uvedeného nařízení stanou použitelnými. V položce 419 přílohy II směrnice 76/768/EHS by tedy měl být také uveden odkaz na přílohu XI část A nařízení (ES) č. 999/2001.
(4) Směrnice 76/768/EHS by tedy měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(5) Vzhledem ke zvláštní povaze rizikových materiálů musí být členské státy schopny přijmout opatření stanovená v této směrnici, aniž by vyčkávali do stanoveného nejzazšího data.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v odvětví kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 76/768/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby nejpozději od 15. dubna 2003 výrobci Společenství ani dovozci usazení ve Společenství nemohli uvádět na trh žádné kosmetické prostředky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby nejpozději od 15. dubna 2003 nebyly prostředky uvedené v odstavci 1 prodávány ani nabízeny konečnému spotřebiteli.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. dubna 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/2/ES
ze dne 6. ledna 2003
o omezení uvádění na trh a používání arsenu (desáté přizpůsobení směrnice Rady 76/769/EHS technickému pokroku)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/62/ES [2], a zejména na článek 2a uvedené směrnice vložený směrnicí Rady 89/678/EHS [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 89/677/EHS [4], kterou se poosmé mění směrnice 76/769/EHS, stanoví některá omezení pro uvádění na trh a používání arsenu.
(2) V rámci přezkoumání právních předpisů Společenství týkajících se používání sloučenin arsenu pro konzervaci dřeva po přistoupení Finska, Rakouska a Švédska k Evropské unii v roce 1995 bylo provedeno posouzení rizika a analýza výhod a nevýhod dalšího omezování arsenu v některých konzervačních přípravcích pro dřevo [5].
(3) Posouzení rizika bylo předloženo Vědeckému výboru pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí (dále jen "SCTEE") k přezkoumání [6] a SCTEE dospěl k závěru, že hlavní rizika byla určena správně.
Tato rizika zahrnují rizika pro lidské zdraví plynoucí ze zneškodňování dřeva ošetřeného konzervačními přípravky obsahujícími měď, chrom a arsen (dále jen "CCA"), a zejména rizika pro zdraví dětí plynoucí z používání dřeva ošetřeného CCA na vybavení dětských hřišť.
V některých mořských vodách bylo rovněž zjištěno riziko pro vodní prostředí.
(4) SCTEE dále doporučil, aby bylo vzhledem k závažným mezerám ve znalostech týkajících se dřeva ošetřeného arsenem, které se nachází na skládkách, postupováno při omezování používání arsenu pro konzervaci dřeva opatrně a aby bylo toto omezení použito, pouze pokud je to nezbytně nutné.
(5) Při dalším zvažování účinků arsenu na zdraví [7] dospěl SCTEE k závěru, že látka je genotoxická a je to známý karcinogen a že by bylo vhodné zvážit skutečnost, že pro karcinogenní účinek neexistuje žádná prahová hodnota.
(6) Odpadní dřevo ošetřené CCA bylo klasifikováno jako nebezpečný odpad podle rozhodnutí Komise 2000/532/ES ze dne 3. května 2000, kterým se nahrazuje rozhodnutí 94/3/ES, kterým se stanoví seznam odpadů podle čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS o odpadech, a rozhodnutí Rady 94/904/ES, kterým se stanoví seznam nebezpečných odpadů ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech [8], naposledy pozměněného rozhodnutím Rady 2001/573/ES [9].
(7) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [10] stanoví opatření pro harmonizaci povolování biocidů na úrovni Společenství a nařízení Komise (ES) č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích [11] požaduje, aby konzervační přípravky na dřevo byly přednostně hodnoceny v rámci programu přezkoumání stanoveného směrnicí 98/8/ES. Arsen byl určen a oznámen jako účinná látka v časové lhůtě stanovené v nařízení (ES) č. 1896/2000. Úplná dokumentace pro hodnocení arsenu jako existující látky musí být předložena do 28. března 2004;
(8) s ohledem na posouzení rizika a při zohlednění zásady předběžné opatrnosti je nezbytné ještě před dokončením harmonizace předpisů podle směrnice 98/8/ES nebo rozhodnutí na základě čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1896/2000 přizpůsobit omezení pro arsen podle směrnice 76/769/EHS technickému pokroku. Tato směrnice se nevztahuje na dřevo ošetřené CCA, které již bylo uvedeno na trh.
(9) Tato směrnice se uplatní, aniž jsou dotčeny právních předpisy Společenství, které stanoví minimální požadavky na ochranu pracovníků, zejména směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [12], směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [13], naposledy pozměněná směrnicí 1999/38/ES [14], a směrnice Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [15].
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy nejpozději ode dne 30. června 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice komise 2003/3/ES
ze dne 6. ledna 2003
o omezení uvádění na trh a používání "modrého barviva" (dvanácté přizpůsobení směrnice Rady 76/769/EHS technickému pokroku)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/2/ES ze dne 6. ledna 2003 o omezení uvádění na trh a používání arzenu (desáté přizpůsobení směrnice Rady 76/769/EHS technickému pokroku) [2], a zejména na článek 2a uvedené směrnice vložený směrnicí Rady 89/678/EHS [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Azobarviva specifikovaná ve směrnici 76/769/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/61/ES [4], se nesmějí používat v některých textilních a kožených výrobcích; tyto textilní a kožené výrobky se nesmějí uvádět na trh, pokud nejsou v souladu s požadavky uvedené směrnice.
(2) Rizika "modrého barviva s indexovým číslem 611-070-00-2" pro zdraví a životní prostředí byla posouzena podle směrnice Komise 93/67/EHS ze dne 20. července 1993, kterou se stanoví zásady posuzování rizik pro člověka a životní prostředí u látek oznámených v souladu se směrnicí Rady 67/548/EHS [5]; z posouzení rizika vyplynula nutnost snížení rizik modrého barviva pro životní prostředí, protože toto modré barvivo je vysoce toxické ve vodním prostředí, je obtížně rozložitelné a do životního prostředí proniká s odpadními vodami.
(3) Z důvodů ochrany životního prostředí má být uvádění na trh a používání modrého barviva pro barvení textilních a kožených výrobků zakázáno.
Modré barvivo má proto být zařazeno k látkám uvedeným v příloze I směrnice 76/769/EHS.
(4) Omezení uvádění na trh a používání modrého barviva stanovené touto směrnicí zohledňuje současný stav znalostí a technologií, pokud jde o vhodné náhrady.
(5) Tato směrnice se uplatní, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství, které stanoví minimální požadavky na ochranu pracovníků, zejména směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [6] a směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [7], naposledy pozměněná směrnicí 1999/38/ES [8].
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se přizpůsobuje technickému pokroku v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 30. června 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES
ze dne 28. ledna 2003
o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. listopadu 2002,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lepší přístup veřejnosti k informacím o životním prostředí a šíření těchto informací přispívají k větší osvětě v otázkách životního prostředí, k volné výměně názorů, k účinnější účasti veřejnosti při rozhodování o otázkách životního prostředí a ve svém výsledku k lepšímu životnímu prostředí.
(2) Směrnice Rady 90/313/EHS ze dne 7. července 1990 o svobodě přístupu k informacím o životním prostředí [5] zahájila proces změn způsobem, v němž orgány veřejné správy přistupují k řešení otázek otevřenosti a transparentnosti, přičemž zavádějí opatření k výkonu práva přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí, a tento proces je nezbytné dále rozvíjet a pokračovat v něm.
Tato směrnice rozšiřuje stávající přístup stanovený směrnicí 90/313/EHS.
(3) Článek 8 uvedené směrnice požaduje, aby členské státy informovaly Komisi o získaných zkušenostech, na jejichž základě má Komise vypracovat zprávu pro Evropský parlament a Radu spolu s návrhem na úpravu směrnice, kterou může považovat za vhodnou.
(4) Zpráva vypracovaná podle článku 8 uvedené směrnice identifikuje konkrétní problémy, které se vyskytují při praktickém uplatňování směrnice.
(5) Dne 25. června 1998 podepsalo Evropské společenství Úmluvu o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí ("Aarhuskou úmluvu").
Ustanovení právních předpisů Společenství musí být v souladu s uvedenou úmluvou vzhledem k jejímu závěru přijatému Evropským společenstvím.
(6) V zájmu zvýšené transparentnosti je vhodné směrnici 90/313/EHS spíše nahradit, než ji měnit, a poskytnout tak zúčastněným stranám jednoduchý, jasný a logicky skloubený legislativní text.
(7) Rozdíly mezi právními předpisy členských států, které se týkají přístupu k informacím o životním prostředí, jež jsou v držení orgánů veřejné správy, mohou v rámci Společenství vést k rozdílnému přístupu k těmto informacím nebo k rozdílným podmínkám hospodářské soutěže.
(8) Je nezbytné zajistit, aby fyzické a právnické osoby měly stejné právo přístupu k informacím o životním prostředí v držení orgánů veřejné správy nebo orgánům veřejné správy určených, aniž by tyto osoby musely prokazovat svůj oprávněný zájem.
(9) Je rovněž nezbytné, aby orgány veřejné správy zpřístupnily široké veřejnosti informace o životním prostředí a šířily je v co největší možné míře, zejména prostřednictvím informačních a komunikačních technologií.
Při podávání zpráv a přezkumu této směrnice je potřebné k budoucímu rozvoji těchto technologií přihlížet.
(10) Definice informací o životním prostředí by měla být vyjasněna tak, aby v jakékoli formě obsahovala informace o stavu životního prostředí, o faktorech, opatřeních nebo činnostech ovlivňujících nebo pravděpodobně ovlivňujících životní prostředí nebo určených k jeho ochraně, o analýzách užitku a nákladů a ekonomických analýzách použitých v rámci těchto opatření nebo činností a také informace o stavu lidského zdraví a bezpečnosti, včetně kontaminace potravinového řetězce, podmínkách lidského života, kulturních lokalitách a stavebních objektech, pokud jsou nebo mohou být ovlivněny kterýmkoli z těchto aspektů.
(11) K zohlednění zásad uvedených v článku 6 Smlouvy, že požadavky na ochranu životního prostředí by měly být zahrnuty do vymezení a provádění politik a činností Společenství, je nezbytné rozšířit definici orgánů veřejné správy o vládu nebo jiné orgány veřejné správy na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni bez ohledu na to, zda nese konkrétní odpovědnost za životní prostředí nebo ne.
Definici je potřebné obdobně rozšířit o jiné osoby nebo subjekty vykonávající funkce veřejné správy ve vztahu k životnímu prostředí podle vnitrostátních právních předpisů a osoby nebo subjekty jimi řízené, které jsou veřejně odpovědné nebo zastávají funkce ve vztahu k životnímu prostředí.
(12) Do oblasti působnosti této směrnice by měly rovněž spadat informace o životním prostředí ve fyzickém držení jiných subjektů v zastoupení orgánů veřejné správy.
(13) Informace o životním prostředí je nezbytné zpřístupňovat žadatelům co nejdříve, v přiměřené době a s ohledem na časový rozvrh určený žadatelem.
(14) Orgány veřejné správy by měly zpřístupňovat informace o životním prostředí ve formě nebo formátu požadovaném žadatelem, pokud nejsou tyto informace již veřejně dostupné v jiné formě nebo formátu nebo není rozumné je v jiné formě nebo formátu poskytovat.
Kromě toho by se mělo od orgánů veřejné správy požadovat, aby vynakládaly veškeré nezbytné úsilí pro vedení informací o životním prostředí v držení orgánů veřejné správy nebo pro orgány veřejné správy ve formách nebo formátech snadno reprodukovatelných a přístupných elektronickými prostředky.
(15) Členské státy by měly určit praktická opatření pro účinné zpřístupňování těchto informací.
Tato opatření musí zaručovat, že informace budou účinně, snadno a postupně dostupné veřejnosti přes veřejné telekomunikační sítě, včetně veřejně přístupných seznamů orgánů veřejné správy a registrů nebo seznamů informací o životním prostředí v držení orgánů veřejné správy nebo pro orgány veřejné správy.
(16) Právem na informace se rozumí, že poskytování informací by mělo být obecným pravidlem a že orgánům veřejné správy by se mělo umožnit odmítnout žádost o informace v určitých a jasně vymezených případech.
Důvody pro odmítnutí je nezbytné vykládat restriktivním způsobem, v němž je potřebné zvážit veřejný zájem, kterému poskytnutí slouží, proti zájmu, kterému slouží odmítnutí.
Důvody pro odmítnutí je třeba sdělit žadateli v časové lhůtě stanovené v této směrnici.
(17) Pokud je možné oddělit informace spadající do oblasti působnosti výjimek od zbývajících požadovaných informací, měly by orgány veřejné správy zpřístupňovat informace o životním prostředí po částech.
(18) Orgány veřejné správy by měly mít možnost žádat za poskytnutí informací o životním prostředí poplatek, který by však měl být přiměřený.
Jako obecné pravidlo to znamená, že poplatky nepřesáhnou skutečné náklady na tvorbu daného materiálu.
Případy, kdy by se požadovalo placení záloh, by měly být omezeny.
V konkrétních případech, kdy orgány veřejné správy poskytují informace o životním prostředí na obchodním základě a kdy je to nezbytné k zajištění pokračování sběru a zveřejnění těchto informací, se tržní poplatek považuje za rozumný; lze požadovat platbu zálohy.
Rozpis poplatků by měl být zveřejněn a dán k dispozici žadatelům spolu s informací o podmínkách, za kterých je možné poplatky vybírat nebo od nich upustit.
(19) Žadatelé by měli mít možnost dožadovat se správního nebo soudního přezkoumání jednání nebo nečinnosti orgánu veřejné správy ve vztahu k žádosti.
(20) Orgány veřejné správy by měly zaručovat úplnost, přesnost a srovnatelnost informací o životním prostředí jimi nebo v jejich zastoupení sestavovaných.
Protože metoda použitá při sestavování informací je důležitým faktorem při hodnocení kvality dodávaných informací, měla by být na požádání také zveřejněna.
(21) Aby se zvýšila osvěta veřejnosti o otázkách životního prostředí a zlepšila ochrana životního prostředí, měly by orgány veřejné správy zpřístupňovat a šířit informace o životním prostředí odpovídající jejich funkcím, zejména prostřednictvím počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie.
(22) Tato směrnice by se měla posoudit a měla by být podrobena revizi jednou za čtyři roky od vstupu v platnost, a to na základě zkušeností a po předložení příslušných zpráv členskými státy.
Komise by měla předkládat hodnotící zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
(23) Protože členské státy nemohou uspokojivě splnit cíle navržené směrnice a tyto cíle je tudíž lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření podle zásady subsidiarity stanovené v článku 5 Smlouvy.
Podle zásady proporcionality stanovené v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.
(24) Ustanovení této směrnice nemají vliv na právo členského státu zachovávat nebo zavádět opatření týkající se širšího přístupu k informacím, než vyžaduje tato směrnice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíle
Cíle této směrnice jsou:
a) zaručit právo přístupu k informacím o životním prostředí v držení orgánů veřejné správy nebo pro orgány veřejné správy a stanovit základní podmínky a praktická opatření pro výkon tohoto práva a
b) zajistit jako samozřejmost, že informace o životním prostředí budou postupně zpřístupňovány veřejnosti a veřejně šířeny s cílem zajistit co nejširší systematickou veřejnou dostupnost a šíření informací o životním prostředí.
Pro tento účel bude podporováno používání počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice:
1. "informacemi o životním prostředí" se rozumějí informace v písemné, obrazové, zvukové, elektronické nebo jiné formě o:
a) stavu složek životního prostředí, jako jsou ovzduší a atmosféra, voda, půda, území, krajina a přírodní stanoviště zahrnující mokřady, pobřežní a mořské oblasti, biologická rozmanitost a její součásti, včetně geneticky modifikovaných organismů, a o vzájemném působení těchto složek;
b) faktorech, jako jsou látky, energie, hluk, záření nebo odpad, včetně radioaktivního odpadu, emise, vypouštění a jiné úniky do životního prostředí, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit složky životního prostředí uvedené v písmenu a);
c) opatřeních (včetně správních opatření), jako jsou politiky, právní předpisy, plány, programy, dohody o životním prostředí, a o činnostech, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit složky a faktory uvedené v písmenech a) a b), jakož i o opatřeních nebo činnostech určených k ochraně těchto složek;
d) zprávách o provádění právních předpisů o životním prostředí;
e) analýzách nákladů a přínosů a jiných ekonomických analýzách a předpokladech použitých v rámci opatření a činností uvedených v písmenu c) a
f) stavu lidského zdraví a bezpečnosti, včetně kontaminace potravinového řetězce, podmínkách lidského života, kulturních lokalitách a stavebních objektech, pokud jsou nebo mohou být ovlivněny stavem složek životního prostředí uvedených v písmenu a) nebo prostřednictvím těchto složek kterýmkoli aspektem uvedeným v písmenech b) a c);
2. "orgánem veřejné správy" se rozumí:
a) vláda nebo jiný orgán veřejné správy, včetně veřejných poradních subjektů, na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni;
b) každá fyzická nebo právnická osoba vykonávající funkce veřejné správy podle vnitrostátních právních předpisů, včetně zvláštních povinností, činností nebo služeb, které se vztahující k životnímu prostředí a
c) každá fyzická nebo právnická osoba, která je veřejně odpovědná nebo vykonává funkci nebo poskytuje veřejné služby ve vztahu k životnímu prostředí, řízená subjektem nebo osobou spadající pod písmena a) nebo b).
Členské státy mohou stanovit, že tato definice nezahrne instituce nebo subjekty působící v soudní nebo zákonodárné funkci.
Členské státy mohou tyto instituce nebo subjekty z uvedené definice vyloučit, pokud jejich statuty ke dni přijetí této směrnice nestanoví postup přezkoumání ve smyslu článku 6;
3. "informacemi v držení orgánu veřejné správy" se rozumějí informace o životním prostředí ve vlastnictví orgánu veřejné správy, které daný orgán vytvořil nebo obdržel;
4. "informacemi v držení pro orgán veřejné správy" se rozumějí informace o životním prostředí ve fyzickém držení fyzické nebo právnické osoby v zastoupení orgánu veřejné správy;
5. "žadatelem" se rozumí každá fyzická nebo právnická osoba požadující informace o životním prostředí;
6. "veřejností" se rozumí jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a jejich sdružení, organizace nebo skupiny v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Článek 3
Přístup k informacím o životním prostředí na požádání
1. Členské státy zajistí, aby orgány veřejné správy měly povinnost, v souladu s ustanoveními této směrnice, poskytovat informace o životním prostředí v jejich držení nebo pro ně držené každému žadateli na jeho žádost, aniž by žadatel musel prokazovat svůj oprávněný zájem.
2. S výhradou článku 4 a s ohledem na časový rozvrh určený žadatelem se informace o životním prostředí poskytují žadateli:
a) co nejdříve nebo alespoň během jednoho měsíce poté, co orgán veřejné správy uvedený v odstavci 1 obdržel od žadatele žádost nebo
b) během dvou měsíců poté, co orgán veřejné správy obdržel žádost, pokud jsou informace natolik objemné a složité, že nelze splnit lhůtu jednoho měsíce uvedenou v písmenu a).
V takových případech je nezbytné žadatele informovat co nejdříve a v každém případě před koncem uvedené jednoměsíční lhůty o každém takovém prodloužení a důvodech, které k němu vedou.
3. Pokud je žádost formulována příliš obecně, orgán veřejné správy co nejdříve a nejpozději v časové lhůtě stanovené v odst. 2 písm. a) požádá žadatele, aby svoji žádost blíže určil, přičemž mu bude pomáhat např. poskytnutím informací o používání veřejných registrů uvedených v odst. 5 písm. c). Na základě čl. 4 odst. 1 písm. c) mohou orgány veřejné správy zamítnout žádost v případech, které budou považovat za správné.
4. Pokud žadatel požaduje, aby orgán veřejné správy poskytnul informace o životním prostředí v určité formě nebo formátu (včetně ve formě kopií), orgán veřejné správy vyhoví, pokud:
a) informace již nejsou veřejně dostupné v jiné formě nebo formátu, zejména podle článku 7, ke kterým má žadatel snadný přístup nebo
b) není pro orgán veřejné správy přijatelnější, aby poskytnul informace v jiné formě nebo formátu, přičemž v takovém případě uvede důvody pro poskytnutí informací v jiné formě nebo formátu.
Pro účely tohoto odstavce vynaloží orgány veřejné správy veškeré přiměřené úsilí, aby udržovaly informace o životním prostředí v jejich držení nebo pro ně držené ve formách nebo formátech, které jsou snadno reprodukovatelné a přístupné prostředky počítačové telekomunikace nebo jinými elektronickými prostředky.
Důvody odmítnutí poskytnout informace v celém nebo částečném rozsahu v požadované formě nebo formátu je nutné sdělit žadateli v časové lhůtě uvedené v odst. 2 písm. a).
5. Pro účely tohoto článku členské státy zajistí, aby:
a) úředníci podporovali úsilí veřejnosti o přístup k informacím;
b) seznamy orgánů veřejné správy byly veřejně přístupné a
c) byla stanovena praktická opatření zajišťující účinný výkon práva přístupu k informacím o životním prostředí, jako jsou:
- určení informačních pracovníků,
- pořízení a údržba zařízení pro kontrolu požadovaných informací,
- registry nebo seznamy informací o životním prostředí v držení orgánů veřejné správy nebo informačních míst s jasným uvedením, kde lze tyto informace najít.
Členské státy zajistí, aby orgány veřejné správy dostatečně informovaly veřejnost o jejích právech vyplývajících z této směrnice a za tímto účelem ji v dostatečné míře poskytovaly informace, poučení a rady.
Článek 4
Výjimky
1. Členské státy mohou rozhodnout o odmítnutí žádosti o informace o životním prostředí, jestliže:
a) požadované informace nejsou v držení orgánu veřejné správy nebo v držení pro orgán veřejné správy, kterému byla žádost určena.
V takovém případě, pokud si je orgán veřejné správy vědom, že informace jsou v držení jiného orgánu veřejné správy nebo v držení pro jiný orgán veřejné správy, předá co nejdříve žádost zmíněnému jinému orgánu a uvědomí o tom žadatele, nebo uvědomí žadatele o orgánu veřejné správy, u kterého je podle jeho názoru možné o tyto informace požádat;
b) žádost je zjevně nepřiměřená;
c) žádost je formulována příliš obecně, přičemž se bere v úvahu čl. 3 odst. 3;
d) žádost se týká materiálu ve fázi dokončování nebo rozpracovaných dokumentů nebo údajů;
e) žádost se týká vnitřní komunikace, přičemž se bere v úvahu veřejný zájem, kterému slouží zveřejnění.
Pokud je žádost odmítnuta, protože se týká materiálu ve fázi dokončování, orgán veřejné správy uvede jméno orgánu, který materiál připravuje, a odhad doby potřebné na dokončení.
2. Členské státy mohou rozhodnout o odmítnutí žádosti o informace o životním prostředí, pokud by zveřejnění informací mělo nepříznivý vliv na:
a) důvěrnost řízení u orgánů veřejné správy v zákonem stanovených případech;
b) mezinárodní vztahy, veřejnou bezpečnost a národní obranu;
c) průběh spravedlnosti, schopnost kterékoli osoby domoci se spravedlivého soudního řízení a schopnost orgánu veřejné správy provádět vyšetřování trestné nebo disciplinární povahy;
d) důvěrnost obchodních a průmyslových informací, pokud ji stanovují vnitrostátní právní předpisy nebo právní předpisy Společenství pro ochranu oprávněných hospodářských zájmů, včetně veřejného zájmu zachovat statistickou důvěrnost a daňové tajemství;
e) práva k duševnímu vlastnictví;
f) důvěrnost osobních údajů nebo spisů týkajících se fyzické osoby v případech, kdy taková osoba nedala souhlas se zveřejněním informací pro veřejnost, pokud tuto důvěrnost stanovují vnitrostátní právní předpisy nebo předpisy Společenství;
g) zájmy nebo ochranu jakékoli osoby, která poskytla požadované informace dobrovolně, aniž byla nebo mohla být k tomu právně vázána, pokud tato osoba nedala souhlas ke zveřejnění dotčených informací;
h) ochranu životního prostředí, ke kterému se tyto informace vztahují, jako jsou např. místa výskytu vzácných druhů.
Důvody odmítnutí uvedené v odstavcích 1 a 2 je nezbytné vykládat restriktivním způsobem, přičemž se u konkrétního případu bere v úvahu prospěšnost zveřejnění z hlediska veřejného zájmu.
V každém konkrétním případě se zvažuje veřejný zájem, kterému zveřejnění slouží, proti zájmu, kterému slouží odmítnutí.
Na základě ustanovení odst. 2 písm. a), d), f), g) a h) nemohou členské státy rozhodnout o odmítnutí žádosti, pokud se žádost týká informací o emisích do životního prostředí.
V tomto rámci a pro účely použití písmena f) členské státy zajistí, aby byly splněny požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1955 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6].
3. Pokud členský stát stanovuje výjimky, může sestavit veřejně přístupný seznam kritérií, na jejichž základě dotčený orgán může rozhodnout, jak se žádostmi zacházet.
4. Informace o životním prostředí v držení orgánu veřejné správy nebo v držení pro tento orgán, o které žadatel požádal, se poskytují zčásti, pokud je možné oddělit informace spadající do oblasti působnosti odst. 1 písm. d) a e) nebo odstavce 2 od ostatních požadovaných informací.
5. Odmítnutí poskytnout všechny požadované informace nebo jejich část se oznamuje žadateli písemně nebo elektronicky, pokud byla žádost podána písemně nebo o to žadatel požádal, v časových lhůtách uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a) nebo případně b). V oznámení se uvedou důvody odmítnutí a informace o postupu přezkoumání podle článku 6.
Článek 5
Poplatky
1. Přístup k veřejným registrům nebo seznamům zavedeným a vedeným podle čl. 3 odst. 5 a prohlížení požadovaných informací na místě jsou bezplatné.
2. Orgány veřejné správy mohou účtovat poplatek za poskytnutí jakýchkoli informací o životním prostředí, který ale nesmí přesáhnout přiměřenou částku.
3. Pokud je poplatek účtován, orgány veřejné správy zveřejní a žadatelům poskytnou seznam těchto poplatků a informace o okolnostech, za kterých je možné poplatky vybírat nebo od nich upustit.
Článek 6
Přístup k právní ochraně
1. Členské státy zajistí, aby každý žadatel, který má za to, že jeho žádost byla opomenuta, nesprávně odmítnuta (zcela nebo zčásti), nepřiměřeně zodpovězena nebo jinak nevyřízena podle ustanovení článků 3, 4 nebo 5, měl přístup k řízení, v němž je možné znovu zvážit jednání nebo nečinnost dotčeného orgánu veřejné správy stejným nebo jiným orgánem veřejné správy, nebo ze správního hlediska přezkoumat nezávislým a nestranným subjektem ustaveným podle zákona.
Každé takové řízení je urychlené a je buď bezplatné, nebo nepříliš nákladné.
2. Kromě postupu přezkoumání uvedeného v odstavci 1 členské státy zajistí, aby žadatel měl přístup k postupu přezkoumání před soudem nebo jiným nezávislým a nestranným subjektem ustaveným podle zákona, u kterého je možné přezkoumat jednání nebo nečinnost dotčeného orgánu veřejné správy a jehož rozhodnutí se mohou být konečná.
Členské státy mohou dále rozhodnout, že přístup k právnímu přezkoumání mohou mít rovněž třetí strany odpovědné za zveřejnění informací.
3. Konečné rozhodnutí podle odstavce 2 je pro orgán veřejné správy, jenž má informace v držení, závazné.
Důvody se uvádějí písemně, alespoň v případech, kdy je přístup k informacím podle tohoto článku odmítnut.
Článek 7
Šíření informací o životním prostředí
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že orgány veřejné správy budou zpracovávat informace o životním prostředí, které souvisejí s jejich funkcí a jsou v jejich držení nebo jim určeny, s ohledem na jejich aktivní a systematické veřejné šíření, a to zejména pomocí počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie.
Informace poskytované pomocí počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie nemusí zahrnovat informace získané před vstupem této směrnice v platnost, pokud již nejsou k dispozici v elektronické formě.
Členské státy zajistí, aby se informace o životním prostředí stávaly stále více dosažitelnými v elektronických databázích, ke kterým má veřejnost snadný přístup přes veřejné telekomunikační sítě.
2. Poskytované a rozšiřované informace se aktualizují podle potřeby a zahrnují alespoň:
a) znění mezinárodních smluv, úmluv nebo dohod, znění právních předpisů Společenství a znění vnitrostátních, regionálních nebo místních právních předpisů o životním prostředí nebo ve vztahu k němu;
b) politiky, plány a programy vztahující se k životnímu prostředí;
c) zprávy o postupu provádění jednotlivých bodů uvedených v písmenech a) a b), jsou-li připravované nebo uchovávané orgány veřejné správy v elektronické formě;
d) zprávy o stavu životního prostředí uvedené v odstavci 3;
e) údaje nebo souhrny údajů odvozených z monitorování činností, které ovlivňují nebo mohou ovlivnit životní prostředí;
f) povolení s významným dopadem na životní prostředí a dohody o životním prostředí nebo odkaz na místo, kde je možné takové informace vyžádat nebo najít podle článku 3;
g) studie dopadu na životní prostředí a posouzení rizik týkající se složek životního prostředí podle čl. 2 odst. 1 písm. a) nebo odkaz na místo, kde je možné takové informace vyžádat nebo najít podle článku 3.
3. Aniž je dotčen jakýkoli určitý závazek týkající se vykazování podle právních předpisů Společenství, členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily zveřejňování vnitrostátních případně regionálních nebo místních zpráv o stavu životního prostředí v pravidelných intervalech nepřesahujících čtyři roky; tyto zprávy budou zahrnovat informace o kvalitě životního prostředí a tlacích, které na životní prostředí působí.
4. Aniž je dotčen jakýkoli konkrétní závazek stanovený právními předpisy Společenství, členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že v případě bezprostředního ohrožení lidského zdraví nebo životního prostředí lidskými činnostmi nebo přírodními jevy budou okamžitě a bez prodlení poskytnuty všechny informace v držení orgánů veřejné správy nebo pro ně držené, které by mohly umožnit, aby veřejnost, která by mohla být postižena, přijala opatření k zabránění nebo zmírnění újmy z takového ohrožení.
5. Výjimky v čl. 4 odst. 1 a 2 se mohou použít ve vztahu k povinnostem uloženým tímto článkem.
6. Členské státy mohou splnit požadavky tohoto článku vytvořením odkazů na internetové stránky, kde je možné tyto informace najít.
Článek 8
Kvalita informací o životním prostředí
1. Pokud to bude v jejich moci, zajistí členské státy, aby informace sestavované jimi nebo v jejich zastoupení byly aktuální, přesné a srovnatelné.
2. Povinností orgánů veřejné správy je na požádání reagovat na žádosti o informace podle čl. 2 odst. 1 písm. b) a informovat žadatele o místech, kde lze získat informace, jsou-li k dispozici, o postupech zjišťování, včetně metod analýzy, výběru a předběžného zpracování výběrových souborů, které se používají pro tvorbu informací, nebo o používaných standardních postupech.
Článek 9
Postup přezkumu
1. Členské státy podají zprávu o zkušenostech získaných při provádění této směrnice nejpozději do 14. února 2009.
Komisi zprávu sdělí nejpozději do 14. srpna 2009.
Nejpozději do 14. února 2004 předloží Komise členským státům dokument s pokyny, který jasně stanoví představu Komise, jakým způsobem se mají zprávy podávat.
2. Na základě zkušeností a s přihlédnutím k vývoji počítačové telekomunikační nebo elektronické technologie vypracuje Komise zprávu pro Evropský parlament a Radu spolu s návrhem na revizi směrnice považovaný Komisí za vhodný.
Článek 10
Provádění
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. února 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 11
Zrušení
Zrušuje se směrnice 90/313/EHS s účinkem ode dne 14. února 2005.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 12
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/5/ES
ze dne 10. ledna 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky deltamethrinu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/81/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], se zřizuje seznam účinných látek přípravků na ochranu rostlin, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam je uveden v nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují zpravodajské členské státy pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 2230/95 [6], a zahrnuje deltamethrin.
(2) Účinky deltamethrinu na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navržených oznamovateli. Nařízením (ES) č. 933/94 bylo členským státem zpravodajem jmenováno Švédsko. Švédsko předložilo dne 6. října 1998 Komisi příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Tato hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 18. října 2002 formou zprávy Komise o přezkoumání deltamethrinu.
(4) Přezkoumání neodhalilo žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny.
(5) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující deltamethrin obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit deltamethrin do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(6) Zpráva Komise o přezkoumání je nezbytná k tomu, aby členské státy správně uplatňovaly příslušné části jednotných zásad stanovených ve směrnici 91/414/EHS.
Je proto vhodné stanovit, aby konečné znění zprávy o přezkoumání (s výjimkou důvěrných informací) bylo trvale k dispozici u členských států nebo aby jimi bylo zpřístupněno k nahlédnutí všem zúčastněným stranám.
(7) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení.
(8) Po zařazení by mělo být členským státům poskytnuto přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující deltamethrin, a zejména přezkoumají stávající povolení, aby se zajistilo splnění podmínek týkajících se deltamethrinu, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Pro předložení a hodnocení úplné dokumentace pro každý přípravek na ochranu rostlin by mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(9) Je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy trvale zpřístupní zprávu o přezkoumání deltamethrinu, s výjimkou důvěrných informací ve smyslu článku 14 směrnice 91/414/EHS, k nahlédnutí všem zúčastněným stranám nebo jim ji poskytnou na zvláštní žádost.
Článek 3
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. dubna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. května 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahující deltamethrin, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se deltamethrinu, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě potřeby změní nebo zruší povolení nejpozději do 30. dubna 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek na ochranu rostlin obsahující deltamethrin, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. října 2003 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě potřeby změní nebo odejme povolení nejpozději do 31. října 2007.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. listopadu 2003.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES
ze dne 28. ledna 2003
o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Skutečný jednotný trh finančních služeb je rozhodující pro hospodářský růst a vytváření pracovních příležitostí ve Společenství.
(2) Integrovaný a účinný finanční trh vyžaduje integritu trhu.
Řádné fungování trhů s cennými papíry a důvěra veřejnosti v tyto trhy jsou nezbytnými předpoklady hospodářského růstu a blahobytu.
Zneužívání trhu narušuje integritu finančních trhů a důvěru veřejnosti v cenné papíry a deriváty.
(3) Sdělení Komise ze dne 11. května 1999 s názvem "Provádění rámce pro finanční trhy: akční plán" stanoví řadu kroků, které jsou potřebné pro dokončení jednotného trhu finančních služeb.
Evropská rada na zasedání v Lisabonu v dubnu 2000 vyzvala k vytvoření tohoto akčního plánu do roku 2005.
Tento akční plán zdůrazňuje potřebu vypracovat směrnici týkající se boje proti manipulaci s trhem.
(4) Rada na zasedání dne 17. července 2000 vytvořila Výbor moudrých pro regulaci evropských trhů s cennými papíry.
Tento výbor ve své závěrečné zprávě navrhl zavedení nových legislativních technik vycházejících z čtyřúrovňového přístupu, jmenovitě z rámcových zásad, prováděcích opatření, spolupráce a vymáhání.
Úroveň 1, směrnice, by se měla omezit na stanovení obecných "rámcových" zásad, zatímco úroveň 2 by měla obsahovat technická prováděcí opatření přijímaná Komisí za pomoci výboru.
(5) Usnesení přijaté Evropskou radou na zasedání ve Stockholmu v březnu 2001 podpořilo závěrečnou zprávu Výboru moudrých a navržený čtyřúrovňový přístup, aby učinilo postup při vypracování legislativy Společenství v oblasti cenných papírů účinnějším a průhlednějším.
(6) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů týkajících se finančních služeb rovněž podpořilo zprávu Výboru moudrých na základě slavnostního prohlášení, které stejného dne učinila Komise před Parlamentem, a dopisu ze dne 2. října 2001 zaslaného komisařem pro vnitřní trh předsedovi parlamentního výboru pro hospodářské a měnové záležitosti, o zárukách pro úlohu Evropského parlamentu v tomto procesu.
(7) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(8) Podle stockholmského zasedání Evropské rady by se prováděcí opatření úrovně 2 měla používat častěji, aby se zajistilo udržení technických ustanovení v aktuálním stavu odpovídajícím vývoji trhu a dohledu, a měly by se stanovit lhůty pro všechny etapy prací patřících do úrovně 2.
(9) Evropský parlament by měl mít lhůtu tří měsíců od prvního předání návrhu prováděcích opatření, která by mu umožnila jej prozkoumat a vydat k němu stanovisko.
Avšak v naléhavých a řádně odůvodněných případech je možné tuto lhůtu zkrátit.
Jestliže v této lhůtě Evropský parlament přijme usnesení, Komise by měla znovu prozkoumat návrh opatření.
(10) Finanční a technické inovace (nové produkty, nové technologie, rozvoj přeshraničních aktivit, internet) posilují podněty, prostředky a příležitosti pro zneužívání trhu.
(11) Stávající právní rámec Společenství zaměřený na ochranu integrity trhu není úplný.
Zákonné požadavky se od jednoho členského státu ke druhému liší, což ponechává hospodářské subjekty často v nejistotě, pokud jde o pojetí, definice a jejich uplatňování.
V některých členských státech neexistuje právní úprava řešící problémy manipulace s cenou a šíření zavádějících informací.
(12) Pojem zneužívání trhu zahrnuje obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem.
Cíl právních přepisů proti obchodování zasvěcených osob je stejný jako právních předpisů proti manipulaci s trhem: zajistit integritu finančních trhů Společenství a zvýšit důvěru investorů v tyto trhy.
Je proto vhodné přijmout soubor společných pravidel pro boj proti obchodování zasvěcených osob a proti manipulaci s trhem.
Jednotná směrnice zajistí v celém Společenství stejný rámec pro rozdělení odpovědností, uplatňování pravidel a spolupráci.
(13) Vzhledem ke změnám na finančním trhu a v právních předpisech Společenství po přijetí směrnice Rady 89/592/EHS ze dne 13. listopadu 1989 o koordinaci předpisů o obchodování zasvěcených osob [6] by tato směrnice měla být nyní nahrazena, aby se zajistil soulad s právními předpisy proti manipulaci s trhem.
Nová směrnice je rovněž potřebná pro odstranění mezer v právních předpisech Společenství, které by mohly být využity pro nezákonné chování a které by podkopávaly důvěru veřejnosti, a tím bránily řádnému fungování trhů.
(14) Tato směrnice reaguje na obavy vyjádřené členskými státy po teroristických útocích dne 11. září 2001, pokud jde o boj proti financování teroristických činností.
(15) Obchodování zasvěcených osob a manipulace s trhem brání úplné a řádné průhlednosti trhu, která je nezbytným předpokladem pro operace všech hospodářských subjektů na integrovaných finančních trzích.
(16) Důvěrné informace jsou jakékoli informace přesné povahy, které nebyly uveřejněny a které se přímo nebo nepřímo týkají jednoho nebo více emitentů finančních nástrojů nebo jednoho nebo více finančních nástrojů.
Informace, které by mohly mít významný dopad na vývoj a tvorbu cen na regulovaném trhu, by jako takové mohly být považovány za informace, které se nepřímo týkají jednoho nebo více emitentů finančních nástrojů nebo jednoho nebo více s nimi souvisejících finančních derivátů.
(17) Pokud jde o obchodování zasvěcených osob, je třeba věnovat pozornost případům, kdy důvěrné informace nepocházejí z výkonu povolání nebo funkce ale z trestné činnosti, jejíž příprava nebo provádění by mohlo mít významný dopad na ceny jednoho nebo více finančních nástrojů nebo na tvorbu cen na regulovaném trhu jako takovém.
(18) Použití důvěrných informací se může skládat z nabytí nebo zcizení finančních nástrojů osobou, která ví nebo by měla vědět, že informace, které drží, jsou důvěrnými informacemi.
V tomto ohledu by příslušné orgány měly posoudit, co by běžná a rozumná osoba za daných okolností věděla nebo měla vědět.
Kromě toho pouhá skutečnost, že makléři, subjekty oprávněné jednat jako protistrany nebo osoby oprávněné plnit příkazy jménem třetích stran, disponující důvěrnými informacemi, se v prvních dvou případech sami omezují na své oprávněné činnosti nákupu či prodeje finančních nástrojů nebo v posledním případě na svědomité plnění příkazu, by sama o sobě neměla být považována za používání těchto důvěrných informací.
(19) Členské státy by se měly vypořádat s metodou známou jako "front running", včetně "front runningu" v oblasti komoditních derivátů, pokud představuje zneužití trhu podle definice obsažené v této směrnici.
(20) Osoba, která provádí operace nebo vydává příkazy, které jsou součástí manipulace s trhem, může být schopna prokázat, že její důvody pro toto jednání byly oprávněné a že její operace a příkazy byly v souladu s uznávanou praxí na dotyčném regulovaném trhu.
Jestliže příslušný orgán prokáže, že v pozadí těchto transakcí nebo příkazů existoval jiný, neoprávněný důvod, je stále možné uložit sankci.
(21) Příslušný orgán může vydat pokyny ohledně záležitostí, na které se vztahuje tato směrnice, např. definici důvěrných informací ve vztahu ke komoditním derivátům nebo prováděcí definici uznávaných tržních postupů v rámci definice manipulace s trhem.
Tyto pokyny by měly být v souladu se směrnicí a prováděcími opatřeními přijatými postupem projednávání ve výborech.
(22) Členské státy by měly být schopny si vybrat nejvhodnější způsob regulace pro osoby uskutečňující nebo rozšiřující výsledky výzkumu finančních nástrojů nebo emitenty finančních nástrojů nebo pro osoby produkující nebo rozšiřující jiné informace, které doporučují nebo navrhují investiční strategii, včetně vhodných mechanismů samoregulace, které by měly být oznámeny Komisi.
(23) Umisťování důvěrných informací emitenty na jejich internetové stránky by mělo být v souladu s pravidly pro předávání osobních údajů do třetích zemí, jak je stanoveno ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [7].
(24) Pohotové a přiměřené sdělování informací veřejnosti posiluje integritu trhu, zatímco výběrové sdělování emitenty může vést ke ztrátě důvěry investorů v integritu finančních trhů.
Profesionální hospodářské subjekty by měly různými prostředky přispívat k integritě trhu.
Takové prostředky by mohly zahrnovat například vytvoření "šedých seznamů", použití výkladních skříní ("window trading") na citlivé skupiny personálu, použití interních kódů a provoz a zřizování "čínských zdí".
Taková preventivní opatření mohou přispět k boji proti zneužívání trhu jedině tehdy, jsou-li uplatňována s rozhodností a jsou-li řádně kontrolována.
Kontrola přiměřeného uplatňování by například znamenala jmenovat v dotyčných subjektech osoby odpovědné za dodržování pravidel a pravidelné kontroly prováděné nezávislými auditory.
(25) Moderní komunikační metody umožňují profesionálům působícím na finančním trhu a soukromým investorům disponovat rovnocennějším přístupem k finančním informacím, ale též zvyšují riziko šíření nepravdivých nebo zavádějících informací.
(26) Větší průhlednost operací prováděných osobami s řídící odpovědností v rámci emitentů a případně osobami s nimi úzce propojenými představuje preventivní opatření proti zneužívání trhu.
Rovněž uveřejňování těchto transakcí, přinejmenším jednotlivě, může být vysoce hodnotným zdrojem informací pro investory.
(27) Tržní subjekty by měly přispívat k předcházení zneužívání trhu a přijmout strukturální opatření s cílem bránit praktikám manipulace s trhem a odhalovat je.
Tato opatření mohou zahrnovat požadavky na průhlednost provedených operací, úplné uveřejňování dohod o regulaci cen, spravedlivý systém párování příkazů, zavedení účinného systému pro odhalování neobvyklých příkazů a dostatečně robustních systémů pro stanovování referenčních cen finančních nástrojů a vyjasnění pravidel o pozastavování operací.
(28) Tuto směrnici by měly členské státy vykládat a provádět způsobem slučitelným s požadavky účinné regulace, aby chránily držitele převoditelných cenných papírů spojených s hlasovacími právy ve společnosti (nebo kteří mohou být nositeli takových práv v důsledku výkonu práv nebo konverze), je-li společnost předmětem veřejné nabídky převzetí nebo jiné navrhované změny kontroly.
Tato směrnice zejména nijak nebrání členskému státu zavést nebo si ponechat taková opatření, která považuje za vhodná pro tyto účely.
(29) Pouhý přístup k důvěrné informaci o jiné společnosti a její použití v souvislosti s veřejnou nabídkou převzetí za účelem získání kontroly nad touto společností nebo v souvislosti s návrhem na fúzi s touto společností by nemělo být samo o sobě považováno za obchodování zasvěcených osob.
(30) Protože nabytí nebo zcizení finančních nástrojů nezbytně zahrnuje předchozí rozhodnutí nabýt nebo zcizit učiněné osobou, která činí některou z těchto operací, pouhé provedení tohoto nabytí nebo zcizení by nemělo být samo o sobě považováno za použití důvěrných informací.
(31) Výzkum a odhady odvozené z veřejně dostupných údajů by neměly být považovány za důvěrné informace, a proto jakákoli operace provedená na základě takového výzkumu nebo odhadů by sama o sobě neměla být považována za obchodování zasvěcených osob ve smyslu této směrnice.
(32) Členské státy a Evropský systém centrálních bank, národní centrální banky nebo jakýkoli jiný úředně určený subjekt nebo jakákoli osoba jednající jejich jménem by neměly být omezovány v provádění měnové politiky, devizové politiky nebo správy veřejného dluhu.
(33) Stabilizace finančních nástrojů nebo operace s vlastními akciemi v rámci programů výkupu mohou být za určitých okolností ospravedlněny hospodářskými důvody, a proto by samy o sobě neměly být považovány za zneužívání trhu.
Měly by se vypracovat společné normy, které by poskytly konkrétní pokyny.
(34) Vývoj finančních trhů, rychlá změna a řada nových produktů a inovací vyžadují rozsáhlé používání této směrnice na finanční nástroje a dotyčné techniky, aby byla zaručena integrita finančních trhů Společenství.
(35) Vytvoření stejných pravidel pro všechny na finančních trzích Společenství vyžaduje širokou zeměpisnou působnost této směrnice.
Pokud jde o derivátové nástroje nepřijaté k obchodování, ale spadající do oblasti působnosti této směrnice, měl by být každý členský stát schopen ukládat sankce za činy provedené na vlastním území nebo v zahraničí, které se týkají podkladových finančních nástrojů přijatých k obchodování na regulovaném trhu umístěném nebo působícím na jeho území, nebo v jejichž případě byla podána žádost o přijetí k obchodování na takovém regulovaném trhu.
Každý členský stát by měl být rovněž schopen ukládat sankce za činy provedené na vlastním území, které se týkají podkladových finančních nástrojů přijatých k obchodování na regulovaném trhu v členském státě, nebo v jejichž případě byla podána žádost o přijetí k obchodování na takovém regulovaném trhu.
(36) Příliš mnoho příslušných orgánů v členských státech s různými odpovědnostmi může mást hospodářské subjekty.
V každém členském státě by měl být určen jediný příslušný orgán mající přinejmenším vrchní odpovědnost za dozor nad dodržováním předpisů přijatých na základě této směrnice a za mezinárodní spolupráci.
Tento orgán by měl mít správní povahu zaručující jeho nezávislost na hospodářských subjektech a zabraňující střetu zájmů.
Členské státy by měly zajistit vhodné financování příslušného orgánu v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Tento orgán by měl mít odpovídající mechanismy pro konzultace ohledně možných změn vnitrostátních právních předpisů, jako je poradní výbor složený ze zástupců emitentů, poskytovatelů finančních služeb a spotřebitelů, aby byl zcela informován o jejich názorech a zájmech.
(37) Účinnost dozoru zaručí společný minimální soubor nástrojů a pravomocí příslušných orgánů každého členského státu.
K integritě trhu by měly na své úrovni též přispět tržní podniky a hospodářské subjekty.
V tomto smyslu nevylučuje určení jediného příslušného orgánu pro zneužívání trhu vztahy spolupráce nebo rozdělení pravomocí příslušného orgánu mezi tento orgán a tržní podniky za účelem zajištění účinné kontroly dodržování předpisů přijatých na základě této směrnice.
(38) Aby bylo zajištěno, že rámec Společenství proti zneužívání trhu je dostatečný, mělo by být každé porušení zákazů nebo povinností stanovených podle této směrnice odhaleno a postihnuto.
Za tímto účelem by měly být sankce dostatečně odrazující a přiměřené závažnosti protiprávního jednání a dosaženému zisku a měly by se používat důsledně.
(39) Členské státy by neměly při určování správních opatření a sankcí zapomenout na potřebu zajistit určitý stupeň stejnorodosti regulace od jednoho členského státu ke druhému.
(40) Narůstající přeshraniční aktivity vyžadují lepší spolupráci mezi příslušnými vnitrostátními orgány a obsáhlý soubor pravidel pro výměnu informací mezi nimi.
Organizace dozoru a vyšetřovacích pravomocí v každém členském státě by neměly bránit spolupráci mezi příslušnými vnitrostátními orgány.
(41) Protože cílů navrhované akce, jmenovitě zabránění zneužívání trhu v podobě obchodování zasvěcených osob a manipulace s trhem, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu a účinků opatření, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(42) Aby se vzal v úvahu poslední vývoj na finančních trzích, mohou být čas od času nezbytné technické pokyny a prováděcí opatření k pravidlům stanoveným v této směrnici.
Komise by proto měla být zmocněna přijímat prováděcí opatření za předpokladu, že nepozměňují základní prvky této směrnice a že Komise jedná v souladu se zásadami stanovenými v této směrnici, po konzultaci Evropského výboru pro cenné papíry, zřízeného rozhodnutím Komise 2001/528/ES [8].
(43) Při výkonu svých prováděcích pravomocí v souladu s touto směrnicí by Komise měla dodržovat tyto zásady:
- potřebu zajistit důvěru ve finanční trhy mezi investory prostřednictvím prosazování přísných norem pro průhlednost finančních trhů,
- potřebu nabídnout investorům široké spektrum konkurenčních nástrojů a rozsah informací a ochrany přizpůsobený jejich poměrům,
- potřebu zajistit, aby nezávislé regulační orgány uplatňovaly pravidla důsledně, zejména pokud jde o boj proti hospodářské kriminalitě,
- potřebu vysokého stupně průhlednosti a konzultace se všemi účastníky trhu a s Evropským parlamentem a Radou,
- potřebu podporovat inovaci finančních trhů, mají-li být dynamické a výkonné,
- potřebu zajistit integritu trhu pozorným a aktivním sledováním finančních inovací,
- význam snižování nákladů kapitálu a rostoucího přístupu ke němu,
- dlouhodobou rovnováhu nákladů a výhod pro účastníky trhu (včetně malých a středních podniků a drobných investorů) v rámci prováděcích opatření,
- potřebu podporovat mezinárodní konkurenceschopnost finančních trhů Evropské unie, aniž je dotčeno velmi žádoucí rozšíření mezinárodní spolupráce,
- potřebu dosáhnout stejných pravidel pro všechny účastníky trhu prostřednictvím vytvoření pravidel Společenství vždy, když je to na místě,
- potřebu respektovat rozdíly vnitrostátních trhů, pokud nepatřičně nenarušují soudržnost jednotného trhu,
- potřebu zajistit soudržnost s ostatními právními předpisy Společenství v této oblasti, protože nevyváženost informací a nedostatek průhlednosti mohou ohrozit fungování trhů a především poškodit spotřebitele a drobné investory.
(44) Tato směrnice bere ohled na základní práva a řídí se zásadami uznávanými zejména Listinou základních práv Evropské unie, a zejména článkem 11 uvedené listiny, a článkem 10 Evropské úmluvy o lidských právech.
V tomto ohledu tato směrnice nijak nebrání členským státům používat svá ústavní pravidla vztahující se ke svobodě tisku a svobodě projevu ve sdělovacích prostředcích,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "důvěrnou informací" informace přesné povahy, která nebyla uveřejněna, týkající se přímo nebo nepřímo jednoho nebo více emitentů finančních nástrojů nebo jednoho nebo více finančních nástrojů a která, kdyby byla uveřejněna, by pravděpodobně měla významný dopad na ceny těchto finančních nástrojů nebo na ceny odvozených finančních derivátů.
Ve vztahu ke komoditním derivátům se "důvěrnou informací" rozumí informace přesné povahy, která nebyla uveřejněna, která se týká přímo nebo nepřímo jednoho nebo více takových derivátů a jejíž obdržení by očekávali uživatelé trhů, na nichž se s takovými deriváty obchoduje, v souladu s postupy uznávanými na těchto trzích.
Pro osoby pověřené prováděním příkazů týkajících se finančních nástrojů se "důvěrnou informací" rozumí též informace dodaná klientem a týkající se dosud nevyřízených příkazů klienta, která je přesné povahy, která se přímo nebo nepřímo týká jednoho nebo více emitentů finančních nástrojů nebo jednoho nebo více finančních nástrojů a která, kdyby byla uveřejněna, by pravděpodobně měla významný dopad na ceny těchto finančních nástrojů nebo na cenu odvozených finančních derivátů;
2. "manipulací s trhem":
a) provedení operace nebo vydání příkazu k obchodování:
- které vydávají nebo jsou způsobilé vydávat nesprávné nebo zavádějící signály, pokud jde o nabídku, poptávku nebo cenu finančních nástrojů
- které zajistí, prostřednictvím osoby nebo osob jednajících ve shodě, cenu jednoho nebo více finančních nástrojů na abnormální nebo umělé úrovni,
pokud osoba, která provedla operaci nebo vydala příkaz k obchodování, neprokáže, že její důvody pro toto jednání jsou oprávněné a že tyto operace nebo příkazy k obchodování odpovídají uznávaným tržním postupům na dotyčném regulovaném trhu;
b) transakce nebo příkazy k obchodování, které využívají smyšlené prostředky nebo jakoukoli jinou formu klamání nebo lsti;
c) šíření prostřednictvím sdělovacích prostředků, včetně internetu, nebo jakýmikoli jinými prostředky informací, které vydávají nebo jsou způsobilé vydávat nesprávné nebo zavádějící signály týkající se finančních nástrojů, včetně šíření pověstí a nepravdivých nebo zavádějících informací, pokud osoba, která tyto informace šíří, ví nebo by měla vědět, že tyto informace jsou nepravdivé nebo zavádějící.
Pokud jde o novináře jednající v rámci výkonu povolání, mělo by se toto šíření informaci hodnotit, aniž je dotčen článek 11, s přihlédnutím k pravidlům, jimiž se řídí jejich povolání, pokud tyto osoby nezískávají přímo ani nepřímo výhodu nebo zisk ze šíření dotyčných informací.
Ze základní definice podané ve výše uvedených písmenech a), b) a c) vyplývají zejména tyto příklady:
- chování osoby nebo osob jednajících ve shodě za účelem získání dominantního postavení, pokud jde o nabídku finančního nástroje nebo poptávku po něm, s důsledkem přímého nebo nepřímého stanovení nákupní nebo prodejní ceny nebo vytvoření jiných nespravedlivých obchodních podmínek,
- nákup nebo prodej finančních nástrojů v době uzavírání trhu, jehož důsledkem je oklamání investorů jednajících na základě závěrečných cen,
- využití příležitostného nebo pravidelného přístupu k tradičním nebo elektronickým sdělovacím prostředkům k vyslovení názoru na finanční nástroj (nebo nepřímo na jeho emitenta) po předchozím zaujmutí postoje k tomuto finančnímu nástroji a s následným těžením z dopadu vysloveného názoru na cenu tohoto nástroje, aniž by byl tento střet zájmů současně odpovídajícím a účinným způsobem uveřejněn.
Definice manipulace s trhem jsou přizpůsobeny tak, aby mohly zahrnout nová jednání, která představují manipulaci s trhem;
3. "finančním nástrojem":
- převoditelné cenné papíry, jak jsou definovány v nařízení Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [9],
- podílové jednotky subjektů kolektivního investování,
- nástroje peněžního trhu,
- finanční termínové smlouvy (futures), včetně rovnocenných nástrojů, z nichž vyplývá nárok na vypořádání v penězích
- termínové úrokové smlouvy,
- úrokové a měnové swapy a swapy na akcie a na akciové indexy,
- nákupní a prodejní opce týkající se nástroje patřícího do těchto skupin, včetně rovnocenných nástrojů, ze kterých vyplývá právo na vypořádání v penězích. Do této kategorie patří zejména měnové a úrokové opce,
- komoditní deriváty,
- jakýkoli jiný nástroj přijatý k obchodování na regulovaném trhu v členském státě nebo nástroj, v jehož případě byla podána žádost o přijetí k obchodování na takovém trhu;
4. "regulovaným trhem" trh definovaný v čl.
1 odst. 13 směrnice 93/22/EHS;
5. "uznávanými tržními postupy" postupy, které se rozumně očekávají na jednom nebo více finančních trzích a jsou uznány příslušným orgánem podle obecných zásad přijatých Komisí postupem podle čl. 17 odst.
6. "osobou" jakákoli fyzická nebo právnická osoba;
7. "příslušným orgánem" správní orgán určený v souladu s článkem 11.
Aby se vzal v úvahu vývoj finančních trhů a zajistilo jednotné používání této směrnice ve Společenství, přijme Komise postupem podle čl. 17 odst. 2 prováděcí opatření k bodům 1, 2 a 3 tohoto článku.
Článek 2
1. Členské státy zakáží každé osobě uvedené v druhém pododstavci, která drží důvěrnou informaci, používat takovou informaci při nabývání nebo zcizování nebo při pokusech o nabytí nebo zcizení, na vlastní účet nebo na účet třetí strany přímo nebo nepřímo finančních nástrojů, jichž se týká tato informace.
První pododstavec se vztahuje na každou osobu, která tuto informaci drží:
a) z důvodu svého členství ve správním, řídícím nebo dozorčím orgánu emitenta nebo
b) z důvodu svého podílu na základním kapitálu emitenta nebo
c) z důvodu přístupu k informacím při výkonu svého zaměstnání, povolání nebo v souvislosti s plněním svých povinností nebo
d) na základě své trestné činnosti.
2.
Je-li osoba uvedená v odstavci 1 právnickou osobou, použije se zákaz stanovený v uvedeném odstavci rovněž na fyzické osoby, které se účastní rozhodování o provedení operace na účet dotyčné právnické osoby.
3. Tento článek se nevztahuje na operace provedené za účelem splnění povinnosti nabýt nebo zcizit finanční nástroje, která vyplývá z dohody uzavřené předtím, než dotyčná osoba získala důvěrnou informaci.
Článek 3
Členské státy zakáží každé osobě podléhající zákazu stanovenému v článku 2 toto:
a) sdělovat důvěrnou informaci jiné osobě, pokud k tomuto sdělování nedochází při běžném výkonu jejího zaměstnání, povolání nebo v souvislosti s plněním povinností;
b) na základě důvěrné informace doporučovat jiné osobě nabytí nebo zcizení, a to i prostřednictvím jiné osoby, finančních nástrojů, jichž se tato informace týká.
Článek 4
Členské státy zajistí, aby se články 2 a 3 použily též na jakoukoli osobu odlišnou od osob uvedených v těchto článcích, která drží důvěrnou informaci a přitom ví, nebo by měla vědět, že jde o důvěrnou informaci.
Článek 5
Členské státy zakáží všem provádět manipulace s trhem.
Článek 6
1. Členské státy zajišťují, aby emitenti finančních nástrojů co nejdříve uveřejnili důvěrné informace, které se přímo týkají uvedených emitentů.
Aniž jsou dotčena opatření přijatá pro dosažení souladu s prvním pododstavcem, zajistí členské státy, aby emitenti na přiměřenou dobu umístili na své internetové stránky každou důvěrnou informaci, kterou mají povinnost uveřejnit.
2. Emitent může na vlastní odpovědnost pozdržet uveřejnění důvěrné informace uvedené v odstavci 1, aby nepoškodil své oprávněné zájmy, pokud toto opomenutí není způsobilé uvést veřejnost v omyl a pokud je emitent schopen zajistit důvěrnost této informace.
Členské státy mohou požadovat, aby emitent neprodleně informoval příslušný orgán o rozhodnutí pozdržet uveřejnění důvěrné informace.
3. Pokud emitent nebo osoba jednající jeho jménem či na jeho účet sdělí důvěrnou informaci třetí osobě při běžném výkonu svého zaměstnání, povolání nebo v souvislosti s plněním svých povinností ve smyslu čl. 3 písm. a), požadují po něm členské státy úplné a účinné uveřejnění této informace, buď současně v případě úmyslného sdělení, nebo urychleně v případě neúmyslného sdělení.
První pododstavec se nepoužije, je-li osoba, která přijímá informaci, povinna zachovávat důvěrnost, bez ohledu na to, zda tato povinnost vyplývá ze zákona, předpisů, ze zakladatelské smlouvy nebo stanov nebo z jiné smlouvy.
Členské státy vyžadují, aby emitenti nebo osoby jednající jejich jménem nebo na jejich účet vypracovali seznam osob, které pro ně pracují, ať už na základě pracovní smlouvy nebo ne, a které mají přístup k důvěrným informacím.
Emitenti a osoby jednající jejich jménem nebo na jejich účet tento seznam pravidelně aktualizují a předávají příslušnému orgánu, kdykoli si jej vyžádá.
4. Osoby s řídící odpovědností v rámci emitenta finančních nástrojů a případně osoby s nimi úzce propojené, sdělí alespoň příslušnému orgánu existenci operací uskutečněných na vlastní účet a spojených s akciemi uvedeného emitenta nebo s finančními deriváty nebo s jinými finančními nástroji s nimi spojenými.
Členské státy zajišťují, aby veřejný přístup k alespoň jednotlivým informacím o takových operacích byl co nejdříve snadno dosažitelný.
5. Členské státy zajistí, aby existovala vhodná právní úprava zajišťující, aby osoby, které uskutečňují nebo rozšiřují výzkumné práce týkající se finančních nástrojů nebo emitentů finančních nástrojů, nebo osoby, které vydávají nebo rozšiřují jiné informace doporučující nebo navrhující investiční strategii určené pro distribuční kanály nebo veřejnost, věnovaly přiměřenou pozornost zajištění spravedlivého uvedení takových informací a aby informovaly o svých zájmech nebo upozornily na střet zájmů v souvislosti s finančními nástroji, k nimž se tyto informace vztahují.
O této právní úpravě uvědomí Komisi.
6. Členské státy zajišťují, aby tržní subjekty přijaly strukturální opatření zaměřená na bránění praktikám manipulace s trhem a na jejich odhalování.
7. Aby bylo zajištěno dodržování odstavců 1 až 5, může příslušný orgán přijmout veškerá opatření nezbytná k zajištění správného informování veřejnosti.
8. Veřejné instituce, které rozšiřují statistiky, jež mohou mít významný vliv na finanční trhy, tyto statistiky rozšiřují spravedlivě a průhledně.
9. Členské státy vyžadují, aby každá osoba, která profesionálně uskutečňuje operace s finančními nástroji a má důvody se domnívat, že by určitá operace mohla být obchodováním zasvěcených osob nebo manipulací s trhem, bezodkladně vyrozuměla příslušný orgán.
10. Aby se vzal v úvahu technický pokrok na finančních trzích a zajistilo jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 17 odst. 2 prováděcí opatření týkající se
- technických úprav pro vhodné uveřejnění důvěrných informacív souladu s odstavci 1 a 3,
- technických úprav pro pozdržení uveřejnění důvěrných informací v souladu s odstavcem 2,
- technických úprav umožňujících usnadnit společný přístup k použití druhé věty odstavce 2,
- podmínek, za kterých emitenti nebo subjekty jednající jejich jménem vypracovávají seznam osob, které pro ně pracují a mají přístup k důvěrným informacím, v souladu s odstavcem 3, spolu s podmínkami, za kterých jsou tyto seznamy aktualizovány,
- skupin osob, které podléhají sdělovací povinnosti uvedené v odstavci 4, vlastností operací, včetně jejich velikosti, které vyvolávají tuto povinnost, a technických úprav sdělení příslušnému orgánu,
- technických úprav umožňujících zajistit pro různé skupiny osob uvedené v odstavci 5 spravedlivé předkládání výsledků výzkumu a jiných informací doporučujících investiční strategii a uveřejňování osobních zájmů nebo střetu zájmů, jak je uvedeno v odstavci 5.
Tyto úpravy berou v úvahu pravidla, kterými se řídí povolání novináře, včetně samoregulace,
- technické úpravy, kterými se řídí sdělování příslušným orgánům osobami uvedenými v odstavci 9.
Článek 7
Tato směrnice se nepoužije na operace prováděné v rámci měnové nebo kurzové politiky nebo správu veřejného dluhu prováděné členským státem, Evropským systémem centrálních bank, národní centrální bankou nebo jiným úředně určeným subjektem nebo každou osobou jednající jejich jménem.
Členské státy mohou toto osvobození rozšířit na své federované státy nebo srovnatelné místní orgány, pokud jde o správu jejich veřejného dluhu.
Článek 8
Zákazy stanovené v této směrnici se nevztahují na obchodování s vlastními akciemi v rámci programů "zpětného odkupu" nebo za účelem stabilizace finančního nástroje, pokud toto obchodování probíhá v souladu s prováděcími opatřeními přijatými postupem podle čl. 17 odst. 2.
Článek 9
Tato směrnice se vztahuje na každý finanční nástroj přijatý k obchodování na regulovaném trhu v alespoň jednom členském státě, nebo v jehož případě byla podána žádost o přijetí k obchodování na takovém trhu, bez ohledu na to, zda se na tomto trhu uskutečnila nebo neuskutečnila samotná transakce.
Články 2, 3 a 4 se rovněž vztahují na každý finanční nástroj nepřijatý k obchodování na regulovaném trhu v členském státě, jehož hodnota však závisí na finančním nástroji uvedeném v odstavci 1.
Čl. 6 odst. 1 až 3 se nevztahují na emitenty, kteří nepožádali o přijetí svých finančních nástrojů k obchodování na regulovaném trhu v členském státě nebo toto přijetí neschválili.
Článek 10
Každý členský stát uplatňuje zákazy a povinnosti stanovené v této směrnici na
a) činy provedené na vlastním území nebo v zahraničí, které se týkají finančních nástrojů přijatých k obchodování na regulovaném trhu umístěném nebo působícím na jeho území, nebo v jejichž případě byla podána žádost o přijetí k obchodování na tomto regulovaném trhu;
b) činy provedené na vlastním území, které se týkají finančních nástrojů přijatých k obchodování na regulovaném trhu v členském státě, nebo v jejichž případě byla podána žádost o přijetí k obchodování na takovém regulovaném trhu.
Článek 11
Aniž jsou dotčeny pravomoci justičních orgánů, určí každý členský stát jediný správní orgán příslušný zajišťovat, aby byla uplatňována opatření přijatá na základě této směrnice.
Členské státy vytvářejí účinné mechanismy a postupy konzultací s účastníky trhu týkající se možných změn vnitrostátních právních předpisů.
Tyto mechanismy mohou zahrnovat poradní výbory v rámci každého příslušného orgánu, jejichž složení by mělo co nejvíce odrážet různost účastníků trhu, ať již jde o emitenty, poskytovatele finančních služeb nebo spotřebitele.
Článek 12
1. Příslušný orgán musí mít veškeré dohlížecí a vyšetřovací pravomoci, které jsou nezbytné pro výkon jeho funkcí.
Tyto pravomoci vykonává
a) přímo nebo
b) ve spolupráci s jinými orgány nebo tržními podniky nebo
c) v rámci své odpovědnosti prostřednictvím přenesení pravomocí na jiné orgány nebo tržní podniky nebo
d) prostřednictvím návrhu podaného příslušným justičním orgánům.
2. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 7, jsou pravomoci uvedené v odstavci 1 tohoto článku vykonávány v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zahrnují přinejmenším právo
a) mít přístup ke každému dokumentu v jakékoli formě a obdržet jeho kopii;
b) požadovat informace od každé osoby, včetně těch, které se postupně zapojily do předávání příkazů nebo provádění dotyčných operací, jakož i jejich zmocnitelů, a je-li třeba, předvolat a vyslechnout každou takovou osobu;
c) provádět kontroly na místě;
d) požadovat existující telefonní záznamy a existující záznamy o datovém provozu;
e) vyžadovat ukončení jakéhokoli jednání, které je v rozporu s opatřeními přijatými k provedení této směrnice;
f) pozastavit obchodování s dotyčnými finančními nástroji;
g) požádat o zmrazení anebo obstavení aktiv;
h) požádat o dočasný zákaz profesionální činnosti.
3. Tento článek se použije, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy o profesním tajemství.
Článek 13
Povinnost dodržovat profesní tajemství se vztahuje na všechny osoby, které pracují nebo pracovaly pro příslušný orgán nebo jakýkoli orgán nebo tržní podnik, na nějž příslušný orgán přenesl své pravomoci, včetně auditorů a odborníků zmocněných příslušným orgánem.
Informace, na které se vztahuje profesní tajemství, mohou být sděleny jiné osobě nebo orgánu pouze na základě zákona.
Článek 14
1. Aniž je dotčeno právo členského státu ukládat tresty, zajišťují členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, aby mohla být přijata vhodná správní opatření nebo ukládány správní sankce proti osobám odpovědným za porušení opatření přijatých k provedení této směrnice.
Členské státy zajistí, aby tato opatření byla účinná, přiměřená a odrazující.
2. Postupem podle čl. 17 odst. 2 vypracuje Komise pro informaci seznam správních opatření a sankcí uvedených v odstavci 1.
3. Členské státy stanoví sankce, které mají být uvaleny za neposkytnutí spolupráce při vyšetřování podle článku 12.
4. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán mohl sdělit veřejnosti každé opatření nebo sankci, která bude uvalena za nedodržení opatření přijatých při provádění této směrnice, ledaže by toto sdělení vážně ohrozilo finanční trhy nebo způsobilo nepřiměřenou škodu zúčastněným osobám.
Článek 15
Členská státy zajišťují, aby se bylo možné proti rozhodnutím přijatým příslušným orgánem obrátit na soud.
Článek 16
1. Příslušné orgány navzájem spolupracují, kdykoli je to nezbytné pro plnění jejich úkolů, přičemž využívají své pravomoci stanovené touto směrnici nebo vnitrostátními právními předpisy.
Příslušné orgány poskytují pomoc příslušným orgánům jiných členských států.
Zejména si vyměňují informace a spolupracují při vyšetřování.
2. Příslušné orgány na vyžádání neprodleně poskytují veškeré informace nutné pro účel uvedený v odstavci 1.
Příslušný orgán, který obdrží takovou žádost, v případě potřeby neprodleně přijme opatření nezbytná ke shromáždění požadovaných informací.
Jestliže není schopen neprodleně poskytnout požadované informace, sdělí dožadujícímu příslušnému orgánu důvody.
Na takto dodané informace se vztahuje povinnost zachovávat profesní tajemství, které podléhají osoby zaměstnané nebo dříve zaměstnané příslušným orgánem přijímajícím informace.
Příslušné orgány mohou odmítnout vyhovět žádosti o informace, jestliže
- sdělení může mít nepříznivý vliv na nezávislost, bezpečnost nebo veřejný pořádek dožádaného členského státu,
- již bylo zahájeno soudní řízení ohledně stejných činů a proti stejným osobám před orgány dožádaného členského státu nebo
- již bylo vydáno pravomocné rozhodnutí ve vztahu k těmto osobám za stejné činy v dožádaném členském státě.
V každém takovém případě podle toho informují dožadující příslušný orgán, přičemž poskytují co nejpodrobnější informace o tomto řízení nebo rozhodnutí.
Aniž je dotčen článek 226 Smlouvy, může příslušný orgán, jehož žádosti o informace nebylo v přiměřené lhůtě vyhověno nebo jehož žádost o informace byla zamítnuta, na toto nevyhovění upozornit Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry, kde proběhne diskuse za účelem dosažení rychlého a účinného řešení.
Aniž jsou dotčeny jejich povinnosti v trestním řízení, příslušné orgány, které přijímají informace podle článku 1, je mohou používat jen pro výkon svých funkcí, jak jsou definovány touto směrnicí, a v rámci správního nebo soudního řízení, jež konkrétně souvisí s vykonáváním těchto funkcí.
Pokud s tím však příslušný orgán sdělující informace souhlasí, může je orgán přijímající informace použít k jiným účelům nebo je předat jiným příslušným orgánům státu.
3. Je-li příslušný orgán přesvědčen o tom, že na území jiného členského státu dochází nebo došlo k činům, které odporují této směrnici, nebo že tyto činy mají vliv na finanční nástroje, s nimiž se obchoduje na regulovaných trzích umístěných v jiném členském státě, informuje o tom co nejpodrobněji příslušný orgán dotyčného členského státu.
Příslušný orgán tohoto jiného členského státu přijme příslušná opatření.
Sdělí příslušnému orgánu, který jej informoval, výsledky svého zákroku a v možné míře jej informuje o důležitém prozatímním vývoji.
Tento odstavec se nedotýká pravomocí příslušného orgánu, který postoupil informace.
Příslušné orgány různých členských států, které jsou příslušné podle článku 10, vzájemně konzultují navrhovaný další postup své činnosti.
4. Příslušný orgán jednoho členského státu může požadovat, aby příslušný orgán jiného členského státu provedl vyšetřování na území svého členského státu.
Dále může požadovat, aby jeho vlastním zaměstnancům bylo dovoleno doprovázet personál příslušného orgánu uvedeného druhého členského státu v průběhu vyšetřování.
Vyšetřování však po celou dobu podléhá celkové kontrole členského státu, na jehož území probíhá.
Příslušné orgány mohou odmítnout vyhovět žádosti o provedení vyšetřování, jak je uvedeno v prvním pododstavci, nebo žádosti o to, aby jejich personál byl doprovázen zaměstnanci příslušného orgánu jiného členského státu, jak je uvedeno v druhém pododstavci, jestliže by toto vyšetřování mohlo mít nepříznivý vliv na svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek dožádaného státu nebo již bylo zahájeno soudní řízení ohledně stejných činů a proti stejným osobám před orgány dožádaného členského státu nebo již bylo vydáno pravomocné rozhodnutí ve vztahu k těmto osobám za stejné činy v dožádaném členském státě.
V takovém případě podle toho informují příslušný dožadující orgán, přičemž poskytují co nejpodrobnější informace o tomto řízení nebo rozhodnutí.
Aniž je dotčen článek 226 Smlouvy, může příslušný orgán, jehož žádosti o zahájení vyšetřování nebo žádosti o povolení pro jeho zaměstnance, aby mohli doprovázet své protějšky v příslušných orgánech jiného členského státu, není vyhověno v přiměřené lhůtě nebo jehož žádost je zamítnuta, na toto nevyhovění upozornit Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry, kde proběhne diskuse za účelem dosažení rychlého a účinného řešení.
5. Postupem podle čl. 17 odst. 2 přijme Komise prováděcí opatření ohledně postupů pro výměnu informací a přeshraničních kontrol uvedených v tomto článku.
Článek 17
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry, zřízený rozhodnutím 2001/528/ES (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí, pokud prováděcí opatření přijatá podle tohoto postupu nemění podstatná ustanovení této směrnice.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, pozastavuje se po uplynutí čtyř let od vstupu této směrnice v platnost uplatňování jejích ustanovení, která vyžadují přijetí technických pravidel a rozhodnutí uvedených v odstavci 2.
Na návrh Komise může Evropský parlament a Rada obnovit dotyčná ustanovení postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, a za tímto účelem je přezkoumají před uplynutím výše uvedené lhůty.
Článek 18
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12. října 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 19
Článek 11 se nedotýká možnosti členského státu vytvořit samostatné právní a správní mechanismy pro evropská zámořská území, za jejichž vnější vztahy tento členský stát odpovídá.
Článek 20
Směrnice 89/592/EHS a čl. 68 odst. 1 a čl. 81 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být uzveřejněny [10] se zrušují ode dne vstupu této směrnice v platnost.
Článek 21
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 22
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/7/ES
ze dne 24. ledna 2003,
kterou se mění podmínky pro povolení kanthaxanthinu v krmivech v souladu se směrnicí Rady 70/524/EHS
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 1756/2002 [2], a zejména na článek 9r uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 70/524/EHS je používání kanthaxanthinu jako doplňkové látky za určitých podmínek povoleno.
(2) V roce 1997 došel Vědecký výbor pro potraviny (SCF) k závěru, že přijatelná denní dávka (ADI) kanthaxanthinu pro člověka může být stanovena na 0,03 mg/kg tělesné hmotnosti.
(3) Ve světle toho, že SCF změnil přijatelnou denní dávku, přezkoumal Vědecký výbor pro výživu zvířat (SCAN) přípustné obsahy kanthaxanthinu v krmivu pro lososovité ryby, brojlery a nosnice, aby byla zajištěna bezpečnost spotřebitelů.
SCAN prohlásil, že bezpečnost spotřebitelů bude zajištěna stanovením maximální koncentrace kanthaxanthinu 25 mg/kg krmiva pro lososovité ryby a brojlery a 8 mg/kg krmiva pro nosnice.
(4) Dosavadní povolení pro kanthaxanthin vyžadují změnu pro větší ochranu zdraví spotřebitelů.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Podmínky pro povolení kanthaxanthinu (E 161g) v krmivu se mění podle údajů v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. září 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2003.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2003/8/ES
ze dne 27. ledna 2003
o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) a článek 67 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie si stanovila za cíl zachovávat a rozvíjet prostor svobody, bezpečnosti a práva, ve kterém je zajištěn volný pohyb osob.
Pro postupné vytváření tohoto prostoru přijímá Společenství mimo jiné opatření, která se týkají soudní spolupráce v občanských věcech s mezinárodním prvkem a jsou nutná k řádnému fungování vnitřního trhu.
(2) Podle čl. 65 písm. c) Smlouvy zahrnují tato opatření odstraňování překážek řádného průběhu občanskoprávního řízení, popřípadě podporou slučitelnosti úpravy občanskoprávního řízení v členských státech.
(3) Evropská rada na zasedání ve dnech 15. a 16. října 1999 v Tampere vyzvala Radu, aby stanovila minimální pravidla zajišťující přiměřenou úroveň právní pomoci v přeshraničních sporech v celé Unii.
(4) Všechny členské státy jsou smluvními stranami Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950.
Tato směrnice respektuje uvedenou úmluvu, zejména zachovávání zásady rovnosti stran sporu.
(5) Účelem této směrnice je podpořit poskytování právní pomoci v přeshraničních sporech osobám, které nemají dostatečné finanční prostředky, je-li tato podpora nezbytná k zajištění účinného přístupu ke spravedlnosti.
Obecně uznávané právo na přístup ke spravedlnosti je potvrzeno také článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie.
(6) Nedostatek finančních prostředků strany sporu, žalobce nebo odpůrce, ani obtíže vyplývající z přeshraničního rozměru sporu nesmějí bránit účinnému přístupu ke spravedlnosti.
(7) Protože cílů této směrnice nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou ve stejném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné.
(8) Hlavním účelem této směrnice je zaručit přiměřenou úroveň právní pomoci v přeshraničních sporech stanovením určitých minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech.
Pro tento účel je nejvhodnějším právním nástrojem směrnice Rady.
(9) Tato směrnice se vztahuje na přeshraniční spory v občanských a obchodních věcech.
(10) Všechny osoby, jež jsou stranami v občanském nebo obchodním sporu v oblasti působnosti této směrnice, musí být schopny uplatňovat svá práva u soudů, a to i v případě, kdy jim jejich osobní finanční situace znemožňuje nést náklady soudního řízení.
Právní pomoc se považuje za přiměřenou, jestliže umožňuje jejímu příjemci účinný přístup ke spravedlnosti za podmínek stanovených touto směrnicí.
(11) Právní pomoc by měla zahrnovat poradenství před zahájením soudního řízení s cílem dosáhnout mimosoudního vyrovnání, právní pomoc při podání žaloby a zastupování před soudem a částečné nebo úplné osvobození od nákladů soudního řízení.
(12) Rozhodování o tom, zda v nákladech soudního řízení mohou být zahrnuty náklady odpůrce uložené příjemci právní pomoci, se řídí vnitrostátními právními předpisy členského státu, v němž se soudní řízení koná nebo v němž má být vykonáno rozhodnutí soudu.
(13) K obdržení právní pomoci v přeshraničních sporech jsou způsobilí všichni občané Unie, kteří bydliště nebo obvyklý pobyt na území některého členského státu, jestliže splňují podmínky stanovené touto směrnicí.
Totéž platí pro občany třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území některého členského státu.
(14) Členské státy by měly mít, za podmínek stanovených touto směrnicí, volnost při stanovení hranice, při jejímž překročení by určitá osoba byla považována za schopnou nést náklady řízení.
Tato hranice by měla být stanovena s ohledem na různé objektivní faktory, např. příjem, majetek nebo rodinnou situaci.
(15) Cíle této směrnice by však nebylo možno dosáhnout, jestliže by žadatelé o právní pomoc neměli možnost prokázat, že nemohou nést náklady řízení, i když jejich finanční prostředky přesahují hranici stanovenou členským státem, v němž se koná řízení.
Při posuzování otázky, zda má být z tohoto důvodu poskytnuta právní pomoc, mohou vzít orgány v členském státě, v němž se koná řízení, v úvahu informace o tom, že žadatel splňuje podmínky přiznání právní pomoci v členském státě bydliště nebo obvyklého pobytu.
(16) Možnost použít v určitém případě jiný postup k zajištění účinného přístupu ke spravedlnosti není formou právní pomoci.
Může však opravňovat k domněnce, že dotyčná osoba může nést náklady řízení i přes svou nepříznivou finanční situaci.
(17) Členským státům by mělo být dovoleno zamítnout žádosti o právní pomoc, jde-li o zjevně neopodstatněné žaloby, nebo z důvodů týkajících se podstaty věci, zejména vyhlídky na úspěch, pokud byly poskytnuty právní rady před zahájením soudního řízením a je-li přístup ke spravedlnosti zaručen.
Při přijímání rozhodnutí ve věci samé může členský stát žádost o právní pomoc zamítnout, jestliže žadatel žádá náhradu za poškození své dobré pověsti, ač neutrpěl žádnou hmotnou nebo finanční ztrátu, anebo týká-li se jeho žádost nároku vyplývajícího přímo z jeho obchodní činnosti nebo z jeho činnosti jako osoby samostatně výdělečně činné.
(18) Přístupu ke spravedlnosti by neměla bránit ani složitost právních systémů členských států a rozdíly mezi nimi, ani náklady spojené s přeshraniční povahou sporu.
Právní pomoc by proto měla finančně pokrýt náklady přímo spojené s přehraniční povahou sporu.
(19) Při posuzování otázky, zda je nezbytná fyzická přítomnost určité osoby při jednání soudu, by soudy členského státu měly zvážit všechny možnosti, které poskytuje nařízení Rady (ES) č. 1206/2001 ze dne 28. května 2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech [4].
(20) Je-li právní pomoc poskytnuta, musí zahrnovat celé řízení, včetně nákladů na prohlášení vykonatelnosti rozhodnutí nebo výkon rozhodnutí. Příjemce by měl tuto pomoc dostávat nadále, i když je příjemcem nebo proti příjemci podán opravný prostředek, pokud jsou nadále splněny podmínky týkající se finančních prostředků a věci samé.
(21) Právní pomoc má být poskytována za stejných podmínek jak při běžných soudních řízeních, tak i v mimosoudních řízeních, např. při zprostředkování, je-li jejich uplatnění vyžadováno právními předpisy nebo nařízeno soudem.
(22) Právní pomoc má být poskytována také při výkonu veřejných listin v jiném členském státě za podmínek stanovených touto směrnicí.
(23) Protože právní pomoc poskytuje členský stát, v němž se koná řízení nebo v němž je navrhován výkon rozhodnutí, s výjimkou pomoci před zahájením soudního řízení, nemá-li žadatel o právní pomoc bydliště nebo obvyklý pobyt v členském státě, v němž se koná řízení, musí tento členský stát použít své právní předpisy při zachování zásad stanovených touto směrnicí.
(24) Je vhodné, aby právní pomoc poskytnul nebo zamítnul příslušný orgán členského státu, v němž se koná řízení nebo v němž má být vykonáno rozhodnutí.
To platí jak v případě jednání ve věci samé, tak při rozhodování o příslušnosti soudu.
(25) Mezi členskými státy by měla být soudní spolupráce v občanských věcech upravena tak, aby podporovala šíření informací pro veřejné a profesní kruhy a zjednodušení a zrychlení zasílání žádostí o právní pomoc mezi členskými státy.
(26) Postupy oznamování a zasílání stanovené touto směrnicí jsou přímo ovlivněny postupy uvedenými v Evropské úmluvě o předávání žádostí o právní pomoc, podepsané dne 27. ledna 1977 ve Štrasburku (dále jen "úmluva z roku 1977").
Pro předávání žádostí o právní pomoc je stanovena lhůta, která není v úmluvě z roku 1977 stanovena.
Stanovení poměrně krátké lhůty přispívá k řádnému výkonu spravedlnosti.
(27) Údaje předávané na základě této směrnice by měly být chráněny.
Jelikož jsou použitelné směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [5] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/66/ES ze dne 15. prosince 1997 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví telekomunikací [6], není potřeba, aby tato směrnice obsahovala zvláštní ustanovení o ochraně údajů.
(28) Zavedení standardního formuláře pro žádosti o právní pomoc a pro předávání žádostí o právní pomoc v případě přeshraničního sporu řízení usnadní a zkrátí.
(29) Kromě toho by tyto formuláře žádostí i vnitrostátní formuláře žádostí měly být k dispozici na evropské úrovni prostřednictvím informačního systému Evropské soudní sítě (Eurojust), vytvořené v souladu s rozhodnutím 2001/470/ES [7].
(30) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(31) Zavedení minimálních pravidel pro přeshraniční spory nebrání členským státům stanovit příznivější úpravy pro žadatele o právní pomoc a její příjemce.
(32) Úmluva z roku 1977 a dodatkový protokol k Evropské úmluvě o předávání žádostí o právní pomoc, podepsaný v roce 2001 v Moskvě, se i nadále použijí na vztahy mezi členskými státy a třetími zeměmi, které jsou stranami úmluvy z roku 1977 nebo uvedeného protokolu.
Ve vztazích mezi členskými státy má však tato směrnice přednost před ustanoveními úmluvy z roku 1977 a protokolu k ní.
(33) Spojené království a Irsko oznámily své přání účastnit se přijímání této směrnice v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství.
(34) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech.
2. Použije se na občanské a obchodní věcí v přeshraničních sporech, bez ohledu na povahu soudu.
Nepoužije se zejména na daňové, celní a správní věci.
3. Pro účely této směrnice se "členskými státy" rozumějí členské státy s výjimkou Dánska.
Článek 2
Přeshraniční spory
1. Pro účely této směrnice se přeshraničním sporem rozumí takový spor, ve kterém má strana žádající o právní pomoc podle této směrnice bydliště nebo obvyklý pobyt v jiném členském státě než v tom, v němž se soudní řízení koná nebo kde má být vykonáno rozhodnutí.
2. Členský stát, v němž má strana bydliště, se určí podle článku 59 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [9].
3. Rozhodujícím okamžikem při určení, zda jde o přeshraniční spor, je okamžik, kdy je žádost v souladu s touto směrnicí podána.
KAPITOLA II
PRÁVO NA PRÁVNÍ POMOC
Článek 3
Právo na právní pomoc
1. Každá fyzická osoba účastnící se sporu, na kterou se vztahuje tato směrnice, má právo na přiměřenou právní pomoc k zajištění svého účinného přístupu ke spravedlnosti v souladu s podmínkami stanovenými touto směrnicí.
2. Právní pomoc se považuje za přiměřenou, jestliže zaručuje
a) poradenství před zahájením soudního řízení s cílem mimosoudního vyrovnání,
b) právní pomoc a zastupování před soudem a osvobození od nákladů řízení, které nese příjemce, nebo částečnou náhrada těchto nákladů příjemce, včetně nákladů uvedených v článku 7 a poplatků osobám pověřeným soudem k provádění úkonů během soudního řízení.
V členských státech, ve kterých neúspěšná strana hradí náklady protistraně, prohraje-li příjemce pomoci spor, zahrne právní pomoc náklady protistrany, jestliže by tyto náklady příjemce nesl, kdyby měl bydliště nebo obvyklý pobyt v členském státě, v němž se koná řízení.
3. Členské státy nemusí poskytovat právní pomoc nebo právní zastoupení před soudy v řízení zvláště přizpůsobeném tomu, aby se účastníci řízení mohli sami obhajovat před soudem, kromě případů, kdy soud nebo jiný příslušný orgán rozhodne jinak z důvodu zajištění rovnosti stran nebo vzhledem ke složitosti věci.
4. Členské státy mohou požadovat, aby příjemci právní pomoci zaplatili přiměřené příspěvky na úhradu nákladů soudního řízení s přihlédnutím k podmínkám uvedeným v článku 5.
5. Členské státy mohou stanovit, že příslušný orgán může rozhodnout, že příjemci právní pomoci musí tuto pomoc plně nebo částečně nahradit, jestliže se jejich finanční situace podstatně zlepšila nebo bylo-li rozhodnutí poskytnout právní pomoc přijato na základě nepravdivých informací, které poskytl příjemce.
Článek 4
Zákaz diskriminace
Členské státy poskytují právní pomoc bez rozdílu občanům Unie a občanům třetích zemí, kteří oprávněně pobývají v členském státě.
KAPITOLA III
PODMÍNKY A ROZSAH PRÁVNÍ POMOCI
Článek 5
Podmínky týkající se finančních prostředků
1. Členské státy poskytují právní pomoc osobám uvedeným v čl. 3 odst. 1, které v důsledku své hospodářské situace nejsou částečně nebo úplně schopny nést náklady řízení uvedené v čl. 3 odst. 2, k zajištění jejich účinného přístupu ke spravedlnosti.
2. Hospodářskou situaci dané osoby zhodnotí příslušný orgán členského státu, v němž se řízení koná, s ohledem na různé objektivní faktory, např. příjem, majetek a rodinnou situaci, včetně posouzení finančních prostředků osob, které jsou na žadateli závislé.
3. Členské státy mohou určit hranice, při jejichž překročení jsou žadatelé o právní pomoc považováni za zcela nebo částečně schopné nést náklady soudního řízení uvedené v čl. 3 odst. 2. Tyto se určí na základě kritérií stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
4. Hranice určené podle odstavce 3 tohoto článku nesmějí bránit poskytnutí právní pomoci žadatelům o právní pomoc, kteří tyto hranice překročili, jestliže prokáží, že nejsou schopni zaplatit náklady soudního řízení uvedené v čl. 3 odst. 2 v důsledku rozdílů mezi životními náklady v členském státě bydliště nebo obvyklého pobytu a členským státem soudu.
5. Právní pomoc nemusí být žadatelům poskytnuta, jestliže mají v daném případě účinný přístup k jiným způsobům úhrady nákladů řízení uvedených v čl. 3 odst. 2.
Článek 6
Podmínky týkající se podstaty sporu
1. Členské státy mohou stanovit, že příslušné orgány mohou zamítnout žádosti o právní pomoc ohledně žalob, které se jeví jako zjevně neopodstatněné.
2. Je-li právní pomoc poskytnuta před zahájením sporu, může být poskytnutí další právní pomoci zamítnuto nebo zastaveno s ohledem na vyhlídky na úspěch ve věci samé, pokud je přístup ke spravedlnosti zaručen.
3. Při přijímání rozhodnutí o podstatě žádosti, aniž je dotčen článek 5, zváží členské státy význam dané věci pro žadatele. Mohou však také vzít v úvahu povahu věci, jestliže žadatel požaduje náhradu škody na své dobré pověsti, aniž utrpěl jakoukoli hmotnou nebo finanční ztrátu, anebo týká-li se žádost pohledávky vzniklé přímo z obchodní činnosti žadatele nebo z jeho činnosti jako osoby samostatně výdělečně činné.
Článek 7
Náklady související s přeshraniční povahou sporu
Právní pomoc poskytnutá v členském státě, v němž se koná řízení, zahrnuje tyto náklady přímo spojené s přeshraniční povahou sporu
a) tlumočení;
b) překlad dokumentů vyžadovaných soudem nebo příslušným orgánem a předložených příjemcem, které jsou pro rozhodnutí dané věci nezbytné;
c) cestovní náklady, které má nést žadatel, jestliže fyzickou přítomnost osob zúčastněných na projednávání žadatelovy věci soudem vyžadují právní předpisy nebo soud dotyčného členského státu a tento soud rozhodne, že se nespokojí s jiným způsobem výslechu.
Článek 8
Náklady hrazené členským státem bydliště nebo obvyklého pobytu
Členský stát, v němž žadatel o právní pomoc bydlí nebo obvykle pobývá, poskytuje právní pomoc uvedenou v čl. 3 odst. 2, která je nezbytná k úhradě:
a) nákladů na pomoc místního advokáta nebo kterékoli jiné osoby oprávněné právními předpisy poskytovat právní poradenství, vzniklých v dotyčném členském státě v souladu s touto směrnicí, do obdržení žádosti o právní pomoc v členském státě, v němž se řízení koná;
b) překlad žádosti a podkladů potřebných při podání žádosti orgánům dotyčného členského státu.
Článek 9
Pokračování právní pomoci
1. Poskytování právní pomoci příjemcům pokračuje, plně nebo částečně, na úhradu výdajů vzniklých v souvislosti s výkonem rozhodnutí v členském státě, v němž se koná řízení.
2. Příjemce, kterému byla poskytnuta právní pomoc v členském státě, v němž se řízení koná, bude poskytnuta právní pomoc stanovená právními předpisy členského státu, v němž je navrhováno uznání nebo výkon rozhodnutí.
3. S výhradou článků 5 a 6 pokračuje poskytování právní pomoci, i když je podán opravný prostředek buď příjemcem, nebo proti němu.
4. Členské státy mohou v kterémkoli stadiu soudního řízení, včetně řízení uvedených v odstavcích 1 až 3 tohoto článku, z důvodů uvedených v čl. 3 odst. 3 a 5 a v článcích 5 a 6 znovu posoudit žádost o právní pomoc.
Článek 10
Mimosoudní řízení
Právní pomoc se vztahuje také na mimosoudní řízení za podmínek stanovených touto směrnicí, jestliže právní předpisy vyžadují od účastníků řízení, aby je použily, nebo jestliže jejich použití nařídil stranám sporu soud.
Článek 11
Veřejné listiny
Právní pomoc se poskytuje za účelem výkonu veřejných listin v jiném členském státě za podmínek stanovených touto směrnicí.
KAPITOLA IV
POSTUP
Článek 12
Orgán poskytující právní pomoc
Aniž je dotčen článek 8, právní pomoc poskytuje nebo zamítá příslušný orgán členského státu, v němž se koná řízení.
Článek 13
Podávání a předávání žádostí o právní pomoc
1. Žádosti o právní pomoc je možné podat:
a) příslušnému orgánu členského státu, v němž má žadatel bydliště nebo obvyklý pobyt (předávající orgán), nebo
b) příslušnému orgánu členského státu, v němž se koná řízení nebo v němž má být vykonáno rozhodnutí (přijímající orgán).
2. Žádosti o právní pomoc musí být vyplněny a podklady přeloženy:
a) do úředního jazyka nebo do jednoho z jazyků členského státu příslušného přijímajícího orgánu, který odpovídá jednomu z jazyků orgánů Společenství, nebo
b) do dalšího jazyka, který uvedený členský stát považuje za přijatelný v souladu s čl. 14 odst. 3.
3. Příslušné předávající orgány mohou rozhodnout, že odmítnou předat žádost, která zjevně:
a) je neopodstatněná, nebo
b) nespadá do oblasti působnosti této směrnice.
Na taková rozhodnutí se použije čl. 15 odst. 2 a 3.
4. Příslušný předávající orgán pomáhá příjemci zajistit, aby byly k žádosti přiloženy všechny podklady, o nichž je známo, že jsou nezbytné k tomu, aby bylo možno o ní rozhodnout.
V souladu s čl. 8 písm. b) pomáhá žadateli také při opatřování veškerých překladů podkladů.
Příslušný předávající orgán zašle žádost příslušnému přijímajícímu orgánu ve druhém členském státě do 15 dnů od obdržení žádosti, řádně vyplněné v jednom z jazyků uvedených v odstavci 2, a podkladů, v případě potřeby přeložených do jednoho z uvedených jazyků.
5. Písemnosti zaslané podle této směrnice jsou osvobozeny od ověřování nebo jiné obdobné formality.
6. Za služby poskytnuté podle odstavce 4 nesmí členský stát účtovat poplatky.
Členské státy, v nichž má žadatel o právní pomoc bydliště nebo obvyklý pobyt, mohou stanovit, že žadatel musí uhradit náklady na překlady, které nesl příslušný předávající orgán, jestliže příslušný orgán žádost o právní pomoc zamítne.
Článek 14
Příslušné orgány a jazyky
1. Členské státy určí orgán nebo orgány příslušné předávat (předávající orgány) a přijímat (přijímající orgány) žádosti.
2. Každý členský stát poskytuje Komisi tyto informace:
- jména a adresy příslušných přijímajících a předávajících orgánů uvedených v odstavci 1,
- místní příslušnost těchto orgánů,
- prostředky, kterými tyto orgány přijímají žádosti, a
- jazyky, ve kterých mohou být žádosti podány.
3. Členské státy oznámí Komisi úřední jazyk nebo jazyky Společenství jiné než jejich vlastní, ve kterých mohou být žádosti o právní pomoc podle této směrnice vyplněny a které jsou pro příslušné orgány přijatelné.
4. Členské státy sdělí údaje uvedené v odstavcích 2 a 3 Komisi do 30. listopadu 2004.
Každá následná změna těchto údajů musí být oznámena Komisi nejpozději dva měsíce před vstupem dané změny v platnost v dotyčném členském státě.
5. Údaje uvedené v odstavcích 2 a 3 budou zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 15
Vyřizování žádostí
1. Vnitrostátní orgány příslušné k rozhodování o žádostech o právní pomoc zajistí, že žadatel je plně informován o průběhu vyřizování jeho žádosti.
2. Úplné nebo částečné odmítnutí žádosti musí obsahovat odůvodnění.
3. Členské státy zajistí možnost požádat o přezkum nebo podat opravné prostředky proti rozhodnutím, jimiž byla žádost o právní pomoc zamítnuta.
Členské státy mohou stanovit výjimku pro případy, kdy je žádost o právní pomoc zamítnuta soudem, proti jehož rozhodnutí ve věci není podle vnitrostátního práva možné podat opravný prostředek..
4. Mají-li opravné prostředky proti rozhodnutí, kterým se zamítá nebo zastavuje právní pomoc na základě článku 6, správní povahu, musí vždy podléhat soudnímu přezkumu.
Článek 16
Standardní formulář
1. K usnadnění zasílání se postupem podle čl. 17 odst. 2 zavádí standardní formulář pro žádosti o právní pomoc a pro předávání těchto žádostí.
2. Standardní formulář pro předávání žádostí o právní pomoc bude zaveden nejpozději do 30. května 2003.
Standardní formulář pro žádosti o právní pomoc bude zaveden nejpozději do 30. listopadu 2004.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 18
Informace
Příslušné vnitrostátní orgány spolupracují při poskytování informací veřejnosti a odborným kruhům o jednotlivých systémech právní pomoci, zejména prostřednictvím Evropské soudní sítě, zřízené v souladu s rozhodnutím 2001/470/ES.
Článek 19
Příznivější ustanovení
Tato směrnice nebrání členským státům stanovit příznivější ustanovení pro žadatele o právní pomoc a pro její příjemce.
Článek 20
Vztah k jiným nástrojům
Pokud jde o vztahy mezi členskými státy a záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, mají ustanovení této směrnice přednost před ustanoveními dvoustranných a mnohostranných smluv uzavřených členskými státy včetně:
a) Evropské úmluvy o předávání žádostí o právní pomoc, podepsané dne 27. ledna 1977, ve znění dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o předávání žádostí o právní pomoc, podepsaného v roce 2001 v Moskvě;
b) Haagské úmluvy ze dne 25. října 1980 o mezinárodním přístupu k soudům.
Článek 21
Provedení ve vnitrostátním právu
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 2004, s výjimkou čl. 3 odst. 2 písm. a), který musí být proveden ve vnitrostátním právu nejpozději do 30. května 2006. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 22
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2003/9/ES
ze dne 27. ledna 2003,
kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 1 bod 1 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společná azylová politika včetně společného evropského azylového systému je nedílnou součástí cíle Evropské unie spočívajícího v postupném vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva otevřeného těm, kteří donuceni okolnostmi oprávněně hledají ochranu ve Společenství.
(2) Evropská rada se na zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 dohodla, že bude pracovat na vytvoření společného evropského azylového systému, založeného na úplném uplatňování a začlenění Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967, a tedy na zásadě nenavracení.
(3) Podle závěrů z Tampere by měl společný evropský azylový systém v krátké době upravit společné minimální podmínky pro přijímání žadatelů o azyl.
(4) Stanovení minimálních norem pro přijímání žadatelů o azyl je dalším krokem k vytvoření evropské azylové politiky.
(5) Tato směrnice je založena na úctě k základním lidským právům, a zejména na zásadách uznávaných Listinou základních práv Evropské unie.
Jejím cílem je především zajistit plné respektování lidské důstojnosti a podpořit používání článků 1 a 18 uvedené listiny.
(6) Při zacházení s osobami, na které se vztahuje tato směrnice, jsou členské státy vázány závazky vyplývajícími z mezinárodních norem o zákazu diskriminace, ke kterým přistoupily.
(7) Měly by být stanoveny takové minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl, které budou v zásadě postačovat k zajištění důstojné úrovně života a srovnatelných životních podmínek ve všech členských státech.
(8) Harmonizace podmínek pro přijímání žadatelů o azyl by měla napomoci omezení druhotného pohybu žadatelů o azyl způsobeného rozdílnostmi v podmínkách přijímání.
(9) Přijímání skupin se zvláštními potřebami by mělo být zvlášť upraveno tak, aby se řídilo těmito potřebami.
(10) Přijímání zadržených žadatelů by mělo být zvlášť upraveno tak, aby se řídilo potřebami, které mají žadatelé v této situaci.
(11) Za účelem splnění minimálních procesních záruk, tj. možnosti styku s organizacemi nebo skupinami osob poskytujících právní pomoc, by měly být poskytovány informace o těchto organizacích a skupinách osob.
(12) Stanovením důvodů pro omezení nebo odnětí dávek plynoucích z podmínek přijetí žadatelů o azyl by měla být omezena možnost zneužívání přijímacího systému.
(13) Měla by být zajištěna účinnost vnitrostátních přijímacích systémů a spolupráce členských států v oblasti přijímání žadatelů o azyl.
(14) Je třeba povzbuzovat vhodnou spolupráci příslušných orgánů při přijímání žadatelů o azyl, a tím i harmonické vztahy mezi místními společenstvími a ubytovacími středisky.
(15) Z povahy minimálních norem přirozeně vyplývá, že členské státy jsou oprávněny přijmout nebo zachovat výhodnější ustanovení pro státní příslušníky třetích zemí a osoby bez státní příslušnosti žádající členský stát o mezinárodní ochranu.
(16) V tomto duchu jsou členské státy vyzývány, aby uplatňovaly tuto směrnici i v souvislosti s postupy rozhodování o žádostech o jiné formy ochrany státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti, než jaké vyplývají z Ženevské úmluvy.
(17) Je třeba pravidelně vyhodnocovat provádění této směrnice.
(18) Protože cílů navrhované činnosti, totiž stanovení minimálních norem pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich být proto, z důvodu rozsahu a účinků navrhované činnosti, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity ve smyslu článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení výše uvedených cílů.
(19) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, vyjádřilo Spojené království dopisem ze dne 18. srpna 2001 přání účastnit se přijímání a používání této směrnice.
(20) Irsko se v souladu s článkem 1 uvedeného protokolu nepodílí na přijímání této směrnice.
V důsledku toho se tato směrnice na Irsko nevztahuje, aniž je však dotčen článek 4 uvedeného protokolu.
(21) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
ÚČEL, DEFINICE A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovení minimálních norem pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "Ženevskou úmluvou" Úmluva o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění Newyorského protokolu ze dne 31. ledna 1967;
b) "žádostí o azyl" žádost podaná státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti, kterou lze vykládat jako žádost o poskytnutí mezinárodní ochrany členským státem podle Ženevské úmluvy.
Za žádost o azyl se považuje každá žádost o mezinárodní ochranu, pokud státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti nepožaduje výslovně jinou formu ochrany, o kterou lze žádat odděleně;
c) "žadatelem" nebo "žadatelem o azyl" státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti, kteří podali žádost o azyl, o níž dosud nebylo pravomocně rozhodnuto;
d) "rodinnými příslušníky" tito členové rodiny žadatele zdržující se v souvislosti s žádostí o azyl ve stejném členském státě, pokud tato rodina existovala již v zemi původu:
i) manžel či manželka žadatele o azyl nebo jeho nesezdaný partner či partnerka, se kterým/kterou žije v trvalém vztahu, pokud se k nesezdaným párům v právních předpisech nebo praxi členského státu přistupuje podle jeho právních předpisů o cizincích podobně jako k párům sezdaným,
ii) nezletilé děti páru uvedeného v bodě i) nebo žadatele, pokud jsou svobodné a jsou nezaopatřené, bez ohledu na to, zda se jedná o děti manželské, nemanželské nebo osvojené ve smyslu vnitrostátního práva;
e) "uprchlíkem" osoba splňující podmínky čl. 1 bodu A Ženevské úmluvy;
f) "postavením uprchlíka" postavení přiznané členským státem osobě, která je uprchlíkem a jako taková je přijata na území tohoto členského státu;
g) "řízením" a "opravnými prostředky" řízení a opravné prostředky stanovené vnitrostátním právem členských států;
h) "nezletilými osobami bez doprovodu" osoby mladší 18 let, jež vstupují na území členských států bez doprovodu dospělé osoby, která za ně podle práva nebo zvyklostí odpovídá, a to po dobu, po kterou se skutečně nenacházejí v péči takové osoby; tato definice zahrnuje i nezletilé osoby, jež jsou ponechány bez doprovodu po vstupu na území členských států;
i) "podmínkami přijetí" veškerá opatření, která členské státy v souladu s touto směrnicí přijímají ve prospěch žadatelů o azyl;
j) "materiálními podmínkami přijetí" takové podmínky přijetí, mezi které patří ubytování, strava a ošacení, poskytované ve formě věcného plnění, peněžitých dávek nebo poukázek, a dále denní příspěvky;
k) "zadržením" zadržení žadatele o azyl členským státem na určitém místě, kde je žadatel zbaven svobody pohybu;
l) "ubytovacím střediskem" jakékoliv zařízení sloužící k hromadnému ubytování žadatelů o azyl.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny státní příslušníky třetích zemí a osoby bez státní příslušnosti, které na hranici nebo na území členského státu podají žádost o azyl, po dobu, po kterou jsou oprávněni zůstat na území členského státu jako žadatelé o azyl, jakož i na jejich rodinné příslušníky, na něž se taková žádost o azyl vztahuje podle vnitrostátních předpisů.
2. Tato směrnice se nevztahuje na žádosti o diplomatický nebo územní azyl podané u zastupitelských úřadů členských států.
3. Tato směrnice se nevztahuje na případy, ve kterých se použije směrnice Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími [5].
4. Členské státy mohou rozhodnout o použití této směrnice i v souvislosti s postupy rozhodování o žádostech o jiné formy ochrany státních příslušníků třetích zemí a osob bez státní příslušnosti, než jaké vyplývají z Ženevské úmluvy, nejsou-li považováni za uprchlíky.
Článek 4
Příznivější úprava
Členské státy mohou zavést nebo zachovat příznivější úpravu podmínek přijetí žadatelů o azyl a jiných blízkých příbuzných žadatele, kteří se nacházejí ve stejném členském státě, pokud jsou na něm závislí nebo z humanitárních důvodů, za předpokladu, že je daná úprava slučitelná s touto směrnicí.
KAPITOLA II
OBECNÁ USTANOVENÍ O PODMÍNKÁCH PŘIJETÍ
Článek 5
Informace
1. Členské státy informují žadatele o azyl v přiměřené lhůtě, nejpozději však do patnácti dnů po podání žádosti o azyl u příslušného orgánu, přinejmenším o výhodách, jichž mohou požívat, a o povinnostech týkajících se podmínek přijetí, jež jsou povinni dodržovat.
Členské státy zajistí, aby žadatelé získali informace o organizacích či skupinách osob poskytujících zvláštní právní pomoc a o organizacích, jež jim mohou pomoci nebo poskytnout informace ohledně podmínek přijetí, které mohou využívat, včetně zdravotní péče.
2. Členské státy zajistí, aby informace uvedené v odstavci 1 byly poskytovány písemně a pokud možno v jazyce, o kterém lze důvodně předpokládat, že mu žadatelé rozumějí.
V případě potřeby mohou být tyto informace sděleny i ústně.
Článek 6
Doklady
1. Členské státy zajistí, aby byl žadateli do tří dnů od podání žádosti u příslušného orgánu vystaveno osvědčení znějící na jeho jméno, které potvrzuje jeho postavení žadatele o azyl nebo skutečnost, že je oprávněn pobývat na území členského státu po dobu, po kterou je jeho žádost vyřizována či posuzována.
Pokud držitel osvědčení není oprávněn volně se pohybovat na území členského státu nebo jeho části, uvede se v osvědčení také tato skutečnost.
2. Členské státy mohou vyloučit uplatňování tohoto článku, je-li žadatel o azyl zadržen a během posuzování žádosti o azyl podané na hranici nebo během řízení o právu žadatele na oprávněný vstup na území členského státu.
Během posuzování žádosti o azyl mohou členské státy ve výjimečných případech vystavit žadateli jiná osvědčení rovnocenná dokladu uvedenému v odstavci 1.
3. Doklad uvedený v odstavci 1 nemusí prokazovat totožnost žadatele o azyl.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby byl žadateli o azyl poskytnut doklad uvedený v odstavci 1, který bude platný po celou dobu, po kterou je žadatel oprávněn pobývat na území daného členského státu nebo na jeho hranici.
5. Nastanou-li vážné humanitární důvody vyžadující přítomnost žadatele o azyl v jiném státě, mohou mu členské státy vydat cestovní doklad.
Článek 7
Pobyt a svoboda pohybu
1. Žadatelé o azyl se mohou volně pohybovat na území hostitelského členského státu nebo na území, které jim tento stát vymezí.
Vymezené území nesmí narušovat nedotknutelnost soukromí a musí poskytovat dostatečný prostor pro zajištění přístupu ke všem výhodám vyplývajícím z této směrnice.
2. Členské státy mohou z důvodů veřejného zájmu nebo veřejného pořádku, nebo je-li to nutné pro účely rychlého vyřízení a účinného prověření žádosti, stanovit místo pobytu žadatele o azyl.
3. Je-li to nezbytné, například z právních důvodů nebo z důvodu veřejného pořádku, mohou členské státy v souladu s vnitrostátními předpisy nařídit žadateli, aby se zdržoval na určeném místě.
4. Členské státy mohou podmínit poskytování materiálních podmínek přijetí setrváním žadatelů v konkrétním místě pobytu určeném členskými státy.
Toto rozhodnutí může být obecné povahy, avšak musí být přijato vždy v jednotlivém případě a v souladu s vnitrostátními předpisy.
5. Členské státy stanoví možnost poskytnout žadateli dočasné povolení k opuštění místa pobytu uvedeného v odstavcích 2 a 4 nebo vymezeného území uvedeného v odstavci 1.
Tato rozhodnutí musí být přijímána vždy v jednotlivém případě, objektivně a nestranně a u zamítavých rozhodnutí musí být uvedeno odůvodnění.
Žadatel nepotřebuje povolení k tomu, aby se dostavil na úřad nebo k soudu, je-li jeho přítomnost nutná.
6. Členské státy uloží žadatelům povinnost ohlásit příslušnému orgánu svou současnou adresu a oznámit mu co nejdříve každou její změnu.
Článek 8
Rodiny
Členské státy přijmou vhodná opatření, aby v případě, že žadatelům o azyl poskytují ubytování, byla v co největší míře zachována celistvost jejich rodin zdržujících se na území těchto členských států.
Tato opatření mohou být prováděna pouze se souhlasem dotyčných žadatelů.
Článek 9
Lékařské vyšetření
Členské státy mohou z důvodů ochrany veřejného zdraví nařídit lékařské vyšetření žadatele.
Článek 10
Školní docházka a vzdělávání nezletilých osob
1. Členské státy zaručí nezletilým dětem žadatelů o azyl a nezletilým žadatelům o azyl přístup ke vzdělávacímu systému za podobných podmínek jako státním příslušníkům hostitelského členského státu až do okamžiku výkonu rozhodnutí o jejich vyhoštění nebo vyhoštění jejich rodičů.
Toto vzdělání může být poskytováno i v ubytovacích střediscích.
Dotyčný členský stát může stanovit, že přístup ke vzdělávacímu systému je omezen na přístup ke státnímu vzdělávacímu systému.
Nezletilými osobami jsou osoby mladší, než je věk plnoletosti podle předpisů členského státu, ve kterém byla žádost o azyl podána nebo ve kterém je posuzována.
Členské státy však nesmějí odepřít přístup ke středoškolskému vzdělání z pouhého důvodu, že nezletilá osoba dosáhla zletilosti.
2. Přístup ke vzdělávacímu systému musí být umožněn nejpozději do tří měsíců ode dne podání žádosti o azyl nezletilou osobou nebo jejími rodiči.
Tato lhůta může být prodloužena až na jeden rok, je-li poskytováno speciální vzdělání zaměřené na usnadnění přístupu ke vzdělávacímu systému.
3. Není-li přístup ke vzdělávacímu systému uvedený v odstavci 1 možný vzhledem ke zvláštní situaci nezletilé osoby, může jí členský stát nabídnout jiné formy výuky.
Článek 11
Zaměstnání
1. Členské státy stanoví dobu počínající dnem podání žádosti o azyl, po kterou žadatel nebude mít přístup na trh práce.
2. Není-li do jednoho roku od podání žádosti o azyl přijato rozhodnutí v prvním stupni a není-li toto zpoždění zaviněno žadatelem, stanoví členský stát podmínky, za kterých je žadateli umožněn přístup na trh práce.
3. Má-li odvolání proti zamítavému rozhodnutí v řádném řízení odkladný účinek, nesmí být přístup na trh práce pozastaven po dobu odvolacího řízení, dokud není doručeno rozhodnutí o zamítnutí odvolání.
4. V rámci priorit své politiky trhu práce mohou členské státy upřednostňovat občany EU a státní příslušníky států, které jsou smluvními stranami Dohody o Evropském hospodářském prostoru, jakož i státní příslušníky třetích států s oprávněným pobytem.
Článek 12
Odborné vzdělávání
Členské státy mohou žadatelům o azyl umožnit přístup k odbornému vzdělávání bez ohledu na to, zda mají přístup na trh práce.
Přístup k odbornému vzdělávání související s pracovní smlouvou závisí na tom, do jaké míry má žadatel přístup na trh práce podle článku 11.
Článek 13
Obecná ustanovení o materiálních podmínkách přijetí a zdravotní péči
1. Členské státy zajistí, aby žadatelům byly dány k dispozici materiální podmínky přijetí, jakmile podají žádost o azyl.
2. Členské státy přijmou taková opatření, aby materiální podmínky přijetí umožňovaly odpovídající životní úroveň pro zajištění zdraví a živobytí žadatelů.
Členské státy dbají na to, aby tato odpovídající životní úroveň byla zajištěna i osobám se zvláštními potřebami, které se nacházejí ve zvláštních situacích ve smyslu článku 17, a zadrženým osobám.
3. Členské státy mohou vyhradit poskytování všech nebo některých materiálních podmínek přijetí a zdravotní péče těm žadatelům, kteří nemají dostatečné vlastní prostředky k dosažení odpovídající životní úrovně pro zajištění zdraví a živobytí.
4. Členské státy mohou po žadatelích podle odstavce 3 požadovat částečnou nebo úplnou úhradu nákladů na materiální podmínky přijetí a zdravotní péči ve smyslu této směrnice, mají-li dostatečné prostředky, například pokud po přiměřenou dobu pracovali.
Ukáže-li se, že žadatel měl dostatečné prostředky na úhradu nákladů na materiální podmínky přijetí a zdravotní péči v době, kdy byly tyto základní potřeby hrazeny, mohou po něm členské státy požadovat náhradu.
5. Materiální podmínky přijetí mohou být poskytovány ve formě věcného plnění, peněžitých dávek nebo poukázek, jakož i kombinací těchto forem.
Poskytují-li členské státy materiální podmínky přijetí ve formě peněžitých dávek nebo poukázek, určí se jejich hodnota v souladu se zásadami tohoto článku.
Článek 14
Další ustanovení o materiálních podmínkách přijetí
1. V případech, kdy je ubytování poskytováno přímo, mělo by mít jednu z těchto forem nebo by mělo být kombinací těchto forem:
a) prostory k ubytování žadatelů po dobu posuzování žádosti o azyl podané na hranici státu,
b) ubytovací střediska zaručující přiměřenou životní úroveň,
c) soukromé domy, byty, hotely nebo jiné prostory vhodné k ubytování žadatelů.
2. Členské státy zajistí, aby žadatelům, kterým je poskytnuto ubytování podle odst. 1 písm. a), b) nebo c), byly zaručeny tyto podmínky:
a) ochrana jejich rodinného života,
b) možnost komunikace s příbuznými, právními poradci a zástupci Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky (UNHCR) a nevládních organizací uznávaných členskými státy.
Členské státy věnují zvláštní pozornost předcházení násilí v prostorách a ubytovacích střediscích uvedených v odst. 1 písm. a) a b).
3. Členské státy v případě potřeby zajistí, aby nezletilé děti žadatelů nebo nezletilí žadatelé byli ubytováni se svými rodiči nebo s dospělým rodinným příslušníkem, který za ně podle práva nebo zvyklostí odpovídá.
4. Členské státy zajistí, aby se žadatelé stěhovali z jednoho bydliště do druhého jen v nezbytných případech.
Členské státy umožní žadatelům, aby vyrozuměli své právní poradce o změně bydliště a o své nové adrese.
5. Personál ubytovacích středisek musí být vhodně vyškolený a ve vztahu k informacím, které se při své práci dozví, je vázán mlčenlivostí ve smyslu vnitrostátního práva.
6. Členské státy mohou prostřednictvím poradního orgánu nebo rady zastupující ubytované osoby zapojit žadatele do řízení hmotných zdrojů i nemateriálních aspektů života v ubytovacím středisku.
7. Právním zástupcům nebo poradcům žadatelů o azyl a zástupcům Vysokého komisaře OSN pro uprchlíky nebo nevládních organizací jednajících jeho jménem, které jsou uznávány členským státem, musí být umožněn přístup do ubytovacích středisek a ostatních prostor k ubytování žadatelů za účelem pomoci těmto žadatelům.
Tento přístup může být omezen výhradně z důvodu bezpečnosti ubytovacích středisek a prostor nebo žadatelů o azyl.
8. Pro výjimečné případy mohou členské státy přijmout předpisy o materiálních podmínkách přijetí odchylné od tohoto článku, jež se použijí po přiměřenou dobu, která musí být co nejkratší, pokud
- je nejdříve nutné zhodnocení zvláštních potřeb žadatele,
- materiální podmínky přijetí stanovené v tomto článku nejsou v určité zeměpisné oblasti k dispozici,
- běžně dostupné ubytovací kapacity jsou dočasně vyčerpány,
- žadatel o azyl je zadržen nebo se nachází na hraničním přechodu v prostoru, který nesmí opustit.
I za těchto odchylných podmínek musí být zajištěny základní potřeby žadatele.
Článek 15
Zdravotní péče
1. Členské státy zajistí, aby byla žadatelům poskytnuta potřebná zdravotní péče, a to přinejmenším nutná a neodkladná péče.
2. Členské státy poskytují potřebnou lékařskou a jinou pomoc žadatelům se zvláštními potřebami.
KAPITOLA III
OMEZENÍ NEBO ODNĚTÍ DÁVEK PLYNOUCÍCH Z PODMÍNEK PŘIJETÍ
Článek 16
Omezení nebo odnětí dávek plynoucích z podmínek přijetí
1. Členské státy mohou omezit nebo odejmout dávky plynoucí z podmínek přijetí v těchto případech:
a) pokud žadatel o azyl
- opustí místo pobytu stanovené příslušným orgánem, aniž by jej o tom vyrozuměl anebo aniž by získal povolení, je-li nezbytné,
- v přiměřené lhůtě určené vnitrostátním právem nesplní ohlašovací povinnost, neposkytne požadované informace nebo se nedostaví na osobní pohovor týkající se azylového řízení nebo
- již ve stejném členském státě podal jinou žádost o azyl.
Je-li žadatel nalezen nebo přihlásí-li se dobrovolně příslušnému orgánu, přijme se s přihlédnutím k důvodům, proč místo opustil, řádně odůvodněné rozhodnutí o opětovném přiznání některých nebo všech dávek plynoucích z podmínek přijetí;
b) pokud žadatel zatajil, že disponuje peněžními prostředky, a proto neoprávněně požíval materiálních podmínek přijetí.
Ukáže-li se, že žadatel měl dostatečné prostředky na úhradu nákladů na materiální podmínky přijetí a zdravotní péči v době, kdy byly tyto základní potřeby hrazeny, mohou po něm členské státy požadovat náhradu.
2. Členské státy nemusí přiznat podmínky přijetí v případě, že žadatel o azyl neprokáže, že požádal o azyl v nejkratší přiměřené době po svém příchodu do daného členského státu.
3. Členské státy mohou stanovit sankce za závažné porušení řádu ubytovacích středisek nebo za použití hrubého násilí.
4. Rozhodnutí o omezení, odnětí nebo nepřiznání dávek plynoucích z podmínek přijetí a o sankcích ve smyslu odstavců 1, 2 nebo 3 se přijímá vždy v jednotlivém případě, objektivně a nestranně a musí obsahovat odůvodnění.
Rozhodnutí se činí na základě konkrétní situace dotyčné osoby, zejména s ohledem na osoby uvedené v článku 17, a řídí se zásadou přiměřenosti.
Za všech okolností musí členské státy zajistit přístup k nutné zdravotní péči.
5. Členské státy zajistí, aby materiální podmínky přijetí nebyly odejmuty ani omezeny před přijetím zamítavého rozhodnutí.
KAPITOLA IV
USTANOVENÍ O OSOBÁCH SE ZVLÁŠTNÍMI POTŘEBAMI
Článek 17
Obecná zásada
1. Členské státy zohlední zvláštní situaci zranitelných osob, například nezletilých osob, nezletilých osob bez doprovodu, invalidních osob, starých osob, těhotných žen, osamělých rodičů s nezletilými dětmi a osob, které byly podrobeny mučení, znásilnění nebo jiným formám hrubého psychického, fyzického nebo sexuálního násilí, ve vnitrostátních předpisech provádějících ustanovení kapitoly II týkající se materiálních podmínek přijetí a zdravotní péče.
2. Odstavec 1 se vztahuje pouze na osoby, u kterých byly zjištěny zvláštní potřeby po individuálním zhodnocení jejich situace.
Článek 18
Nezletilé osoby
1. Při provádění ustanovení této směrnice týkajících se nezletilých osob se členské státy řídí v první řadě nejlepším zájmem dítěte.
2. Členské státy zajistí přístup k rehabilitačním službám pro nezletilé osoby, které se staly obětí jakékoliv formy zneužívání, zanedbávání, vykořisťování, mučení nebo krutého, nelidského a ponižujícího zacházení nebo trpěly v ozbrojených konfliktech, a zajistí, aby jim v případě potřeby byla nabídnuta vhodná psychologická péče a kvalifikované poradenství.
Článek 19
Nezletilé osoby bez doprovodu
1. Členské státy přijmou v co nejkratší době opatření k zajištění potřebného zastoupení nezletilých osob bez doprovodu; zastoupení dítěte převezme zákonný poručník nebo v případě potřeby organizace pověřená péčí o nezletilé osoby a jejich blaho či jiný vhodný subjekt.
Příslušné orgány provádějí pravidelná hodnocení situace těchto nezletilých osob.
2. Nezletilé osoby bez doprovodu, které požádají o azyl, se od chvíle, kdy jsou přijaty na území hostitelského státu, ve kterém byla žádost o azyl podána nebo je posuzována, až do okamžiku, kdy jsou jej nuceny opustit, umísťují
a) ke zletilým příbuzným,
b) do pěstounské rodiny,
c) do ubytovacích středisek se zvláštními zařízeními pro nezletilé osoby,
d) do jiného ubytování vhodného pro nezletilé osoby.
Členské státy mohou umístit nezletilé osoby bez doprovodu starší šestnácti let v ubytovacích střediscích pro dospělé žadatele o azyl.
Sourozenci mají pokud možno zůstat spolu, přičemž se přihlíží k nejlepšímu zájmu dotyčné nezletilé osoby, a zejména k jejímu věku a stupni zralosti.
Změny místa pobytu nezletilých osob bez doprovodu musí být omezeny na minimum.
3. S ohledem na nejlepší zájem nezletilých osob bez doprovodu členské státy usilují o co nejrychlejší nalezení jejich rodinných příslušníků.
Při riziku ohrožení života nebo fyzické integrity nezletilé osoby nebo jejích blízkých příbuzných, zejména pokud tito příbuzní zůstali v zemi původu, musí být dbáno na důvěrnost shromažďování, zpracování a předávání informací o těchto osobách, aby nebyla ohrožena jejich bezpečnost.
4. Osoby pečující o nezletilé osoby bez doprovodu musí mít vhodné odborné vzdělání nebo být vhodně vyškoleny o jejich potřebách a ve vztahu k informacím, které se při své práci dozví, jsou vázány mlčenlivostí ve smyslu vnitrostátního práva.
Článek 20
Oběti mučení a násilí
Členské státy zajistí, aby osobám, které byly podrobeny mučení, znásilnění nebo jinému hrubému násilí, byla v případě potřeby poskytnuta nezbytná léčba poškození způsobených těmito činy.
KAPITOLA V
OPRAVNÉ PROSTŘEDKY
Článek 21
Opravné prostředky
1. Členské státy zajistí, aby bylo možné podat opravný prostředek v souladu s postupy vnitrostátního práva proti zamítavým rozhodnutím ohledně přiznání dávek podle této směrnice a proti rozhodnutím podle článku 7, jimiž jsou dotčeny zájmy jednotlivého žadatele o azyl.
Možnost podání opravného prostředku k soudu nebo soudního přezkumu rozhodnutí musí být zaručena alespoň v posledním stupni.
2. Vnitrostátní právo stanoví postupy, kterými se řídí přístup k právní pomoci v těchto případech.
KAPITOLA VI
OPATŘENÍ KE ZVÝŠENÍ ÚČINNOSTI PŘIJÍMACÍHO SYSTÉMU
Článek 22
Spolupráce
Členské státy pravidelně sdělují Komisi údaje o počtu osob, na které se vztahují podmínky přijetí, rozdělené podle věku a pohlaví, a úplné informace o druhu, názvu a vzoru dokladů uvedených v článku 6.
Článek 23
Systém řízení, sledování a dozoru
S patřičným ohledem na své ústavní struktury členské státy zajistí, aby byl zaveden vhodný mechanismus řízení a sledování podmínek příjmu a dozoru nad jejich kvalitou.
Článek 24
Personál a prostředky
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby úřady a jiné organizace provádějící tuto směrnici obdržely nezbytné základní školení o potřebách žadatelů a žadatelek o azyl.
2. Členské státy přidělí potřebné prostředky na uplatňování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 25
Zprávy
Komise předloží do 6. srpna 2006 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice a popřípadě navrhne nezbytné změny.
Členské státy předají Komisi do 6. února 2006 veškeré informace nezbytné pro sestavení této zprávy, včetně statistických údajů ve smyslu článku 22.
Po předložení zprávy podává Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice nejméně každých pět let.
Článek 26
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 6. února 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 27
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES
ze dne 6. února 2003
o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem)
(sedmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1] předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. listopadu 2002,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle Smlouvy může Rada pomocí směrnic přijímat minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků.
Tyto směrnice by neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(2) Zatímco tato směrnice nebrání žádnému členskému státu, v souladu se Smlouvou, zachovat nebo zavést přísnější ochranná opatření, jejím prováděním by nemělo být odůvodňováno jakékoli zhoršení oproti stavu, který již v členském státě existuje.
(3) Směrnice Rady 86/188/EHS ze dne 12. května 1986 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí hluku při práci [4] stanoví, že Rada na návrh Komise uvedenou směrnici přezkoumá za účelem snížení dotyčných rizik, s přihlédnutím zejména k pokroku ve vědeckých poznatcích a technologii.
(4) Sdělení Komise o jejím programu v oblasti bezpečnosti, hygieny a zdraví při práci [5] stanoví přijetí opatření na podporu bezpečnosti při práci, a zejména rozšíření oblasti působnosti směrnice 86/188/EHS a přehodnocení prahových hodnot.
Rada to vzala na vědomí ve svém usnesení ze dne 21. prosince 1987 o bezpečnosti, hygieně a zdraví při práci [6].
(5) Sdělení Komise o jejím akčním programu týkajícím se provádění Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků stanoví zavedení minimálních požadavků na zdraví a bezpečnost týkajících se expozice zaměstnanců rizikům způsobeným fyzikálními činiteli.
V září 1990 přijal Evropský parlament usnesení o tomto akčním programu [7], v němž Komisi vyzývá zejména k vypracování zvláštní směrnice o rizicích způsobených hlukem a vibracemi a všemi ostatními fyzikálními činiteli na pracovišti.
(6) Jako první krok v uvedeném směru přijaly Evropský parlament a Rada dne 25. června 2002 směrnici 2002/44/ES o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (vibracemi) (šestnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [8].
(7) Za druhý vhodný krok je považováno zavedení opatření na ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s hlukem vzhledem k jeho důsledkům pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců, zejména poškození sluchu.
Záměrem těchto opatření není jen zajistit zdraví a bezpečnost každého zaměstnance jako jednotlivce, ale též vytvořit minimální základ ochrany pro všechny zaměstnance Společenství, který zabrání případnému narušení hospodářské soutěže.
(8) Současné vědecké poznatky o možných účincích expozice hluku na zdraví a bezpečnost neumožňují přesné stanovení hladin expozice hluku ohledně všech rizik pro zdraví a bezpečnost, zejména pokud jde o jiné účinky hluku než účinky na sluch.
(9) Systém zajišťující ochranu proti hluku se musí bez zbytečných podrobností omezit na vymezení cílů, jichž je třeba dosáhnout, zásad, které se musí být zachovávány, a základních hodnot, jež mají být použity, aby umožňoval členským státům uplatňovat minimální požadavky rovnocenným způsobem.
(10) Hladinu expozice hluku lze s větší účinností snížit začleněním preventivních opatření již do návrhů pracovních míst a pracovišť, jakož i volbou pracovního vybavení, postupů a metod, aby se riziko snížilo přednostně u zdroje. Opatření týkající se pracovního vybavení a metod tak přispívají k ochraně zaměstnanců, kteří je používají.
V souladu s obecnými zásadami prevence, stanovenými v čl. 6 odst.
2 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [9], mají prostředky kolektivní ochrany přednost před prostředky individuální ochrany.
(11) Kodex o hladině hluku na lodích, přijatý usnesením mezinárodní námořní organizace A 468(12), obsahuje pokyny pro dosažení snížení hluku u zdroje na lodích.
Členské státy by měly mít možnost stanovit přechodné období, pokud jde o posádky námořních lodí.
(12) K správnému hodnocení expozice zaměstnanců hluku je užitečné použít objektivní metodu měření, a proto se odkazuje na obecně uznávanou normu ISO 1999:1990.
Odhadnuté nebo objektivně naměřené hodnoty by měly být rozhodující pro zahájení stanovených akcí při dolních nebo horních hodnotách expozice vyvolávajících akci.
Limitní hodnoty expozice jsou nezbytné pro předcházení nezvratnému poškození sluchu zaměstnance; hladina hluku vnikajícího do uší by měla být udržována pod limitními hodnotami expozice.
(13) Zvláštní charakteristiky odvětví hudby a zábavy vyžadují praktické pokyny, které by umožňovaly účinné uplatňování této směrnice.
Členské státy by měly mít možnost využít přechodného období na vypracování kodexu chování, který by stanovil praktické pokyny napomáhající zaměstnancům a zaměstnavatelům těchto odvětví dosahovat úrovní ochrany stanovených touto směrnicí.
(14) Zaměstnavatelé by se měli přizpůsobit technickému pokroku a vědeckým poznatkům o rizicích spojených s expozicí hluku s cílem zlepšovat bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců.
(15) Tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, a uvedená směrnice se proto vztahuje na expozici zaměstnanců hluku, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
(16) Tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(17) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice, která je sedmnáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, které vznikají nebo by mohly vzniknout z expozice hluku, a zejména před rizikem pro sluch.
2. Požadavky této směrnice se vztahují na činnosti, při kterých zaměstnanci jsou nebo by mohli být při práci vystaveni rizikům pro hluk.
3. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení obsažená v této směrnici.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se fyzikální parametry používané jako ukazatelé rizika definují takto:
a) maximální akustický tlak (ppeak): špičková hodnota okamžitého akustického tlaku frekvenčně váženého funkcí C;
b) denní hladina expozice hluku (LEX, 8h) dB(A) re.20 μPa): časem vážený průměr hladin expozice hluku během nominálního osmihodinového pracovního dne, definovaný mezinárodní normou ISO 1999:1990, bod 3.6.
Zahrnuje všechny hluky, které se vyskytují při práci, včetně impulsního hluku;
c) týdenní hladina expozice hluku (LEX, 8h): časem vážený průměr denních hladin expozice hluku během nominálního týdne o pěti osmihodinových pracovních dnech, definovaný mezinárodní normou ISO 1999:1990, bod 3.6 (poznámka 2).
Článek 3
Limitní hodnoty expozice a hodnoty expozice vyvolávající akci
1. Limitní hodnoty expozice a hodnoty expozice vyvolávající akci s ohledem na denní hladiny expozice hluku a maximální akustický tlak se pro účely této směrnice stanoví takto:
a) limitní hodnoty expozice: LEX, 8h = 87 dB(A) a ppeak = 200 Pa [11];
b) horní hodnoty expozice vyvolávající akci: LEX, 8h = 85 dB(A) a ppeak = 140 Pa [12];
c) dolní hodnoty expozice vyvolávající akci: LEX, 8h = 80 dB(A) a ppeak = 112 Pa [13].
2. Pro použití limitních hodnot expozice se při zjišťování skutečné expozice zaměstnance hluku vezme v úvahu snížení způsobené osobními chrániči sluchu používanými zaměstnancem.
Hodnoty expozice vyvolávající akci účinky těchto chráničů nevezmou v úvahu.
3. V řádně odůvodněných případech a pro činnosti, u kterých se denní expozice hluku v jednotlivých pracovních dnech výrazně mění, mohou členské státy za účelem používání limitních hodnot expozice a hodnot expozice vyvolávajících akci použít pro hodnocení hladin expozice zaměstnanců hluku týdenní hladinu expozice hluku místo denní hladiny expozice hluku, za podmínky, že:
a) týdenní hladina expozice hluku zjištěná vhodným sledováním nepřekračuje limitní hodnotu expozice 87 dB(A) a
b) byla přijata vhodná opatření ke snížení rizika spojeného s těmito činnostmi na minimum.
ODDÍL II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ
Článek 4
Určení a hodnocení rizik
1. Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel vyhodnocuje a případně měří hladiny hluku, jimž jsou zaměstnanci vystaveni.
2. Použité metody a přístroje jsou uzpůsobeny převládajícím podmínkám, s přihlédnutím zejména k povaze měřeného hluku, době expozice, faktorům prostředí a vlastnostem měřicích přístrojů.
Tyto metody a přístroje umožňují stanovit parametry definované v článku 2 a rozhodnout o tom, zda byly v daném případě překročeny hodnoty uvedené v článku 3.
3. Použité metody mohou zahrnovat odběr vzorků, který je reprezentativní pro osobní expozici zaměstnance.
4. Hodnocení a měření uvedené v odstavci 1 plánují a vykonávají ve vhodných odstupech příslušné služby, zejména s přihlédnutím k článku 7 směrnice 89/391/EHS o nezbytných způsobilých službách nebo osobách.
Údaje o hladině expozice hluku získané hodnocením nebo měřením se vhodnou formou uchovají k pozdějšímu nahlédnutí.
5. Při uplatňování tohoto článku vezme hodnocení výsledku měření v úvahu nepřesnosti měření stanovené v souladu s metrologickými postupy.
6. V souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 89/391/EHS musí zaměstnavatel při hodnocení rizika věnovat zvláštní pozornost:
a) hladině, druhu a trvání expozice včetně všech expozic impulsnímu hluku;
b) limitním hodnotám expozice a hodnotám expozice vyvolávajícím akci stanoveným v článku 3 této směrnice;
c) všem účinkům na bezpečnost a zdraví zaměstnanců, kteří patří ke zvlášť ohroženým rizikovým skupinám;
d) všem účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců vyvolaným vzájemným působením mezi hlukem a ototoxickými látkami souvisejícími s prací a mezi hlukem a vibracemi, je-li to technicky proveditelné;
e) všem nepřímým účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců vyvolaným vzájemným působením mezi hlukem a výstražnými signály nebo jinými zvuky, které je nutno sledovat za účelem předcházení riziku úrazů;
f) informacím o emisi hluku poskytnutým výrobci pracovního vybavení v souladu s odpovídajícími směrnicemi Společenství;
g) existenci zástupného pracovního vybavení určeného ke snížení emise hluku;
h) prodloužení expozice hluku nad obvyklou pracovní dobu na odpovědnost zaměstnavatele;
i) odpovídajícím informacím získaným ze zdravotního dohledu, pokud možno včetně informací zveřejněných;
j) dostupnosti chráničů sluchu s vhodnými charakteristikami tlumení.
7. Zaměstnavatel má k dispozici hodnocení rizika v souladu s čl.
9 odst. 1 písm. a) směrnice 89/391/EHS a musí určit opatření, která mají být přijata v souladu s články 5, 6, 7 a 8 této směrnice.
Hodnocení rizika se zaznamenává na vhodné médium podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí. Hodnocení rizika je aktualizováno, zejména dojde-li k podstatným změnám, které je mohou činit zastaralým, nebo pokud se to na základě výsledků zdravotního dohledu jeví jako nezbytné.
Článek 5
Ustanovení zaměřená na odstranění nebo zmenšení expozice
1. S přihlédnutím k technickému pokroku a dostupnosti opatření na potlačení rizika u jeho zdroje se rizika vyplývající z expozice hluku odstraňují u zdroje nebo se snižují na minimum.
Snížení takových rizik se zakládá na obecných zásadách prevence stanovených v čl. 6 odst. 2 směrnice 89/391/EHS a přihlíží zejména k:
a) jiným pracovním metodám, které vyžadují menší expozici hluku;
b) volbě vhodného pracovního vybavení vytvářejícího co nejméně hluku s přihlédnutím k práci, která má být vykonána, včetně možnosti dát zaměstnancům k dispozici pracovní vybavení odpovídající právním předpisům Společenství, jejichž cílem nebo důsledkem je omezení expozice hluku;
c) návrhu a dispozici pracovišť a pracovních míst;
d) dostačujícím informacím a školení, aby zaměstnanci byli poučeni o správném a bezpečném používání pracovního vybavení s cílem snížit jejich expozici hluku na minimum;
e) snížení hluku technickými prostředky:
i) snížení hluku šířeného vzduchem, např. pomocí ochranných stěn, ohrazení a obkladů z materiálů absorbujících hluk;
ii) snížení hluku šířeného hmotnou strukturou, např. tlumením nebo izolací;
f) vhodným programům údržby pracovního vybavení, pracoviště a systémů na pracovišti;
g) snížení hluku lepší organizací práce:
i) omezení trvání a intenzity expozice;
ii) vhodné pracovní rozvrhy s dostatečnými dobami odpočinku.
2. Na základě hodnocení rizik uvedeného v článku 4 musí zaměstnavatel, jakmile jsou překročeny horní hodnoty expozice vyvolávající akci, zavést a provádět program technických nebo organizačních opatření určených ke snížení expozice hluku, s přihlédnutím zejména k opatřením uvedeným v odstavci 1.
3. Na základě hodnocení rizik uvedeného v článku 4 musí být pracoviště, kde mohou být zaměstnanci vystaveni hluku přesahujícímu horní hodnoty expozice vyvolávající akci, označena vhodnými značkami.
Je-li to technicky proveditelné a odůvodňuje-li to riziko expozice, musí být dotyčná místa také ohraničena a přístup k nim omezen.
4. Pokud zaměstnanec v důsledku povahy činnosti užívá prostory k odpočinku, na něž zaměstnavatel dohlíží, sníží se hluk v těchto prostorech na hladinu slučitelnou s jejich účelem a s podmínkami používání.
5. Na základě článku 15 směrnice 89/391/EHS přizpůsobí zaměstnavatel opatření uvedená v tomto článku požadavkům zaměstnanců, kteří patří k zvlášť ohroženým rizikovým skupinám.
Článek 6
Osobní ochrana
1. Pokud rizikům vyplývajícím z expozice hluku nelze zabránit jinými prostředky, musí mít zaměstnanci k dispozici a používat vhodné a řádně přiléhající osobní chrániče sluchu v souladu se směrnicí Rady 89/656/EHS ze dne 30. listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání osobních ochranných prostředků zaměstnanci při práci (třetí samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [14] a s čl. 13 odst. 2 směrnice 89/391/EHS a za těchto podmínek:
a) pokud přesahuje expozice hluku dolní hodnoty expozice vyvolávající akci, dá zaměstnavatel zaměstnancům k dispozici osobní chrániče sluchu;
b) pokud se expozice hluku rovná horním hodnotám expozice vyvolávajícím akci nebo je přesahuje, používají zaměstnanci osobní chrániče sluchu;
c) osobní chrániče sluchu musí být zvoleny tak, aby odstranily riziko pro sluch nebo je snížily na minimum.
2. Zaměstnavatel musí učinit vše potřebné, aby zajistil používání chráničů sluchu, a odpovídá za kontrolu účinnosti opatření přijatých na základě tohoto článku.
Článek 7
Omezení expozice
1. Expozice zaměstnance zjištěná v souladu s čl. 3 odst. 2 nesmí v žádném případě překročit limitní hodnoty expozice.
2. Jsou-li navzdory opatřením přijatým k dosažení souladu s touto směrnici limitní hodnoty expozice překročeny, musí zaměstnavatel:
a) neprodleně přijmout opatření ke snížení expozice pod limitní hodnoty expozice;
b) zjistit příčiny výskytu nadměrné expozice;
c) změnit ochranná a preventivní opatření, aby zabránil opětovnému překročení.
Článek 8
Informování a školení zaměstnanců
Aniž jsou dotčeny články 10 a 12 směrnice 89/391/EHS, zajistí zaměstnavatel, aby zaměstnanci, kteří jsou při práci vystaveni hluku na hladině nebo nad hladinou dolních hodnot expozice vyvolávajících akci, nebo jejich zástupci obdrželi informace a školení o rizicích vyplývajících z expozice hluku, týkající se zejména:
a) povahy těchto rizik;
b) opatření přijatých na základě této směrnice za účelem odstranění rizik vyplývajících z hluku nebo jejich snížení na minimum, včetně okolností, za nichž se tato opatření uplatňují;
c) limitních hodnot expozice a hodnot expozice vyvolávajících akci uvedených v článku 3 této směrnice;
d) výsledků hodnocení a měření hluku provedených v souladu s článkem 4 této směrnice spolu s vysvětlením jejich významu a možných rizik;
e) správného používání chráničů sluchu;
f) proč a jak zjišťovat a hlásit známky poškození sluchu;
g) okolností, za nichž mají zaměstnanci nárok na zdravotní dohled, a účelu zdravotního dohledu, v souladu s článkem 10 této směrnice;
h) bezpečných pracovních postupů k minimalizaci expozice hluku.
Článek 9
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, a umožňují jejich účast, a zejména tyto záležitosti:
- hodnocení rizik a stanovení opatření, která mají být přijata, uvedené v článku 4,
- opatření zaměřená na odstranění nebo snížení rizik vyplývajících z expozice hluku, uvedená v článku 5,
- volba osobních chráničů hluku uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. c).
ODDÍL III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Zdravotní dohled
1. Aniž je dotčen článek 14 směrnice 89/391/EHS, přijmou členské státy opatření pro zajištění přiměřeného zdravotního dohledu nad zaměstnanci, u kterých výsledky hodnocení a měření podle čl. 4 odst. 1 této směrnice odhalí zdravotní riziko. Tato opatření, včetně zvláštních požadavků na zdravotní záznamy a jejich dostupnost, se zavádějí v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
2. Zaměstnanec, jehož expozice přesahuje horní hodnoty expozice vyvolávající akci, má právo na zkontrolování sluchu lékařem nebo jinou vhodně kvalifikovanou osobou na odpovědnost lékaře, v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi. Zaměstnancům, jejichž expozice překračuje dolní hodnoty expozice vyvolávající akci, je k dispozici preventivní audiometrické vyšetření, pokud hodnocení a měření stanovené v čl. 4 odst. 1 této směrnice odhalí zdravotní riziko.
Cílem těchto kontrol je poskytnout včasnou diagnózu jakékoli ztráty sluchu v důsledku hluku a ochránit funkci sluchu.
3. Členské státy přijmou opatření k zajištění toho, aby se o každém zaměstnanci, který podléhá zdravotnímu dohledu v souladu s odstavci 1 a 2, vedly a aktualizovaly osobní zdravotní záznamy.
Zdravotní záznamy obsahují shrnutí výsledků prováděného zdravotního dohledu.
Jsou vedeny vhodným způsobem, aby později mohl být jejich obsah konzultován, s přihlédnutím k lékařskému tajemství.
Příslušnému orgánu musí být na žádost poskytnuta kopie odpovídajících záznamů.
Zaměstnanci mají na svou žádost přístup ke zdravotním záznamům, které se jich osobně týkají.
4. Pokud výsledky vyšetření sluchu ukáží, že zaměstnanec má identifikovatelné poškození sluchu, lékař nebo specialista, považuje-li to lékař za nezbytné, zhodnotí, zda by poškození mohlo být důsledkem expozice hluku při práci.
V tom případě:
a) lékař nebo jiná vhodně kvalifikovaná osoba informuje zaměstnance o výsledku, který se jej osobně týká;
b) zaměstnavatel;
i) přezkoumá hodnocení rizik provedené podle článku 4;
ii) přezkoumá opatření stanovená pro vyloučení nebo snížení rizik na základě článků 5 a 6;
iii) vezme v úvahu doporučení závodního lékaře nebo jiné kvalifikované osoby nebo příslušného orgánu při provádění všech opatření vyžadovaných k vyloučení nebo snížení rizika v souladu s články 5 a 6, včetně možnosti převést zaměstnance na jiné pracovní místo, na kterém není riziko další expozice, a
iv) učiní opatření pro systematický zdravotní dohled a stanoví vyšetření zdravotního stavu všech ostatních zaměstnanců, kteří byli exponováni podobně.
Článek 11
Odchylky
1. Ve výjimečných případech, kdy by v důsledku povahy práce neomezené a správné používání osobních chráničů sluchu mohlo způsobit větší riziko pro zdraví nebo bezpečnost než nepoužívání těchto chráničů, mohou členské státy povolit odchylky od čl. 6 odst. 1 písm. a) a b) a článku 7.
2. Odchylky uvedené v odstavci 1 povolují členské státy po konzultaci se sociálními partnery a případně příslušnými zdravotnickými orgány, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
Tyto odchylky musí být provázeny podmínkami, které při uvážení zvláštních okolností zaručují, že výsledná rizika jsou snížena na minimum a že dotyční zaměstnanci jsou podrobováni zvýšenému zdravotnímu dohledu.
Tyto odchylky se přezkoumávají každé čtyři roky a jsou zrušeny, jakmile pominou okolnosti, které je odůvodňovaly.
3. Členské státy předají Komisi každé čtyři roky seznam odchylek uvedených v odstavci 1 s vyznačením přesných důvodů a okolností, které je k povolení odchylek vedly.
Článek 12
Technické úpravy
b) s technickým rozvojem, změnami v nejvhodněji harmonizovaných evropských normách nebo specifikacích a poznatcích týkajících se hluku;
se přijímají regulativním postupem podle čl. 13 odst.
Článek 13
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor uvedený v článku 17 směrnice 89/391/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 14
Kodex chování
V rámci uplatňování této směrnice členské státy po konzultaci se sociálními partnery, v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, vypracují kodex chování, který stanoví praktické pokyny na pomoc zaměstnancům a zaměstnavatelům v odvětví hudby a zábavy k plnění jejich právních povinností stanovených touto směrnicí.
Článek 15
Zrušení
Směrnice 86/188/EHS se zrušuje ode dne stanoveného v čl. 17 odst. 1 prvním pododstavci.
ODDÍL IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
Zprávy
Každých pět let podají členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Zpráva obsahuje popis osvědčených postupů k prevenci hluku, který má škodlivý účinek na zdraví, a jiných způsobů organizace práce, jakož i opatření přijatá členskými státy k rozšíření poznatků o těchto postupech.
Na základě těchto zpráv provede Komise celkové hodnocení provádění této směrnice, zejména na základě výzkumů a vědeckých informací, a mimo jiné s přihlédnutím k důsledkům této směrnice pro odvětví hudby a zábavy.
Komise o tom uvědomí Evropský parlament, Radu, Evropský hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci a případně navrhne změny.
Článek 17
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. února 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Pokud jde o posádky námořních plavidel, mohou mít členské státy na provedení článku 7, je-li to nezbytné za účelem přihlédnutí ke zvláštním podmínkám, k dispozici dodatečnou lhůtu pěti let ode dne 15. února 2006, to znamená celkem osm let.
Členské státy jsou oprávněny za účelem vypracování kodexu chování, který stanoví praktické pokyny pro provádění této směrnice, využít maximální přechodné období dvou let ode dne 15. února 2006, to znamená celkem pět let od vstupu této směrnice v platnost, k dosažení souladu s touto směrnicí, pokud jde o odvětví hudby a zábavy, za podmínky, že během tohoto období zůstanou zachovány úrovně ochrany již dosažené jednotlivými členskými státy, pokud jde o zaměstnance v těchto odvětvích.
3. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/11/ES
ze dne 6. února 2003,
kterou se po dvacáté čtvrté mění směrnice Rady 76/769/EHS týkající se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (pentabromdifenylether, oktabromdifenylether)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrhy Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3], s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. listopadu 2002,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 14 Smlouvy má být vytvořen prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu.
(2) Rizika pentabromdifenyletheru (dále jen "pentaBDE") a oktabromdifenyletheru (dále jen "oktaBDE") pro životní prostředí byla posouzena podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [4].
Z posouzení rizika pentaBDE a oktaBDE vyplynula nutnost snížení rizika těchto látek pro životní prostředí.
Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí (dále jen "SCTEE") ve svých stanoviscích ze dne 4. února 2000 a ze dne 31. října 2002 potvrdil závěry těchto posouzení pentaBDE a oktaBDE o potřebě snížení rizik pro ochranu životního prostředí.
SCTEE dále ve svém stanovisku ze dne 19. června 2000 potvrdil obavy z expozice kojenců pentaBDE a z toho, že zvýšení hladiny pentaBDE v mateřském mléku může být způsobeno použitím, které dosud nebylo zjištěno.
(3) Komise přijala v rámci nařízení (EHS) č. 793/93 doporučení o strategii snižování rizika pro pentaBDE [5] a oktaBDE [6], které stanoví, že se má pro kontrolu rizika pro životní prostředí omezit jejich uvádění na trh a používání.
Doporučila rovněž, aby ve všech opatřeních byla zohledněna obava o kojence exponované prostřednictvím mateřského mléka.
(4) Za účelem ochrany zdraví a životního prostředí je nutno zakázat uvádění pentaBDE a oktaBDE na trh a jejich používání a uvádění na trh výrobků, které obsahují jednu nebo obě tyto látky.
(5) Přítomnost pentaBDE a oktaBDE v koncentracích vyšších než 0,1 % lze zjistit použitím standardních analytických technik, jako je GC-MS (plynová chromatografie — hmotnostní spektrometrie).
(6) Posouzení rizika dekaBDE bylo ukončeno v srpnu 2002 a vyvolalo řadu otázek ohledně možných účinků této látky na životní prostředí.
Je nutné, aby Společenství neprodleně přijalo opatření ke snížení rizika, a proto musí být bez odkladu stanovena strategie snižování rizika.
Komise očekává závěry strategie snižování rizika nejpozději do 30. června 2003.
Je nutné, aby potom okamžitě posoudila tyto závěry a navrhla vhodná a přísná opatření, jak čelit zjištěným rizikům.
Je nezbytné, aby Evropský parlament a Rada tento návrh neprodleně zvážili.
Omezení schválená Společenstvím pro uvádění dekaBDE na trh a jeho používání musí neprodleně vstoupit v platnost, pokud další zkoušení prováděná v rámci uvedeného posuzování rizika nevyřeší současné nejasnosti přijetím závěru, že dekaDBE nedává důvody k obavám.
(7) Tato směrnice se uplatní, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství, které stanoví minimální požadavky na ochranu pracovníků, obsažené ve směrnici Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [7] a v samostatných směrnicích, které z ní vycházejí, zejména ve směrnici Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [8] a směrnici Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [9],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. února 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 15. srpna 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice komise 2003/12/ES
ze dne 3. února 2003
o změně klasifikace prsních implantátů v rámci směrnice 93/42/EHS o zdravotnických prostředcích
(Text s významem pro EHP)
(2003/12/ES) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/104/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na žádost předloženou Francií a Spojeným královstvím,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě klasifikačních kritérií uvedených v příloze IX směrnice 93/42/EHS patří prsní implantáty v zásadě mezi zdravotnické prostředky třídy IIb.
(2) Francie a Spojené království požádaly o klasifikaci prsních implantátů jako zdravotnických prostředků třídy III odchylně od ustanovení přílohy IX směrnice 93/42/EHS.
(3) S cílem zajistit nejvyšší možnou úroveň bezpečnosti prsních implantátů by oznámené subjekty měly v rámci komplexního systému zabezpečování jakosti vypracovat dokumentaci k návrhu výrobku v souladu s bodem 4 přílohy II směrnice 93/42/EHS.
Z tohoto důvodu je nezbytné přistoupit ke změně klasifikace prsních implantátů jako zdravotnických prostředků třídy III.
(4) Je nezbytné stanovit režim použitelný pro prsní implantáty uvedené na trh před 1. zářím 2003 podle čl. 11 odst. 3 písm. a) nebo čl. 11 odst. 3 písm. b) bodu iii) směrnice 93/42/EHS.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zdravotnické prostředky zřízeného podle čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 90/385/EHS ze dne 20. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aktivních implantabilních zdravotnických prostředků [3], naposledy pozměněné směrnicí 93/68/EHS [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Odchylně od pravidel stanovených přílohou IX směrnice 93/42/EHS se prsní implantáty nově klasifikují jako zdravotnické prostředky třídy III.
Článek 2
1. Prsní implantáty uvedené na trh před 1. zářím 2003 podle čl. 11 odst. 3 písm. a) nebo čl. 11 odst. 3 písm. b) bodu iii) směrnice 93/42/EHS musí být jako zdravotnické prostředky třídy III před 1. březnem 2004 podrobeny novému postupu posuzování shody.
2. Odchylně od čl. 11 odst. 11 směrnice 93/42/EHS nesmí být prodlužována platnost rozhodnutí týkajících se prsních implantátů přijatých oznámenými subjekty do 1. září 2003 podle čl. 11 odst. 3 písm. a) směrnice 93/42/EHS.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. srpna 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. září 2003.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních a správních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice komise 2003/13/ES
ze dne 10. února 2003,
kterou se mění směrnice 96/5/ES o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/41/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 6 směrnice Komise 96/5/ES [3] naposledy pozměněné směrnicí 1999/39/ES [4] stanoví, že obilné a ostatní příkrmy nesmějí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
(2) Na základě stanovisek Vědeckého výboru pro potraviny ze dne 19. září 1997 a dne 4. června 1998 byl směrnicí 96/5/ES stanoven obecný maximální limit reziduí 0,01 mg/kg pro všechny jednotlivé pesticidy v obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti.
(3) U malého počtu pesticidů nebo metabolitů pesticidů by mohlo i v případě maximálního limitu reziduí 0,01 mg/kg dojít u kojenců a malých dětí za nejnepříznivějších okolností příjmu k překročení přijatelného denního příjmu.
Týká se to pesticidů nebo metabolitů pesticidů, jejichž přijatelný denní příjem je nižší než 0,0005 mg na kg tělesné hmotnosti.
(4) Směrnicí 96/5/ES byla zavedena zásada zákazu použití těchto pesticidů při výrobě zemědělských produktů určených pro obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti.
Tyto pesticidy mají být uvedeny v příloze VIII směrnice 96/5/ES.
Tento zákaz však zcela nezaručuje, že výrobky neobsahují tyto pesticidy, neboť některé pesticidy kontaminují životní prostředí a jejich rezidua se mohou v daných výrobcích nalézat.
(5) Zdraví kojenců a malých dětí lze lépe chránit uplatňováním dalších požadavků, jejichž dodržování lze vynutit analýzami bez ohledu na původ výrobku.
(6) Většina pesticidů, jejichž přijatelný denní příjem je nižší než 0,0005 mg na kg tělesné hmotnosti, je již ve Společenství zakázána nebo bude zakázána do července 2003.
Zakázané pesticidy by měly být v obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti nezjistitelné analytickými metodami odpovídajícími současné technické úrovni.
Některé pesticidy se však rozkládají pomalu a nadále kontaminují životní prostředí.
Mohou být přítomny v obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti i přesto, že již nejsou používány.
Pro účely kontroly musí být dodržován harmonizovaný přístup.
(7) Do rozhodnutí Komise, zda splňují požadavky na bezpečnost podle článku 5 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [5], naposledy pozměněné směrnicí Komise 2003/5/ES [6], má být další používání povolených pesticidů povoleno, pouze pokud jejich rezidua splňují maximální limity reziduí stanovené v této směrnici.
Hodnoty těchto limitů mají být stanoveny tak, aby u kojenců a malých dětí nebyly za nejnepříznivějších podmínek příjmu překročeny hodnoty přijatelného denního příjmu těchto reziduí.
(8) Směrnice 96/5/ES by proto měla být změněna.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/5/ES se mění takto:
1. Článek 6 se mění takto:
- odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti nesmějí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
Nezbytné nejvyšší přípustné limity jiných látek než látek podle odstavců 2 a 3 budou stanoveny neprodleně."
- odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. a) Pesticidy uvedené v příloze VIII nesmějí být používány v zemědělských produktech určených pro výrobu obilných a ostatních příkrmů pro kojence a malé děti.
Pro účely kontroly se však má za to, že
i) pesticidy uvedené v tabulce 1 přílohy VIII nebyly použity, nepřekračuje-li množství jejich reziduí 0,003 mg/kg.
Tato hodnota, považovaná za mez zjistitelnosti analytickými metodami, je pravidelně přezkoumávána s ohledem na technický pokrok;
ii) pesticidy uvedené tabulce 2 přílohy VIII nebyly použity, nepřekračuje-li množství jejich reziduí 0,003 mg/kg.
Tato hodnota je pravidelně přezkoumávána s ohledem na údaje kontaminaci životního prostředí.
Limity uvedené v písmenech i) a ii) se vztahují na výrobky určené k přímé spotřebě nebo ke spotřebě po rekonstituování podle pokynů výrobce.
b) V případě přijetí rozhodnutí o nezařazení pesticidů uvedených v příloze VII do přílohy I směrnice 91/414/EHS se odpovídajícím způsobem změní příloha VII a příloha VIII této směrnice."
2. Příloha VII se nahrazuje přílohou I této směrnice.
3. Příloha VIII se nahrazuje přílohou II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy povolí obchodování s výrobky, které splňují požadavky čl. 6 odst. 3 směrnice 96/5/ES, nejpozději od 6. března 2004.
2. Členské státy zakáží obchodování s výrobky, které nesplňují požadavky čl. 6 odst. 3 směrnice 96/5/ES, nejpozději od 6. března 2005.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 6. března 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice komise 2003/14/ES
ze dne 10. února 2003,
kterou se mění směrnice 91/321/EHS o počáteční a pokračovací kojenecké výživě
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/41/ES [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Vědeckého výboru pro potraviny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 6 směrnice Komise 91/321/EHS [3] naposledy pozměněné směrnicí 1999/50/ES [4] stanoví, že počáteční a pokračovací kojenecká výživa nesmí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
(2) Na základě stanovisek Vědeckého výboru pro potraviny ze dne 19. září 1997 a 4. června 1998 byl směrnicí 91/321/EHS stanoven obecný maximální limit reziduí 0,01 mg/kg pro všechny jednotlivé pesticidy v počáteční a pokračovací kojenecké výživě.
(3) U malého počtu pesticidů nebo metabolitů pesticidů by mohlo i v případě maximálního limitu reziduí 0,01 mg/kg dojít u kojenců a malých dětí za nejnepříznivějších okolností příjmu k překročení přijatelného denního příjmu.
Týká se to pesticidů nebo metabolitů pesticidů, jejichž přijatelný denní příjem je nižší než 0,0005 mg na kg tělesné hmotnosti.
(4) Směrnicí 91/321/EHS byla zavedena zásada zákazu použití těchto pesticidů při výrobě zemědělských produktů určených pro počáteční a pokračovací kojeneckou výživu.
Tyto pesticidy mají být uvedeny v příloze IX směrnice 91/321/EHS.
Tento zákaz však zcela nezaručuje, že výrobky neobsahují tyto pesticidy, neboť některé pesticidy kontaminují životní prostředí a jejich rezidua se mohou nalézat v dotyčných výrobcích.
(5) Zdraví kojenců a malých dětí lze lépe chránit uplatňováním dalších požadavků, jejichž dodržování lze vynutit analýzami bez ohledu na původ výrobku.
(6) Většina pesticidů, jejichž přijatelný denní příjem je nižší než 0,0005 mg na kg tělesné hmotnosti, je již ve Společenství zakázána nebo bude zakázána do července 2003.
Zakázané pesticidy by měly být v počáteční a pokračovací kojenecké výživě nezjistitelné analytickými metodami odpovídajícími současné technické úrovni.
Některé pesticidy se však rozkládají pomalu a nadále kontaminují životní prostředí.
Mohou být přítomny počáteční a pokračovací kojenecké výživě i přesto, že již nejsou používány.
Pro účely kontroly musí být dodržován harmonizovaný přístup.
(7) Do rozhodnutí Komise, zda splňují požadavky na bezpečnost podle článku 5 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [5], naposledy pozměněné směrnicí Komise 2003/5/ES [6], má být další používání povolených pesticidů povoleno, pouze pokud jejich rezidua splňují maximální limity reziduí stanovené v této směrnici.
Hodnoty těchto limitů by měly být stanoveny tak, aby u kojenců a malých dětí nebyly za nejnepříznivějších podmínek příjmu překročeny hodnoty přijatelného denního příjmu těchto reziduí.
(8) Směrnice 91/321/EHS by proto měla být pozměněna.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/321/EHS se mění takto:
1. Článek 6 se mění takto:
- odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Počáteční a pokračovací kojenecká výživa nesmí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
Nezbytné maximální limity jiných látek než látek podle odstavců 2 a 3 budou neprodleně stanoveny."
- odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. a) Pesticidy uvedené v příloze IX nesmějí být používány v zemědělských produktech určených pro výrobu počáteční a pokračovací kojenecké výživy.
Pro účely kontroly se však má za to, že
i) pesticidy uvedené v tabulce 1 přílohy IX nebyly použity, nepřekračuje-li množství jejich reziduí 0,003 mg/kg.
Tato hodnota, považovaná za mez zjistitelnosti analytickými metodami metod, je pravidelně přezkoumávána s ohledem na technický pokrok;
ii) pesticidy uvedené tabulce 2 přílohy IX nebyly použity, nepřekračuje-li množství jejich reziduí 0,003 mg/kg.
Tato hodnota je pravidelně přezkoumávána s ohledem na údaje o kontaminaci životního prostředí.
b) Odchylně od odstavce 2 se na pesticidy uvedené v příloze X vztahují maximální limity reziduí pesticidů uvedené v této příloze.
V případě přijetí rozhodnutí o nezařazení pesticidů uvedených v příloze X do přílohy I směrnice 91/414/EHS se odpovídajícím způsobem změní příloha IX a příloha X této směrnice.
c) Limity uvedené v písmenech a) a b) se vztahují na výrobky určené k přímé spotřebě nebo ke spotřebě po rekonstituování podle pokynů výrobce."
2. Příloha IX se nahrazuje přílohou I této směrnice.
3. Příloha II této směrnice se doplňuje jako příloha X.
Článek 2
1. Členské státy povolí obchodování s výrobky, které splňují požadavky čl. 6 odst. 3 směrnice 91/321/EHS, nejpozději od 6. března 2004.
2. Členské státy zakáží obchodování s výrobky, které nesplňují požadavky čl. 6 odst. 3 směrnice 91/321/EHS, nejpozději od 6. března 2005.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 6. března 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/15/ES
ze dne 27. února 2003,
kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 3. prosince 2002 [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 76/768/EHS [4] rozsáhle harmonizovala vnitrostátní právní předpisy týkající se kosmetických prostředků a jejím hlavním cílem je ochrana veřejného zdraví.
Z tohoto důvodu je i nadále nevyhnutelné provádět určité toxikologické zkoušky s cílem hodnotit bezpečnost kosmetických prostředků.
(2) V Protokolu o ochraně a dobrých životních podmínkách zvířat připojeném jako příloha Amsterodamskou smlouvou ke Smlouvě o založení Evropského společenství se stanoví, že Společenství a členské státy mají při provádění politik Společenství, zejména v oblasti vnitřního trhu, plně zohledňovat požadavky na dobré životní podmínky zvířat.
(3) Směrnicí Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [5] byla stanovena společná pravidla pro používání zvířat pro pokusné účely ve Společenství a podmínky, za kterých musí být takové pokusy na území členských států prováděny.
Zejména se v článku 7 uvedené směrnice požaduje, aby byly pokusy na zvířatech nahrazeny alternativními metodami, pokud takové metody existují a jsou z vědeckého hlediska uspokojivé.
Ve snaze usnadnit v odvětví kosmetiky vývoj a používání alternativních metod, které nevyužívají živých zvířat, byla směrnicí Rady 93/35/EHS ze dne 14. června 1993, kterou se po šesté mění směrnice 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [6], zavedena zvláštní opatření.
Tato opatření se však týkala pouze těch alternativních metod, které nepoužívají zvířata, a netýkala se alternativních metod vyvinutých za účelem snížení počtu zvířat používaných v pokusech nebo omezení jejich utrpení.
S cílem zajistit optimální ochranu zvířat používaných ke zkoušení kosmetických prostředků do doby, než bude zaveden zákaz provádění zkoušek na zvířatech v souvislosti s kosmetickými prostředky a zákaz prodeje kosmetických prostředků zkoušených na zvířatech ve Společenství, by tedy měla být tato ustanovení změněna, aby bylo zajištěno systematické používání alternativních metod, které snižují počet použitých zvířat nebo omezují utrpení, v těch případech, pro něž dosud neexistují alternativy, které by plně nahrazovaly pokusy na zvířatech, jak je stanoveno v čl. 7 odst.
(4) V souladu se směrnicí 86/609/EHS a směrnicí 93/35/EHS je nezbytné sledovat cíl, jímž je upuštění od pokusů na zvířatech při zkoušení kosmetických prostředků a zákaz takových pokusů na území členských států.
Pro úplné zavedení tohoto zákazu může být nezbytné, aby Komise předložila další návrhy změn směrnice 86/609/EHS.
(5) Dosud jsou na úrovni Společenství systematicky přijímány pouze takové alternativní metody, které jsou vědecky validovány Evropským střediskem pro validaci alternativních metod (ECVAM) nebo Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) a které jsou použitelné pro celé odvětví chemie.
Bezpečnost kosmetických prostředků a jejich přísad však může být zajištěna i použitím alternativních metod, které nemusí být použitelné pro všechna použití chemických přísad.
Použití takových metod v celém kosmetickém průmyslu by tedy mělo být podporováno a jejich přijetí by mělo být na úrovni Společenství zajištěno, pokud tyto metody poskytují rovnocennou úroveň ochrany spotřebitelů.
(6) Bezpečnost konečných kosmetických výrobků lze zajistit již na základě vědomosti o bezpečnosti přísad, které obsahují.
Do směrnice 76/768/EHS lze tedy zapracovat ustanovení zakazující zkoušení konečných kosmetických výrobků na zvířatech.
Komise by měla vypracovat pokyny s cílem usnadnit použití metod, které nevyužívají pro posouzení bezpečnosti konečných kosmetických výrobků pokusy na zvířatech, a to zejména v malých a středních podnicích.
(7) Postupně bude možné zajistit bezpečnost přísad používaných v kosmetických prostředcích použitím alternativních metod, které nevyužívají pokusů na zvířatech, validovaných na úrovni Společenství nebo schválených jako vědecky validované střediskem ECVAM, a to s patřičným ohledem na rozvoj validace v rámci OECD.
Po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebiteli (SCCNFP) o použitelnosti validovaných alternativních metod v oblasti kosmetických prostředků by měla Komise neprodleně zveřejnit validované nebo schválené metody uznané jako použitelné pro takové přísady.
S cílem dosáhnout nejvyššího možného stupně ochrany zvířat musí být stanovena lhůta pro zavedení zákazu s konečnou platností.
(8) Komise by měla stanovit harmonogramy lhůt pro zákaz prodeje kosmetických prostředků, prostředků v jejich konečném složení, přísad nebo kombinací přísad, které byly zkoušeny na zvířatech, a lhůt pro zákaz každé v současné době používané zkoušky prováděné na zvířatech, rozložené do maximálně šesti let od vstupu této směrnice v platnost.
S ohledem na skutečnost, že pro zkoušení toxicity po opakované dávce, toxicity pro reprodukci a toxikokinetiky dosud nejsou zvažovány žádné alternativy, je však vhodné, aby byla pro zákaz prodeje kosmetických prostředků, u nichž se tyto zkoušky používají, stanovena maximální lhůta 10 let od vstupu této směrnice v platnost.
Na základě každoročních zpráv by měla být Komise zmocněna upravit harmonogramy v rámci výše uvedených maximálních lhůt.
(9) Lepší koordinace zdrojů na úrovni Společenství přispěje k rozvoji vědeckých znalostí nezbytných pro vývoj alternativních metod.
Za tímto účelem je nezbytné, aby Společenství ve svém úsilí pokračovalo a zvyšovalo je a přijalo opatření nezbytná pro podporu výzkumu a vývoje nových alternativních metod, které nevyužívají pokusů na zvířatech, a zejména aby pokračovalo ve svém Šestém rámcovém programu stanoveném rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1513/ES/2002 [7].
(10) Mělo by být podporováno, aby nečlenské země uznávaly alternativní metody vyvinuté ve Společenství.
Ve snaze dosáhnout tohoto cíle by měly Komise a členské státy přijmout všechny vhodné kroky k usnadnění přijímání takových metod organizací OECD.
Komise by také měla v rámci kooperačních dohod Evropského společenství usilovat o to, aby dosáhla uznávání výsledků zkoušek bezpečnosti prováděných ve Společenství alternativními metodami s cílem zajistit, aby nebylo bráněno vývozu kosmetických prostředků, u nichž byly takové metody použity, a zamezit nebo vyloučit, aby nečlenské země požadovaly opakování takových zkoušek na zvířatech.
(11) Mělo by být umožněno, aby bylo na kosmetickém prostředku uvedeno, že v souvislosti s jeho vývojem nebyly prováděny žádné pokusy na zvířatech.
Komise by měla po konzultaci s členskými státy vypracovat pokyny s cílem zajistit, aby byla používána společná kritéria při uplatnění takového údaje a aby bylo dosaženo jeho jednotné interpretace, a zejména aby takové údaje neuváděly spotřebitele v omyl.
Při tvorbě pokynů musí Komise zohlednit názory řady malých a středních podniků, které tvoří většinu výrobců nepoužívajících pokusy na zvířatech, příslušných nevládních organizací a potřebu spotřebitelů prakticky rozlišovat mezi výrobky podle toho, zda byly zkoušeny na zvířatech.
(12) SCCNFP ve svém stanovisku ze dne 25. září 2001 prohlásil, že látky klasifikované podle směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [8] jako karcinogenní (s výjimkou látek karcinogenních pouze při vdechování), mutagenní nebo toxické pro reprodukci, kategorie 1 nebo 2, a látek s podobným potenciálem, nesmějí být záměrně přidávány do kosmetických prostředků a že látky klasifikované podle směrnice 67/548/EHS jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci, kategorie 3, a látky s podobným potenciálem, nesmějí být záměrně přidávány do kosmetických prostředků, pokud nelze prokázat, že jejich koncentrace nepředstavuje nebezpečí pro zdraví spotřebitele.
(13) Vzhledem k zvláštním rizikům, které mohou představovat pro lidské zdraví, by mělo být použití látek klasifikovaných podle směrnice 67/548/EHS jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci, kategorie 1, 2 a 3, v kosmetických prostředcích zakázáno.
Látka klasifikovaná jako kategorie 3 může být použita v kosmetických prostředcích pouze tehdy, byla-li zhodnocena SCCNFP a shledána jako přijatelná pro použití v kosmetických prostředcích.
(14) S cílem zlepšit informace poskytované spotřebitelům by měly být na kosmetických prostředcích uvedeny přesnější údaje o jejich době trvanlivosti.
(15) Bylo prokázáno, že určité látky jsou u spotřebitelů přecitlivělých na parfémy závažnou příčinou kontaktních alergických reakcí.
S cílem zajistit, aby byli tito spotřebitelé náležitě informováni, je tedy nezbytné změnit ustanovení směrnice 76/768/EHS, aby bylo povinné uvádět tyto látky na seznamu přísad.
Tato informace zlepší diagnostiku kontaktních alergií u spotřebitelů a umožní jim vyhnout se použití kosmetických prostředků, které nesnášejí.
(16) Mnohé látky byly označeny výborem SCCNFP jako látky, které mohou způsobovat alergické reakce, a bude nezbytné omezit jejich používání a/nebo stanovit pro jejich používání určité podmínky.
(17) Opatření nezbytná pro provádění této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o stanovení postupů pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(18) Ustanovení směrnice 93/35/EHS, kterými se zakazuje prodej kosmetických prostředků obsahujících přísady nebo kombinace přísad zkoušených na zvířatech, by měla být nahrazena ustanoveními této směrnice. V zájmu právní jistoty je vhodné používat čl.
1 odst. 1 této směrnice s účinkem od 1. července 2002 při úplném respektování oprávněných očekávání,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 76/768/EHS se pozměňuje takto:
1. Zrušuje se čl. 4 odst. 1 písm. i);
2. Vkládají se následující články:
"Článek 4a
1. Aniž jsou dotčeny obecné povinnosti vyplývající z článku 2, členské státy zakáží:
a) uvádět na trh kosmetické prostředky, jejichž konečné složení bylo za účelem splnění požadavků této směrnice podrobeno zkoušení na zvířatech, a to jinou než alternativní metodou poté, co taková alternativní metoda byla s patřičným ohledem na rozvoj validace na úrovni OECD validována a přijata na úrovni Společenství;
b) uvádět na trh kosmetické prostředky obsahující přísady nebo kombinace přísad, které byly za účelem splnění požadavků této směrnice podrobeny zkoušení na zvířatech, a to jinou než alternativní metodou poté, co taková alternativní metoda byla s patřičným ohledem na rozvoj validace na úrovni OECD validována a přijata na úrovni Společenství;
c) provádět na svém území zkoušky konečných kosmetických výrobků na zvířatech za účelem splnění požadavků této směrnice;
d) provádět na svém území zkoušky přísad nebo kombinací přísad na zvířatech za účelem splnění požadavků této směrnice, a to nejpozději do data, do něhož mají být takové zkoušky nahrazeny jednou nebo více validovanými alternativními metodami uvedenými v příloze V směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [10] nebo v příloze IX této směrnice.
Nejpozději do 11. září 2004 Komise postupem podle čl. 10 odst. 2 a po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebiteli (SCCNFP) stanoví obsah přílohy IX.
Komise po konzultaci se SCCNFP a s Evropským střediskem pro validaci alternativních metod (ECVAM) a s patřičným ohledem na rozvoj validace v rámci OECD stanoví harmonogram provádění ustanovení odst. 1 písm. a), b) a d), včetně lhůt pro postupné vyřazování různých zkoušek.
Harmonogram musí být zveřejněn nejpozději do 11. září 2004 a musí být zaslán Evropskému parlamentu a Radě.
Lhůta pro provádění ustanovení odst. 1 písm. a), b) a d) musí být omezena na období maximálně šesti let od vstupu směrnice 2003/15/ES v platnost.
2.1 Pokud jde o zkoušky toxicity po opakované dávce, toxicity pro reprodukci a toxikokinetiky, pro něž dosud nejsou zvažovány žádné alternativy, musí být období pro provedení odst. 1 písm. a) a b) omezeno na dobu maximálně 10 let od vstupu směrnice 2003/15/ES v platnost.
2.2 Komise studuje možné technické obtíže při dodržování zákazu týkajícího se zkoušek, zejména zkoušek týkajících se toxicity po opakované dávce, toxicity pro reprodukci a toxikokinetiky, pro něž dosud nejsou zvažovány žádné alternativy.
Informace o průběžných a konečných výsledcích těchto studií by měly být součástí každoročních zpráv podle článku 9.
Na základě těchto každoročních zpráv mohou být harmonogramy stanovené podle odstavce 2 upraveny v rámci maximální lhůty šesti let podle odstavce 2, nebo 10 let podle odstavce 2.1, a to po konzultaci s institucemi uvedenými v odstavci 2.
2.3 Komise zkoumá pokrok a dodržování lhůt a rovněž možné technické obtíže při dodržování zákazu.
Informace o průběžných a konečných výsledcích studií Komise by měly být součástí každoročních zpráv předkládaných podle článku 9.
Jestliže se nejpozději dva roky před uplynutím maximálních lhůt podle odstavce 2.1 dospěje ve studiích k závěru, že z technických důvodů nebudou jedna nebo více zkoušek podle odstavce 2.1 vyvinuty a validovány do uplynutí lhůt podle odstavce 2.1, bude o tom Komise informovat Evropský parlament a Radu a postupem podle článku 251 Smlouvy předloží legislativní návrh.
2.4 Ve výjimečných případech, kdy se vyskytnou vážné obavy, pokud jde o bezpečnost existujících přísad do kosmetických prostředků, může členský stát požádat Komisi o udělení odchylky od ustanovení odstavce 1.
Žádost musí obsahovat hodnocení situace a uvést nezbytná opatření.
Na tomto základě může Komise po konzultaci se SCCNFP povolit formou odůvodněného rozhodnutí odchylku postupem podle čl. 10 odst.
2. V tomto povolení stanoví podmínky spojené s odchylkou, pokud jde o zvláštní cíle, trvání a sdělování výsledků.
Odchylka může být udělena pouze tehdy, pokud:
a) se přísada široce používá a nelze ji nahradit jinou přísadou s podobnou funkcí;
b) je prokázán zvláštní problém ve vztahu k lidskému zdraví a je odůvodněna potřeba provést zkoušky na zvířatech doložená podrobným protokolem pokusu navrženým jako základ pro hodnocení.
Rozhodnutí o povolení, podmínky spojené s povolením a dosažený konečný výsledek musí být součástí každoroční zprávy, kterou má Komise předkládat podle článku 9.
3. Pro účely tohoto článku se:
a) "konečným kosmetickým výrobkem" rozumí kosmetický prostředek v jeho konečném složení, jak je uváděn na trh a předkládán konečnému spotřebiteli, nebo jeho prototyp;
b) "prototypem" rozumí první vzor nebo návrh, který nebyl vyroben v šarži a který slouží jako předloha konečného kosmetického výrobku nebo k vývoji konečného kosmetického výrobku.
Článek 4b
Použití látek klasifikovaných podle přílohy I směrnice 67/548/EHS jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci, kategorie 1, 2 a 3, je v kosmetických prostředcích zakázáno. Za tímto účelem přijme Komise postupem podle čl. 10 odst. 2 nezbytná opatření. Látka klasifikovaná jako kategorie 3 může být použita v kosmetických prostředcích pouze tehdy, byla-li zhodnocena SCCNFP a shledána jako přijatelná pro použití v kosmetických prostředcích."
3. Ustanovení čl. 6 odst. 1 písm. c) se nahrazují tímto:
"c) Datum minimální trvanlivosti se uvede těmito slovy: "spotřebujte nejlépe do", po nichž následuje:
- samotné datum nebo
- údaj o tom, kde je datum uvedeno na obalu.
Datum musí být zřetelně uvedeno a musí obsahovat buď měsíc a rok, nebo den, měsíc a rok v uvedeném pořadí.
Tato informace musí být podle potřeby doplněna údajem o podmínkách, které musí být splněny, aby byla zaručena uvedená trvanlivost.
Údaj o trvanlivosti není povinný u prostředků, jejichž minimální trvanlivost přesahuje 30 měsíců.
U těchto výrobků se uvede údaj o době, po kterou lze prostředek po otevření používat, aniž by došlo k poškození spotřebitele.
Tato informace se uvede symbolem uvedeným v příloze VIIIa, za kterým následuje údaj o době (v měsících a/nebo rocích)."
4. Ustanovení čl. 6 odst. 1 písm. g) se nahrazují tímto:
"g) seznam přísad v sestupném pořadí podle hmotnosti v době jejich přidání.
Seznamu musí předcházet slovo "přísady".
Není-li to z praktických důvodů možné, musí být tyto přísady uvedeny na přiloženém letáku, etiketě, pásce nebo lístku, na něž je spotřebitel odkázán zkrácenou informací nebo symbolem stanoveným v příloze VIII, který se musí nacházet na obalu.
Za přísady se však nepovažují následující látky:
- nečistoty v použitých surovinách,
- technické pomocné materiály použité při přípravě, které nejsou přítomny v konečném výrobku,
- materiály použité v nezbytně nutných množstvích jako rozpouštědla nebo jako nosiče parfemačních a aromatických látek.
Parfemační a aromatické látky a jejich suroviny se uvedou slovem "parfém" nebo "aroma".
Látky, jejichž přítomnost musí být vyznačena v souladu s přílohou III sloupcem "Jiná omezení a požadavky", se však uvedou v seznamu přísad bez ohledu na jejich funkci ve výrobku.
Přísady v koncentracích menších než 1 % mohou být uvedeny v jakémkoliv pořadí po přísadách, jejichž koncentrace překračuje 1 %.
Barviva mohou být uvedena v jakémkoliv pořadí po ostatních přísadách pod čísly Colour Indexu nebo pod názvy uvedenými v příloze IV.
Pro dekorativní kosmetické prostředky uváděné na trh v několika barevných odstínech mohou být uvedena veškerá barviva použitá ve škále za předpokladu, že jsou připojena slova "může obsahovat" nebo symbol "+/–".
Přísada musí být identifikována názvem podle společné nomenklatury podle čl. 7 odst. 2 nebo, není-li to možné, jedním z názvů podle čl. 5a odst. 2 první odrážky.
Postupem podle čl. 10 odst. 2 může Komise přizpůsobit kritéria a podmínky stanovené ve směrnici Komise 95/17/ES ze dne 19. června 1995, kterou se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Komise 76/768/EHS, pokud jde o nezařazení jedné nebo více přísad do seznamu používaného pro označování kosmetických prostředků [11], za kterých může výrobce z důvodu obchodního tajemství požádat o nezařazení jedné nebo více přísad na výše uvedený seznam."
5. Zrušuje se poslední věta čl. 6 odst. 3 a připojí se následující pododstavec: "Výrobce nebo osoba odpovědná za uvádění výrobku na trh Společenství mohou dále využít možnosti uvést na obalu výrobku nebo v jakémkoli dokumentu, poznámce, na jakékoli etiketě, kroužku nebo límcové etiketě, které výrobek doprovázejí, skutečnost, že nebyly prováděny žádné zkoušky na zvířatech, pouze tehdy, pokud výrobce ani jeho dodavatelé neprováděli ani nezadali žádné zkoušky konečného výrobku, jeho prototypu nebo jeho přísad na zvířatech a ani nepoužili žádné přísady, které byly pro účely vývoje nových kosmetických prostředků zkoušeny na zvířatech třetími osobami. Pokyny musí být přijaty postupem podle čl. 10 odst. 2 a zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie. Evropský parlament obdrží kopie návrhu opatření předložených výboru."
6. Ustanovení čl. 7a odst. 1 písm. d) se nahrazují tímto:
"d) posouzení bezpečnosti konečného výrobku pro lidské zdraví.
K tomuto účelu musí výrobce vzít v úvahu obecný toxikologický profil přísad, jejich chemickou strukturu a úroveň expozice.
Zohlední zejména zvláštní charakter expozice míst, na něž bude výrobek aplikován, nebo populace, pro kterou je určen.
Provede mimo jiné zvláštní hodnocení u kosmetických výrobků určených pro děti do tří let a u kosmetických výrobků určených výhradně pro vnější intimní hygienu.
Je-li stejný výrobek vyráběn na více místech v rámci území Společenství, může výrobce vybrat jediné místo výroby, kde budou tyto informace k dispozici.
V této souvislosti, bude-li požádán pro účely kontroly, bude povinen označit takto vybrané místo dotyčnému kontrolnímu orgánu (dotyčným kontrolním orgánům).
V tomto případě musí být tyto informace snadno dostupné."
7. V čl. 7a odst. 1 se vkládá následující bod:
"h) údaje o jakémkoli zkoušení na zvířatech prováděném výrobcem, jeho zprostředkovateli nebo dodavateli v souvislosti s vývojem nebo hodnocením bezpečnosti prostředku nebo jeho přísad, včetně jakéhokoli zkoušení na zvířatech prováděného za účelem splnění právních nebo regulativních požadavků nečlenských zemí.
Aniž je dotčena ochrana zejména obchodního tajemství a práva duševního vlastnictví, členské státy zajistí, aby byly informace požadované podle písm. a) a f) vhodnými prostředky, včetně elektronických prostředků, snadno přístupné veřejnosti.
Kvantitativní informace požadované podle písmene a), které mají být veřejně přístupné, jsou omezeny na nebezpečné látky v oblasti působnosti směrnice 67/548/EHS."
8. V čl. 8 odst. 2 a v čl. 8a odst. 3 se slova "Vědecký výbor pro kosmetologii" nahrazují slovy "Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebiteli".
9. Články 9 a 10 se nahrazují tímto:
"Článek 9
Komise předloží každý rok Evropskému parlamentu a Radě zprávu:
a) pokroku ve vývoji, validaci a právním přijímání alternativních metod.
Tato zpráva bude obsahovat přesné údaje o počtu a druhu pokusů na zvířatech v souvislosti s kosmetickými prostředky.
Členským státům se ukládá povinnost shromažďovat tyto informace vedle shromažďování statistických údajů, jak je stanoveno ve směrnici Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [12].
Komise zejména zajistí vývoj, validaci a právní přijímání alternativních metod nevyužívajících živá zvířata;
b) pokroku, který učinila Komise ve svém úsilí dosáhnout u organizace OECD přijetí alternativních metod validovaných na úrovni Společenství a zajistit u nečlenských zemí uznávání výsledků zkoušek bezpečnosti provedených ve Společenství alternativními metodami, zejména v rámci dohod o spolupráci mezi Společenstvím a těmito zeměmi;
c) způsobu, jakým byly zohledněny zvláštní potřeby malých a středních podniků.
Článek 10
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro kosmetické prostředky.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/EHS s přihlédnutím k článku 8 uvedeného rozhodnutí.
Období podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví v délce tří měsíců.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
10. Do přílohy III části I se vkládá toto:Referenční číslo
"Látka _BAR_ Omezení _BAR_ Podmínky použití a varování, které musí být vytištěny na etiketě _BAR_ _BAR_
11. Doplňuje se příloha VIIIa obsahující symbol otevřené nádobky na krém. Komise zavede tento symbol postupem podle čl. 10 odst. 2 nejpozději do 11. září 2003.
Článek 2
Pro použití čl. 1 bodu 3, pokud jde o čl. 6 odst. 1 písm. c) třetí pododstavec směrnice 76/768/EHS, a rovněž pro použití čl. 1 bodu 4, pokud jde o čl. 6 odst. 1 písm. g) třetí pododstavec směrnice 76/768/EHS platí toto:
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že od 11. března 2005 neuvedou žádní výrobci ani dovozci usazení ve Společenství na trh kosmetické prostředky, které nesplňují požadavky této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 11. září 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Odchylně od článku 3 se čl. 1 bod 1 použije ode dne 1. července 2002.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/16/ES
ze dne 19. února 2003,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku příloha III směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/1/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebitelům (SCCNFP),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle doporučení Vědeckého výboru pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebiteli (SCCNFP) lze mošusový xylol ("musk xylene") bezpečně používat v kosmetických prostředcích, kromě výrobků pro ústní hygienu, až do maximální denní teoreticky absorbované dávky přibližně 10 μg na kilogram tělesné hmotnosti a den.
(2) Podle doporučení SCCNFP lze mošusový keton ("musk ketone") bezpečně používat v kosmetických prostředcích, kromě výrobků pro ústní hygienu, až do maximální denní teoreticky absorbované dávky přibližně 14 μg na kilogram tělesné hmotnosti a den.
(3) Do ukončení posuzování rizika u těchto dvou látek v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [3] tedy byly tyto dvě látky dočasně do 28. února 2003 zařazeny do přílohy III části 2 směrnice 76/768/EHS.
(4) Posouzení rizika v souladu s uvedeným nařízením nebylo dosud ukončeno. Doba, na kterou se mošusový xylol a mošusový keton zařazují do přílohy III části 2 směrnice 76/768/EHS, má tedy být prodloužena.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení směrnic týkajících se odstranění technických překážek obchodu v odvětví kosmetických prostředků technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
U položek 61 a 62 v příloze III části 2 sloupci g směrnice 76/768/EHS se datum "28. 2. 2003" nahrazuje datem "30. 9. 2004".
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. února 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2003/17/ES
ze dne 3. března 2003,
kterou se mění směrnice 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 20. ledna 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve směrnici 98/70/ES [4] se stanoví environmentální specifikace pro tržní paliva.
(2) V článku 95 Smlouvy se stanoví, že Komise bude ve svých návrzích směřujících k vytvoření a fungování vnitřního trhu a týkajících se mimo jiné zdraví a ochrany životního prostředí vycházet z vysoké úrovně ochrany a že Evropský parlament a Rada budou rovněž usilovat o dosažení tohoto cíle.
(3) Předpokládá se, že směrnice 98/70/ES bude přezkoumána s cílem dodržet požadavky norem Společenství týkajících se kvality ovzduší a dosáhnout souvisejících cílů a rovněž s cílem zapracovat dodatečné specifikace, jimiž se doplní závazné specifikace, které jsou již stanoveny v příloze III a IV směrnice.
(4) Snížení obsahu síry v benzinu a v motorové naftě je jedním z prostředků, které přispějí k dosažení těchto cílů.
(5) Nepříznivý účinek síry v benzinu a motorové naftě na technologii katalytického čištění výfukových plynů je prokázán u silničních vozidel a je stále více zřejmý u nesilničních pojízdných strojů.
(6) Silniční vozidla jsou stále více odkázána na zařízení katalytického čištění výfukových plynů, aby u nich byly dodrženy emisní limity stanovené ve směrnici Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší plyny zážehových motorů motorových vozidel [5] a ve směrnici Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince 1987 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emise plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel na zemní plyn nebo zkapalněný ropný plyn [6].
Snížení obsahu síry v benzinu a motorové naftě proto může mít větší vliv na emise výfukových plynů než změny ostatních parametrů paliv.
(7) Zavedení paliv s maximálním obsahem síry 10 mg/kg zlepší účinnost paliva u nově vyvíjených technologií pro motorová vozidla a mělo by být vyzkoušeno u nesilničních pojízdných strojů; při použití u současných vozidel by mělo dojít k významnému snížení emisí obvyklých znečišťujících látek.
Tyto přínosy vyváží zvýšenou emisi CO2, ke které dochází při výrobě benzinu a motorové nafty s nízkým obsahem síry.
(8) Je tedy vhodné stanovit opatření zajišťující zavedení a dostupnost paliva s maximálním obsahem síry 10 mg/kg.
V tomto ohledu se ukázalo, že daňové pobídky jsou účinné pro včasné zavedení vysoce kvalitního paliva podle vnitrostátních potřeb a priorit a pro zkrácení přechodného období, během něhož jsou na trhu nabízena dvě paliva různé jakosti.
Mělo by být prosazováno a podporováno použití daňových opatření na příslušné vnitrostátní úrovni nebo úrovni Společenství.
(9) Všeobecná dostupnost paliva s maximálním obsahem síry 10 mg/kg bude základem pro to, aby výrobci automobilů učinili další významný pokrok ve zlepšování účinnosti paliva u nových vozidel.
Potenciální příspěvek paliva s maximálním obsahem síry 10 mg/kg k dosažení cíle Společenství, jímž je průměrná emise CO2 120 g/km pro nový vozový park, bude posouzen při přehodnocování současných ekologických závazků výrobců automobilů v roce 2003.
(10) Je nezbytné od 1. ledna 2005 zajistit geograficky vyváženou dostupnost dostatečného množství benzinu a motorové nafty s maximálním obsahem síry 10 mg/kg, aby byl umožněn volný oběh nových vozidel na tato paliva, a současně zajistit, že snížení emisí CO2 u nových vozidel vyváží emisi spojenou s výrobou těchto paliv.
(11) Mělo by být stanoveno, že k úplnému rozšíření benzinu a motorové nafty s maximálním obsahem 10 mg/kg by mělo dojít od 1. ledna 2009, aby byl palivovému průmyslu poskytnut dostatečný čas na nezbytné investice pro přizpůsobení jeho výrobních plánů.
Kromě toho úplné zavedení benzinu a motorové nafty s maximálním obsahem síry 10 mg/kg od 1. ledna 2009 povede ke snížení emisí obvyklých znečišťujících látek ze stávajícího vozového parku, a tedy ke zlepšení kvality ovzduší, přičemž bude zajištěno, že nedojde k celkovému zvýšení emisí skleníkových plynů.
V této souvislosti bude nezbytné potvrdit toto datum u motorové nafty nejpozději do 31. prosince 2005.
(12) Ve snaze chránit lidské zdraví a/nebo životní prostředí v určitých aglomeracích nebo v určitých ekologicky nebo environmentálně citlivých oblastech se zvláštními problémy se znečištěním by mělo být členským státům umožněno s výhradou postupu stanoveného v této směrnici vyžadovat, že paliva mohou být uváděna na trh pouze tehdy, splňují-li pro dotyčné znečišťující látky přísnější environmentální specifikace, než jsou stanoveny v této směrnici.
Tento postup je odchylný od postupu poskytování informací stanoveného ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [7].
(13) Emise motorů namontovaných v nesilničních pojízdných strojích a zemědělských a lesnických traktorech musí splňovat limity stanovené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční mobilní stroje [8] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/25/ES ze dne 22. května 2000 o opatřeních proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motorů používaných k pohonu zemědělských a lesnických traktorů [9].
Dosažení těchto emisních limitů bude stále více závislé na jakosti plynových olejů pro tyto motory, a je tedy nezbytné zahrnout definici takových paliv do směrnice 98/70/ES.
(14) Je vhodné stanovit jednotný systém nebo vnitrostátní systémy sledování jakosti paliv, jimiž by byla zajištěna rovnocenná spolehlivost výsledků, a systémy podávání zpráv s cílem zhodnotit dodržování předepsaných environmentálních specifikací pro jakost paliva.
(15) Měl by být stanoven postup aktualizace metod měření k zajištění dodržování předepsaných environmentálních specifikací pro jakost paliva.
(16) Opatření pro provádění směrnice 98/70/ES by měla být stanovena v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10].
(17) Směrnice 98/70/ES by měla být přezkoumána s cílem zohlednit nové právní předpisy Společenství týkající se kvality ovzduší a souvisejících cílů v oblasti životního prostředí, a že je nezbytné podporovat vývoj alternativních paliv, včetně biopaliva, vývoj nových technologií snižování znečištění a účinek kovových aditiv a jiné relevantní aspekty jejich účinku, a popřípadě potvrdit datum plného zavedení motorové nafty s maximálním obsahem síry 10 mg/kg s cílem zajistit, aby nedocházelo k celkovému nárůstu emisí skleníkových plynů.
(18) Měla by být celkově přehodnocena alternativní paliva, včetně biopaliv, a prodiskutována potřeba zvláštních právních předpisů.
(19) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce za porušení ustanovení směrnice 98/70/ES a zajistit jejich zavedení.
(20) Směrnice 98/70/ES by tedy měla být odpovídajícím způsobem pozměněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 98/70/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "benzinem"; jakýkoliv těkavý ropný produkt určený k provozu zážehových spalovacích motorů s vnitřním spalováním, jimiž jsou poháněna motorová vozidla, kódů KN 27101141, 27101145, 27101149, 27101151 a 27101159 [11];
2. "motorovými naftami"; plynové oleje kódů KN 27101941 [*] Čísla kódů KN podle společného celního sazebníku ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 (Úř. věst.
L 279, 23.10.2001, s. 1.) a používané pro vozidla s vlastním pohonem podle směrnice 70/220/EHS a směrnice 88/77/EHS;
3. "plynovými oleji určenými pro nesilniční pojízdné stroje a zemědělské a lesnické traktory"; kapaliny získávané z ropy kódů KN 27101941 a 27101945 [*] Čísla kódů KN podle společného celního sazebníku ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 (Úř. věst. L 279, 23.10.2001, s. 1.) určené pro použití v motorech podle směrnic 97/68/ES [**] Čísla kódů KN podle společného celního sazebníku ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 (Úř. věst. L 279, 23.10.2001, s. 1.) a 2000/25/ES [***] Úř. věst. L 173, 12.7.2000, s. 1.;
4. "nejvzdálenějšími regiony"; v případě Francie zámořská území, v případě Portugalska Azory a Madeira a v případě Španělska Kanárské ostrovy.
V případě členských států s arktickými nebo drsnými zimními podmínkami může být maximální bod destilace 65 % při 250 °C u motorové nafty a plynových olejů nahrazen maximálním bodem destilace 10 % (V/V) při 180 °C.";
2. V čl. 3 odst. 2 se doplňují písmena, které znějí:
"d) Aniž jsou dotčena ustanovení písmene c), přijmou členské státy všechna nezbytná opatření k tomu, aby byl na jejich území uveden bezolovnatý benzin s maximálním obsahem síry 10 mg/kg na trh ve stanoveném termínu, nejpozději do 1. ledna 2005.
Členské státy zajistí, aby byla dostupnost tohoto bezolovnatého benzinu geograficky vyvážená a aby tento benzin splňoval ve všech ohledech specifikace stanovené v příloze III.
Členské státy však mohou pro nejvzdálenější regiony stanovit zvláštní předpisy pro zavedení benzinu s maximálním obsahem síry 10 mg/kg.
Členské státy, které toto ustanovení použijí, o tom informují Komisi.
Komise vypracuje pokyny, jimiž doporučí, jak je třeba pro účely tohoto písmene rozumět termínu geograficky vyvážená dostupnost.
e) Nejpozději do 1. ledna 2009 členské státy zajistí, aby na jejich území mohl být uváděn bezolovnatý benzin na trh pouze tehdy, splňuje-li environmentální specifikace stanovené v příloze III, s výjimkou obsahu síry, který může být maximálně 10 mg/kg.";
3. V článku 4:
a) v odstavci 1 se doplňují písmena, která znějí:
"d) Aniž jsou dotčena ustanovení písmene c), členské státy přijmou všechna nezbytná opatření k tomu, aby byla ve stanoveném termínu, nejpozději do 1. ledna 2005, uvedena motorová nafta s maximálním obsahem síry 10 mg/kg na trh.
Členské státy zajistí, aby byla dostupnost této motorové nafty geograficky vyvážená a aby tato motorová nafta splňovala ve všech ohledech specifikace stanovené v příloze IV.
Členské státy však mohou pro nejvzdálenější regiony stanovit zvláštní předpisy pro zavedení motorové nafty s maximálním obsahem síry 10 mg/kg.
Členské státy, které tato ustanovení použijí, o nich informují Komisi.
e) Nejpozději do 1. ledna 2009 členské státy zajistí za podmínek platnosti ustanovení čl. 9 odst. 1 písm. a), aby motorová nafta mohla být uváděna na trh na jejich území pouze tehdy, splňuje-li environmentální specifikace stanovené v příloze IV, s výjimkou obsahu síry, který může být maximálně 10 mg/kg.";
b) doplňuje se odstavec, který zní:
"5. Členské státy zajistí, aby byl obsah síry v plynových olejích určených pro používání nesilničními pojízdnými stroji a zemědělskými a lesnickými traktory uváděnými na trh na jejich území menší než 2000 mg/kg.
Nejpozději do 1. ledna 2008 musí být maximálně přípustný obsah síry v plynových olejích pro nesilniční pojízdné stroje a zemědělské a lesnické traktory 1000 mg/kg.
Členské státy však mohou předepsat nižší limit nebo stejný obsah síry, jaký je stanoven v této směrnici pro motorovou naftu.";
4. V článku 6:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Odchylně od ustanovení článků 3, 4 a 5 a v souladu s čl. 95 odst. 10 Smlouvy mohou členské státy přijmout opatření s cílem požadovat, aby ve zvláštních oblastech na jejich území směla být na trh uváděna pro celý vozový park pouze paliva splňující přísnější environmentální specifikace než jsou stanoveny touto směrnicí s cílem chránit zdraví obyvatelstva v určité aglomeraci nebo životní prostředí v určité ekologicky citlivé oblasti dotyčného členského státu, jestliže znečištění ovzduší nebo znečištění podzemních vod vytváří nebo lze rozumně očekávat, že bude vytvářet, vážný a opakující se problém pro lidské zdraví nebo životní prostředí.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Dotyčný členský stát poskytne Komisi relevantní údaje o životním prostředí v dané aglomeraci nebo oblasti a o předpokládaných účincích navržených opatření na životní prostředí.";
c) odstavce 7 a 8 se zrušují.
5. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Sledování shody a podávání zpráv
1. Členské státy sledují shodu s požadavky článků 3 a 4, pokud jde o benzin a motorovou naftu, pomocí analytických metod podle evropských norem EN 228:1999 a EN 590:1999.
2. Členské státy stanoví v souladu s požadavky příslušných evropských norem systém sledování jakosti paliv.
Použití alternativního systému sledování jakosti paliv je přípustné, pokud takový systém zaručuje rovnocennou spolehlivost výsledků.
3. Členské státy předloží každoročně do 30. června zprávu o jakosti paliva na vnitrostátní úrovni za předchozí kalendářní rok.
První zprávu předloží do 30. června 2002.
Od 1. ledna 2004 musí formulář této zprávy odpovídat formuláři popsanému v dané evropské normě.
Kromě toho podají členské státy zprávu o celkovém množství benzinu a motorové nafty uvedeném na trh na jejich území a o celkovém množství bezolovnatého benzinu a motorové nafty o maximálním obsahu síry 10 mg/kg uvedeném na trh na jejich území.
Členské státy dále každoročně podají zprávu o geograficky vyvážené dostupnosti benzinu a motorové nafty s maximálním obsahem síry 10 mg/kg uváděných na trh na jejich území.
4. Komise zajistí, aby informace předložené podle odstavce 3 byly ihned dostupné vhodnými prostředky.
Komise každoročně, poprvé do 31. prosince 2003, zveřejní zprávu o aktuální jakosti paliv v různých členských státech a geografickou dostupnost paliv s maximálním obsahem síry 10 mg/kg s cílem poskytnout přehled údajů o jakosti paliv v různých členských státech.";
6. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Přezkum
1. Nejpozději do 31. prosince 2005 Komise přezkoumá specifikace paliv uvedených v přílohách III a IV, kromě obsahu síry, a podle potřeby navrhne změny, které musí být v souladu se současnými a budoucími požadavky právních předpisů Společenství na emise motorových vozidel a kvalitu ovzduší se souvisejícími cíli.
Komise zohlední zejména:
a) nezbytnost jakékoli změny konečné lhůty pro úplné zavedení motorové nafty s maximálním obsahem síry 10 mg/kg s cílem zajistit, že nedojde k celkovému nárůstu emisí skleníkových plynů.
V této analýze posoudí vývoj technologií rafinérského zpracování, očekávané zvýšení úspory paliva u motorových vozidel a rychlost zavádění nových technologií úspory paliva u parku motorových vozidel;
b) důsledky nových právních předpisů Společenství stanovujících normy kvality ovzduší pro látky, jako jsou polycyklické aromatické uhlovodíky;
c) výsledky přezkumu podle článku 10 směrnice Rady 1999/30/ES ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší [16];
d) výsledky přezkumu různých závazků japonských [17], korejských [18] a evropských [19] výrobců automobilů snížit spotřebu paliva a emise oxidu uhličitého u nových osobních automobilů s ohledem na jakosti paliv zavedených touto směrnicí a na pokrok při dosahování cíle Společenství, jímž je emise CO2 120 g/km u průměrného motorového vozidla;
e) výsledky přezkumu podle článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/96/ES ze dne 13. prosince 1999 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem a o změně směrnice Rady 88/77/EHS [20] a potvrzení povinných norem emise NOx u těžkých užitkových motorů;
f) účinnost fungování nových technologií snižování znečištění a vliv kovových aditiv a další relevantní otázky jejich účinnosti a dále trendy ovlivňující mezinárodní trh s palivy;
g) potřebu podporovat zavádění alternativních paliv, včetně biopaliv, a potřebu změnit jiné parametry ve specifikacích konvenčních i alternativních paliv, například změny maximální těkavosti benzinu stanovené v této směrnici s ohledem na vztažení této hodnoty na směsi bioethanol s benzinem, a všechny nezbytné následné změny normy EN 228:1999.
2. Současně se zvažováním svého návrhu pro další etapu emisních norem pro vznětové motory pro nesilniční použití Komise stanoví požadovanou jakost paliva.
Komise přitom zohlední závažnost emisí z tohoto sektoru, celkový přínos pro zdraví a životní prostředí, důsledky pro distribuci paliva v členských státech a náklady a přínosy spojené s větším omezením obsahu síry, než jaké je v současné době vyžadováno u paliva pro vznětové motory pro nesilniční použití, a poté vyrovná odpovídající požadavky na jakost paliva pro nesilniční použití pro použití silniční, a to do určitého data, jímž by měl být 1. leden 2009, přičemž toto datum má být Komisí potvrzeno nebo změněno při přezkoumání v roce 2005.
3. Kromě ustanovení odstavce 1 může Komise mimo jiné předkládat
- návrhy, které berou v úvahu konkrétní situaci skupin vozidel pro vymezené oblasti a potřebu navrhnout určité úrovně specifikací zvláštních paliv, která tato vozidla používají,
- návrhy na stanovení úrovní specifikací zkapalněného ropného plynu, zemního plynu a biopaliv.";
7. Vkládá se článek, který zní:
"Článek 9a
Sankce
Členské státy určí sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
Stanovené sankce musí být účinné, úměrné a odrazující.";
8. První pododstavec článku 10 se nahrazuje tímto:
"1. Metodami měření, které mají být použity v souvislosti s parametry uvedenými v příloze I a III, jsou metody stanovené evropskou normou EN 228:1999.
Metodami měření, které mají být použity v souvislosti s parametry uvedenými v příloze II a IV, jsou metody stanovené evropskou normou EN 590:1999.
Členské státy mohou podle potřeby převzít analytické metody uvedené v normách, kterými se nahrazují normy EN 228:1999 a EN 590:1999, pokud lze prokázat, že správnost a přesnost těchto metod je při nejmenším stejná jako správnost a přesnost nahrazených analytických metod.
Je-li nezbytné přizpůsobit schválené analytické metody technickému pokroku, může Komise přijmout změny postupem podle čl. 11 odst.
9. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Postup práce výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 12 směrnice 96/62/ES. [21]
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [22], s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.";
10. Přílohy I až IV se nahrazují zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2003.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Použijí tyto přepisy ode dne 1. ledna 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/18/ES
ze dne 27. března 2003,
kterou se mění směrnice Rady 83/477/EHS o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu při práci
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1] vypracovaný po konzultaci se sociálními partnery a s Poradním výborem pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví při práci,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve svých závěrech ze dne 7. dubna 1998 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu [4] Rada vyzvala Komisi, aby předložila návrhy změny směrnice 83/477/EHS [5], zejména s ohledem na nutnost přehodnotit a upravit ochranná opatření pro osoby, které jsou nyní riziku nejvíce vystaveny, zejména zaměstnance, kteří azbest odstraňují, a zaměstnance, kteří náhodně přicházejí do styku s azbestem při práci během oprav a údržby.
(2) V těchto závěrech byla Komise rovněž vyzvána, aby předložila návrhy změny směrnice 83/477/EHS s ohledem na podrobné studie o limitních hodnotách expozice chrysotilu a o metodách měření obsahu azbestu ve vzduchu na základě metody přijaté Světovou zdravotnickou organizací (WHO).
Podobná opatření by měla být přijata pro náhradní vlákna.
(3) Hospodářský a sociální výbor ve svém stanovisku o azbestu [6] vyzval Komisi, aby přijala nová opatření ke snížení rizik, jimž jsou zaměstnanci vystaveni.
(4) Zákaz uvádění na trh a užívání chrysotilových azbestů zavedený směrnicí Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [7] s účinkem ode dne 1. ledna 2005 přispěje k významnému snížení expozice zaměstnanců azbestu.
(5) Všichni zaměstnanci by měli být chráněni před riziky spojenými s expozicí azbestu, a proto by měly být zrušeny odchylky stanovené pro námořní a letecké odvětví.
(6) Za účelem zajištění jednoznačnosti definice vláken je třeba vlákna nově definovat buď pomocí mineralogických termínů, nebo jejich čísla CAS (Chemical Abstract Service).
(7) Aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství týkající se uvádění na trh a používání azbestu, mělo by omezení činností, při nichž jsou zaměstnanci vystaveni azbestu, hrát velmi významnou úlohu při prevenci chorob souvisejících s touto expozicí.
(8) Systém oznamování činností zahrnujících expozici azbestu je třeba přizpůsobit novým pracovním situacím.
(9) Je důležité vyloučit činnosti, při nichž jsou zaměstnanci vystaveni azbestovým vláknům při těžbě azbestu nebo při výrobě a zpracování azbestových výrobků nebo při výrobě a zpracování výrobků, které obsahují záměrně přidaná azbestová vlákna, s ohledem na jejich vysokou a obtížně předvídatelnou úroveň expozice.
(10) S přihlédnutím k nejnovějším technickým poznatkům je nezbytné přesněji vymezit metodu odběru vzorků používanou pro měření obsahu azbestu ve vzduchu a metodu počítání vláken.
(11) I když dosud nebylo možné stanovit expoziční práh, pod kterým azbest nepředstavuje riziko rakoviny, je vhodné snížit limitní hodnotu expozice azbestu při práci.
(12) Po zaměstnavatelích by se mělo vyžadovat, aby před zahájením každého projektu odstraňování azbestu zjistili přítomnost nebo předpokládanou přítomnost azbestu v budovách nebo zařízeních a sdělili tuto informaci ostatním osobám, které by mohly být vystaveny azbestu při jeho používání, při údržbě nebo při jiných činnostech v dané budově nebo na budově.
(13) Je třeba zajistit, aby demoliční práce nebo odstraňování azbestu prováděly podniky, které jsou obeznámeny se všemi bezpečnostními opatřeními, které je třeba přijmout pro ochranu zaměstnanců.
(14) Je třeba zajistit zvláštní školení zaměstnanců, kteří jsou vystaveni nebo mohou být vystaveni azbestu, aby se tak významným způsobem přispělo ke snížení rizik spojených s touto expozicí.
(15) Obsah seznamů expozice a zdravotní dokumentace stanovených ve směrnici 83/477/EHS je třeba uvést v soulad s dokumentací uvedenou ve směrnici Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [8].
(16) Praktická doporučení pro klinické vyšetření zaměstnanců vystavených expozici je třeba aktualizovat na základě nejnovějších lékařských poznatků za účelem včasného rozpoznání patologických změn souvisejících s azbestem.
(17) Jelikož cílů navržené akce, jmenovitě zlepšení ochrany zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí azbestu při práci, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu a účinků této akce, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(18) Změny uvedené v této směrnici představují konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(19) Tyto změny se omezují na minimum, aby zbytečně nebránily vzniku a rozvoji malých a středních podniků.
(20) Směrnice 83/477/EHS by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 83/477/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se zrušuje odstavec 2.
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Pro účely této směrnice se "azbestem" rozumějí tyto vláknité křemičitany:
- aktinolit CAS č.
77536-66-4 [9],
- amosit CAS č.
12172-73-5 [10],
- antofylit CAS č.
77536-67-5 [11],
- chrysotil CAS č.
12001-29-5 [12],
- krokydolit CAS č.
12001-28-4 [13],
- tremolit CAS č.
77536-68-6 [14]."
3. V článku 3:
a) se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Pokud je expozice zaměstnance sporadická a její intenzita nízká a je-li z výsledků posouzení rizik podle odstavce 2 zřejmé, že limitní hodnota expozice pro azbest nebude ve vzduchu na pracovišti překročena, nemusí se články 4, 15 a 16 použít, pokud práce zahrnuje:
a) krátké, přerušované činnosti související s údržbou, během nichž se zachází pouze s nedrolivými materiály;
b) odstraňování neporušených materiálů, v nichž jsou azbestová vlákna pevně vázána v matrici, při kterém nedochází k rozrušení takových materiálů;
c) zapouzdření nebo zatěsnění materiálů obsahujících azbest, které jsou v dobrém stavu;
d) sledování a kontrolu vzduchu a odběr vzorků s cílem zjistit, zda určitý materiál neobsahuje azbest.";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"3a. Členské státy po konzultaci se sociálními partnery v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi stanoví praktické pokyny pro určení sporadické expozice a expozice nízké intenzity, jak je stanoveno v odstavci 3."
4. Článek 4 se mění takto:
a) bod 2 se nahrazuje tímto:
"2. Oznámení podá zaměstnavatel příslušnému orgánu členského státu před započetím prací v souladu s vnitrostátními právními a správními předpisy.
Toto oznámení musí zahrnovat alespoň stručný popis:
a) umístění staveniště;
b) typů a množství používaného nebo přemísťovaného azbestu;
c) prováděných činností a použitých postupů;
d) počtu zaměstnanců, kteří se prací účastní;
e) data započetí prací a doby jejich trvání;
f) opatření přijatých za účelem omezení expozice zaměstnanců azbestu.";
b) bod 4 se nahrazuje tímto:
"4. Pokaždé, když by změna pracovních podmínek mohla vést k významnému zvýšení expozice azbestovému prachu nebo prachu z materiálů obsahujících azbest, musí být podáno nové oznámení."
5. článku 5 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Aniž je dotčeno použití jiných předpisů Společenství o uvádění na trh a používání azbestu, činnosti, při nichž jsou pracovníci vystaveni působení azbestových vláken při těžbě azbestu nebo při výrobě a zpracování azbestových výrobků nebo při výrobě a zpracování výrobků, které obsahují záměrně přidaný azbest, se zakazují, s výjimkou zpracování a zneškodňování materiálů vzniklých v důsledku demolice a odstraňování azbestu."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
U všech činností uvedených v čl. 3 odst. 1 musí být expozice zaměstnanců azbestovému prachu na pracovišti nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují, snížena na minimum a v každém případě pod limitní hodnotu stanovenou v článku 8, zejména pomocí těchto opatření:
1. počet zaměstnanců, kteří jsou vystaveni nebo kteří by mohli být vystaveni azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují, musí být omezen na nejnižší možný počet;
2. pracovní postupy musí být řešeny tak, aby při nich nevznikal azbestový prach, nebo pokud je to nemožné, aby se předešlo uvolňování azbestového prachu do vzduchu;
3. všechny prostory a vybavení využívané při zpracování azbestu musí být možné pravidelně a účinně čistit a udržovat;
4. azbest nebo materiál uvolňující azbestový prach nebo materiál azbest obsahující musí být skladovány a přepravovány ve vhodně utěsněném obalu;
5. odpad musí být sbírán a odstraňován z pracoviště co nejrychleji a ve vhodně utěsněných obalech opatřených štítkem upozorňujícím, že obsahují azbest.
Toto opatření se nevztahuje na těžební činnosti.
S tímto odpadem se dále nakládá v souladu se směrnicí Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [15]."
7. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
1. V závislosti na výsledcích počátečního posouzení rizik a s cílem zajistit dodržování limitní hodnoty stanovené v článku 8 se měření koncentrace azbestových vláken ve vzduchu na pracovišti provádí pravidelně.
2. Odběr vzorků musí být reprezentativní pro osobní expozici zaměstnance azbestovému prachu nebo prachu z materiálů, které azbest obsahují.
3. Odběr vzorků se provádí po projednání se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku.
4. Odběr vzorků provádějí osoby s požadovanou kvalifikací.
Odebrané vzorky se následně analyzují v souladu s odstavcem 6 v laboratořích vybavených pro počítání vláken.
5. Doba odběru vzorků musí být taková, aby bylo možné měřením nebo časově váženými výpočty stanovit reprezentativní expozici pro osmihodinové referenční období (jedna směna).
6. Počítání vláken se provádí pokud možno pomocí PCM (mikroskop s fázovým kontrastem) v souladu s metodou doporučenou WHO (Světovou zdravotnickou organizací) v roce 1997 [*] Stanovení koncentrace vláken rozptýlených ve vzduchu. Doporučená metoda: pomocí optického mikroskopu s fázovým kontrastem (metoda membránového filtru), WHO, Ženeva 1997 (ISBN 92 4 154496 1). nebo jakoukoliv jinou metodou se srovnatelnými výsledky.
Pro účely měření azbestu ve vzduchu uvedeného v předchozím pododstavci se vezmou v úvahu pouze vlákna o délce větší než pět mikrometrů, se šířkou menší než tři mikrometry a s poměrem délka/šířka větším než 3:1."
8. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
Zaměstnavatelé zajistí, aby žádný zaměstnanec nebyl vystaven koncentraci azbestu ve vzduchu vyšší než 0,1 vlákna na cm3 vypočtené jako časově vážený průměr (TWA) za referenční období osmi hodin."
9. V článku 9 se zrušuje odstavec 1.
10. Článek 10 se mění takto:
a) v odstavci 1 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Pokud je překročena limitní hodnota stanovená v článku 8, musí být zjištěny příčiny překročení a co nejrychleji přijata opatření k nápravě situace.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pokud expozici není možné snížit jinými prostředky a dodržení limitní hodnoty vyžaduje použití osobního ochranného dýchacího přístroje, nesmí být jeho použití trvalé a musí být omezeno na nezbytně nutné minimum pro každého zaměstnance.
Pro dobu výkonu práce, při které je nutné používat takovýto přístroj, je třeba stanovit přestávky podle fyzických a klimatologických podmínek a v případě potřeby po projednání se zaměstnanci nebo jejich zástupci v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi."
11. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 10a
Před započetím demoličních nebo údržbářských prací zaměstnavatelé přijmou, v případě potřeby na základě informací získaných od vlastníků objektu, veškerá opatření nezbytná ke zjištění materiálů, o nichž lze předpokládat, že obsahují azbest.
Pokud existuje sebemenší pochybnost o přítomnosti azbestu v materiálu nebo konstrukci, dodrží se použitelná ustanovení této směrnice."
12. V článku 11 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. V případě určitých činností, jako je demolice, odstraňování, rekonstrukce a údržba, u nichž lze předpokládat překročení limitní hodnoty stanovené v článku 8 navzdory použití technických preventivních opatření pro omezení koncentrací obsahu azbestu ve vzduchu, stanoví zaměstnavatel opatření, která mají zajistit ochranu zaměstnanců během těchto prací, a to zejména tato:
a) zaměstnanci obdrží vhodný dýchací přístroj a další osobní ochranné prostředky, které musí nosit, a
b) umístí se výstražné tabule, na kterých se uvede, že lze předpokládat překročení limitní hodnoty stanovené v článku 8, a
c) zabrání se rozšíření azbestového prachu nebo prachu z materiálů obsahujících azbest mimo objekt nebo pracovní prostor."
13. V čl. 12 odst. 2 se dva první pododstavce nahrazují tímto:
"2. Plán uvedený v odstavci 1 musí stanovit nezbytná opatření pro zajištění bezpečnosti a zdraví zaměstnanců na pracovišti.
Tento plán musí zejména stanovit, že:
- azbest nebo materiály obsahující azbest se odstraní před použitím demoličních technik, s výjimkou případu, kdy by toto odstranění zaměstnance vystavilo většímu riziku, než kdyby azbest nebo materiály obsahující azbest byly ponechány na místě,
- se v případě potřeby poskytnou osobní ochranné prostředky uvedené v čl. 11 odst. 1 písm. a),
- po dokončení demoličních prací nebo odstranění azbestu je třeba překontrolovat, zda na pracovišti neexistují rizika související s expozicí azbestu, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi."
14. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 12a
1. Zaměstnavatelé zajistí vhodné školení pro všechny zaměstnance, kteří jsou vystaveni nebo by mohli být vystaveni prachu obsahujícímu azbest.
Toto školení musí být zajištěno v pravidelných odstupech a musí být pro zaměstnance bezplatné.
2. Obsah školení musí být zaměstnancům snadno srozumitelný.
Musí jim umožnit, aby získali znalosti a dovednosti, které jsou nezbytné pro prevenci a bezpečnost, a to zejména pokud jde o:
a) vlastnosti azbestu a jeho účinky na zdraví, včetně synergického účinku kouření;
b) typy výrobků nebo materiálů, které by mohly azbest obsahovat;
c) operace, které by mohly způsobit expozici azbestu, a význam preventivních kontrol s cílem minimalizovat expozici;
d) bezpečné pracovní postupy, kontroly a ochranná vybavení;
e) vhodnou úlohu, volbu, výběr, omezení a správné použití dýchacího přístroje;
f) nouzové postupy;
g) dekontaminační postupy;
h) zneškodňování odpadu;
i) požadavky na lékařský dohled.
3. Praktické pokyny pro školení zaměstnanců odstraňujících azbest se vypracují na úrovni Společenství.
Článek 12b
Před prováděním demoličních prací a odstraňováním azbestu musí podniky doložit svou způsobilost v této oblasti.
Tyto důkazy se stanoví v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi."
15. V čl. 14 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) jestliže výsledky překračují limitní hodnotu stanovenou v článku 8, byli dotyční zaměstnanci a jejich zástupci v podniku nebo závodě co možná nejrychleji informováni o této skutečnosti a o jejích důvodech a aby se zaměstnanci nebo jejich zástupci v podniku nebo závodě byla projednána opatření, která mají být přijata, nebo v případě nouze, aby byli informováni o opatřeních, která byla přijata."
16. V článku 15 se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Zaměstnancům musí být poskytnuty informace a doporučení, pokud jde o jakékoli posouzení jejich zdravotního stavu, které mohou podstoupit po ukončení expozice.
Lékař nebo orgán odpovědný za lékařský dohled nad zaměstnanci může uvést, že lékařský dohled musí pokračovat i po ukončení expozice po dobu, kterou považuje za nezbytnou pro zachování zdraví dotyčné osoby.
Tento pokračující dohled se provádí v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi."
17. V článku 16 se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Seznam uvedený v bodě 1 a zdravotní dokumentace uvedené v čl. 15 bodě 1 se uchovávají alespoň 40 let po ukončení expozice v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi."
18. V článku 16 se doplňuje nový bod, který zní:
"3. Dokumenty uvedené v bodě 2 jsou zpřístupněny příslušnému orgánu v případě, že podnik ukončí svou činnost, v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi."
19. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 16a
Členské státy stanoví vhodné sankce pro případ porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující."
20. Příloha I se zrušuje.
21. V příloze II se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Zdravotní vyšetření zaměstnanců se provádí v souladu se zásadami a postupy pracovního lékařství.
Mělo by zahrnovat alespoň tato opatření:
- vedení lékařských a pracovních záznamů každého zaměstnance,
- osobní rozhovor,
- celkové klinické vyšetření, a zejména vyšetření hrudníku,
- vyšetření dýchacích funkcí (respirační objem a tempo).
O dalších vyšetřeních, jako jsou cytologická vyšetření sputa nebo rentgen hrudníku nebo počítačová tomografie, musí rozhodnout lékař nebo orgán příslušný pro lékařský dohled na základě nejnovějších poznatků, které má pracovní lékařství k dispozici."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. dubna 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice komise 2003/19/ES
ze dne 21. března 2003,
kterou se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/27/ES o hmotnostech a rozměrech určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/116/ES [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice;
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/27/ES ze dne 22. července 1997 o hmotnostech a rozměrech určitých kategorií motorových vozidel a jejich přípojných vozidel a o změně směrnice 70/156/EHS [3] ve znění směrnice 2001/85/ES [4] je jednou ze zvláštních směrnic postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS.
Ustanovení směrnice 70/156/EHS týkající se systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel se proto vztahují i na směrnici 97/27/ES.
(2) Na základě zkušeností získaných při uplatňování směrnice 97/27/ES je třeba změnit a upřesnit některá ustanovení, aby se zajistil jednotný výklad ve všech členských státech.
(3) Směrnice Rady 96/53/ES ze dne 25. července 1996, kterou se pro určitá silniční vozidla provozovaná v rámci Společenství stanoví maximální přípustné rozměry pro vnitrostátní a mezinárodní provoz a maximální přípustné hmotnosti pro mezinárodní provoz [5], ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/7/ES [6], zvětšuje přípustné rozměry určitých motorových vozidel, a především maximální délku autobusů a autokarů.
Aby se umožnilo ES schválení typu pro vozidla dosahující maximální přípustnou délku, je nezbytné změnit požadavky směrnice 97/27/ES.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I až IV směrnice 97/27/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Od 1. října 2003 nesmějí členské státy u vozidel, která splňují požadavky směrnice 97/27/ES ve znění této směrnice, z důvodů týkajících se hmotností a rozměrů:
a) odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro motorové vozidlo kategorie M2, M3, N nebo O, ani
b) odmítnout určit maximální přípustnou hmotnost pro registraci nebo provoz pro motorové vozidlo kategorií M2, M3, N nebo O podle přílohy IV (pokud se vyžaduje), ani
c) zakázat registraci, prodej nebo uvedení takového vozidla do provozu.
2. Od 1. října 2004 členské státy nesmějí již udělit ES schválení typu a mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla kategorií M2, M3, N nebo O z důvodů týkajících se rozměrů a hmotností, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 97/27/ES ve znění této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice neukončuje platnost schválení typu udělených podle směrnice 97/27/ES, ani nezabraňuje prodloužení těchto schválení typu v souladu se směrnicí, podle které byly uděleny.
Článek 4
Spojené království a Portugalsko mohou do 9. března 2005 na svém území odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu vozidla nebo odmítnout nebo zakázat prodej, registraci, uvedení do provozu nebo používání vozidla nebo pokládat za neplatný jeho certifikát shody podle čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, pokud vozidlo nesplňuje kritéria manévrovacích schopností podle článku 8a směrnice 96/53/ES ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/7/ES.
Článek 5
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/20/ES
ze dne 8. dubna 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/671/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se povinného používání bezpečnostních pásů ve vozidlech s hmotností do 3,5 tuny
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 153 Smlouvy stanoví zejména, že Společenství přispívá k ochraně zdraví, bezpečnosti a hospodářských zájmů spotřebitelů k zajištění vysoké úrovně ochrany spotřebitelů.
(2) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 13. března 1984 [4] prohlásil povinné používání bezpečnostních pásů na všech pozemních komunikacích, včetně venkovských i městských, za prioritní opatření.
Ve svém usnesení ze dne 18. února 1986 [5] zdůraznil nutnost učinit používání bezpečnostních pásů povinným pro všechny cestující, včetně dětí, kromě cestujících ve vozidlech pro hromadnou přepravu osob.
(3) Směrnice 91/671/EHS [6] stanoví povinné používání dětských zádržných systémů na sedadlech vybavených bezpečnostními pásy.
Uvedená směrnice neuvádí vhodný typ dětského zádržného systému a umožňuje přepravu dětí, aniž by byly upoutány vhodným dětským zádržným systémem, není-li takový systém k dispozici.
(4) Je nezbytné přísněji používat uvedené systémy, a tudíž přiblížit se k zásadě povinného používání uvedeného v čl. 2 odst. 2 uvedené směrnice.
(5) Rozhodnutím Rady 97/836/ES [7] přistoupilo Společenství k dohodě Evropské hospodářské komise OSN o přijímání jednotných technických předpisů pro kolová vozidla, zařízení a součásti, které lze namontovat nebo používat v kolových vozidlech, a podmínkách pro vzájemné uznávání povolení udělených na základě těchto předpisů.
(6) Přistoupením k uvedené dohodě Společenství přistoupilo k definovanému seznamu předpisů přijatých podle uvedené dohody, včetně dohody týkající se schvalování zádržných systémů pro děti cestující v motorových vozidlech (dětské zádržné systémy).
(7) Ačkoli počet dětí smrtelně zraněných při autonehodách je poměrně nízký ve srovnání s počtem smrtelných úrazů dětských chodců a dětských cyklistů, společná pravidla ochrany dětí je nutno posílit.
Výzkum ukázal, že používání dětských zádržných systémů může podstatně přispět zejména ke snížení závažnosti úrazů v případě autonehod a že nebezpečí závažnějšího zranění při autonehodách je u neupoutaných dětí vyšší než u dětí upoutaných.
(8) Členské státy by však měly mít se souhlasem Komise možnost povolit určité výjimky pro přepravu na svém území v případě velmi zvláštních situací. Členské státy by měly také přijmout nezbytná opatření k předcházení zneužívání těchto výjimek.
(9) Protože vybavení vozidel kategorií M2 a M3 bezpečnostními pásy podle směrnic Komise 96/36/ES [8], 96/37/ES [9] a 96/38 ES [10] je stále běžnější, je logické, aby se od cestujících v těchto vozidlech vyžadovalo jejich používání.
Cestující v těchto vozidlech by měli být informováni o povinnosti používat za jízdy bezpečnostní pás.
(10) V současné době neexistují studie uznané na úrovni Společenství o používání bezpečnostních systémů ve vozidlech kategorií M2 a M3 pro děti ve věku do tří let.
Vzhledem k významu ochrany bezpečnosti dětí před všemi druhy úrazů je proto třeba, aby Komise takovéto výzkumy provedla, aby bylo možno stanovit nejvhodnější úpravy Společenství vztahující se na děti cestující v těchto vozidlech.
Do provedení uvedených výzkumů by však mělo být členským státům umožněno zvolit úpravy, které by měly používat.
(11) V oblasti bezpečnostních systémů dochází k neustálému technickému vývoji.
Proto by měl být stanoven mechanismus provádění technických úprav.
(12) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/671/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto: "Směrnice Rady ze dne 16. prosince 1991 o povinném používání bezpečnostních pásů a dětských zádržných systémů ve vozidlech".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Tato směrnice se vztahuje na všechna motorová vozidla kategorií M1, M2, M3, N1, N2 a N3 podle přílohy II směrnice 70/156/EHS [*] Směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 42, 23.2.1970, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2001/116/ES (Úř. věst. L 18, 21.1.2002, s. 1)., která jsou určena pro provoz na pozemních komunikacích a která mají nejméně čtyři kola a nejvyšší povolenou rychlost nad 25 km/h.
2. Pro účely této směrnice se
- definicemi bezpečnostních systémů, včetně bezpečnostních pásů, dětských zadržovacích systémů a jejich součástí ve vozidlech kategorií M1 a N1, rozumějí definice uvedené v příloze I směrnice 77/541/EHS [**] Směrnice Rady 77/541/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů motorových vozidel (Úř. věst. L 220, 29.8.1977, s. 95). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2000/3/ES (Úř. věst. L 53, 25.2.2000, s. 1).,
- výrazem "obrácené dozadu" rozumí v opačném než obvyklém směru jízdy vozidla.
3. Dětské zádržné systémy se dělí na těchto pět "hmotnostních skupin":
a) skupina 0: děti o hmotnosti do 10 kg;
b) skupina 0+: děti o hmotnosti do 13 kg;
c) skupina I: děti o hmotnosti od 9 kg do 18 kg;
d) skupina II: děti o hmotnosti od 15 kg do 25 kg;
e) skupina III: děti o hmotnosti od 22 kg do 36 kg.
4. Dětské zádržné systémy se dále dělí na tyto dvě třídy:
a) integrální třída, která zahrnuje kombinaci popruhů nebo pružných součástí se zajišťovací přezkou, regulační zařízení, upevnění a v některých případech dodatečné sedadlo nebo nárazový štít, který lze ukotvit pomocí jeho vlastního integrálního popruhu nebo popruhů;
b) neintegrální třída, která může zahrnovat částečný zádržný systém, který, je-li použit ve spojení s pásem pro dospělou osobu, obepíná tělo dítěte nebo zadržuje zařízení, v němž je dítě umístěno, představuje úplný dětský zádržný systém."
3. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Vozidla M1, N1, N2 a N3:
a) i) u vozidel kategorií M1, N1, N2 a N3 členské státy vyžadují, aby všechny osoby cestující ve vozidlech při jízdě používaly bezpečnostní systémy, jimiž jsou tato vozidla vybavena.
Děti do 150 cm výšky cestující ve vozidlech kategorií M1, N1, N2 a N3 vybavených bezpečnostními systémy musí být upoutány integrálním nebo neintegrálním dětským zádržným systémem ve smyslu čl. 1 odst. 4 písm. a) a b) vhodným pro hmotnost dítěte podle čl. 1 odst. 3);
u vozidel kategorií M1, N1, N2 a N3, které nejsou vybaveny bezpečnostními systémy,
- děti mladší tří let nesmějí být přepravovány,
- aniž je dotčeno ustanovení bodu ii), děti starší tří let a méně než 150 cm vysoké musí používat jiné sedadlo než přední;
ii) členské státy mohou na svém území povolit, aby děti méně než 150 cm, ale nejméně 135 cm vysoké byly upoutány bezpečnostním pásem pro dospělé osoby.
Tyto výškové limity budou přezkoumány postupem podle čl. 7b odst.
iii) členské státy mohou na svém území povolit, aby děti uvedené v bodech i) a ii) nebyly při jízdě vozidlem taxislužby upoutány dětským zádržným systémem.
Cestují-li však tyto děti ve vozidle taxislužby, které není zádržnými systémy vybaveno, musí použít jiné než přední sedadlo;
b) děti nesmějí být přepravovány pomocí dozadu obráceného dětského zádržného systému na sedadle chráněném airbagem, pokud toto zařízení nebylo vypnuto nebo se uspokojivým způsobem vypíná automaticky;
c) všechny používané dětské zadržovací systémy musí odpovídat normám stanoveným nařízením 44/03 Evropské hospodářské komise OSN nebo směrnicí 77/541/EHS nebo jakoukoli další změnou těchto předpisů;
d) do 9. května 2008 mohou členské státy povolit používání dětských zadržovacích systémů schválených jako typ v souladu s vnitrostátními normami platnými v členských státech ke dni instalace zadržovacího systému nebo s vnitrostátními normami rovnocennými s nařízením 44/03 EHK OSN nebo se směrnicí 77/541/EHS.
2. Vozidla kategorií M2 a M3:
a) Členské státy musí vyžadovat, aby všichni cestující ve věku tři a více let povinně používali při sedění ve vozidlech kategorií M2 a M3 bezpečnostní systémy, jimiž jsou vybavena.
Dětské zádržné systémy musí být schváleny jako typ v souladu s odst. 1 písm. c) a d).
b) Cestující ve vozidlech kategorií M2 a M3 musí být informováni o povinnosti používat bezpečnostní pásy vždy, kdy sedí na sedadle a vozidlo je v pohybu.
Musí být o ní informováni jedním z těchto způsobů:
- řidičem,
- průvodčím nebo osobou určenou za vedoucího skupiny,
- audiovizuálními prostředky (např. pomocí videa),
- nápisem nebo piktogramem stanoveným členskými státy podle vzoru Společenství uvedeného v příloze, výrazně zobrazeným u každého sedadla."
4. Článek 4 se zrušuje.
5. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Členské státy mohou se souhlasem Komise povolit pro přepravu na jejich území jiné výjimky, než jsou výjimky uvedené v článku 5, za účelem
- zohlednění zvláštního tělesného stavu nebo zvláštních okolností s omezenou dobou trvání,
- umožnění účinného výkonu určitých povolání,
- zajištění řádného výkonu služeb veřejného pořádku a bezpečnostních nebo pohotovostních služeb,
- aby v případech, kdy jsou v zadní části vozidel kategorií M1 a N1 instalovány dva dětské zádržné systémy a nedostatek prostoru brání instalování třetího systému, mohlo být povoleno upoutání třetího dítěte ve věku tři a více let a nižšího vzrůstu než 150 cm bezpečnostním pásem pro dospělou osobu,
- povolení upoutat děti ve věku tři a více let bezpečnostním pásem pro dospělé na jiných než na předních sedadlech vozidel kategorií M1 a N1 při příležitostné přepravě na krátkou vzdálenost, jestliže v daném vozidle není žádný dětský zádržný systém nebo v něm je jen nedostatečný počet dětských zádržných systémů,
- přihlédnutí ke zvláštním podmínkám používání vozidel kategorií M2 a M3 pro místní přepravu v městských a zastavěných oblastech anebo v místech, kde jsou povolena místa ke stání."
6. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 6a
Členské státy mohou se souhlasem Komise udělit jiné dočasné výjimky, než jsou výjimky uvedené v článcích 5 a 6, je-li to v souladu s předpisy daného členského státu, pro operace místní dopravy, zejména pro školní autobusy, aby vozidly kategorií M2 a M3 mohl být přepravován počet dětí přesahující počet sedadel vybavených v těchto vozidlech bezpečnostními pásy.
Doba platnosti těchto výjimek stanovených členským státem nesmí překročit pět let ode dne 9. května 2003.
Článek 6b
Členské státy mohou udělit pro dopravu na svém území, je-li to v souladu s předpisy daného členského státu, jiné dočasné výjimky než jsou výjimky uvedené v článcích 5 a 6, aby umožnily přepravovat na jiných než na předních sedadlech vozidel kategorií M1 a N1 počet osob přesahující počet sedadel vybavených bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy.
Doba platnosti těchto výjimek stanovených členským státem nesmí překročit šest let ode dne 9. května 2003."
7. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 7a
1. Články 2 a 6 lze přizpůsobovat technickému pokroku postupem podle čl. 7b odst. 2.
2. Komise bude pokračovat ve vypracovávání studií o nejvhodnějších bezpečnostních systémech k posílení ochrany všech cestujících před všemi typy nehod a předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o závěrech těchto studií a o uplatňování této směrnice, a zejména o výjimkách udělených členskými státy podle článku 6, za účelem zhodnocení vhodnosti posílení bezpečnostních opatření a nutnosti větší harmonizace.
Na základě této zprávy Komise případně předloží vhodné návrhy.
Článek 7b
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES [*] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23. s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
8. Připojuje se příloha obsažená v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. května 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/21/ES
ze dne 24. března 2003,
kterou se mění směrnice 2001/32/ES, pokud jde o některé chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/89/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 písm. h) první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem žádosti Irska, Itálie, Rakouska, Portugalska, Švédska a Spojeného království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 2001/32/ES ze dne 8. května 2002, kterou se uznávají chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení, a kterou se zrušuje směrnice 92/76/EHS [3], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/29/ES [4], jsou některé oblasti Portugalska uznány za chráněné zóny ohledně Conipterus scutellatus Gyll.
(2) Z údajů poskytnutých Portugalskem na základě aktualizovaných průzkumů vyplývá, že chráněná zóna uznaná pro Conipterus scutellatus Gyll. by se měla změnit a omezit pouze na Azory.
(3) Z údajů poskytnutých Irskem na základě průzkumů vyplývá, že Liriomyza brioniae (Kaltenbach) se na jeho území nevyskytuje.
(4) Z údajů poskytnutých Spojeným královstvím na základě průzkumů vyplývá, že Liriomyza brioniae (Kaltenbach) se v Severním Irsku nevyskytuje.
(5) Směrnicí 2001/32/ES byly Irsko, některé oblasti Itálie a některé oblasti Rakouska prozatímně uznány za "chráněné zóny" ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. na období do 31. března 2003.
(6) Z údajů poskytnutých Rakouskem, Irskem a Itálií vyplývá, že prozatímní uznání chráněných zón pro tyto země ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. by mělo být výjimečně prodlouženo na další období, aby příslušné úřední subjekty mohly doplnit údaje o rozšíření Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. a pokračovat ve svém úsilí o eradikaci tohoto škodlivého organismu v dotyčných oblastech.
(7) Z údajů poskytnutých Itálií vyplývá, že některé části regionu Veneto, kde byl nyní tento škodlivý organismus zjištěn, by neměly být nadále uznány za chráněnou zónu ohledně Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.
(8) Směrnicí 2001/32/ES se Švédsko prozatímně uznává za "chráněnou zónu" ohledně beet necrotic yellow vein virus na období do 31. března 2003.
(9) Z údajů poskytnutých Švédskem vyplývá, že některé oblasti v kraji Skåne, kde je teď tento organismus usídlený, by neměly být nadále uznány za chráněnou zónu ohledně beet necrotic yellow vein virus.
Prozatímní uznání této chráněné zóny pro ostatní oblasti Švédska by mělo být výjimečně prodlouženo na další období, aby příslušné úřední subjekty mohly doplnit údaje o rozšíření beet necrotic yellow vein virus, a pokračovat ve svém úsilí o eradikaci tohoto škodlivého organismu v ostatních dotyčných oblastech.
(10) Směrnice 2001/32/ES by proto měla být změněna.
(11) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2001/32/ES se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"Pokud jde o písm. b) bod 2, uznávají se uvedené zóny v Irsku, Itálii (Apulia, Emilia-Romagna: provincie Forlí-Cesena, Parma, Piacenza a Rimini; Lombardia; Trentino-Alto Adige: autonomní provincie Bolzano; Veneto: kromě v provincii Rovigo obcí Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara a v provincii Padova obcí Castelbaldo, Barbona, Piacenza dAdige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi a v provincii Verona obcí Palù, Roverchiara, Legnago, Castagnaro, Ronco allAdige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari), a pro Rakousko (Burgenland, Korutany, Dolní Rakousko, Tyrolsko (správní kraj Lienz), Štýrsko, Vídeň) do 31. března 2004.";
b) v odstavci 3 se datum "31. března 2003" nahrazuje datem "31. března 2004".
2. Příloha se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 2003.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/22/ES
ze dne 24. března 2003,
kterou se mění některé přílohy směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 2002/89/ES [2], a zejména na čl. 14 písm. c) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z údajů poskytnutých Švédskem na základě aktualizovaných průzkumů vyplývá, že některé oblasti v kraji Skåne by neměly být nadále uznávány za chráněné zóny ohledně beet necrotic yellow vein virus, protože se ukázalo, že tento škodlivý organismus je v těchto oblastech usídlený.
(2) Z údajů poskytnutých Itálií na základě aktualizovaných průzkumů, že některé části regionu Veneto by neměly být nadále uznávány za chráněné zóny ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al., protože se ukázalo, že tento škodlivý organismus je v těchto oblastech usídlený.
(3) Tyto změny odpovídají žádostem Itálie a Švédska.
(4) Současná ustanovení proti Tilletia indica Mitra by měla být změněna s přihlédnutím k aktualizovaným údajům o přítomnosti tohoto škodlivého organismu v Jižní Africe.
(5) Příslušné přílohy směrnice 2000/29/ES by proto měly být změněny.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I, II, III, IV a V směrnice 2000/29/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy nejpozději do 31. března 2003 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 2003.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/23/ES
ze dne 25. března 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek imazamoxu, oxasulfuronu, ethoxysulfuronu, foramsulfuronu, oxadiargylu a kyazofamidu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/81/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdržela Francie dne 2. prosince 1997 od společnosti Cyanamid NV/SA (nyní BASF AG) žádost o zařazení účinné látky imazamoxu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 1998/676/ES [3] bylo potvrzeno, že je dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Itálie obdržela dne 29. května 1998 od společnosti Novartis Protezione Piante SpA (nyní Syngenta) podobnou žádost týkající se oxasulfuronu.
Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 1999/237/ES [4].
(3) Itálie obdržela dne 3. července 1996 od společnosti Hoechst Schering AgrEvo GmbH (nyní Bayer Crop Science) podobnou žádost týkající se ethoxysulfuronu.
Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 97/591/ES [5].
(4) Německo obdrželo dne 30. března 2000 od společnosti Aventis Crop Science (nyní Bayer Crop Science) podobnou žádost týkající se foramsulfuronu.
Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 2000/540/ES [6].
(5) Itálie obdržela dne 16. června 1997 od společnosti Rhone-Poulenc Agro SA (nyní Bayer Crop Science) podobnou žádost týkající se oxadiargylu.
Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 98/398/ES [7].
(6) Francie obdržela dne 16. prosince 1999 od společnosti Ishira Sangyo Kaisha Ltd podobnou žádost týkající se kyazofamidu.
Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 2000/412/ES [8].
(7) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená zmíněnými žadateli. Jmenované členské státy zpravodajové předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv týkajících se těchto látek dne 9. září 1999 (imazamox), 10. května 2000 (oxasulfuron), 20. května 1998 (ethoxysulfuron), 1. června 2001 (foramsulfuron), 20. července 1999 (oxadiargyl) a 27. srpna 2001 (kyazofamid).
(8) Návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání bylo dokončeno dne 3. prosince 2002 formou zpráv Komise o přezkoumání imazamoxu, oxadiargylu, oxasulfuronu, ethoxysulfuronu, foramsulfuronu a kyazofamidu.
(9) Přezkoumání imazamoxu, oxasulfuronu, foramsulfuronu, oxadiargylu a kyazofamidu neodhalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny.
(10) Dokumenty a informace o ethoxysulfuronu byly rovněž předloženy k samostatné konzultaci Vědeckému výboru pro rostliny.
Při první konzultaci byl vědecký výbor požádán, aby se vyjádřil k výskytu děložních tumorů u potkana.
Ve svém stanovisku výbor [9] usoudil, že zvýšený výskyt děložních tumorů u potkana nepředstavuje žádné riziko pro člověka, neboť k němu dochází pouze při vysokých dávkách způsobujících zřetelné toxické účinky.
Další studie mechanismu působení nebyly považovány za nutné.
Dodatečná konzultace byla vedena ohledně možného rizika pro vodní organismy.
Ve svém druhém stanovisku [10] dospěl výbor k závěru, že posouzení rizika ethoxysulfuronu pro vodní organismy má v několika ohledech nedostatky, zejména pokud jde o organismy žijící v sedimentu.
Rovněž posouzení rizika metabolitu ethoxysulfuronu Hoe 136086 pro vodní organismy a řasy bylo považováno za neúplné.
Žadatel následně poskytl dodatečné studie a informace a členský stát zpravodaj revidoval posouzení rizika účinné látky a produktů jejího rozkladu.
(11) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(12) Zprávy Komise o přezkoumání jsou nezbytné k tomu, aby členské státy správně uplatňovaly příslušné části jednotných zásad stanovených ve směrnici 91/414/EHS.
Je proto vhodné stanovit, aby konečná znění zpráv o přezkoumání (s výjimkou důvěrných informací ve smyslu článku 14 směrnice 91/414/ES) byla trvale k dispozici u členských států nebo aby jimi byla zpřístupněna k nahlédnutí všem zúčastněným stranám.
(13) Po zařazení by mělo být členským státům poskytnuto přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující imazamox, oxasulfuron, ethoxysulfuron, foramsulfuron, oxadiargyl nebo kyazofamid, a zejména přezkoumají stávající dočasná povolení a nejpozději do konce tohoto období nahradí tato povolení konečnými povoleními nebo je v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS změní či odejmou.
(14) Je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS.
(15) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího imazamox, oxasulfuron, ethoxysulfuron, foramsulfuron, oxadiargyl nebo kyazofamid, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS do 31. prosince 2003.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek na ochranu rostlin obsahující imazamox, oxasulfuron, ethoxysulfuron, foramsulfuron, oxadiargyl nebo kyazofamid, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny do 30. června 2003 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení každého takového přípravku na ochranu rostlin nejpozději do 31. prosince 2004.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. července 2003.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/24/ES
ze dne 14. dubna 2003,
kterou se mění směrnice Rady 98/18/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [4] zavádí jednotnou úroveň bezpečnosti lidského života a majetku na nových a stávajících osobních lodích a vysokorychlostních plavidlech pro přepravu osob, pokud kategorie lodí i kategorie plavidel provozují vnitrostátní plavbu, a stanoví postupy pro projednávání harmonizace pravidel pro osobní lodě provozující mezinárodní plavbu na mezinárodní úrovni.
(2) Definice námořních oblastí má rozhodující význam pro určení působnosti směrnice 98/18/ES na různé třídy osobních lodí.
Uvedná směrnice obsahuje postup pro zveřejňování seznamu námořních oblastí, jehož provedení se ukázalo jako obtížné.
Je proto nezbytné stanovit funkční a transparentní postup umožňující účinné sledování provádění uvedené směrnice.
(3) S cílem harmonizovat úroveň bezpečnosti vztahující se na osobní lodě v celém Společenství je třeba zrušit odchylku udělenou Řecku, pokud jde o časový rozvrh uplatňování bezpečnostní požadavků.
(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES ze dne 14. dubna 2003 o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro [5] zavádí přísnější požadavky na stabilitu pro osobní plavidla typu ro-ro provozující mezinárodní plavbu do přístavů Společenství a z přístavů Společenství, přičemž toto zpřísněné opatření by mělo být rovněž použito na některé kategorie plavidel tohoto typu provozujících vnitrostátní plavbu za stejných námořních podmínek.
Neuplatňování těchto požadavků na stabilitu by mělo být důvodem pro vyřazení lodí typu ro-ro z provozu po určitém počtu let.
(5) Z hlediska konstrukčních úprav, kterým mohou být stávající osobní lodě typu ro-ro podrobeny s cílem vyhovět zvláštním požadavkům na stabilitu, mají být tyto požadavky zaváděny po dobu několika let tak, aby byl dotčeným podnikům poskytnut dostatečný čas k jejich splnění. Za tímto účelem má být pro stávající lodě stanoven časový rozvrh zavádění těchto úprav.
Tento časový rozvrh zavádění by se neměl dotýkat prosazování zvláštních požadavků na stabilitu v námořních oblastech obsažených v přílohách Stockholmské dohody ze dne 28. února 1996.
(6) Je nezbytné zohlednit změny provedené v odpovídajících mezinárodních aktech, jako jsou úmluvy, protokoly, předpisy a rezoluce Mezinárodní námořní organizace (IMO), a to pružným a rychlým způsobem.
(7) Na základě směrnice 98/18/ES se Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO MSC 36 (63) ze dne 20. května 1994 použije na všechna vysokorychlostní plavidla pro přepravu osob provozující vnitrostátní plavbu.
IMO přijala nový předpis o vysokorychlostních plavidlech, Mezinárodní předpis o bezpečnosti vysokorychlostních plavidel 2000 (předpis HSC 2000), obsažený v rezoluci Výboru pro námořní bezpečnost IMO MSC 97(73) ze dne 5. prosince 2000, který se vztahuje na všechna vysokorychlostní plavidla postavená od 1. července 2002.
Je důležité zajistit možnost aktualizovat pružným způsobem směrnici 98/18/ES, aby výše zmíněná zlepšení na mezinárodní úrovni mohla být uplatněna rovněž na vysokorychlostní plavidla pro přepravu osob provozující vnitrostátní plavbu.
(8) Je důležité použít vhodná opatření, která zajistí osobám se sníženou pohyblivostí bezpečný přístup na lodě a vysokorychlostní plavidla pro přepravu osob provozující vnitrostátní plavbu v členských státech.
(9) Je proto třeba změnit směrnici 98/18/ES,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 98/18/ES se mění takto:
1. V článku 2 se doplňují nová písmena, která znějí:
"ea) "loděmi typu ro-ro"; lodě přepravující více než 12 cestujících a mající nákladové prostory s horizontální překládkou nebo prostory zvláštní kategorie definované v pravidle II-2/A/2 obsaženém v příloze I.";
"ha) "stářím"; stáří lodě vyjádřené v počtech roků ode dne jejího dodání.";
"w) "osobami se sníženou pohyblivostí" osoby, které trpí při používání veřejné dopravy zvláštními obtížemi, včetně starších osob, zdravotně postižených osob, osob se smyslovou poruchou a na kolečkových křeslech, těhotných žen a osob doprovázejících malé děti."
2. V článku 4 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Každý členský stát
a) zřídí a podle potřeby aktualizuje seznam námořních oblastí spadající do jejich výsostných vod s vymezením zón, v nichž mohou být lodě jednotlivých tříd provozovat celoročně nebo s omezením na určitou část roku podle kritérií uvedených v odstavci 1;
b) zveřejní tento seznam v rámci veřejné databáze přístupné na internetové stránce příslušného námořního orgánu;
c) oznámí Komisi umístění těchto informací a případné změny provedené v seznamu."
3. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 6a
Požadavky na stabilitu a vyřazování osobních lodí typu ro-ro
1. Všechny osobní lodě typu ro-ro tříd A, B a C, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby ke dni 1. října 2004 nebo po tomto dni, musí vyhovovat článkům 6, 8 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES ze dne 14. dubna 2003 o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro [6].
2. Všechny osobní lodě typu ro-ro tříd A a B, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby před 1. říjnem 2004, musí do 1. října 2010 vyhovovat článkům 6, 8 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES, pokud nejsou k tomuto dni nebo k pozdějšímu dni, kdy dosáhnou stáří 30 let, vyřazeny, avšak v každém případě nejpozději do 1. října 2015.
Článek 6b
Bezpečnostní požadavky na osoby se sníženou pohyblivostí
1. Členské státy zajistí přijetí vhodných opatření založených, je-li to proveditelné, na obecných zásadách přílohy III s cílem umožnit osobám se sníženou pohyblivostí bezpečný přístup na všechny osobní lodě tříd A, B, C a D a na všechna vysokorychlostní plavidla pro přepravu osob používané ve veřejné dopravě, jejichž kýl byl položen nebo které byly v podobném stádiu stavby ke dni 1. října 2004 nebo po tomto dni.
2. Členské státy spolupracují s organizacemi zastupujícími osoby se sníženou pohyblivostí a konzultují s nimi provádění obecných zásad obsažených v příloze III.
3. Za účelem úpravy osobních lodí tříd A, B, C a D a vysokorychlostních plavidel používaných ve veřejné dopravě, jejichž kýl byl položen nebo která byla v podobném stádiu stavby před 1. říjnem 2004, uplatňují členské státy obecné zásady v příloze III v míře, ve které je to z hospodářského hlediska přiměřené a proveditelné.
Členské státy vypracují svůj akční plán o způsobu, jakým mají být na tyto lodě a plavidla obecné zásady uplatňovány.
Sdělí tento plán Komisi nejpozději do 17. května 2005.
4. Nejpozději do 17. května 2006 členské státy podají Komisi zprávu o provádění tohoto článku, pokud jde o všechny osobní lodě uvedené v odstavci 1, osobní lodě uvedené v odstavci 3 s osvědčením pro přepravu více než 400 cestujících a všechna vysokorychlostní plavidla pro přepravu osob."
4. Vkládá se příloha III obsažená v příloze.
Článek 2
Ustanovení čl. 6 odst. 3 písm. g) směrnice 98/18/ES se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2005.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 17. listopadu 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES
ze dne 14. dubna 2003
o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci společné dopravní politiky mají být přijata další opatření k zlepšení bezpečnosti námořní osobní dopravy.
(2) Společenství si přeje přijmout veškerá vhodná opatření k zabránění námořním nehodám, které se týkají osobních lodí typu ro-ro a které mají za následek ztrátu lidských životů.
(3) Funkční schopnost osobních lodí typu ro-ro při poškození následkem srážky, jak je určována normou pro stabilitu při poškození, je zásadním faktorem bezpečnosti cestujících a posádky, a je zejména významná při pátracích a záchranných činnostech. Nejnebezpečnější problém pro stabilitu osobní lodě typu ro-ro s uzavřenou palubou typu ro-ro vzniká při nahromadění značného množství vody na této palubě v důsledku poškození srážkou.
(4) Osoby užívající osobní lodě typu ro-ro a posádka zaměstnaná na těchto lodích mají mít v celém Společenství právo požadovat stejnou úroveň bezpečnosti bez ohledu na oblast, ve které je loď provozována.
(5) S ohledem na rozsah mezinárodního trhu námořní osobní dopravy je akce na úrovni Společenství nejúčinnější cestou k zajištění minimální úrovně bezpečnosti pro lodě provozované ve Společenství.
(6) Akce na úrovni Společenství je nejlepším prostředkem k zajištění harmonizovaného provedení zásad přijatých v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) a zamezení narušování hospodářské soutěže mezi provozovateli osobních lodí typu ro-ro provozovaných ve Společenství.
(7) Obecné požadavky na stabilitu osobních lodí typu ro-ro při poškození byly na mezinárodní úrovni stanoveny Konferencí o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1990 (konference SOLAS 90) a byly zahrnuty do pravidla II-1/B/8 úmluvy SOLAS (norma SOLAS 90).
Tyto požadavky jsou použitelné v celém Společenství díky tomu, že úmluva SOLAS je přímo použitelná pro mezinárodní plavbu a že směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [4] je použitelná pro vnitrostátní plavbu.
(8) Norma stability při poškození podle SOLAS 90 implicitně zahrnuje účinek vody, která vnikne na palubu typu ro-ro při mořském vlnobití, kdy vlny dosahují významné výšky přibližně 1,5 m.
(9) Rezoluce IMO č. 14 konference SOLAS 95 umožnila členům IMO uzavřít regionální dohody, pokud se domnívají, že převažující podmínky na moři a ostatní místní podmínky vyžadují zvláštní požadavky na stabilitu v určené oblasti.
(10) Osm zemí severní Evropy, včetně sedmi členských států, se ve Stockholmu dne 28. února 1996 dohodlo o zavedení vyšších norem stability pro osobní lodě typu ro-ro při poškození, aby vzaly v úvahu účinek nahromadění vody na palubě typu ro-ro a umožnily lodi přežít i za horšího mořského vlnobití, než stanoví norma SOLAS 90, až do významné výšky 4 m.
(11) Podle dohody známé jako Stockholmská dohoda se zvláštní norma stability přímo vztahuje k námořní oblasti, kde je plavidlo provozováno, a zejména k významné výšce vln zaznamenané v oblasti provozu; významná výška vln v oblasti provozu určuje stav vody na palubě pro automobily, který by nastal po výskytu škody způsobené nehodou.
(12) Na závěr konference, na které byla přijata Stockholmská dohoda, poznamenala Komise, že dohoda není použitelná v ostatních částech Společenství, a oznámila svůj úmysl posoudit převažující místní podmínky, za nichž se osobní lodě typu ro-ro plaví ve všech evropských vodách Evropy, a přijmout vhodná opatření.
(13) Rada uvedla do zápisu z 2074. zasedání Rady ze dne 17. března 1998 prohlášení zdůrazňující potřebu zajistit stejnou úroveň bezpečnosti pro všechny osobní lodě typu ro-ro provozované ve stejných podmínkách, ať již při mezinárodních nebo vnitrostátních plavbách.
(14) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 5. října 2000 k potopení řecké lodě "Express Samina" [5] výslovně uvedl, že od Komise očekává vyhodnocení účinnosti Stockholmské dohody a jiných opatření ke zlepšení stability a bezpečnosti osobních lodí.
(15) Na základě odborné studie Komise bylo zjištěno, že podmínky pro výšku vln ve vodách na jihu Evropy jsou podobné podmínkám na severu.
Zatímco meteorologické podmínky mohou být obecně příznivější na jihu, je norma stability určovaná ve smyslu Stockholmské dohody založena výhradně na parametru významné výšky vln a způsobu, jakým tento parametr ovlivňuje nahromadění vody na palubě typu ro-ro.
(16) Uplatňování bezpečnostních norem Společenství týkajících se požadavků na stabilitu osobních lodí typu ro-ro je pro bezpečnost těchto plavidel zásadní a musí být součástí společného rámce námořní bezpečnosti.
(17) V zájmu zlepšit bezpečnost a zabránit narušení hospodářské soutěže mají být společné bezpečnostní normy stability použitelné pro všechny osobní lodě typu ro-ro bez ohledu na vlajku, pod níž plují, které na mezinárodních plavbách zajišťují liniovou dopravu do přístavu členského státu nebo z přístavu členského státu.
(18) Za bezpečnost lodí v prvé řadě odpovídá stát vlajky, a proto má každý členský stát zajišťovat soulad s bezpečnostními požadavky použitelnými pro osobní lodě typu ro-ro plujícími pod vlajkou tohoto členského státu.
(19) Členské státy musí být rovněž zapojeny jako hostitelské státy.
Odpovědnosti vykonávané v rámci tohoto postavení jsou založeny na zvláštních odpovědnostech přístavního státu, které jsou plně v souladu s Úmluvou Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982 (Unclos).
(20) Zvláštní požadavky na stabilitu zavedené touto směrnicí mají být založeny na metodě, která je stanovená v přílohách k Stockholmské dohodě a která vypočítává stav vody na palubě ro-ro v důsledku poškození způsobeného srážkou. Tento výpočet zahrnuje dva hlavní parametry: zbývajícímu volný bok a významnou výšku vln v námořní oblasti, ve které je loď provozována.
(21) Každý členský stát má určit a zveřejnit významnou výšku vln v námořních oblastech, přes které plují osobní lodě typu ro-ro při liniové dopravě do jejich přístavů nebo z jejich přístavů.
Pro mezinárodní trasy má být významná výška vln, je-li to použitelné a možné, stanovena dohodou mezi státy na obou koncích trasy.
Rovněž může být určena významná výška vln pro sezónní provoz ve stejných námořních oblastech.
(22) Každá osobní loď typu ro-ro provozující plavby v oblasti působnosti této směrnice by měla splňovat požadavky na stabilitu ve vztahu k významné výšce vln určené pro oblast jejího provozování.
Měla by uchovávat na palubě osvědčení o shodě vydané správou státu vlajky, které má být přijímáno všemi ostatními členskými státy.
(23) Norma SOLAS 90 stanoví úroveň bezpečnosti rovnocennou zvláštním požadavkům na stabilitu určeným touto směrnicí pro lodě provozované v námořních oblastech, kde se významná výška vln rovná nebo je menší než 1,5 m.
(24) Z hlediska konstrukčních úprav, kterým mohou být stávající osobní lodě typu ro-ro podrobeny s cílem dodržet zvláštní požadavky na stabilitu, mají být tyto požadavky zavedeny v průběhu více let, aby měly podniky dost času ke splnění těchto požadavků. Za tímto účelem má být stanoven časový plán vyřazování stávajících lodí.
Tímto časovým plánem vyřazování by nemělo být dotčeno uplatňování zvláštních požadavků na stabilitu v námořních oblastech zahrnutých do příloh Stockholmské dohody.
(25) Podle čl. 4 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 1999/35/ES ze dne 29. dubna 1999 o systému povinných prohlídek pro bezpečné provozování liniové dopravy loděmi typu ro-ro a vysokorychlostními osobními plavidly [6] mají hostitelské státy ověřovat, zda lodě typu ro-ro a vysokorychlostní plavidla vyhovují zvláštním požadavkům na stabilitu přijatým na regionální úrovni a provedeným v jejich vnitrostátních právních předpisech, jestliže tyto lodě provozují v daném regionu služby podléhající vnitrostátním právním předpisům.
(26) Vysokorychlostní osobní plavidla definovaná v pravidle 1 kapitoly X úmluvy SOLAS v platném znění nemusí splňovat požadavky této směrnice, pokud v celém rozsahu dodržují "Mezinárodní předpis pro bezpečnost vysokorychlostních plavidel" v platném znění, vydaný IMO.
(27) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(28) Protože cíl navržené akce, totiž bezpečnost lidského života na moři prostřednictvím zlepšením funkční schopnosti osobních lodí typu ro-ro následně po poškození srážkou, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich být proto, z důvodu rozsahu a účinků akce, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení výše uvedeného cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je stanovit jednotnou úroveň zvláštních požadavků na stabilitu pro osobní lodě typu ro-ro, čímž se zlepší funkční schopnost osobních lodí při poškození následkem srážky a zajistí se vysoká úroveň bezpečnosti pro cestující a posádku.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "osobní lodí typu ro-ro" loď přepravující více než 12 cestujících, která má nákladní prostory typu ro-ro nebo prostory zvláštní kategorie definované v pravidle II-2/3 úmluvy SOLAS v platném znění;
b) "novou lodí" loď, jejíž kýl byl položen nebo která byla v podobném stádiu stavby ke dni 1. října 2004 nebo později.
Podobným stádiem stavby se rozumí stádium, v němž
i) započala stavba ztotožnitelná s konkrétní lodí nebo
ii) započala montáž této lodě zahrnující nejméně 50 tun nebo 1 % odhadované hmoty všeho stavebního materiálu, podle toho, která hodnota je nižší;
c) "stávající lodí" loď, která není novou lodí;
d) "cestujícím" každá osoba jiná než velitel lodi a členové posádky nebo jiné osoby zaměstnané nebo působící na palubě lodi v jakékoli funkci pro potřeby této lodi a jiná než dítě mladší jednoho roku;
e) "mezinárodními úmluvami" Mezinárodní úmluva o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 (úmluva SOLAS) a Mezinárodní úmluva o nákladové značce z roku 1996 s jejich protokoly a změnami v platném znění;
f) "liniovou dopravou" řada plaveb osobních lodí typu ro-ro provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými přístavy buď
i) podle zveřejněného jízdního řádu, nebo
ii) s plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
g) "Stockholmskou dohodou" dohoda uzavřená ve Stockholmu dne 28. února 1996 na základě rezoluce č. 14 přijaté konferencí SOLAS 95 dne 29. listopadu 1995 pod názvem: "Regionální dohody o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro";
h) "správou státu vlajky" příslušné orgány státu, pod jehož vlajkou je osobní loď typu ro-ro oprávněna plout;
i) "hostitelským státem" členský stát do jehož přístavů nebo z jehož přístavů osobní loď typu ro-ro provozuje liniovou dopravu;
j) "mezinárodní plavbou" námořní plavba z přístavu členského státu do přístavu mimo členský stát nebo naopak;
k) "zvláštními požadavky na stabilitu" zvláštní požadavky na stabilitu stanovené v příloze I;
l) "významnou výškou vln" (nebo "hs") průměrná výška nejvyšší jedné třetiny vln zaznamenaných během určitého období;
m) "zbývajícím volným bokem" (nebo "fr") nejmenší vzdálenost mezi poškozenou palubou typu ro-ro a konečnou vodoryskou na poškozeném místě bez ohledu na dodatečný účinek mořské vody nahromaděné na zaplavené palubě typu ro-ro.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny osobní lodě typu ro-ro, bez ohledu na jejich vlajku, provozující liniovou dopravu na mezinárodních plavbách do přístavu členského státu nebo z přístavu členského státu.
2. Každý členský stát ve své funkci hostitelského státu zajistí, aby osobní lodě typu ro-ro plující pod vlajkou státu třetí země v souladu s článkem 4 směrnice 1999/35/ES v celém rozsahu dodržovaly požadavky této směrnice předtím, než budou moci uskutečňovat plavby z přístavů nebo do přístavu uvedeného členského státu.
Článek 4
Významná výška vln
Při uplatňování zvláštních požadavků na stabilitu obsažených v příloze I je pro určení stavu vody na palubě pro automobily používaná významná výška vln (hs).
Hodnoty významné výšky vln jsou ty, které nejsou za rok překročeny s pravděpodobností více než 10 %.
Článek 5
Námořní oblasti
1. Hostitelské státy nejpozději do 17. května 2004 sestaví seznam námořních oblastí, přes které osobní lodě typu ro-ro provozují liniovou dopravu do jejich přístavů nebo z jejich přístavů, a v seznamech rovněž uvedou zjištěné hodnoty významné výšky vln v těchto oblastech.
2. Námořní oblasti a použitelné hodnoty významné výšky vln v těchto oblastech jsou vymezeny dohodou mezi členskými státy nebo, kde je to vhodné či možné, mezi členskými státy a třetím zeměmi na obou koncích námořní trasy.
Jestliže lodní trasa křižuje více než jednu námořní oblast, musí daná loď vyhovovat zvláštním požadavkům na stabilitu pro nejvyšší hodnotu významné výšky vln zjištěnou pro tyto oblasti.
3. Seznam se sdělí Komisi a zveřejní ve veřejné databázi dostupné na internetové stránce příslušných námořních orgánů.
Umístění této informace a každá aktualizace seznamu a důvody pro ni se rovněž sdělují Komisi.
Článek 6
Zvláštní požadavky na stabilitu
1. Aniž jsou dotčeny požadavky pravidla II-1/B/8 úmluvy SOLAS (norma SOLAS 90) vztahující se k vodotěsnému dělení a stabilitě při poškození, musí všechny osobní lodě typu ro-ro uvedené v čl. 3 odst. 1 vyhovovat zvláštním požadavkům na stabilitu stanoveným v příloze I této směrnice.
2. Pro osobní lodě typu ro-ro provozované výhradně v námořních oblastech, kde se významná výška vln rovná 1,5 m nebo je nižší, je dodržení požadavků pravidla uvedeného v odstavci 1 považováno za rovnocenné dodržení zvláštních požadavků na stabilitu stanovených v příloze I.
3. Při uplatňování požadavků stanovených v příloze I se členské státy řídí obecnými zásadami uvedenými v příloze II, pokud to je proveditelné a slučitelné s konstrukcí dané lodě.
Článek 7
Zavedení zvláštních požadavků na stabilitu
1. Nové osobní lodě typu ro-ro musí vyhovovat zvláštním požadavkům na stabilitu stanoveným v příloze I.
2. Stávající osobní lodě typu ro-ro s výjimkou lodí, na které se vztahuje čl. 6 odst. 2, musí nejpozději do 1. října 2010 vyhovovat zvláštním požadavkům na stabilitu stanoveným v příloze I.
Stávající osobní lodě typu ro-ro, které ke dni 17. května 2003 vyhovují požadavkům pravidla uvedeného v čl. 6 odst. 1, musí nejpozději do 1. října 2015 vyhovovat zvláštním požadavkům na stabilitu stanoveným v příloze I.
3. Tímto článkem není dotčen čl. 4 odst. 1 písm. e) směrnice 1999/35/ES.
Článek 8
Osvědčení
1. Všechny nové a stávající osobní lodě typu ro-ro plující pod vlajkou členského státu musí uchovávat na palubě osvědčení, potvrzující dodržení zvláštních požadavků na stabilitu stanovených v článku 6 a příloze I.
Toto osvědčení vydává správa státu vlajky a může být sloučeno s jinými osvědčeními, uvádí hodnotu významné výšky vln, do níž loď plní zvláštní požadavky na stabilitu.
Osvědčení zůstává platné tak dlouho, dokud je loď provozována v oblasti o stejné nebo nižší hodnotě významné výšky vln.
2. Každý členský stát jednající jako hostitelský stát uzná osvědčení vydaná v souladu s touto směrnicí jiným členským státem.
3. Každý členský stát jednající jako hostitelský stát přijímá osvědčení, která jsou vydána třetí zemí a která osvědčují, že daná loď vyhovuje stanoveným zvláštním požadavkům na stabilitu.
Článek 9
Sezónní a krátkodobý provoz
1. Jestliže společnost námořní dopravy provozující celoroční liniovou dopravu si po kratší období přeje zavést na této liniové dopravě provoz dodatečných osobních lodí typu ro-ro, oznámí to příslušnému orgánu hostitelského státu nebo hostitelských států nejpozději jeden měsíc předtím, než dané lodě začnou tuto liniovou dopravu provozovat.
Avšak v případech, kdy na základě nepředvídaných okolností musí být náhradní osobní loď typu ro-ro rychle zavedena, aby byla zajištěna plynulost dopravy, se použije směrnice 1999/35/ES.
2. Jestliže si společnost námořní dopravy přeje sezónně provozovat liniovou dopravu po kratší období nepřevyšující šest měsíců za rok, oznámí to příslušnému orgánu hostitelského státu nebo hostitelských států nejpozději tři měsíce před tím, než se tento provoz zahájí.
3. Jestliže se tento provoz uskutečňuje za podmínek nižší hodnoty významné výšky vln než je hodnota stanovená pro stejnou námořní oblast pro celoroční provoz, může příslušný orgán při uplatňování zvláštních požadavků na stabilitu obsažených v příloze I užít pro určení stavu vody na palubě hodnotu významné výšky vln použitelnou pro toto kratší období.
Hodnota významné výšky vln použitelná pro toto kratší období se dohodne mezi členskými státy nebo, kde je to vhodné a možné, mezi členskými státy a třetími zeměmi na obou koncích námořní trasy.
4. Poté co příslušný orgán hostitelského státu nebo hostitelských států provoz ve smyslu odstavců 1 a 2 schválí, musí osobní loď typu ro-ro, která tento provoz uskutečňuje, uchovávat na palubě osvědčení potvrzující dodržení této směrnice v souladu s čl. 8 odst. 1.
Článek 10
Změny
Za účelem zohlednění vývoje na mezinárodní úrovni, zejména v Mezinárodní námořní organizaci (IMO), a za účelem zlepšení účinnosti této směrnice na základě zkušeností a technického pokroku lze přílohy měnit postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí zřízený článkem 3 nařízení (ES) č. 2099/2002 [8].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je osm týdnů.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce použitelná při porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění, aby tato pravidla byla uplatňována.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 13
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 17. listopadu 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním zveřejnění.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/26/ES
ze dne 3. dubna 2003,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/30/ES, pokud jde o omezovače rychlosti a emise z výfuku užitkových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/30/ES ze dne 6. června 2000 o silničních technických kontrolách užitkových vozidel provozovaných ve Společenství [1], a zejména na článek 8,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/30/ES se týká právního rámce pro silniční technické kontroly užitkových vozidel přepravujících cestující nebo zboží.
Uvedená směrnice požaduje, aby členské státy doplnily každý rok roční technické prohlídky o nahodilé kontroly reprezentativního podílu parku užitkových vozidel na jejich silnicích.
(2) Rozsah technických prohlídek je dán směrnicí Rady 96/96/ES ze dne 20. prosince 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se technických prohlídek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [2], naposledy pozměněnou směrnicí Rady 2001/11/ES [3], která se vztahuje na pravidelné technické prohlídky, a směrnicí 2000/30/ES, která se vztahuje na silniční technické kontroly těžkých užitkových vozidel.
Obě směrnice obsahují ustanovení o stejném výboru a stejných postupech pro přizpůsobování technickému pokroku.
(3) Směrnice 96/96/ES byla změněna stanovením přísnějších mezních hodnot emisí pro určité kategorie motorových vozidel a funkčních zkoušek omezovačů rychlosti u těžkých užitkových vozidel.
Aby směrnice 2000/30/ES odpovídala uvedené směrnici, je třeba ji rovněž upravit tak, aby zahrnovala nová technická ustanovení, tj. zařadit palubní diagnostický systém (OBD) a omezovače rychlosti do působnosti silničních technických kontrol.
Směrnice 2000/30/ES vyžaduje rovněž aktualizaci (společně se směrnicí 96/96/ES) tak, aby do ní byly včleněny změněné mezní hodnoty emisí pro určité kategorie motorových vozidel.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného článkem 8 směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 2000/30/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/27/ES
ze dne 3. dubna 2003,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 96/96/ES, pokud jde o zkoušky emisí z výfuku motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/96/ES ze dne 20. prosince 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se technických prohlídek motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/11/ES [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Programy Auto-ropa zahájené v roce 1992 s cílem získat analytické podklady pro stanovení emisí vozidel a norem pro jakost paliva pro rok 2000 a pro další období, za účelem dosažení cílů kvality ovzduší se zvláštním důrazem na snížení množství emisí ze silničního provozu, označily stav údržby motorových vozidel za klíčový faktor, kterým silniční provoz ovlivňuje jakost ovzduší.
(2) Směrnice 96/96/ES stanoví zkoušky, které je třeba provést při pravidelných technických prohlídkách s cílem zjistit, zda jsou emise z vozidel poháněných benzinovými a naftovými motory ještě v přijatelných mezích.
(3) Komise zřídila pracovní skupinu odborníků z Mezinárodního výboru pro technické prohlídky motorových vozidel (CITA) a z jiných zúčastněných organizací, která se sešla v průběhu roku 2000.
Skupina zkoumala možnosti změnit mezní hodnoty pro zkoušky emisí předepsané směrnicí 96/96/ES a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/30/ES ze dne 6. června 2000 o silničních technických kontrolách užitkových vozidel provozovaných ve Společenství [3] s cílem rozhodnout, zda to může přispět ke zlepšení životního prostředí.
Skupina dospěla k závěru, že nyní předepsané mezní hodnoty se celkově nalézají dosti vysoko nad tím, čeho mohou v praxi dosáhnout vozidla za podmínky, že jsou správně udržována: současné mezní hodnoty tedy nejsou tak účinné, jak by mohly být, aby usnadňovaly zjišťování vozidel značně znečišťujících prostředí, tj. vozidel, jejichž emise z výfuku jsou nejméně o 50 % větší, než by se očekávalo u správně udržovaného vozidla.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování směrnice o technických prohlídkách motorových vozidel a jejich přípojných vozidel technickému pokroku, zřízeného článkem 8 směrnice 96/96/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 96/96/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/28/ES
ze dne 7. dubna 2003,
kterou se počtvrté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/7/ES [2], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přílohy A a B směrnice 94/55/ES obsahují přílohy A a B Evropské dohody o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí, obecně známé jako ADR, ve znění platném od 1. července 2001.
(2) ADR je aktualizován každé dva roky.
V důsledku toho vstoupí aktualizovaná verze v platnost od 1. ledna 2003 s přechodným obdobím do 30. června 2003.
(3) Příloha C obsahuje odkazy na marginálie, které se musejí převést na body.
(4) Je proto nezbytné změnit přílohy směrnice 94/55/ES.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 94/55/ES se mění takto:
1. Příloha A se nahrazuje tímto:
"
Směrnice Komise 2003/29/ES
ze dne 7. dubna 2003,
kterou se počtvrté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 96/49/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2001/6/ES [2], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha směrnice 96/49/ES obsahuje Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí, obecně známý jako RID, ve znění platném od 1. července 2001.
(2) RID je aktualizován každé dva roky.
V důsledku toho vstoupí aktualizovaná verze v platnost od 1. ledna 2003 s přechodným obdobím do 30. června 2003.
(3) Je proto nezbytné změnit přílohu směrnice 96/49/ES.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí, zřízeného článkem 9 směrnice 96/49/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 96/49/ES se nahrazuje tímto:
"
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES
ze dne 8. května 2003
o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada se na zasedání v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 dohodla na strategii Společenství pro udržitelný rozvoj, který spočívá v řadě opatření obsahujících rozvoj biopaliv.
(2) Přírodní zdroje, jejichž obezřetné a racionální využívání stanoví čl. 174 odst. 1 Smlouvy, zahrnují ropu, zemní plyn a pevná paliva, která jsou hlavním zdrojem energie, avšak tvoří zároveň hlavní zdroje emisí oxidu uhličitého.
(3) Existuje však ještě možnost využívat biomasu vhodnou k výrobě biopaliv ze zemědělských a lesnických produktů, jakož i ze zbytků a odpadů v lesnictví a z lesnického a potravinářského průmyslu.
(4) Odvětví dopravy představuje více než 30 % konečné spotřeby energie ve Společenství a tato spotřeba se stále zvyšuje, a pokud by se tato tendence měl zachovat, pak by docházelo ke zvyšování emisí oxidu uhličitého a tento nárůst spotřeby bude procentuálně ještě větší v kandidátských zemích po jejich přistoupení k Evropské unii.
(5) Bílá kniha Komise "Evropská dopravní politika do roku 2010: čas rozhodnutí" vychází z předpokladu, že by v letech 1990 až 2010 emise CO2 z dopravy mohly vzrůst o 50 % a představovat 1113 miliónů tun, přičemž tuto situaci způsobuje nejvíce silniční doprava, která představuje 84 % emisí CO2 souvisejících s dopravou.
Z ekologického hlediska tedy Bílá kniha požaduje, aby se závislost na ropě (v současné době 98 %) v odvětví dopravy snížila použitím alternativních pohonných hmot, jako jsou například biopaliva.
(6) Zvýšené užívání biopaliv v dopravě představuje součást opatření nutných za účelem dodržení Kjótského protokolu a jakéhokoliv dalšího souboru opatření za účelem splnění dalších závazků v tomto směru.
(7) Zvýšená spotřeba biopaliv v dopravě, aniž jsou vyloučeny další možnosti případných náhradních pohonných hmot, včetně zkapalněného ropného plynu a komprimovaného zemního plynu v automobilech, je jedním z prostředků, jimiž Společenství může snížit svou závislost na dovážené energii a ovlivňovat trh s pohonnými hmotami v dopravě, a následně i bezpečnost zásobování energií ve střednědobém a dlouhodobém výhledu.
Tato úvaha by však v žádném případě neměla nijak bránit dodržování právních předpisů Společenství o jakosti pohonných hmot, emisích vozidel a kvalitě ovzduší.
(8) Díky vývoji nových technologií může většina vozidel v současnosti provozovaných v Evropské unii bez problému používat slabou směs biopaliv.
Nejnovější technologické výzkumy ukazují, že bude možné zvýšit procento biopaliv ve směsi.
V některých zemích se již používají směsi obsahující 10 a více procent biopaliv.
(9) Vozový park veřejné dopravy nabízí možnost použití biopaliv ve vyšší koncentraci.
V některých městech již existuje vozový park fungující pouze na bionaftu, což v mnoha případech přispělo ke zlepšení kvality ovzduší v městských oblastech.
Členské státy by tedy mohly i nadále podporovat užívání biopaliv ve veřejných dopravních prostředcích.
(10) Propagace užívání biopaliv v dopravě je krokem k širšímu využívání biomasy, z níž bude možné dále vyvíjet biologické pohonné hmoty, aniž se vyloučí další možnosti, zejména technologie na bázi vodíku.
(11) Politika členských států v oblasti výzkumu zvýšeného využívání biopaliv by měla výrazněji začlenit technologie na bázi vodíku a podporovat tuto cestu, s ohledem na odpovídající rámcové programy Společenství.
(12) Čistý rostlinný olej z olejných plodin vyrobený lisováním, vyluhováním nebo srovnatelnými postupy, surový nebo rafinovaný, avšak bez chemické úpravy, může být také použit jako biopalivo v některých zvláštních případech, kdy je jeho užití slučitelné s typem motoru a odpovídajícími požadavky týkajícími se emisí.
(13) Nové typy pohonných hmot by měly vyhovovat uznávaným technickým normám, pokud je mají spotřebitelé i výrobci automobilů přijímat ve větší míře, a mají tedy být schopné proniknout na trh.
Technické normy představují také základ pro požadavky týkající se emisí a jejich sledování.
Je možné, že vzniknou těžkosti při zajištění toho, aby nové typy pohonných hmot splňovaly současné technické normy, které byly z velké míry definovány pro tradiční fosilní paliva.
Komise a normalizační subjekty by měly sledovat vývoj a upravovat nebo aktivně rozvíjet normy, zejména ukazatele odpařování, aby tak bylo možné zavést nové typy pohonných hmot splňujících stejné požadavky týkající se životního prostředí.
(14) Bioethanol a bionafta, pokud jsou užívány ve vozidlech v čisté formě nebo ve formě směsi, by měly splňovat jakostní normy stanovené tak, aby byl zajištěn optimální výkon motorů.
Je třeba poznamenat, že v případě bionafty pro dieselové motory, kde je výrobním postupem esterifikace, by se mohla použít norma prEN 14214 Evropského výboru pro normalizaci (CEN) pro methylestery mastných kyselin (FAME).
Dále by bylo vhodné, aby CEN vypracoval příslušné normy pro jiné biologické pohonné hmoty používané v dopravě v Evropské unii.
(15) Propagace užívání biopaliv vyráběných při dodržování udržitelného zemědělství a lesnictví, stanoveného v pravidlech, jimiž se řídí společná zemědělská politika, by mohla vytvořit nové příležitosti pro udržitelný rozvoj venkova v rámci společné zemědělské politiky dále zaměřené na trh, zejména trh evropský, a na respektování životnosti venkova a multifunkčního zemědělství a mohla by otevřít nový trh pro inovované zemědělské produkty stávajících i budoucích členských států.
(16) V usnesení ze dne 8. června 1998 [5] schválila Rada strategii a akční plán Komise ve prospěch obnovitelných zdrojů energie a požadovala, aby se přijala specifická opatření na úseku biopaliv.
(17) Komise v Zelené knize "K evropské strategii bezpečnosti zásobování energií" stanovila za cíl nahrazení 20 % tradičních pohonných hmot náhradními palivy v oboru silniční dopravy do roku 2020.
(18) Náhradní pohonné hmoty mohou proniknout na trh pouze tehdy, pokud jsou široce dostupné a konkurenceschopné.
(19) V usnesení ze dne 18. června 1998 [6] se Evropský parlament vyslovil pro zvýšení podílu biopaliv na trhu s pohonnými hmotami na 2 % do pěti let zavedením řady opatření, včetně daňových úlev, finanční podpory zpracovatelskému průmyslu a stanovením povinného procenta biopaliv pro společnosti zpracovávající ropu.
(20) Optimální metoda pro zvýšení podílu biopaliv na vnitrostátních trzích a na trhu Společenství závisí na dostupnosti zdrojů a surovin, na politikách členských států i politice Společenství na podporu biopaliv a na daňových opatřeních, jakož i na stupni angažovanosti všech dotčených kruhů a osob.
(21) Politiky členských států na podporu užití biopaliv by neměly vést k zákazu volného oběhu pohonných hmot, které splňují harmonizované normy pro životní prostředí stanovené právními předpisy Společenství.
(22) Propagace výroby a užívání biopaliv by měla přispět ke snížení závislosti na dovozu energie, jakož i ke snížení emisí skleníkových plynů.
Dále biopalivo v čisté formě nebo ve formě směsi může být v zásadě používáno v automobilech se stávajícím motorem a může ho dodávat současná distribuční síť pohonných hmot.
Přimíchávání biopaliv do pohonných hmot z fosilních paliv by mohlo usnadnit případné snížení nákladů distribučního systému ve Společenství.
(23) Jelikož cíle plánované akce, totiž zavedení obecných zásad stanovujících uvádění na trh a distribuci minimálního procenta biopaliv, nemůže být uspokojivě dosaženo pouze na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu této akce, může být tohoto cíle lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(24) Výzkum a technologický rozvoj v oblasti udržitelnosti biopaliv je třeba podporovat.
(25) Zvýšené užívání biopaliv by mělo být doprovázeno podrobnou analýzou dopadů na životní prostředí a na oblast hospodářskou a sociální, aby bylo možno rozhodnout, zda je vhodné zvýšit podíl biopaliv v poměru k tradičním pohonným hmotám.
(26) Je třeba stanovit možnost rychle upravovat seznam biologických pohonných hmot, procento obnovitelných energií, jakož i harmonogram zavádění biopaliv na trh s pohonnými hmotami pro dopravu s ohledem na technický pokrok a výsledky hodnocení dopadů první fáze jejího zavádění na životní prostředí.
(27) Je třeba zavést opatření pro rychlý rozvoj jakostních norem pro biopaliva užívaná k pohonu automobilů, ať v ní jsou používána jako čisté biologické pohonné hmoty nebo ve formě směsi s tradičními pohonnými hmotami.
Ačkoliv biologické odbourávání a rozklad odpadů je potenciálně užitečným zdrojem výroby biopaliv, je třeba, aby jakostní normy braly v úvahu i možnou přítomnost kontaminujících látek v odpadech tak, aby zvláštní složky nemohly ohrozit vozidlo nebo nepůsobily zhoršení emisí.
(28) Podpora propagace biopaliv by měla být sladěna s cíli bezpečnosti zásobování a ochrany životního prostředí, jakož i se souvisejícími cíli a opatřeními jednotlivých členských států.
Za tím účelem by členské státy mohly zvážit nákladově efektivní způsoby popularizace možností používat biologické pohonné hmoty.
(29) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/EHS ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je podpořit využívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot za účelem nahrazení nafty nebo benzinu pro dopravní účely v každém členském státě se záměrem přispět k dosahování takových cílů, jako je dodržování závazků týkajících se změny klimatu, zajištění bezpečnosti zásobování šetrného k životnímu prostředí a podpora obnovitelných zdrojů energie.
Článek 2
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "biopalivem" kapalná nebo plynná pohonná hmota pro dopravu vyráběná z biomasy;
b) "biomasou" výsledek biologického rozkladu produktů, odpadů a zbytků ze zemědělství (včetně rostlinných a živočišných látek), z lesnictví a s nimi příbuzných průmyslových oborů, jakož i výsledek biologického rozkladu průmyslových a městských odpadů;
c) "jinými obnovitelnými palivy" obnovitelné pohonné hmoty kromě biopaliv, pocházející z obnovitelných zdrojů energie ve smyslu směrnice 2001/77/ES [8] a používané pro účely dopravy;
d) "energetickým obsahem" minimální kalorická hodnota paliva.
2. Za biopalivo se považují přinejmenším níže vyjmenované výrobky:
a) "bioethanol": ethanol vyrobený z biomasy nebo biologického rozkladu odpadů, užívaný jako biopalivo;
b) "bionafta": methylester vyrobený z rostlinného nebo živočišného oleje, s kvalitou nafty, užívaný jako biopalivo;
c) "bioplyn": plynná pohonná hmota vyrobená z biomasy nebo biologického rozkladu odpadů, která může být vyčištěna až na kvalitu zemního plynu a užívána jako biopalivo, nebo dřevoplyn;
d) "biomethanol": methanol vyrobený z biomasy, který se užívá jako biopalivo;
e) "biodimethylether": dimethylether vyrobený z biomasy, užívaný jako biopalivo;
f) "bio-ETBE (ethyl-tercio-butyl-ether)": ETBE vyrobený z bioethanolu.
Objemové procento biopaliva v bio-ETBE je 47 %;
g) "bio-MTBE (methyl-tercio-butyl-ether)": palivo vyrobené z biomethanolu.
Objemové procento biopaliva v bio-MTBE je 36 %;
h) "syntetická biopaliva": syntetické uhlovodíky nebo směsi syntetických uhlovodíků vyrobené z biomasy;
i) "biovodík": vodík vyrobený z biomasy nebo biologického rozkladu odpadů, užívaný jako biopalivo;
j) "čistý rostlinný olej": olej vyrobený z olejných rostlin lisováním, vyluhováním nebo srovnatelnými postupy, surový nebo rafinovaný, avšak chemicky neupravovaný, pokud je jeho využití slučitelné s typem daného motoru a odpovídajícími požadavky týkajícími se emisí.
Článek 3
1. a) Členské státy by měly zajistit, aby na jejich trh bylo uváděno alespoň minimální procento biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot, a za tím účelem stanoví vnitrostátní orientační cíle.
b) i) Referenční hodnota pro tyto cíle činí 2 % a je vypočítána na základě energetického obsahu celkového množství benzinu a nafty pro dopravní účely prodávaného na jejich trzích do 31. prosince 2005.
ii) Referenční hodnota pro tyto cíle je 5,75 %, vypočítaná podle energetického obsahu celkového množství benzinu a nafty pro dopravní účely prodávaného na jejich trzích, do 31. prosince 2010.
2. Biopaliva mohou být upravena k prodeji v těchto podobách:
a) jako čistá biopaliva nebo deriváty minerálních olejů o vysoké koncentraci, v souladu se zvláštními jakostními normami pro použití v dopravě;
b) biopaliva smíšená s deriváty minerálních olejů, v souladu s příslušnými evropskými normami popisujícími technické specifikace pro dopravní pohonné hmoty (EN 228 a EN 590);
c) kapaliny odvozené od biopaliv, jako ETBE (ethyl-tercio-butyl-ether), jejichž obsah biopaliva je uveden v čl. 2 odst. 2.
3. Členské státy sledují působení biopaliv používaných jako částečná více než 5 % náhražka v naftě u vozidel, která k tomuto účelu nebyla upravena, a v případě potřeby přijmou opatření, aby zajistily slučitelnost s právními předpisy Společenství o emisních normách.
4. Členské státy by v opatřeních, která přijmou, měly zohlednit celkovou klimatickou situaci i dopad na životní prostředí u různých typů biopaliv a jiných obnovitelných biopaliv, a měly by především podporovat pohonné hmoty, jejichž celkový dopad na životní prostředí a návratnost vykazují velmi dobré výsledky, přičemž by měly brát také v úvahu konkurenceschopnost a bezpečnost zásobování.
5. Členské státy zajistí, aby veřejnost byla informována o dostupnosti biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot.
Pokud směsi biopaliv s deriváty minerálních olejů překročí mezní hodnotu 5 % methylesterů mastných kyselin (FAME) nebo 5 % bioethanolu, musí být tato skutečnost zvláštním způsobem vyznačena v prodejních místech.
Článek 4
1. Členské státy oznámí Komisi do 1. července každého roku
- jaká opatření přijaly na podporu využití biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot, aby jimi nahradily naftu nebo benzin v dopravě,
- státní zdroje přidělené na produkci biomasy pro jiné energetické účely než dopravu a
- celkové množství prodaných pohonných hmot pro dopravu a podíl biopaliv, čistých nebo ve směsi, a jiných obnovitelných paliv uvedených na trh za předchozí rok.
V případě potřeby členské státy uvedou mimořádné podmínky v dodávce ropy nebo ropných produktů, které ovlivnily uvádění na trh biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot.
V první zprávě po vstupu této směrnice v platnost členské státy uvedou úroveň svých vnitrostátních orientačních cílů pro první fázi.
Ve zprávě za rok 2006 členské státy uvedou své vnitrostátní orientační cíle pro druhou fázi.
V těchto zprávách se zdůvodní rozdíl mezi vnitrostátními cíli a referenčními hodnotami uvedenými v čl. 3 odst. 1 písm. b), přičemž tento rozdíl může spočívat v těchto skutečnostech:
a) v objektivních faktorech, jako je omezený vnitrostátní potenciál pro výrobu biopaliv z biomasy;
b) objemu zdrojů přidělených na výrobu biomasy pro jiné energetické účely než dopravu a specifických technických nebo klimatických vlastnostech vnitrostátního trhu s pohonnými hmotami pro dopravu;
c) vnitrostátní politice přidělující srovnatelné prostředky na výrobu jiných pohonných hmot pro dopravu pocházejících z obnovitelných zdrojů energie a slučitelných s cíli této směrnice.
2. Nejpozději do 31. prosince 2006 a pak každé dva roky ke stejnému dni vypracuje Komise hodnotící zprávu pro Evropský parlament a pro Radu o dosaženém pokroku ve využívání biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot v členských státech.
Tato zpráva zahrnuje přinejmenším tato hlediska:
a) návratnost opatření přijatých členskými státy na podporu využívání biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot;
b) hospodářské aspekty a dopad zvýšení podílu na trhu s biopalivy a jinými obnovitelnými pohonnými hmotami na životní prostředí;
c) očekávaný spotřební cyklus biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot, s cílem ukázat možná opatření pro budoucí podporu těch biopaliv, která jsou šetrná k ovzduší i životnímu prostředí a mohou se stát konkurenceschopnými a nákladově efektivními;
d) udržitelnost plodin používaných pro výrobu biopaliv, a zejména využití půdy, stupně intenzivního pěstování, střídání plodin a používání pesticidů;
e) posouzení využití biopaliva a jiných obnovitelných pohonné hmoty s ohledem na jejich rozdílné působení na změnu klimatu a dopad na snížení emisí CO2;
f) přezkum dalších dlouhodobějších rozhodnutí týkajících se opatření energetické efektivnosti v dopravě.
Komise na základě této zprávy v případě potřeby předloží Evropskému parlamentu a Radě návrhy na úpravu systému cílů uvedených v čl. 3 odst.
1. Pokud zpráva dojde k závěru, že existuje nebezpečí, že orientačních cílů nebude dosaženo z příčin, které nejsou odůvodněny nebo se nezakládají na nových vědeckých důkazech, budou se tyto návrhy týkat vnitrostátních cílů, včetně případných povinných hodnot, ve vhodné podobě.
Článek 5
Seznam uvedený v čl. 2 odst. 2 může být přizpůsoben technickému pokroku postupem podle čl. 6 odst. 2. Při úpravě seznamu je třeba brát v úvah dopad biopaliv na životní prostředí.
Článek 6
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/31/ES
ze dne 11. dubna 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek 2,4DB, betacyfluthrinu, cyfluthrinu, iprodionu, linuronu, maleinohydrazidu a pendimethalinu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/23/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], se zřizuje seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje 2,4DB, betacyfluthrin, cyfluthrin, iprodion, linuron, maleinohydrazid a pendimethalin.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navržených žadateli. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly jmenovány níže uvedené členské státy zpravodajové, které v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložily Komisi příslušné hodnotící zprávy a doporučení: 2,4DB: členský stát zpravodaj Řecko, všechny relevantní informace byly předloženy dne 30. dubna 1996; betacyfluthrin: členský stát zpravodaj Německo, všechny relevantní informace byly předloženy dne 4. listopadu 1996; cyfluthrin: členský stát zpravodaj Německo, všechny relevantní informace byly předloženy dne 4. listopadu 1996; iprodion: členský stát zpravodaj Francie, všechny relevantní informace byly předloženy dne 18. července 1996; linuron: členský stát zpravodaj Spojené království, všechny relevantní informace byly předloženy dne 31. října 1996; maleinohydrazid: členský stát zpravodaj Dánsko, všechny relevantní informace byly předloženy dne 5. září 1997; pendimethalin: členský stát zpravodaj Španělsko, všechny relevantní informace byly předloženy dne 20. května 1998.
(3) Tyto hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS a s ohledem na možné nepříznivé rozhodnutí ohledně 2,4DB a pendimethalinu uspořádala Komise ve dnech 7. května 1998 a 4. června 1999 třístranná setkání s hlavním předkladatelem údajů a členským státem zpravodajem.
Pro obě látky poskytl hlavní předkladatel další údaje, aby tak vyšel vstříc počátečním obavám.
(5) Přezkoumání všech účinných látek byla dokončena dne 3. prosince 2002 formou zprávy Komise o přezkoumání 2,4DB, betacyfluthrinu, cyfluthrinu, iprodionu, linuronu, maleinohydrazidu a pendimethalinu.
(6) Přezkoumání 2,4DB, linuronu, maleinohydrazidu a pendimethalinu neodhalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny.
(7) Zpráva o betacyfluthrinu a cyfluthrinu a další informace byly rovněž předloženy k samostatné konzultaci Vědeckému výboru pro rostliny.
Výbor byl požádán, aby se vyjádřil k vhodnému způsobu posouzení rizika z dietárního příjmu a aby potvrdil, že dostupné ekotoxikologické údaje podporují pouze použití ve sklenících a k moření osiva.
Ve svých stanoviscích [7], [8] Výbor navrhl, aby bylo u betacyfluthrinu a cyfluthrinu kromě posouzení dlouhodobého rizika z dietárního příjmu, které se u přípravků na ochranu rostlin provádí rutinně, provedeno též posouzení krátkodobého rizika akutní toxicity z dietárního příjmu s cílem posoudit jejich možné neurotoxické vlastnosti.
Výbor potvrdil, že použití těchto látek k úpravě osiva a použití ve sklenících (s výjimkou případů, ve kterých se používají užiteční členovci) lze považovat za bezpečná pro necílové suchozemské a vodní organismy díky zvláštním okolnostem těchto aplikací a imobilitě betacyfluthrinu a cyfluthrinu v půdě.
Výbor mimoto podporuje závěry, k nimž dospěly členské státy při hodnocení, a sice že aplikace betacyfluthrinu a cyfluthrinu postřikem v polních podmínkách se neukázala jako dostatečně bezpečná podle kritérií stanovených v příloze VI směrnice 91/414/EHS.
Po stanovisku Vědeckého výboru pro rostliny bylo předloženo posouzení krátkodobého rizika z dietárního příjmu, které bylo projednáno se členskými státy.
Byl vyvozen závěr, že při krátkodobém příjmu reziduí není překročení přijatelných limitů pravděpodobné.
(8) Zpráva o iprodionu a další informace byly rovněž předloženy k samostatné konzultaci Vědeckému výboru pro rostliny.
Vědecký výbor byl požádán, aby se vyjádřil k očekávaným koncentracím v půdě a v podzemních vodách a k přijatelné úrovni expozice uživatelů navržené zpravodajem.
Ve svém stanovisku [9] Výbor potvrdil, že pro půdy o pH vyšším než 6 byly k dispozici dostatečné informace pro spolehlivý odhad vyplavování látky.
Vyplavování u půd o pH nižším než 6 však vyžaduje další pozornost, neboť u těchto půd může v některých reálných citlivých situacích docházet k vyplavování v koncentracích překračujících 0,1 μg/l.
Výbor neshledal potřebným použít doplňkový bezpečnostní faktor pro stanovení přijatelné úrovně expozice uživatelů.
Připomínky Vědeckého výboru byly zohledněny v této směrnici a v hodnotící zprávě.
(9) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující 2,4DB, betacyfluthrin, cyfluthrin, iprodion, linuron, maleinohydrazid nebo pendimethalin obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčné účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(10) Zpráva Komise o přezkoumání je nezbytná k tomu, aby členské státy správně uplatňovaly příslušné části jednotných zásad stanovených ve směrnici 91/414/EHS.
Je tedy vhodné stanovit, aby konečné znění zprávy o přezkoumání (s výjimkou důvěrných informací) bylo trvale k dispozici u členských států nebo aby jimi bylo zpřístupněno k nahlédnutí všem zúčastněným stranám.
(11) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení.
(12) Po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující 2,4DB, betacyfluthrin, cyfluthrin, iprodion, linuron, maleinohydrazid nebo pendimethalin, a zejména přezkoumají stávající povolení, aby se zajistilo splnění podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Pro předložení a hodnocení úplné dokumentace každého přípravku na ochranu rostlin by mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(13) Je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS.
(14) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího 2,4DB, betacyfluthrin, cyfluthrin, iprodion, linuron, maleinohydrazid nebo pendimethalin, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 30. června 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek na ochranu rostlin obsahující 2,4DB, betacyfluthrin, cyfluthrin, iprodion, linuron, maleinohydrazid nebo pendimethalin, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. prosince 2003 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. prosince 2007.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/32/ES
ze dne 23. dubna 2003,
kterou se zavádějí podrobné specifikace, pokud jde o požadavky stanovené ve směrnici Rady 93/42/EHS pro zdravotnické prostředky vyrobené s použitím tkání zvířecího původu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/104/ES [2], a zejména na čl. 14 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 5. března 2001 přijala Francie vnitrostátní opatření zakazující výrobu, uvádění na trh, distribuci, dovoz, vývoz a používání zdravotnických prostředků vyrobených z materiálů zvířecího původu, pokud jsou použity jako náhrada tvrdé pleny mozkové.
(2) Francie odůvodnila toto opatření existujícími nejasnostmi ohledně rizika přenosu zvířecích spongiformních encefalopatií na člověka prostřednictvím takových zdravotnických prostředků, a dále tím, že jsou k dispozici náhradní řešení ve formě syntetických nebo autologních materiálů odebraných od pacienta.
(3) Další členské státy přijaly na jiných právních základech jednostranná vnitrostátní opatření týkající se použití některých materiálů pocházejících z tkání zvířecího původu a představujících specifická rizika přenosu zvířecích spongiformních encefalopatií.
(4) Všechna tato vnitrostátní opatření se vztahují k obecné ochraně veřejného zdraví proti rizikům přenosu zvířecích spongiformních encefalopatií prostřednictvím zdravotnických prostředků.
(5) S ohledem na původ materiálů používaných ve zdravotnických prostředcích se použijí ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [3].
(6) Za účelem zvýšení úrovně ochrany bezpečnosti a zdraví je nezbytné dále posilovat ochranná opatření proti obecnému riziku přenosu zvířecích spongiformních encefalopatií prostřednictvím zdravotnických prostředků.
(7) Vědecký výbor pro léčivé přípravky a zdravotnické prostředky přijal stanovisko týkající se používání surovin představujících riziko přenosných spongiformních encefalopatií (Transmissible Spongiform Encephalopathies – TSE) pro výrobu implantabilních zdravotnických prostředků, v němž doporučuje, aby byli výrobci těchto prostředků vyráběných s použitím tkání nebo derivátů zvířecího původu povinni jako základní součást řízení rizika plně odůvodnit použití těchto tkání na základě jejich přínosu pro pacienty a jejich srovnání s jinými materiály.
(8) Vědecký řídící výbor přijal několik stanovisek týkajících se specifikovaných rizikových materiálů a přípravků odvozených z tkání přežvýkavců, jako je želatina a kolagen, které mají přímý vliv na bezpečnost zdravotnických prostředků.
(9) Zdravotnické prostředky vyrobené s použitím neživých zvířecích tkání nebo jejich derivátů jsou podle klasifikace stanovené v příloze IX směrnice 93/42/EHS prostředky třídy III, s výjimkou těch prostředků, které jsou určeny pouze ke styku s neporušenou kůží.
(10) Zdravotnické prostředky, pocházející ze Společenství nebo dovezené ze třetích zemí, podléhají před uvedením na trh postupům posuzování shody stanoveným ve směrnici 93/42/EHS.
(11) V příloze I směrnice 93/42/EHS se stanoví základní požadavky, které musí zdravotnické prostředky splňovat v souladu s uvedenou směrnicí.
V bodech 8.1 a 8.2 uvedené přílohy se uvádějí specifické požadavky určené k tomu, aby se pokud možno vyloučilo nebo snížilo riziko infekce pacienta, uživatele a třetích osob prostřednictvím tkání zvířecího původu, a stanoví se v nich, že řešení, která výrobce zvolí při návrhu a konstrukci prostředků, musí být v souladu se zásadami bezpečnosti s ohledem na obecně známý stav techniky.
(12) Pro zdravotnické prostředky vyrobené s použitím tkání zvířecího původu je nezbytné přijmout podrobnější specifikace s ohledem na požadavky bodu 8.2 přílohy I směrnice 93/42/EHS a stanovit některé aspekty týkající se analýzy a řízení rizik v rámci postupů posuzování shody podle článku 11 uvedené směrnice.
(13) Některé pojmy použité ve směrnici 93/42/EHS musí být dále vyjasněny s cílem zajistit jednotné provádění této směrnice.
(14) Je nezbytné stanovit přiměřené přechodné období pro zdravotnické prostředky, pro které již byl vydán certifikát ES přezkoumání návrhu nebo certifikát ES přezkoušení typu.
(15) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zdravotnické prostředky zřízeného podle čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 90/385/EHS [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví podrobné specifikace, pokud jde o rizika přenosu přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) na pacienty nebo jiné osoby za normálních podmínek použití prostřednictvím zdravotnických prostředků vyrobených s použitím neživé zvířecí tkáně nebo neživých výrobků vyrobených ze zvířecí tkáně.
2. Do oblasti působnosti této směrnice spadají tkáně, které pocházejí z některých druhů skotu, ovcí nebo koz, jakož i jelenů, losů, norků a koček.
3. Kolagen, želatina a lůj používané při výrobě zdravotnických prostředků musí splňovat nejméně takové požadavky, jako by byly určeny k lidské spotřebě.
4. Tato směrnice se nevztahuje na zdravotnické prostředky uvedené v odstavci 1, které nejsou určeny ke styku s lidským tělem nebo které jsou určeny pouze ke styku s neporušenou kůží.
Článek 2
Pro účely této směrnice se kromě definic uvedených ve směrnici 93/42/EHS použijí tyto definice:
a) "buňkou" se rozumí nejmenší organizovaná jednotka jakékoli živé formy, která je v příhodném prostředí schopna nezávislé existence a vlastní obnovy;
b) "tkání" se rozumí jakákoli organizace buněk nebo mimobuněčných složek;
c) "derivátem" se rozumí materiál získaný výrobním procesem z tkáně zvířecího původu, např. kolagen, želatina nebo monoklonální protilátky;
d) "neživý" znamená neschopen látkové výměny nebo rozmnožování;
e) "přenosnými činiteli" se rozumějí neklasifikované patogenní činitelé, priony, jakož i původci bovinních spongiformních encefalopatií (BSE) a klusavky (scrapie);
f) "snížením, vyloučením nebo odstraněním" se rozumí proces umožňující snížit počet přenosných původců, vyloučit je nebo odstranit, s cílem zabránit infekci nebo patogenní reakci;
g) "deaktivací" se rozumí proces umožňující snížit schopnost přenosných činitelů vyvolat infekci nebo patogenní reakci;
h) "zemí původu" se rozumí země, v níž se zvíře narodilo, v níž se uskutečnil jeho chov nebo porážka;
i) "výchozími materiály" se rozumějí materiály nebo jakékoli jiné přípravky zvířecího původu, z nichž nebo s jejichž pomocí se vyrábějí přípravky podle čl. 1 odst. 1.
Článek 3
Před podáním žádosti o posouzení shody podle čl. 11 odst. 1 směrnice 93/42/EHS výrobce zdravotnických prostředků uvedených v čl. 1 odst. 1 provede analýzu rizik a uplatní systém řízení rizik podle přílohy této směrnice.
Článek 4
Členské státy ověří, že subjekty oznámené podle článku 16 směrnice 93/42/EHS mají aktuální poznatky o zdravotnických prostředcích uvedených v čl. 1 odst. 1, aby byly schopny posoudit shodu těchto prostředků s ustanoveními směrnice 93/42/EHS a se specifikacemi stanovenými v příloze této směrnice.
Pokud na základě výsledků uvedeného ověření musí členský stát změnit oblast působnosti oznámeného subjektu, informuje o tom dotyčný členský stát Komisi a ostatní členské státy.
Článek 5
1. Postupy posuzování shody zdravotnických prostředků uvedených v čl. 1 odst. 1 zahrnují hodnocení splnění základních požadavků směrnice 93/42/EHS a specifikací stanovených v příloze této směrnice.
2. Oznámené subjekty zhodnotí strategii výrobce při analýze a řízení rizik, a to zejména
a) informace poskytnuté výrobcem;
b) odůvodnění použití tkání nebo derivátů zvířecího původu;
c) výsledky eliminačních nebo deaktivačních studií nebo rešerše odborné literatury;
d) kontrolu zdrojů materiálů, konečných výrobků a subdodavatelů provedenou výrobcem;
e) nutnost ověřovat původ surovin, včetně dodávek třetí strany.
3. Během hodnocení analýzy a řízení rizik v rámci postupu posouzení shody musí oznámené subjekty vzít v úvahu certifikát ověření nepřítomnosti TSE vydaný Evropským ředitelstvím pro jakost léků (dále jen "certifikát TSE"), pokud je tento certifikát pro výchozí materiály k dispozici.
4. S výjimkou zdravotnických prostředků vyrobených s použitím výchozích materiálů, pro něž byl vydán certifikát TSE podle odstavce 3, požádají vnitrostátní subjekty prostřednictvím svých příslušných orgánů příslušné orgány ostatních členských států o jejich stanovisko týkající se hodnocení a o jejich závěry analýzy a řízení rizik u tkání nebo derivátů určených k tomu, aby se staly součástí zdravotnických prostředků, a to podle pokynů výrobce.
Před vydáním certifikátu ES přezkoumání návrhu a certifikátu ES přezkoušení typu musí oznámené subjekty věnovat patřičnou pozornost všem připomínkám, které jim byly sděleny ve lhůtě 12 týdnů ode dne, kdy byly příslušné vnitrostátní orgány požádány o stanovisko.
Článek 6
Členské státy učiní všechny nezbytné kroky k zajištění toho, aby zdravotnické prostředky uvedené v čl. 1 odst. 1 mohly být uvedeny na trh a do provozu pouze tehdy, pokud jsou v souladu s ustanoveními směrnice 93/42/EHS a se specifikacemi stanovenými v příloze této směrnice.
Článek 7
1. Držitelé certifikátu ES přezkoumání návrhu nebo certifikátu ES přezkoušení typu vydaných před 1. dubnem 2004 pro zdravotnické prostředky uvedené v čl. 1 odst. 1 musí požádat o dodatečný certifikát ES přezkoumání návrhu nebo certifikát ES přezkoušení typu prokazující shodu se specifikacemi stanovenými v příloze této směrnice.
2. Do 30. září 2004 členské státy povolí, aby byly uváděny na trh a do provozu zdravotnické prostředky uvedené v čl. 1 odst. 1, pro něž byl vydán certifikát ES přezkoumání návrhu nebo certifikát ES přezkoušení typu vydaný před 1. dubnem 2004.
Článek 8
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. dubna 2004.
Pokud členské státy přijmou tyto předpisy, musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 9
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/33/ES
ze dne 26. května 2003
o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se reklamy na tabákové výrobky a sponzorství souvisejícího s tabákovými výrobky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Existují rozdíly mezi právními a správními předpisy členských států o reklamě na tabákové výrobky a souvisejícím sponzorství.
Tato reklama a sponzorství přesahuje v některých případech hranice členských států nebo zahrnuje akce organizované na mezinárodní úrovni a představuje činnosti, na které se vztahuje článek 49 Smlouvy.
Rozdíly ve vnitrostátních právních předpisech mohou vést ke zvětšování překážek ve volném pohybu výrobků či služeb, které slouží jako prostředek pro tuto reklamu a sponzorství, mezi členskými státy.
V případě tiskové reklamy se již určité překážky objevily.
V případě sponzorství se může prohlubovat narušování podmínek hospodářské soutěže a bylo již zaznamenáno v souvislosti s organizací některých významných sportovních a kulturních akcí.
(2) Tyto překážky by měly být odstraněny a za tímto účelem by mělo v určitých případech dojít ke sbližování pravidel týkajících se reklamy na tabákové výrobky a sponzorství souvisejícího s tabákovými výrobky.
Zejména je zapotřebí specifikovat rozsah, v jakém je tabáková reklama v určitých kategoriích publikací povolena.
95 odst. 3 Smlouvy je Komise povinna ve svých návrzích k vytvoření a fungování vnitřního trhu týkajících se zdraví vycházet z vysoké úrovně ochrany.
V rámci svých pravomocí usilují o tento cíl též Evropský parlament a Rada.
Právní předpisy členských států, které mají být sbližovány, mají chránit veřejné zdraví regulací propagace tabáku, návykového produktu odpovědného ročně za více než půl milionu úmrtí ve Společenství, a tím se má předcházet situaci, kdy mladí lidé začínají v důsledku propagace kouřit již v raném věku a stávají se závislými.
(4) V důsledku právních a správních předpisů členských států, které zakazují nebo regulují tabákovou reklamu v publikacích, jako jsou noviny, časopisy a jiný periodický tisk, existuje patrné riziko vzniku překážek pro volný pohyb tohoto zboží na vnitřním trhu.
Za účelem zajištění volného oběhu takových médií na celém vnitřním trhu je nezbytné omezit tabákovou reklamu v nich na ty časopisy a periodický tisk, které nejsou určeny pro širokou veřejnost, například na publikace určené výlučně pro profesionály v oblasti obchodu s tabákem a na publikace tištěné a vydávané ve třetích zemích, které nejsou určeny v první řadě pro trh Společenství.
(5) Právní a správní předpisy členských států týkající se určitých typů sponzorství souvisejících s tabákovými výrobky s přeshraničním účinkem vedou k patrnému riziku narušení podmínek hospodářské soutěže pro tuto činnost v rámci vnitřního trhu.
Pro odstranění tohoto narušení je nezbytné zakázat takové sponzorství pouze pro činnosti či akce s přeshraničním účinkem, neboť jinak by mohla být obcházena omezení přímých forem reklamy, aniž se reguluje sponzorství na výhradně vnitrostátní úrovni.
(6) Využívání služeb informační společnosti je prostředkem reklamy na tabákové výrobky, který roste společně s růstem veřejné spotřeby a přístupu k takovým službám.
Takové služby, stejně jako rozhlasové vysílání, které mohou být rovněž přenášeny prostřednictvím služeb informační společnosti, jsou obzvlášť přitažlivé a přístupné mladým spotřebitelům.
Tabáková reklama v obou těchto médiích má jako taková přeshraniční charakter a měla by být regulována na úrovni Společenství.
(7) V několika členských státech podléhá bezplatné rozdělování tabákových výrobků omezením, jelikož zde existuje velká pravděpodobnost vzniku závislosti.
Případy bezplatného rozdělování se vyskytly v souvislosti se sponzorováním akcí s přeshraničním účinkem, a měly by být tudíž zakázány.
(8) Mezinárodně použitelné normy pro reklamu na tabákové výrobky a související sponzorství jsou předmětem jednání o návrhu rámcové úmluvy Světové zdravotnické organizace o kontrole spotřeby tabáku.
Cílem těchto jednání je vytvoření závazných mezinárodních pravidel, která doplní pravidla obsažená v této směrnici.
(9) Komise by měla vypracovat zprávu o provádění této směrnice.
V příslušných programech Společenství by mělo být stanoveno sledování účinků této směrnice na veřejné zdraví.
(10) Členské státy by měly podniknout přiměřené a účinné kroky vedoucí k zajištění kontroly provádění opatření přijatých podle této směrnice v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy, jak je stanoveno ve sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o úloze sankcí při provádění právních předpisů Společenství týkajících se vnitřního trhu a v usnesení Rady ze dne 29. června 1995 o jednotném a účinném uplatňování práva Společenství a o sankcích uplatňovaných při porušení práva Společenství v oblasti vnitřního trhu [4].
Takové prostředky by měly zahrnovat ustanovení o zásahu osob či organizací s oprávněným zájmem na potlačování činností, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
(11) Sankce stanovené v této směrnici by měly ponechat nedotčenými jakékoli jiné sankce či opravné prostředky podle vnitrostátních právních předpisů.
(12) Tato směrnice reguluje reklamu na tabákové výrobky v médiích jiných než televize, tj. v tisku a jiných tištěných publikacích, v rozhlasovém vysílání a ve službách informační společnosti.
Rovněž reguluje sponzorství tabákovými společnostmi v případě rozhlasových programů a akcí nebo činností, které zahrnují několik členských států, konají se v několika členských státech nebo mají přeshraniční účinek jiným způsobem, včetně bezplatného rozdělování tabákových výrobků či rozdělování za sníženou cenu.
Jiné formy reklamy, jako je nepřímá reklama, jakož i sponzorování akcí nebo činností bez přeshraničního účinku, nespadají do působnosti této směrnice.
S výhradou Smlouvy si členské státy ponechávají oprávnění regulovat tyto záležitosti tak, jak pokládají za nezbytné pro zaručení ochrany lidského zdraví.
(13) Reklama na humánní léčivé přípravky se řídí směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [5].
Reklama na výrobky určené pro překonávání závislosti na tabáku nespadá do působnosti této směrnice.
(14) Touto směrnicí by neměla být dotčena směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [6], která zakazuje všechny formy televizní reklamy na cigarety a jiné tabákové výrobky.
Ve směrnici 89/552/EHS je stanoveno, že televizní pořady nesmějí být sponzorovány podniky, jejichž hlavním předmětem činnosti je výroba nebo prodej cigaret a jiných tabákových výrobků nebo poskytování služeb, jejichž reklama je uvedenou směrnicí zakázána.
Směrnice 89/552/EHS rovněž zakazuje prodej tabákových výrobků prostřednictvím televize (teleshopping).
(15) Nadnárodní charakter reklamy uznává směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy [7].
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/37/ES ze dne 5. června 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států, týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových výrobků [8] obsahuje ustanovení o používání klamavých údajů na označování tabákových výrobků, jejichž přeshraniční účinek byl rovněž uznán.
(16) Směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/43/ES ze dne 6. července 1998 o sbližování právních a správních předpisů členských států ve vztahu k reklamě na tabákové výrobky a sponzorství tabákových výrobků [9] zrušil Soudní dvůr ve věci C-376/98 Spolková republika Německo v. Evropský parlament a Rada Evropské unie [10].
Odkazy na směrnici 98/43/ES by se proto měly vykládat jako odkazy na tuto směrnici.
(17) V souladu se zásadou proporcionality je pro dosažení základního cíle řádného fungování vnitřního trhu nezbytné a vhodné stanovit pravidla pro reklamu na tabákové výrobky a související sponzorství.
Tato směrnice nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů v souladu s čl. 5 odst.
(18) Tato směrnice respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
Tato směrnice se zejména snaží zajistit respektování základního práva svobody projevu,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Cílem této směrnice je sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se reklamy na tabákové výrobky a jejich propagace:
a) v tisku a jiných tištěných publikacích,
b) v rozhlasovém vysílání,
c) ve službách informační společnosti a
d) sponzorstvím souvisejícím s tabákovými výrobky, včetně bezplatného rozdělování tabákových výrobků.
2. Tato směrnice má zajistit volný pohyb dotčených médií a souvisejících služeb a odstranit překážky pro fungování vnitřního trhu.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "tabákovými výrobky" veškeré výrobky určené ke kouření, šňupání, nasávání nebo žvýkání, pokud jsou i jen částečně vyrobeny z tabáku;
b) "reklamou" jakákoli forma obchodního sdělení s cílem nebo přímým či nepřímým účinkem propagace tabákového výrobku;
c) "sponzorstvím" jakýkoli veřejný nebo soukromý příspěvek na jakoukoli akci nebo činnost nebo každý druh podpory jednotlivce s cílem nebo přímým či nepřímým účinkem propagace tabákového výrobku;
d) "službami informační společnosti" služby ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [11].
Článek 3
Reklama v tištěných médiích a službách informační společnosti
1. Reklama v tisku a jiných tištěných publikacích se omezuje na publikace určené výlučně pro profesionály v oblasti obchodu s tabákem a na publikace, které jsou tištěné a vydávané ve třetích zemích, pokud tyto publikace nejsou určeny v první řadě pro trh Společenství.
Jiná reklama v tisku a jiných tištěných publikacích je zakázána.
2. Reklama, která není povolena v tisku a jiných tištěných publikacích, není povolena ani ve službách informační společnosti.
Článek 4
Rozhlasová reklama a sponzorství
1. Všechny formy rozhlasové reklamy na tabákové výrobky jsou zakázány.
2. Rozhlasové programy nesmějí být sponzorovány podniky, jejichž hlavním předmětem činnosti je výroba nebo prodej tabákových výrobků.
Článek 5
Sponzorství akcí
1. Sponzorství akcí nebo činností, které zahrnují několik členských států, konají se v několika členských státech nebo mají přeshraniční účinek jiným způsobem, je zakázáno.
2. Jakékoli bezplatné rozdělování tabákových výrobků v souvislosti se sponzorstvím akcí ve smyslu odstavce 1 za účelem nebo s přímým či nepřímým účinkem propagace takových výrobků je zakázáno.
Článek 6
Zpráva
Nejpozději do 20. června 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru zprávu o provádění této směrnice.
K této zprávě se připojí všechny návrhy změn této směrnice, které Komise považuje za nezbytné.
Článek 7
Sankce a vynucení
Členské státy stanoví pravidla pro sankce ukládané v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a učiní všechna opatření, která jsou nezbytná pro zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
Nejpozději do data určeného v článku 10 oznámí členské státy tato pravidla Komisi a neprodleně jí oznámí jakékoli následné změny, které se jich budou týkat.
Pravidla zahrnují ustanovení, která zajistí, že osoby či organizace, které mohou podle vnitrostátních právních předpisů ospravedlnit oprávněný zájem na potlačení reklamy, sponzorství či jiných záležitostí neslučitelných s touto směrnicí, mohou podniknout právní kroky proti takové reklamě nebo sponzorství nebo mohou na takovou reklamu či sponzorství upozornit správní orgán, který je příslušný pro vyřizování stížností nebo pro zahájení vhodného soudního řízení.
Článek 8
Volný pohyb zboží a služeb
Členské státy nezakáží ani neomezí volný pohyb zboží nebo služeb, které jsou v souladu s touto směrnicí.
Článek 9
Odkazy na směrnici 98/43/ES
Odkazy na zrušenou směrnici 98/43/ES se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 10
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 12
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/34/ES
ze dne 26. května 2003,
kterou se po dvacáté třetí mění směrnice Rady 76/769/EHS týkající se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (látky klasifikované jako karcinogeny, mutageny nebo látky toxické pro reprodukci – c/m/r)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 17. března 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 14 Smlouvy má být vytvořena oblast bez vnitřních hranic, v níž je zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu.
(2) Evropský parlament a Rada přijaly dne 29. března 1996 rozhodnutí č. 646/96/ES, kterým se přijímá akční plán pro boj s rakovinou v rámci aktivit v oblasti veřejného zdraví (1996 až 2000) [4].
(3) Pro zlepšení ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů se nesmějí uvádět na trh pro použití širokou veřejností látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci a přípravky, které tyto látky obsahují.
Komise předloží co nejdříve návrh na zákaz používání výrobků, které takové látky obsahují, pokud existuje vědecký důkaz, že se tyto látky z výrobků uvolňují, což vede k expozici a riziku pro širokou veřejnost.
(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60/ES ze dne 20. prosince 1994, kterou se počtrnácté mění směrnice 76/769/EHS [5], stanoví v dodatku přílohy I směrnice 76/769/EHS [6], který se týká bodů 29, 30 a 31, seznam obsahující látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2.
Takové látky a přípravky, které tyto látky obsahují, se nesmějí uvádět na trh pro použití širokou veřejností.
(5) Směrnice 94/60/ES uvádí, že Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh na rozšíření tohoto seznamu nejpozději do šesti měsíců po zveřejnění přizpůsobení technickému pokroku přílohy I směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [7], která obsahuje látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2.
(6) Směrnice Komise 98/98/ES ze dne 15. prosince 1998, kterou se po dvacáté páté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice 67/548/EHS [8], a zejména její příloha I, obsahuje 20 látek nově klasifikovaných jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 a 2 a směrnice Komise 2000//32/ES ze dne 19. května 2000, kterou se po dvacáté šesté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice 67/548/EHS [9], a zejména její příloha I, obsahuje dvě látky nově klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 a 2.
Tyto látky by se měly doplnit k bodům 29, 30 a 31 v dodatku přílohy I směrnice 76/769/EHS.
(7) Rizika a přednosti látek takto nově klasifikovaných byla zohledněna.
(8) Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců obsažené ve směrnici Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [10] a v samostatných směrnicích, které z ní vycházejí, zejména směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Látky uvedené v příloze se doplňují k látkám uvedeným v bodech 29, 30 a 31 v dodatku přílohy I směrnice 76/769/EHS.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. července 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 15. ledna 2005.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES
ze dne 26. května 2003
o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 15. ledna 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem právních předpisů Společenství v oblasti životního prostředí je přispívat k zachování, ochraně a zlepšování kvality životního prostředí a k ochraně lidského zdraví.
(2) Právní předpisy Společenství v oblasti životního prostředí obsahují ustanovení, která umožňují orgánům veřejné správy a jiným orgánům přijímat rozhodnutí, jež mohou mít závažný vliv na životní prostředí, jakož i na zdraví a blaho osob.
(3) Účinná účast veřejnosti na přijímání rozhodnutí umožňuje veřejnosti vyjádřit své názory a obavy, které mohou být pro tato rozhodnutí podstatné, a těm, kdo rozhodují, umožňuje vzít tyto názory a obavy v úvahu, čímž se zvyšuje zodpovědnost a transparentnost rozhodovacího procesu a přispívá k uvědomělému vztahu veřejnosti k otázkám životního prostředí a k veřejné podpoře učiněných rozhodnutí.
(4) Účast veřejnosti, včetně účasti sdružení, organizací a skupin, zejména nevládních organizací na ochranu životního prostředí, by proto měla být podporována, a to mimo jiné podporou vzdělávání veřejnosti v otázkách životního prostředí.
(5) Dne 25. června 1998 Společenství podepsalo Úmluvu OSN/EHK o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně ve věcech životního prostředí (dále jen "Aarhuská úmluva").
Aby mohla být tato úmluva Společenstvím ratifikována, právní předpisy Společenství s ní musí být náležitě uvedeny v soulad.
(6) Jedním z cílů Aarhuské úmluvy je zaručit práva veřejnosti na účast při rozhodování o záležitostech životního prostředí, a přispět tak k ochraně práva na život v prostředí přiměřeném zdraví a blahu člověka.
(7) Článek 6 Aarhuské úmluvy stanoví účast veřejnosti na rozhodování o specifických činnostech uvedených v příloze I uvedené úmluvy a o činnostech v příloze neuvedených, které mohou mít závažný vliv na životní prostředí.
(8) Článek 7 Aarhuské úmluvy stanoví účast veřejnosti na tvorbě plánů a programů týkajících se životního prostředí.
(9) Ustanovení čl. 9 odst. 2 a 4 Aarhuské úmluvy stanovují přístup k soudním nebo jiným řízením za účelem napadení hmotné nebo procesní zákonnosti rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením o účasti veřejnosti článku 6 úmluvy.
(10) Pro některé směrnice z oblasti životního prostředí, které po členských státech požadují, aby vytvářely plány a programy týkající se životního prostředí, avšak neobsahují dostatečná ustanovení o účasti veřejnosti, by měla být stanovena účast veřejnosti v souladu s ustanoveními Aarhuské úmluvy, zejména s jejím článkem 7.
Jiné právní předpisy Společenství z této oblasti již účast veřejnosti při přípravě plánů a programů stanovují a do budoucna budou požadavky na účast veřejnosti podle Aarhuské úmluvy začleňovány do příslušných právních předpisů od počátku.
(11) Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [5] a směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [6] by měly být pozměněny, aby byly plně v souladu s ustanoveními Aarhuské úmluvy, zejména s jejím článkem 6 a čl. 9 odst. 2 a 4.
(12) Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž přispět k plnění závazků vyplývajících z Aarhuské úmluvy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto z důvodu rozsahu a dopadů uvedeného opatření jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíl
Cílem této směrnice je přispět ke splnění závazků vyplývajících z Aarhuské úmluvy, a to zejména:
a) přijetím ustanovení o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí;
b) zlepšením účasti veřejnosti a přijetím ustanovení o přístupu k právní ochraně v rámci směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES.
Článek 2
Účast veřejnosti na plánech a programech
1. Pro účely tohoto článku se "veřejností" rozumí jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a jejich sdružení, organizace nebo skupiny v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
2. Členské státy zajistí, aby veřejnost měla včasné a účinné možnosti účastnit se přípravy a změn či revizí plánů nebo programů, jejichž vypracování je vyžadováno předpisy uvedenými v příloze I.
Za tímto účelem členské státy zajistí:
a) aby veřejnost byla informována o jakýchkoli návrzích takových plánů nebo programů nebo jejich změn či revizí, a to buď prostřednictvím veřejného oznámení, nebo jinými vhod nými prostředky jako například elektronickými médii, jsou-li k dispozici, a aby byly veřejnosti zpřístupněny náležité informace o těchto návrzích, mimo jiné také informace o právu účastnit se rozhodování a o příslušném orgánu, kterému je možné předkládat připomínky nebo dotazy;
b) aby veřejnost měla právo vyjádřit své připomínky a stanoviska před přijetím rozhodnutí o plánech a programech, dokud jsou všechny možnosti výběru ještě otevřené;
c) aby se při přijímání těchto rozhodnutí náležitě přihlíželo k výsledkům účasti veřejnosti;
d) aby po posouzení připomínek a stanovisek vyjádřených veřejností příslušný orgán vyvinul přiměřené úsilí k informování veřejnosti o přijatých rozhodnutích a o důvodech a úvahách, na nichž jsou tato rozhodnutí založena, včetně informací o procesu účasti veřejnosti.
3. Členské státy vymezí veřejnost, která má právo účasti ve smyslu odstavce 2, včetně nevládních organizací, které splňují všechny požadavky vnitrostátních právních předpisů, jako například organizace podporující ochranu životního prostředí.
Podrobné podmínky účasti veřejnosti podle tohoto článku stanoví členské státy tak, aby byla veřejnosti umožněna příprava a účinná účast.
Musí být stanoveny přiměřené lhůty poskytující dostatek času pro jednotlivé fáze účasti veřejnosti, jež jsou stanoveny v tomto článku.
4. Tento článek se nevztahuje na plány a programy navrhované výlučně za účelem národní obrany nebo přijaté v případě mimořádných situací civilního charakteru.
5. Tento článek se nevztahuje na plány a programy uvedené v příloze I, pro které je postup účasti veřejnosti upraven směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí [7] nebo směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [8].
Článek 3
Změna směrnice 85/337/EHS
Směrnice 85/337/EHS se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 2 se doplňují nové definice, které znějí:
""veřejností" : jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a jejich sdružení, organizace nebo skupiny v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
"dotčenou veřejností" : veřejnost, která je nebo by mohla být ovlivněna rozhodovacími řízeními pro oblast životního prostředí podle čl. 2 odst. 2, nebo která má na těchto řízeních určitý zájem; pro účely této definice se předpokládá, že nevládní organizace podporující ochranu životního prostředí a splňující požadavky vnitrostátních právních předpisů mají na rozhodování ve věcech životního prostředí zájem;"
2. v článku 1 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Členské státy mohou případ od případu rozhodnout, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy, neuplatňovat tuto směrnici na záměry sloužící cílům národní obrany, pokud se domnívají, že by její uplatnění mohlo tyto cíle nepříznivě ovlivnit.";
3. v čl. 2 odst. 3 se písmena a) a b) nahrazují tímto:
"a) zváží, zda by nevyhovovala jiná forma posouzení;
b) zpřístupní dotčené veřejnosti informace získané jinými formami posouzení ve smyslu písmene a), informace vztahující se k tomuto vynětí a důvody, proč tato výjimka byla udělena.";
4. v článku 6 se odstavce 2 a 3 nahrazují těmito odstavci:
"2. Následující informace musí být sděleny veřejnosti v počátečním stádiu rozhodovacích řízení pro oblast životního prostředí podle čl. 2 odst. 2 a nejpozději, jakmile je možné tyto informace rozumně poskytnout, a to buď prostřednictvím veřejného oznámení, nebo jinými vhodnými prostředky jako například elektronickými médii, jsou-li k dispozici:
a) žádost o povolení;
b) skutečnost, že záměr podléhá posouzení vlivů na životní prostředí, a případně také skutečnost, že se na něj vztahuje článek 7;
c) údaje o příslušných orgánech odpovědných za vydávání rozhodnutí, o orgánech, od kterých je možné obdržet příslušné informace, a o orgánech, na které se lze obracet s připomínkami či dotazy, a také údaje o lhůtách pro podávání připomínek či dotazů;
d) povaha možných rozhodnutí nebo návrh rozhodnutí, je-li k dispozici;
e) údaj o dostupnosti informací shromážděných podle článku 5;
f) informace o tom, kdy, kde a jakým způsobem budou příslušné informace zpřístupněny;
g) podrobné podmínky účasti veřejnosti stanovené podle odstavce 5 tohoto článku.
3. Členské státy zajistí, aby dotčené veřejnosti byly v přiměřených lhůtách zpřístupněny tyto informace:
a) veškeré informace shromážděné podle článku 5;
b) v souladu s vnitrostátními právními předpisy hlavní zprávy a doporučení adresované příslušnému orgánu nebo orgánům v době, kdy je dotčená veřejnost informována v souladu s odstavcem 2 tohoto článku;
c) v souladu s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí [9] informace neuvedené v odstavci 2 tohoto článku, které jsou významné pro rozhodnutí podle článku 8 a které jsou dostupné až po informování dotčené veřejnosti podle odstavce 2 tohoto článku.
4. Dotčená veřejnost musí dostat včasné a účinné možnosti účastnit se rozhodovacích řízení ve věcech životního prostředí podle čl. 2 odst. 2 a musí mít za tím účelem právo vyjádřit své připomínky a stanoviska příslušnému orgánu nebo orgánům v době, kdy jsou všechny možnosti ještě otevřené, tedy před učiněním rozhodnutí o žádosti o povolení.
5. Podrobné podmínky informování veřejnosti (například formou vývěsek v určité oblasti nebo oznámeními v místním tisku) a konzultací se dotčenou veřejností (například písemným vyjádřením nebo veřejnou anketou) stanoví členské státy.
6. Pro jednotlivé fáze se stanoví přiměřené lhůty tak, aby bylo dost času na informování veřejnosti a aby dotčená veřejnost měla dost času na přípravu a účinnou účast na rozhodování ve věcech životního prostředí podle ustanovení tohoto článku.";
5. článek 7 se mění takto:
a) odstavce 1 a 2 se nahrazují tímto:
"1. Je-li si členský stát vědom, že by záměr mohl mít závažný vliv na životní prostředí v jiném členském státě, nebo pokud členský stát, který by mohl být významně zasažen, o to požádá, poskytne členský stát, na jehož území má být záměr uskutečněn, druhému členskému státu co nejdříve a nejpozději při informování vlastní veřejnosti mimo jiné:
a) popis záměru spolu se všemi dostupnými informacemi o jeho možných přeshraničních vlivech;
b) informace o povaze rozhodnutí, které může být přijato,
a poskytne druhému členskému státu přiměřenou dobu na oznámení, zda si přeje účastnit se rozhodovacích řízení ve věcech životního prostředí podle čl. 2 odst. 2, přičemž může též poskytnout informace podle odstavce 2 tohoto článku.
2. Oznámí-li členský stát, který obdrží informace podle odstavce 1, svůj úmysl účastnit se rozhodovacích řízení ve věcech životního prostředí podle čl. 2 odst. 2, zašle členský stát, na jehož území má být záměr uskutečněn, pokud tak již neučinil, druhému členskému státu informace, které musí být předány podle čl. 6 odst. 2 a zpřístupněny podle čl. 6 odst. 3 písm. a) a b).";
b) odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Podrobné podmínky provádění tohoto článku mohou stanovit dotčené členské státy, přičemž tyto podmínky musí umožňovat dotčené veřejnosti na území zasaženého členského státu účinně se účastnit rozhodovacích řízení ve věcech životního prostředí podle čl. 2 odst. 2 týkajících se daného záměru.";
6. článek 9 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Pokud bylo povolení vydáno nebo zamítnuto, příslušný orgán nebo orgány o tom vhodným postupem uvědomí veřejnost a zpřístupní jí tyto informace:
- obsah rozhodnutí a všechny podmínky k němu připojené,
- po posouzení názorů a obav vyjádřených dotčenou veřejností, hlavní důvody a úvahy, na kterých je rozhodnutí založeno, včetně informací o procesu účasti veřejnosti,
- popis případných hlavních opatření k vyloučení, snížení a pokud možno vyrovnání významných nepříznivých vlivů.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Příslušný orgán nebo orgány uvědomí každý členský stát, s nímž bylo jednáno podle článku 7, zasláním informací uvedených v odstavci l tohoto článku.
Členské státy, s nimiž bylo jednáno podle článku 7, zajistí zpřístupnění těchto informací vhodným způsobem dotčené veřejnosti na svém území.";
7. vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 10a
Členské státy zajistí, aby v souladu s příslušnými předpisy vnitrostátního práva příslušníci dotčené veřejnosti, kteří:
a) mají dostatečný zájem, nebo v opačném případě
b) namítají porušování práva v případech, kdy to správní řád členského státu požaduje jako předběžnou podmínku,
měli možnost dosáhnout přezkoumání soudem nebo jiným nezávislým a nestranným orgánem zřízeným ze zákona a mohli tak napadat hmotnou nebo procesní zákonnost jakýchkoli rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením o účasti veřejnosti obsaženým v této směrnici.
Členské státy stanoví, v jaké fázi mohou být rozhodnutí, akty nebo nečinnost napadeny.
To, co představuje dostatečný zájem a porušování práva, určí členské státy v souladu s cílem poskytnout zúčastněné veřejnosti široký přístup k právní ochraně.
K tomuto účelu je zájem jakékoli nevládní organizace, která splňuje požadavky uvedené v čl. 1 odst.
2, pokládán pro účely písmena a) tohoto článku za dostatečný. Pro účely písmena b) tohoto článku se předpokládá, že tyto organizace mají práva, která mohou být porušována.
Ustanovení tohoto článku nevylučují možnost předběžného přezkoumání správním orgánem a neovlivní požadavek, aby tam, kde to vyžaduje vnitrostátní právní řád, byly před předáním věci k soudnímu přezkoumání vyčerpány postupy správního přezkoumávání.
Každé takové řízení musí být spravedlivé, nestranné a včasné a nesmí být nepřiměřeně nákladné.
K dalšímu zlepšení účinnosti ustanovení tohoto článku členské státy zajistí, aby byly veřejnosti poskytnuty praktické informace o přístupu k postupům správního a soudního přezkoumání.";
8. v příloze I se doplňuje nový bod, který zní:
"22. Jakékoli změny nebo rozšíření záměrů uvedených v této příloze, jež samy o sobě dosahují prahových hodnot případně stanovených v této příloze.";
9. v příloze II bodě 13 první odrážce se doplňují nová slova, která znějí:
"(změna nebo rozšíření neobsažené v příloze I)".
Článek 4
Změna směrnice 96/61/ES
Směrnice 96/61/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) v bodě 10 písm. b) se doplňuje nová věta, která zní:
"Pro účely této definice se každá změna nebo rozšíření provozu považují za podstatné, pokud změna nebo rozšíření samy o sobě dosahují prahových hodnot případně stanovených v příloze I.";
b) doplňují se nové body, které znějí:
"13. "veřejností". rozumí jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a jejich sdružení, organizace nebo skupiny v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
14. "dotčenou veřejností". rozumí veřejnost, která je nebo by mohla být ovlivněna rozhodováním ohledně udělení nebo aktualizace povolení nebo podmínek povolení, nebo která má na tomto rozhodování určitý zájem; pro účely této definice se předpokládá, že nevládní organizace podporující ochranu životního prostředí a splňující požadavky vnitrostátních právních předpisů mají na tomto rozhodování zájem;".
2. V čl. 6 odst. 1 prvním pododstavci se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— hlavních náhradních řešení, jsou-li taková, prověřených žadatelem, ve formě přehledu."
3. Článek 15 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost dostávala včasné a účinné možnosti účasti na řízeních ohledně:
- vydávání povolení pro nová zařízení,
- vydávání povolení pro podstatné změny provozu zařízení,
- aktualizace povolení nebo podmínek povolení pro zařízení v souladu s čl. 13 odst. 2 první odrážkou.
Pro tuto účast platí postup stanovený v příloze V.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"5. Po přijetí rozhodnutí uvědomí příslušný orgán veřejnost v souladu s příslušnými postupy a zpřístupní jí tyto informace:
a) obsah rozhodnutí včetně kopie povolení a podmínek povolení a případných následných aktualizací a
b) po posouzení názorů a obav vyjádřených dotčenou veřejností, důvody a úvahy, na kterých je rozhodnutí založeno, včetně informací o procesu účasti veřejnosti.";
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 15a
Přístup k právní ochraně
Členské státy zajistí, aby v souladu s příslušnými předpisy vnitrostátního práva příslušníci dotčené veřejnosti, kteří:
a) mají dostatečný zájem, nebo v opačném případě
b) namítají porušování práva v případech, kdy to správní řád členského státu požaduje jako předběžnou podmínku,
měli možnost dosáhnout přezkoumání soudem nebo jiným nezávislým a nestranným orgánem zřízeným ze zákona a mohli tak napadat hmotnou nebo procesní zákonnost jakýchkoli rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením o účasti veřejnosti obsaženým v této směrnici.
Členské státy stanoví, v jaké fázi mohou být rozhodnutí, akty nebo nečinnost napadeny.
To, co představuje dostatečný zájem a porušování práva, určí členské státy v souladu s cílem poskytnout zúčastněné veřejnosti široký přístup k právní ochraně.
K tomuto účelu je zájem jakékoli nevládní organizace, která splňuje požadavky uvedené v čl. 2 odst.
14, pokládán pro účely písmena a) tohoto článku za dostatečný. Pro účely písmena b) tohoto článku se předpokládá, že tyto organizace mají práva, která mohou být porušována.
Ustanovení tohoto článku nevylučují možnost předběžného přezkoumání správním orgánem a neovlivní požadavek, aby tam, kde to vyžaduje vnitrostátní právní řád, byly před předáním věci k soudnímu přezkoumání vyčerpány postupy správního přezkoumání.
Každé takové řízení musí být spravedlivé, nestranné a včasné a nesmí být nepřiměřeně nákladné.
K dalšímu zlepšení účinnosti ustanovení tohoto článku členské státy zajistí, aby byly veřejnosti poskytnuty praktické informace o přístupu k postupům správního a soudního přezkoumání."
5. Článek 17 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Je-li si členský stát vědom, že by provoz určitého zařízení mohl mít závažný nepříznivý vliv na životní prostředí v jiném členském státě, nebo pokud členský stát, který by mohl být významně zasažen, o to požádá, předá členský stát, na jehož území byla podána žádost o povolení podle článku 4 nebo čl. 12 odst. 2, druhému členskému státu veškeré informace, které musí sdělit nebo zpřístupnit podle přílohy V, a to ve stejnou dobu, kdy je zpřístupní vlastním státním příslušníkům. Tato informace poslouží jako podklad pro jakékoli nezbytné konzultace v rámci dvoustranných vztahů mezi těmito členskými státy na základě vzájemnosti a rovnoprávnosti.";
b) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"3. Při rozhodování o žádosti o povolení musí příslušný orgán brát v úvahu výsledky veškerých konzultací podle odstavců 1 a 2.
4. Příslušný orgán uvědomí každý členský stát, s nímž byly vedeny konzultace podle odstavce 1, o rozhodnutí o žádosti a poskytne mu informace podle čl. 15 odst. 5. Tento členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil zpřístupnění těchto informací vhodným způsobem dotčené veřejnosti na svém území.";
6. Doplňuje se příloha V uvedená v příloze II této směrnice.
Článek 5
Zpráva a přezkum
Nejpozději do 25. června 2009 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování a účinnosti této směrnice.
Za účelem dalšího zahrnutí požadavků na ochranu životního prostředí v souladu s článkem 6 Smlouvy a s přihlédnutím ke zkušenostem získaným při uplatňování této směrnice v členských státech, se k této zprávě případně přiloží návrhy na změnu této směrnice.
Komise zejména zváží možnost rozšířit oblast působnosti této směrnice na jiné plány a programy týkající se životního prostředí.
Článek 6
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 25. června 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 7
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem jejího vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 8
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/36/ES
ze dne 26. května 2003,
kterou se po dvacáté páté mění směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (látky klasifikované jako karcinogeny, mutageny nebo látky toxické pro reprodukci – c/m/r)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 76/769/EHS [4] stanoví omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků.
(2) Opatření této směrnice spadají do rámce akčního plánu v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 646/96/ES ze dne 29. března 1996, kterým se přijímá akční plán pro boj s rakovinou v rámci aktivit v oblasti veřejného zdraví (1996 až 2000) [5].
(3) Pro zlepšení ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů se nesmějí uvádět na trh pro použití širokou veřejností látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci a přípravky, které tyto látky obsahují.
(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/60/ES ze dne 20. prosince 1994, kterou se počtrnácté mění směrnice 76/769/EHS [6], stanoví v dodatku přílohy I směrnice 76/769/EHS, který se týká bodů 29, 30 a 31, seznam obsahující látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2.
Takové látky a přípravky, které tyto látky obsahují, se nesmějí uvádět na trh pro použití širokou veřejností.
(5) Ve směrnici 94/60/ES se předpokládá, že tento seznam bude rozšířen krátce po zveřejnění přizpůsobení technickému pokroku přílohy I směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [7], která obsahuje látky klasifikované jako karcinogenní, mutagenní nebo toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2.
(6) Směrnice Komise 2001/59/ES [8], kterou se po dvacáté osmé přizpůsobuje technickému pokroku směrnice 67/548/EHS, a zejména její příloha I, obsahuje 2 látky nově klasifikované jako karcinogenní kategorie 1, 19 látek nově klasifikovaných jako karcinogenní kategorie 2, pět látek nově klasifikovaných jako mutagenní kategorie 2, jednu látku nově klasifikovanou jako toxická pro reprodukci kategorie 1 a 16 látek nově klasifikovaných jako toxické pro reprodukci kategorie 2.
(7) Uvedené látky by se měly doplnit do seznamu v dodatku přílohy I směrnice 76/769/EHS.
(8) Rizika a přednosti látek nově klasifikovaných ve směrnici 2001/59/ES jako karcinogenní, mutagenní a toxické pro reprodukci kategorie 1 nebo 2 byla zohledněna.
(9) Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců obsažené ve směrnici Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [9] a v samostatných směrnicích, které z ní vycházejí, zejména směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci [10],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Látky uvedené v příloze této směrnice se doplňují k látkám uvedeným v bodech 29, 30 a 31 v dodatku přílohy I směrnice 76/769/EHS.
Látky uvedené v bodu 1 písm. c) přílohy této směrnice se vypouští ze seznamu 2 v bodu 29 přílohy I směrnice 76/769/EHS.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 25. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 25. prosince 2004.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES
ze dne 26. května 2003
o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků a o zrušení směrnice 74/150/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci harmonizace postupů schvalování typu se stalo nezbytným přizpůsobit směrnici Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [4] směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [5] a směrnici Rady 92/61/EHS ze dne 30. června 1992 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [6].
(2) Směrnice 74/150/EHS omezuje oblast působnosti postupu schvalování typu Společenství na kolové zemědělské a lesnické traktory, a proto je také důležité rozšířit její oblast působnosti na jiné kategorie zemědělských a lesnických vozidel.
Tato směrnice je proto prvním krokem k právní úpravě pro ostatní motorová zemědělská vozidla.
(3) Je třeba také brát v úvahu skutečnost, že by bylo třeba zavést postupy pro výjimky pro určitá vozidla vyrobená v malých sériích, vozidla z výběhu série nebo taková vozidla, která se vyznačují technickým pokrokem, který není zachycen ve zvláštních směrnicích.
(4) Tato směrnice je založena na úplné harmonizaci, a proto by období předcházející povinnému ES schvalování typu mělo být dostatečně dlouhé, aby umožnilo výrobcům těchto vozidel přizpůsobit se novým harmonizovaným postupům.
(5) V důsledku rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské komise OSN o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání homologací udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958") [7] musí být dodržovány různé mezinárodní předpisy, k nimž Společenství přistoupilo.
Některé zkoušky by také měly být harmonizovány se zkouškami stanovenými kodexy Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD).
(6) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(7) Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané Listinou základních práv Evropské unie jako základní zásady práva Společenství.
(8) Směrnice 74/150/EHS byla různě a podstatně měněna, a měla by být proto v zájmu jednoznačnosti a přehlednosti znovu vydána,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na schvalování typu vozidel montovaných v jediném stupni nebo ve více stupních.
Vztahuje se na vozidla uvedená v článku 2 písm. d) s maximální konstrukční rychlostí nejméně 6 km/h.
Směrnice se také vztahuje na ES schvalování typu systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla.
2. Tato směrnice se nevztahuje:
a) na schvalování jednotlivých vozidel;
tento postup se však může využít u určitých kategorií vozidel, které spadají do oblasti působnosti této směrnice a pro které je ES schvalování typu povinné;
b) na stroje konstruované speciálně pro užití v lesnictví, jako jsou vlečná zařízení a dopravníky definované v normy ISO 6814:2000;
c) na lesnické stroje postavené na podvozku pro zemní práce definované v normě ISO 6165:2001;
d) na výměnné stroje, které jsou celé zdviženy nad zemí, pokud je vozidlo, ke kterému jsou stroje připojeny, provozováno na pozemní komunikaci.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "ES schvalováním typu" správní postup, kterým členský stát osvědčuje, že určitý typ vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku splňuje technické požadavky této směrnice; ES schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku může být také označováno jako "dílčí ES schválení typu";
b) "vícestupňovým ES schvalováním typu" správní postup, kterým jeden nebo více členských států osvědčuje, že určitý typ nedokončeného nebo dokončeného vozidla splňuje technické požadavky této směrnice v závislosti na stupni rozpracovanosti;
c) "schvalováním jednotlivého vozidla" správní postup, kterým členský stát osvědčuje, že jednotlivě schválené vozidlo splňuje jeho vnitrostátní technické požadavky;
d) "vozidlem" traktor, přípojné vozidlo nebo výměnný přípojný stroj, úplné, nedokončené, nebo dokončené, které jsou určeny pro užití v zemědělství nebo v lesnictví;
e) "kategorií vozidla" každá sada vozidel, která mají stejné konstrukční vlastnosti;
f) "typem vozidla" vozidla určité kategorie, která se neliší v podstatných hlediscích stanovených v kapitole A přílohy II; typ vozidla může zahrnovat různé varianty a verze obsažené v kapitole A přílohy II;
g) "základním vozidlem" každé nedokončené vozidlo, jež si v průběhu následných stupňů vícestupňového ES schválení typu ponechává své identifikační číslo vozidla (VIN);
h) "nedokončeným vozidlem" každé vozidlo, jehož dokončení vyžaduje ještě minimálně jeden stupeň k tomu, aby vozidlo splnilo všechny odpovídající technické požadavky této směrnice;
i) "dokončeným vozidlem" každé vozidlo, které prošlo postupem vícestupňového ES schvalování typu a které splňuje všechny odpovídající požadavky této směrnice;
j) "traktorem" každé motorové kolové nebo pásové zemědělské nebo lesnické vozidlo s nejméně dvěma nápravami a s maximální konstrukční rychlostí nejméně 6 km/h, jehož hlavní funkcí je vyvíjet tažnou sílu a které bylo speciálně konstruováno k tažení, tlačení, nesení a pohonu určitých výměnných zařízení konstruovaných k vykonávání zemědělských nebo lesnických prací nebo k tažení zemědělských nebo lesnických přípojných vozidel; může být přizpůsobeno k tomu, aby při zemědělských nebo lesnických pracích neslo náklad nebo může být vybaveno sedadly pro spolujezdce;
k) "přípojným vozidlem" každé zemědělské nebo lesnické přípojné vozidlo určené hlavně k nesení nákladu a konstruované k tomu, aby bylo taženo traktorem pro zemědělské nebo lesnické účely; přípojná vozidla, u nichž je část jejich naložené hmotnosti nesena tažným vozidlem, spadají do této kategorie; každé vozidlo připojené k traktoru a zahrnující nástroj se musí považovat za zemědělské nebo lesnické přípojné vozidlo, pokud je poměr celkové technicky přípustné hmotnosti k nenaložené hmotnosti tohoto vozidla roven 3,0 nebo větší a pokud nebylo vozidlo konstruováno ke zpracování materiálů;
l) "výměnným taženým strojem" každý nástroj užívaný v zemědělství nebo lesnictví, který je konstruován tak, aby byl tažen traktorem, a který mění nebo doplňuje jeho funkce; stroj může mít ložnou plošinu konstruovanou a vyrobenou k tomu, aby přijala nějaký nástroj a zařízení potřebné pro využití tohoto stroje, a může dočasně uskladnit jakýkoli materiál vytvořený nebo potřebný v průběhu prací; každé vozidlo určené k tomu, aby bylo taženo traktorem, a zahrnující trvale nástroj nebo konstruované ke zpracovávání materiálů se považuje za výměnný tažený stroj, pokud je poměr celkové technicky přípustné hmotnosti k nenaložené hmotnosti tohoto vozidla roven 3,0 nebo větší.
m) "systémem" každá sada zařízení vestavěných ve vozidle k výkonu zvláštních funkcí;
n) "konstrukční částí" zařízení určené k tomu, aby bylo částí vozidla, které může být schváleno jako typ nezávisle na vozidle;
o) "samostatným technickým celkem" zařízení určené k tomu, aby bylo částí vozidla, které může být schváleno jako typ nezávisle, ale pouze ve vztahu k jednomu nebo k více určeným typům vozidel;
p) "výrobcem" fyzická nebo právnická osoba, která orgánu pro ES schvalování typu odpovídá za postup schvalování typu a za zajištění shodnosti výroby nezávisle na tom, zda je tato osoba přímo zapojena do všech stupňů výroby vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku; za výrobce se také považují:
i) každá fyzická nebo právnická osoba, která koncipovala, koncipuje, vyrábí nebo vyrobila pro vlastní potřebu vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek;
ii) každá fyzická nebo právnická osoba, která odpovídá za to, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek v době uvádění na trh nebo do provozu vyhovují této směrnici;
Zástupcem výrobce je fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství a pověřená výrobcem k jeho zastupování ve vztahu k příslušnému orgánu a k jednání jménem výrobce v oblasti působnosti této směrnice.
V dalším je třeba "výrobcem" rozumět výrobce nebo jeho zástupce;
q) "uvedením do provozu" první užití každého vozidla pro účely, ke kterým je ve Společenství určeno, pokud již vozidlo nevyžaduje před prvním užitím montáž nebo seřízení výrobcem nebo jím určenou třetí osobou; datum registrace nebo prvního uvedení na trh se považuje za datum uvedení do provozu;
r) "orgánem pro ES schvalování typu" orgán členského státu příslušný pro všechna hlediska schválení typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, který vydává a popřípadě odejímá ES schválení typu, který slouží jako styčné místo pro orgány pro ES schvalování typu ostatních členských států a který ověřuje opatření přijatá výrobcem pro zajištění shodnosti výroby;
s) "technickou zkušebnou" organizace nebo subjekt určené jako zkušební laboratoř pro zkoušky nebo kontroly jménem orgánu pro ES schvalování typu členského státu; tuto činnost může rovněž vykonávat orgán pro ES schvalování typu sám;
t) "zvláštními směrnicemi" směrnice uvedené v seznamu v kapitole B přílohy II;
u) "certifikátem ES schválení typu" jeden z formulářů uvedených v kapitole C přílohy II nebo v odpovídající příloze zvláštní směrnice, v nichž jsou stanoveny údaje, které musí poskytnout orgán pro ES schvalování typu;
v) "informačním dokumentem" jeden z formulářů uvedených v příloze I této směrnice nebo v odpovídající příloze zvláštní směrnice, v nichž jsou stanoveny údaje, které musí poskytnout žadatel;
w) "dokumentací výrobce" úplný soubor nebo spis, které obsahují údaje, výkresy a fotografie požadované v příloze I a předávané žadatelem technické zkušebně nebo orgánu pro ES schvalování typu podle údajů informačního dokumentu ve zvláštní směrnici nebo v této směrnici;
x) "schvalovací dokumentací" dokumentace výrobce se všemi zkušebními protokoly nebo jinými dokumenty, které přiložila technická zkušebna nebo orgán pro ES schvalování typu k dokumentaci výrobce v průběhu výkonu svých funkcí;
y) "seznamem schvalovací dokumentace" dokument, ve kterém je uveden souhrnný obsah schvalovací dokumentace ve vhodném číslování nebo jiném značení pro jednoznačnou identifikaci všech stránek;
z) "prohlášením o shodě" doklad stanovený v příloze III, kterým výrobce osvědčuje, že určité vozidlo, které je schváleno jako typ podle této směrnice, splňuje veškeré právní požadavky použitelné v době jeho výroby a který potvrzuje, že vozidlo může být bez dalších ověřování registrováno nebo uvedeno do provozu ve všech členských státech.
Článek 3
Žádost o ES schválení typu
1. Žádost o ES schválení typu vozidla podává výrobce schvalovacímu orgánu členského státu.
K žádosti musí být přiložena dokumentace výrobce, která obsahuje informace požadované v příloze I.
V případě ES schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků musí být orgánu pro ES schvalování typu až do udělení nebo odmítnutí ES schválení typu poskytnuta také dokumentace výrobce.
2. V případě vícestupňového ES schvalování typu musí žadatel poskytnout:
a) v prvním stupni ty části dokumentace výrobce a certifikáty ES schválení typu požadované pro úplné vozidlo, které odpovídají stavu výroby základního vozidla;
b) ve druhém a dalších stupních ty části dokumentace výrobce a certifikáty ES schválení typu požadované pro dokončené vozidlo, které odpovídají současnému stavu výroby, a kopie certifikátů ES schválení typu nedokončeného vozidla, které byly vydány v předchozím stupni; výrobce musí dále dodat podrobný seznam změn a doplňků, které provedl na nedokončeném vozidle;
3. Žádost o ES schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku podává výrobce orgánu pro ES schvalování typu členského státu.
K žádosti musí být přiložena dokumentace výrobce v souladu se zvláštní směrnicí.
4. Žádost o ES schválení typu vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku smí být podána pouze v jednom členském státě.
Pro každý typ, který má být schválen, musí být podána samostatná žádost.
Článek 4
Postup ES schvalování typu
1. Každý členský stát udělí:
a) ES schválení typu typům vozidel, které se shodují s údaji v dokumentaci výrobce a které podle své kategorie splňují technické požadavky všech zvláštních směrnic uvedených v kapitole B přílohy II;
b) vícestupňové ES schválení typu typům základních, nedokončených nebo dokončených vozidel, které se shodují s údaji v dokumentaci výrobce a které splňují technické požadavky všech zvláštních směrnic uvedených v kapitole B přílohy II;
c) ES schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku všem typům systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které se shodují s údaji v dokumentaci výrobce a které splňují technické požadavky obsažené v odpovídající zvláštní směrnici uvedené v kapitole B přílohy II;
Pokud schvalovaný systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek plní svou funkci jen ve spojení s jinými částmi vozidla a z tohoto důvodu je možné ověřit shodu s jedním nebo více požadavky, pouze pokud schvalovaný systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek pracují ve spojení s jinými částmi vozidla, skutečnými nebo simulovanými, musí být rozsah ES schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku odpovídajícím způsobem omezen.
Certifikát ES schválení typu tohoto systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku musí pak uvádět případná omezení jejich užití a musí udávat případné podmínky pro jejich montáž.
Dodržování těchto omezení a podmínek musí být při ES schvalování typu vozidla ověřováno.
2. Pokud členský stát zjistí, že vozidlo, systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, které vyhovují odstavci 1, přesto vážně ohrožují bezpečnost provozu po pozemních komunikacích, životní prostředí nebo bezpečnost osádky, může udělení ES schválení typu odmítnout.
Uvědomí o tom neprodleně ostatní členské státy a Komisi a uvede důvody svého rozhodnutí.
3. Schvalovací orgán každého členského státu zašle do jednoho měsíce schvalovacím orgánům ostatních členských států kopie certifikátu ES schválení typu s přílohami podle kapitoly C přílohy II pro každý typ vozidla, pro který ES schválení typu udělil, odmítl udělit nebo odejmul.
4. Orgány pro ES schvalování typu každého členského státu zasílají měsíčně orgánům pro ES schvalování typu ostatních členských států seznam obsahující údaje o ES schválení typu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků podle přílohy VI, která udělily, odmítly udělit nebo odejmuly v průběhu daného měsíce.
Na žádost orgánu pro ES schvalování typu jiného členského státu mu zašlou ihned kopii certifikátu ES schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku nebo schvalovací dokumentaci pro každý systém, konstrukční část nebo samostatný technický celek, kterým bylo ES schválení typu uděleno, odmítnuto nebo odejmuto.
Článek 5
Změny ES schválení typu
1. Členský stát, který udělí ES schválení typu, přijme nezbytná opatření, aby byl informován o každé změně údajů uvedených ve schvalovací dokumentaci.
2. Žádost o změnu ES schválení typu musí být podána výlučně členskému státu, který udělil původní ES schválení typu.
3. Pokud se v případě ES schválení typu změní údaje uvedené ve schvalovací dokumentaci, vydá orgán pro ES schvalování typu členského státu, který udělil původní ES schválení typu, podle potřeby revidované stránky schvalovací dokumentace a na každé revidované stránce zřetelně vyznačí povahu změny a datum jejího nového vydání.
Za splnění tohoto požadavku se také považuje vydání sjednocené a aktualizované verze schvalovací dokumentace spolu s podrobným popisem změny.
4. Při každém vydání revidovaných stránek nebo sjednocené a aktualizované verze musí být současně upraven i seznam schvalovací dokumentace, který se přikládá k certifikátu ES schválení typu, tak, aby uváděl datum posledních změn nebo datum vydání sjednocené a aktualizované verze.
5. Změna se považuje za "rozšíření" a orgán schvalování typu v členském státu, který vydal původní ES schválení typu, vydá revidovaný certifikát ES schválení typu označený číslem rozšíření a který v dále uvedených případech zřetelně uvede důvod rozšíření a datum svého vydání,
a) pokud jsou požadovány nové inspekce;
b) pokud se změnila jakákoli informace v certifikátu ES schválení typu s výjimkou jeho příloh;
c) pokud se od doby uvedené v certifikátu ES schválení typu změnily požadavky zvláštní směrnice na den, od kterého je zakázáno první uvedení do provozu.
6. Pokud orgán pro ES schvalování typu v členském státu, který udělil původní ES schválení typu, shledá, že změna schvalovací dokumentace vyžaduje novou inspekci nebo nové zkoušky či nová ověření, informuje o tom výrobce a dokumenty uvedené v odstavcich 3, 4 a 5 vydá, pouze pokud nové zkoušky nebo ověření proběhnou s uspokojivými výsledky.
Článek 6
Prohlášení o shodě a značka ES schválení typu
1. Výrobce jako držitel certifikátu ES schválení typu vystaví prohlášení o shodě.
Prohlášení, jehož vzor je uveden v příloze III, musí provázet každé vozidlo, úplné nebo nedokončené, které bylo vyrobeno ve shodě se schváleným typem vozidla.
2. Členské státy však mohou pro účely zdaňování a registrace, poté co nejméně tři měsíce předem upozorní Komisi a ostatní členské státy, vyžadovat doplnění prohlášení o údaje, které nejsou uvedeny v příloze III, za podmínky, že tyto údaje jsou výslovně uvedeny ve schvalovací dokumentaci nebo z ní mohou být odvozeny jednoduchým výpočtem.
3. Výrobce jako držitel certifikátu ES schválení typu systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku umístí na každou konstrukční část nebo samostatný technický celek vyrobené ve shodě se schváleným typem svou výrobní nebo obchodní značku, označení typu nebo, pokud to vyžaduje odpovídající zvláštní směrnice, číslo nebo značku ES schválení typu.
4. Výrobce jako držitel certifikátu ES schválení typu obsahujícího omezení pro užití daného systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku podle čl. 4 odst. 1 písm. c) musí s každým vyrobeným systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem poskytnout podrobné informace o těchto omezeních a uvede případné podmínky pro jejich montáž.
Článek 7
Registrace, prodej a uvádění do provozu
1. Každý členský registruje nová vozidla schváleného typu nebo povolí jejich prodej nebo uvádění do provozu z hlediska jejich konstrukce a funkce, pouze pokud jsou vybavena platným prohlášením o shodě.
V případě nedokončených vozidel musí každý členský stát povolit jejich prodej, může však do doby jejich dokončení odmítnout jejich trvalou registraci nebo uvedení do provozu.
2. Každý členský stát povolí prodej nebo uvádění do provozu systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, pouze pokud splňují požadavky odpovídajících zvláštních směrnic a požadavky uvedené v čl. 6 odst. 3.
Článek 8
Výjimky
1. Požadavky čl. 7 odst. 1 se nevztahují na vozidla určená k užití v ozbrojených silách, v civilní obraně, požární službě a ve službách zajišťujících udržování veřejného pořádku ani na vozidla schválená jako typ podle odstavce 2 tohoto článku.
2. Na žádost výrobce může každý členský stát osvobodit vozidla podle článků 9, 10 a 11 od uplatňování jednoho nebo více ustanovení jedné nebo více zvláštních směrnic.
Členské státy zašlou Komisi a ostatním členským státům každý rok seznam udělených výjimek.
Článek 9
Vozidla vyráběná v malých sériích
U vozidel vyráběných v malých sériích musí být počet vozidel registrovaných, nabízených k prodeji nebo uvedených do provozu každý rok a v každém členském státu omezen nejvýše na počet kusů uvedený v oddílu A přílohy V.
Členské státy zašlou každý rok Komisi seznam ES schválení těchto vozidel.
Členský stát, který udělí takové ES schválení typu, zašle schvalovacím orgánům ostatních členských států označeným výrobcem kopii informačních dokumentů a certifikátů ES schválení typu a všech jejich příloh s uvedením povahy výjimek, které byly uděleny.
Tyto členské státy rozhodnou do tří měsíců, zda a případně pro kolik kusů přijmou ES schválení typu pro registraci vozidel na svém území.
Článek 10
Vozidla z výběhu série
1. U vozidel z výběhu série mohou členské státy na žádost výrobce v početních mezích podle oddílu B přílohy V a po omezenou dobu podle třetího pododstavce registrovat nová vozidla shodná s typem vozidla, jehož schválení typu již pozbylo platnosti, nebo povolit jejich prodej nebo uvedení do provozu.
První pododstavec se vztahuje pouze na vozidla, která:
a) se nacházejí na území Společenství a
b) jsou doprovázena platným prohlášením o shodě vystaveným v době, kdy bylo ES schválení typu dotyčného vozidla ještě platné, ale vozidlo bylo registrováno nebo uvedeno do provozu až poté, co toto schválení typu pozbylo platnosti.
Tato možnost se omezuje na dobu 24 měsíců pro úplná vozidla a na dobu 30 měsíců pro vozidla dokončená ode dne, ke kterému ES schválení typu pozbylo platnosti.
2. Aby mohl být odstavec 1 použit na jeden nebo více typů vozidel dané kategorie, musí výrobce podat žádost příslušným orgánům každého členského státu, kterého se bude uvádění těchto typů vozidel do provozu týkat.
Žádost musí uvádět technické nebo ekonomické důvody, na kterých je založena.
Tyto členské státy rozhodnou do tří měsíců, zda povolí nebo nepovolí registraci daného typu vozidla na svém území, a pokud registraci povolí, pro kolik kusů.
Každý členský stát, kterého se uvádění těchto typů vozidel do provozu týká, zajistí, aby výrobce vozidel dodržoval oddíl B přílohy V.
Článek 11
Neshodnost vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
U vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků konstruovaných technologií nebo principy neslučitelnými s jedním nebo více požadavky jedné nebo více zvláštních směrnic:
a) může členský stát udělit prozatímní ES schválení typu.
V tom případě zašle členský stát do jednoho měsíce kopii certifikátu ES schválení typu a jeho příloh schvalovacím orgánům ostatních členských států a Komisi.
Současně zašle Komisi žádost o povolení k udělení ES schválení typu podle této směrnice.
K žádosti musí být přiloženy podklady, které obsahují tyto údaje:
i) důvody, proč technologie nebo principy konstrukce brání vozidlu, systému, konstrukční části nebo samostatnému technického celku ve splnění požadavků jedné nebo více odpovídajících zvláštních směrnic;
ii) popis vzniklých problémů pro bezpečnost provozu po pozemních komunikacích, ochranu životního prostředí nebo bezpečnost osádky a přijatá opatření;
iii) popis zkoušek a jejich výsledků, které dokládají, že úroveň bezpečnosti provozu po pozemních komunikacích, ochrany životního prostředí nebo bezpečnosti osádky je nejméně rovnocenná úrovni, kterou zaručují požadavky jedné nebo více odpovídajících zvláštních směrnic.
b) Komise předloží do tří měsíců ode dne, kdy obdrží veškeré podklady, návrh rozhodnutí výboru uvedenému v čl. 20 odst. 1. Komise rozhodne postupem podle čl. 20 odst. 2, zda členskému státu povolí, aby udělil ES schválení typu podle této směrnice.
Členským státům se zašle pouze žádost o povolení a návrh rozhodnutí v jejich úředním jazyce nebo jazycích;
c) pokud je žádost schválena, smí členský stát udělit ES schválení typu podle této směrnice.
V tom případě musí rozhodnutí také stanovit, zda je třeba uložit omezení platnosti dotyčného ES schválení typu.
V žádném případě nesmí být doba platnosti ES schválení typu kratší než 36 měsíců;
d) pokud byly zvláštní směrnice přizpůsobeny technickému pokroku takovým způsobem tak, že vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky, kterým byla udělena ES schválení typu podle tohoto článku, splňují požadavky změněné směrnice, přemění členské státy tato ES schválení typu na ES schválení typu, která odpovídají této směrnici, s poskytnutím doby nezbytné pro potřebnou úpravu konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, zejména pro odstranění odkazů na omezení nebo výjimky;
e) pokud nebyla přijata opatření nezbytná k přizpůsobení zvláštních směrnic, je možné prodloužit platnost ES schválení typu udělených podle tohoto článku dalším rozhodnutím Komise na žádost členského státu, který udělil ES schválení typu;
f) z výjimky udělené poprvé podle tohoto článku může výbor uvedený v čl. 20 odst. 1 vycházet při rozhodování o obdobných žádostech.
Článek 12
Rovnocennost
1. Na návrh Komise může Rada kvalifikovanou většinou uznat v rámci mnohostranných dohod nebo dvoustranných dohod Společenství se třetími zeměmi rovnocennost podmínek nebo předpisů pro ES schvalování typu vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků stanovenými touto směrnicí a zvláštními směrnicemi s postupy stanovenými mezinárodními předpisy nebo předpisy třetích zemí.
2. Uznává se rovnocennost ES schválení typu udělených na základě zvláštních směrnic pro motorová vozidla definovaná ve směrnici 70/156/EHS a v příloze II kapitole B části II.A této směrnice.
3. Uznává se rovnocennost schválení typů udělených na základě předpisů EHK OSN připojených k revidované dohodě z roku 1958 a uvedených v příloze II kapitole B části II.B této směrnice.
4. Uznává se rovnocennost zkušebních bulletinů vydávaných na podkladě normalizovaných kodexů OECD podle přílohy II kapitoly B části II.C této směrnice jako alternativa ke zkušebním protokolům vypracovaným podle zvláštních směrnic.
Článek 13
Opatření pro shodnost výroby
1. Členský stát, který uděluje ES schválení typu, přijme pro takové schválení typu opatření stanovená v příloze IV, aby ověřil popřípadě ve spolupráci s orgány pro ES schvalování typu ostatních členských států, že byla přijata vhodná opatření k zajištění shody vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.
2. Členský stát, který udělil ES schválení typu, přijme pro takové schválení typu opatření stanovená v příloze IV, aby ověřil, popřípadě ve spolupráci s orgány pro ES schvalování typu ostatních členských států, zda jsou opatření uvedená v odstavci 1 nadále odpovídající a zda se vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky nadále shodují se schváleným typem.
Ověřování, že se výrobky shodují se schváleným typem, se omezuje na postupy stanovené v bodě 2 přílohy IV.
Článek 14
Informační povinnost
Příslušné orgány pro ES schvalování typu členských států se do jednoho měsíce vzájemně informují o každém odejmutí ES schválení typu s uvedením důvodů.
Článek 15
Ochranná doložka
1. Pokud členský stát zjistí, že vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky určitého typu představují vážné ohrožení bezpečnosti provozu po pozemních komunikacích nebo bezpečnosti osádky, třebaže jsou vybaveny platným prohlášením o shodě nebo jsou řádně označeny, může na dobu nejvýše šesti měsíců odmítnout registrovat taková vozidla nebo zakázat prodej nebo uvedení do provozu takových vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků na svém území.
O tomto rozhodnutí neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi a uvede jeho důvody.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 Komise co nejdříve zahájí konzultace s dotyčnými stranami.
Jestliže Komise po těchto konzultacích zjistí,
a) že opatření je důvodné, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který vydal podnět, a ostatní členské státy;
b) že opatření není důvodné, neprodleně o tom uvědomí členský stát, který vydal podnět, a výrobce.
Je-li rozhodnutí podle odstavce 1 důvodné v důsledku nedostatku v některé zvláštní směrnici, je rozhodnutí o jeho zachování přijato postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 16
Neshodnost se schváleným typem
1. Neshodnosti se schváleným typem nastává, pokud jsou zjištěny odchylky od údajů uvedených v certifikátu ES schválení typu nebo ve schvalovací dokumentaci, jež nebyly členským státem, který udělil ES schválení typu, povoleny podle čl. 5 odst. 3.
Vozidlo se nepovažuje za neshodné se schváleným typem, jsou-li dodrženy tolerance stanovené zvláštními směrnicemi.
2. Pokud členský stát, který udělil ES schválení typu, zjistí, že se vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou ES schválení typu neshodují s typem, který schválil, přijme nezbytná opatření, aby byla znovu zajištěna shodnost vyráběných vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků se schváleným typem.
O přijatých opatřeních, která mohou vést až k odejmutí ES schválení typu, uvědomí orgány pro ES schvalování typu takového členského státu odpovídající orgány ostatních členských států a Komisi.
3. Orgány příslušné pro ES schválení typu takového vozidla požádají členské státy, které udělily ES schválení typu systému, konstrukční části, samostatného technického celku nebo nedokončeného vozidla, o přijetí nezbytných opatření, aby byla zajištěna shoda vyráběných vozidla se schváleným typem, v případě
a) ES schválení typu vozidla, je-li zjištěná neshodnost způsobena výlučně neshodností systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku, nebo
b) vícestupňového ES schválení typu, je-li neshodnost dokončeného vozidla způsobena výlučně neshodností systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku obsaženého v nedokončeném vozidle nebo je-li způsobena neshodností samotného nedokončeného vozidla.
Dotyčný orgán o tom ihned uvědomí Komisi a použije se odstavec 2.
Článek 17
Ověření neshodnosti
Pokud některý členský stát zjistí, že se vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky vybavené prohlášením o shodě nebo opatřené značkou ES schválení typu neshodují s typem, který byl schválen, může požádat členský stát, který ES schválení typu udělil, aby ověřil, zda se vyráběná vozidla, systémy, konstrukční části nebo samostatné technické celky shodují se schváleným typem.
Toto ověření musí být provedeno co nejdříve a v každém případě do šesti měsíců ode dne podání žádosti.
Článek 18
Oznamování rozhodnutí a opravných prostředků
Veškerá rozhodnutí o odmítnutí nebo odejmutí ES schválení typu, odmítnutí registrace nebo zákazu uvedení do provozu nebo prodeje přijatá na základě předpisů přijatých k provedení této směrnice musí být řádně odůvodněna.
Rozhodnutí se oznamuje dotčené osobě s uvedením možnosti podat opravné prostředky, které jsou jí podle platných právních předpisů členských států k dispozici, a lhůt pro jejich podání.
Článek 19
Změny příloh této směrnice a zvláštních směrnic
1. Následující opatření nezbytná pro provedení této směrnice se přijímají postupem podle čl. 20 odst. 2:
a) změny potřebné k přizpůsobení příloh této směrnice nebo
b) změny potřebné k přizpůsobení technických ustanovení zvláštních směrnic nebo
c) začlenění ustanovení týkajících se ES schvalování typu samostatných technických celků do zvláštních směrnic.
2. Pokud jsou podle rozhodnutí 97/836/ES zavedeny nové předpisy nebo změny stávajících předpisů, které Společenství přijalo, přizpůsobí tomu Komise přílohy této směrnice postupem podle čl. 20 odst. 2.
Článek 20
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 21
Oznamování orgánů pro ES schvalování typu a technických zkušeben
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům názvy a adresy
a) orgánů pro ES schvalování typu a popřípadě oblastí jejich působnosti a
b) jimi určených technických zkušeben s uvedením, pro které zkušební postupy každou tuto zkušebnu určily.
Oznámené technické zkušebny musí splňovat harmonizované normy pro práci zkušebních laboratoří (EN-ISO/IEC 17025:2000) s těmito podmínkami:
i) výrobce může být určen jako technická zkušebna pouze tehdy, pokud to zvláštní směrnice nebo alternativní technické předpisy výslovně připouštějí;
ii) se souhlasem orgánu pro ES schvalování typu je technická zkušebna oprávněna užívat externí zařízení.
2. U oznámené technické zkušebny se předpokládá, že splňuje harmonizovanou normu uvedenou v odst. 1 písm. b).
Komise však může případně požádat členský stát, aby to prokázal.
3. Technické zkušebny třetích zemí mohou být oznámeny jako určené technické zkušebny pouze v rámci dvoustranné nebo mnohostranné dohody mezi Společenstvím a danou třetí zemí.
Článek 22
Zavedení
1. Členské státy do 31. prosince 2004 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 23
Opatření pro uplatnění ES schválení typu
1. U vozidel kategorií T1, T2 a T3 uplatňují členské státy tuto směrnici
a) od 1. července 2005 na nové typy vozidel,
b) od 1. července 2009 na všechna nová vozidla uváděná do provozu.
2. U vozidel jiných kategorií než uvedených v odstavci 1, jakmile jsou přijaty všechny zvláštní směrnice pro danou kategorii vozidel definovanou v příloze II, uplatňují členské státy tuto směrnici:
a) tři roky ode dne vstupu v platnost poslední zvláštní směrnice, která měla být přijata, pro nové typy vozidel,
b) šest let ode dne vstupu v platnost poslední zvláštní směrnice, která měla být přijata, pro všechna vozidla uváděná do provozu.
3. Členské státy mohou na žádost výrobce použít tuto směrnici na nový typ vozidla ode dne vstupu všech dotyčných zvláštních směrnic v platnost.
Článek 24
Zrušení
1. Směrnice 74/150/EHS se zrušuje od 1. července 2005.
2. Odkazy na směrnici 74/150/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici a v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze VIII této směrnice.
Článek 25
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 26
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2003/38/ES
ze dne 13. května 2003,
kterou se mění směrnice 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, pokud se jedná o částky vyjádřené v eurech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na čtvrtou směrnici Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [1], a zejména na čl. 53 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 11 a 27 směrnice 78/660/EHS a potažmo článek 6 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [3] a články 20 a 21 osmé směrnice Rady 84/253/EHS o schvalování osob pověřených prováděním auditů účetních dokumentů [4] stanoví limity vyjádřené v eurech pro bilanční sumu a čistý obrat, v jejichž rámci mohou členské státy povolovat odchylky od některých ustanovení uvedených směrnic.
(2) Jelikož páté pětileté období od přijetí směrnice 78/660/EHS uplynulo dne 24. července 1998, byly v souladu s požadavky uvedené směrnice uvedené limity přezkoumány.
Výsledky tohoto přezkumu ukazují, že s přihlédnutím k hospodářskému a měnovému vývoji ve Společenství je třeba zvýšit částky vyjádřené v eurech.
(3) Směrnici 78/660/EHS je proto třeba změnit,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 78/660/EHS se mění takto:
1. V článku 11:
a) se první pododstavec mění takto:
i) v první odrážce se slova "bilanční suma: 3125000 EUR" nahrazují slovy "bilanční suma: 3650000 EUR";
ii) v druhé odrážce se slova "čistý obrat: 6250000 EUR" nahrazují slovy "čistý obrat: 7300000 EUR";
b) vkládá se nový pododstavec, který zní: "Pro členské státy, které nepřijaly euro, se částka v národní měně odpovídající částkám uvedeným v prvním odstavci vypočte pomocí směnného kurzu zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie v den vstupu v platnost směrnice, kterou se tyto částky stanoví na základě revize uvedené v čl. 53 odst. 2."
2. V článku 27:
a) se první pododstavec mění takto:
i) v první odrážce se slova "bilanční suma: 12500000 EUR" nahrazují slovy "bilanční suma: 14600000 EUR";
ii) v druhé odrážce se slova "čistý obrat: 25000000 EUR" nahrazují slovy "čistý obrat: 29200000 EUR";
b) vkládá se nový pododstavec, který zní: "Pro členské státy, které nepřijaly euro, se částka v národní měně odpovídající částkám uvedeným v prvním odstavci vypočte pomocí směnného kurzu zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie v den vstupu v platnost směrnice, kterou se tyto částky stanoví na základě revize uvedené v čl. 53 odst. 2."
Článek 2
1. Členské státy, které hodlají využít možnosti dané v článcích 11 a 27 směrnice 78/660/EHS, uvedou v účinnost opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/39/ES
ze dne 15. května 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek propinebu a propyzamidu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/31/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], se zřizuje seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje propineb a propyzamid.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaných žadateli. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly jmenovány níže uvedené členské státy zpravodajové, které v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložily Komisi příslušné hodnotící zprávy a doporučení: ohledně propinebu: členský stát zpravodaj Itálie, všechny relevantní informace byly předloženy dne 17. července 1996; ohledně propyzamidu: členský stát zpravodaj Švédsko, všechny relevantní informace byly předloženy dne 19. května 1998.
(3) Tyto hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS a s ohledem na možné nepříznivé rozhodnutí ohledně propinebu uspořádala Komise ve dnech 7. května 1998 a 4. června 1999 třístranné setkání s hlavním předkladatelem údajů a členským státem zpravodajem.
Pro obě látky poskytl hlavní předkladatel další údaje, aby tak vyšel vstříc počátečním obavám.
(5) Přezkoumání všech účinných látek byla dokončena dne 26. února 2003 formou zprávy Komise o přezkoumání propinebu a propyzamidu.
(6) Přezkoumání propyzamidu neodhalilo žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny.
(7) Zpráva o propinebu a další informace byly rovněž předloženy k samostatné konzultaci Vědeckému výboru pro rostliny.
Vědecký výbor byl požádán, aby se vyjádřil k hodnocení dlouhodobé expozice ptáků a k vhodnému zvířecímu modelu, který má být použit k odvození přijatelného denního příjmu (ADI – Acceptable Daily Intake) a přijatelné úrovně expozice uživatele (AOEL – Acceptable Operator Exposure Level).
Ve svém stanovisku [7] Výbor určil řadu hledisek, ze kterých nebylo riziko propinebu pro ptáky a riziko propinebu a metabolitu PTU pro volně žijící savce dostatečně uváženo, a rovněž uvedl způsoby jak zlepšit posuzování rizika.
Kromě toho Výbor zdůraznil nezbytnost jasného vyjádření a zdůvodnění všech zkoumaných ukazatelů, údajů, předpokladů a úvah použitých při posuzování rizika.
Výbor dospěl k závěru, že vhodným druhem pro stanovení ADI a AOEL je potkan.
Doporučení Vědeckého výboru byla zohledněna v průběhu přezkoumání, v této směrnici a ve zprávě o přezkoumání.
Po předložení chybějících informací hlavním oznamovatelem a po jejich zhodnocení členským státem zpravodajem dospěly členské státy v rámci stálého výboru k závěru, že riziko pro ptáky a volně žijící savce je přijatelné, pokud budou uplatněna vhodná opatření ke zmírnění rizika.
(8) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující propineb nebo propyzamid obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčné účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(9) Zpráva Komise o přezkoumání je nezbytná k tomu, aby členské státy správně uplatňovaly příslušné části jednotných zásad stanovených ve směrnici 91/414/EHS.
Je tedy vhodné stanovit, aby konečné znění zprávy o přezkoumání (s výjimkou důvěrných informací) bylo trvale k dispozici u členských států nebo aby jimi bylo zpřístupněno k nahlédnutí všem zúčastněným stranám.
(10) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení.
(11) Po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující propineb nebo propyzamid, a zejména přezkoumají stávající povolení, aby se zajistilo splnění podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Pro předložení a hodnocení úplné dokumentace každého přípravku na ochranu rostlin by mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(12) Je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS.
(13) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. října 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího propineb nebo propyzamid, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 30. září 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující propineb nebo propyzamid, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. března 2004 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. března 2008.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2004.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/40/ES
ze dne 16. května 2003,
kterou se stanoví seznam, koncentrační limity a požadavky na označování složek přírodních minerálních vod a požadavky na použití vzduchu obohaceného ozonem při úpravě přírodních minerálních vod a pramenitých vod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 80/777/EHS [1] ze dne 15. července 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se využívání a prodeje přírodních minerálních vod, naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/70/ES [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Určité přírodní minerální vody mohou z důvodu svého hydrogeologického původu obsahovat přirozené složky, které mohou v určitých koncentracích představovat riziko pro veřejné zdraví.
Proto je nezbytné stanovit koncentrační limity pro tyto složky v přírodních minerálních vodách.
(2) Podle článku 11 směrnice 80/777/EHS mají být po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny přijaty harmonizované koncentrační limity pro složky přírodních minerálních vod a nezbytné předpisy týkající se uvádění údajů o vysokém obsahu některých složek při označování.
(3) Vědecký výbor pro potraviny vydal stanovisko [3] o arsenu, baryu, fluoridech, boru a manganu a dalších složkách přírodních minerálních vod a potvrdil limity doporučené WHO pro pitnou vodu.
(4) Revidovaný Kodex norem pro "přírodní minerální vody" [4] stanoví za účelem ochrany zdraví seznam těchto složek a jejich maximální limity.
Byl přijat na základě nejnovějších mezinárodních vědeckých údajů a zajišťuje dostatečnou ochranu veřejného zdraví.
(5) Obecně se uznává, že omezený příjem fluoridů může mít příznivý účinek na chrup.
Naproti tomu příliš vysoký celkový příjem fluoridů může mít škodlivé účinky na veřejné zdraví.
Je tedy nezbytné stanovit harmonizované maximální limity obsahu fluoridů v přírodních minerálních vodách zajišťující dostatečnou ochranu populace jako celku.
(6) Světová zdravotnická organizace doporučila pro obsah fluoridů v pitné vodě směrnou hodnotu 1,5 mg/l, kterou v uvedeném stanovisku potvrdil Vědecký výbor pro potraviny.
Za účelem ochrany kojenců a malých dětí, kteří jsou nejcitlivější na riziko fluorózy, je třeba, aby překročení této směrné hodnoty pro obsah fluoridů bylo uvedeno na etiketě přírodní minerální vody, a to způsobem snadno rozpoznatelným pro spotřebitele.
(7) Vědecký výbor pro potraviny stanovil směrnou hodnotu pro obsah boru v přírodních minerálních vodách na základě doporučení WHO [5] z roku 1996.
WHO a další mezinárodně uznávané organizace od té doby přehodnotily účinek boru na veřejné zdraví a doporučily vyšší hodnoty.
Proto by měly být vedeny konzultace s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin o boru v přírodních minerálních vodách, aby mohly být zohledněny nejnovější vědecké poznatky, a maximální limit obsahu boru by v této etapě neměl být stanovován.
(8) V uvedeném stanovisku Vědecký výbor pro potraviny také uvedl přijatelnou úroveň obsahu barya, manganu a arsenu v přírodních minerálních vodách.
Pokud jde o ostatní nežádoucí složky přírodních minerálních vod, které mohou mít škodlivý účinek na veřejné zdraví, jsou v revidovaném Kodexu norem stanoveny maximální limity zajišťující dostatečnou ochranu veřejného zdraví.
Limit obsahu dusitanů se však na základě dostupných údajů jeví jako příliš nízký a měl by být přizpůsoben limitu pro pitnou vodu [6].
(9) Maximální limit obsahu dusičnanů stanovený v Kodexu norem zajišťuje dostatečnou ochranu veřejného zdraví a měl by sloužit jako referenční hodnota pro Společenství a mezinárodní obchod s minerálními vodami.
Během postupu úředního uznávání zdrojů přírodních minerálních vod podle článku 1 uvedené směrnice musí však mít příslušné orgány členských států možnost použít nižší směrnou hodnotu pro dusičnany v přírodních minerálních vodách jímaných na jejich území.
(10) Přírodní minerální vody, u nichž obsah určitých složek překračuje maximální limity, musí být za účelem ochrany veřejného zdraví upravovány odstraněním těchto složek.
Aby mohli provozovatelé učinit nezbytné investice pro dodržení souladu s těmito novými normami, měly by být před vstupem v platnost maximálních koncentračních limitů těchto složek stanoveny dostatečné lhůty, zejména pokud jde o fluoridy a nikl, v jejichž případě dosud nebyly na úrovni Společenství posuzovány ani schváleny žádné postupy úpravy.
(11) Pro účely úředních kontrol obsahu těchto složek je nezbytné stanovit fluktuační rozpětí maximálních koncentračních limitů odpovídající nejistotě měření.
(12) Podle čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 80/777/EHS (ve znění pozdějších předpisů) smějí být železo, mangan, síra a arsen odstraňovány z určitých přírodních minerálních vod pomocí vzduchu obohaceného ozonem s výhradou posouzení Vědeckým výborem pro potraviny a přijetí podmínek pro použití této úpravy Vědeckým výborem pro potravní řetězec a zdraví zvířat.
(13) Vědecký výbor pro potraviny vydal k této úpravě stanovisko [7], v němž stanoví jak závazné metody, tak závazné výsledky.
Jeví se však jako vhodné stanovit pouze závazné výsledky, aby byl respektován vývoj postupů úpravy pomocí vzduchu obohaceného ozonem a odlišnost postupů vyplývající z fyzikálněchemického složení upravované vody.
(14) Dále úprava pomocí vzduchu obohaceného ozonem nesmí vést ke změně složení ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 80/777/EHS, pokud jde o charakteristické složky, ani nesmí mít dezinfekční účinky ve smyslu čl. 4 odst. 3 nebo vést k tvorbě reziduí z úpravy, které by mohly mít škodlivý účinek na veřejné zdraví.
(15) Ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. c) musí být na etiketách přírodních minerálních vod upravených pomocí vzduchu obohaceného ozonem uvedeny údaje poskytující spotřebiteli dostatečné informace o veškerých provedených úpravách.
(16) V souladu s čl. 9 odst. 4a prvním pododstavcem čtvrtou odrážkou směrnice 80/777/EHS jsou ustanovení týkající se úprav uvedená v článku 4 směrnice, a zejména úpravy pomocí vzduchu obohaceného ozonem, použitelná pro pramenité vody.
(17) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Vědeckého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví seznam složek přírodních minerálních vod, které mohou představovat riziko pro veřejné zdraví, limity přípustného obsahu těchto složek, lhůty pro použití těchto limitů a požadavky na označování určitých složek.
Přítomnost těchto složek ve vodě musí být přirozená a nesmí být důsledkem kontaminace zdroje.
Stanoví rovněž podmínky pro použití vzduchu obohaceného ozonem pro odstranění sloučenin železa, manganu, síry a arsenu z přírodních minerálních vod a pramenitých vod a požadavky na označování vod, které byly touto metodou upraveny.
Článek 2
1. Nejpozději dne 1. ledna 2006 musí být přírodní minerální vody v okamžiku balení v souladu s maximálními koncentračními limity stanovenými v příloze I pro složky na seznamu v uvedené příloze.
2. U fluoridů a niklu se však tato lhůta prodlužuje do 1. ledna 2008.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány členských států během postupu úředního uznávání přírodních minerálních vod jímaných na jejich území přijmout nižší směrnou hodnotu pro dusičnany a dusitany, pokud tutéž směrnou hodnotu použijí u všech žádostí, které jsou jim předloženy.
Článek 3
Pro účely úředních kontrol dodrží členské státy při analýze složek uvedených v příloze I specifikace uvedené v příloze II.
Článek 4
1. Na etiketě přírodních minerálních vod s obsahem fluoridů vyšším než 1,5 mg/l se uvedou slova "obsahuje více než 1,5 mg/l fluoridů: nevhodná k pravidelné spotřebě kojenci a dětmi do sedmi let".
2. Informace na etiketě podle odstavce 1 tohoto článku musí být umístěny v bezprostřední blízkosti prodejního názvu a musí být jasně viditelné.
3. U přírodních minerálních vod, které jsou podle odstavce 1 opatřeny informací na etiketě, musí být skutečný obsah fluoridů uveden v rámci fyzikálněchemického složení ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. a) směrnice 80/777/EHS udávajícího obsah charakteristických složek.
Článek 5
1. Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 80/777/EHS, musí být použití úpravy přírodní minerální vody pomocí vzduchu obohaceného ozonem předem oznámeno příslušným orgánům, které zajistí,
a) že použití takové úpravy je odůvodněno složením vody, pokud jde o obsah sloučenin železa, manganu, síry a arsenu;
b) že provozovatel přijal veškerá opatření, aby zajistil, že úprava bude účinná a bezpečná, a aby umožnil její kontrolu příslušnými orgány.
2. Při úpravě přírodních minerálních vod pomocí vzduchu obohaceného ozonem musí být splněny všechny tyto podmínky:
a) úpravou nesmí dojít ke změně fyzikálněchemického složení přírodní minerální vody, pokud jde o charakteristické složky;
b) přírodní minerální voda musí před úpravou splňovat mikrobiologická kritéria stanovená v čl. 5 odst. 1 a 2 směrnice 80/777/EHS;
c) úprava nesmí vést k tvorbě reziduí v koncentraci překračující maximální limity stanovené v příloze III nebo reziduí, která by mohla představovat riziko pro veřejné zdraví.
Článek 6
Na etiketě přírodních minerálních vod, které byly upraveny pomocí vzduchu obohaceného ozonem, musí být ve smyslu čl. 7 odst. 2 písm. c) směrnice 80/777/EHS v bezprostřední blízkosti analytického složení udávajícího charakteristické složky uvedena slova "voda upravena schváleným postupem oxidace pomocí vzduchu obohaceného ozonem".
Článek 7
Aniž je dotčen čl. 9 odst. 4 písm. b směrnice 80/777/EHS, vztahují se články 5 a 6 této směrnice na pramenité vody.
Článek 8
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby nejpozději do 1. ledna 2004 povolily uvádění výrobků, které jsou v souladu s touto směrnicí, na trh.
2. Aniž jsou dotčeny lhůty stanovené v čl. 2 odst. 1 a 2, zakáží členské státy od 1. července 2004 uvádění výrobků, které nejsou v souladu s touto směrnicí, na trh. Výrobky zabalené a označené před 1. červencem 2004 však mohou být prodávány do vyčerpání zásob.
Článek 9
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Opatření přijatá podle tohoto odstavce musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES
ze dne 3. června 2003
o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2, článek 55 a čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Skutečný vnitřní trh s finančními službami je rozhodující pro posílení hospodářského růstu a tvorbu pracovních příležitostí ve Společenství.
(2) Při vytváření tohoto vnitřního trhu bylo již dosaženo značného pokroku, což umožnilo finančním institucím působit v jiných členských státech a zajišťovat vysokou úroveň ochrany pro spotřebitele finančních služeb.
(3) Sdělení Komise "Provádění rámce pro finanční trhy: akční plán" stanoví řadu kroků, které jsou potřebné pro dokončení vnitřního trhu finančních služeb, a Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 vyzvala k provedení tohoto akčního plánu do roku 2005.
(4) Akční plán pro finanční služby označuje za naléhavou prioritu vytvoření směrnice o obezřetnostním dohledu nad institucemi zaměstnaneckého penzijního pojištění, protože tyto instituce jsou hlavními finančními institucemi hrajícími klíčovou úlohu při zajišťování integrace, efektivity a likvidity finančních trhů, ale nejsou předmětem uceleného legislativního rámce Společenství, který by jim umožňoval plně využívat výhod vnitřního trhu.
(5) Jelikož se systémy sociálního zabezpečení dostávají pod rostoucí tlak, důchody ze zaměstnaneckého penzijního pojištění se v budoucnu stanou důležitým doplňkem veřejných důchodových systémů.
Zaměstnanecké penzijní pojištění je proto třeba rozvíjet, aniž by se však zpochybňoval význam důchodových systémů sociálního zabezpečení pro jistou, trvalou a účinnou sociální ochranu, která by měla zajišťovat dostatečnou životní úroveň ve stáří, a proto by měla být ústředním bodem cíle posílení evropského sociálního modelu.
(6) Tato směrnice tak představuje první krok na cestě ke vnitřnímu trhu s poskytováním zaměstnaneckého penzijního pojištění organizovaného v celoevropském měřítku.
Stanovením "pravidla obezřetnosti" jako základní zásady pro kapitálové investice a umožněním, aby instituce mohly působit i v zahraničí, se podporuje přesměrování úspor do úseku zaměstnaneckého penzijního pojištění, což přispívá k ekonomickému a sociálnímu pokroku.
(7) Pravidla dohledu stanovená v této směrnici mají zajistit vysoký stupeň jistoty pro budoucí důchodce stanovením přísných kontrolních norem a jasně určovat způsob účinného řízení systémů zaměstnaneckého penzijního pojištění.
(8) Instituce, které jsou úplně odděleny od jakéhokoli přispívajícího podniku a které působí na základě tvorby fondu pro jediný účel, totiž poskytování důchodových dávek, by měly mít volnost poskytovat služby a svobodu investovat a podléhat pouze koordinovaným požadavkům obezřetnostního dohledu, bez ohledu na to, zda se tyto instituce považují za právnické osoby.
(9) V souladu se zásadou subsidiarity si členské státy mají podržet plnou odpovědnost za organizaci svých důchodových systémů a za rozhodnutí o úloze každého ze tří "pilířů" důchodového systému v jednotlivých členských státech.
V rámci druhého pilíře si také mají podržet plnou odpovědnost za úlohy a funkce různých institucí poskytujících dávky zaměstnaneckého penzijního pojištění, jako například oborové penzijní fondy, podnikové penzijní fondy a životní pojišťovny.
Tato směrnice nechce toto výhradní právo zpochybňovat.
(10) Vnitrostátní pravidla o účasti samostatně výdělečných osob v institucích zaměstnaneckého penzijního pojištění se liší.
V některých členských státech mohou instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění působit na základě dohod s odvětvími nebo svazy odvětví, jejichž členové působí jako samostatně výdělečné osoby, nebo přímo se samostatně výdělečnými osobami.
V některých členských státech se samostatně výdělečná osoba také může stát účastníkem instituce, pokud tato samostatně výdělečná osoba působí jako zaměstnavatel nebo poskytuje profesionální služby některému podniku.
V některých členských státech se samostatně výdělečné osoby nemohou účastnit institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění, pokud nejsou splněny některé požadavky, včetně požadavků stanovených sociálními a pracovně právními předpisy.
(11) Instituce řídící systémy sociálního zabezpečení, které již jsou koordinovány na úrovni Společenství, by měly být z oblasti působnosti této směrnice vyňaty.
Je však třeba přitom přihlížet ke zvláštním rysům institucí, které v jednom členském státě řídí jak systémy sociálního zabezpečení, tak systémy zaměstnaneckého penzijního pojištění.
(12) Finanční instituce, které již využívají legislativní rámec Společenství, by měly být obecně vyňaty z oblasti působnosti této směrnice.
Protože však tyto instituce mohou také v některých případech nabízet služby zaměstnaneckého penzijního pojištění, je důležité zajistit, aby tato směrnice nevedla k narušování hospodářské soutěže.
Těmto narušením se lze vyhnout uplatňováním požadavků obezřetnosti stanoveným touto směrnicí i na činnosti životních pojišťoven v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění.
Komise by také měla pozorně sledovat situaci na trhu zaměstnaneckého penzijního pojištění a posuzovat možnost rozšíření dobrovolného uplatňování této směrnice na jiné regulované finanční instituce.
(13) Je-li cílem zajištění finanční bezpečnosti ve stáří, měly by být dávky vyplácené institucemi zaměstnaneckého penzijního pojištění poskytovány zpravidla jako doživotní důchod.
Vyplácení dočasných důchodů nebo výplata jednorázové částky by měly být také možné.
(14) Je důležité zajistit, aby starší a zdravotně postižené osoby nebyly ohrožovány chudobou a mohli se těšit dobré životní úrovni.
Přiměřené pokrytí biometrických rizik v režimech zaměstnaneckého penzijního pojištění je důležitou součástí boje proti chudobě a nejistotě starších lidí.
Při vytváření penzijního plánu by zaměstnavatelé, zaměstnanci nebo jejich zástupci měli zvážit možnost vytvoření penzijního plánu zahrnujícího rezervy pro krytí rizik dlouhověkosti a rizik pracovní neschopnosti, a také zajištění pozůstalých vyživovaných osob.
(15) To, že se členským státům dává možnost vyjmout z oblasti působnosti vnitrostátních prováděcích právních předpisů instituce, které spravují plány mající celkem méně než 100 účastníků, může usnadnit dohled v některých členských státech, aniž by bylo oslabeno řádné fungování vnitřního trhu v této oblasti.
Nemělo by to však omezit právo těchto institucí jmenovat ke správě svého investičního portfolia a péči o svá investiční aktiva správce a depozitáře ustanovené v jiném členském státě a mající náležité povolení.
(16) Instituce jako "Unterstützungskassen" (podpůrné pokladny) v Německu, kde účastníci nemají ze zákona nárok na dávky v určité výši a kde jsou jejich zájmy chráněny povinným zákonným pojištěním proti úpadku, mají být vyloučeny z oblasti působnosti této směrnice.
(17) Aby bylo možno chránit účastníky a příjemce, měly by instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění omezit své činnosti na činnosti uvedené v této směrnici a na činnosti z nich vyplývající.
(18) V případě úpadku přispívajícího podniku čelí účastníci penzijního plánu riziku ztráty jak svého zaměstnání, tak svých získaných důchodových práv.
Proto je nutné zajistit jasné oddělení podniku od instituce a k ochraně účastníků penzijního plánu stanovit minimální normy obezřetnosti.
(19) Instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění pracují v členských státech značně rozdílným způsobem a dohled nad nimi je v těchto členských státech také značně rozdílný.
V některých členských státech může být dohled vykonáván nejenom nad institucemi samotnými, ale také nad subjekty nebo společnostmi, které jsou oprávněny tyto instituce řídit.
Členské státy by měly mít možnost k těmto zvláštním rysům přihlížet, pokud jsou účinně splněny všechny požadavky stanovené touto směrnicí.
Členské státy by také měly mít možnost povolit pojišťovnám a jiným finančním podnikům, aby řídily instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění.
(20) Instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění jsou poskytovatelé finančních služeb, kteří mají značnou odpovědnost za poskytování důchodových dávek ze zaměstnaneckého penzijního pojištění, a proto by měly splňovat některé minimální normy obezřetnosti pro své činnosti a podmínky provozu.
(21) S ohledem na značný počet institucí v některých členských státech je třeba pragmatického řešení ohledně předchozího povolování institucí.
Pokud však instituce zamýšlí spravovat penzijní plán v jiném členském státě, mělo by být vyžadováno předchozí povolení příslušným orgánem domovského členského státu.
(22) Každý členský stát by měl vyžadovat, aby každá instituce usazené na jeho území vypracovávala roční účetní závěrky a výroční zprávy s přihlédnutím ke každému penzijnímu plánu provozovanému institucí a případně vypracovávala roční účetní závěrky a výroční zprávy pro každý penzijní plán.
Roční účetní závěrky a výroční zprávy, které poskytují skutečný a pravdivý obraz aktiv a pasiv instituce a její finanční situace, přičemž se zabývají každým penzijním plánem provozovaným institucí a jsou náležitě schváleny oprávněnou osobou, jsou základním zdrojem informací pro účastníky a příjemce dávek penzijního plánu a příslušné orgány.
Zejména umožňují příslušným orgánům sledovat finanční zdraví instituce a hodnotit, zda je instituce schopná splnit všechny své smluvní závazky.
(23) Poskytování řádných informací účastníkům a příjemcům penzijního plánu má podstatný význam.
Je zvláště důležité u žádostí o informace o finančním zdraví instituce, smluvních pravidlech, dávkách a skutečném financování nabíhajících důchodových nároků, investiční politice a řízení rizik a nákladů.
(24) Investiční politika instituce je rozhodujícím faktorem jak pro jistotu, tak dostupnost důchodů ze zaměstnaneckého penzijního pojištění.
Instituce by proto měly vypracovat a každé tři roky znovu posoudit prohlášení o svých investičních zásadách.
Prohlášení by mělo být k dispozici příslušným orgánům a na žádost také účastníkům a příjemcům každého penzijního plánu.
(25) Aby příslušné orgány plnily své úkoly předepsané jim právními předpisy, je jim třeba poskytnout odpovídající práva na informace a pravomoci k provádění zásahů vůči institucím a osobám, které je skutečně řídí.
Tam, kde instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění převedla důležité úkoly, jako například řízení investic, informační technologie nebo účetnictví, na jiné podniky (externí zajištění), mělo by být možno rozšířit práva na informace a pravomoci k zásahům tak, aby pokrývaly tyto převedené úkoly a bylo možno kontrolovat, zda jsou tyto činnosti vykonávány v souladu s pravidly pro dohled.
(26) Obezřetně provedený výpočet technických rezerv je základní podmínkou k zajištění toho, aby mohly být plněny povinnosti vyplácet důchodové dávky.
Technické rezervy je třeba počítat na základě uznávaných pojistně matematických metod a mají být potvrzovány kvalifikovanými osobami.
Maximální úrokové sazby je třeba volit obezřetně podle všech souvisejících vnitrostátních pravidel.
Minimální částka technických rezerv by měla postačovat k tomu, aby se mohlo pokračovat ve vyplácení dávek již vyplácených příjemcům, a současně by měla odrážet závazky, které vzniknou z nabíhajících důchodových práv účastníků penzijního plánu.
(27) Rizika pokrývaná institucemi se mezi jednotlivými členskými státy značně liší.
Domovské členské státy by proto měly mít možnost stanovit, že výpočet technických rezerv podléhá dalším a podrobnějším pravidlům, než jsou pravidla stanovená v této směrnici.
(28) Dostačující a vhodná aktiva pokrývající technické rezervy chrání zájmy účastníků a příjemců penzijního plánu, když se přispívající podnik ocitne v úpadku.
Zejména u přeshraničních činností vyžaduje vzájemné uznávání zásad dohledu uplatňovaných v členských státech, aby technické rezervy byly vždy plně finančně pokryty.
(29) Jestliže instituce nepracuje na přeshraničním základě, měly by mít členské státy možnost povolit nedostatečné krytí rezerv, pokud je vytvořen náležitý plán k obnově plného krytí a aniž jsou dotčeny požadavky směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele [4].
(30) V mnoha případech by to mohl být přispívající podnik sám a ne instituce samotná, kdo buď pokryje jakékoli biometrické riziko, nebo zaručí některé dávky nebo výnos investice.
V některých případech však je to instituce samotná, kdo poskytuje toto krytí nebo záruky, a povinnosti přispívajícího podniku jsou obecně vyčerpány platbou nezbytných příspěvků.
Za těchto okolností se nabízené produkty podobají produktům životních pojišťoven a dotyčné instituce by měly mít alespoň stejný dodatečný vlastní kapitál jako životní pojišťovny.
(31) Instituce jsou investory se zvláště dlouhodobými investicemi.
Zpětný odkup aktiv držených těmito institucemi nemůže být obecně učiněn pro jakýkoli jiný účel, než je vyplácení důchodových dávek.
Aby se také odpovídajícím způsobem chránila práva účastníků a příjemců, měly by mít instituce možnost zvolit si umístění aktiv, které vyhovuje přesné povaze a trvání jejich pasiv.
Tyto zřetele volají po účinném dohledu a takovém přístupu k investičním pravidlům, který dává institucím dostatečnou pružnost k rozhodování o nejbezpečnější a nejúčinnější investiční politice, a také je zavazuje, aby jednaly obezřetně.
Soulad s pravidlem obezřetnosti proto vyžaduje investiční politiku určenou podle struktury účastníků jednotlivé instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění.
(32) Metody a postupy dohledu se mezi členskými státy liší.
Proto by členské státy měly dostat určitou volnost jednání ohledně přesných pravidel investování, které chtějí stanovit pro instituce usazené na jejich území.
Tato pravidla však nesmějí omezovat volný pohyb kapitálu, pokud to není vyžadováno z důvodů obezřetnosti.
(33) Jako investoři na velmi dlouhou dobu s nízkými riziky likvidity mohou instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění investovat do nelikvidních aktiv, jako například do akcií, a na trzích rizikového kapitálu v rámci omezení stanovených obezřetností.
Mohou také těžit z výhod mezinárodní diverzifikace.
Investice do akcií, trhů rizikového kapitálu a jiných měn, než jsou měny pasiv, by proto neměly být omezovány, vyjma z důvodů obezřetnosti.
(34) Pokud však instituce pracuje na přeshraničním základě, mohou ji příslušné orgány hostitelského členského státu požádat, aby uplatňovala omezení pro investice do akcií a jiných nástrojů nepřijatých k obchodování na regulovaném trhu, do akcií a jiných nástrojů vydávaných stejným podnikem nebo aktiv vyjádřených v neodpovídajících měnách, pokud se tato pravidla uplatňují také na instituce usazené v hostitelském členském státě.
(35) Omezení týkající se volného výběru schválených správců a depozitářů aktiv prováděného institucemi omezují hospodářskou soutěž na vnitřním trhu a měla by proto být odstraněna.
(36) Aniž jsou dotčeny vnitrostátní sociální a pracovní právní předpisy o organizaci penzijních plánů včetně povinné účasti a dohod vzešlých z kolektivního vyjednávání, měly by mít instituce možnost poskytovat služby v jiných členských státech.
Institucím by mělo být povoleno získávat finanční prostředky od podniků usazených v jiných členských státech a provozovat penzijní plány s účastníky ve více než jednom členském státě.
To by mohlo vést ke značným úsporám z rozsahu, zlepšit konkurenceschopnost hospodářství ve Společenství a usnadnit pohyb pracovníků.
Vyžaduje to však vzájemné uznání obezřetnostních norem.
Na náležité prosazování těchto obezřetnostních norem by měly dohlížet příslušné orgány domovského členského státu, pokud není určeno jinak.
(37) Instituce jednoho členského státu by při výkonu svého práva spravovat plán zaměstnaneckého penzijního pojištění smluvně sjednaný v jiném členském státě měla plně dodržovat sociálních a pracovně právní předpisy platné v hostitelském členském státě, pokud se vztahují k důchodům ze zaměstnaneckého penzijního pojištění, např. definici a vyplácení důchodových dávek a podmínky převoditelnosti důchodových práv.
(38) Je-li plán spravován v odděleném účetním vykazování, ustanovení této směrnice se na uvedený plán uplatňují individuálně.
(39) Je důležité přijmout opatření k zajištění spolupráce mezi příslušnými orgány členských států za účelem dohledu, jakož i mezi uvedenými orgány a Komisí k jiným účelům.
Pro účely výkonu svých povinností a přispění k důslednému a včasnému uplatňování této směrnice si příslušné orgány navzájem poskytnou informace nutné k uplatňování této směrnice.
Komise oznámila svůj záměr vytvořit výbor dohlížitelů, aby podpořila spolupráci, koordinaci a výměnu názorů mezi příslušnými orgány a důsledné uplatňování této směrnice.
(40) Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž vytvoření právního rámce Společenství pro instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění, nemůže být dosaženo uspokojivě pouze na úrovni členských států, a proto, z důvodů jeho rozsahu a účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla pro přístup k činnostem prováděným institucemi zaměstnaneckého penzijního pojištění a pro jejich výkon.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění.
Tam, kde v souladu s vnitrostátními právními předpisy nejsou instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění právnickou osobou, uplatňují členské státy tuto směrnici buď na uvedené instituce, nebo, s výhradou odstavce 2, na povolené subjekty odpovědné za jejich řízení a jednající jejich jménem.
2. Tato směrnice se nevztahuje na
a) instituce spravující systémy sociálního zabezpečení, na něž se vztahují nařízení (EHS) č. 1408/71 [5] a nařízení (EHS) č. 574/72 [6];
b) instituce, na něž se vztahují směrnice 73/239/EHS [7], směrnice 85/611/EHS [8], směrnice 93/22/EHS [9], směrnice 2000/12/ES [10] a směrnice 2002/83/ES [11];
c) instituce, které fungují na základě systému průběžného financování;
d) instituce, ve kterých zaměstnanci přispívajících podniků nemají žádné zákonné nároky na dávky a ve kterých přispívající podnik může kdykoliv zpětně odkoupit aktiva a nemusí nutně splnit své povinnosti při výplatách důchodových dávek;
e) podniky, které s ohledem na výplatu důchodových dávek svým zaměstnancům vytvářejí důchodovou rezervu.
Článek 3
Uplatňování na instituce provozující systémy sociálního zabezpečení
Na instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění provozující také povinné důchodové systémy vztahující se k zaměstnání, které se považují za systémy sociálního zabezpečení, na něž se vztahují nařízení (EHS) č. 1408/71 a nařízení (EHS) č.
574/72, se tato směrnice vztahuje, pouze co se týče jejich činnosti v oblasti nepovinného zaměstnaneckého penzijního pojištění. V uvedeném případě se pasiva a odpovídající aktiva vykazují samostatně a nelze je převádět do povinných důchodových systémů, které se považují za systémy sociálního zabezpečení, nebo opačným směrem.
Článek 4
Dobrovolné uplatňování na instituce, na než se vztahuje směrnice 2002/83/ES
Domovské členské státy se mohou rozhodnout, že budou uplatňovat články 9 až 16 a články 18 až 21 této směrnice na činnosti v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění u životních pojišťoven, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění. V tomto případě se všechna aktiva a pasiva odpovídající uvedeným činnostem vykazují, spravují a organizují odděleně od činností pojišťoven a nelze je převádět.
V tomto případě a pouze při jejich činnosti v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění se na pojišťovny vztahují články 20 až 26, 31 a 36 směrnice 2002/83/ES.
Domovský členský stát zajistí, aby buď příslušné orgány, nebo orgány příslušné pro dozor nad pojišťovnami, na něž se vztahuje směrnice 2002/83/ES v rámci své dohlížecí činnosti ověřovaly přísné oddělení činností v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění.
Článek 5
Malé instituce penzijního pojištění a zákonem stanovené plány
S výjimkou článku 19 se členské státy mohou rozhodnout neuplatňovat celou tuto směrnici nebo její část na jakékoli instituce usazené na jejich území, které provozují penzijní plány mající dohromady méně než 100 účastníků. S výhradou čl.
2 odst. 2 by však tyto instituce měly mít právo uplatňovat tuto směrnici dobrovolně.
Článek 20 se použije, pouze když se uplatňují všechna ostatní ustanovení této směrnice.
Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat články 9 až 17 na instituce, u kterých je poskytování zaměstnaneckého penzijního pojištění stanoveno na základě právních předpisů a je zaručeno orgánem veřejné moci.
Článek 20 se použije, pouze když se uplatňují všechna ostatní ustanovení této směrnice.
Článek 6
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění" nebo jen "institucí" instituce, bez ohledu na její právní formu, fungující na základě kapitálového krytí a zřízená odděleně od jakéhokoli přispívajícího podniku nebo odvětvového svazu přispěvovatelů pro účely poskytování důchodových dávek v souvislosti se zaměstnaneckou činností na základě dohody nebo smlouvy sjednané
- individuálně nebo kolektivně mezi zaměstnavatelem či zaměstnavateli a zaměstnancem či zaměstnanci nebo jejich zástupci, nebo
- se samostatně výdělečnými osobami v souladu s právními předpisy domovského a hostitelského členského státu,
a které vykonávají činnosti z toho přímo vyplývající;
b) "penzijním plánem" smlouva, dohoda, svěřenecká listina nebo pravidla stanovící, které důchodové dávky jsou poskytovány a za jakých podmínek;
c) "přispívajícím podnikem" každý podnik nebo jiný subjekt, bez ohledu na to, zda zahrnuje jednu nebo více právnických nebo fyzických osob nebo se z nich skládá, který působí jako zaměstnavatel nebo jako osoba samostatně výdělečně činná nebo jejich kombinace a který platí příspěvky instituci zaměstnaneckého penzijního pojištění;
d) "důchodovými dávkami" dávky vyplácené při dosažení nebo očekávaném dosažení odchodu do starobního důchodu, nebo pokud jsou doplňkové k uvedeným dávkám a poskytovány jako podpůrné, formou plateb při úmrtí, invaliditě nebo ukončení zaměstnání, anebo ve formě podpory nebo služeb v případě nemoci, potřebnosti nebo úmrtí.
Aby se napomohlo finančnímu zabezpečení po odchodu do starobního důchodu, vyplácejí se tyto dávky doživotně.
Mohou však být také vypláceny dočasně nebo jednorázově;
e) "účastníkem" osoba, jejíž zaměstnanecká činnost jí opravňuje nebo bude opravňovat k pobírání důchodových dávek v souladu s ustanoveními penzijního plánu;
f) "příjemcem" osoba pobírající důchodové dávky;
g) "příslušnými orgány" vnitrostátní orgány určené k plnění povinností stanovených touto směrnicí;
h) "biometrickými riziky" rizika spojená s úmrtím, invaliditou a dlouhověkostí;
i) "domovským členským státem" členský stát, kde má instituce sídlo a správní ústředí, nebo pokud nemá sídlo, své správní ústředí;
j) "hostitelským členským státem" členský stát, jehož sociální a pracovně právní předpisy pro oblast zaměstnaneckého penzijního pojištění se rovněž použijí pro vztah mezi přispívajícím podnikem a účastníky.
Článek 7
Činnosti institucí
Každý členský stát vyžaduje od institucí usazených na jejich území, aby omezily svou činnost na operace v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění a z něho vyplývajících činností.
Pokud pojišťovna v souladu s článkem 4 spravuje své činnosti v oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění odděleným vykazováním aktiv a pasiv, omezují se tato odděleně vykazovaná aktiva a pasiva na operace související s poskytováním důchodových dávek a s činnostmi z toho přímo vyplývajícími.
Článek 8
Zákonné oddělení přispívajících podniků od institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění
Každý členský stát zajistí, aby byl přispívající podnik právně oddělen od instituce zaměstnaneckého penzijního pojištění, aby byla aktiva instituce chráněna v zájmu účastníků penzijního plánu a příjemců důchodových dávek v případě úpadku přispívajícího podniku.
Článek 9
Podmínky pro provoz institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění
1. Každý členský stát pro každou uvedenou instituci usazenou na jeho území zajistí, aby
a) instituce byla zapsána příslušným dozorovým orgánem ve vnitrostátním rejstříku nebo byla povolena; v případě přeshraničních činností uvedených v článku 20 se v rejstříku uvádějí také členské státy, ve kterých instituce působí;
b) instituce byla skutečně vedena osobami s dobrou pověstí, které samy musí mít vhodnou odbornou kvalifikaci a praxi, nebo zaměstnávala poradce s vhodnou odbornou kvalifikací a praxí;
c) byla zavedena řádně stanovená pravidla pro fungování každého penzijního plánu provozovaného institucí a účastníci byli o těchto pravidlech odpovídajícím způsobem informováni;
d) všechny technické rezervy byly počítány a potvrzovány pojistným matematikem nebo jiným odborníkem v této oblasti, např. auditorem, podle vnitrostátních právních předpisů a na základě pojistně matematických metod uznávaných příslušnými orgány domovského členského státu;
e) tam, kde přispívající podnik zaručuje výplaty dávek, bylo zajištěno pravidelné financování;
f) účastníci byli dostatečně informováni o podmínkách penzijního plánu, zejména o
i) právech a povinnostech stran zapojených do penzijního plánu;
ii) finančních, technických a jiných rizicích spojených s penzijním plánem;
iii) povaze a rozložení těchto rizik.
2. V souladu se zásadou subsidiarity a po náležitém přihlédnutí k rozsahu dávek nabízených režimy sociálního zabezpečení mohou členské státy stanovit, že účastníkům budou nabízeny krytí rizik dlouhověkosti a invalidity, poskytování dávek pozůstalým vyživovaným osobám a záruka vrácení příspěvků jako dodatečné dávky, pokud s tím souhlasí zaměstnavatelé a zaměstnanci nebo jejich zástupci.
3. Členský stát může stanovit, že podmínky pro provoz instituce usazené na jeho území podléhají dalším požadavkům, aby bylo zajištěno, že zájmy účastníků a příjemců jsou náležitě ochráněny.
4. Členský stát může povolit institucím usazeným na jejich území nebo od nich vyžadovat, aby svěřily řízení těchto institucí zcela nebo zčásti jiným subjektům jednajícím jménem těchto institucí.
5. V případě přeshraniční činnosti uvedené v článku 20 podléhají podmínky provozování instituce předchozímu povolení příslušnými orgány domovského členského státu.
Článek 10
Roční účetní závěrky a výroční zprávy
Každý členský stát vyžaduje, aby každá instituce usazená na jeho území vypracovávala roční účetní závěrky a výroční zprávy s přihlédnutím ke každému penzijnímu plánu provozovanému institucí, a případně roční účetní závěrky a výroční zprávy pro každý penzijní plán zvlášť.
Roční účetní závěrky a výroční zprávy poskytují skutečný a pravdivý obraz aktiv, pasiv a finanční situace instituce.
Roční účetní závěrky a informace ve výročních zprávách mají být odpovídající, úplné, přehledně sestavené a náležitě schválené oprávněnými osobami podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 11
Informace předávané účastníkům a příjemcům
1. Podle povahy vytvořeného penzijního plánu každý členský stát zajistí, aby každá instituce usazená na jeho území poskytovala alespoň informace stanovené v tomto článku.
2. Účastníci a příjemci nebo podle potřeby jejich zástupci obdrží
a) na žádost roční účetní závěrky a výroční zprávy uvedené v článku 10; pokud je instituce zodpovědná za více než jeden penzijní plán, obdrží roční účetní závěrky a výroční zprávy vztahující se k jejich příslušnému penzijnímu plánu;
b) v přiměřené lhůtě všechny důležité informace o změnách pravidel penzijního plánu.
3. Prohlášení o zásadách investiční politiky uvedené v článku 12 se na žádost sdělí účastníkům a příjemcům nebo případně jejich zástupcům.
4. Každý účastník také na vlastní žádost obdrží podrobné a podstatné informace
a) o cílové částce případných důchodových dávek;
b) o částce dávek v případě skončení zaměstnání;
c) pokud účastník nese investiční riziko, informace o výběru případných investičních možností a o skutečném investičním portfoliu s popisem rizik a nákladů spojených s těmito investicemi;
d) o úpravách převodu důchodových práv na jinou instituci zaměstnaneckého penzijního pojištění v případě ukončení pracovního poměru.
Účastníci dostávají každý rok stručné údaje o instituci a také o aktuální finanční úrovni svých nabytých nároků.
5. Každý příjemce obdrží při odchodu do starobního důchodu, nebo když se jiné dávky stanou splatnými, potřebné informace o dávkách, které jsou splatné, a odpovídajících možnostech jejich vyplácení.
Článek 12
Prohlášení o zásadách investiční politiky
Každý členský stát zajistí, aby každá instituce usazená na jeho území připravila a alespoň jednou za tři roky přezkoumala písemné prohlášení o zásadách investiční politiky.
Toto prohlášení je třeba bez prodlení upravit po každé významnější změně investiční politiky.
Členské státy stanoví, že toto prohlášení musí obsahovat alespoň informace o metodách hodnocení investičního rizika, zavedených postupech řízení rizika a strategickém umisťování aktiv s ohledem na povahu a trvání důchodových závazků.
Článek 13
Informace poskytované příslušným orgánům
Každý členský stát zajistí, aby měly příslušné orgány vůči každé instituci usazené na jeho území nutné pravomoci a prostředky
a) k tomu, aby mohly instituci, členy jejího představenstva a jiné členy vedení nebo osoby řídící instituci požádat o poskytnutí informací ke všem záležitostem týkajícím se její činnosti nebo o předání všech dokumentů týkajících se její činnosti;
b) k dohledu nad vztahy mezi institucí a jinými podniky nebo mezi institucemi, pokud instituce přenesou své úkoly na uvedené jiné podniky nebo instituce (externí zajištění) a pokud tyto vztahy ovlivňují finanční situaci instituce nebo jsou důležitým způsobem významné pro účinný dohled;
c) k pravidelnému získávání prohlášení o zásadách investiční politiky, ročních účetních závěrek a výročních zpráv a všech dokumentů nezbytných k účelům dohledu.
Mezi tyto dokumenty mohou patřit
i) vnitřní předběžné zprávy;
ii) pojistně matematická hodnocení a podrobné předpoklady;
iii) studie o aktivech a pasivech;
iv) důkazy o souladu se zásadami investiční politiky;
v) důkazy o pravidelném hrazení příspěvků;
vi) zprávy osob zodpovědných za audit ročních účetních závěrek uvedených v článku 10;
d) k provádění inspekcí na místě v provozovnách instituce a v případě přenesených (externě zajištěných) úkolů ke kontrole, zda jsou činnosti prováděny v souladu s pravidly dohledu.
Článek 14
Pravomoci k zásahům a povinnosti příslušných orgánů
1. Příslušné orgány požadují od každé instituce usazené na jejich území, aby měla řádné správní a účetní postupy a odpovídající vnitřní kontrolní mechanismy.
2. Příslušné orgány mohou vůči kterékoli instituci usazené na jejich území i vůči osobám ji provozujícím přijímat veškerá opatření, včetně případných opatření správní a finanční povahy, a to jak, která jsou vhodná a nezbytná k zabránění nebo odstranění jakýchkoli nesrovnalostí, poškozujících zájmy účastníků nebo příjemců.
Příslušné orgány mohou také omezit nebo zakázat volné nakládání s aktivy instituce, zejména když instituce
a) nevytvořila dostatečné technické rezervy pro veškeré své činnosti nebo má nedostatečná aktiva k pokrytí technických rezerv;
b) instituce nemá regulatorní kapitál.
3. Aby byly ochráněny zájmy účastníků a příjemců, mohou příslušné orgány převést pravomoci svěřené osobám provozujícím instituci usazenou na jejich území v souladu s právními předpisy domovského členského státu zčásti nebo zcela na pro tyto účely vhodného zmocněnce.
4. Příslušné orgány mohou zakázat nebo omezit činnosti instituce usazené na jejich území, zejména pokud
a) instituce dostatečně nechrání zájmy účastníků a příjemců;
b) instituce již neplní podmínky pro svůj provoz;
c) instituce závažným způsobem neplní své povinnosti podle pravidel, která se na ni vztahují;
d) v případě přeshraniční činnosti instituce nedodržuje požadavky sociálních a pracovně právních předpisů hostitelského členského státu platné pro zaměstnanecké penzijní pojištění.
Každé rozhodnutí zakázat činnost instituce musí být přesně odůvodněno a oznámeno dané instituci.
5. Členské státy zajistí, aby rozhodnutí přijímaná vůči institucím podle právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí bylo možné předložit soudu.
Článek 15
Technické rezervy
1. Domovský členský stát zajistí, aby instituce provozující zaměstnanecké penzijní pojištění neustále vytvářely pro všechny své penzijní plány přiměřené technické rezervy odpovídající finančním závazkům vyplývajícím z jejich portfolia stávajících důchodových smluv.
2. Domovský členský stát zajistí, aby instituce provozující zaměstnanecké penzijní pojištění, které poskytují krytí biometrických rizik nebo zaručují buď výnos investic, nebo danou výši dávek, vytvořily dostatečné technické rezervy pro všechny tyto plány.
3. Výpočet technických rezerv se provádí každý rok.
Domovský členský stát však může povolit, aby byl výpočet prováděn jednou za tři roky, pokud instituce poskytne účastníkům nebo příslušným orgánům osvědčení nebo zprávu o úpravách v jednotlivých letech v tomto tříletém období.
Osvědčení nebo zpráva odráží upravený vývoj technických rezerv a změny krytých rizik.
4. Výpočet technických rezerv provádí a potvrzuje pojistný matematik nebo případně jiný odborník v této oblasti, například auditor, podle vnitrostátních právních předpisů na základě pojistně matematických metod uznávaných příslušnými orgány domovského členského státu a podle těchto zásad:
a) minimální částka technických rezerv se vypočítá dostatečně obezřetným pojistně matematickým bilancováním s přihlédnutím ke všem závazkům ohledně dávek a k příspěvkům v souladu s penzijními plány instituce.
Tato částka musí být dostatečná, aby se mohlo pokračovat ve výplatách důchodů a dávek již vyplácených příjemcům a aby odrážela závazky vyplývající z narůstajících důchodových nároků účastníků.
Ekonomické a pojistně matematické předpoklady zvolené pro hodnocení pasiv se volí rovněž obezřetně s případným přihlédnutím k přiměřené velikosti nepříznivé odchylky;
b) maximální použité úrokové sazby se vybírají obezřetně a určují se v souladu se všemi příslušnými pravidly domovského členského státu.
Tyto obezřetné úrokové sazby se určují s přihlédnutím k
- výnosu odpovídajících aktiv držených institucí a budoucí návratnosti investic nebo
- tržním výnosům státních dluhopisů nebo dluhopisů vysoké kvality.
c) biometrické tabulky používané pro výpočet technických rezerv jsou založeny na zásadách obezřetnosti s ohledem na hlavní vlastnosti skupiny účastníků a penzijních plánů, a zejména na předpokládané změny významných rizik;
d) způsob a základ výpočtu pojistně technických rezerv se zpravidla z jednoho účetního období na druhé nemění.
Případné odchylnosti však mohou být odůvodněny změnou právních, demografických nebo ekonomických okolností, na kterých jsou založeny předpoklady.
5. Domovské členské státy mohou podmínit výpočet technických rezerv dalšími a podrobnějšími požadavky s cílem zajistit odpovídající ochranu účastníků a příjemců.
6. Za účelem další harmonizace pravidel výpočtu technických rezerv, která může být odůvodněná zejména u úrokových sazeb a dalších předpokladů ovlivňujících úroveň technických rezerv, vydá Komise každé dva roky nebo na žádost členského státu zprávu o situaci ohledně vývoje přeshraničních činností.
Komise navrhne veškerá nezbytná opatření k zabránění možných narušení způsobených různými úrovněmi úrokových sazeb a k ochraně příjemců a účastníků každého penzijního plánu.
Článek 16
Finanční krytí technických rezerv
1. Domovský členský stát od každé instituce vyžaduje, aby měla neustále dostatečná a vhodná aktiva ke krytí technických rezerv pro všechny provozované penzijní plány.
2. Domovský členský stát může instituci povolit, aby po časově omezenou dobu neměla dostatečná aktiva ke krytí technických rezerv.
V tomto případě příslušné orgány od instituce vyžadují, aby přijala konkrétní a proveditelný plán obnovy k zajištění opětovného splnění požadavků odstavce 1.
Uvedený plán podléhá těmto podmínkám:
a) instituce vytvoří konkrétní a proveditelný plán, aby znovu vytvořila požadované množství aktiv na plné krytí technických rezerv v patřičném čase.
Plán mají k dispozici účastníci a případně jejich zástupci nebo podléhá schválení příslušnými orgány domovského členského státu;
b) při vypracování plánu se přihlíží ke konkrétní situaci instituce, zejména ke struktuře aktiv a pasiv, profilu rizik, plánu likvidity, věkovému profilu účastníků s nárokem na pobírání důchodových dávek, nově vytvářeným plánům a plánům přecházejícím z plánů fungujících na základě nekapitálovém nebo jen částečně kapitálovém na plné kapitálové krytí;
c) v případě ukončení penzijního plánu během doby uvedené výše v tomto odstavci informuje instituce příslušné orgány domovského členského státu.
Instituce vytvoří postup k převedení aktiv a odpovídajících pasiv do jiné finanční instituce nebo podobného subjektu.
Tento postup se sdělí příslušným orgánům domovského členského státu a obecný nástin postupu se v souladu se zásadami důvěrnosti zpřístupní účastníkům nebo případně jejich zástupcům.
3. V případě přeshraniční činnosti uvedené v článku 20 musí být technické rezervy pro všechny provozované penzijní plány plně finančně pokryty.
Pokud tyto podmínky nejsou splněny, zasáhnou příslušné orgány domovského členského státu v souladu s článkem 14.
Aby bylo možno tomuto požadavku vyhovět, může domovský členský stát vyžadovat oddělené vykazování aktiv a pasiv.
Článek 17
Regulatorní kapitál
1. Domovský členský stát zajistí, aby instituce provozující penzijní plány v případech, ve kterých instituce samotné a ne přispívající podnik poskytují záruku na pasiva ke krytí biometrických rizik nebo zaručují určitý výnos investic nebo výši dávek, měly trvale k dispozici dodatečná aktiva převyšující technické rezervy, která mají sloužit jako vyrovnávací rezerva.
Výše těchto aktiv má odrážet typ rizik a stav aktiv pro všechny provozované penzijní plány.
Tato aktiva nesmějí být zatížena žádnými předvídatelnými závazky a slouží jako rezerva k odstraňování odchylek mezi očekávanými a skutečnými výdaji a zisky.
2. Pro účely výpočtu minimální částky dodatečných aktiv se uplatňují pravidla stanovená v článcích 27 a 28 směrnice 2002/83/ES.
3. Odstavec 1 však nebrání členským státům požadovat na institucích usazených na jejich území, aby měly regulatorní kapitál, nebo stanovovat podrobnější pravidla, pokud jsou odůvodněna obezřetností.
Článek 18
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES
ze dne 13. června 2003
o hlášení událostí v civilním letectví
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. dubna 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Počet nehod v civilním letectví zůstal v posledním desetiletí prakticky nezměněn. Nicméně existují obavy, že předpokládaný nárůst dopravy může způsobit zvýšení počtu nehod v blízké budoucnosti.
(2) Směrnice Rady 94/56/ES ze dne 21. listopadu 1994, kterou se zavádějí základní zásady pro vyšetřování nehod a nahodilých událostí v civilním letectví, [4] má předcházet nehodám tím, že podporuje urychlené vyšetřování.
(3) Zkušenost ukazuje, že často dříve, než dojde k nehodě, poukazuje řada nahodilých událostí a jiných nedostatků na bezpečnostní závady.
(4) Zvýšení bezpečnosti civilního letectví vyžaduje lepší znalosti o těchto událostech, aby byla usnadněna analýza a sledování tendencí za účelem přijetí nápravných opatření.
(5) Účastní-li se události letadlo registrované v některém členském státě nebo provozované podnikem usazeném v některém členském státě, měla by být tato událost hlášena i tehdy, jestliže k ní došlo mimo území Společenství.
(6) Každý členský stát by měl zřídit povinné systémy hlášení.
(7) Osoby činné v různých oblastech civilního letectví, které se dozvědí o událostech, jež mají význam pro předcházení nehodám, by měly tyto události hlásit.
(8) Výměna informací o takových událostech by značně podpořila účinnost odhalování možných nebezpečí.
(9) Pro výměnu informací mezi různými systémy je třeba vytvořit vhodné programové vybavení.
(10) Bezpečnostní informace by měly být k dispozici orgánům pověřeným řízením bezpečnosti civilního letectví nebo vyšetřováním nehod a nahodilých událostí ve Společenství a případně osobám, které se z nich mohou poučit a přijmout nebo podnítit nezbytná opatření pro zlepšení bezpečnosti.
(11) Citlivost bezpečnostních informací vyžaduje, aby způsob jejich sběru zaručoval důvěrnost, ochranu jejich zdrojů a důvěru osob pracujících v civilním letectví.
(12) Veřejnosti by měly být poskytovány obecné informace o úrovni bezpečnosti v letectví.
(13) Měla by být přijata vhodná opatření umožňující vytvoření systémů důvěrných hlášení.
(14) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(15) Měl by být zajištěn soulad s technickými požadavky hlášení vypracovanými vnitrostátními odborníky Evropské organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol) a Organizace sdružených leteckých úřadů (JAA).
Seznam událostí podléhajících hlášení by měl zohledňovat práci těchto dvou evropských organizací.
Rovněž by měl být zohledňován vývoj v rámci Mezinárodní organizace pro civilní letectví.
(16) Jelikož účelu navrhovaného opatření, totiž zlepšení bezpečnosti leteckého provozu, nemůže být dostatečně dosaženo na úrovni členských států, protože samostatné systémy hlášení provozované členskými státy jsou méně účinné než koordinovaná síť s výměnou informací, která umožňuje dřívější identifikaci možných bezpečnostních problémů, a může jej proto být lépee dosažen na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Cíl
Cílem této směrnice je přispět ke zvýšení bezpečnosti leteckého provozu tím, že bude zajištěno hlášení, sběr, ukládání, ochrana a šíření významných bezpečnostních informací.
Hlášení událostí slouží výhradně pro předcházení nehodám a nahodilým událostem, nikoli k řešení otázek odpovědnosti a závazků.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "událostí" provozní přerušení, závada, porucha nebo jiná mimořádná okolnost, která ovlivňuje nebo může ovlivnit bezpečnost letu a která nemá za následek nehodu nebo vážnou nahodilou událost podle definic v čl. 3 písm. a) a k) směrnice 94/56/ES (dále jen "nehoda nebo vážná nahodilá událost");
2. "anonymizováním" odstranění veškerých osobních údajů, které se vztahují k osobě podávající hlášení, a technických údajů, které mohou poukazovat na totožnost osoby podávající hlášení nebo třetích osob, z podávaných hlášení.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na události, které ohrožují nebo by v případě, že by nebyla přijata nápravná opatření, ohrožovaly letadlo, jeho osazenstvo nebo jiné osoby.
Seznam příkladů těchto událostí je uveden v přílohách I a II.
2. Komise může postupem podle čl. 10 odst. 2 rozhodnout o změnách příloh ve smyslu rozšíření nebo změny těchto příkladů.
3. Tato směrnice se použije pro letiště Gibraltar, aniž jsou dotčeny právní postoje Španělského království a Spojeného království ve sporech o suverenitu nad územím, kde se letiště nachází.
4. Použitelnost této směrnice pro letiště v Gibraltaru se pozastavuje, dokud nebude zaveden režim stanovený ve společném prohlášení ministrů zahraničních věcí Španělského království a Spojeného království ze dne 2. prosince 1987.
Vlády Španělska a Spojeného království budou Radu o tomto datu informovat.
Článek 4
Povinné hlášení
1. Členské státy požadují, aby všechny níže uvedené osoby při výkonu své funkce hlásily události podle článku 3 příslušným orgánům podle čl. 5 odst. 1:
a) provozovatel nebo pilot dopravního letadla používaného provozovatelem, nad nímž členský stát vykonává bezpečnostní dohled;
b) osoba profesionálně se zabývající navrhováním, výrobou, údržbou nebo pozměňováním dopravních letadel či jejich výbavy nebo součástí pod dohledem členského státu;
c) osoba podepisující osvědčení o údržbě nebo o propuštění do provozu letadla s turbopohonem nebo dopravního letadla či jeho zařízení nebo součásti za dohledu členského státu;
d) osoba zastávající funkci, která vyžaduje, aby byla členským státem schválena jako letecký dispečer nebo úředník letecké informační služby;
e) vedoucí letiště podle nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [6];
f) osoba zastávající funkci spojenou s instalací, pozměňováním, údržbou, opravou, renovací, letovou zkouškou nebo kontrolou leteckých navigačních zařízení, za něž je členský stát odpovědný;
g) osoba zastávající funkci spojenou s odbavováním letadel na zemi, včetně tankování, servisních služeb, sestavení nákladového listu, nakládky, odmrazování a vlečení na letišti podle nařízení (EHS) č. 2408/92.
2. Členské státy mohou podporovat dobrovolné hlášení událostí uvedených v čl. 3 odst. 1 všemi osobami, které při jiných operacích civilního letectví zastávají funkce podobné funkcím podle seznamu v odstavci 1.
Článek 5
Sběr a uchovávání informací
1. Členské státy určí jeden nebo více příslušných orgánů, které zřídí systém sběru, vyhodnocování, zpracování a uchovávání informací o událostech hlášených v souladu s článkem 4.
Tímto úkolem mohou být pověřeny tyto nestranné orgány:
a) úřad pro civilní letectví členského státu nebo
b) vyšetřující orgán nebo subjekt zřízený podle článku 6 směrnice 94/56/ES nebo
c) jiný nezávislý orgán nebo subjekt pověřený touto funkcí.
Určí-li členský stát více než jeden orgán nebo subjekt, rozhodne, který z nich bude kontaktním místem pro výměnu informací podle čl. 6 odst. 1.
2. Příslušné orgány uchovávají získaná hlášení ve svých databázích.
3. Nehody a vážné nahodilé události se rovněž uchovávají v těchto databázích.
Článek 6
Výměna informací
1. Členské státy se účastní výměny informací tím, že poskytují veškeré informace související s bezpečností uložené v databázích podle čl. 5 odst. 2 příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi.
Databáze jsou slučitelné s programovým vybavením podle odstavce 3.
2. Příslušný orgán určený v souladu s čl. 5 odst. 1, který přijme hlášení o události, je zanese do databáze a v případě nutnosti oznámí příslušnému orgánu členského státu, kde se událost stala, kde je letadlo registrováno, kde bylo letadlo vyrobeno nebo kde bylo provozovateli vydáno osvědčení.
3. Komise vyvine pro účely této směrnice zvláštní programové vybavení.
Při jeho vývoji zohlední potřebu slučitelnosti se stávajícím programovým vybavením členských států.
Příslušné orgány mohou toto programové vybavení používat pro provoz vlastních databází.
4. Komise přijme nezbytná opatření pro usnadnění výměny informací podle odstavce 1 postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 7
Šíření informací
1. Všechny orgány pověřené řízením bezpečnosti civilního letectví nebo vyšetřováním nehod a nahodilých událostí v civilním letectví v rámci Společenství mají přístup k informacím o událostech shromažďovaným a vyměňovaným v souladu s články 5 a 6, aby mohly z hlášených událostí vyvozovat bezpečnostní závěry.
2. Aniž je dotčeno právo veřejnosti na přístup k dokumentům Komise podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [7], přijme Komise z vlastního podnětu a postupem podle čl. 10 odst. 2 opatření pro šíření informací podle odstavce 1 zúčastněným osobám a příslušné podmínky. Tato opatření, která mohou být obecná nebo individuální, jsou založena na potřebě
- poskytovat osobám a organizacím informace, které potřebují pro zvýšení bezpečnosti civilního letectví,
- omezit šíření informací na úroveň, která je nezbytně nutná pro účely jejich uživatelů, aby byla zajištěna přiměřená důvěrnost těchto informací.
Rozhodnutí o šíření informací podle tohoto odstavce se omezí na rozsah nebytně nutný pro účely jejich uživatelů, aniž je dotčen článek 8.
3. Členské státy mohou alespoň jednou ročně zveřejnit bezpečnostní zprávu obsahující informace o typech událostí zjištěných jejich povinným vnitrostátním systémem hlášení událostí, aby byla veřejnost informována o úrovni bezpečnosti civilního letectví.
Členské státy rovněž mohou zveřejnit anonymizované zprávy.
Článek 8
Ochrana informací
1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními předpisy nezbytná opatření pro zajištění odpovídající důvěrnosti informací, které obdrží podle čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1. Tyto informace používají výhradně pro účely této směrnice.
2. Bez ohledu na typ nebo klasifikaci události a nehody nebo vážné nahodilé události se do databáze podle čl. 5 odst. 2 nezaznamenávají jména nebo adresy jednotlivých osob.
3. Aniž jsou dotčeny použitelné předpisy trestního práva, zdrží se členské státy zahájení soudních řízení v případě neúmyslného porušení předpisů, o kterém jsou informovány pouze na základě hlášení povinného vnitrostátního systému hlášení událostí, s výjimkou případů hrubé nedbalosti.
4. Členské státy zajistí postupy stanovenými jejich vnitrostátními předpisy a zvyklostmi, aby zaměstnanci, kteří nahlásí události, o nichž se mohou dozvědět, nebyli nijak postiženi svým zaměstnavatelem.
5. Tento článek se použije, aniž jsou dotčeny vnitrostátní předpisy o přístupu justičních orgánů k informacím.
Článek 9
Dobrovolné hlášení
1. Vedle systému povinného hlášení stanoveného v článcích 4 a 5 mohou členské státy určit jeden nebo více orgánů nebo subjektů, které zřídí systém dobrovolného hlášení pro sběr a analýzu informací o zjištěných nedostatcích v letectví, které nepodléhají povinnosti hlášení v rámci systému povinného hlášení, ale o kterých se osoba podávající hlášení domnívá, že představují skutečné nebo možné nebezpečí.
2. Rozhodne-li se členský stát zřídit systém dobrovolného hlášení, určí podmínky, za nichž jeden nebo více orgánů nebo subjektů určených podle odstavce 1 anonymizují dobrovolná hlášení přijatá v rámci tohoto systému.
3. Členské státy zajistí, aby byly významné anonymizované bezpečnostní informace získané z analýzy důvěrných hlášení uchovány a zpřístupněny všem zúčastněným osobám, aby mohly být využity pro zvýšení bezpečnosti v letectví.
Článek 10
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 12 nařízení Rady (EHS) č. 3922/91 ze dne 16. prosince 1991 o harmonizaci technických požadavků a správních postupů v oblasti civilního letectví [8].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 4. července 2005.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 13
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2003/43/ES
ze dne 26. května 2003,
kterou se mění směrnice 88/407/EHS o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
po konzultaci s Výborem regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) směrnice 88/407/EHS [4] stanoví veterinární požadavky na obchod s hluboce zmrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz.
(2) na základě dostupných nových vědeckých poznatků je nutné pozměnit veterinární podmínky pro přijímání býků do inseminačních stanic, zejména s ohledem na infekční bovinní rhinotracheitidu/infekční pustulární vulvovaginitidu (IBR/IPV) a bovinní virovou diarrhoeu/slizniční diarhhoeu (BVD/MD).
(3) ve všech zařízeních musejí platit stejné požadavky na uskladnění, bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou sdružená s produkční jednotkou.
(4) postup aktualizace seznamu inseminačních stanic nebo středisek pro skladování spermatu ve třetích zemích, z nichž se povoluje dovoz spermatu, musí být zjednodušen.
(5) musejí se přijmout nutná opatření k provedení směrnice 88/407/EHS v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 88/407/EHS se mění takto:
1. v článku 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Touto směrnicí nejsou dotčeny zootechnické předpisy Společenství a/nebo vnitrostátní zootechnické předpisy pro organizaci inseminace obecně a distribuci spermatu zvlášť.";
2. v článku 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) - "inseminační stanicí" úředně schválené a úředně kontrolované zařízení na území členského státu nebo třetí země, v němž se produkuje sperma určené k inseminaci,
- "střediskem pro skladování spermatu" úředně schválené a úředně kontrolované zařízení na území členského státu nebo třetí země, v němž se skladuje sperma určené k inseminaci."
3. čl. 3 písm. a) se nahrazuje tímto:
"a) musí být odebráno a zpracováno anebo případně skladováno v k tomu účelu podle čl. 5 odst. 1 schválené inseminační stanici nebo středisku pro skladování spermatu pro použití k inseminaci a pro účely obchodu uvnitř Společenství."
4. v článku 4 se odstavce 1 a 2 zrušují.
5. v čl. 5, čl. 9 odst. 2 a čl. 9 odst. 3 se slova "inseminační stanice" nahrazují slovy "inseminační stanice nebo středisko(-a) pro skladování spermatu".
6. v článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Seznamy inseminačních stanic a středisek pro skladování spermatu, z nichž členské státy povolují dovoz spermatu pocházejícího ze třetích zemí, se sestavují a aktualizují podle ustanovení tohoto článku.
Zařízení může být zařazeno do tohoto seznamu pouze v případě, že příslušný orgán třetí země původu zaručí, že jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 2 a v odst. 3 písm. b) až e).
Příslušné orgány třetích zemí uvedené na seznamech sestavených a aktualizovaných podle článku 8 ručí za to, že se seznamy inseminačních stanic nebo středisek pro skladování spermatu, odkud může být sperma odesláno do Společenství, stanoví, aktualizují a sdělují Komisi.
Komise zasílá kontaktním bodům určeným členskými státy pravidelná oznámení o nových nebo aktualizovaných seznamech, které podle pododstavce 3 přijala od příslušných orgánů dotyčných třetích zemí.
Nevznese-li žádný členský stát do 20 pracovních dní po oznámení Komisí námitky proti novému nebo aktualizovanému seznamu, dovoz se ze zařízení uvedených na seznamu povolují 10 pracovních dnů po dni zveřejnění seznamu Komisí.
Vznese-li nejméně jeden členský stát písemné připomínky nebo domnívá-li se Komise na základě relevantních informací, jako je hlášení kontrol provedených Společenstvím nebo kontrol provedených podle článku 12, že je nutné provést v seznamu změny, uvědomí všechny členské státy a zařadí tuto otázku na program jednání nejbližší schůze Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat k rozhodnutí postupem podle čl. 18 odst. 2.
Komise zajistí, aby byla aktualizovaná znění všech seznamů veřejně přístupná.";
7. článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
Na návrh Komise pozměňuje Rada kvalifikovanou většinou přílohu A, zejména tak, aby ji přizpůsobila technickému pokroku.
Přílohy B, C a D se mění postupem podle čl. 18 odst. 2.";
8. článek 18 se nahrazuje tímto:
"Článek 18
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zřízený nařízením (ES) č. 178/2002. [6]
2. Má-li být zahájen postup podle tohoto odstavce, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES. [**] Úř. věst. L 184, 17.7.1999, s. 23.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.";
9. článek 19 se zrušuje.
10. v článcích 5, 8 a 10 se slova "postupem podle článku 18" nahrazují slovy "postupem podle čl. 18 odst. 2".
11. v článcích 8, 11 a 16 se slova "postupem podle článku 19" nahrazují slovy "postupem podle čl. 18 odst. 2".
12. Přílohy A, B, C a D směrnice 88/407/EHS se nahrazují zněním v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. července 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Do 31. prosince 2004 však členské státy povolí obchod se spermatem uvnitř Společenství a dovoz spermatu odebraného, zpracovaného a skladovaného podle dřívějších ustanovení směrnice 88/407/EHS a doprovázených dřívějším formulářem osvědčení.
Po tomto datu členské sáty nepovolí obchod uvnitř Společenství se spermatem odebraným, zpracovaným a skladovaným podle dřívějších předpisů směrnice 88/407/EHS ani dovoz spermatu odebraného, zpracovaného a skladovaného podle dřívějších předpisů směrnice 88/407/EHS, ledaže bylo odebráno, zpracováno a uskladněno před 31. prosincem 2004.
3. Členské státy uvědomí Komisi o znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/44/ES
ze dne 16. června 2003,
kterou se mění směrnice 94/25/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 9. dubna 2003,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj, k němuž došlo od přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/25/ES ze dne 16. června 1994 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se rekreačních plavidel [4], vyžaduje, aby uvedená směrnice byla změněna.
(2) Směrnice 94/25/ES se nevztahuje na vodní skútry, přičemž některé členské státy v době od jejího přijetí zavedly právní a správní předpisy, které se těchto plavidel týkají.
(3) Hnací motory rekreačních plavidel a vodních skútrů jsou zdrojem emisí výfukových plynů oxidu uhelnatého (CO), uhlovodíků (HC) a oxidů dusíku (NOx), jakož i emisí hluku a emisí částic, které škodí lidskému zdraví i životními prostředí.
(4) Na emise výfukových plynů z motorů rekreačních plavidel a vodních skútrů ani na emise hluku z těchto plavidel se směrnice 94/25/ES také nevztahuje.
(5) V zájmu podpory udržitelného rozvoje je v současné době nutné, aby do jednotlivých činností Společenství byly zahrnuty požadavky ochrany životního prostředí.
Příslušná ustanovení jsou již předmětem usnesení Rady ze dne 3. prosince 1992 o vztahu mezi konkurenceschopností průmyslu a ochranou životního prostředí [5] a nověji byla zahrnuta do závěrů Rady průmyslu ze dne 29. dubna 1999.
(6) V některých členských státech jsou v platnosti právní a správní předpisy, které omezují emise hluku a výfukových plynů z rekreačních plavidel a motorů v zájmu ochrany lidského zdraví, životního prostředí, případně zdraví domácích zvířat.
Tato opatření se liší a mohla by ovlivňovat volný pohyb daných výrobků a vytvářet překážky obchodu ve Společenství.
(7) V rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [6] členské státy oznámily návrhy vnitrostátních předpisů ke snížení emisí hluku a výfukových plynů z motorů rekreačních plavidel.
Stejně jako u vnitrostátních předpisů, které jsou již v platnosti, se i u těchto technických předpisů má za to, že by mohly ovlivňovat volný pohyb daných výrobků a vytvářet překážky řádnému fungování vnitřního trhu.
Proto je nutné vypracovat závazný akt Společenství.
(8) Jedinou cestou k odstranění těchto překážek obchodu a nerovných podmínek hospodářské soutěže na vnitřním trhu je harmonizace vnitrostátních právních předpisů.
Cíle omezení emisí hluku a výfukových plynů nemohou členské státy jednotlivě spolehlivě dosáhnout.
Tato směrnice stanoví pouze základní požadavky na volný pohyb rekreačních plavidel, vodních skútrů a všech typů motorů, které spadají do její oblasti působnosti.
(9) Ustanovení této směrnice jsou v souladu se zásadami, které byly vytyčeny v usnesení Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normám [7], a obsahují odkazy na harmonizované evropské normy.
(10) Ustanovení této směrnice, která se týkají emisí výfukových plynů a hluku, by se měla vztahovat na všechny motory, ať již vestavěné, přívěsné nebo záďové, se zabudovaným výfukovým systémem nebo bez něj, jakož i na vodní skútry, s cílem zajistit co neúčinnější ochranu lidského zdraví a životního prostředí.
Ustanovení týkající se emisí výfukových plynů by se rovněž měla vztahovat na motory, na nichž se provádějí větší úpravy.
Plavidla se záďovými motory bez zabudovaného výfukového systému nebo s vestavěnými hnacími motory podrobená větší úpravě by měla splňovat ustanovení týkající se emisí hluku, budou-li uvedena na trh Společenství do pěti let po provedení úpravy.
(11) Plnění základních požadavků týkajících se emisí z motorů, na něž se vztahuje tato směrnice, má zásadní význam pro ochranu lidského zdraví a životního prostředí.
Je třeba stanovit nejvyšší přípustné meze pro emise oxidu uhelnatého (CO), uhlovodíků (HC) a oxidů dusíku (NOx) a znečišťujících částic ve výfukových plynech.
Pokud se týká emisí hluku, měly by být jejich nejvyšší úrovně stanoveny v závislosti na výkonu motorů, jakož i na počtu a typu motorů plavidla.
Tato opatření by měla být v souladu se všemi ostatními opatřeními k omezení emisí z motorů v zájmu ochrany člověka a životního prostředí.
(12) Členské státy by měly zvážit přijetí vnitrostátních podpůrných opatření, jimiž by stimulovaly používání syntetických biologicky rozložitelných mazacích olejů, aby se omezilo znečišťování vody rekreačními plavidly.
(13) Ke každému rekreačnímu plavidlu, vodnímu skútru nebo motoru by vždy měly být připojeny údaje, které u obou uvedených druhů emisí potvrzují shodu s platnými požadavky.
(14) Prokázání shody se základními požadavky usnadňují harmonizované evropské normy, zejména pokud se týká měření úrovně emisí a zkušebních metod; je tomu tak i v případě rekreačních plavidel a vodních skútrů, na něž se vztahuje tato směrnice.
(15) S ohledem na povahu existujícího rizika je nutné stanovit postupy posuzování shody, aby byla zajištěna potřebná úroveň ochrany.
Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce nebo v případě, kdy tito neplní své povinnosti, osoba, která uvádí výrobek na trh a/nebo do provozu, má zajistit, aby výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, při svém uvádění na trh a/nebo do provozu splňovaly základní požadavky.
Postupy posuzování shody je třeba stanovit tak, aby bylo možné volit mezi postupy stejné náročnosti.
Tyto postupy by měly být v souladu s rozhodnutím Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [8].
(16) Pokud se týká emisí výfukových plynů, měly by být všechny typy motorů, včetně těch, které jsou určeny pro vodní skútry a jiná podobně poháněná plavidla, opatřeny označením CE připojeným výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem usazeným ve Společenství, s výjimkou vestavěných motorů a záďových motorů bez zabudovaného výfukového systému, motorů, jejichž typ byl schválen v souladu s etapou II podle směrnice 97/68/ES [9], a motorů, jejichž typ byl schválen podle směrnice 88/77/EHS [10], ke kterým by mělo být přiloženo prohlášení výrobce o shodě.
Pokud se týká emisí hluku, musí být označením CE, připojeným výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem nebo osobou, která uvádí výrobek ve Společenství na trh a/nebo do provozu, opatřeny pouze přívěsné motory a záďové motory se zabudovaným výfukovým systémem.
Označení CE připojené k plavidlu vyjadřuje u všech typů motoru s výjimkou přívěsných motorů a záďových motorů se zabudovaným výfukovým systémem shodu s příslušnými základními požadavky.
(17) Směrnice 94/25/ES by měla být změněna také proto, aby byla zohledněna potřeba výrobců mít možnost většího výběru mezi postupy certifikace.
(18) V zájmu právní jistoty a zajištění bezpečného používání rekreačních plavidel je nutné vyjasnit řadu technických otázek, které souvisejí se základními požadavky na konstrukci těchto plavidel, pokud se týká konstrukčních kategorií plavidel, nejvyššího doporučeného zatížení, identifikačního čísla plavidla, palivových nádrží, hasicího zařízení a zabránění úniku nečistot.
(19) Komise by měla pečlivě sledovat vývoj technologie motorů a potřebu plnění budoucích požadavků ochrany životního prostředí z hlediska možnosti dalšího snížení mezních hodnot emisí hluku a výfukových plynů.
(20) Aby se usnadnilo uplatňování opatření týkajících se účinného provádění právních předpisů, je třeba udržovat a upevňovat úzkou spolupráci mezi Komisí a členskými státy v rámci příslušného výboru.
(21) Opatření nezbytná k provádění této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11].
(22) Jsou nezbytná přechodná ustanovení, na jejichž základě by mohly být uvedeny na trh a/nebo do provozu výrobky, které jsou ve shodě s vnitrostátními předpisy platnými v den vstupu této směrnice v platnost,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 94/25/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Oblast působnosti a definice
1. Tato směrnice se vztahuje na:
a) s ohledem na konstrukční návrh a provedení:
i) rekreační plavidla a částečně zhotovená plavidla;
ii) vodní skútry;
iii) vybrané části podle přílohy II, jestliže jsou uváděny na trh Společenství samostatně a jsou určeny k instalaci;
b) s ohledem na emise výfukových plynů:
i) hnací motory, které jsou instalovány nebo speciálně určeny k instalaci na rekreačních plavidlech a vodních skútrech nebo uvnitř nich;
ii) na těchto plavidlech nebo uvnitř nich instalované hnací motory podrobené "větší úpravě motoru";
c) s ohledem na emise hluku:
i) rekreační plavidla se záďovými motory bez zabudovaného výfukového systému nebo s vestavěnými hnacími motory;
ii) rekreační plavidla se záďovými motory bez zabudovaného výfukového systému nebo s vestavěnými hnacími motory podrobená větší úpravě plavidla a následně uvedená na trh Společenství do pěti let po provedení úpravy;
iii) vodní skútry;
iv) přívěsné motory a záďové motory se zabudovaným výfukovým systémem určené k instalaci na rekreačních plavidlech;
d) na výrobky podle písm. a) bodu ii) a písmen b) a c) se ustanovení této směrnice vztahují pouze od prvního uvedení na trh a/nebo do provozu po dni vstupu této směrnice v platnost.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) pokud se týká odst. 1 písm. a):
i) plavidla určená výhradně pro závodění, včetně závodních veslic a tréninkových veslic, a jako taková výrobcem označená;
ii) kanoe a kajaky, gondoly a šlapadla;
iii) surfy s plachtou;
iv) surfy, včetně surfů s pohonem;
v) původní historická plavidla konstruovaná před rokem 1950 a jejich jednotlivé repliky, vyrobené převážně z originálních materiálů a jako takové výrobcem označené;
vi) zkušební plavidla, za předpokladu, že následně nebudou uvedena na trh Společenství;
vii) plavidla vyrobená pro vlastní potřebu, za předpokladu, že nebudou v průběhu pěti let uvedena na trh Společenství;
viii) plavidla s vlastní posádkou speciálně určená pro komerční dopravu cestujících, aniž je dotčen odst. 3 písm. a), zejména plavidla uvedená ve směrnici Rady 82/714/EHS ze dne 4. října 1982, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby [*] Úř. věst. L 301, 28.10.1982, s. 1. Směrnice ve znění aktu o přistoupení z roku 1994.,* bez ohledu na počet cestujících;
ix) ponorná plavidla;
x) vznášedlové lodě;
xi) lodě s nosnými křídly
xii) plavidla na parní pohon s vnějším spalovacím zařízením na uhlí, koks, dřevo, olej nebo plyn;
b) pokud se týká odst. 1 písm. b):
i) hnací motory, které jsou instalovány nebo speciálně určeny k instalaci
- na plavidlech určených výhradně pro závodění a jako takových výrobcem označených,
- na zkušebních plavidlech, za předpokladu, že následně nebudou uvedena na trh Společenství,
- na plavidlech s vlastní posádkou speciálně určených pro komerční dopravu cestujících, aniž je dotčen odst. 3 písm. a), zejména na plavidlech uvedených ve směrnici Rady 82/714/EHS, bez ohledu na počet cestujících,
- na ponorných plavidlech,
- na vznášedlových lodích,
- na lodích s nosnými křídly;
ii) původní historické hnací motory a jejich jednotlivé repliky zhotovené podle konstrukčního návrhu z doby před rokem 1950, nevyráběné sériově a instalované na plavidlech podle odst. 2 písm. a) bodů v) a vii);
iii) hnací motory vyrobené pro vlastní potřebu, za předpokladu, že nebudou v průběhu pěti let uvedeny na trh Společenství;
c) pokud se týká odst. 1 písm. c):
- všechna plavidla podle písmene b) tohoto odstavce,
- plavidla vyrobená pro vlastní potřebu, za předpokladu, že nebudou v průběhu pěti let uvedena na trh Společenství.
3. Pro účely této směrnice se:
a) "rekreačním plavidlem" rozumí plavidlo jakéhokoli typu určené pro sportovní účely a volný čas, o délce trupu od 2,5 m do 24 m měřené podle příslušných harmonizovaných norem, bez ohledu na druh pohonu. Skutečnost, že totéž plavidlo lze použít k pronájmu i k výcviku rekreační plavby, není důvodem k tomu, aby se na takové plavidlo nevztahovala tato směrnice, pokud je takové plavidlo uvedeno na trh pro rekreační účely;
b) "vodním skútrem" rozumí plavidlo o délce menší než 4 m, používající jako hlavní zdroj pohonu spalovací motor s hydroreaktivním systémem a konstruované pro řízení osobou nebo osobami, jež sedí, stojí nebo klečí na trupu, nikoli uvnitř něj;
c) "hnacím motorem" rozumí vznětový nebo zážehový spalovací motor používaný k hnacím účelům, včetně dvoutaktních a čtyřtaktních vestavěných motorů, záďových motorů se zabudovaným výfukovým systémem nebo bez něj a přívěsných motorů;
d) "větší úpravou motoru" rozumí úprava motoru, která
- by mohla způsobit, že motor překročí mezní hodnoty emisí uvedené v části B přílohy I, s výjimkou běžné výměny součástí motoru, kterou se nezmění emisní vlastnosti, nebo
- zvyšuje jmenovitý výkon motoru o více než 15 %;
e) "větší úpravou plavidla" rozumí úprava plavidla, která
- mění druh pohonu plavidla,
- zahrnuje větší úpravu motoru,
- mění plavidlo do té míry, že se považuje za nové plavidlo;
f) "druhem pohonu" rozumí mechanický způsob, kterým je plavidlo poháněno, zejména lodní šrouby nebo hydroreaktivní pohonné systémy;
g) "skupinou motorů" rozumí výrobcem stanovená skupina motorů, u kterých je možno s ohledem na jejich konstrukci předpokládat podobné vlastnosti, pokud se týká emisí výfukových plynů, a které splňují požadavky této směrnice na emise výfukových plynů;
h) "výrobcem" rozumí fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která navrhuje a zhotovuje výrobek, na nějž se vztahuje tato směrnice, nebo která takový výrobek navrhla a/nebo zhotovila, aby jej svým jménem uvedla na trh Společenství;
i) "zplnomocněným zástupcem" rozumí fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která byla výrobcem písemně pověřena, aby jeho jménem plnila povinnosti podle této směrnice."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Volný pohyb výrobků podle čl. 1 odst. 1
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění výrobků podle čl. 1 odst. 1 na trh a/nebo do provozu, jsou-li opatřeny označením CE podle přílohy IV, které vyjadřuje jejich shodu se všemi ustanoveními této směrnice, včetně postupů posuzování shody podle kapitoly II.
2. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění částečně dokončených plavidel na trh, jestliže výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství nebo osoba odpovědná za uvedení na trh prohlásí v souladu s přílohou III písm. a), že jsou určena k dokončení jinými výrobci.
3. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění vybraných částí podle přílohy II na trh a/nebo do provozu, jsou-li opatřeny označením CE podle přílohy IV, které vyjadřuje jejich shodu s příslušnými základními požadavky, je-li k nim přiloženo písemné prohlášení o shodě podle přílohy XV a jsou-li určeny k montáži do rekreačních plavidel v souladu s prohlášením výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce usazeného ve Společenství podle přílohy III písm. b) nebo v případě dovozu ze třetích zemí jakékoli osoby, která tyto části uvádí na trh Společenství.
4. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění
- vestavěných motorů a záďových motorů bez zabudovaného výfukového systému,
- motorů, jejichž typ byl schválen podle směrnice 97/68/ES [*] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (Úř. věst. L 59, 27.2.1998, s. 1). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2001/63/ES (Úř. věst. L 227, 23.8.2001, s. 41). a které jsou ve shodě s etapou II podle bodu 4.2.3 přílohy I uvedené směrnice, a
- motorů, jejichž typ byl schválen podle směrnice 88/77/EHS [**] Směrnice Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince 1987 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečisťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem (Úř. věst. L 36, 9.2.1988, s. 33). Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Komise 2001/27/ES (Úř. věst. L 107, 18.4.2001, s. 10).
na trh a/nebo do provozu, jestliže výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství prohlásí v souladu s bodem 3 přílohy XV, že motor bude splňovat požadavky této směrnice týkající se emise výfukových plynů, bude-li instalován na rekreačním plavidle nebo vodním skútru podle návodu dodaného výrobcem.
5. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách, při předvádění apod. bránit předvádění výrobků podle čl. 1 odst. 1, které neodpovídají této směrnici, za předpokladu, že viditelné označení zřetelně udává, že tyto výrobky nesmějí být uvedeny na trh nebo do provozu, dokud nebudou uvedeny do shody s touto směrnicí.
1 odst. 1 vztahují jiné směrnice, které se týkají jiných hledisek a v nichž se rovněž stanoví připojení označení CE, pak toto označení vyjadřuje, že dané výrobky rovněž splňují ustanovení těchto jiných směrnic.
Označení CE vyjadřuje shodu s použitelnými směrnicemi nebo s jejich příslušnými částmi.
V tomto případě musí být v dokumentech, prohlášeních o shodě nebo návodech vyžadovaných těmito směrnicemi, které jsou k těmto výrobkům přiloženy, uveden odkaz na tyto směrnice použité výrobcem, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství.",
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 6a
Postup výboru
1. Změny, které je na základě stavu technických znalostí a nových vědeckých poznatků nutno učinit u požadavků podle bodu 2 části B přílohy I a bodu 1 části C přílohy I, s výjimkou přímých nebo nepřímých změn hodnot emisí výfukových plynů nebo hluku a hodnot Froudeho čísla a poměru výkon/výtlak, přijme Komise, které je nápomocen stálý výbor zřízený podle čl. 6 odst. 3, který působí jako regulativní výbor v souladu s postupem podle odstavce 2. Řešeny budou mezi jiným otázky týkající se referenčního paliva a norem pro měření emisí výfukových plynů a hluku.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Lhůta podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád."
4. V čl. 7 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Pokud členský stát zjistí, že výrobky podle článku 1, které jsou opatřeny označením CE podle přílohy IV, mohou ohrozit bezpečnost a zdraví osob, majetek nebo životní prostředí, i když jsou správně navrženy, zhotoveny, případně instalovány, udržovány a používány v souladu s určeným účelem, přijme všechna vhodná dočasná opatření k jejich stažení z trhu nebo k zákazu nebo k omezení jejich uvádění na trh a/nebo do provozu."
5. Čl. 7 odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Pokud výrobek podle článku 1 není ve shodě a je opatřen označením CE, přijme členský stát, jehož dozoru podléhá subjekt, který označení CE připojil, příslušná opatření a uvědomí o tom Komisi a ostatní členské státy."
6. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Před uvedením výrobků podle čl. 1 odst. 1 na trh a/nebo do provozu výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství použije postupy uvedené v odstavcích 2, 3 a 4 tohoto článku.
V případě posuzování rekreačního plavidla po jeho zhotovení, pokud výrobce ani jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství neplní povinnosti týkající se shody výrobků podle této směrnice, může tyto povinnosti převzít na svou odpovědnost fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která výrobek uvádí na trh a/nebo do provozu.
V tomto případě osoba, která uvádí výrobek na trh nebo do provozu, podá u oznámeného subjektu žádost o posouzení po zhotovení.
Osoba, která uvádí výrobek na trh a/nebo do provozu, předá oznámenému subjektu veškeré dostupné dokumenty a technické podklady, které se vztahují k prvnímu uvedení výrobku na trh v zemi jeho původu.
Oznámený subjekt přezkoumá jednotlivý výrobek a provede výpočty a další posouzení, aby se přesvědčil o jeho rovnocenné shodě s příslušnými požadavky této směrnice.
V tomto případě se štítek výrobce popsaný v bodu 2.2 přílohy I doplní nápisem "certifikát dodatečného přezkoušení".
Oznámený subjekt vypracuje zprávu o shodě týkající se provedeného posouzení a uvědomí osobu, která uvádí výrobek na trh a/nebo do provozu, o jejích povinnostech.
Tato osoba vypracuje prohlášení o shodě (viz příloha XV) a na výrobek připojí nebo dá připojit označení CE doplněné identifikačním číslem příslušného oznámeného subjektu.
2. Pokud se týká konstrukčního návrhu a provedení výrobků podle čl. 1 odst. 1 písm. a), výrobce plavidla nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství použije u konstrukčních kategorií plavidel A, B, C a D podle bodu 1 části A přílohy I tyto postupy:
a) u kategorií A a B:
i) u plavidel o délce trupu od 2,5 m do 12 m: interní řízení výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI nebo ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné shodou s typem (modul C) podle přílohy VIII nebo kterýkoli z modulů B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H;
ii) u plavidel o délce trupu od 12 m do 24 m: ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné shodou s typem (modul C) podle přílohy VIII nebo kterýkoli z modulů B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H;
b) u kategorie C:
i) u plavidel o délce trupu od 2,5 m do 12 m:
- jsou-li použity harmonizované normy týkající se požadavků podle bodů 3.2 a 3.3 části A přílohy I: interní řízení výroby (modul A) podle přílohy V nebo interní řízení výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI nebo ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné shodou s typem (modul C) podle přílohy VIII nebo kterýkoli z modulů B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H;
- nejsou-li použity harmonizované normy týkající se požadavků podle bodů 3.2 a 3.3 části A přílohy I: interní řízení výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI nebo ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné shodou s typem (modul C) podle přílohy VIII nebo kterýkoli z modulů B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H;
ii) u plavidel o délce trupu od 12 m do 24 m: ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné shodou s typem (modul C) podle přílohy VIII nebo kterýkoli z modulů B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H;
c) u kategorie D:
u plavidel o délce trupu od 2,5 m do 24 m: interní řízení výroby (modul A) podle přílohy V nebo interní řízení výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI nebo ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné shodou s typem (modul C) podle přílohy VIII nebo kterýkoli z modulů B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H;
d) u vodních skútrů:
interní řízení výroby (modul A) podle přílohy V nebo interní řízení výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI nebo ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné shodou s typem (modul C) podle přílohy VIII nebo kterýkoli z modulů B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H;
e) u vybraných částí podle přílohy II: kterýkoli z modulů B + C nebo B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H.
3. Pokud se týká emisí výfukových plynů:
u výrobků podle čl. 1 odst. 1 písm. b) výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství použije ES přezkoušení typu (modul B) podle přílohy VII doplněné shodou s typem (modul C) podle přílohy VIII nebo kterýkoli z modulů B + D nebo B + E nebo B + F nebo G nebo H.
4. Pokud se týká emisí hluku:
a) u výrobků podle čl. 1 odst. 1 písm. c) bodů i) a ii) výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství použije:
i) provádějí-li se zkoušky podle harmonizované normy [*] EN ISO 14509. pro měření hluku: buď interní řízení výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI, nebo ověřování každého jednotlivého výrobku (modul G) podle přílohy XI nebo komplexní zabezpečování jakosti (modul H) podle přílohy XII;
ii) použije-li se k posouzení postup založený na stanovení Froudeho čísla a poměru výkon/výtlak: buď interní řízení výroby (modul A) podle přílohy V, nebo interní řízení výroby a zkoušky (modul Aa) podle přílohy VI nebo ověřování každého jednotlivého výrobku (modul G) podle přílohy XI nebo komplexní zabezpečování jakosti (modul H) podle přílohy XII;
iii) použijí-li se k posouzení údaje pro certifikované referenční plavidlo, stanovené v souladu s bodem i): buď interní řízení výroby (modul A) podle přílohy V, nebo interní řízení výroby a dodatečné požadavky (modul Aa) podle přílohy VI nebo ověřování každého jednotlivého výrobku (modul G) podle přílohy XI nebo komplexní zabezpečování jakosti (modul H) podle přílohy XII
b) u výrobků podle čl. 1 odst. 1 písm. c) bodů iii) a iv) výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství použije: interní řízení výroby a dodatečné požadavky (modul Aa) podle přílohy VI nebo modul G nebo H."
7. Čl. 10 odst. 1, 2 a 3 se nahrazují tímto:
"1. Označením shody CE musí být při svém uvedení na trh opatřeny tyto výrobky:
a) rekreační plavidla, vodní skútry a vybrané části podle přílohy II, u nichž se předpokládá splnění příslušných základních požadavků uvedených v příloze I;
b) přívěsné motory, u nichž se předpokládá splnění příslušných základních požadavků uvedených v částech B a C přílohy I;
c) záďové motory se zabudovaným výfukovým systémem, u nichž se předpokládá splnění příslušných základních požadavků uvedených v částech B a C přílohy I.
2. Označení shody CE znázorněné v příloze IV musí být na rekreační plavidlo a vodní skútr připojeno viditelně, čitelně a nesmazatelně podle bodu 2.2 části A přílohy I, na vybraných částech podle přílohy II a/nebo k jejich obalům, jakož i na přívěsné motory a záďové motory se zabudovaným výfukovým systémem podle bodu 1.1 části B přílohy I.
Označení CE musí být doplněno identifikačním číslem subjektu odpovědného za zavádění postupů stanovených v přílohách IX, X, XI, XII a XVI.
3. Je zakázáno připojovat na výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, značky nebo nápisy, které by svým významem nebo tvarem podobným označení CE mohly uvádět třetí strany v omyl.
Na výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, a/nebo k jejich obalům lze připojit jakékoli jiné označení za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost a čitelnost označení CE."
8. Příloha I se mění takto:
1.
Záhlaví se nahrazuje tímto:
"
Směrnice Komise 2003/45/ES
ze dne 28. května 2003,
kterou se mění směrnice Rady 2002/57/ES o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/68/ES, a zejména na čl. 2 odst. 3a a na článek 24 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/57/ES upravuje uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh uvnitř Společenství.
Do definice kategorie "základního osiva" nezahrnuje osivo hybridů s výjimkou osiva slunečnice.
Kromě toho směrnice nestanoví zvláštní podmínky pro osivo řepky a bavlny.
(2) Rozhodnutí Komise 95/232/ES ze dne 27. června 1995 o organizaci časově omezeného testu podle směrnice Rady 69/208/ES s cílem stanovit podmínky, které musí splňovat osivo hybridů a sdružených odrůd řepky a řepice [2], naposledy pozměněné směrnicí Rady 2002/68/ES, má mimo jiné za cíl stanovení podmínek, které musí splňovat osivo hybridů řepky pro účely uznání a uvedení na trh podle právních předpisů Společenství.
(3) Výsledky časově omezeného testu podle rozhodnutí 95/232/ES potvrdily nutnost stanovení zvláštních podmínek pro osivo hybridů řepky.
Rozhodnutí 2002/57/ES je proto třeba změnit tak, aby zahrnovalo tyto zvláštní podmínky.
(4) Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) stanovila pravidla pro osivo vnitrodruhových a mezidruhových hybridů bavlny (Gossypium hirsutum a Gossypium barbadense).
V zájmu zajištění souladu mezi pravidly OECD a EU v této oblasti by směrnice 2002/57/ES měla být změněna tak, aby zahrnovala pravidla rovnocenná pravidlům OECD.
(5) Sdružené odrůdy olejnin a přadných rostlin spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/57/ES.
Ustanovení dané směrnice o označování však dostatečným způsobem nestanoví označování sdružených odrůd.
Za účelem stanovení zvláštního označování osiva sdružených odrůd je proto třeba směrnici 2002/57/ES změnit tak, aby zahrnovala přiměřené požadavky na označování sdružených odrůd.
(6) Směrnice 2002/57/ES musí být tedy změněna.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2002/57/ES se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 1 písm. c) se úvodní věta nahrazuje tímto:
"c) základním osivem: (odrůdy jiné než hybridy) osivo";
2. v čl. 2 odst. 1. písm. d) se úvodní věta nahrazuje tímto:
"d) základním osivem (hybridy)";
3. přílohy I, II a IV se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2003.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/46/ES
ze dne 4. června 2003,
kterou se mění směrnice 2001/32/ES, pokud jde o některé chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/22/ES [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 písm. h) první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Řecka,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 92/76/EHS [3] a později směrnicí Komise 2001/32/ES ze dne 8. května 2001, kterou se uznávají chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení, a kterou se zrušuje směrnice 92/76/EHS [4], naposledy pozměněnou směrnicí 2003/21/ES [5], je Řecko od roku 1993 uznáno za chráněnou zónu ohledně Gonipterus scutellatus Gyll.
(2) V důsledku tiskové chyby při přípravě směrnice Komise 2003/21/ES, kterou se mění směrnice 2001/32/ES, nebylo v pozměněném textu v souvislosti s Gonipterus scutellatus Gyll. uvedeno Řecko.
Důvody, které vedly k tomu, aby bylo Řecko uznáno za chráněnou zónu ohledně Gonipterus scutellatus Gyll. však nadále trvají.
(3) Směrnice 2001/32/ES by proto měla být změněna.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 2001/32/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. června 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 16. června 2003.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/47/ES
ze dne 4. června 2003,
kterou se mění přílohy II, IV a V směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/22/ES [2], a zejména na článek 14 druhý pododstavec písm. c) uvedené směrnice,
s ohledem na souhlas dotyčného členského státu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z údajů poskytnutých Portugalskem na základě aktualizovaných průzkumů vyplývá, že chráněná zóna ohledně Gonipterus scutellatus Gyll. by se měla změnit a omezit pouze na Azory.
(2) V důsledku tiskové chyby při přípravě směrnice Komise 2002/36/ES [3], kterou se mění některé přílohy směrnice 2000/29/ES, byla nesprávně přijata nová ustanovení, pokud jde o zeminu a jiný pěstební substrát ulpělý nebo nebo připojený k rostlinám pocházejícím z Kypru a Malty.
(3) V důsledku tiskové chyby při přípravě směrnice 2002/36/ES bylo znění přílohy V části B kapitoly I bodu 2 směrnice 2000/29/ES nahrazeno, aniž byla učiněna zmínka o příslušných rostlinných produktech.
(4) Příslušné přílohy směrnice 2000/29/ES by proto měly být změněny.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinokařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II, IV a V směrnice 2000/29/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy nejpozději do 15. června 2003 přijmou a zveřejnění právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 16. června 2003.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy okamžitě sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2003/48/ES
ze dne 3. června 2003
o zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 56 až 60 Smlouvy zaručují volný pohyb kapitálu.
(2) Příjmy z úspor v podobě úrokových plateb z pohledávek představují u všech členských států zdanitelný příjem pro osoby, které v nich mají bydliště.
(3) Podle čl. 58 odst. 1 Smlouvy mají členské státy právo používat příslušná ustanovení svých daňových předpisů, která rozlišují mezi daňovými poplatníky podle místa bydliště nebo podle místa, kde je jejich kapitál investován, a učinit všechna opatření nezbytná k tomu, aby zabránily porušování vnitrostátních právních a správních předpisů, zejména v oblasti daňového práva.
(4) V souladu s čl. 58 odst. 3 Smlouvy by daňové předpisy členských států zaměřené na boj proti daňovým únikům či zneužití daňových režimů neměly představovat ani prostředek svévolné diskriminace, ani zastřené omezování volného pohybu kapitálu a plateb podle článku 56 Smlouvy.
(5) Pokud neexistuje koordinace vnitrostátních daňových systémů v oblasti zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb, zejména jde-li o zacházení s úroky získanými osobami nemajícími v daném státě bydliště, mohou se osoby s bydlištěm v členských státech v současné době často v členském státě, v němž mají bydliště, vyhnout všem formám zdanění úroků, které získají v jiném členském státě.
(6) Tento stav vede k narušování pohybu kapitálu mezi členskými státy, což není slučitelné s vnitřním trhem.
(7) Tato směrnice navazuje na konsens, kterého bylo dosaženo na zasedání Evropské rady v Santa Maria da Feira ve dnech 19. a 20. června 2000 a na následných jednáních Rady ve složení pro hospodářství a finance (ECOFIN), která se konala ve dnech 26. a 27. listopadu 2000, 13. prosince 2001 a 21. ledna 2003.
(8) Konečným cílem této směrnice je umožnit, aby příjmy z úspor v podobě úrokových plateb vyplacené v jednom členském státě jejich skutečným vlastníkům, kteří jsou fyzickými osobami s bydlištěm v jiném členském státě, podléhaly účinnému zdanění v souladu s právními předpisy uvedeného jiného členského státu.
(9) Cíle této směrnice lze nejlépe dosáhnout zaměřením se na provádění nebo připisování úrokových plateb od hospodářských subjektů usazených v členských státech skutečným vlastníkům, kteří jsou fyzickými osobami s bydlištěm v jiném členském státě, nebo ve prospěch těchto subjektů.
(10) Jelikož cíle této směrnice nemůže být z důvodu nedostatku koordinace vnitrostátních systémů zdanění příjmů z úspor uspokojivě dosaženo samotnými členskými státy, a lze ho tudíž lépe dosáhnout na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku se tato směrnice omezuje pouze na minimální požadavky a nepřekračuje rámec toho, co je nezbytně nutné pro dosažení tohoto cíle.
(11) Platebním zprostředkovatelem je hospodářský subjekt, který provádí nebo připisuje úrokovou platbu přímo ve prospěch jejich skutečného vlastníka.
(12) Při vymezování pojmu úroková platba a mechanismu platebního zprostředkovatele by měl být v náležitých případech uveden odkaz na směrnici Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [4].
(13) Oblast působnosti této směrnice by měla být omezena na zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb z pohledávek, s výjimkou, mimo jiné, záležitostí spojených se zdaněním důchodů a pojistného plnění.
(14) Konečného cíle, kterým je zavedení účinného zdanění úroků v tom členském státě, v němž má skutečný vlastník bydliště, může být dosaženo pomocí výměny informací, které se týkají úrokových plateb, mezi členskými státy.
(15) Směrnice Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní [5] již poskytuje členským státům základ pro výměnu informací k daňovým účelům o příjmech, na něž se vztahuje tato směrnice.
Pokud se tato směrnice od uvedené směrnice neodchyluje, měla by se uvedená směrnice na takové výměny informací nadále používat společně s touto směrnicí.
(16) Automatická výměna informací mezi členskými státy o úrokových platbách, na které se vztahuje tato směrnice, umožní účinné zdanění těchto výplat v tom členském státě, v němž má skutečný vlastník bydliště, a to v souladu s vnitrostátními právními předpisy tohoto členského státu.
Je proto nezbytné ustanovit, že se členské státy, které si vyměňují informace v souladu s touto směrnicí, nemohou uplatnit omezení výměny informací podle článku 8 směrnice 77/799/EHS.
(17) Vzhledem ke strukturálním rozdílům nemohou Rakousko, Belgie a Lucembursko provádět automatickou výměnu informací ve stejné době jako ostatní členské státy.
Vzhledem k tomu, že srážková daň může zajistit minimální míru účinného zdanění, zejména při sazbě zvyšující se progresivně na 35 %, měly by během přechodného období tyto tři členské státy uplatňovat na příjmy z úspor podle této směrnice srážkovou daň.
(18) Aby nedocházelo k rozdílům v zacházení, neměly by Rakousko, Belgie a Lucembursko mít povinnost provádět automatickou výměnu informací dříve, než Švýcarská konfederace, Knížectví Andorry, Lichtenštejnské knížectví, Monacké knížectví a Republika San Marino zajistí účinnou výměnu požadovaných informací o úrokových platbách.
(19) Tyto členské státy by měly převést větší část svých příjmů z této srážkové daně tomu členskému státu, v němž má skutečný vlastník úroků bydliště.
(20) Tyto členské státy by měly stanovit postup, jenž by skutečným vlastníkům s bydlištěm v jiném členském státu umožňoval vyhnout se uplatnění této srážkové daně tím, že svého platebního zprostředkovatele zmocní k vykazování úrokových plateb, nebo tím, že předloží osvědčení vystavené příslušným orgánem členského státu, v němž mají skuteční vlastníci bydliště.
(21) Členský stát, v němž má skutečný vlastník bydliště, by měl zajistit, aby nedocházelo ke dvojímu zdanění úrokových plateb, které by mohlo být důsledkem uplatnění srážkové daně v souladu s postupy podle této směrnice.
Měl by toho dosáhnout tím, že až do výše daně splatné na svém území provede zápočet daně ve výši srážkové daně a případnou částku, o kterou by srážková daň převyšovala daň splatnou na jeho území, vyplatí skutečnému vlastníkovi úroků.
Členský stát však může místo použití této metody daňového zápočtu srážkovou daň skutečnému vlastníkovi vrátit.
(22) Aby se předešlo narušení trhu, neměla by se tato směrnice během přechodného období vztahovat na úrokové platby z některých obchodovatelných dluhových cenných papírů.
(23) Tato směrnice by neměla členským státům bránit ve výběru jiných druhů srážkové daně z úroků, které mají zdroj na jejich území, než srážkové daně uvedené v této směrnici.
(24) Pokud Spojené státy americké, Švýcarsko, Andorra, Lichtenštejnsko, Monako, San Marino a příslušná závislá nebo přidružená území členských států nebudou uplatňovat opatření, která jsou rovnocenná opatřením uvedeným v této směrnici nebo jsou s nimi shodná, mohly by úniky kapitálu do těchto zemí a na tato území ohrozit dosažení cílů této směrnice.
Je tudíž nutné, aby byla tato směrnice používána od stejného data, k němuž takováto opatření začnou uplatňovat všechny tyto země a všechna tato území.
(25) Komise by měla každé tři roky předložit Radě zprávu o fungování této směrnice a v případě potřeby Radě navrhnout změny, které se ukáží jako nutné k lepšímu zajištění účinného zdanění příjmů z úspor a k odstranění nežádoucího narušování hospodářské soutěže.
(26) Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznané zejména v Chartě základních práv Evropské unie,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
1. Účelem směrnice je umožnit, aby příjmy z úspor v podobě úrokových plateb vyplacených v jednom členském státě jejich skutečným vlastníkům – fyzickým osobám, které mají bydliště pro daňové účely v jiném členském státu – podléhaly účinnému zdanění v souladu s právními předpisy uvedeného jiného členského státu.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby platební zprostředkovatelé usazení na jejich území splnili povinnosti nezbytné k provádění této směrnice, a to bez ohledu na místo usazení dlužníka, z jehož dluhu úroky plynou.
Článek 2
Definice skutečného vlastníka
1. Pro účely této směrnice se "skutečným vlastníkem" rozumí fyzická osoba, která přijme úrokovou platbu, nebo fyzická osoba, v jejíž prospěch je úroková platba připsána, pokud neprokáže, že úroková platba nebyla provedena nebo připsána v její prospěch, a že tedy:
a) tato osoba jedná jako platební zprostředkovatel ve smyslu čl. 4 odst. 1 nebo
b) tato osoba jedná jménem právnické osoby, subjektu, jehož zisk je zdaněn v souladu s obecnou úpravou zdanění podniků, subjektu kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) povoleného podle směrnice 85/611/EHS nebo subjektu uvedeného v čl. 4 odst. 2 této směrnice, při čemž v posledně jmenovaném případě oznámí osoba jméno a adresu tohoto subjektu hospodářskému subjektu, který úroky vyplácí, a ten pak předá tyto informace příslušnému orgánu členského státu, v němž je sám usazen nebo
c) tato osoba jedná jménem jiné fyzické osoby, která je skutečným vlastníkem, a v souladu s čl. 3 odst. 2 informuje platebního zprostředkovatele o totožnosti tohoto skutečného vlastníka.
2. Pokud má platební zprostředkovatel informace naznačující, že fyzická osoba, která přijímá úrokovou platbu nebo v jejíž prospěch je platba připsána, možná není skutečným vlastníkem a pokud se na tuto fyzickou osobu nevztahují odst. 1 písm. a) ani b), přijme platební zprostředkovatel přiměřená opatření, aby zjistil totožnost skutečného vlastníka v souladu s čl. 3 odst. 2. Není-li platební zprostředkovatel schopen zjistit totožnost skutečného vlastníka, považuje za skutečného vlastníka danou fyzickou osobu.
Článek 3
Totožnost a bydliště skutečných vlastníků
1. Každý členský stát přijme postupy nezbytné k tomu, aby mohl platební zprostředkovatel zjistit pro účely článků 8 až 12 totožnost a bydliště skutečných vlastníků, a zajistí na svém území používání těchto postupů.
Tyto postupy musejí být v souladu s minimálními požadavky stanovenými v odstavcích 2 a 3.
2. Platební zprostředkovatel zjistí totožnost skutečného vlastníka na základě minimálních požadavků, které se liší podle počátku vztahů mezi platebním zprostředkovatelem a skutečným vlastníkem:
a) u smluvních vztahů vzniklých před 1. lednem 2004 zjistí platební zprostředkovatel totožnost skutečného vlastníka vyjádřenou jeho jménem a adresou na základě informací, jež má k dispozici, a to zejména na základě předpisů platných v členském státě, v němž je platební zprostředkovatel usazen, a se směrnicí Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [6];
b) u smluvních vztahů vzniklých k 1. lednu 2004 nebo později nebo u transakcí provedených v této době bez existence smluvního vztahu zjistí platební zprostředkovatel totožnost skutečného vlastníka vyjádřenou jeho jménem, adresou a, pokud existuje, z jeho daňového identifikačního čísla přiděleného členským státem, v němž má skutečný vlastník bydliště.
Tyto údaje se zjistí na základě cestovního pasu nebo úředního průkazu totožnosti předloženého skutečným vlastníkem.
Pokud není adresa v cestovním pasu či na úředním průkazu totožnosti uvedena, je zjištěna na základě jiného průkazného dokladu předloženého skutečným vlastníkem.
Není-li daňové identifikační číslo uvedeno v cestovním pasu, na úředním průkazu totožnosti, ani na jiném průkazném dokladu, včetně případného potvrzení o daňovém bydlišti, který skutečný vlastník předložil, jsou informace o totožnosti doplněny datem a místem narození skutečného vlastníka; tyto údaje se zjistí na základě jeho cestovního pasu či úředního průkazu totožnosti.
3. Platební zprostředkovatel zjistí bydliště skutečného vlastníka na základě minimálních požadavků, které se liší podle počátku vztahů mezi platebním zprostředkovatelem a skutečným vlastníkem úroků.
S výjimkou níže uvedených ustanovení platí, že se bydliště skutečného vlastníka nachází v té zemi, v níž má skutečný vlastník trvalé bydliště:
a) u smluvních vztahů vzniklých před 1. lednem 2004 zjistí platební zprostředkovatel bydliště skutečného vlastníka na základě informací, které má k dispozici, zejména na základě předpisů platných v členském státě, v němž je usazen, a směrnice 91/308/EHS;
b) u smluvních vztahů vzniklých k 1. lednu 2004 a později nebo u transakcí provedených v této době bez existence smluvního vztahu zjistí platební zprostředkovatel bydliště skutečného vlastníka na základě adresy uvedené v cestovním pasu, v úředním průkazu totožnosti nebo případně z jakéhokoli průkazného dokladu předloženého skutečným vlastníkem, a to podle následujícího postupu: u fyzických osob, které předkládají cestovní pas či úřední průkaz totožnosti vystavený členským státem a které jsou dle vlastního prohlášení osobami s bydlištěm ve třetí zemi, se bydliště zjistí na základě potvrzení o daňovém bydlišti, které vydal příslušný orgán třetí země, v níž má daná fyzická osoba dle vlastního prohlášení bydliště.
Pokud takové potvrzení není předloženo, má se za to, že se bydliště skutečného vlastníka nachází v členském státě, který vydal cestovní pas nebo jiný úřední doklad totožnosti.
Článek 4
Definice platebního zprostředkovatele
1. Pro účely této směrnice se "platebním zprostředkovatelem" rozumí hospodářský subjekt, který provádí nebo připisuje úrokovou platbu přímo ve prospěch skutečného vlastníka bez ohledu na to, zda je tento subjekt dlužníkem, z jehož dluhu úroky plynou, nebo subjektem, jenž byl dlužníkem nebo skutečným vlastníkem pověřen úrokovou platbu provést nebo připsat.
2. Jakýkoli subjekt, který je usazen v členském státě a provádí nebo připisuje platbu úroku ve prospěch skutečného vlastníka, je v okamžiku provedení či připsání této platby rovněž považován za platebního zprostředkovatele.
Toto ustanovení se nepoužije, pokud má hospodářský subjekt provádějící nebo připisující úrokovou platbu důvod se na základě úředního dokladu předloženého druhým z uvedených subjektů domnívat, že:
a) se jedná o právnickou osobu, s výjimkou právnických osob uvedených v odstavci 5 nebo
b) zisky této osoby podléhají zdanění v souladu s obecnou úpravou zdanění podniků nebo
c) se jedná o SKIPCP povolený podle směrnice 85/611/EHS.
Hospodářský subjekt provádějící či připisující úrokovou platbu ve prospěch subjektu usazeného v jiném členském státě, který je dle tohoto odstavce považován za platebního zprostředkovatele, sdělí jméno a adresu tohoto subjektu a celkovou výši úrokové platby prováděné nebo připisované v jeho prospěch příslušnému orgánu členského státu, v němž je sám usazen, a tento orgán pak informace předá příslušnému orgánu členského státu, v němž je usazen subjekt považovaný podle tohoto odstavce za platebního zprostředkovatele.
3. Subjekt považovaný za platebního zprostředkovatele podle odstavce 2 má však možnost být pro účely této směrnice považován za SKIPCP uvedený v odst.
2 písm. c). K využití této možnosti je nutné, aby členský stát, v němž je tento subjekt usazen, vydal potvrzení, které pak tento subjekt předloží hospodářskému subjektu, jenž provádí či připisuje úrokovou platbu.
Členské státy stanoví podrobná pravidla k uplatnění této možnosti subjekty usazenými na jejich území.
4. Jsou-li subjekt považovaný za platebního zprostředkovatele podle odstavce 2 i hospodářský subjekt usazeni ve stejném členském státě, přijme tento členský stát opatření nezbytná k zajištění toho, aby subjekt jednající jako platební zprostředkovatel dodržoval ustanovení této směrnice.
5. Právnickými osobami, na které se nevztahuje odst. 2 písm. a), jsou:
a) ve Finsku: "avoin yhtiö (Ay)" a "kommandiittiyhtiö (Ky)"/"öppet bolag" a "kommanditbolag",
b) ve Švédsku: "hadelsbolag (HB)" a "kommanditbolag (KB)".
Článek 5
Definice příslušného orgánu
Pro účely této směrnice se "příslušným orgánem" rozumí:
a) v případě členských států veškeré orgány, které členské státy oznámí Komisi;
b) v případě třetích zemí příslušný orgán pro účely dvoustranných a mnohostranných daňových smluv nebo, pokud takovýto orgán neexistuje, jiný orgán, který je oprávněn vydávat potvrzení o daňovém bydlišti.
Článek 6
Definice úrokové platby
1. Pro účely této směrnice se "úrokovou platbou" rozumí:
a) vyplacené nebo na účet připsané úroky, které souvisejí s pohledávkami jakéhokoliv druhu, ať zajištěných či nezajištěných zástavním právem na nemovitosti a majících či nemajících právo účasti na zisku dlužníka, a zvláště, příjmy z vládních cenných papírů a příjmy z obligací nebo dluhopisů, včetně prémií a výher, které se vážou k těmto cenným papírům, obligacím nebo dluhopisům; penále ukládané za pozdní platbu se za úrokovou platbu nepovažuje;
b) úroky vzniklé nebo kapitalizované při převodu, splacení nebo zpětném odkupu pohledávek uvedených v písmeni a);
c) příjmy plynoucí z úrokové platby prováděné přímo či prostřednictvím subjektu uvedeného v čl. 4 odst. 2 a rozdělované:
i) SKIPCP povoleným podle směrnice 85/611/EHS,
ii) subjekty, které mají právo využít možnosti uvedené v čl. 4 odst. 3,
iii) subjekty kolektivního investování usazenými mimo území uvedené v článku 7;
d) příjmy z převodu, splacení nebo zpětného odkupu akcií či podílů v následujících subjektech, pokud tyto subjekty investují přímo či nepřímo, prostřednictvím jiných subjektů kolektivního investování nebo subjektů uvedených níže, více než 40 % svých aktiv do pohledávek uvedených v písmeni a):
i) v SKIPCP povoleném podle směrnice 85/611/EHS,
ii) v subjektech, které mají právo využít možnosti uvedené v čl. 4 odst. 3,
iii) v subjektech kolektivního investování usazených mimo území uvedené v článku 7.
Členské státy však mají možnost příjmy podle písmene d) do definice úrokové platby zahrnout pouze v rozsahu, v jakém tyto příjmy odpovídají příjmům přímo nebo nepřímo plynoucím z úrokových plateb ve smyslu písmen a) a b).
2. Pokud jde o odst. 1 písm. c) a d), nemá-li platební zprostředkovatel žádné informace o podílu příjmů, který plyne z úrokových plateb, je za úrokovou platbu považována celková výše příjmu.
Pokud jde o odst. 1 písm. d), nemá-li platební zprostředkovatel žádné informace o podílu aktiv investovaných do pohledávek nebo do akcií či podílů vymezených v uvedeném odstavci, je tento podíl považován za vyšší než 40 %.
V případě, že platební zprostředkovatel nemůže zjistit výši příjmů realizovaných skutečným vlastníkem, má se za to, že tyto příjmy odpovídají výnosům z převodu, splacení nebo zpětného odkupu akcií či podílů.
4. Jsou-li úroky vymezené v odstavci 1 vyplaceny subjektu uvedenému v čl. 4 odst. 2 nebo připsány na jeho účet a tento subjekt nemá právo využít možnosti podle čl. 4 odst. 3, jsou tyto úroky považovány za úrokovou platbu provedenou tímto subjektem.
5. Pokud jde o odst. 1 písm. b) a d), členské státy mají možnost požadovat od platebních zprostředkovatelů na svém území, aby úroky za období ne delší než jeden rok přepočetli na roční základ, a takto přepočtené úroky mají možnost považovat za úrokovou platbu i v případě, že během tohoto období nedojde k žádnému převodu, zpětnému odkupu ani splacení.
6. Odchylně od odst. 1 písm. c) a d) mají členské státy možnost vyloučit z definice úrokové platby všechny příjmy ve smyslu uvedených ustanovení pocházející od subjektů usazených na jejich území, pokud investice těchto subjektů do pohledávek podle odst. 1 písm. a) nepřevýší 15 % jejich aktiv. Podobně mají členské státy odchylně od odstavce 4 možnost vyloučit z definice úrokové platby v odstavci 1 úroky vyplacené či připsané na účet subjektu uvedenému v čl. 4 odst. 2, který nemá právo využít možnosti dle čl. 4 odst. 3 a je usazen na území příslušného členského státu, pokud investice takového subjektu do pohledávek ve smyslu odst. 1 písm. a) nepřesáhnou 15 % jeho aktiv.
Uplatnění této možnosti členským státem je pro ostatní členské státy závazné.
7. Podíl uvedený v odst. 1 písm. d) a v odstavci 3 bude od 1. ledna 2011 činit 25 %.
8. Podíl uvedený v odst. 1 písm. d) a v odstavci 6 se stanoví na základě investiční politiky vymezené v předpisech či v zakládacích dokumentech těchto subjektů; v případě neexistence těchto údajů se tento podíl stanoví na základě skutečného složení aktiv těchto subjektů.
Článek 7
Územní působnost
Tato směrnice se vztahuje na úroky vyplacené platebním zprostředkovatelem usazeným na území, na než se vztahuje Smlouva podle článku 299 Smlouvy.
KAPITOLA II VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 8
Předkládání informací platebním zprostředkovatelem
1. Pokud má skutečný vlastník bydliště v jiném členském státu než v tom, v němž je usazen platební zprostředkovatel, předkládá platební zprostředkovatel příslušnému orgánu členského státu, v němž je sám usazen, informace v následujícím minimálním rozsahu:
a) totožnost a bydliště skutečného vlastníka zjištěné podle článku 3;
b) jméno a adresa platebního zprostředkovatele;
c) číslo účtu skutečného vlastníka nebo, pokud není číslo účtu k dispozici, označení pohledávky, z níž úroky plynou;
d) informace týkající se úrokové platby podle odstavce 2.
2. V rámci minimálního rozsahu informací, které se týkají úrokové platby a které musí platební zprostředkovatel předložit, je nutné úroky rozlišit podle následujících kategorií a uvést následující údaje:
a) v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6. odst. 1 písm. a): výši vyplacených či připsaných úroků;
b) v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. b) nebo d): výši úroků nebo příjmů podle uvedených ustanovení nebo celkovou výši výnosů z převodu, zpětného odkupu nebo splacení;
c) v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. c): výši příjmů podle uvedeného ustanovení, nebo celkovou výši vyplácených prostředků;
d) v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 4: výši úroků připadající na každého z členů subjektu uvedeného v čl. 4 odst. 2, kteří splňují podmínky čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1;
e) v případě, že členský stát uplatňuje možnost uvedenou v čl. 6 odst. 5: výši úroků přepočtených na roční základ.
Členské státy však mohou omezit minimální rozsah informací, které má platební zprostředkovatel o úrokové platbě předkládat, na celkovou výši úroků nebo příjmů a na celkovou výši výnosů z převodu, zpětného odkupu či splacení.
Článek 9
Automatická výměna informací
1. Příslušný orgán členského státu platebního zprostředkovatele předá informace uvedené v článku 8 příslušnému orgánu členského státu, v němž má skutečný vlastník bydliště.
2. Předání informací proběhne automaticky a uskuteční se nejméně jednou ročně, do šesti měsíců po skončení daňového roku v členském státě platebního zprostředkovatele, a to pro všechny úrokové platby uskutečněné v průběhu daného roku.
3. Pro výměnu informací podle této směrnice se použije směrnice 77/799/EHS, pokud nejsou ustanovení této směrnice od ní odchylná.
Článek 8 směrnice 77/799/EHS se však nepoužije na informace, které mají být předány podle této kapitoly.
KAPITOLA III PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Přechodné období
1. Během přechodného období začínajícího dnem uvedeným v čl. 17 odst. 2 a 3 a s výjimkou čl. 13 odst. 1 nemusejí Belgie, Lucembursko a Rakousko používat ustanovení kapitoly II.
Těmto státům však ostatní členské státy poskytnou informace v souladu s kapitolou II.
V průběhu přechodného období je účelem této směrnice zajistit minimální účinné zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb vyplacených v jednom členském státě skutečným vlastníkům – fyzickým osobám s daňovým bydlištěm v jiném členském státu.
2. Přechodné období končí na konci prvního celého daňového roku následujícího po pozdějším z následujících dat:
- den, k němuž vstoupí v platnost dohoda mezi Evropským společenstvím, přijatá na základě jednomyslného rozhodnutí Rady, na straně jedné, a tím z následujících států – Švýcarská konfederace, Lichtenštejnské knížectví, Republika San Marino, Monacké knížectví, Knížectví Andory –, který tuto dohodu uzavře jako poslední, na straně druhé, o výměně informací na základě žádosti, tak jak tuto dohodu vymezuje Vzorová smlouva OECD o výměně informací týkajících se daňových záležitostí, zveřejněná dne 18. dubna 2002 (dále jen "vzorová smlouva OECD"), s ohledem na úrokové platby vymezené touto směrnicí a prováděné platebními zprostředkovateli usazenými na území příslušného státu ve prospěch skutečných vlastníků s bydlištěm na území, na něž se vztahuje tato směrnice, a s ohledem na současné uplatňování srážkové daně těmito státy na tyto výplaty za použití sazby stanovené pro příslušné období podle čl. 11 odst. 1,
- den, k němuž Rada jednomyslně odsouhlasí závazek Spojených států amerických k výměně informací na základě žádosti, v souladu se vzorovou smlouvou OECD, s ohledem na úrokové platby, jak je vymezuje tato směrnice, prováděné platebními zprostředkovateli usazenými na území Spojených států amerických ve prospěch skutečných vlastníků s bydlištěm na území, na něž se vztahuje tato směrnice.
3. Na konci přechodného období musejí Belgie, Lucembursko a Rakousko používat ustanovení kapitoly II a zároveň musejí přestat uplatňovat srážkovou daň i sdílení daňových výnosů podle článků 11 a 12.
Pokud se Belgie, Lucembursko nebo Rakousko rozhodnou používat ustanovení kapitoly II v průběhu přechodného období, ukončí uplatňování srážkové daně i sdílení daňových výnosů podle článků 11 a 12.
Článek 11
Srážková daň
1. V průběhu přechodného období podle článku 10, kdy má skutečný vlastník bydliště v jiném členském státu než je ten, v němž je usazen platební zprostředkovatel, budou Belgie, Lucembursko a Rakousko vybírat srážkovou daň ve výši 15 % během prvních tří let přechodného období, ve výši 20 % v následujících třech letech a v dalších letech pak ve výši 35 %.
2. Platební zprostředkovatel odvede srážkovou daň následujícím způsobem:
a) v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6. odst. 1 písm. a): z výše vyplacených nebo připsaných úroků;
b) v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. b) nebo d): z výše úroků nebo příjmů podle uvedených ustanovení, nebo v podobě dávky s rovnocenným účinkem, hrazené příjemcem z celkové výše výnosů z převodu, zpětného odkupu nebo splacení;
c) v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. c): z výše příjmů zmíněných v uvedeném ustanovení;
d) v případě úrokové platby ve smyslu čl. 6 odst. 4: z výše úroků připadajících na každého z členů subjektu uvedeného v čl. 4 odst. 2, kteří splňují podmínky čl. 1 odst. 1 a čl. 2 odst. 1;
e) v případě, že členský stát uplatňuje možnost uvedenou v čl. 6 odst. 5: z výše úroků přepočtených na roční základ.
3. Pro účely písmen a) a b) odstavce 2 je srážková daň vyměřena v poměrné části podle délky období, během něhož skutečný vlastník svou pohledávku držel.
Pokud není platební zprostředkovatel schopen určit dobu držby na základě informací, které má k dispozici, bude mít za to, že skutečný vlastník držel pohledávku po celou dobu její existence, pokud skutečný vlastník nepředloží doklad o datu nabytí této pohledávky.
4. Vyměření srážkové daně členským státem platebního zprostředkovatele nebrání členskému státu, v němž má skutečný vlastník bydliště, ve zdanění příjmů v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy, pokud jsou v souladu se Smlouvou.
5. V průběhu přechodného období mohou členské státy vybírající srážkovou daň stanovit, že hospodářský subjekt provádějící či připisující úrokovou platbu ve prospěch subjektu, jenž je usazen v jiném členském státě a na jehož jméno je platba úroku prováděna či připisována ve prospěch skutečného vlastníka podle čl. 4 odst. 2, bude namísto takového subjektu považován za platebního zprostředkovatele a členské státy z těchto úroků vyměří srážkovou daň, pokud subjekt, na jehož jméno je platba úroku prováděna nebo připisována ve prospěch skutečného vlastníka, neposkytne oficiální souhlas k tomu, aby bylo v souladu s posledním pododstavcem čl. 4 odst. 2 sděleno jeho jméno, adresa a celková výše úrokové platby provedené či připsané v jeho prospěch.
Článek 12
Sdílení výnosů
1. Členské státy vybírající srážkovou daň podle čl. 11 odst. 1 si ponechají 25 % těchto výnosů a 75 % výnosů převedou členskému státu, v němž má skutečný vlastník úroků bydliště.
2. Členské státy vybírající srážkovou daň podle čl. 11 odst. 5 si ponechají 25 % těchto výnosů a 75 % převedou jiným členským státům v poměru stanoveném pro převody podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Tyto převody proběhnou v případě odstavce 1 nejpozději do šesti měsíců následujících po skončení daňového roku v členském státě platebního zprostředkovatele, nebo v případě odstavce 2 do šesti měsíců následujících po skončení daňového roku v členském státě hospodářského subjektu provádějícího nebo připisujícího úrokovou platbu ve prospěch subjektu uvedeného v čl. 4 odst. 2.
4. Členské státy vybírající srážkovou daň přijmou opatření nezbytná k zajištění řádného fungování systému sdílení výnosů.
Článek 13
Výjimky z uplatňování srážkové daně
1. Členské státy vybírající srážkovou daň podle článku 11 stanoví jeden či oba z následujících postupů, jimiž umožní skutečným vlastníkům žádat, aby u nich srážková daň nebyla uplatněna:
a) postup, který skutečnému vlastníkovi umožní výslovně zmocnit platebního zprostředkovatele k předkládání informací podle kapitoly II s tím, že se toto zmocnění bude vztahovat na veškeré úroky, které tomuto skutečnému vlastníkovi vyplatí tento platební zprostředkovatel; v takových případech se použije článek 9,
b) postup zaručující, že se srážková daň nevybere v případech, kdy skutečný vlastník předloží svému platebnímu zprostředkovateli potvrzení vydané na své jméno příslušným orgánem členského státu, v němž má bydliště, podle odstavce 2.
2. Na žádost skutečného vlastníka vystaví příslušný orgán členského státu, v němž má skutečný vlastník bydliště, potvrzení, které obsahuje následující údaje:
a) jméno, adresu a daňové či jiné identifikační číslo skutečného vlastníka; pokud takové číslo není k dispozici, uvede se datum a místo narození skutečného vlastníka;
b) jméno a adresu platebního zprostředkovatele;
c) číslo účtu skutečného vlastníka nebo, pokud není číslo účtu k dispozici, označení cenného papíru.
Toto potvrzení je platné maximálně po dobu tří let.
Potvrzení je vydáno všem skutečným vlastníkům, kteří o ně požádají, do dvou měsíců po předložení žádosti.
Článek 14
Zamezení dvojího zdanění
1. Členský stát, v němž má skutečný vlastník daňové bydliště, zajistí, aby bylo zamezeno jakémukoliv dvojímu zdanění, k němuž by mohlo dojít v důsledku uplatnění srážkové daně uvedené v článku 11, a to podle odstavců 2 a 3.
2. Pokud úroky přijaté skutečným vlastníkem podléhají v členském státě platebního zprostředkovatele srážkové dani, započte členský stát, v němž má skutečný vlastník bydliště, skutečnému vlastníkovi daň ve výši daně sražené podle vnitrostátních právních předpisů tohoto členského státu.
Pokud tato výše přesáhne částku daně splatnou v souladu s vnitrostátními právními předpisy tohoto členského státu, vyplatí členský stát, v němž má skutečný vlastník bydliště, rozdíl mezi částkou sražené a splatné daně skutečnému vlastníkovi.
3. Pokud úroky přijaté skutečným vlastníkem podléhají kromě srážkové daně uvedené v článku 11 ještě jinému druhu srážkové daně a členský stát, v němž má skutečný vlastník bydliště, započte tuto jinou srážkovou daň v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy nebo se smlouvami o zamezení dvojího zdanění, započte se tato jiná srážková daň před uplatněním postupu podle odstavce 2.
4. Členský stát, v němž má skutečný vlastník bydliště, může nahradit mechanismus daňového zápočtu podle odstavců 2 a 3 vrácením srážkové daně podle článku 11.
Článek 15
Obchodovatelné dluhové cenné papíry
1. Během přechodného období podle článku 10, avšak nejdéle do 31. prosince 2010, nebudou domácí ani mezinárodní dluhopisy ani jiné obchodovatelné dluhové cenné papíry, které byly poprvé emitovány před 1. březnem 2001 nebo u kterých byl původní prospekt schválen před tímto datem příslušnými orgány ve smyslu směrnice Rady 80/390/EHS [7] nebo příslušnými orgány třetích zemí, považovány za pohledávky ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. a), pokud k 1. březnu 2002 nebo později nedojde k žádné další emisi těchto obchodovatelných dluhových cenných papírů. Pokud však bude přechodné období podle článku 10 trvat i po 31. prosinci 2010, použijí se ustanovení tohoto článku pouze ve vztahu k obchodovatelným dluhovým cenným papírům:
- které obsahují doložku "gross-up" nebo doložku předčasného splacení a
- u kterých je platební zprostředkovatel podle článku 4 usazen v členském státě uplatňujícím srážkovou daň podle článku 11 a platí úroky přímo ve skutečnému vlastníku, jenž má bydliště v jiném členském státu.
Pokud k 1. březnu 2002 nebo později dojde k další emisi některého z výše uvedených obchodovatelných cenných papírů vydaného vládou či obdobným subjektem jednajícím jako orgán veřejné moci nebo subjektem, jehož úloha je uznána mezinárodní smlouvou, při čemž tento subjekt je uveden v příloze této směrnice, je celá emise takového cenného papíru skládající se z původní emise a ze všech emisí pozdějších považována za pohledávku ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. a).
Pokud k 1. březnu 2002 nebo později dojde k další emisi výše uvedeného obchodovatelného cenného papíru vydaného jiným emitentem, který není uveden ve druhém pododstavci, považuje se tato další emise za pohledávku ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. a).
2. Žádná ze skutečností uvedených v tomto článku nebrání členským státům ve zdanění příjmů z obchodovatelných dluhových cenných papírů uvedených v odstavci 1 v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy.
KAPITOLA IV RŮZNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
Ostatní srážkové daně
Tato směrnice nebrání členským státům ve výběru jiných druhů srážkové daně, než je srážková daň uvedená v článku 11, v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy nebo se smlouvami o zamezení dvojího zdanění.
Článek 17
Provedení
1. Členské státy do 1. ledna 2004 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy použijí tyto předpisy ode dne 1. ledna 2005 za předpokladu, že:
i) Švýcarská konfederace, Lichtenštejnské knížectví, Republika San Marino, Monacké knížectví a Knížectví Andorry budou od tohoto data používat opatření rovnocenná opatřením obsaženým v této směrnici, a to v souladu s dohodami, které tyto státy uzavřely s Evropským společenstvím na základě jednomyslného rozhodnutí Rady,
ii) budou existovat veškeré dohody či jiné předpisy, které zajistí, že všechna příslušná závislá nebo přidružená území (britské Normanské ostrovy, ostrov Man a karibská závislá nebo přidružená území) budou od stejného data používat automatickou výměnu informací způsobem, který je popsán v kapitole II této směrnice (nebo budou během přechodného období podle článku 10 uplatňovat srážkovou daň za podmínek uvedených v článcích 11 a 12).
3. Nejméně šest měsíců před 1. lednem 2005 přijme Rada jednomyslně rozhodnutí o tom, zda bude splněna podmínka stanovená v odstavci 2, s ohledem na to, kdy ve třetích zemích a v závislých nebo přidružených územích, jichž se daná záležitost týká, vstoupí příslušná opatření v platnost.
Jestliže Rada nerozhodne o tom, že je podmínka splněna, přijme jednomyslně na návrh Komise nové datum pro účely odstavce 2.
4. Předpisy přijaté členskými státy pro dosažení souladu s touto směrnicí musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
5. Členské státy o této skutečnosti neprodleně uvědomí Komisi a sdělí jí znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a poskytnou srovnávací tabulku mezi touto směrnicí a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 18
Přezkum
Komise předloží každé tři roky Radě zprávu o fungování této směrnice.
Na základě těchto zpráv navrhne Komise v případě potřeby Radě změny směrnice, které se ukáží jako nezbytné k zajištění účinného zdanění příjmů z úspor a k odstranění nežádoucího narušování hospodářské soutěže.
Článek 19
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2003/49/ES
ze dne 3. června 2003
o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na jednotném trhu, který má znaky trhu domácího, by transakce mezi společnostmi z různých členských států neměly podléhat daňovým podmínkám méně příznivým, než jsou podmínky, které se vztahují na stejné transakce prováděné mezi společnostmi ze stejného členského státu.
(2) Tento požadavek není v současnosti splněn u plateb úroků a licenčních poplatků. Vnitrostátní daňové právní předpisy, případně ve spojení s dvoustrannými či vícestrannými dohodami, nemusejí být vždy zárukou zamezení dvojího zdanění, jejich použití je často spojeno s řadou zatěžujících administrativních formalit a způsobuje společnostem, kterých se záležitost týká, problémy s peněžními toky.
(3) Je nutné zajistit, aby platby úroků a licenčních poplatků byly zdaněny jednou v jednom členském státě.
(4) Zrušení veškerého zdanění úroků a licenčních poplatků v členském státě, v němž mají zdroj, bez ohledu na to, zda jsou daně vybírány srážkou u zdroje nebo na základě daňového výměru, je nejvhodnějším prostředkem k odstranění výše popsaných formalit a problémů a k zajištění stejného daňového zacházení v případě vnitrostátních i přeshraničních operací. Zejména je nutné zrušit takovéto daně ve vztahu k platbám úroků a licenčních poplatků prováděným mezi přidruženými společnostmi z různých členských států i mezi stálými provozovnami těchto společností.
(5) Úprava by se měla vztahovat pouze na výši úroků nebo licenčních poplatků, kterou by si plátce a skutečný vlastník sjednali v případě, že by mezi nimi neexistoval zvláštní právní vztah.
(6) Dále je nutné, aby členské státy nebyly zbaveny možnosti přijímat opatření vhodná k boji proti daňovým únikům či zneužívání daňových režimů.
(7) Řecku a Portugalsku by mělo být z rozpočtových důvodů povoleno přechodné období, aby tyto země mohly postupně snížit daně z úroků a licenčních poplatků, ať již jsou tyto daně vybírány srážkou u zdroje, nebo na základě daňového výměru, a to až do okamžiku, kdy budou schopny použít článku 1.
(8) Španělsku, které zahájilo provádění plánu na posílení španělského technologického potenciálu, by mělo být z rozpočtových důvodů povoleno nepoužívat v průběhu přechodného období článku 1 na licenční poplatky.
(9) Je nutné, aby Komise tři roky ode dne, k němuž musí být směrnice provedena, podala Radě zprávu o fungování této směrnice, zejména s cílem rozšířit oblast její působnosti na další společnosti či podniky a přezkoumat oblast působnosti definice úroků a licenčních poplatků v zájmu zajištění potřebné konvergence vnitrostátních právních předpisů a dvoustranných či mnohostranných smluv o zamezení dvojího zdanění, jež se týkají úroků a licenčních poplatků.
(10) Jelikož cílů zamýšleného kroku, tedy zavedení společného systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti a postup
1. Úroky nebo licenční poplatky mající zdroj v členském státě jsou osvobozeny od veškerých daní, které na ně jsou formou srážky u zdroje či na základě daňového výměru v daném státě uloženy, pokud skutečný vlastník úroků či licenčních poplatků je společností jiného členského státu nebo v jiném členském státě umístěnou stálou provozovnou společnosti členského státu.
2. Platba provedená společností členského státu nebo stálou provozovnou umístěnou v jiném členském státě se považuje za platbu mající zdroj v tomto členském státě (dále jen "stát zdroje").
3. Stálá provozovna je považována za plátce úroků či licenčních poplatků pouze v případě, že tyto platby představují daňově odpočitatelnou položku stálé provozovny v tom členském státě, ve kterém je umístěna.
4. Společnost členského státu je považována za skutečného vlastníka úroků či licenčních poplatků pouze v případě, že je přijímá pro sebe, a nikoli pro jinou osobu jako zprostředkovatel, např. jako zástupce, správce majetku nebo zmocněnec.
5. Stálá provozovna je považována za skutečného vlastníka úroků či licenčních poplatků, pokud:
a) pohledávka, právo nebo použití informací, z nichž úroky nebo licenční poplatky plynou, jsou fakticky spojeny s danou stálou provozovnou a
b) úroky či licenční poplatky představují příjmy, které v členském státě, v němž je stálá provozovna umístěna, podléhají jedné z daní uvedených v čl. 3 písm. a) bodě iii), nebo v případě Belgie dani "impôt des non-résidents/belasting der niet-verblijfhouders", nebo v případě Španělska dani "Impuesto sobre la Renta de no Residentes", nebo dani shodné či ve své podstatě podobné, která bude po datu vstupu této směrnice v platnost uložena vedle uvedených stávajících daní nebo místo nich.
6. Je-li stálá provozovna společnosti členského státu považována za plátce nebo za skutečného vlastníka úroků či licenčních poplatků, nepovažuje se pro účely tohoto článku za plátce ani za skutečného vlastníka těchto úroků nebo licenčních poplatků žádná jiná část této společnosti.
7. Tento článek se použije pouze v případě, že společnost, jež je plátcem úroků či licenčních poplatků, nebo společnost, jejíž stálá provozovna je považována za plátce úroků či licenčních poplatků, je přidruženou společností společnosti, jež je skutečným vlastníkem těchto úroků či licenčních poplatků, nebo jejíž stálá provozovna je považována za skutečného vlastníka těchto úroků či licenčních poplatků.
8. Tento článek se nepoužije, pokud jsou úroky nebo licenční poplatky placeny ve třetím státě umístěnou stálou provozovnou nebo ve třetím státě umístěné stálé provozovně společnosti členského státu a pokud se podnikání této společnosti uskutečňuje částečně nebo úplně prostřednictvím této stálé provozovny.
9. Tento článek nebrání členskému státu zohlednit při používání jeho daňového práva úroky či licenční poplatky přijaté jeho společnostmi, stálými provozovnami těchto společností nebo stálými provozovnami umístěnými v daném státě.
10. Členský stát má možnost nepoužít tuto směrnici ve vztahu ke společnosti jiného členského státu nebo ke stálé provozovně společnosti jiného členského státu v případě, že podmínky článku 3 písm. b) nebyly dodržovány bez přerušení nejméně po dobu dvou let.
11. Stát zdroje může požadovat, aby splnění požadavků vymezených v tomto článku a v článku 3 bylo v okamžiku platby úroků či licenčních poplatků doloženo osvědčením.
Pokud splnění požadavků tohoto článku není v okamžiku platby doloženo, může členský stát požadovat srážku daně u zdroje.
12. Stát zdroje může podmínit osvobození od daně dle této směrnice rozhodnutím, jímž přizná osvobození od daně na základě osvědčení potvrzujícího splnění požadavků uvedených v tomto článku a v článku 3.
Rozhodnutí o osvobození od daně je vydáno nejpozději do tří měsíců od předložení osvědčení a podpůrných informací, které může stát zdroje rozumně požadovat, a je platné nejméně jeden rok od vydání.
13. Pro účely odstavců 11 a 12 musí být osvědčení předkládané pro každou smlouvu, na jejímž základě se platba úroků či licenčních poplatků uskutečňuje, platné nejméně jeden rok, avšak ne déle než tři roky ode dne vystavení a musí obsahovat následující skutečnosti:
a) doklad o daňovém sídle společnosti příjemce a v nutných případech doklad o existenci stálé provozovny potvrzený správcem daně členského státu, v němž má společnost příjemce daňové sídlo nebo v němž je stálá provozovna umístěna;
b) údaj o tom, že společnost příjemce je skutečným vlastníkem podle odstavce 4, nebo o tom, že jsou splněny podmínky odstavce 5, pokud je příjemcem úroků či licenčních poplatků stálá provozovna;
c) údaj o tom, že společnost příjemce splňuje podmínky uvedené v článku 3 písm. a) bodu iii),
d) údaj o minimálním podílu na základním kapitálu nebo o minimálním podílu na hlasovacích právech v souladu s článkem 3 písm. b),
e) údaj o období, po které existuje podíl podle písmene d).
Členské státy mohou navíc požadovat doložení právního nároku na platby ze smlouvy (např. ze smlouvy o úvěru nebo z licenční smlouvy).
14. Jestliže požadavky nezbytné pro osvobození od daně přestanou být plněny, uvědomí o tom společnost příjemce nebo stálá provozovna bez odkladu společnost plátce nebo stálou provozovnu a, vyžaduje-li to stát zdroje, i příslušný orgán tohoto státu.
15. Pokud společnost plátce nebo stálá provozovna provedly srážku daně u zdroje v případě, kdy mělo dojít k osvobození od daně dle tohoto článku, vzniká nárok na vrácení takto sražené daně.
Členský stát může požadovat skutečnosti uvedené v odstavci 13.
Žádost o vrácení daně musí být předložena ve stanovené lhůtě.
Tato lhůta trvá nejméně dva roky ode dne platby úroků či licenčních poplatků.
16. Stát zdroje vrátí neoprávněně sraženou část daně do jednoho roku ode dne přijetí náležité žádosti a podpůrných skutečností, které může rozumně požadovat.
Pokud daň sražená u zdroje není v této lhůtě vrácena, má společnost příjemce nebo stálá provozovna po uplynutí dané roční lhůty nárok na úroky z této daně, a to za použití sazby odpovídající vnitrostátní úrokové sazbě, která by se v obdobných případech použila dle vnitrostátních právních předpisů státu zdroje.
Článek 2
Definice úroků a licenčních poplatků
Pro účely této směrnice se:
a) "úroky" rozumějí příjmy z pohledávek jakéhokoliv druhu, ať zajištěných či nezajištěných zástavním právem na nemovitosti a majících či nemajících právo účasti na zisku dlužníka, a zvláště, příjmy z cenných papírů a příjmy z obligací nebo dluhopisů, včetně prémií a výher, které se vážou k těmto cenným papírům, obligacím nebo dluhopisům. Penále za opožděnou platbu se za úroky nepovažuje;
b) "licenční poplatky" rozumějí platby jakéhokoliv druhu obdržené jako náhrada za užití nebo za právo na užití jakéhokoliv autorského práva k dílu literárnímu, uměleckému nebo vědeckému, včetně kinematografických filmů a počítačových programů, jakéhokoliv patentu, ochranné známky, vzoru nebo modelu, plánu, tajného vzorce nebo výrobního postupu nebo za informace, které se vztahují na zkušenosti nabyté v oblasti průmyslové, obchodní nebo vědecké. Za licenční poplatky se považují platby za užití nebo za právo na užití průmyslového, obchodního nebo vědeckého zařízení.
Článek 3
Definice společnosti, přidružené společnosti a stálé provozovny
Pro účely této směrnice:
a) se výrazem "společnost členského státu" rozumí každá společnost, která
i) má některou z forem uvedených v příloze této směrnice; a
ii) je podle daňového práva některého členského státu považována za společnost s daňovým sídlem v tomto státě a ve smyslu smlouvy o zamezení dvojího zdanění příjmů uzavřené se třetí zemí není považována za společnost s daňovým sídlem mimo Společenství; a
iii) podléhá jedné z následujících daní, od níž není osvobozena, nebo dani shodné či ve své podstatě podobné, která bude po datu vstupu této směrnice v platnost uložena vedle uvedených stávajících daní nebo místo nich:
- impôt des sociétés/vennootschapsbelasting v Belgii,
- selskabsskat v Dánsku,
- Körperschaftsteuer v Německu,
- Φόρος εισοδήματος νομικών προσώπων v Řecku,
- impuesto sobre sociedades ve Španělsku
- impôt sur les sociétés ve Francii,
- corporation tax v Irsku,
- imposta sul reddito delle persone giuridiche v Itálii,
- impôt sur le revenu des collectivités v Lucembursku,
- vennootschapsbelasting v Nizozemsku,
- Körperschaftsteuer v Rakousku,
- imposto sobre o rendimento da pessoas colectivas v Portugalsku,
- yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund ve Finsku,
- statlig inkomstskatt ve Švédsku,
- corporation tax ve Spojeném království;
b) je společnost "přidruženou společností" jiné společnosti, pokud
i) první společnost drží na základním kapitálu druhé společnosti přímý podíl nejméně 25 %, nebo
ii) druhá společnost drží na základním kapitálu první společnosti přímý podíl nejméně 25 %, nebo
iii) třetí společnost drží na základním kapitálu první společnosti i na základním kapitálu druhé společnosti přímý podíl nejméně 25 %.
Podíly se musejí týkat pouze společností usazených na území Společenství.
Členské státy však mají možnost nahradit kritérium minimálního podílu na základním kapitálu kritériem minimálního podílu na hlasovacích právech;
c) se výrazem "stálá provozovna" rozumí trvale umístěné zařízení určené k podnikání, jež se nachází v členském státě a jehož prostřednictvím je zcela nebo zčásti vykonávána činnost společnosti jiného členského státu.
Článek 4
Platby nepovažované za úroky či licenční poplatky
1. Stát zdroje není povinen zajistit výhody plynoucí z této směrnice v následujících případech:
a) u plateb, jež se podle právních přepisů státu zdroje považují za rozdělování zisku nebo se splácení kapitálu;
b) u plateb vyplývajících z pohledávek, s nimiž je spojeno právo účasti na zisku dlužníka;
c) u plateb vyplývajících z pohledávek, které věřitele opravňují k výměně práva na úroky za právo účasti na zisku dlužníka;
d) u plateb vyplývajících z pohledávek, u nichž není stanoveno splacení jistiny nebo u nichž je splatnost delší než 50 let od data emise.
2. Pokud v důsledku zvláštních vztahů existujících mezi plátcem a skutečným vlastníkem úroků či licenčních poplatků nebo mezi jedním z nich a nějakou další osobou převyšuje hodnota úroků nebo licenčních poplatků částku, kterou by si plátce a skutečný vlastník sjednali, kdyby se v takovém vztahu nenacházeli, použije se tato směrnice pouze na tuto posledně zmíněnou částku.
Článek 5
Daňové úniky a zneužívání daňových režimů
1. Touto směrnicí není dotčeno použití vnitrostátních předpisů či smluvních ustanovení nezbytných k zamezení daňovým únikům a zneužití daňových režimů.
2. Členské státy mohou v případě transakcí, jejichž hlavním cílem nebo jedním z hlavních cílů je daňový únik, vyhýbání se daňovým povinnostem nebo zneužití daňového režimu, odepřít poskytnutí výhod plynoucích z této směrnice nebo odmítnout její použití.
Článek 6
Přechodná ustanovení pro Řecko, Španělsko a Portugalsko
1. Řecko a Portugalsko mají právo nepoužít článek 1 do dne použitelnosti uvedeného v čl. 17 odst. 2 a 3 směrnice Rady 2003/48/ES ze dne 3. června 2003 o zdanění příjmů z úspor v podobě úrokových plateb [4]. Během přechodného období v délce osmi let od uvedeného data nesmí sazba daně z úroků či licenčních poplatků placených přidružené společnosti z jiného členského státu nebo v jiném členském státě umístěné stálé provozovně přidružené společnosti členského státu překročit 10 % v průběhu prvních čtyř let a 5 % v průběhu posledních čtyř let.
Španělsko má právo nepoužít v případě licenčních poplatků článek 1 do dne použitelnosti uvedeného v čl. 17 odst.
2 a 3 směrnice 2003/48/ES. Během přechodného období v délce šesti let od uvedeného data nesmí sazba daně z licenčních poplatků placených přidružené společnosti jiného členského státu nebo v jiném členském státě umístěné stálé provozovně přidružené společnosti členského státu překročit 10 %.
Tato přechodná ustanovení jsou však podmíněna pokračujícím uplatňováním všech daňových sazeb nižších, než jsou sazby uvedené v prvním a druhém pododstavci, vyplývajících z dvoustranných dohod uzavřených mezi Řeckem, Španělskem nebo Portugalskem a ostatními členskými státy.
Před koncem každého z přechodných období uvedených v tomto odstavci může Rada na základě návrhu Komise jednomyslně rozhodnout o případném prodloužení těchto přechodných období.
2. Jestliže společnost členského státu nebo stálá provozovna společnosti členského státu umístěná v daném členském státě:
- přijímá úroky nebo licenční poplatky od přidružené společnosti z Řecka nebo Portugalska,
- přijímá licenční poplatky od přidružené společnosti ze Španělska,
- přijímá úroky nebo licenční poplatky od stálé provozovny přidružené společnosti členského státu a tato stálá provozovna je umístěna v Řecku nebo Portugalsku nebo
- přijímá licenční poplatky od stálé provozovny přidružené společnosti členského státu a tato stálá provozovna je umístěna ve Španělsku,
povolí prvně zmíněný členský stát odečíst částku rovnající se výši daně odvedené z těchto příjmů v Řecku, Portugalsku nebo ve Španělsku v souladu s odstavcem 1 od daně z příjmů společnosti nebo stálé provozovny, která tyto příjmy získala.
3. Odpočet podle odstavce 2 nesmí převýšit nižší z těchto částek:
a) částku daně splatnou v Řecku, Španělsku nebo v Portugalsku z těchto příjmů podle odstavce 1, nebo
b) část daně z příjmů stanovenou před odpočtem u společnosti nebo stálé provozovny, která tyto úroky či licenční poplatky přijala, připadající na tyto příjmy dle vnitrostátních právních předpisů členského státu, o jehož společnost se jedná nebo v němž je umístěna stálá provozovna.
Článek 7
Provádění
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a poskytnou srovnávací tabulku mezi touto směrnicí a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 8
Přezkum
Do 31. prosince 2006 předloží Komise Radě zprávu o fungování této směrnice, zejména s cílem rozšířit její působnosti na další společnosti nebo podniky, které nejsou uvedeny v článku 3 a v příloze.
Článek 9
Ustanovení o omezené působnosti
Touto směrnicí není dotčeno použití vnitrostátních předpisů či předpisů vyplývajících ze smluv, jež překračují rámec ustanovení této směrnice a jejichž účelem je odstranit nebo omezit dvojí zdanění úroků a licenčních poplatků.
Článek 10
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Rady 2003/50/ES
ze dne 11. června 2003,
kterou se mění směrnice 91/68/EHS, pokud jde o zpřísnění kontrolních opatření pro pohyb ovcí a koz
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 91/68/EHS [4] stanoví veterinární podmínky obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství.
(2) Směrnice Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [5] byla později pozměněna a aktualizována směrnicí 97/12/ES [6], aby se vzal v úvahu vývoj živočišné výroby ve Společenství.
(3) Ovce a kozy mají se skotem a prasaty společné nejen podobné chovatelské systémy, ale též vnímavost k řadě nákaz.
(4) Pohyby ovcí značně přispěly k šíření slintavky a kulhavky v některých částech Společenství během vzplanutí nákazy v roce 2001.
Veterinární podmínky pro obchod s ovcemi a kozami uvnitř Společenství byly proto zpřísněny rozhodnutím Komise 2001/327/ES ze dne 24. dubna 2001 o omezení pohybu zvířat vnímavých druhů, pokud jde o slintavku a kulhavku, a o zrušení rozhodnutí 2001/263/ES [7].
(5) Poté, co v roce 2001 skončila krize kolem slintavky a kulhavky, Rada za předsednictví Belgie zorganizovala společně s Komisí v prosinci téhož roku Mezinárodní konferenci o prevenci a tlumení slintavky a kulhavky, jejímž cílem bylo vyvodit ze vzplanutí nákazy v roce 2001 první závěry.
Konference vyzvala Komisi, aby předložila vhodné návrhy právních předpisů Společenství, které by v budoucnu zabránily vzniku takových vzplanutí a v případě jejich výskytu minimalizovaly nepříznivé hospodářské dopady.
Mezi jiným byl vznesen požadavek, aby byl účinněji kontrolován pohyb vnímavých zvířat, pokud jde o nabízené veterinární záruky.
(6) Cílem této směrnice je proto zpřísnit kontrolní opatření v oblasti pohybu ovcí a koz, aby se posílily veterinární záruky, které členské státy nabízejí při obchodování s těmito druhy zvířat uvnitř Společenství v souladu se směrnicí 64/432/EHS.
(7) Je nezbytné stanovit rychlý postup pro aktualizaci veterinárních osvědčení.
(8) Směrnici 91/68/EHS je proto třeba změnit,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 91/68/EHS se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
a) Definice uvedené v článku 2 směrnice 90/425/EHS a v článku 2 směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [8] se použijí podle případu.
b) Kromě toho se pro účely této směrnice rozumí:
1. "jatečnými ovcemi a kozami" ovce nebo kozy určené k přepravě na jatka, buď přímo, nebo přes schválené sběrné středisko, za účelem porážky;
2. "plemennými ovcemi nebo kozami" jiné ovce a kozy než ovce a kozy uvedené v bodech 1 a 3, určené k přepravě na místo určení, buď přímo, nebo přes schválené sběrné středisko, za účelem chovu;
3. "ovcemi nebo kozami na výkrm" ovce nebo kozy jiné než ovce nebo kozy uvedené v bodech 1 a 2, určené k přepravě na místo určení, buď přímo, nebo přes schválené sběrné středisko, za účelem výkrmu pro následnou porážku;
4. "hospodářstvím chovajícím ovce a kozy úředně prostým brucelózy" hospodářství, které splňuje podmínky stanovené v příloze A kapitole 1 části I;
5. "hospodářstvím chovajícím ovce a kozy prostým brucelózy" hospodářství, které splňuje podmínky stanovené v příloze A kapitole 2;
6. "chorobou podléhající povinnému hlášení" choroba uvedená v příloze B části I;
7. "úředním veterinárním lékařem" veterinární lékař pověřený příslušným ústředním orgánem členského státu;
8. "hospodářstvím původu" každé hospodářství, v němž jsou ovce a kozy podle požadavků této směrnice přítomny nepřetržitě a v němž byly vedeny záznamy, které prokazují přítomnost zvířat a které mohou být příslušnými orgány zkontrolovány;
9. "sběrným střediskem" svodné středisko nebo trh, v nichž se pod dohledem úředního veterinárního lékaře shromažďují ovce a kozy pocházející z různých hospodářství za účelem vytváření zásilek zvířat určených pro vnitrostátní přepravu;
10. "schváleným sběrným střediskem" prostory, v nichž se shromažďují ovce nebo kozy pocházející z různých hospodářství za účelem vytváření zásilek zvířat určených pro obchod uvnitř Společenství;
11. "obchodníkem" každá fyzická nebo právnická osoba, která přímo nebo nepřímo nakupuje a prodává zvířata za účelem zisku, která má pravidelný obrat těchto zvířat a která nakoupená zvířata nejpozději do 29 dnů od okamžiku koupě prodá nebo přemístí z původních prostor do jiných prostor nebo přímo na jatka, přičemž tyto jiné prostory ani jatka nejsou v jeho majetku;
12. "schválenými prostorami obchodníka" prostory, v kterých provozuje svoji činnost obchodník definovaný v bodu 11, které schválily příslušné orgány a v nichž se shromažďují ovce a kozy pocházející z různých hospodářství za účelem vytváření zásilek zvířat určených pro obchod uvnitř Společenství;
13. "dopravcem" každá fyzická nebo právnická osoba uvedená v článku 5 směrnice 91/628/EHS;
14. "oblastí" část území členského státu o rozloze nejméně 2000 km2, která podléhá kontrole příslušných orgánů a zahrnuje nejméně jeden z těchto správních celků: — Belgie: _BAR_ province/provincie _BAR_ — Německo: _BAR_ Regierungsbezirk _BAR_ — Dánsko: _BAR_ amt nebo island _BAR_ — Francie: _BAR_ département _BAR_ — Itálie: _BAR_ provincia _BAR_ — Lucembursko: _BAR_ – _BAR_ — Nizozemsko: _BAR_ RVV-kring _BAR_ — Spojené království: _BAR_ _BAR_
Anglie, Wales a Severní Irsko: _BAR_ county _BAR_
— Finsko: _BAR_ lääni/län" _BAR_ 2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. Jatečné ovce a kozy mohou být předmětem obchodu pouze tehdy, pokud splňují podmínky stanovené v článcích 4, 4a, 4b a 4c.
2. Ovce a kozy na výkrm mohou být předmětem obchodu pouze tehdy, pokud splňují podmínky stanovené v článcích 4, 4a, 4b a 5, aniž jsou dotčeny případné doplňkové záruky, které mohou být požadovány podle článků 7 a 8.
3. Plemenné ovce a kozy mohou být předmětem obchodu pouze tehdy, pokud splňují podmínky stanovené v článcích 4, 4a, 4b, 5 a 6, aniž jsou dotčeny případné doplňkové záruky, které mohou být požadovány podle článků 7 a 8.
4. Odchylně od odstavců 2 a 3 mohou příslušné orgány členských států určení povolit úplné nebo částečné odchylky pro přesun ovcí a koz určených pro chov a výkrm výhradně za účelem dočasné pastvy blízko vnitřních hranic Společenství.
Členské státy, které takové odchylky využívají, informují Komisi o obsahu povolených odchylek.
5. Ovce a kozy, na které se vztahuje tato směrnice, nesmí v době mezi odjezdem z hospodářství původu a příjezdem do místa určení ani na okamžik přijít do styku se sudokopytníky jinými než jsou zvířata mající stejný nákazový status."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Členské státy zajistí, aby ovce a kozy:
a) byly označeny a evidovány v souladu s právními předpisy Společenství;
b) byly prohlédnuty úředním veterinárním lékařem během 24 hodin před naložením a aby nevykazovaly žádné klinické příznaky choroby;
c) nepocházely z hospodářství, na které se z veterinárních důvodů vztahuje určitý zákaz, ani nebyly ve styku se zvířaty z takového hospodářství; trvání tohoto zákazu po porážce a/nebo odstranění posledního zvířete postiženého jednou z chorob uvedených v bodech i), ii) nebo iii) nebo vnímavého k takové chorobě musí být nejméně:
i) 42 dní v případě brucelózy,
ii) 30 dní v případě vztekliny,
iii) 15 dní v případě sněti slezinné;
d) nepocházely z hospodářství nebo nebyly ve styku se zvířaty z hospodářství nacházejícího se v oblasti, na kterou se z veterinárních důvodů vztahuje určitý zákaz nebo omezení týkající se dotyčných druhů, v souladu s právem Společenství a/nebo vnitrostátními právními předpisy;
e) nepodléhaly veterinárním omezením, která se uplatňují podle právních předpisů Společenství týkajících se slintavky a kulhavky a nebyly očkovány proti slintavce a kulhavce.
2. Členské státy zajistí, aby předmětem obchodu nebyla tato zvířata:
a) ovce a kozy, které mohou být poraženy v rámci vnitrostátního programu eradikace nemocí neuvedených v příloze C směrnice 90/425/EHS ani v kapitole I přílohy B této směrnice;
b) ovce a kozy, které nemohou být uváděny na trh na jejich vlastním území z hygienických nebo veterinárních důvodů vyplývajících z článku 30 Smlouvy.
3. Členské státy zajistí, aby ovce a kozy:
a) se buď narodily a byly chovány od narození na území Společenství, nebo
b) byly dovezeny ze třetí země v souladu v právními předpisy Společenství."
4. Vkládají se nové články, které zní:
"Článek 4a
1. Členské státy zajistí, aby jatečné a plemenné ovce a kozy, jakož i ovce a kozy na výkrm nebyly odeslány do jiného členského státu, pokud tato zvířata:
a) nebyla nepřetržitě přítomna v hospodářství původu alespoň 30 dnů nebo od narození, jsou-li tato zvířata mladší 30 dnů,
b) pocházejí z hospodářství, v němž byly ovce nebo kozy umístěny během 21 dnů před odesláním,
c) pocházejí z hospodářství, v němž byli během 30 dnů před odesláním umístěni sudokopytníci dovezení ze třetích zemí.
2. Odchylně od odst. 1 písm. b) a c) mohou členské státy povolit odeslání ovcí a koz do jiného členského státu, pokud zvířata uvedená v odst. 1 písm. b) a c) byla zcela izolována od ostatních zvířat v hospodářství.
Článek 4b
1. Členské státy zajistí, aby se podmínky stanovené v odstavcích 2 až 6 používaly uvnitř Společenství při obchodování se všemi ovcemi a kozami.
2. Zvířata nesmí být mimo svoje hospodářství původu déle než 6 dní před tím, než získají poslední osvědčení za účelem odeslání do konečného místa určení v jiném členském státu, které je uvedeno ve veterinárním osvědčení.
Aniž je dotčen čl. 9 odst. 1, v případě námořní přepravy se lhůta šesti dnů prodlužuje o dobu trvání plavby po moři.
3. Po opuštění hospodářství původu se zvířata odesílají přímo na místo určení v jiném členském státu.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou ovce a kozy po opuštění hospodářství původu a před příjezdem na místo určení v jiném členském státu projít pouze jedním schváleným sběrným střediskem nacházejícím se v členském státu původu.
V případě jatečných ovcí a koz je možné schválené sběrné středisko nahradit schválenými prostorami obchodníka nacházejícími se v členském státu původu.
5. Jatečná zvířata, která byla po příjezdu do členského státu určení odvedena na jatka, musí být poražena co nejdříve, nejpozději do 72 hodin po příjezdu.
6. Aniž je dotčen čl. 3 odst. 5, členské státy zajistí, aby zvířata, na něž se vztahuje tato směrnice, neohrozila v žádném okamžiku v době mezi opuštěním hospodářství původu a příjezdem na místo určení nákazový status ovcí a koz, které nejsou určeny pro obchod uvnitř Společenství.
Článek 4c
1. Odchylně od čl. 4a odst. 1 písm. a) jatečné ovce a kozy mohou být předmětem obchodu po nepřetržitém pobytu v hospodářství původu po dobu alespoň 21 dnů.
2. Odchylně od čl. 4a odst. 1 písm. b) a aniž je dotčen odstavec 1 a čl. 4b odst. 2, jatečné ovce a kozy mohou být odeslány z hospodářství původu, v němž byly ovce nebo kozy umístěny během 21 dnů před odesláním, pokud se tato zvířata přepravují přímo na jatka v jiném členském státu za účelem okamžité porážky, aniž by prošla sběrným střediskem nebo místem zastávky zřízeným v souladu se směrnicí 91/628/EHS.
3. Odchylně od čl. 4b odst. 3 a 4 a aniž je dotčen čl. 4b odst. 2, jatečné ovce a kozy mohou po opuštění hospodářství původu projít jedním sběrným střediskem zvířat pří splnění jedné z těchto podmínek:
a) před tím, než projdou schváleným sběrným střediskem, které je uvedeno v čl. 4b odst. 4 a které se nachází v členském státě původu, musí zvířata splňovat tyto podmínky:
i) po opuštění hospodářství původu zvířata procházejí jediným sběrným střediskem pod dohledem úředního veterinárního lékaře, který povoluje, aby byla současně přítomna pouze zvířata minimálně se stejným nákazovým statusem,
ii) aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství týkající se označení ovcí a koz, nejpozději v tomto sběrném středisku jsou zvířata jednotlivě označena, aby bylo v každém případě možné vysledovat hospodářství původu, a
iii) z tohoto sběrného střediska jsou zvířata vybavená úředním veterinárním dokladem dopravena do schváleného sběrného střediska uvedeného v čl. 4b odst. 4, aby získala osvědčení a byla odeslána přímo na jatka v členském státu určení;
nebo
b) zvířata mohou po odeslání z členského státu původu projít jedním schváleným sběrným střediskem, dříve než jsou odeslána na jatka v členském státě určení za těchto podmínek:
i) buď se schválené sběrné středisko nachází v členském státu určení, z něhož musí být zvířata přemístěna na zodpovědnost úředního veterinárního lékaře přímo na jatka, aby byla poražena do pěti dnů od příjezdu do schváleného sběrného střediska, nebo
ii) se schválené sběrné středisko nachází v jednom tranzitním členském státě, z něhož jsou zvířata odeslána přímo na jatka v členském státě určení uvedeném na veterinárním osvědčení vystaveném podle čl. 9 odst. 6."
5. Článek 8a se nahrazuje tímto:
"Článek 8a
1. Členské státy zajistí, aby sběrná střediska za účelem schválení příslušným orgánem splňovala nejméně tyto podmínky. Sběrné středisko:
a) musí být pod dohledem úředního veterinárního lékaře, který zejména zajistí dodržování čl. 3 odst. 5;
b) nesmí být umístěno v oblasti, které podléhá zákazu nebo omezení vyplývající z příslušných právních předpisů Společenství a/nebo vnitrostátních právních předpisů;
c) musí být před každým použitím očištěno a vydezinfikováno podle pokynů úředního veterinárního lékaře;
d) s ohledem na svoji kapacitu pro příjem zvířat musí mít:
- prostory používané výhradně k účelu sběrného střediska,
- vhodné prostory pro nakládání, vykládání a odpovídající ustájení zvířat, pro jejich napájení a krmení a pro poskytování nezbytného ošetření; tyto prostory se musí snadno čistit a dezinfikovat,
- vhodné vyšetřovací prostory,
- vhodné izolační prostory,
- vhodné vybavení pro čištění a dezinfekci místností a nákladních vozidel,
- dostatečné skladovací prostory pro krmivo, podestýlku a hnůj,
- vhodný systém pro sběr odpadních vod,
- kancelář nebo místnost pro potřebu úředního veterinárního lékaře;
e) může přijímat pouze zvířata, která jsou označena v souladu s právními předpisy Společenství a která splňují veterinární podmínky stanovené v této směrnici pro dotyčnou kategorii zvířat.
Za tímto účelem majitel sběrného střediska nebo osoba pověřená jeho vedením při přijetí zvířat ověří, zda jsou vybavena veterinárními dokumenty nebo osvědčeními příslušnými pro dotyčný druhy a kategorii;
f) musí být pravidelně kontrolováno příslušným orgánem s cílem zajistit, aby nadále splňovalo podmínky pro udělení schválení.
2. Na základě průvodní dokumentace zvířat nebo na základě jejich identifikačních čísel nebo značek musí majitel sběrného střediska nebo osoba pověřená jeho vedením zapsat do rejstříku nebo databáze a nejméně po dobu tří let uchovávat tyto údaje:
- jméno majitele, původ, datum příjezdu a odjezdu, počet a označení ovcí a koz nebo registrační číslo hospodářství původu zvířat přijímaných do sběrného střediska, popřípadě číslo schválení nebo registrace sběrného střediska, jímž zvířata prošla před příjezdem do střediska, jakož i jejich předpokládané místo určení,
- registrační číslo dopravce a státní poznávací značku nákladního automobilu, který zvířata do sběrného střediska přiváží nebo je ze střediska odváží.
3. Příslušný orgán vydá každému schválenému sběrnému středisku číslo schválení.
Toto schválení může být omezeno na jeden nebo více druhů zvířat, na které se vztahuje tato směrnice, nebo na plemenná zvířata nebo zvířata na výkrm nebo jatečná zvířata.
Příslušný orgán oznámí Komisi seznam schválených sběrných středisek, jakož i případná aktualizovaná znění tohoto seznamu.
Komise sdělí tento seznam členským státům v rámci výboru uvedeného v čl. 15 odst.
4. Příslušný orgán může schválení pozastavit nebo odebrat v případě neplnění podmínek tohoto článku nebo jiných příslušných ustanovení této směrnice nebo jiných směrnic týkajících se veterinárních opatření.
Schválení může být opětovně uděleno, shledá-li příslušný orgán, že sběrné středisko plně splňuje všechna příslušná ustanovení této směrnice.
5. Příslušný orgán zajistí, aby sběrná střediska měla v době svého provozu dostatečný počet úředních veterinárních lékařů k plnění všech úkolů, kterými jsou pověřeni.
6. Případná prováděcí pravidla nezbytná pro jednotné používání tohoto článku se stanoví postupem podle čl. 15 odst. 2."
6. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 8b
1. Členské státy zajistí, aby všichni obchodníci byli registrováni, aby byli pro účely obchodování uvnitř Společenství schváleni a aby jim příslušný organ přidělil číslo schválení. Rovněž zajistí, aby schválení obchodníci splňovali nejméně tyto podmínky:
a) musí obchodovat pouze s označenými zvířaty pocházejícími z hospodářství, která splňují podmínky stanovené v článku 3.
Za tímto účelem obchodník zajistí, aby zvířata byla řádně označena a vybavena příslušnými veterinárními doklady v souladu s touto směrnicí;
b) na základě průvodního dokladu zvířat nebo na základě identifikačních čísel nebo značek zvířat musí obchodník zapsat do rejstříku nebo databáze a nejméně po dobu tří let uchovávat tyto údaje:
- jméno majitele, původ, datum nákupu, kategorie, počet a označení ovcí a koz nebo registrační číslo hospodářství původu nakoupených zvířat, popřípadě číslo schválení nebo registrace sběrného střediska, jímž zvířata před nákupem prošla, a jejich místo určení,
- registrační číslo dopravce a/nebo státní poznávací značku nákladního automobilu, který zvířata přiváží a odváží,
- jméno a adresu kupujícího a místo určení zvířat,
- kopie plánu jízd a/nebo případně pořadové číslo veterinárních osvědčení;
c) drží-li obchodník zvířata ve svém zařízení, musí zajistit, aby
- personál pečující o zvířata byl vyškolen v používání této směrnice a v řádné péči o zvířata,
- úřední veterinární lékař pravidelně prováděl nezbytné kontroly a vyšetření zvířat a aby byla přijímána veškerá nezbytná opatření k zabránění šíření chorob.
2. Členské státy zajistí, aby všechny prostory užívané obchodníkem při výkonu jeho činnosti byly zaregistrovány, aby jim příslušný orgán přidělil číslo schválení a aby splňovaly minimálně tyto podmínky:
a) musí být pod dohledem úředního veterinárního lékaře;
b) nesmí se nacházet v oblasti, na níž se vztahuje zákaz nebo omezení vyplývající z příslušných právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů;
c) musejí mít:
- vhodné prostory o dostatečné kapacitě a zejména prostory pro vyšetření a izolaci, aby zvířata mohla být v případě vzplanutí nakažlivé choroby izolována,
- vhodné prostory pro vykládání zvířat a v případě potřeby odpovídající ustájení zvířat, pro jejich napájení a krmení a pro poskytování nezbytného ošetření; tyto prostory se musí snadno čistit a dezinfikovat,
- dostatečné prostory pro podestýlku a hnůj,
- vhodný systém pro sběr odpadních vod;
d) musí být před každým použitím očištěny a vydezinfikovány podle pokynů úředního veterinárního lékaře.
3. Příslušný orgán může pozastavit nebo odebrat schválení v případě neplnění tohoto článku nebo jiných příslušných ustanovení této směrnice nebo jiných směrnic týkajících se veterinárních opatření.
Schválení může být opětovně uděleno, shledá-li příslušný orgán, že sběrné středisko plně splňuje všechna příslušná ustanovení této směrnice.
4. Příslušný orgán musí provádět pravidelné kontroly s cílem zajistit plnění požadavků toho článku.
Článek 8c
1. Členské státy zajistí, aby dopravci uvedení v článku 5 směrnice 91/628/EHS splňovali tyto další podmínky:
a) pro přepravu zvířat musí používat dopravní prostředky, které:
- jsou upraveny tak, aby z nich během přepravy nemohl vypadávat nebo vytékat trus, podestýlka nebo krmivo,
- jsou očištěny a vydezinfikovány ihned po každé přepravě zvířat nebo výrobků, které by mohly ovlivnit zdraví zvířat, a v případě potřeby před novou nakládkou zvířat dezinfekčním prostředkem úředně schváleným příslušným orgánem;
b) musí buď mít vhodné prostory pro očistu a dezinfekci, schválené příslušným orgánem, včetně prostor pro skladování podestýlky a hnoje, nebo musí předložit doklady o tom, že tuto činnost provádí třetí strana schválená příslušným orgánem.
2. Dopravce musí zajistit, aby se pro každé vozidlo používané pro přepravu zvířat vedl rejstřík obsahující tyto údaje, které by se měly uchovávat nejméně po dobu tří let:
i) místo a datum nakládky spolu se jménem nebo obchodním jménem a adresou hospodářství nebo sběrného střediska, kde jsou zvířata nakládána,
ii) místo a datum dodání a jméno nebo obchodní jméno a adresa příjemce,
iii) druh a počet převážených zvířat,
iv) datum a místo dezinfekce,
v) údaje o průvodní dokumentaci, číslo atd.
3. Dopravci zajistí, aby zvířata v období mezi opuštěním hospodářství nebo sběrného střediska původu a příjezdem do místa určení nepřišla do styku se zvířaty s nižším nákazovým statusem.
4. Členské státy zajistí, aby se přepravci písemně zavázali zejména k tomu, že:
- přijmou veškerá opatření nezbytná pro dosažení souladu s touto směrnicí, zejména s tímto článkem a s ustanoveními o řádné dokumentací, která musí zvířata doprovázet,
- přeprava zvířat bude svěřena personálu, který má dostatečné schopnosti, profesní kompetenci a znalosti.
5. V případě nesouladu s tímto článkem se přiměřeně použije článek 18 směrnice 91/628/EHS."
7. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
1. Ovce a kozy musí být během přepravy do místa určení doprovázeny veterinárním osvědčením, které odpovídá vzoru I, případně vzoru II nebo III uvedenému v příloze E. Osvědčení se skládá z jediného listu nebo, je-li třeba více než jedné strany, je vyhotoveno tak, aby jakékoliv dvě nebo více stran byly součástí nedílného celku a aby osvědčení mělo pořadové číslo.
Osvědčení se vyhotoví v den veterinární kontroly, nejméně v jednom z úředních jazyků země určení.
Osvědčení platí deset dní od data veterinární kontroly.
2. Veterinární kontrola za účelem vystavení veterinárního osvědčení (včetně doplňkových záruk) pro zásilku zvířat se může provést v hospodářství původu, ve schváleném sběrném středisku nebo v případě jatečných zvířat ve schválených prostorách obchodníka.
Za tímto účelem příslušný orgán zajistí, aby každé veterinární osvědčení bylo vystaveno úředním veterinárním lékařem na základě inspekcí, návštěv a kontrol podle této směrnice.
3. Úřední veterinární lékař odpovědný za sběrné středisko provádí veškeré nezbytné kontroly u zvířat, která jsou do střediska dovezena.
4. Pokud jde o ovce a kozy na výkrm a plemenné ovce a kozy přepravované do jiného členského státu ze schváleného sběrného střediska nacházejícího se v členském státu původu, veterinární osvědčení uvedené v odstavci 1 a odpovídající vzoru II nebo III uvedenému v příloze E lze vystavit pouze na základě kontrol uvedených v odstavci 3 a na základě úředního dokladu obsahujícího nezbytné údaje, který vyplnil úřední veterinární lékař odpovědný za hospodářství původu.
5. Pokud jde o jatečné ovce a kozy přepravované do jiného členského státu ze schváleného sběrného střediska nebo ze schválených objektů obchodníka nacházejících se v členském státu původu, veterinární osvědčení uvedené v odstavci 1 odpovídající vzoru I uvedenému v příloze E lze vystavit pouze na základě kontrol a na základě úředního dokladu obsahujícího nezbytné informace, který vyplnil úřední veterinární lékař odpovědný za hospodářství původu nebo za sběrné středisko podle čl. 4c odst. 3 písm. a) bod i).
6. Pokud jde o jatečné ovce a kozy přepravované přes schválené sběrné středisko podle čl. 4c odst. 3 písm. b) bod ii), úřední veterinární lékař odpovědný za schválené sběrné středisko v tranzitním členském státu poskytne osvědčení pro členský stát určení tím, že vystaví druhé veterinární osvědčení podle vzoru I uvedeného v příloze E, v němž vyplní požadované údaje z původního veterinárního osvědčení (původních veterinárních osvědčení) a připojí k němu úředně ověřenou kopii tohoto (těchto) osvědčení. V tomto případě nesmí souhrnná doba platnosti obou osvědčení překročit dobu platnosti uvedenou v odstavci 1.
7. Úřední veterinární lékař, který vystavuje veterinární osvědčení pro obchod uvnitř Společenství podle vzoru I, II nebo III uvedeného v příloze, zajistí, aby přemístění zvířat bylo zapsáno do systému ANIMO v den, kdy je osvědčení vystaveno."
8. Zrušuje se článek 13.
9. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
1. Přílohu A pozmění Rada kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
2. Přílohy B, C, D a E se mění postupem podle čl. 15 odst. 2.
3. Prováděcí pravidla k této směrnici se stanoví postupem podle čl. 15 odst. 2."
10. Článek 16 se zrušuje.
11. Příloha E se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES
ze dne 18. června 2003,
kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách některých forem společností, bank a jiných finančních institucí a pojišťoven
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 zdůraznila potřebu urychlit dotvoření vnitřního trhu finančních služeb, stanovila lhůtu pro provedení akčního plánu Komise pro finanční služby na rok 2005 a vyzvala k přijetí opatření, která by zlepšila srovnatelnost finančních výkazů společností Společenství, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu (dále jen "společnosti s veřejně obchodovanými cennými papíry").
(2) Dne 13. června 2000 Komise uveřejnila sdělení "Strategie účetního výkaznictví EU: cesta vpřed", v němž navrhla, aby všechny společnosti Společenství s veřejně obchodovanými cennými papíry sestavovaly své konsolidované finanční výkazy v souladu s jednotným souborem účetních standardů, a to jmenovitě s mezinárodními účetními standardy (IAS), nejpozději do roku 2005.
(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [4] (dále jen "nařízení o IAS") zavedlo požadavek, aby všechny společnosti s veřejně obchodovanými cennými papíry sestavovaly od roku 2005 své konsolidované účetní závěrky v souladu s IAS přijatými pro tento účel Společenstvím.
Dalo také členským státům možnost povolit nebo požadovat používání přijatých IAS při přípravě ročních účetních závěrek a povolit nebo požadovat používání přijatých IAS pro společnosti bez veřejně obchodovaných cenných papírů.
(4) Nařízení o IAS stanoví, že pro přijetí mezinárodních účetních standardů k používání ve Společenství je potřebné, aby splňovaly základní požadavky čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [5] a sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [6], tj. že výsledkem jejich používání bude pravdivý a věrný obraz finanční situace a výkonnosti společnosti – tato zásada musí být posouzena s ohledem na uvedené směrnice Rady, aniž by to znamenalo přísnou shodu se všemi jednotlivými ustanoveními těchto směrnic.
(5) Protože pro společnosti, jejichž roční a konsolidované účetní závěrky podléhající směrnicím 78/660/EHS a 83/349/EHS nejsou sestavovány podle nařízení o IAS, jsou uvedené směrnice nadále hlavním zdrojem účetních požadavků Společenství, je důležité, aby existovaly rovné podmínky hospodářské soutěže pro společnosti, které používají IAS, a pro ty, které je nepoužívají.
(6) Pro přijetí IAS i pro používání směrnic 78/660/EHS a 83/349/EHS je žádoucí, aby tyto směrnice odrážely vývoj mezinárodního účetnictví.
V tomto ohledu Komise svým sdělením nazvaným "Harmonizace účetnictví: nová strategie s ohledem na mezinárodní harmonizaci" vyzvala Evropskou unii, aby pracovala na zachování souladu mezi účetními směrnicemi Společenství a vývojem při stanovování mezinárodních účetních standardů, zejména v rámci International Accounting Standards Committee (IASC).
(7) Členské státy by měly mít možnost upravit podobu výsledovky a rozvahy v souladu s mezinárodním vývojem vyjádřeným standardy vydávanými International Accounting Standards Board (IASB).
(8) Členské státy by měly mít možnost povolit nebo nařídit používání nového oceňování a oceňování reálnou hodnotou v souladu s mezinárodním vývojem, který je vyjadřován standardy vydávanými IASB.
(9) Výroční zpráva a konsolidovaná výroční zpráva jsou důležité součásti účetního výkaznictví.
Rostoucí význam požadavku, aby uvedené zprávy s přihlédnutím k nejlepším současným metodám představovaly pravdivý a věrný přehled o podnikání společnosti a o její pozici, dosažený způsobem odpovídajícím velikosti a složitosti společnosti, je nezbytný pro dosažení většího souladu a zabezpečení dodatečné orientace, pokud jde o informace předpokládané v "pravdivém a věrném přehledu".
Informace by se neměly omezovat na finanční stránku podnikání společnosti.
Očekává se, že pokud to bude nutné, mělo by to vést k analýze environmentálních a sociálních aspektů, které jsou nutné pro pochopení vývoje, výkonnosti nebo pozice společnosti.
To je v souladu s doporučením Komise 2001/453/ES ze dne 30. května 2001 o účtování, oceňování a zveřejňování environmentálních aspektů v ročních účetních závěrkách a výročních zprávách podniků [7].
S ohledem na pokračující vývoj v této oblasti účetního výkaznictví a vzhledem k možnému zatížení, které by to představovalo pro společnosti nedosahující určité velikosti, mohou členské státy udělit výjimku z povinnosti poskytování nefinančních informací ve výročních zprávách takových společností.
(10) Rozdíly v přípravě a struktuře auditorských zpráv snižují srovnatelnost a ztěžují uživatelům pochopení tohoto výjimečně důležitého prvku účetního výkaznictví.
Většího souladu by mělo být dosaženo tím, že se zvláštní požadavky na formu a obsah auditorských zpráv změní v souladu s nejlepšími mezinárodními metodami.
Základní požadavek, aby auditorský výrok stanovil, zda roční účetní závěrka případně konsolidovaná účetní závěrka představují pravdivý a věrný obraz v souladu s obecnými zásadami účetního výkaznictví, nepředstavuje omezení rozsahu tohoto vyjádření, nýbrž upřesňuje souvislosti, v nichž je vyjadřován.
(11) Směrnice 78/660/EHS a 83/349/EHS je proto třeba změnit.
Dále je třeba změnit také směrnici Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a jiných finančních institucí [8].
(12) IASB dále vyvíjí a zpřesňuje účetní standardy platné pro činnosti v pojišťovnictví.
(13) Pojišťovny by rovněž měly mít možnost využívat účtování v reálných hodnotách podle vhodných standardů vydaných IASB.
(14) Směrnici Rady 91/674/EHS ze dne 19. prosince 1991 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven [9] je proto třeba změnit.
(15) Tyto změny odstraní nesoulad mezi směrnicemi 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS na straně jedné a standardy IAS platnými k 1. květnu 2002 na straně druhé,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Směrnice 78/660/EHS se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Členské státy mohou povolit nebo nařídit, aby do ročních účetních závěrek byly kromě dokumentů uvedených v prvním pododstavci zahrnuty další výkazy";
2. V článku 4 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"6. Členské státy mohou povolit nebo nařídit zařazování částek v rámci položek ve výsledovce a v rozvaze tak, aby se zohlednila podstata vykazované transakce nebo smlouvy.
Toto povolení nebo nařízení může být omezeno na některé skupiny společností nebo na konsolidované účetní závěrky ve smyslu sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [10].";
3. V článku 8 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy mohou povolit nebo nařídit společnostem, aby přijaly strukturu rozvahy stanovenou v článku 10a namísto jiných předepsaných nebo povolených rozvržení.";
4. (Netýká se českého znění.) 5. (Netýká se českého znění.)
6. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 10a
Členské státy mohou povolit nebo nařídit společnostem nebo některým skupinám společností, aby formální strukturu položek rozvahy podle článků 9 a 10 nahradily rozvržením položek založeným na rozlišení mezi krátkodobými a dlouhodobými položkami, pokud je obsah takto poskytovaných informací přinejmenším rovnocenný obsahu informací požadovaných podle článků 9 a 10.";
7. (Netýká se českého znění.)
8. V článku 22 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Odchylně od čl. 2 odst.
1 mohou členské státy povolit nebo nařídit všem společnostem nebo kterékoli skupině společností, aby namísto formální struktury výsledovky v souladu s články 23 až 26 předkládaly výkaz výkonnosti, pokud je obsah takto poskytovaných informací přinejmenším rovnocenný obsahu informací požadovaných podle uvedených článků.";
9. Článek 31 se mění takto:
a) v odst. 1 písm. c) se bod bb) se nahrazuje tímto:
"bb) je třeba vzít v úvahu všechny závazky vznikající v průběhu daného nebo předchozího účetního období, a to i v případě, že se tyto závazky stanou zřejmými až mezi rozvahovým dnem a dnem sestavení rozvahy,";
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Kromě částek zaznamenávaných podle čl. 1 písm. c) bodu bb) mohou členské státy povolit nebo nařídit, aby byly brány v úvahu všechny předvídatelné závazky a možné ztráty vznikající v průběhu daného nebo předchozího účetního období, a to i v případě, že se tyto závazky nebo ztráty stanou zřejmými až mezi rozvahovým dnem a dnem sestavení rozvahy.";
10. V čl. 33 odst. 1 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) nové ocenění dlouhodobých hmotných aktiv".
11. V článku 42 se první pododstavec nahrazuje tímto: "Rezervy nesmějí překročit v úhrnu částky, které jsou nezbytné.";
12. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 42e
Odchylně od článku 32 mohou členské státy povolit nebo nařídit všem společnostem nebo kterékoli skupině společností ocenění určitých kategorií aktiv, vyjma finanční nástroje, částkami stanovenými na základě jejich reálné hodnoty.
Toto povolení nebo nařízení může být omezeno na konsolidované účetní závěrky ve smyslu směrnice 83/349/EHS.
Článek 42f
Bez ohledu na čl. 31 odst. 1 písm. c) mohou členské státy povolit nebo nařídit všem společnostem nebo kterékoli skupině společností, aby v případě ocenění aktiva podle článku 42e uvedly změnu hodnoty do výsledovky.";
13. V čl. 43 odst. 1 bodě 6) se slova "články 9 a 10" nahrazují slovy "články 9, 10 a 10a".
14. Článek 46 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. a) Výroční zpráva musí přinejmenším obsahovat pravdivý a věrný přehled vývoje a výkonnosti podnikání společnosti a její pozice, jakož i popis hlavních rizik a nejistot, kterým čelí.
Přehled musí představovat vyváženou a vyčerpávající analýzu vývoje a výkonnosti společnosti a její pozice, přiměřenou velikosti a složitosti podnikatelské činnosti.
b) V rozsahu nezbytném pro pochopení vývoje, výkonnosti a pozice společnosti tato analýza zahrne finanční, případně nefinanční klíčové ukazatele výkonnosti, které se vztahují k příslušné podnikatelské činnosti, včetně informací týkajících se environmentálních a zaměstnaneckých otázek.
c) V rámci této analýzy zahrne výroční zpráva, kde je to vhodné, také odkazy na částky vykazované v roční účetní závěrce a další komentář k nim.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"4. Členské státy mohou osvobodit společnosti uvedené v článku 27 od povinnosti uvedené v odst. 1 písm. b), pokud se týká nefinančních informací.";
15. V článku 48 se zrušuje třetí věta.
V článku 49 se třetí věta nahrazuje tímto: "Zpráva vydaná osobou nebo osobami pověřenými ověřením roční účetní závěrky (dále jen "povinní auditoři";) se k tomuto zveřejnění nepřipojuje, avšak uvede se, zda byl auditorský výrok bez výhrad, s výhradami nebo zda šlo o záporný auditorský výrok, nebo zda se povinní auditoři nebyli schopni vyjádřit.
Rovněž se zveřejní, zda zpráva povinných auditorů obsahovala odkaz na jakékoli záležitosti, na něž povinní auditoři zvláštním způsobem upozornili, aniž by vyjádřili auditorský výrok s výhradou.";
17. V článku 51 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Roční účetní závěrky společností jsou ověřovány jednou nebo více osobami schválenými členskými státy k provádění povinných auditů na základě osmé směrnice Rady 84/253/EHS ze dne 10. dubna 1984 o schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů [*] Úř. věst. L 126, 12.5.1984, s. 20..
Povinní auditoři se rovnřž vyjádi, zda je výročni zpráva v souladu s roční účetní závěrkou za stejné účetní období." ;.
18. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 51a
1. Zpráva povinných auditorů obsahuje
a) úvod, v němž je přinejmenším popsána roční účetní závěrka, která je předmětem povinného auditu, společně s obecnými zásadami účetního výkaznictví, které byly použity při jejím sestavení;
b) popis rozsahu povinného auditu, který obsahuje přinejmenším údaje o auditorských normách, podle kterých byl povinný audit proveden;
c) auditorský výrok, který musí jasně vyjádřit stanovisko povinných auditorů, zda účetní závěrka poskytuje pravdivý a věrný obraz v souladu s použitými zásadami účetního výkaznictví, a případně zda účetní závěrka splňuje zákonné požadavky; auditorský výrok je buď bez výhrad, s výhradami, záporný, nebo je vyjádření odmítnuto, jestliže povinní auditoři nejsou schopni auditorský výrok vyjádřit;
d) odkaz na jakékoli záležitosti, na něž povinní auditoři zvláštním způsobem upozornili, aniž by vyjádřili auditorský výrok s výhradou;
e) vyjádření, zda je výroční zpráva v souladu s roční účetní závěrkou za stejné účetní období.
2. Povinní auditoři tuto zprávu podepisují a datují.";
19. V článku 53 se zrušuje odstavec 1.
20. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 53a
Členské státy neumožní odchylky stanovené v článcích 11, 27, 46, 47 a 51 u společností, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu ve smyslu čl. 1 odst. 13 směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [*] Úř. věst. L 141, 11.6.1993, s. 27. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES (Úř. věst. L 35, 11.2.2003, s. 1).."
21. V čl. 56 odst. 1 se slova "články 9, 10" nahrazují slovy "články 9, 10, 10a".
22. V čl. 60 odst. 1 se slova "na základě své tržní hodnoty" nahrazují slovy "na základě své reálné hodnoty".
23. V článku 61a se slova "články 42a až 42d" nahrazují slovy "články 42a až 42f".
Článek 2
Směrnice 83/349/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. S výjimkou případů uvedených v odstavci 1 mohou členské státy nařídit všem podnikům, které se řídí jejich vnitrostátním právem, sestavení konsolidované účetní závěrky a konsolidované výroční zprávy, pokud
a) tento podnik (mateřský podnik) může vykonávat nebo skutečně vykonává dominantní vlivu nebo kontrolu nad jiným podnikem (dceřiný podnik), nebo
b) tento podnik (mateřský podnik) a jiný podnik (dceřiný podnik) jsou řízeny jednotně mateřským podnikem.";
2. V čl. 3 odst. 1 se slova "články 13, 14 a 15" nahrazují slovy "články 13 a 15".
3. Článek 6 se mění takto:
a) odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Tento článek se nepoužije, je-li některý z podniků podléhajících konsolidaci společností, jejíž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu ve smyslu čl. 1 odst. 13 směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [*] Úř. věst. L 141, 11.6.1993, s. 27. Směrnice naposledy pozměněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES (Úř. věst. L 35, 11.2.2003, s. 1).";
b) odstavec 5 se zrušuje.
4. Článek 7 se mění takto:
a) v odst. 1 písm. b) se zrušuje druhá věta;
b) v odst. 2 písm. a) se slova "články 13, 14 a 15" nahrazují slovy "články 13 a 15";
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Tento článek se nepoužije na společnosti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu ve smyslu čl. 1 odst. 13 směrnice Rady 93/22/EHS.";
5. V čl. 11 odst. 1 písm. a) se slova "články 13, 14 a 15" nahrazují slovy "články 13 a 15".
6. Článek 14 se zrušuje.
7. V čl. 16 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Členské státy mohou povolit nebo nařídit, aby do konsolidovaných účetních závěrek byly kromě dokumentů uvedených v prvním pododstavci zahrnuty další výkazy.";
8. V čl. 17 odst. 1 se slova "články 3 až 10" nahrazují slovy "články 3 až 10a".
9. Článek 34 se mění takto:
a) v bodě 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:"Stejné informace musí být uvedeny o podnicích nezahrnutých do konsolidace podle článku 13; musí být uveden důvod pro vynechání společností uvedených v článku 13";
b) v bodě 5 se zrušují slova "i do ní nezahrnuté podle článku 14"
10. Článek 36 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Konsolidovaná výroční zpráva musí přinejmenším obsahovat pravdivý a věrný přehled vývoje a výkonnosti podnikání společností zahrnutých do konsolidace jako celek a jejich pozic, jakož i popis hlavních rizik a nejistot, kterým čelí.
Tento přehled musí představovat vyváženou a vyčerpávající analýzu vývoje a výkonnosti i pozice společností, zahrnutých do konsolidace, přiměřenou velikosti a složitosti podnikatelské činnosti.
V rozsahu nezbytném pro pochopení vývoje, výkonnosti a pozice společností tato analýza zahrne finanční, případně nefinanční klíčové ukazatele výkonnosti, které se vztahují k příslušné podnikatelské činnosti, včetně informací týkajících se environmentálních a zaměstnaneckých otázek.
V rámci této analýzy zahrne konsolidovaná výroční zpráva, kde je to vhodné, také odkazy na částky vykazované v konsolidované účetní závěrce a další komentář k nim.";
b) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Jestliže je kromě výroční zprávy vyžadována i konsolidovaná výroční zpráva, mohou být obě zprávy předkládány ve formě jediné zprávy.
Při přípravě této jediné zprávy může být vhodné zdůraznit otázky, které jsou významné pro všechny společnosti zahrnuté do konsolidace jako celek.";
11. Článek 37 se nahrazuje tímto:
"Článek 37
1. Konsolidované účetní závěrky společností jsou ověřovány jednou nebo více osobami schválenými členským státem, jehož právem se řídí mateřský podnik, k provádění povinných auditů na základě osmé směrnice Rady 84/253/EHS ze dne 10. dubna 1984 o schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů [*] Úř. věst. L 126, 12.5.1984, s. 20..
Osoba nebo osoby pověřené auditem konsolidované účetní závěrky (dále jen "povinní auditoři") se rovněž vyjádří, zda je konsolidovaná výroční zpráva v souladu s konsolidovanou účetní závěrkou za stejné účetní období
2. Zpráva povinných auditorů obsahuje:
a) úvod, v němž je přinejmenším popsána konsolidovaná účetní závěrka, která je předmětem povinného auditu, a obecné zásady účetního výkaznictví, které byly použity pro její sestavení;
b) popis rozsahu povinného auditu, který obsahuje přinejmenším údaje o auditorských normách, podle kterých byl povinný audit proveden;
c) auditorský výrok, který musí jasně vyjádřit stanovisko povinných auditorů, zda konsolidovaná účetní závěrka poskytuje pravdivý a věrný obraz v souladu s použitými zásadami účetního výkaznictví, a případně zda konsolidovaná účetní závěrka splňuje zákonné požadavky; auditorský výrok je buď bez výhrad, s výhradami, záporný, nebo je vyjádření odmítnuto, jestliže povinní auditoři nejsou schopni auditorský výrok vyjádřit;
d) odkaz na jakékoli záležitosti, na něž povinní auditoři zvláštním způsobem upozornili, aniž by vyjádřili auditorský výrok s výhradou;
e) vyjádření, zda je konsolidovaná výroční zpráva v souladu s konsolidovanou účetní závěrkou za stejné účetní období.
3. Povinní auditoři tuto zprávu podepisují a datují.
4. Jestliže je ke konsolidované účetní závěrce připojena roční účetní závěrka mateřského podniku, může být zpráva povinných auditorů požadovaná podle tohoto článku spojena se zprávou povinných auditorů o roční účetní závěrce mateřského podniku požadované podle článku 51 směrnice 78/660/EHS."
12. V článku 38 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"7. Odstavce 2 a 3 se nepoužijí pro společnosti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu ve smyslu čl. 1 odst. 13 směrnice Rady 93/22/EHS."
Článek 3
Směrnice 86/635/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Nestanoví-li tato směrnice jinak, použijí se na instituce uvedené v článku 2 této směrnice články 2, 3, čl. 4 odst. 1, 3 až 6, články 6, 7, 13, 14, čl. 15 odst. 3 a 4, články 16 až 21, 29 až 35, 37 až 41, čl. 42 první větu, články 42a až 42f, čl. 45 odst. 1, čl. 46 odst. 1 a 2, články 48 až 50, 50a, čl. 51 odst. 1, články 51a, 56 až 59, 61 a 61a směrnice 78/660/EHS. Avšak čl. 35 odst. 3, články 36, 37 a čl. 39 odst. 1 až 4 této směrnice se nepoužijí na aktiva a pasiva oceňovaná v souladu s oddílem 7a směrnice 78/660/EHS.
2. Odkazují-li směrnice 78/660/EHS a 83/349/EHS na články 9, 10 a 10a (rozvaha) nebo články 22 až 26 (výsledovka) směrnice 78/660/EHS, považují se tyto odkazy za odkazy na články 4 a 4a (rozvaha) nebo články 26, 27 a 28 (výsledovka) této směrnice.";
2. Článek 4 se mění takto:
a) první věta se nahrazuje tímto: "Členské státy stanoví toto uspořádání položek rozvahy.
Namísto toho mohou členské státy mohou povolit nebo nařídit úvěrovým institucím, aby přijaly uspořádání rozvahy stanovené v článku 4a.";
b) (netýká se českého znění).
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 4a
Členské státy mohou povolit nebo nařídit úvěrovým institucím nebo některým skupinám úvěrových institucí, aby uspořádání položek rozvahy podle článku 4 nahradily uspořádáním položek řazených podle druhu a podle pořadí své relativní likvidity, pokud je obsah takto poskytovaných informací přinejmenším rovnocenný obsahu informací požadovaných podle článku 4.";
4. V článku 26 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Odchylně od čl. 2 odst. 1 směrnice 78/660/EHS mohou členské státy povolit nebo nařídit všem úvěrovým institucím nebo kterékoli skupině úvěrových institucí, aby namísto uspořádání položek výsledovky v souladu s články 27 nebo 28 předkládaly výkaz výkonnosti, pokud je obsah takto poskytovaných informací přinejmenším rovnocenný obsahu informací požadovaných podle uvedených článků.";
5. V čl. 43 odst. 2 se zrušuje písmeno f).
Článek 4
Směrnice 91/674/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Nestanoví-li tato směrnice jinak, použijí se na pojišťovny uvedené v článku 2 této směrnice články 2, 3, čl. 4 odst. 1, 3 až 6, články 6, 7, 13, 14, čl. 15 odst. 3 a 4, články 16 až 21, 29 až 35, 37 až 41, 42, 42a až 42f, čl. 43 odst. 1 body 1 až 7 a 9 až 14, čl. 45 odst. 1, čl. 46 odst. 1 a 2, články 48 až 50 a 50a, čl. 51 odst. 1, články 51a, 56 až 59, 61 a 61a směrnice 78/660/EHS. Články 46, 47, 48, 51 a 53 této směrnice se nepoužijí na aktiva a pasiva oceňovaná v souladu s oddílem 7a směrnice 78/660/EHS.
2. Odkazují-li směrnice 78/660/EHS a 83/349/EHS na články 9, 10 a 10a (rozvaha) nebo články 22 až 26 (výsledovka) směrnice 78/660/EHS, považují se tyto odkazy za odkazy na článek 6 (rozvaha) nebo článek 34 (výsledovka) této směrnice.";
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Tato směrnice se vztahuje na sdružení upisovatelů Lloyd's.
Pro účely této směrnice se "Lloyd's"; i "Lloydovy syndikátní podniky"; považují za pojišťovny.
2. Odchylně od čl. 65 odst. 1 Lloyd's namísto konsolidovaných účetních závěrek předepsaných směrnicí 83/349/EHS sestavuje sdružené účetní závěrky ("sdružené závěrky";). Sdružené závěrky se sestavují kumulací všech syndikátních závěrek.";
3. V článku 6 pod nadpisem "Pasiva" v bodu E se slova "Rezervy na jiná rizika a náklady" nahrazují slovy: "Jiné rezervy".
4. Článek 46 se mění takto:
a) v odstavci 5 se doplňuje nová věta, která zní: "Členské státy mohou povolit odchylky od tohoto požadavku.";
b) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Metoda použitá pro každou jednotlivou položku investic se uvede v příloze k účetní závěrce spolu s částkami podle ní stanovenými.";
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 46a
1. Jestliže se aktiva a pasiva oceňují v souladu s oddílem 7a směrnice 78/660/EHS, použijí se odstavce 2 až 6 tohoto článku.
2. Investice uvedené jako aktiva v položce D se vykazují v reálné hodnotě.
3. Jestliže se investice vykazují v pořizovací hodnotě, uvádí se jejich reálná hodnota v příloze k účetní závěrce.
4. Jestliže se investice uvádějí v reálné hodnotě, uvádí se jejich pořizovací hodnota v příloze k účetní závěrce.
5. Pro všechny investice uvedené v kterékoli položce označené arabskou číslicí nebo uvedené jako aktiva v položce C I se musí použít stejná oceňovací metoda.
Členské státy mohou povolit odchylky od tohoto požadavku.
6. Metoda použitá pro každou jednotlivou položku investic se uvede v příloze k účetní závěrce spolu s částkami podle ní stanovenými.";
6. Příloha se zrušuje.
Článek 5
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu do 1. ledna 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/52/ES
ze dne 18. června 2003,
kterou se mění směrnice 95/2/ES, pokud jde o podmínky použití potravinářské přídatné látky E 425 konjac
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [4] povoluje použití potravinářské přídatné látky E 425 konjac v potravinách za určitých podmínek.
(2) Komise přijala opatření, jímž dočasně pozastavuje uvádění želé cukrovinek ve tvaru minipohárků obsahujících látku E 425 konjac na trh, neboť tyto cukrovinky se ukázaly jako nebezpečné a zadusilo se jimi několik dětí a staších osob ve třetích zemích.
(3) Někteří výrobci želé cukrovinek ve tvaru minipohárků přihlédli k riziku pro lidské zdraví a opatřují obal potraviny varováním zdůrazňujícím riziko pro děti a starší osoby.
(4) Na základě informací poskytnutých členskými státy, které přijaly opatření na vnitrostátní úrovni, lze konstatovat, že želé cukrovinky ve tvaru minipohárků obsahující látku E 452 konjac představují riziko ohrožení života.
Kromě tvaru a velikosti jsou to chemické a fyzikální vlastnosti konjaku, které způsobují, že jsou želé cukrovinky ve tvaru minipohárků vážným rizikem pro lidské zdraví.
(5) V tomto případě varování na etiketě nestačí k ochraně lidského zdraví, a zejména ne u dětí.
(6) Je nezbytné změnit podmínky použití látky E 425 konjac, pokud jde o její použití v želé cukrovinkách, včetně želé cukrovinek ve tvaru minipohárků.
(7) Směrnice 95/2/ES by proto měla být změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze IV směrnice 95/2/ES v řádku pro látku E 425 konjac: i) guma konjac, ii) konjac glukomannan se slova "Potraviny obecně (kromě těch, na které se vztahuje čl. 2 odst. 3)" nahrazuje textem "Potraviny obecně (kromě těch, na které se vztahuje čl. 2 odst. 3, a kromě želé cukrovinek, včetně želé cukrovinek ve tvaru minipohárků)".
Článek 2
Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do 17. ledna 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/53/ES
ze dne 18. června 2003,
kterou se po dvacáté šesté mění směrnice Rady 76/769/EHS týkající se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (nonylfenol, nonylfenol ethoxylát a cement)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rizika nonylfenolu (NP) a nonylfenol ethoxylátu (NPE) pro životní prostředí byla posouzena v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [4].
Z posouzení vyplynula nutnost snížit tato rizika a tento závěr potvrdil ve svém stanovisku ze dne 6. a 7. března 2001 Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí (CSTEE).
(2) Ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [5], je NP klasifikován jako "prioritní nebezpečná látka". Podle čl.
16 odst. 6 uvedené směrnice má Komise předložit návrhy na kontrolu zastavení nebo postupného odstranění vypouštění, emisí a úniků takových látek.
(3) V doporučení Komise 2001/838/ES ze dne 7. listopadu 2001 o výsledcích hodnocení rizik a strategiích snižování rizik pro látky: akrylaldehyd; dimethyl-sulfát; nonylfenol; 4-nonylfenol, rozvětvený; terc-butyl(methyl)ether [6], které bylo přijato v rámci nařízení (EHS) č. 793/93, se navrhuje strategie omezování rizik NP a NPE, přičemž se doporučuje zejména omezení jejich uvádění na trh a používání.
(4) Komise se vyzývá, aby z důvodů ochrany životního prostředí zvážila změnu směrnice Rady 86/278/EHS ze dne 12. června 1986 o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství [7], za účelem stanovení koncentračních limitů NP a NPE v kalech z čistíren odpadních vod, které se mají použít na půdu.
(5) Z důvodů ochrany životního prostředí by se dále mělo omezit uvádění NP a NPE na trh a jejich používání pro zvláštní účely, při nichž dochází k vypouštění, emisím a únikům do životního prostředí.
Toto omezení, pokud se týká složek obchodní úpravy pesticidů a biocidů, by se však nemělo dotknout platnosti existujících vnitrostátních povolení pro pesticidy a biocidní přípravky obsahující NPE jako složku obchodní úpravy, která byla vydána před vstupem této směrnice v platnost, až do ukončení platnosti těchto povolení.
(6) Z vědeckých studií rovněž vyplývá, že cementové přípravky obsahující šestimocný chrom mohou za určitých okolností vyvolat alergické reakce, pokud jsou v přímém a dlouhodobém styku s lidskou pokožkou.
Každé použití cementu nese riziko přímého a dlouhodobého styku s lidskou pokožkou s výjimkou kontrolovaných uzavřených a plně automatizovaných procesů.
(7) CSTEE potvrdil škodlivé účinky šestimocného chromu v cementu na zdraví.
(8) Osobní ochranné prostředky jsou nezbytné, ale nikoliv dostatečné, pro zabránění styku pokožky s cementem. Navíc podle hierarchie ochranných prostředků uvedených ve směrnici Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl.
16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [8] má zaměstnavatel především zajistit, aby se úroveň expozice snížila na co nejnižší možnou úroveň, pokud není možná náhrada, a použít osobní ochranné prostředky, pouze pokud není možno expozici zabránit jiným způsobem.
(9) Pro ochranu zdraví člověka se proto ukazuje jako nezbytné omezit uvádění na trh a používání cementu.
Zejména uvádění na trh a používání cementu nebo cementových přípravků obsahujících více než 2 ppm šestimocného chromu by se mělo omezit v případě činností, kde je pravděpodobný styk s pokožkou.
V případě kontrolovaných uzavřených a plně automatizovaných procesů tomu tak není, a proto by pro ně měla být poskytnuta výjimka.
Redukční činidla by se měla použít co nejdříve, tj. při výrobě cementu.
(10) Z důvodů ochrany zdraví člověka se Komise dále vyzývá ke zvážení změny přílohy I směrnice 98/24/ES takovým způsobem, aby byla stanovena závazná mezní hodnota expozice prachu v pracovním prostředí.
(11) Použití šestimocného chromu již bylo zakázáno směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 17. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [9] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [10].
V rámci posouzení rizika se studují další použití šestimocného chromu a Komise se vyzývá, aby co nejdříve navrhla vhodné právní předpisy, které by se zaměřily na všechna zjištěná rizika.
(12) V důsledku toho by se měla změnit směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [11].
(13) Cílem této směrnice je zavést harmonizovaná opatření s ohledem na NP, NPE a cement a tím ochránit vnitřní trh a zajistit vysokou úroveň ochrany zdraví a životního prostředí v souladu s článkem 95 Smlouvy.
(14) Pro použití této směrnice je žádoucí přijetí harmonizované zkušební metody s ohledem na obsah šestimocného chromu v cementu; to by však nemělo zpozdit vstup této směrnice v platnost.
Komise by proto měla v souladu s článkem 2a směrnice 76/769/EHS takovou metodu stanovit.
Zkušební metoda by měla být přednostně vypracována na evropské úrovni, v případě potřeby Evropským výborem pro normalizaci (CEN).
(15) Tato směrnice neovlivní právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců, jako je směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [12] a samostatné směrnice, které z ní vycházejí, zejména směrnice Rady 90/394/EHS ze dne 28. června 1990 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [13] a směrnice 98/24/ES,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
2. Platnost existujících vnitrostátních povolení pro pesticidy a biocidní přípravky obsahující NPE jako složku obchodní úpravy, která byla udělena před vstupem této směrnice v platnost, není touto směrnicí ovlivněna až do ukončení platnosti těchto povolení.
Článek 2
Komise přijme v souladu s postupem stanoveným v článku 2a směrnice 76/769/EHS harmonizovanou zkušební metodu pro použití bodu 47, cement, přílohy I uvedené směrnice.
Článek 3
Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 17. července 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 17. ledna 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropských společenství.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES
ze dne 26. června 2003
o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektrickou energií [4] významně přispěla k vytvoření vnitřního trhu s elektřinou.
(2) Zkušenosti získané při provádění uvedené směrnice svědčí o přínosu, který může přinést vnitřní trh s elektřinou v podobě zvyšování efektivity, snižování cen, vyšší úrovně poskytovaných služeb a růstu konkurenceschopnosti.
Přetrvávají však významné nedostatky a prostor pro zlepšení fungování trhu, a zejména jsou nutná opatření k zajištění stejných podmínek pro všechny při výrobě elektřiny a k zabránění zneužívání dominantního postavení a bezohledného chování, spolu se zabezpečením nediskriminačních přenosových a distribučních sazeb, prostřednictvím přístupu k soustavě na základě sazeb zveřejňovaných před jejich vstupem v platnost, jakož i zabezpečením ochrany práv malých a ohrožených zákazníků a zveřejňování informací o zdrojích energie pro výrobu elektřiny, jakož i odkazů na zdroje poskytující údaje o jejich vlivu na životní prostředí, jsou-li k dispozici.
(3) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 vyzvala k urychlené práci na dotvoření vnitřního trhu v elektroenergetice a plynárenství a k urychlení liberalizace těchto odvětví s cílem dosáhnout plně funkčního vnitřního trhu v těchto oblastech.
Evropský parlament v usnesení ze dne 6. července 2000 k druhé zprávě Komise o stavu liberalizace trhů s energií požádal Komisi, aby přijala podrobný časový plán, v rámci nějž by měly být uskutečňovány přesně definované cíle, aby se postupně dosáhlo úplné liberalizace trhu s energií.
(4) Svobody, které evropským občanům zaručuje Smlouva (volný pohyb zboží, volný pohyb služeb a právo usazování), jsou možné jedině na zcela otevřeném trhu, který umožňuje spotřebitelům vybírat si své dodavatele a všem dodavatelům svobodně zásobovat své zákazníky.
(5) Hlavní překážky, které brání dosahování plně funkčního a konkurenčního vnitřního trhu, souvisí mezi jiným s otázkami přístupu k soustavě, problémy při stanovování sazeb a s různým stupněm otevřenosti trhu v jednotlivých členských státech.
(6) Aby fungovala hospodářská soutěž, musí být přístup k soustavě nediskriminační, průhledný a za spravedlivé ceny.
(7) Pro dotvoření vnitřního trhu s elektřinou má prvořadý význam nediskriminační přístup k soustavě provozovatele přenosové nebo distribuční soustavy.
Provozovatel přenosové nebo distribuční soustavy se může skládat z jednoho nebo více podniků.
(8) Aby se zajistil účinný a nediskriminační přístup k soustavě, je vhodné provozovat distribuční a přenosové soustavy prostřednictvím právně samostatných subjektů, v nichž existují vertikálně integrované podniky.
Komise by měla zhodnotit opatření s rovnocenným účinkem vypracovaná členskými státy v zájmu dosažení záměru tohoto požadavku a popřípadě předložit návrhy změn této směrnice.
Je rovněž vhodné, aby provozovatelé přenosové a distribuční soustavy měli účinná rozhodovací práva u aktiv nutných k údržbě, provozu a rozvoji soustav, pokud daná aktiva vlastní a provozují vertikálně integrované podniky.
Je nezbytné, aby nezávislost provozovatelů přenosové a distribuční soustavy byla zaručena zejména v souvislosti se zájmy výroby a nabídky.
Proto musí být mezi provozovateli přenosové a distribuční soustavy a veškerými výrobními či dodavatelskými podniky zřízeny nezávislé správní struktury.
Je však důležité rozlišovat mezi takovým právním oddělením a mezi oddělením, pokud jde o vlastnické poměry.
Z právního oddělení nevyplývá změna vlastnictví aktiv a nic nebrání použití podobných nebo stejných podmínek zaměstnání v celém řetězci vertikálně integrovaných podniků.
Mělo by však být zajištěno nediskriminační rozhodování prostřednictvím organizačních opatření týkajících se nezávislosti osob odpovědných za rozhodování.
(9) V případě malých soustav je možné zabezpečit poskytování služeb prostřednictvím provozovatelů přenosové soustavy propojených s těmito malými soustavami.
(10) Ač se tato směrnice nezabývá otázkami vlastnictví, je třeba připomenout, že v případě přenosového nebo distribučního podniku, který je svou právní formou oddělen od výrobních nebo dodavatelských podniků, mohou být určenými provozovateli soustav tytéž podniky, které vlastní infrastrukturu.
(11) Aby se předešlo nepřiměřenému finančnímu nebo správnímu zatížení malých distribučních podniků, měly by mít členské státy možnost je v případě potřeby osvobodit od zákonných požadavků na oddělení distribučních činností.
(12) Povolovací postupy by neměly vyvolávat správní zatížení neúměrné velikosti a potenciálnímu vlivu výrobců elektřiny.
(13) Je třeba přijmout další opatření pro zajištění průhledných a nediskriminačních sazeb pro přístup k sítím.
Tyto sazby by měly být použitelné na veškeré uživatele sítí na základě nediskriminace.
(14) Aby se usnadnilo uzavírání smluv elektroenergetickými podniky usazenými v členském státě za účelem dodávek elektřiny oprávněným zákazníkům v jiném členském státě, měly by členské státy a případně vnitrostátní regulační orgány usilovat o vytvoření jednotných podmínek a stejného stupně oprávněnosti pro celý společný vnitřní trh.
(15) Významným faktorem pro zaručení nediskriminačního přístupu k soustavě je existence účinné regulace vykonávané jedním nebo více vnitrostátními regulačními orgány.
Členské státy stanoví funkce, příslušnost a správní pravomoci regulačních orgánů.
Je důležité, aby regulační orgány ve všech členských státech sdílely stejný minimální soubor pravomocí.
Tyto orgány by měly mít pravomoc stanovovat nebo schvalovat přenosové nebo distribuční sazby, nebo přinejmenším metody pro jejich výpočet.
Aby se předešlo nejistotě a nákladným a časově náročným sporům, měly by se tyto sazby zveřejnit před jejich vstupem v platnost.
(16) Komise oznámila svůj záměr zřídit skupinu evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství, která by představovala vhodný poradní mechanismus pro podporu spolupráce a koordinace regulačních orgánů jednotlivých členských států s cílem podporovat rozvoj vnitřního trhu s elektřinou a zemním plynem a přispět k tomu, aby se ve všech členských státech jednotně uplatňovala tato směrnice, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem [5] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1228/2003 ze dne 26. června 2003 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou [6].
(17) Aby se zajistil účinný přístup na trh pro všechny hospodářské subjekty, včetně nových účastníků, jsou nezbytné nediskriminační vyrovnávací mechanismy odrážející na náklady.
Jakmile bude trh s elektřinou dostatečně likvidní, mělo by se toho dosáhnout prostřednictvím vytvoření průhledného tržního mechanismu pro dodávky a nákup elektřiny k pokrytí potřeby vyrovnání.
Pokud takový likvidní trh neexistuje, měly by vnitrostátní regulační orgány aktivně působit k tomu, aby byly vyrovnávací sazby nediskriminační a odrážely náklady.
Současně by se měly poskytnout vhodné pobídky, aby se vyrovnávala úroveň dodávané a odebírané elektřiny a aby se předešlo ohrožení celého systému.
(18) Vnitrostátní regulační orgány by měly mít možnost stanovovat nebo schvalovat sazby nebo metody pro jejich výpočet na základě návrhu provozovatele přenosové soustavy nebo provozovatele či provozovatelů distribučních soustav, nebo na základě návrhu dohodnutého mezi tímto provozovatelem nebo provozovateli a uživateli soustavy.
Při plnění těchto úkolů by vnitrostátní regulační orgány měly zabezpečit, aby přenosové a distribuční sazby nebyly diskriminační, odrážely náklady a braly v úvahu dlouhodobé marginální náklady, které byly odstraněny v důsledku decentralizace výroby energie a řízení poptávky.
(19) Veškerý průmysl a obchod Společenství, včetně malých a středních podniků, a všichni občané Společenství, kteří využívají hospodářských výhod vnitřního trhu, by měli mít též možnost těšit se z vysoké úrovně ochrany spotřebitelů, zejména domácností, a tam, kde to členské státy považují za vhodné, by měly mít malé podniky možnost těžit ze záruk veřejných služeb, zejména pokud jde o bezpečnost dodávek a přiměřené sazby, díky poctivému přístupu a konkurenceschopnosti, a nepřímo tak přispívat k tvorbě pracovních míst.
(20) Spotřebitelé elektřiny by měli mít možnost vybírat si svobodně svého dodavatele.
Přesto by měl být zvolen přístup spočívající v postupném dotváření vnitřního trhu s elektřinou, aby se odvětví umožnilo přizpůsobit se a aby se zajistila existence přiměřených opatření a systémů pro ochranu zájmů spotřebitelů a zajistilo se jejich skutečné a účinné právo vybírat si dodavatele.
(21) Postupné otevírání trhu úplné hospodářské soutěži by mělo co nejdříve odstranit rozdíly mezi členskými státy.
Při provádění této směrnice by měla být zabezpečena průhlednost a jistota.
(22) Téměř všechny členské státy se rozhodly, že zabezpečí hospodářskou soutěž na trhu výroby elektřiny prostřednictvím průhledného povolovacího řízení.
Členské státy by však měly zabezpečit možnost přispívat k bezpečnosti dodávek prostřednictvím využívání výběrového řízení nebo rovnocenného postupu, pokud se nevybuduje dostatečná kapacita na výrobu elektřiny na základě povolovacího řízení.
Členské státy by měly mít možnost, v zájmu ochrany životního prostředí a podpory zcela nových technologií, zahajovat výběrová řízení na nové kapacity na základě zveřejněných kritérií.
Nová kapacita zahrnuje mezi jiným obnovitelné zdroje a kombinovanou výrobu tepla a elektřiny (CHP).
(23) V zájmu bezpečnosti dodávek by se měla v jednotlivých členských státech sledovat rovnováha mezi nabídkou a poptávkou, a poté by měla následovat zpráva o situaci na úrovni Společenství beroucí v úvahu propojovací kapacitu mezi oblastmi.
Toto sledování by se mělo provádět s dostatečným předstihem, aby umožnilo přijmout odpovídající opatření, je-li ohrožena bezpečnost dodávek.
K zajištění stabilních dodávek elektřiny by měly přispět výstavba a údržba nezbytné síťové infrastruktury, včetně propojovací kapacity.
Údržba a výstavba nezbytné síťové infrastruktury, včetně propojovací kapacity a decentralizované výroby elektřiny, jsou významnými prvky v rámci zajištění stabilních dodávek elektřiny.
(24) Členské státy by měly zabezpečit, aby zákazníci z domácností, a, pokud to členský stát pokládá za vhodné, malé podniky, měli právo být zásobováni elektřinou ve stanovené kvalitě a s jasně porovnatelnými, průhlednými a přiměřenými cenami.
Aby se zajistilo udržení vysoké úrovně veřejných služeb ve Společenství, měla by se veškerá opatření přijatá členskými státy za účelem dosažení cílů této směrnice pravidelně oznamovat Komisi.
Komise by měla pravidelně zveřejňovat zprávu analyzující opatření přijatá na vnitrostátní úrovni za účelem dosažení cílů veřejných služeb a porovnávající jejich účinnost s cílem doporučovat opatření, která mají být přijata na vnitrostátní úrovni za účelem dosažení vysoké úrovně veřejných služeb.
Členské státy by měly přijmout nezbytná opatření k ochraně ohrožených zákazníků v prostředí vnitřního trhu s elektřinou.
Tato opatření se mohou lišit podle konkrétní situace v dotyčných členských státech a mohou zahrnovat zvláštní opatření související s platbou faktur za elektřinu nebo obecnější opatření přijatá v rámci systému sociálního zabezpečení.
Je-li rovněž poskytována univerzální služba malým podnikům, mohou se opatření zajišťující poskytování této univerzální služby lišit podle toho, zda se jedná o domácnosti či malé podniky.
(25) Komise dala najevo svůj záměr podniknout kroky, zejména pokud jde o oblast působnosti ustanovení o označování, a především ohledně způsobu, jímž by se mohly dávat k dispozici informace o vlivu na životní prostředí, přinejmenším z hlediska emisí CO2 a radioaktivního odpadu vznikajících při výrobě elektřiny z různých zdrojů, aby tyto informace byly průhledné, snadno dostupné a porovnatelné v celé Evropské unii, jakož i informace o způsobu zefektivnění opatření přijatých členskými státy za účelem kontroly přesnosti informací poskytovaných dodavateli.
(26) Plnění požadavků kladených na veřejné služby je základním požadavkem této směrnice a je důležité, aby tato směrnice, která bere v úvahu cíle ochrany spotřebitelů, bezpečnosti dodávek, ochrany životního prostředí a stejné úrovně hospodářské soutěže ve všech členských státech, stanovila společné minimální normy dodržované všemi členskými státy.
Je důležité, aby požadavky na veřejné služby mohly být vykládány na vnitrostátním základě, berouce v úvahu vnitrostátní podmínky a za podmínky dodržování práva Společenství.
(27) Členské státy mohou určit dodavatele poslední instance.
Tímto dodavatelem může být obchodní jednotka vertikálně integrovaného podniku, který též plní distribuční funkci, pokud splňuje požadavky této směrnice ohledně oddělení.
(28) Opatření prováděná členskými státy za účelem dosažení cílů sociální a hospodářské soudržnosti mohou zahrnovat zejména pokyny o přiměřených hospodářských pobídkách využívajících, pokud je to vhodné, veškeré existující nástroje členských států i Společenství.
Tyto nástroje mohou zahrnovat odpovědnostní mechanismy zaručující nezbytné investice.
(29) Pokud předpisy přijaté členskými státy k plnění povinností veřejné služby představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, jsou podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy povinny informovat o podporách Komisi.
(30) Požadavek oznamovat Komisi jakékoli odmítnutí udělit povolení ke stavbě nové výrobní kapacity se ukázal jako zbytečné správní zatížení, a proto je třeba jej zrušit.
(31) Protože cíle navrhovaného opatření, totiž vytvoření plně funkčního vnitřního trhu s elektřinou, na němž převládá spravedlivá hospodářská soutěž, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodů jeho rozsahu a účinků, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(32) Na základě zkušeností získaných při uplatňování směrnice Rady 90/547/EHS ze dne 29. října 1990 o přenosu elektřiny elektrizačními soustavami [7] by se měla přijmout opatření pro zabezpečení jednotných a nediskriminačních režimů přístupu k přenosovým činnostem, včetně přeshraničních toků elektřiny mezi členskými státy.
V zájmu zabezpečení jednotnosti v úpravě přístupu do elektrizačních soustav i v případě tranzitu by se uvedená směrnice měla zrušit.
(33) Vzhledem k rozsahu změn, které se provádějí ve směrnici 96/92/ES, je z důvodu jasnosti a přehlednosti žádoucí, aby byla dotyčná ustanovení znovu vydána.
(34) Tato směrnice dodržuje základní práva a sleduje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice stanoví společná pravidla pro výrobu, přenos a distribuci elektřiny.
Stanoví pravidla týkající se organizace a fungování elektroenergetiky, přístupu na trh, kritérií a postupů pro výběrová řízení a udělování povolení, jakož i pravidla pro provozování sítí.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
"výrobou" výroba elektřiny;
"výrobcem" fyzická nebo právnická osoba vyrábějící elektřinu;
"přenosem" přeprava elektřiny propojenou přenosovou soustavou velmi vysokého napětí a vysokého napětí s cílem dodávek elektřiny konečným spotřebitelům nebo distribučním podnikům, avšak s vyloučením dodávek samotných;
"provozovatelem přenosové soustavy" fyzická nebo právnická osoba odpovědná za provoz, údržbu a v případě potřeby za rozvoj přenosové soustavy v dané oblasti, a případně za její propojení s jinými soustavami a za zabezpečení dlouhodobé schopnosti soustavy uspokojovat přiměřenou poptávku po přenosu elektřiny;
"distribucí" přenos elektřiny distribuční soustavou vysokého, středního a nízkého napětí s cílem jejích dodávek zákazníkům, avšak s vyloučením dodávek samotných;
"provozovatelem distribuční soustavy" fyzická nebo právnická osoba odpovědná za provoz, údržbu a v případě potřeby za rozvoj distribuční soustavy v dané oblasti, a případně její propojení s jinými soustavami a za zabezpečení dlouhodobé schopnosti soustavy uspokojovat přiměřenou poptávku po distribuci elektřiny;
"zákazníky" velkoodběratelé a koneční spotřebitelé elektřiny;
"velkoodběratelem" fyzická nebo právnická osoba, která nakupuje elektřinu pro účely jejího dalšího prodeje v rámci nebo mimo rámec soustavy, na jejímž území je usazena;
"konečným spotřebitelem" zákazník nakupující elektřinu pro vlastní potřebu;
"zákazníky v domácnostech" zákazníci nakupující elektřinu pro vlastní potřebu v domácnosti, kromě obchodních a profesionálních činností;
"zákazníky mimo domácnosti" jakékoli fyzické a právnické osoby nakupující elektřinu, které není určena pro jejich vlastní spotřebu v domácnosti; zahrnuti jsou výrobci a velkoobchodní zákazníci;
"oprávněnými zákazníky" zákazníci, kteří mohou volně nakupovat elektřinu od dodavatele, jehož si zvolí ve smyslu článku 21 této směrnice;
"propojovacím vedením" zařízení, které slouží k propojení elektroenergetických sítí;
"propojenou soustavou" několik přenosových a distribučních soustav, které jsou navzájem propojeny prostřednictvím jednoho nebo několika propojovacích vedení;
"přímým vedením" elektrické vedení spojující izolované výrobní místo s izolovaným zákazníkem, nebo elektrické vedení spojující výrobce elektřiny s podnikem dodávajícím elektřinu, který přímo zásobuje svá vlastní zařízení, dceřiné společnosti nebo oprávněné zákazníky;
"ekonomickou prioritou" pořadí zdrojů dodávek elektřiny podle ekonomických kritérií;
"pomocnými službami" všechny služby potřebné pro provoz přenosové nebo distribuční soustavy;
"uživatelem soustavy" fyzická nebo právnická osoba napájející přenosovou nebo distribuční soustavu nebo zásobovaná z některé z nich;
"dodávkami" prodej, včetně dalšího prodeje, elektřiny zákazníkům;
"integrovaným elektroenergetickým podnikem" vertikálně nebo horizontálně integrovaný podnik;
"vertikálně integrovaným podnikem" podnik nebo skupina podniků, jejichž vzájemné vztahy jsou definovány v čl. 3 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [8] a kde daný podnik nebo skupina vykonává nejméně jednu z funkcí přenosu nebo distribuce a nejméně jednu z funkcí výroby nebo dodávek elektřiny;
"podnikem ve skupině" podnik ve skupině ve smyslu článku 41 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založené na čl. 44 odst. 2 písm. g) [9] Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách [10] nebo přidružený podnik ve smyslu čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice nebo podnik patřící stejným akcionářům;
"horizontálně integrovaným podnikem" podnik vykonávající alespoň jednu z funkcí výroby za účelem prodeje, přenosu, distribuce nebo prodeje elektřiny a další funkci, která nesouvisí s elektřinou;
"výběrovým řízením" postup, prostřednictvím kterého se pokrývají nové plánované požadavky a náhradní kapacity formou dodávek z nových nebo stávajících výrobních kapacit;
"dlouhodobým plánováním" plánování potřebných investic pro výrobní, přenosové a distribuční kapacity na dlouhodobém základě s cílem pokrýt poptávku po elektřině v soustavě a zabezpečit dodávky zákazníkům;
"malou izolovanou soustavou" každá soustava se spotřebou nižší než 3000 GWh v roce 1996, která získává méně než 5 % své roční spotřeby elektřiny propojením s jinými soustavami;
"izolovanou mikrosoustavou" každá soustava se spotřebou nižší než 500 GWh v roce 1996, která nemá žádné propojení s jinými soustavami;
"bezpečností" jak bezpečnost dodávek elektřiny a její zabezpečování, tak i technická bezpečnost;
"energetickou účinností/řízením poptávky" komplexní nebo integrovaný přístup zaměřený na ovlivňování množství a časového plánu spotřeby elektřiny za účelem snížení primární spotřeby energie a zatížení v době špičky tím, že se upřednostní investice do opatření zabezpečujících energetickou účinnost nebo jiných opatření, jakými jsou smlouvy o přerušitelných dodávkách, spíše než na dodatečné investice do zvýšení výrobní kapacity, pokud představují účinnější a hospodárnější řešení s ohledem na pozitivní dopad snížení energetické spotřeby na životní prostředí a související hlediska bezpečnosti dodávek a nákladů na distribuci;
"obnovitelnými zdroji energie" obnovitelné nefosilní zdroje energie (energie větrná, sluneční, geotermální, energie vln, energie přílivová, vodní, energie z biomasy, ze skládkového plynu, z plynů čističek odpadových vod a z bioplynů);
"distribuovanou výrobou" podniky vyrábějící elektřinu připojené na distribuční soustavu.
KAPITOLA II
OBECNÁ PRAVIDLA ORGANIZACE ODVĚTVÍ
Článek 3
Povinnosti veřejné služby a ochrana spotřebitele
1. Členské státy zabezpečí na základě svého institucionálního uspořádání, při zohlednění zásady subsidiarity a aniž je dotčen odstavec 2, aby byly elektroenergetické podniky provozovány v souladu se zásadami této směrnice a s cílem dosažení konkurenčního a bezpečného trhu s elektřinou udržitelného z hlediska životního prostředí a aby nebyly diskriminovány z hlediska svých práv nebo povinností.
2. S plným ohledem na související ustanovení Smlouvy, zejména na její článek 86, mohou členské státy uložit z důvodů obecného hospodářského zájmu podnikům působícím v elektroenergetice povinnosti veřejné služby, které se mohou týkat bezpečnosti, včetně zabezpečení dodávek, pravidelnosti, kvality a cen dodávek, jakož i ochrany životního prostředí, včetně energetické účinnosti a ochrany klimatu.
Tyto povinnosti musí být jasně vymezeny, být průhledné, nediskriminační, kontrolovatelné a zaručovat rovnost přístupu pro elektroenergetické podniky Evropské unie k zákazníkům v jednotlivých členských státech.
Ve vztahu k bezpečnosti dodávek, řízení energetické účinnosti/řízení poptávky a v zájmu plnění cílů v oblasti životního prostředí uvedených v tomto odstavci mohou členské státy zavést dlouhodobé plánování, přičemž berou v úvahu možnost, že o přístup do systému by mohly mít zájem třetí osoby.
3. Členské státy zabezpečí, aby alespoň všichni zákazníci v domácnostech, a pokud to členské státy uznají za vhodné, i malé podniky (především podniky s méně než 50 zaměstnanci a s ročním obratem nebo bilanční sumou nejvýše 10 miliónů eur) mohli využívat univerzální služby, což znamená mít na jejich území právo na dodávky elektřiny ve stanovené kvalitě za přiměřené, jednoduše a jasně srovnatelné a průhledné ceny.
Aby zabezpečily poskytování univerzální služby, mohou členské státy určit dodavatele poslední instance.
Členské státy uloží distribučním podnikům povinnost připojit zákazníky do své soustavy za podmínek a při dodržení sazeb stanovených postupem podle čl. 23 odst.
2. Nic v této směrnici nebrání členským státům, aby posilovaly tržní postavení domácích malých a středních zákazníků podporováním možnosti dobrovolného sdružování se pro zastupování této kategorie zákazníků.
První pododstavec musí být prováděn průhledným a nediskriminačním způsobem a nesmí bránit otevírání trhu uvedenému v článku 21.
4. Případné finanční náhrady, jiné formy náhrady a výhradní práva, jež členské státy udělují za plnění povinností stanovených v odstavcích 2 a 3, jsou poskytovány nediskriminačním a průhledným způsobem.
5. Členské státy přijmou vhodná opatření na ochranu konečných spotřebitelů, a zejména zabezpečí, aby existovaly dostatečné záruky na ochranu ohrožených spotřebitelů, včetně opatření na zabránění jejich odpojení.
V této souvislosti mohou členské státy přijmout opatření na ochranu konečných spotřebitelů z odlehlých oblastí.
Členské státy zabezpečí vysokou úroveň ochrany zákazníka, zejména s ohledem na průhlednost týkající se smluvních podmínek, obecných informací a mechanismů řešení sporů.
Členské státy zajistí, aby oprávněný zákazník byl skutečně schopen přejít k jinému dodavateli.
Tato opatření musí zahrnovat opatření uvedená v příloze A, alespoň pokud jde o zákazníky v domácnostech.
6. Členské státy zajistí, aby dodavatelé elektřiny uváděli na fakturách a v současně zasílaných materiálech, jakož i v propagačních materiálech poskytovaných konečným spotřebitelům:
a) podíl každého energetického zdroje na celkové skladbě zdrojů energie užitých dodavatelem za předchozí rok;
b) alespoň odkaz na existující referenční zdroje, jako jsou internetové stránky, na nichž jsou veřejně dostupné informace o dopadech na životní prostředí, minimálně s údaji o emisích CO2 a o radioaktivním odpadu pocházejícím z vyrobené elektřiny, které se týkají celkové skladby zdrojů energie užitých dodavatelem za předchozí rok.
Pokud jde o elektřinu získanou prostřednictvím výměny elektřiny nebo dovozu od podniku usazeného mimo Společenství, lze použít souhrnné číselné údaje poskytnuté při této výměně nebo hodnoty, které daný podnik poskytl za předchozí rok.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby informace, které dodavatelé poskytnou svým zákazníkům podle tohoto článku, byly spolehlivé.
7. Členské státy přijmou nezbytná opatření na dosažení cílů sociální a hospodářské soudržnosti a ochrany životního prostředí, která mohou zahrnovat opatření na řízení energetické účinnosti/řízení poptávky a prostředky pro boj proti klimatickým změnám a zabezpečení dodávek.
K takovým opatřením může patřit zejména poskytování přiměřených hospodářských pobídek, popřípadě včetně využívání veškerých existujících vnitrostátních nástrojů a nástrojů Společenství, na údržbu a výstavbu potřebné infrastruktury sítí, včetně kapacit propojení.
8. Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat články 6, 7, 20 a 22, pokud by jejich použití právně nebo fakticky bránilo plnění povinností uložených elektroenergetickým podnikům z důvodů obecného hospodářského zájmu a pokud tím rozvoj obchodu nebude ovlivněn do té míry, že by to bylo v rozporu se zájmy Společenství.
Zájmy Společenství mimo jiné zahrnují hospodářskou soutěž s ohledem na oprávněné zákazníky v souladu s touto směrnicí a s článkem 86 Smlouvy.
9. Členské státy při provádění této směrnice informují Komisi o všech opatřeních přijatých pro plnění povinnosti univerzální služby a veřejné služby včetně ochrany spotřebitele a životního prostředí a o jejich možném vlivu na vnitrostátní nebo mezinárodní hospodářskou soutěž bez ohledu na to, zda tato opatření vyžadují odchylku od této směrnice nebo ne.
Členské státy následně oznámí Komisi každé dva roky všechny změny těchto opatření bez ohledu na to, zda vyžadují odchylku od této směrnice nebo ne.
Článek 4
Sledování bezpečnosti dodávek
Členské státy zajistí sledování bezpečnosti dodávek.
Pokud to považují za vhodné, mohou tímto úkolem pověřit regulační orgány uvedené v čl. 23 odst.
1. Toto sledování zahrnuje zejména rovnováhu mezi nabídkou a poptávkou na vnitrostátním trhu, úroveň očekávané budoucí poptávky, předpokládané dodatečné kapacity, které se plánují nebo jsou ve výstavbě, úroveň údržby sítí a opatření na pokrytí poptávky v době špičky a na řešení výpadků jednoho nebo více dodavatelů.
Příslušné orgány uveřejní každé dva roky nejpozději do 31. července zprávu podávající přehled zjištění vyplývajících ze sledování těchto záležitosti a uvádějící všechna přijatá nebo plánovaná opatření na jejich řešení, a tuto zprávu neprodleně sdělí Komisi.
Článek 5
Technické předpisy
Členské státy zajistí, aby byla definována technická bezpečnostní kritéria a aby byly vypracovány a zveřejněny technické předpisy stanovící minimální technické konstrukční a provozní požadavky na připojení k síti výrobních zařízení, distribučních soustav, přímo připojených zákazníků, propojovacích vedení a přímých vedení.
Tyto technické předpisy zabezpečí interoperabilitu systémů a musí být objektivní a nediskriminační.
Uvedené předpisy se oznamují Komisi v souladu s článkem 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti. [11]
KAPITOLA III
VÝROBA
Článek 6
Povolovací řízení pro nové kapacity
1. Pro výstavbu nových výrobních kapacit zavedou členské státy povolovací řízení, které musí probíhat podle objektivních, průhledných a nediskriminačních kritérií.
2. Členské státy stanoví kritéria pro udělení povolení k výstavbě výrobních kapacit na svém území.
Tato kritéria se mohou týkat:
a) bezpečnosti a zabezpečení elektroenergetických sítí, zařízení a souvisejícího vybavení;
b) ochrany veřejného zdraví;
c) ochrany životního prostředí;
d) využití pozemku a volby umístění;
e) využití veřejného prostranství;
f) energetické účinnosti;
g) povahy primárních zdrojů;
h) údajů o žadateli, jako např. jeho technické, hospodářské a finanční schopnosti;
i) plnění opatření přijatých podle článku 3.
3. Členské státy zajistí, aby povolovací řízení pro malé výrobce nebo distribuovanou výrobu brala v úvahu jejich omezenou velikost a jejich možný vliv.
4. Povolovací řízení a kritéria musí být zveřejněna.
Žadatelé musí být vyrozuměni o důvodech, které vedly k zamítnutí udělení povolení.
Důvody musí být objektivní, nediskriminační, řádně podložené a opodstatněné.
Žadatel musí mít k dispozici opravné prostředky.
Článek 7
Výběrové řízení na nové kapacity
1. Členské státy zajistí v zájmu bezpečnosti dodávek možnost zabezpečit nové kapacity nebo opatření pro řízení energetické účinnosti/řízení poptávky prostřednictvím výběrového řízení nebo postupu rovnocenného z hlediska průhlednosti a nediskriminace na základě zveřejněných kritérií.
Tato řízení je však možné zahájit je tehdy, když výrobní zařízení nebo opatření pro řízení energetické účinnosti/řízení poptávky zaváděná v rámci povolovacího řízení nejsou dostatečná pro zajištění bezpečnosti dodávek.
2. Členské státy mohou v zájmu ochrany životného prostředí a podpory nejnovějších technologií zabezpečit možnost výběrového řízení na nové kapacity na základě uveřejněných kritérií.
Toto výběrové řízení se může vztahovat na nové kapacity nebo opatření energetické účinnosti/řízení poptávky.
Výběrové řízení je však možné zahájit jen tehdy, když výrobní zařízení nebo opatření pro řízení energetické účinnosti/řízení poptávky zaváděná v rámci povolovacího řízení nejsou dostatečná pro dosažení těchto cílů.
3. Podrobnosti výběrového řízení na výrobní kapacity a opatření v oblasti energetické účinnosti/řízení poptávky se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie nejméně šest měsíců před uzávěrkou nabídek.
Specifikace výběrového řízení se poskytují všem zúčastněným podnikům usazeným na území členského státu tak, aby měly dost času na předložení nabídky.
Aby se zajistila průhlednost a nediskriminace, zahrnují specifikace výběrového řízení podrobný popis smluvních specifikací a postupu, který dodrží všichni účastníci výběrového řízení, vyčerpávající seznam kritérií, jimiž se řídí výběr uchazečů, a rozhodnutí o uzavření smlouvy, včetně pobídek, které jsou zahrnuty do nabídky.
Tyto specifikace se mohou rovněž týkat oblastí uvedených v čl. 6 odst.
4. Při vyhlášení výběrového řízení na požadovanou výrobní kapacitu se musí rovněž přihlédnout k nabídkám dodávek elektřiny s dlouhodobými zárukami ze stávajících výrobních subjektů, jestliže lze tímto způsobem pokrýt dodatečné potřeby.
Členské státy určí orgán nebo veřejnoprávní nebo soukromoprávní subjekt, který není závislý na oblasti výroby, přenosu a distribuce elektřiny, jímž může být regulační orgán uvedený v čl. 23 odst.
1, který bude příslušný pro organizaci, sledování a kontrolu výběrového řízení uvedeného v odstavcích 1 až 4. Je-li provozovatel přenosové soustavy zcela nezávislý na ostatních činnostech nesouvisejících s přenosovou soustavou, pokud jde o vlastnictví, může být určen subjektem příslušný pro organizaci, sledování a kontrolu výběrového řízení.
Tento orgán nebo subjekt přijme veškerá nezbytná opatření, aby zabezpečil důvěrnost informací obsažených v nabídkách.
KAPITOLA IV
PROVOZOVÁNÍ PŘENOSOVÉ SOUSTAVY
Článek 8
Určení provozovatelů přenosové soustavy
Členské státy určí nebo požádají podniky, které vlastní přenosovou soustavu, aby na dobu stanovenou členskými státy a s přihlédnutím k účinnosti a hospodářské rovnováze určily jednoho nebo více provozovatelů přenosové soustavy.
Členské státy zajistí, aby provozovatelé přenosové soustavy jednali v souladu s články 9 až 12.
Článek 9
Úkoly provozovatelů přenosové soustavy
Každý provozovatel přenosové soustavy:
a) zajišťuje dlouhodobou schopnost soustavy uspokojovat přiměřenou poptávku po přenosu elektřiny;
b) přispívá k bezpečnosti dodávek prostřednictvím přiměřené přenosové kapacity a spolehlivosti soustavy;
c) řídí energetické toky v soustavě, bera v úvahu výměny s jinými propojenými soustavami.
Za tímto účelem zajišťuje bezpečnost, spolehlivost a účinnost elektrizační soustavy a v této souvislosti i dostupnost všech nezbytných pomocných služeb, pokud je tato dostupnost nezávislá na jakékoli jiné přenosové soustavě, s níž je jeho soustava propojena;
d) poskytuje dostatečné informace provozovateli jakékoli jiné soustavy, s níž je jeho soustava propojena, aby zajistil bezpečný a efektivní provoz, koordinovaný rozvoj a interoperabilitu propojené soustavy;
e) zajišťuje nediskriminaci mezi uživateli soustavy a kategoriemi uživatelů soustavy, zejména pokud jde o zvýhodňování svých podniků ve skupině;
f) poskytuje uživatelům soustavy informace, které potřebují pro účinný přístup k soustavě.
Článek 10
Právní oddělení provozovatelů přenosové soustavy
1. Je-li provozovatel přenosové soustavy součástí vertikálně integrovaného podniku, musí být nezávislý, přinejmenším pokud jde o právní formu, organizaci a rozhodování, na ostatních činnostech, které nesouvisejí s přenosem.
Tento požadavek nepředstavuje povinnost oddělit vlastnictví majetku provozovatele přenosové soustavy od vertikálně integrovaného podniku.
2. Aby se zajistila nezávislost provozovatele přenosové soustavy uvedená v odstavci 1, použijí se tato minimální kritéria:
a) osoby odpovědné za řízení provozovatele přenosové soustavy nesmějí být zapojeny do podnikových struktur integrovaného elektroenergetického podniku přímo nebo nepřímo pověřeného běžným provozem spojeným s výrobou, distribucí a dodávkami elektřiny;
b) musí být přijata vhodná opatření, aby se profesionální zájmy osob odpovědných za řízení provozovatele přenosové soustavy braly v úvahu takovým způsobem, který zajišťuje, že jsou schopny jednat nezávisle;
c) provozovatel přenosové soustavy má účinná rozhodovací práva nezávislá na integrovaném elektroenergetickém podniku, pokud jde o majetek potřebný pro provoz, údržbu nebo rozvoj soustavy.
Nemělo by to bránit existenci náležitých koordinačních mechanismů zajišťujících ochranu práv mateřské společnosti na dohled nad řízením a hospodařením, pokud jde o návratnost aktiv v dceřiné společnosti, nepřímo regulovaných v souladu s čl. 23 odst.
2. Umožňuje to mateřské společnosti zejména schvalovat roční finanční plán nebo jakýkoli rovnocenný nástroj provozovatele přenosové soustavy a stanovovat paušální limity pro úroveň zadluženosti své dceřiné společnosti.
Neumožňuje to mateřské společnosti vydávat příkazy týkající se běžného provozu, ani pokud jde o jednotlivá rozhodnutí týkající se výstavby nebo modernizace přenosového vedení nepřekračující podmínky schváleného finančního plánu nebo jakéhokoli rovnocenného nástroje;
d) provozovatel přenosové soustavy stanoví program shody, který stanoví opatření přijímaná za účelem vyloučení diskriminačního chování, a zajistí dostatečné sledování plnění programu. Tento program stanoví konkrétní povinnosti zaměstnanců potřebné pro dosažení tohoto cíle.
Osoba nebo subjekt pověřený sledováním programu shody předkládá regulačnímu orgánu uvedenému v čl. 23 odst.
1 výroční zprávu popisující přijatá opatření. Tato zpráva se zveřejňuje.
Článek 11
Dispečink a vyrovnávání
1. Aniž jsou dotčeny dodávky elektřiny na základě smluvních závazků, včetně těch, které vyplývají ze specifikací výběrového řízení, odpovídá provozovatel přenosové soustavy, pokud plní tuto funkci, za dispečink výrobních zařízení ve své oblasti a za rozhodování o využití propojovacích vedení připojených k jiným soustavám.
2. Dispečink výrobních zařízení a rozhodování o využití propojovacích vedení se provádí na základě kritérií, která může schválit členský stát a která musí být objektivní, zveřejněná a uplatňovaná nediskriminačním způsobem, aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu s elektřinou.
Přihlíží se k ekonomické prioritě elektřiny z dostupných výrobních zařízení nebo přenosů z propojovacích vedení, jakož i k technickým omezením soustavy.
3. Členský stát může při dispečinku výrobních zařízení od provozovatele požadovat, aby dával přednost výrobním zařízením využívajícím obnovitelné zdroje energie nebo odpad, nebo vyrábějící kombinované teplo a elektřinu.
4. Členský stát může z důvodu bezpečnosti dodávek nařídit, aby byla dána přednost výrobním zařízením používajícím domácí primární palivové energetické zdroje v rozsahu nepřekračujícím v kalendářním roce 15 % celkové primární energie potřebné na výrobu elektřiny spotřebované v daném členském státě.
5. Členské státy mohou požadovat, aby provozovatelé přenosové soustavy dodržovali minimální normy pro údržbu a rozvoj přenosové soustavy, včetně propojovací kapacity.
6. Pokud plní tuto funkci, získávají provozovatelé přenosové soustavy energii, kterou používají ke krytí energetických ztrát a k vytváření rezervní kapacity ve své soustavě, průhlednými, nediskriminačními a tržními postupy.
7. Pravidla přijatá provozovateli přenosové soustavy pro vyrovnávání elektrizační soustavy musí být objektivní, průhledná a nediskriminační, včetně pravidel pro účtování poplatků uživatelům, kteří využívají jejich soustavu, za energetickou nerovnováhu. Podmínky poskytování těchto služeb provozovateli přenosové soustavy, včetně pravidel a sazeb, se stanoví pomocí metod slučitelných s čl. 23 odst. 2, nediskriminačním a náklady odrážejícím způsobem, a zveřejňují se.
Článek 12
Zachování důvěrnosti provozovateli přenosové soustavy
Aniž je dotčen článek 18 nebo kterákoli jiná zákonná povinnost poskytovat informace, musí provozovatel přenosové soustavy zachovávat důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a o kterých se dozví při výkonu své činnosti.
Zveřejněné informace o vlastních činnostech, které mohou být výhodné z obchodního hlediska, se poskytují nediskriminačním způsobem.
KAPITOLA V
PROVOZOVÁNÍ DISTRIBUČNÍ SOUSTAVY
Článek 13
Určení provozovatelů distribuční soustavy
Členské státy určí nebo požádají podniky, které vlastní distribuční soustavu nebo za ni odpovídají, aby na dobu stanovenou členskými státy a s přihlédnutím k účinnosti a hospodářské rovnováze určily jednoho nebo více provozovatelů distribuční soustavy.
Členské státy zajistí, aby provozovatelé distribuční soustavy jednali v souladu s články 14 až 16.
Článek 14
Úkoly provozovatelů distribuční soustavy
1. Provozovatel distribuční soustavy udržuje bezpečnou, spolehlivou a účinnou distribuční soustavu elektřiny ve své oblasti s náležitým ohledem na životní prostředí.
2. V žádném případě nesmí diskriminovat uživatele soustavy nebo kategorie uživatelů soustavy, zejména pokud jde o zvýhodňování podniků ve skupině.
3. Provozovatel distribuční soustavy poskytuje uživatelům soustavy informace, které potřebují pro účinný přístup k soustavě.
4. Členský stát může uložit provozovateli distribuční soustavy, aby při spouštění výrobních zařízení dával přednost zařízením využívajícím obnovitelné zdroje energie nebo odpad nebo zařízením vyrábějícím současně elektřinu i teplo.
5. Pokud plní tuto funkci, získávají provozovatelé distribuční soustavy elektřinu na pokrývání energetických ztrát a k vytváření rezervní kapacity ve své soustavě, průhlednými, nediskriminačními a tržními postupy.
Tímto požadavkem není dotčeno používání elektřiny získané podle smluv uzavřených před 1. lednem 2002.
6. Odpovídají-li provozovatelé distribuční soustavy za vyrovnávání elektrizační distribuční soustavy, musí být pravidla, která přijímají za tímto účelem, objektivní, průhledná a nediskriminační, včetně pravidel pro účtování poplatků uživatelům, kteří využívají jejich soustavu, za energetickou nerovnováhu. Podmínky poskytování těchto služeb provozovateli distribuční soustavy, včetně pravidel a sazeb, se stanoví v souladu s čl. 23 odst. 2 nediskriminačním a náklady odrážejícím způsobem, a zveřejňují se.
7. Při plánování rozvoje distribuční soustavy zvažuje provozovatel distribuční soustavy opatření v oblasti energetické účinnosti/řízení poptávky nebo distribuované výroby, která by mohla nahradit potřebu modernizace nebo nahrazování energetických kapacit.
Článek 15
Právní oddělení provozovatelů distribuční soustavy
1. Je-li provozovatel distribuční soustavy součástí vertikálně integrovaného podniku, musí být nezávislý, přinejmenším pokud jde o právní formu, organizaci a rozhodování, na ostatních činnostech, které nesouvisejí s distribucí.
Tento požadavek nepředstavuje povinnost oddělit vlastnictví majetku provozovatele distribuční soustavy od vertikálně integrovaného podniku.
2. Kromě požadavků odstavce 1, pokud je provozovatel distribuční soustavy součástí vertikálně integrovaného podniku, musí být nezávislý, pokud jde o organizaci a rozhodování, na ostatních činnostech, které nesouvisejí s distribucí.
Aby se tohoto dosáhlo, použijí se tato minimální kritéria:
a) osoby odpovědné za řízení provozovatele distribuční soustavy nesmějí být zapojeny do podnikových struktur integrovaného elektroenergetického podniku přímo nebo nepřímo pověřeného běžným provozem spojeným s výrobou, přenosem a dodávkami elektřiny;
b) musí být přijata vhodná opatření, aby se profesionální zájmy osob odpovědných za řízení provozovatele distribuční soustavy braly v úvahu takovým způsobem, který zajišťuje, že jsou schopny jednat nezávisle;
c) provozovatel distribuční soustavy má účinná rozhodovací práva nezávislá na integrovaném elektroenergetickém podniku, pokud jde o majetek potřebný pro provoz, údržbu nebo rozvoj soustavy.
Nemělo by to bránit existenci náležitých koordinačních mechanismů zajišťujících ochranu práv mateřské společnosti na dohled nad řízením a hospodařením, pokud jde o návratnost aktiv v dceřiné společnosti, nepřímo regulovaných v souladu s čl. 23 odst.
2. Umožňuje to mateřské společnosti zejména schvalovat roční finanční plán nebo jakýkoli rovnocenný nástroj provozovatele distribuční soustavy a stanovovat paušální limity pro úroveň zadluženosti své dceřiné společnosti.
Neumožňuje to mateřské společnosti vydávat příkazy týkající se běžného provozu, ani pokud jde o jednotlivá rozhodnutí týkající se výstavby nebo modernizace distribučního vedení nepřekračující podmínky schváleného finančního plánu nebo jakéhokoli rovnocenného nástroje;
d) provozovatel distribuční soustavy stanoví program shody, který stanoví opatření přijímaná za účelem vyloučení diskriminačního chování, a zajistí dostatečné sledování plnění programu. Tento program stanoví konkrétní povinnosti zaměstnanců potřebné pro dosažení tohoto cíle.
Osoba nebo subjekt pověřený sledováním programu shody předkládá regulačnímu orgánu uvedenému v čl. 23 odst.
1 výroční zprávu popisující přijatá opatření. Tato zpráva se zveřejňuje.
Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat odstavce 1 a 2 na integrované elektroenergetické podniky sloužící méně než 100000 připojeným zákazníkům nebo obsluhující malé izolované soustavy.
Článek 16
Zachování důvěrnosti provozovateli distribuční soustavy
Aniž je dotčen článek 18 nebo kterákoli jiná zákonná povinnost poskytovat informace, musí provozovatel distribuční soustavy zachovávat důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a o kterých se dozví při výkonu své činnosti, a musí zabránit tomu, aby se zveřejněné informace o vlastních činnostech, které mohou být výhodné z obchodního hlediska, poskytovaly diskriminačním způsobem.
Článek 17
Provozovatel kombinované soustavy
Pravidla uvedená v čl. 10 odst. 1 a čl. 15 odst. 1 nebrání činnosti provozovatele kombinované přenosové a distribuční soustavy, který je z hlediska právní formy, organizace a rozhodování nezávislý na jiných činnostech, které se netýkají provozování přenosové nebo distribuční soustavy, a který splňuje požadavky stanovené v písmenech a) až d). Tato pravidla nevytvářejí povinnost oddělit vlastnictví kombinované soustavy od vertikálně integrovaného podniku:
a) osoby odpovědné za řízení provozovatele kombinované soustavy nesmějí být zapojeny do podnikových struktur integrovaného elektronergetického podniku přímo nebo nepřímo pověřeného běžným provozem spojeným s výrobou nebo dodávkami elektřiny;
b) musí být přijata vhodná opatření, aby se profesionální zájmy osob odpovědných za řízení provozovatele kombinované soustavy braly v úvahu takovým způsobem, který zajišťuje, že jsou schopny jednat nezávisle;
c) provozovatel kombinované soustavy má účinná rozhodovací práva nezávislá na integrovaném elektroenergetickém podniku, pokud jde o majetek potřebný pro provoz, údržbu nebo rozvoj soustavy.
Nemělo by to bránit existenci náležitých koordinačních mechanismů zajišťujících ochranu práv mateřské společnosti na dohled nad řízením a hospodařením, pokud jde o návratnost aktiv v dceřiné společnosti, nepřímo regulovaných v souladu s čl. 23 odst.
2. Umožňuje to mateřské společnosti zejména schvalovat roční finanční plán nebo jakýkoli rovnocenný nástroj provozovatele kombinované soustavy a stanovovat paušální limity pro úroveň zadluženosti své dceřiné společnosti.
Neumožňuje to mateřské společnosti vydávat příkazy týkající se běžného provozu, ani pokud jde o jednotlivá rozhodnutí týkající se výstavby nebo modernizace přenosového a distribučního vedení nepřekračující podmínky schváleného finančního plánu nebo jakéhokoli rovnocenného nástroje;
d) provozovatel kombinované soustavy stanoví program shody, který stanoví opatření přijímaná za účelem vyloučení diskriminačního chování, a zajistí dostatečné sledování plnění programu. Tento program stanoví konkrétní povinnosti zaměstnanců potřebné pro dosažení tohoto cíle.
Osoba nebo subjekt pověřený sledováním programu shody předkládá regulačnímu orgánu uvedenému v čl. 23 odst.
1 výroční zprávu popisující přijatá opatření. Tato zpráva se zveřejňuje.
KAPITOLA VI
ODDĚLENÍ ÚČETNICTVÍ A JEHO PRŮHLEDNOST
Článek 18
Právo na přístup k účetnictví
1. Členské státy nebo jimi určené příslušné orgány, včetně regulačních orgánů uvedených v článku 23, mají právo na přístup k účetnictví elektroenergetických podniků uvedených v článku 19, pokud je to nezbytné k plnění jejich úkolů.
2. Členské státy nebo jimi určené příslušné orgány, včetně regulačních orgánů uvedených v článku 23, musí zachovávat důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu.
Členské státy mohou upravit sdělování těchto informací, pokud je to nezbytné k plnění úkolů příslušných orgánů.
Článek 19
Oddělení účetnictví
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby účetnictví elektroenergetických podniků bylo vedeno v souladu s odstavci 2 a 3.
2. Elektroenergetické podniky bez ohledu na režim vlastnictví nebo právní formu vypracují, předloží k auditu a zveřejní své roční účetní závěrky v souladu s vnitrostátními právními předpisy o ročních účetních závěrkách kapitálových společností, přijatými podle čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 44 odst. 2 písm. g) [12] Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností [13].
Podniky, které nemají zákonnou povinnost zveřejňovat své roční účetní závěrky, uchovávají jedno vyhotovení k dispozici pro veřejnost ve svém sídle.
3. Elektroenergetické podniky vedou ve svém vnitřním účetnictví odděleně své přenosové a distribuční činnosti tak, jak by to bylo požadováno, kdyby dotyčné činnosti prováděly samostatné podniky, s cílem zamezit diskriminaci, vzájemnému subvencování a narušování hospodářské soutěže.
Mohou rovněž vést účetnictví, které může být konsolidované, o ostatních elektrizačních činnostech, které se netýkají přenosu ani distribuce.
Do 1. července 2007 musí vést oddělené účetnictví pro činnosti v oblasti dodávek pro oprávněné zákazníky a pro neoprávněné zákazníky.
Výnosy z vlastnictví přenosové nebo distribuční soustavy se v účetnictví vykazují odděleně.
Případně vedou konsolidované účetnictví pro ostatní neelektrizační činnosti.
Vnitřní účetnictví zahrne rozvahu a výsledovku pro každou činnost.
4. Audit uvedený v odstavci 2 ověří zejména dodržování povinností zamezení diskriminace a vzájemného subvencování, uvedených v odstavci 3.
KAPITOLA VII
ORGANIZACE PŘÍSTUPU DO SOUSTAVY
Článek 20
Přístup třetích osob
1. Členské státy zajistí zavedení systému pro přístup třetích osob k přenosové a distribuční soustavě na základě zveřejněných sazeb použitelných na oprávněné zákazníky a používaných objektivně a bez diskriminace mezi uživateli soustavy.
Členské státy zajistí, aby tyto sazby nebo metody pro jejich výpočet byly před vstupem v platnost schváleny v souladu s článkem 23 a aby tyto sazby a metody, jsou-li schváleny jen metody, byly před vstupem v platnost zveřejněny.
2. Provozovatel přenosové nebo distribuční soustavy může odmítnout přístup, pokud postrádá nezbytnou kapacitu.
Pro takové odmítnutí musí být řádně podložené důvody, zejména s ohledem na článek 3. Pokud je to žádoucí a pokud došlo k odmítnutí přístupu, zajistí členské státy, aby provozovatel přenosové nebo distribuční soustavy poskytl náležité informace o opatřeních, která budou nezbytná k posílení soustavy.
Osobě požadující takové informace může být účtován přiměřený poplatek odrážející náklady na jejich poskytnutí.
Článek 21
Otevírání trhu a vzájemnost
1. Členské státy zajistí, aby oprávněnými zákazníky byli:
a) do 1. července 2004 oprávnění zákazníci stanovení v čl. 19 odst.
1 až 3 směrnice 96/92/ES. Členské státy zveřejní do 31. ledna každého roku kritéria pro definování těchto oprávněných zákazníků;
b) nejpozději do 1. července 2004 všichni zákazníci mimo domácnosti;
c) od 1. července 2007 všichni zákazníci.
2. Aby se předešlo nerovnováze při otevírání trhů s elektřinou,
a) smlouvy na dodávky elektřiny s oprávněným zákazníkem v soustavě jiného členského státu se nezakazují, je-li zákazník považován za oprávněného v obou daných soustavách;
b) pokud jsou transakce popsané v písmenu a) odmítnuty kvůli tomu, že je zákazník oprávněný jen v jedné z obou soustav, může Komise s přihlédnutím k situaci na trhu a k obecnému zájmu nařídit odmítající straně provést požadované dodávky na žádost členského státu, v němž je oprávněný zákazník usazen.
Článek 22
Přímá vedení
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, která umožní:
a) výrobcům elektřiny a dodavatelským podnikům usazeným na jejich území zásobovat své vlastní provozy, dceřiné společnosti a oprávněné zákazníky prostřednictvím přímých vedení;
b) každému oprávněnému zákazníku usazenému na jejich území, aby byl výrobci a dodavatelskými podniky zásobován prostřednictvím přímých vedení.
2. Členské státy stanoví kritéria pro povolení výstavby přímých vedení na svém území.
Tato kritéria musí být objektivní a nediskriminační.
3. Možnost dodávek elektřiny prostřednictvím přímých vedení podle odstavce 1 nemá vliv na možnost uzavírat smlouvy o dodávkách elektřiny podle článku 20.
4. Členské státy mohou podmínit povolení výstavby přímého vedení buď odmítnutím přístupu do soustavy případně na základě článku 20, anebo zahájením smírčího řízení podle článku 23.
5. Členské státy mohou odmítnout povolit přímé vedení, pokud by udělení tohoto povolení bránilo uplatňování článku 3.
Toto odmítnutí musí být řádně odůvodněno.
Článek 23
Regulační orgány
1. Členské státy určí jeden nebo více příslušných subjektů plnících funkci regulačních orgánů.
Tyto orgány musí být zcela nezávislé na zájmech elektroenergetiky.
Na základě tohoto článku jsou pověřeny alespoň zajišťováním nediskriminace, účinné hospodářské soutěže a účinného fungování trhu, přičemž sledují zejména:
a) pravidla pro řízení a přidělování propojovací kapacity ve spolupráci s regulačními orgány těch členských států, s nimiž existují propojení;
b) všechny mechanismy pro řešení přetížené kapacity v rámci vnitrostátní elektrizační soustavy;
c) čas, který provozovatelé přenosové a distribuční soustavy potřebují na provedení připojení a oprav;
d) zveřejňování vhodných informací provozovateli přenosové a distribuční soustavy o propojovacích vedeních, využití distribuční soustavy a přidělení kapacity zúčastněným osobám s přihlédnutím k potřebě zacházet s jednotlivými dílčími informacemi jako s důvěrnými obchodními informacemi;
e) účinné oddělování účetnictví uvedené v článku 19 pro zabezpečení toho, aby nedocházelo k žádným vzájemným subvencím mezi výrobními, přenosovými, distribučními a dodavatelskými činnostmi;
f) podmínky a sazby pro připojení nových výrobců elektřiny, aby se zaručila jejich objektivita, průhlednost a nediskriminační povaha, zejména bera v úvahu náklady a přínosy různých technologií obnovitelných zdrojů energie, distribuované výroby a kombinované výroby tepla a elektřiny;
g) do jaké míry provozovatelé přenosové a distribuční soustavy plní své úkoly v souladu s články 9 a 14;
h) úroveň průhlednosti a hospodářské soutěže.
Orgány zřízené podle tohoto článku zveřejňují výroční zprávu o výsledcích svých sledovacích činností uvedených v písmenech a) až h).
2. Regulační orgány jsou příslušné pro stanovování nebo schvalování alespoň metod používaných pro výpočet nebo stanovení podmínek před tím, než vstoupí v platnost, pro:
a) připojení nebo přístup k vnitrostátním soustavám, včetně sazeb za přenos a distribuci.
Tyto sazby nebo metody musí umožňovat provádět nezbytné investice do soustav takovým způsobem, který těmto investicím dovoluje zabezpečit rentabilitu soustav;
b) poskytování vyrovnávacích služeb.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy stanovit, aby regulační orgány předkládaly příslušnému orgánu v členském státu k formálnímu rozhodnutí sazby nebo přinejmenším metody uvedené v odstavci 2, jakož i změny uvedené v odstavci 4.
Příslušný orgán je v takovém případě oprávněn buď schválit, nebo zamítnout návrh rozhodnutí předložený regulačním orgánem.
Tyto sazby nebo metody nebo změny se zveřejňují současně s rozhodnutím o formálním přijetí.
Každé formální zamítnutí návrhu rozhodnutí se rovněž zveřejní, včetně odůvodnění.
4. Regulační orgány mají právo požádat v případě potřeby provozovatele přenosové a distribuční soustavy, aby změnili podmínky, sazby, pravidla, mechanismy a metody uvedené v odstavcích 1 až 3, tak, aby byly přiměřené a používaly se nediskriminačním způsobem.
5. Každá osoba, která si stěžuje na provozovatele přenosové nebo distribuční soustavy ohledně záležitostí uvedených v odstavcích 1, 2 a 4, může podat stížnost regulačnímu orgánu, který jako orgán pro řešení sporů vydá rozhodnutí do dvou měsíců po obdržení stížnosti.
Tuto lhůtu je možné prodloužit o dva měsíce, pokud regulační orgán potřebuje další informace.
Tuto lhůtu je možné dále prodloužit po dohodě s navrhovatelem.
Toto rozhodnutí má závazný účinek, pokud není zrušeno nebo odvoláno.
Týká-li se stížnost připojovacích sazeb pro větší nová výrobní zařízení, může regulační orgán tuto dvouměsíční lhůtu prodloužit.
6. Každá osoba, která má právo si stěžovat na rozhodnutí o metodách přijatá podle odstavců 2, 3 a 4, nebo má-li regulační orgán konzultační povinnost, na navržené metody, může podat stížnost s ohledem na přezkoumání rozhodnutí ve lhůtě nejvýše dvou měsíců po zveřejnění rozhodnutí nebo návrhu rozhodnutí nebo v kratší lhůtě stanovené členskými státy.
Tato stížnost nemá odkladný účinek.
7. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby regulační orgány mohly vykonávat povinnosti uvedené v odstavcích 1 až 5 účinně a rychle.
8. Členské státy vytvoří vhodné a účinné mechanismy pro regulaci, kontrolu a průhlednost tak, aby zabránily veškerému zneužívání dominantního postavení a bezohlednému chování, zejména ke škodě spotřebitelů.
Tyto mechanismy berou v úvahu ustanovení Smlouvy, a zejména její článek 82.
Do roku 2010 předkládají příslušné orgány členských států Komisi do 31. července každého roku v souladu s právními předpisy o hospodářské soutěži zprávu o dominantním postavení na trhu, bezohledném chování a chování narušujícím hospodářskou soutěž.
Tato zpráva navíc posuzuje měnící se strukturu vlastnictví a veškerá konkrétní opatření přijatá na vnitrostátní úrovni k zajištění dostatečné rozmanitosti tržních subjektů nebo konkrétní opatření přijatá za účelem zdokonalení propojení a zlepšení hospodářské soutěže.
Od roku 2010 podávají příslušné orgány tuto zprávu každé dva roky.
9. Členské státy zajistí, aby v souladu s vnitrostátními právními předpisy byla přijata vhodná opatření, včetně správních opatření nebo trestních řízení proti odpovědným fyzickým nebo právnickým osobám, pokud nejsou dodržena pravidla o důvěrnosti stanovená touto směrnicí.
10. V případě přeshraničních sporů je rozhodujícím orgánem regulační orgán, který je příslušný pro provozovatele soustavy, který odmítá využívání soustavy nebo přístup k soustavě.
11. Stížnosti uvedené v odstavcích 5 a 6 se podávají, aniž je dotčen výkon práva na opravný prostředek podle právních předpisů Společenství a členských států.
12. Vnitrostátní regulační orgány přispívají k rozvoji vnitřního trhu a k zajištění stejných podmínek pro všechny prostřednictvím průhledné spolupráce mezi sebou navzájem a s Komisí.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Ochranná opatření
V případě náhlé krize na trhu s energií nebo ohrožení fyzické bezpečnosti osob, přístrojů, zařízení nebo celistvosti soustavy může členský stát dočasně přijmout nezbytná ochranná opatření.
Tato opatření smějí narušit řádné fungování vnitřního trhu jen v co nejmenší míře a nesmějí mít širší působnost, než je naprosto nezbytné pro vyřešení náhle vzniklých potíží.
Dotyčný členský stát tato opatření neprodleně oznámí ostatním členským státům a Komisi, která může rozhodnout, že je daný členský stát musí změnit nebo zrušit, pokud narušují hospodářskou soutěž a nepříznivě ovlivňují obchod způsobem, který je v rozporu s obecným zájmem.
Článek 25
Sledování dovozu elektřiny
Členské státy informují Komisi každé tři měsíce o dovozu elektřiny ze třetích zemí vyjádřeném fyzickými toky, které se uskutečnily v průběhu předchozích tří měsíců.
Článek 26
Odchylky
1. Členské státy, které prokáží, že provoz jejich izolovaných mikrosoustav má po vstupu této směrnice v platnost vážné obtíže, pokud jde o rekonstrukci, modernizaci a rozšíření stávající kapacity, mohou požádat o odchylky od odpovídajících ustanovení kapitol IV, V, VI, VII a kapitoly III, které jim Komise může povolit.
Komise uvědomí členské státy o těchto žádostech před svým rozhodnutím při současném zachování důvěrnosti.
Rozhodnutí se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Tento odstavec se vztahuje rovněž na Lucembursko.
2. Členský stát, který má po vstupu v platnost této směrnice značné obtíže z technických důvodů s otevíráním svého trhu pro určité omezené skupiny zákazníků mimo domácnosti uvedených v čl. 21 odst. 1 písm. b), může požádat o odchylku od tohoto ustanovení, kterou mu může Komise povolit na dobu nejvýše osmnácti měsíců po dni uvedeném v čl. 30 odst. 1. Taková odchylka končí v každém případě ke dni uvedenému v čl. 21 odst. 1 písm. c).
Článek 27
Přezkum
Pokud Komise ve zprávě uvedené v čl. 28 odst. 3 dospěje k závěru, že vzhledem k účinnému způsobu, jakým byl uskutečňován přístup k soustavě v členském státě, který dává prostor pro zcela účinný, nediskriminační a neztížený přístup k soustavě, nejsou určité povinnosti uložené touto směrnicí podnikům (včetně povinností týkajících se právního oddělení provozovatelů distribuční soustavy) úměrné sledovanému cíli, může dotyčný členský stát podat Komisi žádost o osvobození od daného požadavku.
Členský stát oznámí tuto žádost neprodleně Komisi spolu s veškerými významnými informacemi nezbytnými k prokázání, že závěr obsažený ve zprávě o zabezpečení účinného přístupu k soustavě bude dodržen.
Do tří měsíců po obdržení oznámení vydá Komise stanovisko k žádosti dotyčného členského státu a případně předloží Evropskému parlamentu a Radě návrhy na změnu odpovídajících ustanovení směrnice.
V návrzích na změnu směrnice může Komise navrhnout osvobození dotyčného členského státu od daných požadavků za podmínky, že členský stát případně provádí stejně účinná opatření.
Článek 28
Předkládání zpráv
1. Komise sleduje a posuzuje uplatňování této směrnice a předkládá zprávu o celkovém pokroku Evropskému parlamentu a Radě před koncem prvního roku po vstupu této směrnice v platnost, a později jednou za rok.
Zpráva obsahuje přinejmenším:
a) získané zkušenosti a dosažený pokrok při vytváření úplného a plně fungujícího vnitřního trhu s elektřinou a překážek, které v této souvislosti přetrvávají, včetně prvků dominantního postavení na trhu, koncentrace na trhu, bezohledného chování a chování narušujícího hospodářskou soutěž a jejich vlivu na deformace trhu;
b) rozsah, v němž byly požadavky na oddělení a stanovení sazeb uvedené v této směrnici úspěšné při zajišťování korektního a nediskriminačního přístupu do elektrizační soustavy Společenství a odpovídající úrovně hospodářské soutěže, jakož i hospodářské, environmentální a sociální důsledky otvírání trhu s elektřinou pro zákazníky;
c) přezkoumání záležitostí týkajících se úrovně kapacity soustavy a bezpečnosti dodávek elektřiny ve Společenství, a zejména existující a předpokládanou rovnováhu mezi nabídkou a poptávkou, berouc v úvahu fyzické kapacity pro výměnu mezi oblastmi;
d) zvláštní pozornost věnuje opatřením přijatým v členských státech na pokrytí poptávky v době špičky a na řešení výpadků jednoho nebo více dodavatelů;
e) zavádění odchylky stanovené podle čl. 15 odst. 2 za účelem možné změny prahových hodnot;
f) celkové zhodnocení pokroku dosaženého vzhledem na dvoustranné vztahy se třetími zeměmi, které vyrábějí a vyvážejí nebo přepravují elektřinu, včetně pokroku při integraci trhu, sociálních a environmentálních důsledků obchodování s elektřinou a přístupu do sítí takových třetích zemí;
g) potřebu možných harmonizačních požadavků, které nejsou spojeny s ustanoveními této směrnice;
h) způsob, jakým členské státy zaváděly do praxe požadavky týkající se označování zdroje energie obsažené v čl. 3 odst. 6, a způsob, jakým se vzalo v úvahu doporučení Komise k této otázce.
Zpráva může případně obsahovat doporučení, která se týkají zejména rozsahu a způsobů ustanovení pro označování spotřeby energie, včetně např. způsobu, jakým se provádějí odkazy na stávající referenční zdroje a obsah těchto zdrojů, a zejména způsob, jakým se mohou dát k dispozici průhledné, snadno přístupné a srovnatelné informace o vlivu na životním prostředí, přinejmenším údaje o emisích CO2 a radioaktivního odpadu vznikajících při výrobě elektřiny z různých energetických zdrojů, jakož i informace o způsobu, jímž by mohla být zefektivněna opatření přijatá členskými státy ke kontrole přesnosti informací poskytovaných dodavateli, včetně opatření k boji proti nepříznivým dopadům dominantního postavení na trhu a koncentrace trhu.
2. Každé dva roky zpráva uvedená v odstavci 1 rovněž zahrne analýzu různých opatření přijatých členskými státy ke splnění povinností veřejné služby současně s posouzením účinnosti těchto opatření, a zejména jejich dopadu na hospodářskou soutěž na trhu s elektřinou.
Tato zpráva může případně zahrnovat doporučení týkající se opatření, která mají být přijata na vnitrostátní úrovni k dosažení vysoké úrovně veřejných služeb, nebo opatření zaměřených na zabránění rozkladu trhu.
3. Nejpozději do 1. ledna 2006 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě podrobnou zprávu o pokroku při vytváření vnitřního trhu s elektřinou.
Tato zpráva posoudí zejména:
- existenci nediskriminačního přístupu do soustavy,
- účinnost regulace,
- rozvoj infrastruktury připojení a situaci v bezpečnosti dodávek ve Společenství,
- rozsah, v jakém pro malé podniky a domácnosti přibývají úplné výhody otvírání trhů, zejména v souvislosti s úrovní veřejné a univerzální služby,
- rozsah, v jakém jsou v praxi trhy otevřené také pro skutečnou hospodářskou soutěž, včetně hledisek dominantního postavení na trhu, koncentrace trhu, bezohledného chování a chování narušujícího hospodářskou soutěž,
- rozsah, v jakém zákazníci skutečně mění dodavatele a znovu dojednávají sazby,
- vývoj cen, včetně cen za dodávky, ve vztahu ke stupni otevřenosti trhů,
- zkušenosti získané při uplatňování směrnice, pokud jde o účinnou nezávislost provozovatelů soustav ve vertikálně integrovaných podnicích, a zda byla vypracována další opatření vedle funkční nezávislosti a oddělení účetnictví, která mají účinky odpovídající právnímu oddělení.
Komise předloží případně návrhy Evropskému parlamentu a Radě, zejména aby byla zabezpečena vysoká úroveň veřejných služeb.
Komise předloží případně do 1. července 2007 návrhy Evropskému parlamentu a Radě, zejména za účelem zabezpečení úplné a skutečné nezávislosti provozovatelů distribuční soustavy.
V případě potřeby se tyto návrhy v souladu s právními předpisy o ochraně hospodářské soutěže mají rovněž zabývat opatřeními, kterými se čelí dominantnímu postavení na trhu, koncentraci na trhu a bezohlednému chování nebo chování, které je v rozporu s hospodářskou soutěží.
Článek 29
Zrušovací ustanovení
Směrnice 90/547/EHS se zrušuje ode dne 1. července 2004.
Směrnice 96/92/ES se zrušuje ode dne 1. července 2004, aniž jsou dotčeny závazky členských států týkající se lhůt pro provedení a použitelnost uvedené směrnice.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze B.
Článek 30
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy mohou odložit provedení čl. 15 odst. 1 do 1. července 2007. Tím nejsou dotčeny požadavky obsažené v čl. 15 odst. 2.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 31
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 32
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES
ze dne 26. června 2003
o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/30/ES ze dne 22. června 1998 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem [4] významně přispěla k vytvoření vnitřního trhu se zemním plynem.
(2) Zkušenosti získané při provádění uvedené směrnice svědčí o přínosu, který může přinést vnitřní trh se zemním plynem v podobě zvyšování efektivity, snižování cen, vyšší úrovně poskytovaných služeb a růstu konkurenceschopnosti.
Přetrvávají však významné nedostatky a prostor pro zlepšení fungování trhu, a zejména jsou nutná opatření k zajištění stejných podmínek pro všechny a k zabránění zneužívání dominantního postavení a bezohledného chování, spolu se zabezpečením nediskriminačních přepravních a distribučních sazeb, prostřednictvím přístupu k soustavě na základě sazeb zveřejňovaných před jejich vstupem v platnost, jakož i zabezpečením ochrany práv malých a ohrožených zákazníků.
(3) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 vyzvala k urychlené práci na dotvoření vnitřního trhu v elektroenergetice a plynárenství a k urychlení liberalizace těchto odvětví s cílem dosáhnout plně funkčního vnitřního trhu v těchto oblastech.
Evropský parlament v usnesení ze dne 6. července 2000 k druhé zprávě Komise o stavu liberalizace trhů s energií požádal Komisi, aby přijala podrobný časový plán, v rámci nějž by měly být uskutečňovány přesně definované cíle, aby se postupně dosáhlo úplné liberalizace trhu s energií.
(4) Svobody, které evropským občanům zaručuje Smlouva (volný pohyb zboží, volný pohyb služeb a právo usazování), jsou možné jedině na zcela otevřeném trhu, který umožňuje spotřebitelům vybírat si své dodavatele a všem dodavatelům svobodně zásobovat své zákazníky.
(5) S ohledem na předpokládaný nárůst závislosti, pokud jde o spotřebu zemního plynu, je potřebné zvážit iniciativy a opatření na podporu vzájemných dohod pro přístup k sítím třetích zemí a na podporu integrace trhů.
(6) Hlavní překážky, které brání dosahování plně funkčního a konkurenčního vnitřního trhu, souvisí mezi jiným s otázkami přístupu k soustavě a ke skladování, s problémy při stanovování sazeb, s interoperabilitou systémů a s různým stupněm otevřenosti trhu v jednotlivých členských státech.
(7) Aby fungovala hospodářská soutěž, musí být přístup k soustavě nediskriminační, průhledný a za spravedlivé ceny.
(8) Pro dotvoření vnitřního trhu s elektřinou má prvořadý význam nediskriminační přístup k soustavě provozovatele přenosové nebo distribuční soustavy.
Provozovatel přenosové nebo distribuční soustavy se může skládat z jednoho nebo více podniků.
(9) V případě plynárenského podniku provádějícího přepravu, distribuci, skladování nebo činnosti v oblasti zkapalněného zemního plynu (LNG), který je svou právní formou oddělen od výrobních nebo dodavatelských podniků, mohou být určenými provozovateli soustav tytéž podniky, které vlastní infrastrukturu.
(10) Aby se zajistil účinný a nediskriminační přístup k soustavě, je vhodné provozovat distribuční a přenosové soustavy prostřednictvím právně samostatných subjektů, v nichž existují vertikálně integrované podniky.
Komise by měla zhodnotit opatření s rovnocenným účinkem vypracovaná členskými státy v zájmu dosažení záměru tohoto požadavku a popřípadě předložit návrhy změn této směrnice.
Je rovněž vhodné, aby provozovatelé přepravní a distribuční soustavy měli účinná rozhodovací práva u aktiv nutných k údržbě, provozu a rozvoji soustav, pokud daná aktiva vlastní a provozují vertikálně integrované podniky.
Je však důležité rozlišovat mezi takovým právním oddělením a mezi oddělením, pokud jde o vlastnické poměry.
Z právního oddělení nevyplývá změna vlastnictví aktiv a nic nebrání použití podobných nebo stejných podmínek zaměstnání v celém řetězci vertikálně integrovaných podniků.
Mělo by však být zajištěno nediskriminační rozhodování prostřednictvím organizačních opatření týkajících se nezávislosti osob odpovědných za rozhodování.
(11) Aby se předešlo nepřiměřenému finančnímu nebo správnímu zatížení malých distribučních podniků, měly by mít členské státy možnost je v případě potřeby osvobodit od zákonných požadavků na oddělení distribučních činností.
(12) Aby se usnadnilo uzavírání smluv plynárenskými podniky usazenými v členském státě za účelem dodávek zemního plynu oprávněným zákazníkům v jiném členském státě, měly by členské státy a případně vnitrostátní regulační orgány usilovat o vytvoření jednotných podmínek a stejného stupně oprávněnosti pro celý společný vnitřní trh.
(13) Významným faktorem pro zaručení nediskriminačního přístupu k soustavě je existence účinné regulace vykonávané jedním nebo více vnitrostátními regulačními orgány.
Členské státy stanoví funkce, příslušnost a správní pravomoci regulačních orgánů.
Je důležité, aby regulační orgány ve všech členských státech sdílely stejný minimální soubor pravomocí.
Tyto orgány by měly mít pravomoc stanovovat nebo schvalovat přepravní nebo distribuční sazby, nebo přinejmenším metody pro jejich výpočet, jakož i sazby pro přístup k zařízením LNG.
Aby se předešlo nejistotě a nákladným a časově náročným sporům, měly by se tyto sazby zveřejnit před jejich vstupem v platnost.
(14) Komise oznámila svůj záměr zřídit skupinu evropských regulačních orgánů pro elektroenergetiku a plynárenství, která by představovala vhodný poradní mechanismus pro podporu spolupráce a koordinace regulačních orgánů jednotlivých členských států s cílem podporovat rozvoj vnitřního trhu s elektřinou a zemním plynem a přispět k tomu, aby se ve všech členských státech jednotně uplatňovala tato směrnice, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou [5] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1228/2003 ze dne 26. června 2003 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou [6].
(15) Aby se zajistil účinný přístup na trh pro všechny hospodářské subjekty, včetně nových účastníků, jsou nezbytné nediskriminační vyrovnávací mechanismy odrážející na náklady.
Jakmile bude trh se zemním plynem dostatečně likvidní, mělo by se toho dosáhnout prostřednictvím vytvoření průhledného tržního mechanismu pro dodávky a nákup zemního plynu k pokrytí potřeby vyrovnání.
Pokud takový likvidní trh neexistuje, měly by vnitrostátní regulační orgány aktivně působit k tomu, aby byly vyrovnávací sazby nediskriminační a odrážely náklady.
Současně by se měly poskytnout vhodné pobídky, aby se vyrovnávala úroveň dodávaného a odebíraného zemního plynu a aby se předešlo ohrožení celého systému.
(16) Vnitrostátní regulační orgány by měly mít možnost stanovovat nebo schvalovat sazby nebo metody pro jejich výpočet na základě návrhu provozovatele přepravní soustavy, provozovatele či provozovatelů distribučních soustav nebo provozovatele zařízení LNG, nebo na základě návrhu dohodnutého mezi tímto provozovatelem nebo provozovateli i a uživateli soustavy.
Při plnění těchto úkolů by vnitrostátní regulační orgány měly zabezpečit, aby přepravní a distribuční sazby nebyly diskriminační, odrážely náklady a braly v úvahu dlouhodobé marginální náklady, které byly odstraněny v důsledku řízení poptávky.
(17) Veškerý průmysl a obchod Společenství, včetně malých a středních podniků, a všichni občané Společenství by se měli co nejrychleji těšit z výhod vnitřního trhu díky poctivému přístupu a konkurenceschopnosti, a nepřímo tak přispívat k tvorbě pracovních míst, jako výsledek zvyšování efektivity v hospodářských subjektech.
(18) Spotřebitelé zemního plynu by měli mít možnost vybírat si svobodně svého dodavatele.
Přesto by měl být zvolen přístup spočívající v postupném dotváření vnitřního trhu se zemním plynem, včetně stanovení zvláštní lhůty, aby se odvětví umožnilo přizpůsobit se a aby se zajistila existence přiměřených opatření a systémů pro ochranu zájmů spotřebitelů a zajistilo se jejich skutečné a účinné právo vybírat si dodavatele.
(19) Postupné otevírání trhu úplné hospodářské soutěži by mělo co nejdříve odstranit rozdíly mezi členskými státy.
Při provádění této směrnice by měla být zabezpečena průhlednost a jistota.
(20) Směrnice 98/30/ES přispívá k přístupu ke skladování jako součásti plynárenské soustavy.
S ohledem na zkušenosti získané při zavádění vnitřního trhu je třeba přijmout další opatření pro vyjasnění předpisů o přístupu ke skladování a k pomocným službám.
(21) Skladovací zařízení jsou mimo jiné důležitým prostředkem plnění závazků veřejné služby, jakým je např. bezpečnost dodávek.
To by nemělo vést k narušení hospodářské soutěže nebo diskriminaci v přístupu ke skladování.
(22) Další opatření by měla být přijata za účelem zabezpečení průhledných a nediskriminačních sazeb za přístup k přepravě.
Uvedené sazby by měly být použitelné na všechny uživatele na nediskriminačním základě.
Jsou-li skladovací zařízení, skladování v potrubí nebo pomocné služby provozovány na dostatečně konkurenčním trhu, měl by být přístup umožněn na základě průhledných a nediskriminačních tržních mechanismů.
(23) V zájmu bezpečnosti dodávek by se měla v jednotlivých členských státech sledovat rovnováha mezi nabídkou a poptávkou, a poté by měla následovat zpráva o situaci na úrovni Společenství beroucí v úvahu propojovací kapacitu mezi oblastmi.
Toto sledování by se mělo provádět s dostatečným předstihem, aby umožnilo přijmout odpovídající opatření, je-li ohrožena bezpečnost dodávek.
K zajištění stabilních dodávek zemního plynu by měly přispět výstavba a údržba nezbytné síťové infrastruktury, včetně propojovací kapacity.
(24) Členské státy by měly zabezpečit, aby při dodržení nezbytných požadavků na kvalitu měly bioplyn, jiné druhy plynu z biomasy a ostatní druhy plynu zaručen nediskriminační přístup do plynárenské soustavy za podmínky, že tento přístup je trvale slučitelný s příslušnými technickými a bezpečnostními normami.
Ty by měly zabezpečit, aby tyto druhy plynu bylo technicky možné bezpečně vtlačovat a přepravovat v soustavě zemního plynu, a měly by také brát v úvahu na chemické vlastnosti těchto plynů.
(25) Důležitou součástí dodávek plynu v členských státech budou i nadále dlouhodobé smlouvy a je potřeba je zachovat jako možnost pro plynárenské dodavatelské podniky, pokud nenarušují cíle této směrnice a jsou v souladu se Smlouvou, včetně pravidel hospodářské soutěže.
Je proto potřebné je brát v úvahu při plánování dodavatelské a přepravní kapacity plynárenských podniků.
(26) Aby se zajistilo udržení vysoké úrovně veřejných služeb ve Společenství, měla by se veškerá opatření přijatá členskými státy za účelem dosažení cílů této směrnice pravidelně oznamovat Komisi.
Komise by měla pravidelně zveřejňovat zprávu analyzující opatření přijatá na vnitrostátní úrovni za účelem dosažení cílů veřejných služeb a porovnávající jejich účinnost s cílem doporučovat opatření, která mají být přijata na vnitrostátní úrovni za účelem dosažení vysoké úrovně veřejných služeb.
Členské státy by měly zabezpečit, aby zákazníci, pokud jsou připojeni na soustavu zemního plynu, byly informováni o svém právu na dodávky zemního plynu ve stanovené kvalitě a v přiměřených cenách.
Přijatá opatření k ochraně konečných zákazníků se mohou lišit podle toho, zda se jedná o domácnosti či malé podniky.
(27) Plnění požadavků kladených na veřejné služby je základním požadavkem této směrnice a je důležité, aby tato směrnice, která bere v úvahu cíle ochrany spotřebitelů, bezpečnosti dodávek, ochrany životního prostředí a stejné úrovně hospodářské soutěže ve všech členských státech, stanovila společné minimální normy dodržované všemi členskými státy.
Je důležité, aby požadavky na veřejné služby mohly být vykládány na vnitrostátním základě, berouce v úvahu vnitrostátní podmínky a za podmínky dodržování práva Společenství.
(28) Opatření prováděná členskými státy za účelem dosažení cílů sociální a hospodářské soudržnosti mohou zahrnovat zejména pokyny o přiměřených hospodářských pobídkách využívajících, pokud je to vhodné, veškeré existující nástroje členských států i Společenství.
Tyto nástroje mohou zahrnovat odpovědnostní mechanismy zaručující nezbytné investice.
(29) Pokud předpisy přijaté členskými státy k plnění povinností veřejné služby představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, jsou podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy povinny informovat o podporách Komisi.
(30) Protože cíle navrhovaného opatření, totiž vytvoření plně funkčního vnitřního trhu se zemním plynem, na němž převládá spravedlivá hospodářská soutěž, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodů jeho rozsahu a účinků, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(31) Na základě zkušeností získaných při uplatňování směrnice Rady 91/296/EHS ze dne 31. května 1991 o přepravě zemního plynu přepravními soustavami [7] by se měla přijmout opatření pro zabezpečení jednotných a nediskriminačních režimů přístupu k přepravním činnostem, včetně přeshraničních toků zemního plynu mezi členskými státy.
V zájmu zabezpečení jednotnosti v úpravě přístupu do plynárenských soustav i v případě tranzitu by se uvedená směrnice měla zrušit, aniž je tím dotčeno trvání smluv uzavřených podle uvedené směrnice.
Zrušení směrnice 91/296/EHS by nemělo bránit uzavírání nových dlouhodobých smluv.
(32) Vzhledem k rozsahu změn, které se provádějí ve směrnici 98/30/ES, je z důvodu jasnosti a přehlednosti žádoucí, aby byla dotyčná ustanovení znovu vydána.
(33) Tato směrnice dodržuje základní práva a sleduje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(34) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice stanoví společná pravidla pro přepravu, distribuci, dodávky a skladování zemního plynu.
Stanoví pravidla týkající se organizace a fungování odvětví zemního plynu, přístupu na trh, kritérií a postupů pro udělování povolení pro přepravu, distribuci, dodávky a skladování zemního plynu, jakož i pravidla pro provozování sítí.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
"plynárenským podnikem" fyzická nebo právnická osoba, která se zabývá alespoň jednou z těchto činností: výroba, přeprava, distribuce, dodávky, nákup nebo skladování zemního plynu, včetně LNG, a která zajišťuje obchodní, technické nebo údržbářské úkoly související s těmito funkcemi, s výjimkou konečných spotřebitelů;
"těžební plynovodní sítí" potrubí nebo potrubní síť provozovaná nebo zkonstruovaná jako součást projektu na výrobu ropy nebo plynu nebo používaná k přepravě zemního plynu z jednoho nebo více výrobních míst tohoto typu do zpracovatelského závodu nebo terminálu anebo konečného přístavního terminálu;
"přepravou" přeprava zemního plynu vysokotlakou potrubní sítí jinou než těžební plynovodní sítí s cílem jeho dodávek zákazníkům, avšak s vyloučením dodávek samotných;
"provozovatelem přepravní soustavy" fyzická nebo právnická osoba, která provádí přepravu a odpovídá za provoz, údržbu a v případě potřeby za rozvoj přepravní soustavy v dané oblasti, a případně za její propojení s jinými soustavami a za zabezpečení dlouhodobé schopnosti soustavy uspokojovat přiměřenou poptávku po přepravě plynu;
"distribucí" přeprava zemního plynu místními nebo oblastními potrubními sítěmi s cílem jeho dodávek zákazníkům, avšak s vyloučením dodávek samotných;
"provozovatelem distribuční soustavy" fyzická nebo právnická osoba, která provádí distribuci a odpovídá za provoz, údržbu a v případě potřeby za rozvoj distribuční soustavy v dané oblasti, a případně za její propojení s jinými soustavami a za zabezpečení dlouhodobé schopnosti soustavy uspokojovat přiměřenou poptávku po distribuci plynu;
"dodávkami" prodej, včetně dalšího prodeje, zemního plynu a LNG zákazníkům;
"dodavatelským podnikem" fyzická nebo právnická osoba, která provádí dodávky;
"skladovacím zařízením" zařízení používané pro skladování zemního plynu, které patří plynárenskému podniku nebo jím je provozováno, včetně zařízení LNG používaného pro skladování, avšak s výjimkou části používané pro výrobní činnosti a s výjimkou zařízení vyhrazeného výhradně pro provozovatele přepravní soustavy při plnění jejich úkolů;
"provozovatelem skladovacího zařízení" fyzická nebo právnická osoba, která provádí skladování a odpovídá za provoz skladovacího zařízení;
"zařízením LNG" terminál, který se používá pro zkapalnění zemního plynu nebo dovoz, vyložení a znovuzplynování LNG a které zahrnuje pomocné služby a prozatímní skladování nezbytné k znovuzplynování a k následnému dodání do přepravní soustavy, avšak nezahrnuje žádnou část terminálů LNG používanou ke skladování;
"provozovatelem zařízení LNG" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která provádí zkapalnění zemního plynu, nebo dovoz, vykládání a znovuzplynování LNG a odpovídá za provoz zařízení LNG;
"soustavou" jakákoli přepravní nebo distribuční soustava nebo zařízení LNG, která patří plynárenskému podniku nebo jím je provozována, včetně skladování v potrubí, a její zařízení poskytující pomocné služby, jakož i zařízení podniků ve skupině nezbytné pro zajištění přístupu k přepravě, distribuci a LNG;
"pomocnými službami" všechny služby potřebné k přístupu k přepravní nebo distribuční soustavě nebo zařízení LNG nebo skladovacímu zařízení nebo k jejich provozování, včetně zařízení pro vyrovnávání zatížení soustavy a smíchávání plynu, s výjimkou zařízení vyhrazených výhradně pro provozovatele přepravních soustav při plnění jejich úkolů;
"skladováním v potrubí" skladování plynu stlačením v plynárenských přepravních a distribučních soustavách, s výjimkou zařízení vyhrazených výhradně pro provozovatele přepravních soustav při plnění jejich úkolů;
"propojenou soustavou" několik soustav, které jsou navzájem propojeny;
"propojovacím vedením" dálkové přepravní vedení, které překračuje nebo přesahuje hranice mezi členskými státy výhradně za účelem propojení vnitrostátních přepravních soustav daných členských států;
"přímým vedením" potrubí pro přepravu zemního plynu doplňující propojenou síť;
"integrovaným plynárenským podnikem" vertikálně nebo horizontálně integrovaný podnik;
"vertikálně integrovaným podnikem" plynárenský podnik nebo skupina podniků, jejichž vzájemné vztahy jsou definovány v čl. 3 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [9] a kde daný podnik nebo skupina vykonává nejméně jednu z funkcí přepravy, distribuce, LNG nebo skladování a nejméně jednu z funkcí výroby nebo dodávek zemního plynu;
"horizontálně integrovaným podnikem" podnik vykonávající alespoň jednu z funkcí výroby, přepravy, distribuce, dodávek nebo skladování zemního plynu a další funkci, která nesouvisí se zemním plynem;
"podnikem ve skupině" podnik ve skupině ve smyslu článku 41 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) [10] Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách [11] nebo přidružený podnik ve smyslu čl. 33 odst. 1 uvedené směrnice nebo podnik patřící stejným akcionářům;
"uživatelem soustavy" fyzická nebo právnická osoba napájející soustavu nebo z ní zásobovaná;
"zákazníky" velkoodběratelé a koneční spotřebitelé zemního plynu a plynárenské podniky, které nakupují zemní plyn;
"zákazníky v domácnostech" zákazníci nakupující zemní plyn pro vlastní potřebu v domácnosti;
"zákazníky mimo domácností" zákazníci nakupující zemní plyn, který není určen pro vlastní potřebu v domácnosti;
"konečným spotřebitelem" zákazník nakupující zemní plyn pro vlastní potřebu;
"oprávněnými zákazníky" zákazníci, kteří mohou volně nakupovat zemní plyn od dodavatele, jehož si zvolí ve smyslu článku 23 této směrnice;
"velkoodběratelem" fyzická nebo právnická osoba, jiná než provozovatel přepravní a distribuční soustavy, která nakupuje zemní plyn pro účely jeho dalšího prodeje v rámci nebo mimo rámec soustavy, na jejímž území je usazena;
"dlouhodobým plánováním" plánování zásobovací a přepravní kapacity plynárenských podniků na dlouhodobém základě s cílem pokrýt poptávku po zemním plynu v soustavě, zajistit různorodost zdrojů a zabezpečit dodávky zákazníkům;
"vznikajícím trhem" členský stát, ve kterém první obchodní dodávky na základě jeho první dlouhodobé smlouvy na dodávky zemního plynu byly provedeny nejdříve před deseti lety;
"bezpečností" bezpečnost dodávek a technická bezpečnost.
"novou infrastrukturou" infrastruktura, která není dokončena ke dni vstupu této směrnice v platnost.
KAPITOLA II
OBECNÁ PRAVIDLA ORGANIZACE ODVĚTVÍ
Článek 3
Povinnosti veřejné služby a ochrana spotřebitele
1. Členské státy zabezpečí na základě svého institucionálního uspořádání, při zohlednění zásady subsidiarity a aniž je dotčen odstavec 2, aby byly plynárenské podniky provozovány v souladu se zásadami této směrnice a s cílem dosažení konkurenčního a bezpečného trhu se zemním plynem udržitelného z hlediska životního prostředí a aby nebyly diskriminovány z hlediska svých práv nebo povinností.
2. S plným ohledem na související ustanovení Smlouvy, zejména na její článek 86, mohou členské státy uložit z důvodů obecného hospodářského zájmu podnikům působícím v odvětví zemního plynu povinnosti veřejné služby, které se mohou týkat bezpečnosti, včetně zabezpečení dodávek, pravidelnosti, kvality a cen dodávek, jakož i ochrany životního prostředí, včetně energetické účinnosti a ochrany klimatu.
Takové povinnosti musí být jasně vymezeny, být průhledné, nediskriminační, kontrolovatelné a zaručovat rovnost přístupu pro plynárenské společnosti Evropské unie k zákazníkům v jednotlivých členských státech.
Ve vztahu k bezpečnosti dodávek, řízení energetické účinnosti/řízení poptávky a v zájmu plnění cílů v oblasti životního prostředí uvedených v tomto odstavci mohou členské státy zavést dlouhodobé plánování, přičemž berou v úvahu možnost, že o přístup do systému by mohly mít zájem třetí osoby.
3. Členské státy přijmou vhodná opatření na ochranu konečných spotřebitelů a na zabezpečení její vysoké úrovně, a zejména zabezpečí, aby existovaly dostatečné záruky na ochranu ohrožených spotřebitelů, včetně opatření na zabránění jejich odpojení.
V této souvislosti mohou členské státy přijmout vhodná opatření na ochranu konečných spotřebitelů z odlehlých oblastí připojených k plynárenské soustavě.
Členské státy mohou určit dodavatele poslední instance pro zákazníky připojené k plynárenské soustavě.
Členské státy zabezpečí vysokou úroveň ochrany zákazníka, zejména s ohledem na průhlednost týkající se smluvních podmínek, obecných informací a mechanismů řešení sporů.
Členské státy zajistí, aby oprávněný zákazník byl skutečně schopen přejít k jinému dodavateli.
Tato opatření musí zahrnovat opatření uvedená v příloze A, alespoň pokud jde o zákazníky v domácnostech.
4. Členské státy přijmou vhodná opatření na dosažení cílů sociální a hospodářské soudržnosti a ochrany životního prostředí, která mohou zahrnovat prostředky pro boj proti klimatickým změnám a zabezpečení dodávek.
K takovým opatřením může patřit zejména poskytování přiměřených hospodářských pobídek, popřípadě včetně používání veškerých existujících vnitrostátních nástrojů a nástrojů Společenství, na údržbu a výstavbu potřebné infrastruktury sítí, včetně kapacit propojení.
5. Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat článek 4 na oblast distribuce, pokud by jeho použití právně nebo fakticky bránilo plnění povinností uložených plynárenským podnikům z důvodů obecného hospodářského zájmu a pokud rozvoj obchodu nebude ovlivněn do té míry, že by to bylo v rozporu se zájmy Společenství.
Zájmy Společenství mimo jiné zahrnují hospodářskou soutěž s ohledem na oprávněné zákazníky v souladu s touto směrnicí a s článkem 86 Smlouvy.
6. Členské státy při provádění této směrnice informují Komisi o všech opatřeních přijatých pro plnění povinnosti veřejné služby včetně ochrany spotřebitele a životního prostředí a o jejich možném vlivu na vnitrostátní nebo mezinárodní hospodářskou soutěž bez ohledu na to, zda tato opatření vyžadují odchylku od této směrnice nebo ne.
Členské státy následně oznámí Komisi každé dva roky všechny změny těchto opatření bez ohledu na to, zda vyžadují odchylku od této směrnice nebo ne.
Článek 4
Povolovací řízení pro nové kapacity
1. Je-li pro výstavbu plynárenského zařízení nebo pro jeho provozování nutné povolení (tj. licence, povolení, koncese, souhlas nebo schválení), udělí členské státy nebo jimi určené příslušné orgány povolení pro výstavbu nebo provozování takových zařízení, potrubí a souvisejícího vybavení na svém území v souladu s odstavci 2 až 4.
Členské státy nebo jimi určené příslušné orgány mohou rovněž udělovat na stejném základě povolení pro dodávky zemního plynu a povolení pro velkoodběratele.
2. Pokud mají členské státy povolovací řízení, stanoví cíle a nediskriminační kritéria, které musí splnit podnik žádající o povolení pro výstavbu nebo provozování plynárenských zařízení nebo žádající o povolení dodávat zemní plyn.
Povolovací řízení a kritéria musí být zveřejněny.
3. Členské státy zabezpečí, aby důvody pro odmítnutí udělení povolení byly objektivní a nediskriminační a byly sděleny žadateli.
Důvody odmítnutí je nutno zaslat Komisi pro informaci.
Členské státy zavedou postup, který umožní žadateli podat proti takovým odmítnutí opravný prostředek.
4. Při rozvoji nově zásobovaných oblastí a v zájmu efektivního provozu obecně, aniž je dotčen článek 24, mohou členské státy odepřít udělení dalšího oprávnění k výstavbě a provozu distribučních potrubních sítí v určité oblasti, pokud jsou v této oblasti soustavy vybudovány nebo navrženy k vybudování a stávající nebo navrhovaná kapacita není využita.
Článek 5
Sledování bezpečnosti dodávek
Členské státy zabezpečí sledování bezpečnosti dodávek.
Pokud to považují za vhodné, mohou tímto úkolem pověřit regulační orgány uvedené v čl. 25 odst.
1. Toto sledování zahrnuje zejména rovnováhu mezi nabídkou a poptávkou na vnitrostátním trhu, úroveň očekávané budoucí poptávky, předpokládané dodatečné kapacity, které se plánují nebo jsou ve výstavbě, kvalitu a úroveň údržby sítí a opatření na pokrytí poptávky v době špičky a na řešení výpadků jednoho nebo více dodavatelů.
Příslušné orgány uveřejní každé dva roky nejpozději do 31. července zprávu podávající přehled zjištění vyplývajících ze sledování těchto záležitosti a všechna přijatá nebo plánovaná opatření na jejich řešení, a tuto zprávu neprodleně sdělí Komisi.
Článek 6
Technické předpisy
Členské státy zajistí, aby byla definována technická bezpečnostní kritéria a aby byly vypracovány a zveřejněny technické předpisy stanovící minimální technické konstrukční a provozní požadavky na připojení k síti zařízení LNG, skladovacích zařízení, ostatních přepravních nebo distribučních soustav a přímých vedení.
Tyto technické předpisy zabezpečí interoperabilitu systémů a musí být objektivní a nediskriminační.
Uvedené předpisy se oznamují Komisi v souladu s článkem 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti. [12]
KAPITOLA III
PŘEPRAVA, SKLADOVÁNÍ A LNG
Článek 7
Určení provozovatelů soustavy
Členské státy určí nebo požádají plynárenské podniky, které vlastní přepravní soustavu, skladovací zařízení nebo zařízení LNG, aby na dobu stanovenou členskými státy a s přihlédnutím k účinnosti a hospodářské rovnováze určily jednoho nebo více provozovatelů soustavy.
Členské státy zabezpečí, aby provozovatelé přepravních soustav, skladovacích zařízení a zařízení LNG jednali v souladu s články 8 až 10.
Článek 8
Úkoly provozovatelů soustavy
1. Každý provozovatel přepravní soustavy, skladovacího zařízení nebo zařízení LNG
a) provozuje, udržuje a rozvíjí bezpečnost, spolehlivost a účinnost přepravních soustav, skladovacích zařízení nebo zařízení LNG s řádným ohledem na životní prostředí;
b) zajišťuje nediskriminaci mezi uživateli soustavy a kategoriemi uživatelů soustavy, zejména pokud jde o zvýhodňování svých podniků ve skupině;
c) poskytuje dostatečné informace provozovateli jakékoli jiné přepravní soustavy, skladovacího zařízení, zařízení LNG nebo distribuční soustavy, s nimiž je jeho soustava propojena, aby zajistil bezpečnou a efektivní přepravu a skladování zemního plynu v propojené soustavě nebo zařízení;
d) poskytuje informace uživatelům soustavy, které potřebují pro účinný přístup k soustavě.
2. Pravidla přijatá provozovateli přepravní soustavy pro vyrovnávání soustavy přepravy zemního plynu musí být objektivní, průhledná a nediskriminační, včetně pravidel pro účtování poplatků uživatelům soustavy, kteří využívají jejich sítě, za energetickou nerovnováhu. Podmínky poskytování těchto služeb provozovateli přepravní soustavy, včetně pravidel a sazeb, se stanoví pomocí metod slučitelných s čl. 25 odst. 2, nediskriminačním a náklady odrážejícím způsobem, a zveřejňují se.
3. Členské státy mohou požadovat, aby provozovatelé přepravní soustavy dodržovali minimální normy pro údržbu a rozvoj přepravní soustavy, včetně propojovací kapacity.
4. Provozovatelé přepravní soustavy získávají energii, kterou používají k vykonávání svých funkcí v souladu s průhlednými, nediskriminačními a tržními postupy
Článek 9
Právní oddělení provozovatelů přepravní soustavy
1. Je-li provozovatel přepravní soustavy součástí vertikálně integrovaného podniku, musí být nezávislý, přinejmenším pokud jde o právní formu, organizaci a rozhodování, na ostatních činnostech, které nesouvisejí s přepravou.
Tento požadavek nepředstavuje povinnost oddělit vlastnictví majetku provozovatele přepravní soustavy od vertikálně integrovaného podniku.
2. Aby se zajistila nezávislost provozovatele přepravní soustavy uvedená v odstavci 1, použijí se tato minimální kritéria:
a) osoby odpovědné za řízení provozovatele přepravní soustavy nesmějí být zapojeny do podnikových struktur integrovaného plynárenského podniku přímo nebo nepřímo pověřeného běžným provozem spojeným s výrobou, distribucí a dodávkami zemního plynu;
b) musí být přijata vhodná opatření, aby se profesionální zájmy osob odpovědných za řízení provozovatele přepravní soustavy braly v úvahu takovým způsobem, který zabezpečuje, že jsou schopny jednat nezávisle;
c) provozovatel přepravní soustavy má účinná rozhodovací práva nezávislá na integrovaném plynárenském podniku, pokud jde o majetek potřebný pro provoz, údržbu nebo rozvoj soustavy.
Nemělo by to bránit existenci náležitých koordinačních mechanismů zajišťujících ochranu práv mateřské společnosti na dohled nad řízením a hospodařením, pokud jde o návratnost aktiv v dceřiné společnosti, nepřímo regulovaných v souladu s čl. 25 odst.
2. Umožňuje to mateřské společnosti zejména schvalovat roční finanční plán nebo jakýkoli rovnocenný nástroj provozovatele přepravní soustavy a stanovovat paušální limity pro úroveň zadluženosti své dceřiné společnosti.
Neumožňuje to mateřské společnosti vydávat příkazy týkající se běžného provozu, ani pokud jde o jednotlivá rozhodnutí týkající se výstavby nebo modernizace přepravního vedení nepřekračující podmínky schváleného finančního plánu nebo jakéhokoli rovnocenného nástroje;
d) provozovatel přepravní soustavy stanoví program shody, který stanoví opatření přijímaná za účelem vyloučení diskriminačního chování, a zajistí dostatečné sledování plnění programu. Tento program stanoví konkrétní povinnosti zaměstnanců potřebné pro dosažení tohoto cíle.
Osoba nebo subjekt pověřený sledováním programu shody předkládá regulačnímu orgánu uvedenému v čl. 25 odst.
1 výroční zprávu popisující přijatá opatření. Tato zpráva se zveřejňuje.
Článek 10
Zachování důvěrnosti provozovateli přepravní soustavy
1. Aniž je dotčen článek 16 nebo kterákoli jiná zákonná povinnost poskytovat informace, musí provozovatel přepravní soustavy, skladovacího zařízení nebo zařízení LNG zachovávat důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a o kterých se dozví při výkonu své činnosti, a zabránit tomu, aby se zveřejněné informace o vlastních činnostech, které mohou být výhodné z obchodního hlediska, poskytovaly diskriminačním způsobem.
2. Provozovatelé přepravní soustavy nezneužijí při prodeji nebo nákupu zemního plynu podniky ve skupině obchodně citlivé informace získané od třetích osob v rámci poskytování nebo projednávání přístupu k soustavě.
KAPITOLA IV
DISTRIBUCE A DODÁVKY
Článek 11
Určení provozovatelů distribuční soustavy
Členské státy určí nebo požádají podniky, které vlastní distribuční soustavu nebo za ni odpovídají, aby na dobu stanovenou členskými státy a s přihlédnutím k účinnosti a hospodářské rovnováze určily jednoho nebo více provozovatelů distribuční soustavy, a zajistí, aby provozovatelé distribuční soustavy jednali v souladu s články 12 až 14.
Článek 12
Úkoly provozovatelů distribuční soustavy
1. Provozovatel distribuční soustavy provozuje, udržuje a rozvíjí bezpečnou, spolehlivou a účinnou distribuční soustavu na základě hospodárnosti a s náležitým ohledem na životní prostředí.
2. V žádném případě nesmí diskriminovat uživatele soustavy nebo kategorie uživatelů soustavy, zejména pokud jde o zvýhodňování podniků ve skupině.
3. Provozovatel distribuční soustavy poskytuje dostatečné informace provozovateli jakékoli jiné distribuční nebo soustavy nebo zařízení LNG nebo skladovacího zařízení, aby zajistil bezpečný a účinný provoz propojené soustavy při přepravě a skladování zemního plynu.
4. Provozovatel distribuční soustavy poskytuje uživatelům soustavy informace, které potřebují pro účinný přístup k soustavě.
5. Odpovídají-li provozovatelé distribuční soustavy za vyrovnávání plynárenské distribuční soustavy, musí být pravidla, která přijímají za tímto účelem, objektivní, průhledná a nediskriminační, včetně pravidel pro účtování poplatků uživatelům soustavy, kteří využívají jejich soustavu, za energetickou nerovnováhu. Podmínky poskytování těchto služeb provozovateli soustavy, včetně pravidel a sazeb, se stanoví v souladu s čl. 25 odst. 2 nediskriminačním a náklady odrážejícím způsobem, a zveřejňují se.
Článek 13
Právní oddělení provozovatelů distribuční soustavy
1. Je-li provozovatel distribuční soustavy součástí vertikálně integrovaného podniku, musí být nezávislý, přinejmenším pokud jde o právní formu, organizaci a rozhodování, na ostatních činnostech, které nesouvisejí s distribucí.
Tento požadavek nepředstavuje povinnost oddělit vlastnictví majetku provozovatele distribuční soustavy od vertikálně integrovaného podniku.
2. Kromě požadavků odstavce 1, pokud je provozovatel distribuční soustavy součástí vertikálně integrovaného podniku, musí být nezávislý, pokud jde o organizaci a rozhodování, na ostatních činnostech, které nesouvisejí s distribucí.
Aby se tohoto dosáhlo, použijí se tato minimální kritéria:
a) osoby odpovědné za řízení provozovatele distribuční soustavy nesmějí být zapojeny do podnikových struktur integrovaného plynárenského podniku přímo nebo nepřímo pověřeného běžným provozem spojeným s výrobou, přepravou a dodávkami zemního plynu;
b) musí být přijata vhodná opatření, aby se profesionální zájmy osob odpovědných za řízení provozovatele distribuční soustavy braly v úvahu takovým způsobem, který zajišťuje, že jsou schopny jednat nezávisle;
c) provozovatel distribuční soustavy má účinná rozhodovací práva nezávislá na integrovaném plynárenském podniku, pokud jde o majetek potřebný pro provoz, údržbu nebo rozvoj soustavy.
Nemělo by to bránit existenci náležitých koordinačních mechanismů zajišťujících ochranu práv mateřské společnosti na dohled nad řízením a hospodařením, pokud jde o návratnost aktiv v dceřiné společnosti, nepřímo regulovaných v souladu s čl. 25 odst.
2. Umožňuje to mateřské společnosti zejména schvalovat roční finanční plán nebo jakýkoli rovnocenný nástroj provozovatele distribuční soustavy a stanovovat paušální limity pro úroveň zadluženosti své dceřiné společnosti.
Neumožňuje to mateřské společnosti vydávat příkazy týkající se běžného provozu, ani pokud jde o jednotlivá rozhodnutí týkající se výstavby nebo modernizace distribučního vedení nepřekračující podmínky schváleného finančního plánu nebo jakéhokoli rovnocenného nástroje;
d) provozovatel distribuční soustavy stanoví program shody, který stanoví opatření přijímaná za účelem vyloučení diskriminačního chování a zajistí dostatečné sledování plnění programu. Tento program stanoví konkrétní povinnosti zaměstnanců potřebné pro dosažení tohoto cíle.
Osoba nebo subjekt pověřený sledováním programu shody předkládá regulačnímu orgánu uvedenému v čl. 25 odst.
1 výroční zprávu popisující přijatá opatření. Tato zpráva se zveřejňuje.
Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat odstavce 1 a 2 na integrované plynárenské podniky sloužící méně než 100000 připojeným zákazníkům.
Článek 14
Zachování důvěrnosti provozovateli distribuční soustavy
1. Aniž je dotčen článek 16 nebo kterákoli jiná zákonná povinnost poskytovat informace, musí provozovatel distribuční soustavy zachovávat důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu a o kterých se dozví při výkonu své činnosti, a musí zabránit tomu, aby se zveřejněné informace o jeho vlastních činnostech, které mohou být výhodné z obchodního hlediska, poskytovaly diskriminačním způsobem.
2. Provozovatelé distribuční soustavy nezneužijí při prodeji nebo nákupu zemního plynu spřízněnými podniky obchodně citlivé informace získané od třetích osob v rámci poskytování nebo projednávání přístupu k soustavě.
Článek 15
Provozovatel kombinované soustavy
Pravidla uvedená v čl. 9 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 nebrání činnosti provozovatele kombinované přepravní soustavy, zařízení LNG, skladovacího zařízení a distribuční soustavy, který je z hlediska právní formy, organizace a rozhodování nezávislý na jiných činnostech, které se netýkají provozování přepravní soustavy, zařízení LNG, skladovacího zařízení nebo distribuční soustavy, a který splňuje požadavky stanovené v písmenech a) až d). Tato pravidla nevytvářejí povinnost oddělit vlastnictví kombinované soustavy od vertikálně integrovaného podniku:
a) osoby odpovědné za řízení provozovatele kombinované soustavy nesmějí být zapojeny do podnikových struktur integrovaného plynárenského podniku přímo nebo nepřímo pověřeného běžným provozem spojeným s výrobou nebo dodávkami zemního plynu;
b) musí být přijata vhodná opatření, aby se profesionální zájmy osob odpovědných za řízení provozovatele kombinované soustavy braly v úvahu takovým způsobem, který zabezpečuje, že jsou schopny jednat nezávisle;
c) provozovatel kombinované soustavy má účinná rozhodovací práva nezávislá na integrovaném plynárenském podniku, pokud jde o majetek potřebný pro provoz, údržbu nebo rozvoj soustavy.
Nemělo by to bránit existenci náležitých koordinačních mechanismů zajišťujících ochranu práv mateřské společnosti na dohled nad řízením a hospodařením, pokud jde o návratnost aktiv v dceřiné společnosti, nepřímo regulovaných v souladu s čl. 25 odst.
2. Umožňuje to mateřské společnosti zejména schvalovat roční finanční plán nebo jakýkoli rovnocenný nástroj provozovatele kombinované soustavy a stanovovat paušální limity pro úroveň zadluženosti své dceřiné společnosti.
Neumožňuje to mateřské společnosti vydávat příkazy týkající se běžného provozu, ani pokud jde o jednotlivá rozhodnutí týkající se výstavby nebo modernizace přepravního a distribučního vedení nepřekračující podmínky schváleného finančního plánu nebo jakéhokoli rovnocenného nástroje;
d) provozovatel kombinované soustavy stanoví program shody, který stanoví opatření přijímaná za účelem vyloučení diskriminačního chování, a zajistí dostatečné sledování plnění programu. Tento program stanoví konkrétní povinnosti zaměstnanců potřebné pro dosažení tohoto cíle.
Osoba nebo subjekt pověřený sledováním programu shody předkládá regulačnímu orgánu uvedenému v čl. 25 odst.
1 výroční zprávu popisující přijatá opatření. Tato zpráva se zveřejňuje.
KAPITOLA V
ODDĚLENÍ ÚČETNICTVÍ A JEHO PRŮHLEDNOST
Článek 16
Právo na přístup k účetnictví
1. Členské státy nebo jimi určené příslušné orgány, včetně regulačních orgánů uvedených v čl. 25 odst. 1 a orgánů pro řešení sporů uvedených v čl. 20 odst. 3, mají právo na přístup k účetnictví plynárenských podniků uvedených v článku 17, pokud je to nezbytné k plnění jejich úkolů.
2. Členské státy nebo jimi určené příslušné orgány, včetně regulačních orgánů uvedených v čl. 25 odst. 1 a orgánů pro řešení sporů, musí zachovávat důvěrnost informací, které mají z obchodního hlediska citlivou povahu. Členské státy mohou upravit sdělování takových informací, pokud je to nezbytné k plnění úkolů příslušných orgánů.
Článek 17
Oddělení účetnictví
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby účetnictví plynárenských podniků bylo vedeno v souladu s odstavci 2 až 5. Pokud podniky využívají odchylku od uvedených ustanovení na základě čl. 28 odst. 2 a 4, musí vést alespoň vnitřní účetnictví v souladu s tímto článkem.
2. Plynárenské podniky bez ohledu na režim vlastnictví nebo právní formu vypracují, předloží k auditu a zveřejní své roční účetní závěrky v souladu s vnitrostátními právními předpisy o ročních účetních závěrkách kapitálových společností, přijatými podle čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 44 odst. 2 písm. g) [13] Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností [14]. Podniky, které nemají zákonnou povinnost zveřejňovat své roční účetní závěrky, uchovávají jedno vyhotovení k dispozici pro veřejnost ve svém sídle.
3. Plynárenské podniky vedou ve svém vnitřním účetnictví odděleně své přepravní, distribuční, LNG a skladovací činnosti tak, jak by to bylo požadováno, kdyby dotyčné činnosti prováděly samostatné podniky, s cílem zamezit diskriminaci, vzájemnému subvencování a narušování hospodářské soutěže.
Mohou rovněž vést účetnictví, které může být konsolidované, o ostatních plynárenských činnostech, které se netýkají přepravy, distribuce, LNG ani skladování.
Do 1. července 2007 musí vést oddělené účetnictví pro činnosti v oblasti dodávek pro oprávněné zákazníky a pro neoprávněné zákazníky.
Výnosy z vlastnictví přepravní nebo distribuční soustavy se v účetnictví vykazují odděleně.
Případně vedou konsolidované účetnictví pro ostatní neplynárenské činnosti.
Vnitřní účetnictví zahrne rozvahu a výsledovku pro každou činnost.
4. Audit uvedený v odstavci 2 ověří zejména dodržování povinností zamezení diskriminace a vzájemného subvencování, uvedených v odstavci 3.
5. Podniky ve svém vnitřním účetnictví vymezí pravidla pro zaúčtování aktiv a pasiv a nákladů a výnosů, jakož i pro odpisování, aniž jsou tím dotčena použitelná vnitrostátní účetní pravidla, kterými se řídí při vedení odděleného účetnictví uvedeného v odstavci 3.
Tato vnitřní pravidla lze měnit pouze výjimečně.
Jejich změny musí být oznámeny a řádně odůvodněny.
6. Roční účetní závěrky uvedou v příloze veškeré transakce většího objemu provedené s podniky ve skupině.
KAPITOLA VI
ORGANIZACE PŘÍSTUPU DO SOUSTAVY
Článek 18
Přístup třetích osob
1. Členské státy zabezpečí zavedení sytému pro přístup třetích osob k přepravní a distribuční soustavě zařízení LNG na základě zveřejněných sazeb použitelných na oprávněné zákazníky a používaných objektivně a bez diskriminace mezi uživateli soustavy. Členské státy zajistí, aby tyto sazby nebo metody pro jejich výpočet byly před vstupem v platnost schváleny v souladu s čl. 25 odst. 1 a aby tyto sazby a metody, jsou-li schváleny jen metody, byly před vstupem v platnost zveřejněny.
2. Provozovatelé přepravní soustavy musí mít přístup k soustavám ostatních provozovatelů přepravní soustavy, pokud je to nezbytné pro plnění jejich úkolů, včetně pokud jde o přeshraniční přepravu.
3. Tato směrnic není na překážku uzavírání dlouhodobých smluv, pokud jsou v souladu s pravidly Společenství v oblasti hospodářské soutěže.
Článek 19
Přístup ke skladování
1. Pro organizaci přístupu ke skladovacím zařízením a skladování v potrubí, je-li to technicky nebo hospodářsky nezbytné k poskytování účinného přístupu k soustavě pro účely dodávek zákazníkům, jakož i pro organizaci přístupu k pomocným službám mohou členské státy zvolit buď jeden z postupů uvedených v odstavcích 3 a 4, nebo oba.
Tyto postupy se uplatňují v souladu s objektivními, průhlednými a nediskriminačními kritérii.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na pomocné služby a prozatímní skladování, které se týká zařízení LNG a které jsou nezbytné k procesu znovuzplynování a následného dodání do přepravní soustavy.
3. V případě sjednaného přístupu přijmou členské státy nezbytná opatření, aby plynárenským podnikům a oprávněným zákazníkům z oblasti pokryté propojenou sítí nebo mimo ni umožnily sjednat přístup ke skladování a skladování v potrubí, je-li to technicky nebo hospodářsky nezbytné k poskytování účinného přístupu k síti, jakož i pro organizaci přístupu k jiným pomocným službám.
Strany jsou povinny sjednat svůj přístup ke skladování, skladování v potrubí a jiným pomocným službám v dobré víře.
Smlouvy o přístupu ke skladování, skladování v potrubí a jiným pomocným službám se sjednávají s odpovídajícím provozovatelem skladovacího zařízení nebo plynárenským podnikem.
Členské státy požadují, aby provozovatelé skladovacích zařízení a plynárenské podniky zveřejnili své hlavní obchodní podmínky pro využívání skladování, skladování v potrubí a jiných pomocných služeb během šesti měsíců po provedení této směrnice a poté každý rok.
4. Členské státy, které zvolí regulovaný přístup, přijmou nezbytná opatření, aby poskytly plynárenským podnikům a oprávněným zákazníkům z oblasti pokryté propojenou sítí nebo mimo ni právo přístupu ke skladování, skladování v potrubí a jiným pomocným službám na základě zveřejněných sazeb nebo jiných podmínek a závazků pro používání daného skladování nebo skladování v potrubí.
Toto právo přístupu může být oprávněným zákazníkům poskytnuto tím, že se jim umožní uzavřít smlouvy o dodávkách s konkurenčními plynárenskými podniky jinými než vlastníkem nebo provozovatelem soustavy nebo podnikem ve skupině.
Článek 20
Přístup k těžebním plynovodním sítím
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že plynárenské podniky a oprávnění zákazníci bez ohledu na to, kde se nacházejí, byli schopni získat přístup k těžebním plynovodním sítím, včetně zařízení poskytujících technické služby spojené s tímto přístupem, v souladu s tímto článkem, s výjimkou částí těch sítí a zařízení, které jsou používány pro místní těžební činnosti na nalezišti, kde je plyn těžen.
Tato opatření jsou oznámena Komisi v souladu s článkem 33.
2. Přístup uvedený v odstavci 1 je poskytován způsobem určeným členským státem v souladu s odpovídajícími právními nástroji.
Členské státy uplatňují cíle spravedlivého a otevřeného přístupu, dosažení konkurenčního trhu se zemním plynem a ochrany před zneužíváním dominantního postavení, s přihlédnutím k bezpečnosti a pravidelnosti dodávek, objemu, který je nebo může být celkově dostupný, a k ochraně životního prostředí.
V úvahu je možné vzít
a) potřebu odmítnout přístup, pokud existuje neslučitelnost technických specifikací, kterou nelze přiměřeným způsobem překonat;
b) potřebu zabránit obtížím, které nelze přiměřeným způsobem překonat a které by mohly nepříznivě ovlivnit efektivitu současné a plánované budoucí výroby uhlovodíků, včetně nalezišť s nízkou ekonomickou návratností;
c) potřebu respektovat řádně odůvodněné a přiměřené potřeby vlastníka nebo provozovatele těžební plynovodní sítě ohledně dopravy a zpracování plynu a zájmy všech ostatních uživatelů těžební plynovodní sítě nebo zpracovatelských nebo manipulačních zařízení, která by mohla být dotčena, a
d) potřebu uplatňovat vnitrostátní právní a správní předpisy týkající se udělování povolení k výrobě nebo rozvoji těžby v souladu s právem Společenství.
3. Členské státy zajistí, aby byl zaveden postup pro urovnávání sporů, včetně orgánu nezávislého na stranách s přístupem ke všem důležitým informacím, který umožní rychlé vyřešení sporů týkajících se přístupu k těžebním plynovodním sítím, s přihlédnutím ke kritériím uvedeným v odstavci 2 a k počtu stran, které mohou být zapojeny do sjednávání přístupu k těmto sítím.
4. V případě přeshraničních sporů se použije postup pro urovnávání sporů toho členského státu, do jehož pravomoci spadá těžební plynovodní síť, která odmítá přístup.
Pokud v přeshraničních sporech daná síť spadá do působnosti více členských států, konzultují se tyto státy s cílem zajistit jednotné uplatňování této směrnice.
Článek 21
Odmítnutí přístupu
1. Plynárenské podniky mohou odmítnout přístup k soustavě pro nedostatek kapacity nebo tehdy, jestliže by jim přístup k soustavě bránil plnit povinnosti veřejné služby uvedené v čl. 3 odst. 2, které jsou jim uloženy, anebo z důvodu vážných hospodářských a finančních obtíží vyplývajících ze smluv "ber nebo plať", s přihlédnutím ke kritériím a postupům uvedeným v článku 27 a k řešení zvolenému členským státem podle odstavce 1 zmíněného článku. Odmítnutí musí být řádně odůvodněno.
2. Členské státy mohou přijmout nezbytná opatření k zajištění toho, aby plynárenský podnik, který odmítl přístup k soustavě pro nedostatek kapacity nebo neexistenci přípojky, učinil potřebná zlepšení, pokud je to hospodárné nebo pokud je oprávněný zákazník ochoten za ně zaplatit. Pokud členské státy uplatňují čl. 4 odst. 4, přijmou taková opatření.
Článek 22
Nová infrastruktura
1. Větším novým plynárenským infrastrukturám, tj. propojovacímu vedení mezi členskými státy, zařízením LNG a skladovacím zařízením mohou být na základě žádosti uděleny výjimky z článků 18, 19, 20 a čl. 25 odst. 2, 3 a 4 za těchto podmínek:
a) investice musí zlepšit hospodářskou soutěž v dodávkách plynu a bezpečnost dodávek;
b) úroveň rizika spojeného s investicí je taková, že k investici by bez udělení výjimky nedošlo;
c) infrastruktura musí být vlastněna fyzickou nebo právnickou osobou, která je alespoň ve své právní formě oddělena od provozovatelů soustav, v jejichž soustavách bude infrastruktura vybudována;
d) od uživatelů dané infrastruktury budou vybírány poplatky;
e) výjimka není na újmu hospodářské soutěži nebo řádnému fungování vnitřního trhu nebo účinnému fungování regulované soustavy, ke které je infrastruktura připojena.
2. Odstavec 1 se týká rovněž významných zvýšení kapacity stávajících infrastruktur a změn infrastruktur, které umožňují rozvoj nových zdrojů dodávek plynu.
3. a) Regulační orgán uvedený v článku 25 může případně rozhodnout o výjimce uvedené v odstavcích 1 a 2.
Členské státy však mohou stanovit, aby regulační orgány předkládaly příslušnému orgánu členského státu svá stanoviska k žádostem o udělení výjimky k formálnímu schválení.
Tato stanoviska se zveřejňuje spolu s rozhodnutím.
b) i) Výjimka se může vztahovat k nové infrastruktuře, ke stávající infrastruktuře s významně zvýšenou kapacitou nebo ke změnám stávající infrastruktury, nebo k jejich částem.
ii) Při rozhodování o udělení výjimky musí být v každém jednotlivém případě posouzena potřeba stanovit podmínky ohledně délky trvání výjimky a nediskriminačního přístupu k propojovacímu vedení.
iii) Při rozhodování o podmínkách podle tohoto písmene by měla být zejména zohledněna délka smluv, dodatečná kapacita, která má být vybudována, nebo změny stávající kapacity, časový horizont projektu a vnitrostátní podmínky.
c) Při poskytování výjimky může příslušný orgán stanovit pravidla a mechanismy pro správu a rozmisťování kapacit, pokud to nebrání provádění dlouhodobých smluv.
d) Rozhodnutí o výjimce, včetně podmínek uvedených v písmeni b), musí být řádně odůvodněno a zveřejněno.
e) V případě propojovacího vedení je rozhodnutí o výjimce přijato po konzultaci s ostatními členskými státy nebo dotyčnými regulačními orgány.
4. Výjimku musí příslušný orgán neprodleně oznámit Komisi společně se všemi důležitými informacemi ve vztahu k rozhodnutí.
Tyto informace se předkládají v úhrnné podobě, aby mohla Komisi přijmout podložené rozhodnutí.
Tyto informace obsahují zejména
a) přesné důvody, na jejichž základě regulační orgán nebo členský stát udělil výjimku, včetně finančních údajů odůvodňujících potřebu výjimky;
b) provedenou analýzu dopadu udělení výjimky na hospodářskou soutěž a řádné fungování vnitřního trhu s plynem;
c) důvody pro délku trvání výjimky a podíl na celkové kapacitě dotyčné plynárenské infrastruktury, pro kterou je výjimka udělena;
d) výsledek konzultací s dotčenými členskými státy nebo regulačními orgány, pokud se výjimka vztahuje na propojovací vedení;
e) přínos infrastruktury k diverzifikaci dodávek plynu.
Do dvou měsíců po obdržení oznámení může Komise požádat dotyčné regulační orgány nebo členské státy, aby změnily nebo zrušily rozhodnutí o udělení výjimky.
Pokud si Komise vyžádá doplňující informace, může být tato dvouměsíční lhůta prodloužena o jeden měsíc.
Pokud dotyčný regulační orgán nebo členský stát uvedené žádosti ve lhůtě čtyř týdnů nevyhoví, přijme Komise konečné rozhodnutí postupem podle čl. 30 odst. 2.
Komise zabezpečí zachování důvěrnosti citlivých obchodních informací.
Článek 23
Otevírání trhu a vzájemnost
1. Členské státy zajistí, aby oprávněnými zákazníky byli
a) do 1. července 2004 oprávnění zákazníci stanovení v čl. 18 směrnice 98/30/ES.
Členské státy zveřejní do 31. ledna každého roku kritéria pro definování těchto oprávněných zákazníků;
b) nejpozději do 1. července 2004 všichni zákazníci mimo domácnosti;
c) od 1. července 2007 všichni zákazníci.
2. Aby se předešlo nerovnováze při otevírání trhů se zemním plynem,
a) smlouvy na dodávky s oprávněným zákazníkem v soustavě jiného členského státu se nezakazují, je-li zákazník považován za oprávněného v obou daných soustavách;
b) pokud jsou odmítnuty transakce popsané v písmenu a) kvůli tomu, že zákazník je oprávněný jen v jedné z obou soustav, může Komise s přihlédnutím k situaci na trhu a k obecnému zájmu nařídit odmítající straně provést požadované dodávky na žádost některého z členských států, v nichž se soustavy nacházejí.
Článek 24
Přímá vedení
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, která umožní
a) plynárenským podnikům usazeným na jejich území zásobovat oprávněné zákazníky prostřednictvím přímých vedení;
b) každému oprávněnému zákazníkovi usazenému na jejich území, aby byl plynárenskými podniky zásobován prostřednictvím přímých vedení.
2. Členské státy nebo jimi určený příslušný orgán stanoví kritéria pro povolení výstavby přímých vedení na svém území v případech, kdy je pro výstavbu nebo provozování přímých vedení požadováno povolení (tj. licence, povolení, koncese, souhlas nebo schválení).
Tato kritéria musí být objektivní a nediskriminační.
3. Členské státy mohou podmínit povolení výstavby přímého vedení buď odmítnutím přístupu do soustavy případně na základě článku 21, anebo zahájením smírčího řízení podle článku 25.
Článek 25
Regulační orgány
1. Členské státy určí jeden nebo více příslušných subjektů plnících funkci regulačních orgánů.
Tyto orgány musí být zcela nezávislé na zájmech odvětví zemního plynu.
Na základě tohoto článku jsou pověřeny alespoň zajišťováním nediskriminace, účinné hospodářské soutěže a účinného fungování trhu, přičemž sledují zejména
a) pravidla pro řízení a přidělování propojovací kapacity ve spolupráci s regulačními orgány těch členských států, s nimiž existují propojení;
b) všechny mechanismy pro řešení přetížené kapacity v rámci vnitrostátní plynárenské soustavy;
c) čas, který provozovatelé přepravní a distribuční soustavy potřebují na provedení připojení a oprav;
d) zveřejňování vhodných informací provozovateli přepravní a distribuční soustavy o propojovacích vedeních, využití distribuční soustavy a přidělení kapacity zúčastněným osobám s přihlédnutím k potřebě zacházet s jednotlivými dílčími informacemi jako s důvěrnými obchodními informacemi;
e) účinné oddělování účetnictví uvedené v článku 17 pro zabezpečení toho, aby nedocházelo k žádným vzájemným subvencím mezi přepravními, distribučními, skladovacími, LNG a dodavatelskými činnostmi;
f) podmínky pro připojení ke skladování, skladování v potrubí a k jiným pomocným službám uvedeným v článku 19;
g) do jaké míry provozovatelé přepravní a distribuční soustavy plní své úkoly v souladu s články 8 a 12;
h) úroveň průhlednosti a hospodářské soutěže.
Orgány zřízené podle tohoto článku zveřejňují výroční zprávu o výsledku svých sledovacích činností uvedených v písmenech a) až h).
2. Regulační orgány jsou příslušné pro stanovování nebo schvalování alespoň metod používaných pro výpočet nebo stanovení podmínek před tím, než vstoupí v platnost, pro
a) připojení nebo přístup k vnitrostátním soustavám, včetně sazeb za přepravu a distribuci, a podmínek a sazeb pro přístup k zařízením LNG.
Tyto sazby nebo metody umožňují provádět nezbytné investice do soustav a zařízení LNG takovým způsobem, který těmto investicím dovoluje zabezpečit rentabilitu soustav a zařízení LNG;
b) poskytování vyrovnávacích služeb.
3. Odchylně od odstavce 2 mohou členské státy stanovit, aby regulační orgány předkládaly příslušnému orgánu v členském státu k formálnímu rozhodnutí sazby nebo přinejmenším metody uvedené v odstavci 2, jakož i změny uvedené v odstavci 4.
Příslušný orgán je v takovém případě oprávněn buď schválit, nebo zamítnout návrh rozhodnutí předložený regulačním orgánem.
Tyto sazby nebo metody nebo změny se zveřejňují současně s rozhodnutím o formálním přijetí.
Každé formální zamítnutí návrhu rozhodnutí se rovněž zveřejní, včetně odůvodnění.
4. Regulační orgány mají právo požádat v případě potřeby provozovatele přepravní soustavy, zařízení LNG a distribuční soustavy, aby změnili podmínky, pravidla, sazby a metody uvedené v odstavcích 1 až 3 tak, aby byly přiměřené a používaly se nediskriminačním způsobem.
5. Každá strana, která si stěžuje na provozovatele přepravní soustavy, zařízení LNG nebo distribuční soustavy ohledně záležitostí uvedených v odstavcích 1, 2 a 4 a v článku 19, může předat stížnost regulačnímu orgánu, který jako orgán pro řešení sporů vydá rozhodnutí do dvou měsíců po obdržení stížnosti.
Tuto lhůtu je možné prodloužit o dva měsíce, pokud regulační orgán potřebuje další informace.
Tuto lhůtu je možné dále prodloužit po dohodě s navrhovatelem.
Toto rozhodnutí má závazný účinek, pokud není zrušeno nebo odvoláno.
6. Každá osoba, která má právo si stěžovat na rozhodnutí o metodách přijatá podle odstavců 2, 3 a 4, nebo má-li regulační orgán konzultační povinnost, na navržené metody, může podat stížnost s ohledem na přezkoumání rozhodnutí ve lhůtě nejvýše dvou měsíců po zveřejnění rozhodnutí nebo návrhu rozhodnutí nebo v kratší lhůtě stanovené členskými státy.
Tato stížnost nemá pozastavující účinek.
7. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby regulační orgány mohly vykonávat povinnosti uvedené v odstavcích 1 až 5 účinně a rychle.
8. Členské státy vytvoří vhodné a účinné mechanismy pro regulaci, kontrolu a průhlednost tak, aby zabránily veškerému zneužívání dominantního postavení a bezohlednému chování, zejména ke škodě spotřebitelů.
Tyto mechanismy berou v úvahu ustanovení Smlouvy, a zejména její článek 82.
9. Členské státy zabezpečí, aby v souladu s vnitrostátními právními předpisy byla přijata vhodná opatření, včetně správních opatření nebo trestních řízení proti odpovědným fyzickým nebo právnickým osobám, pokud nejsou dodržena pravidla o důvěrnosti stanovená touto směrnicí.
10. V případě přeshraničních sporů je rozhodujícím orgánem regulační orgán, který je příslušný pro provozovatele soustavy, který odmítá využívání soustavy nebo přístup k soustavě.
11. Stížnosti uvedené v odstavcích 5 a 6 se podávají, aniž je dotčen výkon práva na opravný prostředek podle právních předpisů Společenství a členských států.
12. Vnitrostátní regulační orgány přispívají k rozvoji vnitřního trhu a k zajištění stejných podmínek pro všechny prostřednictvím průhledné spolupráce mezi sebou navzájem a s Komisí.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Ochranná opatření
1. V případě náhlé krize na trhu s energií nebo ohrožení fyzické bezpečnosti osob, přístrojů, zařízení nebo celistvosti soustavy může členský stát dočasně přijmout nezbytná ochranná opatření.
2. Tato opatření smějí narušit řádné fungování vnitřního trhu jen v co nejmenší míře a nesmějí mít širší působnost, než je naprosto nezbytné pro vyřešení náhle vzniklých potíží.
3. Dotyčný členský stát tato opatření neprodleně oznámí ostatním členským státům a Komisi, která může rozhodnout, že je daný členský stát musí změnit nebo zrušit, pokud narušují hospodářskou soutěž a nepříznivě ovlivňují obchod způsobem, který je v rozporu s obecným zájmem.
Článek 27
Výjimky z platebních závazků "ber nebo plať"
1. Pokud se plynárenský podnik dostal nebo se domnívá, že by se mohl dostat, do vážných hospodářských a finančních obtíží v důsledku platebních závazků "ber nebo plať", převzatých na základě jedné nebo více smluv o nákupu plynu, může zaslat příslušnému členskému státu nebo určenému příslušnému orgánu žádost o udělení dočasné výjimky z článku 18.
Podle volby členského státu jsou žádosti podávány podle jednotlivých případů buď před zamítnutím přístupu k síti, nebo po něm.
Členské státy mohou nechat na plynárenském podniku, zda podá žádost před zamítnutím přístupu k síti nebo po něm.
Pokud plynárenský podnik odmítne přístup, musí být žádost podána neprodleně.
K žádosti musí být přiloženy veškeré potřebné informace o povaze a rozsahu obtíží a o snahách podniknutých plynárenským podnikem k jejich vyřešení.
Pokud se nenabízí žádné jiné přiměřené řešení, může členský stát nebo určený příslušný orgán s přihlédnutím k odstavci 3 rozhodnout o udělení výjimky.
2. Členský stát nebo určený příslušný orgán neprodleně oznámí Komisi své rozhodnutí o udělení výjimky spolu se všemi potřebnými informacemi.
Tyto informace mohou být předloženy Komisi v souhrnné formě, která umožní Komisi vyjádřit se se znalostí věci.
Do osmi týdnů po obdržení oznámení může Komise požádat členské státy nebo určené příslušné orgány, aby změnily nebo zrušily rozhodnutí o udělení výjimky.
Pokud dotyčný regulační orgán nebo členský stát uvedené žádosti ve lhůtě čtyř týdnů nevyhoví, přijme Komise konečné rozhodnutí neprodleně postupem podle čl. 30 odst. 2.
Komise zabezpečí zachování důvěrnosti citlivých obchodních informací.
3. Při rozhodování o výjimkách uvedených v odstavci 1 vezme členský stát nebo určený příslušný orgán a Komise v úvahu zejména tato kritéria:
a) cíl, spočívající v dosažení konkurenčního trhu s plynem;
b) potřeba plnit povinnosti veřejné služby a zajistit bezpečnost dodávek;
c) postavení plynárenského podniku na trhu s plynem a skutečný stav hospodářské soutěže na tomto trhu;
d) závažnost hospodářských a finančních obtíží, na které narážejí plynárenské podniky a podniky zabývající se přepravou nebo oprávnění zákazníci;
e) data podpisu a podmínkám dané smlouvy nebo smluv, včetně toho, do jaké míry umožňují přihlížet k vývoji trhu;
f) úsilí vynaloženému při řešení problému;
g) míra, v jaké podnik při převzetí platebních závazků "ber nebo plať" mohl, s ohledem na tuto směrnici, přiměřeným způsobem předvídat, že mohou vzniknout vážné obtíže;
h) úroveň propojení soustavy s ostatními soustavami a stupni interoperability těchto soustav a
i) důsledky, jaké by mělo udělení výjimky na řádné uplatňování této směrnice, pokud jde o řádné fungování vnitřního trhu se zemním plynem.
Rozhodnutí o žádosti o výjimku týkající se platebních smluv "ber nebo plať" uzavřených před vstupem této směrnice v platnost nesmí vést k situaci, v níž je nemožné nalézt jiná rentabilní odbytiště.
V každém případě se obtíže nepovažují za závažné, pokud prodej zemního plynu neklesne pod úroveň záruk minimálního odběru obsažených ve smlouvách o nákupu plynu "ber nebo plať" anebo pokud daná smlouva o nákupu plynu "ber nebo plať" může být změněna nebo plynárenský podnik je schopen nalézt jiná odbytiště.
4. Plynárenské podniky, kterým nebyla udělena výjimka uvedená v odstavci 1, nesmějí odmítnout nebo nesmějí nadále odmítat přístup k síti v důsledku závazků "ber nebo plať" převzatých ve smlouvě o nákupu plynu.
Členské státy dbají na dodržování odpovídajících ustanovení kapitoly VI, totiž článků 18 až 25.
5. Každá výjimka udělená na základě výše uvedených ustanovení musí být řádně odůvodněna.
Komise zveřejní rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
6. Do pěti let od vstupu této směrnice v platnost předloží Komise hodnotící zprávu o zkušenostech získaných s uplatňováním tohoto článku, aby Evropský parlament a Rada mohly včas posoudit nezbytnost její úpravy.
Článek 28
Vznikající a izolované trhy
1. Členské státy, které nejsou přímo spojeny s propojenou sítí jiného členského státu a které mají pouze jednoho hlavního vnějšího dodavatele, se mohou odchýlit od článků 9 a 23 nebo 24 této směrnice.
Dodavatelský podnik, jehož podíl na trhu je vyšší než 75 %, se považuje za hlavního dodavatele.
Tato odchylka přestává bez dalšího platit v okamžiku, kdy přestane platit alespoň jedna z těchto podmínek.
Každá taková odchylka se oznámí Komisi.
2. Členský stát, který má právo na přiznání postavení vznikajícího trhu a který by se v důsledku provádění této směrnice dostal do vážných obtíží, se může odchýlit od článků 4 a 7, čl. 8 odst. 1 a 2, článků 9 a 11, čl. 12. odst. 5, článků 13, 17, 18, čl. 23 odst. 1 nebo článku 24 této směrnice. Tato odchylka přestává bez dalšího platit v okamžiku, kdy členský stát již nemá právo na přiznání postavení vznikajícího trhu. Každá taková odchylka se oznámí Komisi.
3. Ke dni, ke kterému odchylka uvedená v odstavci 2 přestane platit, povede definice oprávněných zákazníků k otevření trhu odpovídajícímu přinejmenším 33 % celkové roční spotřeby plynu na vnitrostátním trhu s plynem. Dva roky poté se použije čl. 23 odst. 1 písm. b) a tři roky poté čl. 23 odst. 1 písm. c). Dokud není použitelný čl. 23 odst. 1 písm. b), mohou se členské státy rozhodnout nepoužívat článek 18, pokud jde o pomocné služby a dočasné skladování k procesu znovuzplynování zemního plynu a jeho následné dodávání do přepravní soustavy.
4. Pokud by provádění této směrnice způsobilo vážné obtíže v zeměpisně vymezeném území členského státu, zejména pokud jde o rozvoj přepravní infrastruktury a hlavní distribuční infrastruktury, jakož i s ohledem na povzbuzení investic, mohou členské státy požádat Komisi o dočasnou odchylku z článků 4 a 7, čl. 8 odst. 1 a 2, článků 9 a 11, čl. 12 odst. 5, článků 13, 17 a 18, čl. 23 odst. 1 nebo článku 24.
5. Komise může udělit odchylku uvedenou v odstavci 4 zejména s přihlédnutím k těmto kritériím:
- potřebě investic do infrastruktury, jejíž provoz by nebyl hospodárný v konkurenčním tržním prostředí,
- úrovni a vyhlídkám návratnosti vyžadovaných investic,
- velikosti a vyspělosti plynárenské sítě v dané oblasti,
- vyhlídkám daného trhu s plynem,
- velikosti a vlastnostem dané části území nebo oblasti, jakož i k sociálně ekonomickým a demografickým faktorům.
a) Pokud jde o plynárenskou infrastrukturu jinou než distribuční, lze odchylku udělit, pouze pokud v této oblasti není vytvořena žádná plynárenská infrastruktura nebo byla vytvořena před méně než deseti lety.
Dočasná odchylka nesmí překročit deset let od prvních dodávek plynu do této oblasti.
b) Pokud jde o distribuční infrastrukturu, lze odchylku udělit na období, které nesmí přesáhnout 20 let od prvních dodávek plynu prostřednictvím uvedené soustavy do této oblasti.
6. Lucembursko může využívat odchylku podle čl. 8 odst. 3 a článku 9 po dobu pěti let, počínaje 1. červencem 2004. Uvedená odchylka bude před uplynutím pětiletého období přezkoumána, přičemž případné rozhodnutí odchylku obnovit o dalších pět let musí být přijato postupem podle čl. 30 odst. 2. Každá taková odchylka se musí oznámit Komisi.
7. Než Komise přijme rozhodnutí podle odstavce 4, informuje členské státy o žádostech podaných na základě odstavce 5 při zachování důvěrnosti.
Toto rozhodnutí a odchylky uvedené v odstavcích 1 a 2 se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
8. Řecko se může odchýlit od článků 4, 11, 12, 13, 18, 23 nebo 24 této směrnice pro zeměpisné oblasti a období vymezená v licencích, které vydalo před 15. březnem 2002 v souladu se směrnicí 98/30/ES, pro rozvoj a výhradní využívání distribučních sítí v některých zeměpisných oblastech.
Článek 29
Přezkum
Pokud Komise ve zprávě uvedené v čl. 28 odst. 3 dospěje k závěru, že vzhledem k účinnému způsobu, jakým byl uskutečňován přístup k soustavě v členském státě, který dává prostor pro zcela účinný, nediskriminační a neztížený přístup k síti, nejsou určité povinnosti uložené touto směrnicí podnikům (včetně povinností týkajících se právního oddělení provozovatelů distribuční soustavy) úměrné sledovanému cíli, může dotyčný členský stát podat Komisi žádost o osvobození od daného požadavku.
Členský stát oznámí tuto žádost neprodleně Komisi spolu s veškerými významnými informacemi nezbytnými k prokázání, že závěr obsažený ve zprávě o zabezpečení účinného přístupu k soustavě bude dodržen.
Do tří měsíců po obdržení oznámení vydá Komise stanovisko k žádosti dotyčného členského státu a případně předloží Evropskému parlamentu a Radě návrhy na změnu odpovídajících ustanovení směrnice.
V návrzích na změnu směrnice může Komise navrhnout osvobození dotyčného členského státu od daných požadavků za podmínky, že členský stát případně provádí stejně účinná opatření.
Článek 30
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 31
Předkládání zpráv
1. Komise sleduje a posuzuje uplatňování této směrnice a předkládá zprávu o celkovém pokroku Evropskému parlamentu a Radě před koncem prvního roku po vstupu této směrnice v platnost, a později jednou za rok.
Zpráva obsahuje přinejmenším
a) získané zkušenosti a dosažený pokrok při vytváření úplného a plně fungujícího vnitřního trhu se zemním plynem a překážek, které v této souvislosti přetrvávají, včetně prvků dominantního postavení na trhu, koncentrace na trhu, bezohledného chování nebo chování narušujícímu hospodářskou soutěž;
b) výjimky udělené podle této směrnice, včetně zavádění odchylky podle čl. 13 odst. 2 za účelem možného přezkoumání prahových hodnot;
c) rozsah, v němž byly požadavky na oddělení a stanovení sazeb uvedené v této směrnici úspěšné při zajišťování korektního a nediskriminačního přístupu do plynárenské soustavy Společenství a odpovídající úrovně hospodářské soutěže, jakož i hospodářské, environmentální a sociální důsledky otvírání trhu s plynem pro zákazníky;
d) přezkoumání záležitostí týkajících se úrovně kapacity soustavy a bezpečnosti dodávek zemního plynu ve Společenství, a zejména existující a předpokládanou rovnováhu mezi nabídkou a poptávkou, berouc v úvahu fyzické kapacity pro výměnu mezi oblastmi a vývoj ve skladování (včetně otázky úměrnosti tržní regulace v tomto odvětví);
e) zvláštní pozornost věnuje opatřením přijatým v členských státech na pokrytí poptávky v době špičky a na řešení výpadků jednoho nebo více dodavatelů;
f) celkové zhodnocení pokroku dosaženého vzhledem na dvoustranné vztahy se třetími zeměmi, které vyrábějí a vyvážejí nebo přepravují zemní plyn, včetně pokroku při integraci trhu, obchodování a přístupu do sítí takových třetích zemí;
g) potřebu možných harmonizačních požadavků, které nejsou spojeny s ustanoveními této směrnice.
Zpráva může případně obsahovat doporučení, obsahující opatření k boji proti nepříznivým dopadům dominantního postavení na trhu a koncentrace trhu.
2. Každé dva roky zpráva uvedená v odstavci 1 rovněž zahrne analýzu různých opatření přijatých členskými státy ke splnění povinností veřejné služby současně s posouzením účinnosti těchto opatření, a zejména jejich dopadu na hospodářskou soutěž na trhu se zemním plynem.
Tato zpráva může případně zahrnovat doporučení týkající se opatření, která mají být přijata na vnitrostátní úrovni k dosažení vysoké úrovně veřejných služeb, nebo opatření zaměřených na zabránění rozkladu trhu.
3. Nejpozději do 1. ledna 2006 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě podrobnou zprávu o pokroku při vytváření vnitřního trhu se zemním plynem.
Tato zpráva posoudí zejména
- existenci nediskriminačního přístupu do soustavy;
- účinnost regulace;
- rozvoj infrastruktury připojení, podmínky tranzitu a situaci v bezpečnosti dodávek ve Společenství;
- rozsah, v jakém pro malé podniky a domácnosti přibývají úplné výhody otvírání trhů, zejména v souvislosti s úrovní veřejné služby;
- rozsah, v jakém jsou v praxi trhy otevřené také pro skutečnou hospodářskou soutěž, včetně hledisek dominantního postavení na trhu, koncentrace trhu, bezohledného chování a chování narušujícího hospodářskou soutěž;
- rozsah, v jakém zákazníci skutečně mění dodavatele a znovu dojednávají sazby;
- vývoj cen, včetně cen za dodávky, ve vztahu ke stupni otevřenosti trhů;
- zda účinný a nediskriminační přístup třetích stran ke skladování plynu existuje v případech, kdy je technicky nebo hospodářsky nezbytný s ohledem na zabezpečení účinného přístupu k soustavě;
- zkušenosti získané při uplatňování směrnice, pokud jde o účinnou nezávislost provozovatelů soustav ve vertikálně integrovaných podnicích, a zda byla vypracována další opatření vedle funkční nezávislosti a oddělení účetnictví, která mají účinky odpovídající právnímu oddělení.
Komise předloží případně návrhy Evropskému parlamentu a Radě, zejména aby byla zabezpečena vysoká úroveň veřejných služeb.
Komise předloží případně do 1. července 2007 návrhy Evropskému parlamentu a Radě, zejména za účelem zabezpečení úplné a skutečné nezávislosti provozovatelů distribuční soustavy.
V případě potřeby se tyto návrhy v souladu s právními předpisy o ochraně hospodářské soutěže mají rovněž zabývat opatřeními, kterými se čelí dominantnímu postavení na trhu, koncentraci na trhu a bezohlednému chování nebo chování, které je v rozporu s hospodářskou soutěží.
Článek 32
Zrušovací ustanovení
1. Směrnice 91/296/EHS se zrušuje ode dne 1. července 2004, aniž jsou dotčeny smlouvy uzavřené podle čl. 3 odst. 1 směrnice 91/296/EHS, které zůstávají v platnosti a budou prováděny v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
2. Směrnice 98/30/ES se zrušuje ode dne 1. července 2004, aniž jsou dotčeny závazky členských států týkající se lhůt pro provedení a použitelnost uvedené směrnice.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze B.
Článek 33
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Členské státy mohou odložit provedení čl. 13 odst. 1 do 1. července 2007. Tím nejsou dotčeny požadavky obsažené v čl. 13 odst. 2.
3. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 34
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 35
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/57/ES
ze dne 17. června 2003,
kterou se mění směrnice 2002/32/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 2002/32/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) směrnice Rady 1999/29/ES o nežádoucích látkách a produktech ve výživě zvířat [2], naposledy pozměněná směrnicí 2001/102/ES [3], stanoví maximální obsahy dioxinů v některých krmných surovinách a krmných směsích;
(2) směrnice 2002/32/ES zrušuje a nahrazuje směrnici 1999/29/ES s účinkem ode dne 1. srpna 2003;
(3) pro ochranu zdraví veřejnosti a zdraví zvířat je velmi důležité, že maximální obsahy dioxinů stanovené směrnicí 1999/29/ES zůstávají v platnosti po dni 1. srpna 2003.
Směrnice 2002/32/ES by proto měla být pozměněna tak, aby obsahovala maximální obsahy dioxinů stanovené směrnicí 1999/29/ES;
(4) aby nedošlo k nepochopení, je vhodné upřesnit, že minerální látky se vztahují ke krmným surovinám ve smyslu přílohy směrnice Rady 96/25/ES ze dne 29. dubna 1996 o oběhu krmných surovin [4] naposledy pozměněného směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/46/ES [5];
(5) v zájmu jasnosti by měla být pravidla upravující dioxiny shromážděna do jednoho textu. V důsledku toho je třeba pozměnit směrnici 2002/32/ES tak, že se k ní vloží jako příloha ustanovení nařízení Komise (ES) č.
2439/1999 ze dne 17. listopadu 1999 o podmínkách pro povolení doplňkových látek náležejících do skupiny "pojiva, protispékavé látky a koagulanty" v krmivech [6], ve znění nařízení (ES) č. 739/2000 [7], které stanoví prozatímní maximální obsah pro kaolinové hlinky a další doplňkové látky povolené pro použití jako pojiva, protispékavé látky a koagulanty.
Protože o sledování na přítomnost dioxinů u dihydrátu síranu vápenatého, vermikulitu, natrolit-phonolitu, syntetických hlinitovápenatých sloučenin a klinoptilolitu sedimentárního původu nebyly poskytnuty žádné nebo byly poskytnuty nedostatečné údaje, které by prokazovaly, že nedošlo ke kontaminaci dioxiny nebo ke kontaminaci pod hranicí detekce, je proto vhodné za účelem ochrany zdraví zvířat a lidí stanovit pro tyto doplňkové látky maximální obsah dioxinů k již stanoveným maximálním hodnotám obsahu dioxinů v kaolinové hlince.
V důsledku toho může být zrušeno nařízení (ES) 2439/1999;
(6) opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2002/32/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. S výjimkou ustanovení týkajících se bodů c) a j) seznamu produktů v tabulce připojené k této směrnici uvedou členské státy nejpozději do 31. července 2003 v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tato ustanovení používat ode dne 1. srpna 2003.
S ohledem na ustanovení týkající se bodů c) a j) seznamu produktů v tabulce připojené k této směrnici uvedou členské státy nejpozději do 29. února 2004 v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tato ustanovení používat ode dne 1. března 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Nařízení Komise (ES) č. 2439/1999 ze dne 17. listopadu 1999 o podmínkách pro povolení doplňkových látek patřících do skupiny "pojiva, protispékavé látky a koagulanty" v krmivech se zrušuje s účinkem ode dne 1. března 2004.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/58/ES
ze dne 15. července 2003,
kterou se mění směrnice Rady 68/151/EHS, pokud jde o požadavky na zveřejňování týkající se některých forem společností
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2 písm. g) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) První směrnice Rady 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření za účelem dosažení jejich rovnocennosti ve Společenství, které jsou vyžadovány v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 odst. 2 Smlouvy, na ochranu zájmů společníků a třetích osob [4], upravuje povinné zveřejňování řady listin a údajů týkajících se společností s omezeným ručením.
(2) V rámci čtvrté etapy projektu zjednodušování právních předpisů pro vnitřní trh (SLIM), zahájené Komisí v říjnu 1998, vydala pracovní skupina pro právo obchodních společností v září 1999 zprávu o zjednodušení první a druhé směrnice v oblasti práva společností, jež obsahovala určitá doporučení.
(3) Aktualizace směrnice 68/151/EHS podle obecných zásad stanovených v uvedených doporučeních by měla nejen značně usnadnit a urychlit zúčastněným osobám přístup k informacím o společnostech, ale i podstatně zjednodušit formality povinného zveřejňování uložené společnostem.
(4) Seznam společností uvedených ve směrnici 68/151/EHS je třeba aktualizovat s ohledem na nově vytvořené nebo zrušené formy společností na vnitrostátní úrovni od přijetí uvedené směrnice.
(5) Od roku 1968 bylo přijato několik směrnic s cílem harmonizovat požadavky na účetní doklady, které společnosti musí vyhotovovat, zejména čtvrtá směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [5], sedmá směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [6], směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí [7] a směrnice Rady 91/674/EHS ze dne 19. prosince 1991 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven [8].
Odkazy ve směrnici 68/151/EHS na účetní doklady, které se musí v souladu s uvedenými směrnicemi zveřejňovat, je třeba náležitě pozměnit.
(6) V souvislosti se zamýšlenou aktualizací a bez dotčení zásadních požadavků a náležitostí stanovených vnitrostátními právními předpisy členských států by společnosti měly mít možnost výběru ukládání povinných dokladů a údajů v papírové nebo elektronické formě.
(7) Zúčastněné osoby by měly mít možnost získat z rejstříku kopii takových dokladů a údajů v papírové i elektronické formě.
(8) Členské státy by měly mít možnost rozhodnout o vedení vnitrostátního věstníku, kterým se oznamují povinně zveřejňované dokumenty a údaje, v papírové nebo elektronické formě, nebo o zajištění zveřejňování jiným stejně účinným způsobem.
(9) Přeshraniční přístup k informacím o společnostech je třeba zlepšit tak, aby se kromě povinného zveřejňování v jednom z jazyků povolených v členském státě společnosti umožnila dobrovolná registrace povinně zveřejňovaných listin a údajů v dalších jazycích.
Třetí osoby jednající v dobré víře by měly mít možnost se těchto překladů dovolávat.
(10) Je vhodné upřesnit, že údaje předepsané v článku 4 směrnice 68/151/EHS je třeba uvádět na všech obchodních dopisech a objednávkových listech společností, bez ohledu na to, zda jsou v papírové, nebo jiné formě.
S ohledem na technický pokrok je také vhodné zabezpečit, aby tyto údaje byly uváděny na internetových stránkách společností.
(11) Směrnici 68/151/EHS je proto třeba změnit,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 68/151/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) třetí odrážka se nahrazuje tímto:
"— ve Francii:
la société anonyme, la société en commandite par actions, la société à responsabilité limitée, la société par actions simplifiée,";
b) šestá odrážka se nahrazuje tímto:
"— v Nizozemsku:
de naamloze vennootschap, de besloten vennootschap met beperkte aansprakelijkheid,";
c) devátá odrážka se nahrazuje tímto:
"— v Dánsku:
aktieselskab, kommanditaktieselskab, anpartsselskab,";
d) čtrnáctá odrážka se nahrazuje tímto:
"— ve Finsku:
yksityinen osakeyhtiö/privat aktiebolag, julkinen osakeyhtiö/publikt aktiebolag;".
2. V článku 2
a) odstavci 1 se písmeno f) nahrazuje tímto:
"f) Účetní doklady za každé účetní období, které je třeba zveřejnit v souladu se směrnicemi Rady 78/660/EHS [9], 83/349/EHS [10], 86/635/EHS [11] a 91/674/EHS [12].";
b) se zrušuje odstavec 2.
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
1. V každém členském státě je veden spis buď v ústředním rejstříku, obchodním či podnikovém rejstříku pro každou společnost, která je v něm zapsána.
2. Všechny listiny a všechny údaje, které musí být zveřejněny podle článku 2, jsou vloženy do spisu nebo zapsány do rejstříku; předmět zápisů do rejstříku musí být v každém případě uveden ve spisu.
Členské státy zajistí, že společnosti a další osoby nebo orgány mající oznamovací povinnost nebo povinnost při oznamování spolupracovat budou moci nejpozději dnem 1. ledna 2007 ukládat všechny dokumenty a údaje povinně zveřejňované podle článku 2 v elektronické formě.
Kromě toho mohou členské státy vyžadovat, aby všechny společnosti nebo některé jejich formy ukládaly všechny takové dokumenty a údaje nebo některé jejich druhy v elektronické formě.
Všechny dokumenty a údaje uvedené v článku 2, které se ukládají v papírové nebo elektronické formě nejpozději od 1. ledna 2007, musí být vedeny ve spise nebo zapsané v rejstříku v elektronické formě.
K tomuto účelu členské státy zabezpečí, aby všechny dokumenty a údaje ukládané v papírové formě nejpozději od 1. ledna 2007, byly převedeny prostřednictvím rejstříku do elektronické formy.
Dokumenty a údaje uvedené v článku 2, které se až do 31. prosince 2006 ukládají v papírové formě, nebude nutné automaticky převádět prostřednictvím rejstříku do elektronické formy.
Členské státy však zabezpečí, že budou převedeny do elektronické formy prostřednictvím rejstříku po obdržení žádosti o zveřejnění v elektronické formě podané v souladu s pravidly přijatými pro provádění odstavce 3.
3. Na žádost musí být možné získat úplnou nebo částečnou kopii každé listiny nebo každého údaje, které jsou uvedeny v článku 2.
Nejpozději od 1. ledna 2007 mohou být žádosti do rejstříku předávány v papírové nebo elektronické formě podle volby žadatele.
Ode dne, který si každý členský stát zvolí sám, nejpozději však dnem 1. ledna 2007, musí být z rejstříku možné získat kopie uvedené v prvním pododstavci v papírové nebo elektronické formě podle volby žadatele.
To se týká všech listin a údajů bez ohledu na to, zda byly uloženy před zvoleným dnem nebo po něm.
Členské státy však mohou rozhodnout, že dokumenty a údaje nebo některé jejich druhy uložené v papírové formě do data nebo před datem, které nesmí být pozdější než 31. prosince 2006, nebude možné získat z rejstříku v elektronické formě, uplynula-li stanovená lhůta mezi dnem uložení a dnem, kdy byla žádost rejstříku podána.
Tato lhůta musí činit nejméně deset let.
Poplatky za vyhotovení úplné nebo částečné kopie listiny nebo údaje podle článku 2 na papíře nebo elektronicky nesmí převýšit správní náklady.
Kopie předané na papíře jsou ověřeny, ledaže žadatel na tomto ověření netrvá.
Kopie předané elektronicky se neověřují, pokud o to žadatel výslovně nepožádá.
Členské státy přijmou potřebná opatření, aby zabezpečily, že ověření kopií v elektronické formě zaručí věrohodnost původu i neporušenost obsahu přinejmenším prostřednictvím zaručeného elektronického podpisu ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [*] Úř. věst. L 13, 19.1.2000, s. 12..
4. Listiny a údaje uvedené v odstavci 2 se zveřejní ve vnitrostátním věstníku určeném pro tento účel členským státem buď v plném, nebo zkráceném znění, nebo prostřednictvím odkazu oznamujícího uložení dokumentu ve spisu nebo jeho zápis do rejstříku.
Vnitrostátní věstník určený pro tento účel může být veden v elektronické formě.
Členské státy se mohou rozhodnout, že nahradí zveřejňování ve vnitrostátním věstníku jiným, stejně účinným způsobem, který bude přinejmenším využívat systému umožňujícího přístup k zveřejněným informacím v chronologickém sledu prostřednictvím centrální elektronické platformy.
5. Společnost se může dovolávat listin a údajů vůči třetím osobám až po zveřejnění uvedeném v odstavci 4, ledaže prokáže, že tyto třetí osoby tyto listiny nebo údaje znaly.
U úkonů, které proběhly do šestnáctého dne po tomto zveřejnění, se nelze dovolávat těchto listin a údajů vůči třetím osobám, které prokáží, že nebylo možné, aby listiny nebo údaje znaly.
6. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zabránění jakéhokoli nesouladu mezi obsahem informací zveřejněných v souladu s odstavcem 4 a obsahem rejstříku nebo spisu.
V případě nesouladu se však nelze dovolávat textu zveřejněného v souladu s odstavcem 4 vůči třetím osobám; třetí osoby se jej však mohou dovolávat, ledaže společnost prokáže, že znaly texty uložené ve spisu nebo zapsané v rejstříku.
7. Třetí osoby se mohou vždy dovolávat listin a údajů dosud nezveřejněných, ledaže má nezveřejnění za následek jejich neúčinnost.
8. Pro účely tohoto článku se "v elektronické formě" rozumí, že informace jsou prostřednictvím zařízením na elektronické zpracování (včetně digitální komprese) a ukládání dat odeslány z výchozího místa a přijaty na místě určení a v úplnosti odesílány, přenášeny a přijímány způsobem stanoveným členskými státy telegraficky, rádiovými, optickými nebo jinými elektromagnetickými prostředky."
4. Vkládá se nový článek 3a, který zní:
"Článek 3a
1. Listiny a údaje, které podléhají zveřejnění podle článku 2, se vyhotovují a ukládají v jednom z jazyků povolených jazykovými pravidly platnými v členském státě, kde je veden spis uvedený v čl. 3 odst. 1.
2. Kromě povinného zveřejňování uvedeného v článku 3 umožní členské státy, aby listiny a údaje uvedené v článku 2 mohly být dobrovolně zveřejněny v souladu s článkem 3 v kterémkoli úředním jazyce Společenství.
Členské státy mohou nařídit, aby překlad takových listin a údajů byl ověřen.
Členské státy přijmou potřebná opatření na usnadnění přístupu třetím osobám k dobrovolně zveřejněným překladům.
3. Kromě povinného zveřejnění uvedeného v článku 3 a dobrovolného zveřejnění podle odstavce 2 tohoto článku mohou členské státy umožnit, aby dotyčné listiny a údaje byly zveřejněny v souladu s článkem 3 v kterémkoli jiném jazyce.
Členské státy mohou nařídit, aby překlad takových listin a údajů byl ověřen.
4. V případě nesouladu mezi listinami a údaji zveřejněnými v úředních jazycích rejstříku a překladem dobrovolně zveřejněným se překladu dobrovolně zveřejněného nelze dovolávat vůči třetím osobám. Třetí osoby se však mohou dovolávat překladu dobrovolně zveřejněného, ledaže společnost prokáže, že znaly znění, které bylo předmětem povinného zveřejnění."
5. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Členské státy stanoví, že dopisy a objednávkové listy v papírové nebo jiné formě mají obsahovat tyto údaje:
a) informace nezbytné k identifikaci rejstříku, u kterého je veden spis uvedený v článku 3, a číslo zápisu společnosti do tohoto rejstříku;
b) právní formu společnosti, sídlo společnosti a případně údaj, že společnost je v likvidaci.
Jestliže je v těchto listinách zmínka o základním kapitálu společnosti, musí se údaj týkat upsaného a splaceného základního kapitálu.
Členské státy stanoví, že internetové stránky společností budou obsahovat alespoň údaje uvedené v prvním pododstavci a případně odkaz na upsaný a splacený základní kapitál."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Členské státy stanoví přiměřené sankce pro případ
a) nezveřejnění účetních dokladů tak, jak to stanoví čl. 2 odst. 1 písm. f);
b) neuvedení povinných údajů stanovených v článku 4 na obchodních dokumentech nebo internetové stránce společnosti."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 1. ledna 2012 zprávu spolu s případným návrhem na změnu této směrnici na základě zkušeností získaných při jejím používání, s ohledem na její cíle a na technologický vývoj, k němuž do té doby dojde.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/59/ES
ze dne 15. července 2003
o výchozí kvalifikaci a pravidelném školení řidičů některých silničních vozidel pro nákladní nebo osobní dopravu a o změně nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a směrnice Rady 91/439/EHS a zrušení směrnice Rady 76/914/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 1, 2 a 4 nařízení (EHS) č. 3820/85 [4] musí mít určití řidiči provozující silniční nákladní nebo osobní dopravu v závislosti na svém věku, kategorii používaného vozidla a dopravní vzdálenosti osvědčení o odborné způsobilosti v souladu s právními předpisy Společenství o minimální úrovni výcviku pro některé řidiče silniční dopravy. Tuto minimální úroveň stanoví směrnice 76/914/EHS [5].
(2) Protože nařízení (EHS) č. 3820/85 se vztahuje jen na malé procento řidičů a jen málo členských států vyžaduje povinný výcvik řidičů, vykonává v současné době většina řidičů své povolání na území Společenství pouze na základě řidičského průkazu.
(3) Aby řidiči mohli vyhovět nové poptávce vznikající rozvojem trhu silniční dopravy, mají být předpisy Společenství uplatňovány na všechny řidiče bez ohledu na to, zda vykonávají své povolání jako osoby samostatně výdělečně činné nebo jako zaměstnanci a zda pro vlastní nebo cizí potřebu.
(4) Cílem stanovení nových předpisů Společenství je zajistit, aby prostřednictvím své kvalifikace získal řidič takové schopnosti, které mu umožní přistup k řidičskému povolání a jeho výkonu.
(5) Zejména povinnost mít výchozí kvalifikaci a podstupovat pravidelná školení má za cíl zlepšit bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a bezpečnost řidiče včetně činností vykonávaných řidičem v době, kdy vozidlo stojí.
Navíc má moderní povaha povolání řidiče mezi mladými lidmi vyvolat zájem o toto povolání a usnadnit nábor nových řidičů v době jejich nedostatku.
(6) Aby se předešlo nerovným podmínkám hospodářské soutěže, měla by se tato směrnice vztahovat na povolání řidiče vykonávané jak státními příslušníky členských států, tak státní příslušníky třetích zemí, kteří jsou zaměstnáni nebo využíváni podnikem usazeným v některém členském státě.
(7) Za účelem zjištění, zda řidič plní své povinnosti, by měly členské státy řidiči vydat osvědčení odborné způsobilosti (dále jen "osvědčení"), které potvrzuje jeho výchozí kvalifikaci nebo pravidelné školení.
(8) S ohledem na rozdíly mezi stávajícími systémy v některých členských státech, by měly členské státy mít možnost volit z několika možností, aby usnadnily provádění ustanovení ve vztahu k výchozí kvalifikaci.
(9) Pro udržení svou kvalifikace řidiče by měli mít stávající řidiči povinnost podstupovat pravidelná školení na procvičení schopností podstatných pro výkon jejich povolání.
(10) Minimální požadavky na výchozí kvalifikaci a pravidelné školení se týkají bezpečnostních pravidel, která je třeba dodržovat při řízení a v době, kdy vozidlo stojí.
Rozvoj defenzivní jízdy, tj. předvídání nebezpečí a ohleduplnost vůči ostatním účastníkům provozu na pozemních komunikacích, jde ruku v ruce s hospodárnou spotřebou pohonných hmot, což bude mít pozitivní vliv jak na společnost, tak na odvětví silniční dopravy.
(11) Touto směrnice by neměla být dotčena práva získaná řidičem, který byl před dnem stanoveným pro získání osvědčení, které potvrzuje výchozí kvalifikaci nebo pravidelné školení, držitelem řidičského oprávnění potřebného pro výkon povolání řidiče.
(12) Pořádat výcvikové kurzy stanovené pro výchozí kvalifikaci a pravidelné školení by měla jen výcviková střediska schválená příslušnými orgány členských států.
K zajištění kvality těchto schválených středisek mají příslušné orgány stanovit harmonizovaná kritéria pro jejich schvalování včetně kritérii osvědčené vysoké úrovně odborné způsobilosti.
(13) Pořádáním zkoušek stanovených v souvislosti s výchozí kvalifikací a pravidelným školením by měly být pověřeny nejen příslušné orgány členských států, ale také všechny jimi určené subjekty.
S ohledem na důležitost této směrnice pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a rovnost podmínek hospodářské soutěže mají příslušné orgány členských států vykonávat nad těmito zkouškami dozor.
(14) Členské státy by měly stanovit, že první pravidelné školení má být dokončeno a odpovídající osvědčení vydáno do pěti let následujících po dni vydání osvědčení potvrzujícího výchozí kvalifikaci nebo po uplynutí lhůty stanovené pro některé řidiče k uplatnění jejich získaných práv.
Má být rovněž možné tyto lhůty zkrátit nebo prodloužit.
Po prvním pravidelném školení má řidič procházet dalším pravidelným školením vždy po pěti letech.
(15) K potvrzení, že řidič jako státní příslušník členského státu je držitelem jednoho z osvědčení stanoveného touto směrnicí, a k usnadnění vzájemného uznávání různých osvědčení by měly členské státy připojit harmonizovaný kód Společenství stanovený pro tento účel spolu s dobou platnosti kódu buď k řidičskému průkazu, nebo k novému průkazu kvalifikace řidiče vzájemně uznávaného členskými státy, jehož harmonizovaný vzor je stanoven v této směrnici.
Tento průkaz by měl s ohledem na důležitost práv, která propůjčuje ve vztahu k bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a rovnost podmínek hospodářské soutěže, splňovat stejné bezpečnostní požadavky jako řidičský průkaz.
Možnost daná členským státům připojit kód Společenství k novému průkazu jim má umožnit stanovit lhůtu platnosti řidičských průkazů, která se neshoduje s datem uplynutí platnosti pravidelného školení, s ohledem na to, že směrnice 91/439/EHS [6] stanoví, že si každý členský stát zachovává právo stanovit na základě vnitrostátních kritérií dobu platnosti řidičských průkazů, které vydává.
(16) Přílohy I a Ia směrnice 91/439/EHS by měly být změněny, aby byl seznam harmonizovaných kódů a podkódů uvedený v těchto přílohách doplněný o nové kódy Společenství, které určují, do kterého dne řidič splňuje požadavky na odbornou kvalifikaci, ať výchozí kvalifikace nebo pravidelného školení.
(17) Zvláštní ustanovení o vydávání osvědčení by měla být stanovena pro řidiče, na které se vztahuje tato směrnice a kteří jsou státními příslušníky třetích zemí.
(18) Komise by měla sledovat provádění této směrnice, zejména s ohledem na různé systémy výchozí kvalifikace, které stanoví, a měla by o tom podat zprávu Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
(19) Vzhledem ke značnému počtu řidičů, na které se tato směrnice vztahuje, by měla být ustanovení o výchozí kvalifikaci uplatňována ve dvou etapách podle toho, zda jde o osobní nebo o nákladní dopravu.
Postupné uplatňování této směrnice, pokud jde o výchozí kvalifikaci řidičů vozidel provozujících nákladní a osobní dopravu, by mělo umožnit rovněž zavádění pravidelného školení po etapách.
(20) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(21) Ke zohlednění použití dvou odlišných lhůt ustanovení ve vztahu k výchozí kvalifikaci by měl být odpovídající ustanovení nařízení (EHS) č. 3820/85 a směrnice 76/914/EHS zrušena.
(22) Je nicméně žádoucí, aby byli za účelem dodržování zásad práva Společenství z oblasti působnosti této směrnice vyjmuti řidiči vozidel používaných k provozování dopravy tam, kde se vliv této dopravy na bezpečnost považuje za méně výrazný nebo kde by požadavky této směrnice ukládaly neúměrné hospodářské nebo sociální břemeno.
(23) Protože cíle navrhované akce, totiž zavedení normy pro výchozí kvalifikaci a pravidelné školení v celém Společenství, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu a účinků navrhované akce, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy přijmout opatření.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou ve stejném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na práci řidičů vykonávanou
a) státními příslušníky členského státu a
b) státními příslušníky třetích zemí, kteří jsou zaměstnáni nebo využíváni podnikem usazeným v některém členském státě;
(dále jen "řidiči") provozujícími silniční dopravu v rámci Společenství na pozemních komunikacích přístupných veřejnosti, kteří používají
- vozidla, pro která je požadováno řidičské oprávnění skupiny C1, C1+E, C nebo C+E podle definice ve směrnici 91/439/EHS nebo řidičské oprávnění uznávané jako rovnocenné,
- vozidla, pro která je požadováno řidičské oprávnění skupiny D1, D1+E, D nebo D+E podle definice ve směrnici 91/439/EHS nebo řidičské oprávnění uznávané jako rovnocenné.
Článek 2
Výjimky
Tato směrnice se nevztahuje na řidiče:
a) vozidel s nejvyšší povolenou rychlostí nepřevyšující 45 km/h;
b) vozidel používaných nebo kontrolovaných ozbrojenými silami, civilní obranou, požárními sbory a silami odpovědnými za udržování veřejného pořádku;
c) vozidel podrobovaných silničním jízdním zkouškám pro účely vývoje, opravy nebo údržby, a nových nebo přestavěných vozidel, která ještě nebyla uvedena do provozu;
d) vozidel používaných za mimořádných okolností nebo při záchranných akcích;
e) vozidel používaných pro výuku řízení osob, které chtějí získat řidičský průkaz nebo osvědčení podle článku 6 a čl. 8 odst. 1;
f) vozidel používaných pro neobchodní přepravu cestujících nebo zboží pro vlastní potřebu;
g) vozidel dopravujících materiál nebo vybavení, který má být použit řidičem při výkonu jeho práce, pokud řízení vozidla není hlavní činností řidiče.
Článek 3
Kvalifikace a školení
1. Výkon povolání řidiče ve smyslu článku 1 podléhá povinné výchozí kvalifikaci a povinným pravidelným školení.
Za tímto účelem členské státy stanoví
a) systém výchozí kvalifikace
Členské státy zvolí jednu z těchto dvou možností:
i) možnost slučující účast na kurzu a zkoušku,
v souladu s oddílem 2 bodem 2.1 přílohy I zahrnuje tento typ výchozí kvalifikace povinnou účast na kurzu po určitou dobu.
Kurz je zakončen zkouškou.
Po úspěšném složení zkoušky je kvalifikace potvrzena osvědčením podle čl. 6 odst.
ii) možnost zahrnující pouze zkoušku,
v souladu s oddílem 2 bodem 2.2 přílohy I tento typ výchozí kvalifikace nezahrnuje povinnou účast na kurzu, ale jen teoretické a praktické zkoušky.
Po úspěšném složení zkoušek je kvalifikace potvrzena osvědčením podle čl. 6 odst.
Nicméně členský stát může nanejvýš na dobu tří let oprávnit řidiče k řízení vozidla na svém území předtím, než tento řidič obdrží osvědčení, pokud řidič prochází vnitrostátním odborným výcvikovým kurzem, který trvá alespoň šest měsíců.
V rámci tohoto odborného výcvikového kurzu lze zkoušky podle bodů i) a ii) skládat postupně;
b) systém pravidelného školení
V souladu s oddílem 4 přílohy I zahrnuje pravidelné školení povinnou účast na kurzu.
Ta je potvrzována osvědčením podle čl. 8 odst.
2. Členské státy mohou rovněž zavést systém zrychlené výchozí kvalifikace, aby řidič mohl řídit vozidlo v případech podle čl. 5 odst. 2 písm. a) bodu ii), písm. b) a odst. 3 písm. a) bodu i) a písm. b).
V souladu s oddílem 3 přílohy I zahrnuje zrychlená výchozí kvalifikace povinnou účast na kurzu.
Kurz je zakončen zkouškou.
Po úspěšném složení zkoušky je kvalifikace potvrzena osvědčením podle čl. 6 odst.
3. Členské státy mohou řidiče, který získal osvědčení podle směrnice 96/26/ES [8], osvobodit od zkoušek uvedených v odst. 1 písm. a) bodě i) a ii) a v odstavci 2 v předmětech zahrnutých do zkoušek stanovených uvedenou směrnicí a případně od účasti na těch částech kurzu, které těmto předmětům odpovídají.
Článek 4
Získaná práva
Tito řidiči jsou osvobozeni od povinnosti získat výchozí kvalifikaci:
a) řidiči, kteří jsou držiteli řidičského průkazu s oprávněním skupiny D, D1+E, D nebo D+E nebo řidičského průkazu uznávaného jako rovnocenný a vydaného nejpozději dva roky po uplynutí lhůty pro provedení této směrnice;
b) řidiči, kteří jsou držiteli řidičského průkazu s oprávněním skupiny C1, C1+E, C nebo C+E nebo řidičského průkazu uznávaného jako rovnocenný a vydaného nejpozději tři roky po uplynutí lhůty pro provedení této směrnice.
Článek 5
Výchozí kvalifikace
1. Pro přístup k výchozí kvalifikaci není nutné předem získat odpovídající řidičský průkaz.
2. Řidiči vozidla určeného pro nákladní dopravu mohou řídit
a) od věku 18 let
i) vozidlo vyžadující řidičský průkaz s oprávněním skupin C a C+E, pokud jsou držiteli osvědčení podle čl. 6 odst. 1;
ii) vozidlo vyžadující řidičský průkaz s oprávněním skupin C1 a C1+E, pokud jsou držiteli osvědčení podle čl. 6 odst. 2;
b) od věku 21 let vozidlo vyžadující řidičský průkaz s oprávněním skupin C1 a C+E, pokud jsou držiteli osvědčení podle čl. 6 odst. 2.
3. Řidiči vozidel určených pro osobní dopravu mohou řídit:
a) od věku 21 let
i) vozidlo vyžadující řidičský průkaz s oprávněním skupin D a D+E pro osobní dopravu linkovou dopravou, pokud trasa nepřesahuje 50 km, jakož i vozidlo vyžadující řidičský průkaz s oprávněním skupin D1 a D1+E, pokud jsou držiteli osvědčení podle čl. 6 odst. 2.
Řidiče vozidel, kteří dosáhli věku 18 let, může každý členský stát oprávnit, aby na jeho území řídili vozidla některé z uvedených skupin, pokud jsou držiteli osvědčení podle čl. 6 odst. 1;
ii) vozidlo vyžadující řidičský průkaz s oprávněním skupin D a D+E, pokud jsou držiteli osvědčení pokud čl. 6 odst. 1.
Řidiče vozidel, kteří dosáhli věku 20 let, může každý členský stát oprávnit, aby na jeho území řídili vozidla některé z uvedených skupin, pokud jsou držiteli osvědčení podle čl. 6 odst.
1. Tento požadavek může být snížen na 18 let, pokud řidič řídí dané vozidlo bez cestujících;
b) od věku 23 let vozidlo vyžadující řidičský průkaz s oprávněním skupin D a D+E, pokud jsou držiteli osvědčení podle čl. 6 odst. 2.
4. Aniž je dotčena věková hranice uvedená v odstavci 2, jsou řidiči provozující nákladní dopravu, kteří jsou držiteli osvědčení podle článku 6 pro některou ze skupin stanovenou v odstavci 2 tohoto článku, osvobozeni od povinnosti získat osvědčení pro jakoukoli jinou skupinu vozidel podle uvedeného odstavce.
Tato ustanovení se použijí za stejných podmínek pro řidiče provozující osobní dopravu s oprávněním ve skupinách podle odstavce 3.
5. Řidiči provozující nákladní dopravu, kteří rozšiřují nebo upravují svoji pracovní činnost s cílem provozovat osobní dopravu nebo naopak, a kteří jsou držiteli osvědčení podle článku 6, nemusí opakovat společné části výchozí kvalifikace, ale jen ty části, které jsou zaměřeny na novou kvalifikaci.
Článek 6
Osvědčení odborné způsobilosti potvrzující výchozí kvalifikaci
1. Osvědčení odborné způsobilosti potvrzující výchozí kvalifikaci
a) Osvědčení odborné způsobilosti udělené na základě účasti na kurzu a zkoušky
V souladu s čl.
3 odst. 1 písm. a) bodem i) vyžadují členské státy od účastníků řidičského výcviku účast na kurzech ve výcvikovém středisku schváleném příslušnými orgány v souladu s oddílem 5 přílohy I (dále jen "schválená výcviková střediska").
Tyto kurzy jsou zahrnují všechny předměty uvedené v oddíle 1 přílohy I. Výcvik je zakončen úspěšným složením zkoušek stanovených v oddíle 2 bodě 2.1 přílohy I. Tyto zkoušky pořádají příslušné orgány členských států nebo subjekty jimi určené a slouží ke kontrole, zda má účastník řidičského výcviku v uvedených předmětech znalosti požadované v oddíle l přílohy I. Uvedené orgány nebo subjekty vykonávají při zkouškách dozor a řidičům, kteří je úspěšně složili, vydávají osvědčení odborné způsobilosti potvrzující výchozí kvalifikaci.
b) Osvědčení odborné způsobilosti udělené na základě zkoušek
V souladu s čl. 3 odst.
1 písm. a) bodem ii) vyžadují členské státy od účastníků řidičského výcviku, aby složili teoretické a praktické zkoušky uvedené v oddíle 2 bod 2.2 přílohy I. Tyto zkoušky pořádají příslušné orgány členských států nebo subjekty jimi určené a slouží ke kontrole, zda má účastník řidičského výcviku v uvedených předmětech znalosti požadované v oddíle l přílohy I. Uvedené orgány nebo subjekty vykonávají při zkouškách dozor a řidičům, kteří je úspěšně složili, vydávají osvědčení odborné způsobilosti potvrzující výchozí kvalifikaci.
2. Osvědčení odborné způsobilosti potvrzující zrychlenou výchozí kvalifikaci
3 odst. 2 vyžadují členské státy od účastníků řidičského výcviku účast na kurzech ve schváleném výcvikovém středisku.
Tyto kurzy zahrnují všechny předměty uvedené v oddíle 1 přílohy I.
Výcvik je zakončen zkouškou stanovenou v oddíle 3 přílohy I. Tuto zkoušku pořádají příslušné orgány členských států nebo subjekty jimi určené a slouží ke kontrole, zda má účastník řidičského výcviku v uvedených předmětech znalosti požadované v oddíle l přílohy I. Uvedené orgány nebo subjekty vykonávají při zkouškách dozor a řidičům, kteří je úspěšně složili, vydávají osvědčení odborné způsobilosti potvrzující zrychlenou výchozí kvalifikaci.
Článek 7
Pravidelné školení
Pravidelné školení spočívá ve vzdělávání, které umožňuje držitelům osvědčení podle článku 6 a řidičům uvedeným v článku 4 aktualizovat znalosti, které mají pro jejich práci zásadní význam, přičemž se klade zvláštní důraz na bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a hospodárnou spotřebu pohonných hmot.
Toto školení pořádá schválené výcvikové středisko v souladu s oddílem 5 přílohy I. Pokud řidič přejde do jiného podniku, zohlední se pravidelné školení, kterým již prošel.
Pravidelné školení je určeno k prohloubení a opakování určitých předmětů uvedených v oddíle 1 přílohy I.
Článek 8
Osvědčení odborné způsobilosti potvrzující pravidelné školení
1. Po skončení pravidelného školení podle článku 7 vydají příslušné orgány členských států nebo schválené výcvikové středisko řidiči osvědčení odborné způsobilosti potvrzující pravidelné školení.
2. Prvního kurzu pravidelného školení se zúčastní tito řidiči:
a) držitelé osvědčení podle článku 6 do pěti let po vydání tohoto osvědčení;
b) řidiči uvedení v článku 4 do pěti let ode dnů stanovených v čl. 14 odst. 2, v souladu s harmonogramem určeným členskými státy.
Členské státy mohou zkrátit nebo prodloužit lhůty podle písmen a) a b) mimo jiné tak, aby se shodovaly s uplynutím doby platnosti řidičského průkazu nebo aby se zajistilo postupné zavádění pravidelného školení.
Lhůta však nesmí být kratší než tři roky nebo delší než sedm let.
3. Řidič, který dokončil první kurz pravidelného školení podle odstavce 2, podstupuje pravidelné školení každý pátý rok před uplynutím doby platnosti osvědčení odborné způsobilosti potvrzujícího pravidelné školení.
4. Držitelé osvědčení podle článku 6 nebo osvědčení podle odstavce 1 tohoto článku a řidiči uvedení v článku 4, kteří přestali vykonávat své povolání a nesplňují požadavky odstavců 1, 2 a 3, se musí předtím, než se vrátí k výkonu svého povolání, zúčastnit kurzu pravidelného školení.
5. Řidiči provozující nákladní nebo osobní dopravu, kteří dokončili kurzy pravidelného školení pro jednu ze skupin řidičského oprávnění podle čl. 5 odst. 2 a 3, se nemusí pro jinou ze skupin uvedených v těchto odstavcích zúčastnit dalšího pravidelného školení.
Článek 9
Místo výcviku
Řidiči podle čl. 1 písm. a) získají výchozí kvalifikaci uvedenou v článku 5 ve členském státě, ve kterém mají obvyklé bydliště, jak je definováno v článku 14 nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 [9].
Řidiči podle čl. 1 písm b) získají uvedenou kvalifikaci ve členském státě, ve kterém je podnik usazen, nebo v členském státě, který jim vydal pracovní povolení.
Řidiči uvedení v čl. 1 písmenech a) a b) musí projít pravidelným školením podle článku 7 v členském státě, ve kterém mají obvyklé bydliště, nebo v členském státě, kde pracují.
Článek 10
Kód Společenství
1. Na základě osvědčení podle článku 6 a osvědčení podle čl. 8 odst. 1 vyznačí příslušné orgány členských států s ohledem na čl. 5 odst. 2 a 3 a článek 8 kromě odpovídajících skupin řidičského průkazu kód Společenství stanovený v odstavci 2 tohoto článku:
- buď do řidičského průkazu,
- nebo do průkazu kvalifikace řidiče zhotoveného podle vzoru v příloze II.
Průkaz kvalifikace řidiče vydaný členskými státy je vzájemně uznáván.
Při vydávání průkazu příslušné orgány ověří platnost řidičského průkazu, jehož číslo je uvedeno na průkazu kvalifikace řidiče.
2. Seznam harmonizovaných kódů Společenství uvedený v přílohách I a Ia směrnice 91/439/EHS se doplňuje o tento kód Společenství:
"95. Řidič, který je držitelem osvědčení odborné způsobilosti a který splňuje povinnost mít odbornou způsobilost podle článku 3 do … (například: 95.01.01.2012)."
3. a) Řidič uvedený čl. 1 písm. b), který řídí vozidla užívaná pro silniční nákladní dopravu, prokazuje svou kvalifikaci a výcvik požadované touto směrnicí na základě osvědčení řidiče stanoveného v nařízení č. 484/2002 [10].
Navíc k uvedenému osvědčení může členský stát tomuto řidiči vydat průkaz kvalifikace řidiče, ve kterém je vyznačen odpovídající kód Společenství.
b) Řidič uvedený v čl. 1 písm b), který řídí vozidla užívaná pro silniční osobní dopravu, prokazuje svou kvalifikaci a výcvik požadované touto směrnicí na základě
- buď kódu Společenství vyznačeného v řidičském průkazu podle vzoru Společenství, pokud je jeho držitelem,
- nebo průkazu kvalifikace řidiče stanoveného v příloze II, ve kterém je vyznačen odpovídající kód Společenství,
- nebo vnitrostátního osvědčení, jehož platnost je členskými státy na jejich území vzájemně uznávána.
Článek 11
Přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku
Změny nezbytné k přizpůsobení příloh I a II vědeckému a technickému pokroku se přijímají postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 12
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba stanovená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Zpráva
Do 10. září 2011 Komise předá Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu, ve které poprvé zhodnotí provádění této směrnice, zejména s ohledem na rovnocennost různých systémů základního výcviku stanovených v článku 3 a jejich účinnost při dosahování cílové úrovně kvalifikace.
Zprávu podle potřeby doprovodí vhodné návrhy.
Článek 14
Provedení a použitelnost
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 10. září 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy používají tyto předpisy
- od 10. září 2008 na výchozí kvalifikaci požadovanou pro řízení vozidel skupin řidičských oprávnění D1, D1+E, D a D+E,
- od 10. září 2009 na výchozí kvalifikaci požadovanou pro řízení vozidel skupin řidičských oprávnění C1, C1+E, C a C+E.
Členské státy o tom neprodleně uvědomí Komisi a navzájem si poskytnou pomoc při uplatňování těchto předpisů.
Článek 15
Zrušení
1. Článek 5 nařízení (EHS) č. 3820/85 se mění takto:
a) odstavec 1 se zrušuje od 10. září 2009;
b) odstavce 2 a 4 se zrušují od 10. září 2008.
2. Směrnice 76/914/EHS se zrušuje od 10. září 2009.
3. Použitelnost právních a správních předpisů přijatých pro dosažení souladu se směrnicí 76/914/EHS končí
- dnem 10. září 2008 pro řidiče vozidel silniční osobní dopravy,
- dnem 10. září 2009 pro řidiče vozidel silniční nákladní dopravy.
Článek 16
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/60/ES
ze dne 18. června 2003,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí některých pesticidů v obilovinách, v potravinách živočišného původu a v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/79/ES [2], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/79/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [4], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/79/ES, a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [5], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/100/ES [6], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [7], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/39/ES [8], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účinné látky amitrol, dikvat, isoproturon a ethofumesát byly zařazeny do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS směrnicemi 2001/21/ES [9], 2002/18/ES [10] a 2002/37/ES [11].
(2) Nové účinné látky fenhexamid, acibenzolarSmethyl, cyklanilid, pyraflufenethyl, iprovalikarb, prosulfuron, sulfosulfuron, cinidonethyl, cyhalofopbutyl, famoxadon, florasulam, metalaxylM, pikolinafen a flumioxazin byly zařazeny do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS směrnicemi Komise 2001/28/ES [12], 2001/87/ES [13], 2002/48/ES [14], 2002/64/ES [15] a 2002/81/ES [16].
(3) K zařazení dotyčných účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS došlo na základě posouzení předložených informací týkajících se navrhovaných použití. Informace o těchto použitích byly předloženy některými členskými státy podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS. Předložené informace byly posouzeny a jsou dostatečné pro stanovení určitých maximálních limitů reziduí (MLR).
(4) Neexistujíli žádné maximální limity reziduí na úrovni Společenství ani dočasné maximální limity, stanoví členské státy podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS před tím, než budou moci vydat povolení pro přípravky obsahující tyto účinné látky, dočasné vnitrostátní MLR.
(5) Rozhodnutími Komise 2001/697/ES [17], 2002/478/ES [18] a 2002/479/ES [19] bylo rozhodnuto nezařadit účinné látky chlorfenapyr, fentinacetát a fentinhydroxid do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
V těchto rozhodnutích se stanoví, že přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky již nesmějí být používány ve Společenství.
Je tedy nezbytné doplnit rezidua všech pesticidů, která jsou důsledkem použití těchto přípravků na ochranu rostlin, do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, aby byl umožněn řádný dozor a kontrola nad jejich používáním a aby byla zabezpečena ochrana spotřebitele.
(6) Z důvodů naplnění oprávněných očekávání, že bude možné využít existující zásoby pesticidů, jsou v rozhodnutích Komise o nezařazení některých účinných látek stanoveny lhůty pro postupný zákaz jejich používání, a je vhodné, aby zásada, podle níž používání dotyčné látky není ve Společenství povoleno, na které je založeno používání maximálních limitů reziduí, nebyla uplatněna před uplynutím lhůty stanovené pro dotyčnou látku.
(7) Maximální limity reziduí ve Společenství a limity, které doporučuje Codex Alimentarius, jsou stanoveny a hodnoceny na základě podobných postupů.
Codex stanoví omezený počet maximálních limitů reziduí pro dikvat a fentin (acetát nebo hydroxid). Tyto limity byly zohledněny při stanovení MLR uvedených v této směrnici.
K těm maximálním limitům reziduí v Codexu, jejichž zrušení bude doporučeno v blízké budoucnosti, nebylo přihlédnuto.
Na základě toxikologických závěrů vyplývajících ze studií, které měla Komise k dispozici, nebylo při hodnocení rizik pro spotřebitele zjištěno u maximálních limitů reziduí vycházejících z MLR v Codexu žádné riziko.
(8) Technické a vědecké hodnocení dotyčných účinných látek pro účely jejich zařazení do přílohy I nebo vyškrtnutí z přílohy I směrnice 91/414/EHS bylo ukončeno formou hodnotící zprávy Komise.
Datum dokončení jednotlivých hodnotících zpráv o dotyčných účinných látkách je uvedeno ve směrnicích Komise, které jsou citovány v 1. a 2. bodě odůvodnění, a v rozhodnutích Komise, které jsou citovány v 5. bodě odůvodnění.
V těchto zprávách jsou stanoveny přijatelné denní příjmy (ADI), případně i akutní referenční dávky (ARfD) pro dotyčné látky.
Celoživotní expozice spotřebitelů potravinám ošetřeným dotyčnými účinnými látkami byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny Světové zdravotnické organizace [20] a stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny [21] k použité metodice.
Bylo vypočteno, že navržené maximální limity reziduí nevedou k překročení přijatelného denního příjmu nebo akutní referenční dávky.
(9) Pro zajištění náležité ochrany spotřebitele před expozicí reziduím v důsledku nepovolených použití přípravků na ochranu rostlin je důležité stanovit pro příslušné kombinace produktu a pesticidu dočasné MLR na úrovni meze stanovitelnosti.
(10) Stanovení těchto dočasných MLR na úrovni Společenství nebrání tomu, aby členské státy stanovily dočasné MLR pro látky v této směrnici podle čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a její přílohy VI. Doba čtyř let je považována za dostatečnou pro povolení dalších použití dotyčných účinných látek.
Po uplynutí této doby se dočasné MLR stanou konečnými.
(11) Je tedy nezbytné doplnit rezidua všech pesticidů, která jsou důsledkem použití těchto přípravků na ochranu rostlin, do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, aby byl umožněn řádný dozor a kontrola nad jejich použitím a aby byla zabezpečena ochrana spotřebitele.
Přílohy směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS musí být tedy změněny.
(12) Mají-li být na úrovni Společenství stanoveny maximální limity reziduí pro dikvat, je nezbytné ve světle technického a vědeckého pokroku a s ohledem na změny použití a povolení na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství převzít některá ustanovení směrnice 76/895/EHS a začlenit je do směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, zrušit tato ustanovení ve směrnici 76/895/EHS a změnit některá z těchto ustanovení.
(13) Tato směrnice je v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 76/895/EHS se zrušují položky týkající se dikvatu.
Článek 2
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se doplňují maximální limity reziduí pesticidů uvedené v příloze I této směrnice.
Článek 3
V části A a B přílohy II směrnice 86/363/EHS se doplňují maximální limity reziduí pesticidů uvedené v příloze II a III této směrnice.
Článek 4
V příloze II směrnice 90/642/EHS se doplňují maximální limity reziduí pesticidů uvedené v příloze IV této směrnice.
Článek 5
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2003 s výjimkou ustanovení týkajících se fentinhydroxidu, fentinacetátu a chlorfenapyru, která budou uvedena v účinnost do 30. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2003 s výjimkou ustanovení týkajících se fentinhydroxidu, fentinacetátu a chlorfenapyru, která budou používat od 1. července 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2003/61/ES
ze dne 18. června 2003,
kterou se mění směrnice 66/401/EHS o uvádění osiva pícnin na trh, 66/402/EHS o uvádění osiva obilovin na trh, 68/193/EHS o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh, 92/33/EHS o uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh, 92/34/EHS o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce, 98/56/ES o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh, 2002/54/ES o uvádění osiva řepy na trh, 2002/55/ES o uvádění osiva zeleniny na trh, 2002/56/ES o uvádění sadby brambor na trh a 2002/57/ES o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh, s ohledem na srovnávací zkoušky a testy Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise je povinna zajistit, aby byla v příslušných případech přijata opatření pro koordinaci, provádění a kontrolu srovnávacích zkoušek a testů Společenství v souladu s postupy stanovenými v těchto směrnicích:
směrnice 66/401/EHS [4], a zejména čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
směrnice 66/402/EHS [5], a zejména čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
směrnice 68/193/EHS [6], a zejména čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
směrnice 92/33/EHS [7], a zejména čl. 20 odst. 4 uvedené směrnice,
směrnice 92/34/EHS [8], a zejména čl. 20 odst. 4 uvedené směrnice,
směrnice 98/56/ES [9], a zejména čl. 14 odst. 4 uvedené směrnice,
směrnice 2002/54/ES [10], a zejména čl. 26 odst. 3 uvedené směrnice,
směrnice 2002/55/ES [11], a zejména čl. 43 odst. 3 uvedené směrnice,
směrnice 2002/56/ES [12], a zejména čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
směrnice 2002/57/ES [13], a zejména čl. 23 odst. 3 uvedené směrnice.
(2) Součástí těchto nezbytných opatření v minulých letech bylo i rozhodování o poskytnutí finančního příspěvku Společenství na provádění výše uvedených srovnávacích zkoušek a testů.
(3) Testy a zkoušky by měly být prováděny u odrůd a za podmínek stanovených ve výše uvedených směrnicích bez ohledu na to, zda ustanovení těchto směrnic jsou závazná nebo nezávazná.
(4) Testy a zkoušky by se měly především týkat osiva a rozmnožovacího materiálu sklizeného ve třetích zemích, osiva a rozmnožovacího materiálu vhodného pro ekologické zemědělství a osiva a rozmnožovacího materiálu uváděného na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin.
(5) Kromě toho je třeba harmonizovat znění příslušných článků uvedených směrnic.
(6) V zájmu transparentnosti je třeba pro finanční příspěvky Společenství stanovit jasný právní základ.
Je tedy třeba přijmout ustanovení pro financování srovnávacích zkoušek a testů Společenství prostřednictvím závazných výdajů z rozpočtu Společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Ve směrnici 66/401/EHS se článek 20 nahrazuje tímto:
"Článek 20
1. Ve Společenství se provádějí srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků osiva pícnin uváděného na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- osiva sklizeného ve třetích zemích,
- osiva vhodného pro ekologické zemědělství,
- osiva uváděného na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin.
2. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod uznávání a ke kontrole dodržování podmínek, kterým musí osivo vyhovovat.
3. Komise vydá postupem podle článku 21 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů.
O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v článku 21.
4. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 1 a 2.
Finanční příspěvek je poskytován v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
5. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v článku 21.
6. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
2. Ve směrnici 66/402/EHS se článek 20 nahrazuje tímto:
"Článek 20
1. Ve Společenství se provádějí srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků osiva obilovin uváděného na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- osiva sklizeného ve třetích zemích,
- osiva vhodného pro ekologické zemědělství,
- osiva uváděného na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin.
2. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod uznávání a ke kontrole dodržování podmínek, kterým musí osivo vyhovovat.
3. Komise vydá postupem podle článku 21 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů.
O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v článku 21.
4. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 1 a 2.
Finanční příspěvek je poskytován v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
5. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v článku 21.
6. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
3. Ve směrnici 68/193/EHS se článek 16 nahrazuje tímto:
"Článek 16
1. Ve Společenství se provádějí srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků révového množitelského materiálu uváděného na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice, včetně ustanovení týkajících se zdraví rostlin.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- množitelského materiálu vyprodukovaného ve třetích zemích,
- množitelského materiálu vhodného pro ekologické zemědělství,
- množitelského materiálu uváděného na trh v souvislosti s opatřeními pro zachování genetické různorodosti.
2. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod uznávání a ke kontrole dodržování podmínek, kterým musí množitelský materiál vyhovovat.
3. Komise vydá postupem podle článku 17 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů.
O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v článku 17.
Nastanou-li problémy ohledně zdraví rostlin, Komise informuje Stálý rostlinolékařský výbor.
4. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 1 a 2.
Finanční příspěvek je poskytován v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
5. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v článku 17.
6. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
4. Ve směrnici 92/33/EHS se článek 20 nahrazuje tímto:
"Článek 20
1. Zkoušky nebo případně testy se provádějí v členských státech na vzorcích s účelem ověřit, zda sadba a rozmnožovací materiál zeleniny vyhovují požadavkům a podmínkám této směrnice, včetně rostlinolékařských podmínek.
Komise může organizovat kontrolu těchto zkoušek, kterou provádějí zástupci členských států a Komise.
2. Ve Společenství mohou být prováděny srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny uváděných na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice, včetně ustanovení týkajících se ochrany rostlin.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny vyprodukovaných ve třetích zemích,
- sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny vhodných pro ekologické zemědělství,
- sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny uváděných na trh v souvislosti s opatřeními pro zachování genetické různorodosti.
3. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod kontroly sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny a k ověření dodržování podmínek, které musí materiál splňovat.
4. Komise vydá postupem podle článku 21 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů.
O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v článku 21.
Nastanou-li problémy ohledně zdraví rostlin, Komise informuje Stálý rostlinolékařský výbor.
5. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 2 a 3.
Finanční příspěvek se poskytuje v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
6. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v článku 21.
7. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 2 a 3 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
5. Ve směrnici 92/34/EHS se článek 20 nahrazuje tímto:
"Článek 20
1. Zkoušky nebo případně testy se provádějí v členských státech na vzorcích s účelem ověřit, zda rozmnožovací materiál nebo ovocné rostliny vyhovují požadavkům a podmínkám této směrnice, včetně rostlinolékařských podmínek.
Komise může organizovat kontrolu těchto zkoušek, kterou provádějí zástupci členských států a Komise.
2. Ve Společenství mohou být prováděny srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků rozmnožovacího materiálu nebo ovocných rostlin uváděných na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice, včetně ustanovení týkajících se ochrany rostlin.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- rozmnožovacího materiálu nebo ovocných rostlin vyprodukovaných ve třetích zemích,
- rozmnožovacího materiálu nebo ovocných rostlin vhodných pro ekologické zemědělství,
- rozmnožovacího materiálu nebo ovocných rostlin uváděných na trh v souvislosti s opatřeními pro zachování genetické různorodosti.
3. Tyto srovnávací zkoušky a testy se používají k harmonizaci technických metod kontroly rozmnožovacího materiálu a ovocných rostlin a k ověření dodržování podmínek, které musí materiál splňovat.
4. Komise vydá postupem podle článku 21 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů.
O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v článku 21.
Nastanou-li problémy ohledně zdraví rostlin, Komise informuje Stálý rostlinolékařský výbor.
5. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 2 a 3.
Finanční příspěvek se poskytuje v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
6. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v článku 21.
7. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 2 a 3 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
6. Ve směrnici 98/56/ES se článek 14 nahrazuje tímto:
"Článek 14
1. Zkoušky nebo případně testy se provádějí v členských státech na vzorcích s účelem ověřit, zda rozmnožovací materiál vyhovuje požadavkům a podmínkám této směrnice.
Komise může organizovat kontrolu těchto zkoušek, kterou provádějí zástupci členských států a Komise.
2. Ve Společenství mohou být prováděny srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků rozmnožovacího materiálu nebo okrasných rostlin uváděných na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice, včetně ustanovení týkajících se ochrany rostlin.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- rozmnožovacího materiálu vyprodukovaného ve třetích zemích,
- rozmnožovacího materiálu vhodného pro ekologické zemědělství,
- rozmnožovacího materiálu uváděného na trh v souvislosti s opatřeními pro zachování genetické různorodosti.
3. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod kontroly rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin a k ověření dodržování podmínek, které musí materiál splňovat.
4. Komise vydá postupem podle článku 17 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů.
O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v článku 17.
Nastanou-li problémy ohledně organismů, na které se vztahuje směrnice 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [14], Komise informuje Stálý rostlinolékařský výbor, s nímž rovněž konzultuje protokoly o zkouškách Společenství, týkají-li se organismů spadajících do oblasti působnosti směrnice 2000/29/ES.
5. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 2 a 3.
Finanční příspěvek je poskytován v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
6. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v článku 17.
7. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 2 a 3 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
7. Ve směrnici 2002/54/ES se článek 26 nahrazuje tímto:
"Článek 26
1. Ve Společenství se provádějí srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků osiva řepy uváděného na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- osiva sklizeného ve třetích zemích,
- osiva vhodného pro ekologické zemědělství,
- osiva uváděného na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin.
2. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod uznávání a ke kontrole dodržování podmínek, kterým musí osivo vyhovovat.
3. Komise vydá postupem podle čl. 28 odst. 2 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů. O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v čl. 28 odst. 1.
4. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 1 a 2.
Finanční příspěvek je poskytován v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
5. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 28 odst. 2.
6. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
8. Ve směrnici 2002/55/ES se článek 43 nahrazuje tímto:
"Článek 43
1. Ve Společenství se provádějí srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků osiva zeleniny uváděného na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- osiva sklizeného ve třetích zemích,
- osiva vhodného pro ekologické zemědělství,
- osiva uváděného na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin.
2. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod uznávání a ke kontrole dodržování podmínek, kterým musí osivo vyhovovat.
3. Komise vydá postupem podle čl. 46 odst. 2 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů. O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v čl. 46 odst. 1.
4. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 1 a 2.
Finanční příspěvek se poskytuje v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
5. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 46 odst. 2.
6. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
9. Ve směrnici 2002/56/ES se článek 20 nahrazuje tímto:
"Článek 20
1. Ve Společenství se provádějí srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků sadby brambor uváděné na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice, včetně ustanovení týkajících se ochrany rostlin.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- sadby brambor sklizené ve třetích zemích,
- sadby brambor vhodné pro ekologické zemědělství,
- sadby brambor uváděné na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin.
2. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod uznávání a ke kontrole dodržování podmínek, kterým musí sadba vyhovovat.
3. Komise vydá postupem podle čl. 25 odst. 2 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů. O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v čl. 25 odst. 1. Nastanou-li problémy ohledně zdraví rostlin, Komise informuje Stálý rostlinolékařský výbor.
4. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 1 a 2.
Finanční příspěvek se poskytuje v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
5. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 25 odst. 2.
6. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu.
7. Postupem podle čl. 25 odst. 2 může Komise uvádění sadby brambor sklizené v určité oblasti Společenství zcela nebo zčásti zakázat, pokud se potomstvo úředně odebraných vzorků základní nebo certifikované sadby sklizené v této oblasti a pěstované na jednom nebo několika zkušebních polích Společenství v průběhu tří po sobě následujících let podstatně odchýlilo od minimálních požadavků stanovených v příloze I bodu 1 písm. c), bodu 2 písm. c) a bodech 3 a 4.
8. Komise zruší opatření přijatá podle odstavce 7, jakmile je s dostatečnou jistotou prokázáno, že základní a certifikovaná sadba brambor sklizená v dotyčné oblasti Společenství bude v budoucnu vyhovovat minimálním požadavkům uvedeným v odstavci 7."
10. Ve směrnici 2002/57/ES se článek 23 nahrazuje tímto:
"Článek 23
1. Ve Společenství se provádějí srovnávací zkoušky a testy Společenství pro následnou kontrolu odebraných vzorků osiva olejnin a přadných rostlin uváděného na trh podle závazných i nezávazných ustanovení této směrnice.
Srovnávací zkoušky a testy se mohou týkat:
- osiva sklizeného ve třetích zemích,
- osiva vhodného pro ekologické zemědělství,
- osiva uváděného na trh s ohledem na zachování in situ a trvalé využívání genetických zdrojů rostlin.
2. Tyto srovnávací zkoušky a testy se využívají k harmonizaci technických metod uznávání a ke kontrole dodržování podmínek, kterým musí osivo vyhovovat.
3. Komise vydá postupem podle čl. 25 odst. 2 opatření nezbytná k provádění srovnávacích zkoušek a testů. O přijatých technických opatřeních k provádění zkoušek a testů a o jejich výsledcích Komise informuje výbor uvedený v čl. 25 odst. 1.
4. Společenství může poskytovat finanční příspěvky na provádění zkoušek a testů uvedených v odstavcích 1 a 2.
Finanční příspěvek se poskytuje v mezích ročního objemu finančních prostředků schválených rozpočtovým orgánem.
5. Zkoušky a testy, na které lze poskytnout finanční příspěvek Společenství, a pravidla pro poskytování těchto příspěvků se stanoví v souladu s postupem uvedeným v čl. 25 odst. 2.
6. Zkoušky a testy uvedené v odstavcích 1 a 2 mohou provádět pouze státní orgány nebo právnické osoby jednající jménem státu."
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 10. října 2003.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/62/ES
ze dne 20. června 2003,
kterou se mění směrnice Rady 86/362/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí pro hexakonazol, klofentezin, myklobutanil a prochloraz
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 806/2003 [2], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [3], naposledy pozměněnou nařízením č. (ES) 807/2003 [4], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve směrnici Komise 2002/79/ES [5] byly stanoveny maximální limity reziduí (MLR) pro určité kombinace pesticidů a plodin.
(2) Po vyhlášení směrnice 2002/79/ES obdržela Komise žádosti podložené dalšími údaji, aby přezkoumala maximální limity reziduí stanovené pro určité kombinace pesticidů a plodin výše uvedenou směrnicí.
Žádosti a údaje byly přezkoumány a pro určité kombinace byly údaje dostatečné k tomu, aby odůvodnily stanovení vyšších MLR, než je mez stanovitelnosti.
(3) Akutní celoživotní expozice spotřebitelů těmto pesticidům z potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat v důsledku jejich použití v přípravcích na ochranu rostlin a ve veterinární medicině, byla odhadnuta a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými v Evropském společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [6], a bylo vypočteno, že maximální limity reziduí stanovené v této směrnici nevedou k překročení přijatelného denního příjmu ani akutní referenční dávky.
(4) Prostřednictvím Světové obchodní organizace budou vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství ohledně limitů stanovených v této směrnici a jejich připomínky k těmto limitům budou zohledněny.
(5) Byla zohledněna stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny, zejména jeho rady a doporučení týkající se ochrany spotřebitelů potravinářských produktů ošetřených pesticidy a použití výše uvedené metodiky členskými státy zpravodaji [7].
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Maximální limity reziduí uvedené v příloze II směrnice 90/642/EHS pro příslušné pesticidy se nahrazují maximálními limity reziduí uvedenými v příloze této směrnice.
Článek 2
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se příslušné řádky nahrazují těmito:
"Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg _BAR_
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat nejpozději od 1. srpna 2003.
Článek 4
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/63/ES
ze dne 25. června 2003,
kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2002/98/ES [2], a zejména na článek 120 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Každému humánnímu léčivému přípravku, který má být uveden na trh Evropského společenství, musí být příslušným orgánem udělena registrace.
Za účelem získání registrace musí být s žádostí předložena dokumentace obsahující údaje a dokumenty týkající se výsledků zkoušek a hodnocení provedených s tímto léčivým přípravkem.
(2) Podrobné vědecké a technické požadavky přílohy I směrnice 2001/83/ES je třeba přizpůsobit vědeckému a technickému pokroku a zejména mnoha novým požadavkům vyplývajícím ze současných právních předpisů.
Úprava a obsah dokumentace k žádosti o registraci musí být zlepšeny, aby se zjednodušilo hodnocení a lépe se využily určité části dokumentace, které jsou společné několika léčivým přípravkům.
(3) V rámci Mezinárodní konference pro harmonizaci (ICH) bylo v roce 2000 dosaženo souhlasu s vytvořením harmonizovaného formátu a sjednocené terminologie pro společný technický dokument, jehož prostřednictvím lze dosáhnout jednotného členění a úpravy dokumentace k žádosti o registraci humánního léčivého přípravku.
Měly by proto být zavedeny standardizované požadavky na registrační dokumentaci, aby se společný technický dokument bez prodlení zavedl.
(4) Standardizované požadavky na registrační dokumentaci (harmonizovaný formát) by měly být použitelné pro kterýkoliv typ humánního léčivého přípravku, bez ohledu na postup udělení registrace.
Některé léčivé přípravky však vykazují tak zvláštní vlastnosti, že nemohou být splněny všechny požadavky.
S přihlédnutím k těmto zvláštním situacím by měla být stanovena zjednodušená forma dokumentace.
(5) Bezpečnost biologických léčivých přípravků závisí na přísné kontrole jejich výchozích materiálů.
Požadavky na způsobilost lidských dárců a zkoušení odběrů výchozích materiálů pro léčivé přípravky pocházející z plazmy jsou stanoveny směrnicí 2002/98/ES, kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, zkoušení, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES.
Změna se týká článku 109 směrnice 2001/83/ES.
Léčivé přípravky pocházející z plazmy jsou svojí podstatou biologické léčivé přípravky, jejichž výroba je založena na pečlivém zacházení s výchozím materiálem – lidskou plazmou.
Aby bylo přihlédnuto ke skutečnosti, že tentýž plazmatický materiál je použit ve většině případů pro více léčivých přípravků, a že v důsledku toho může být podstatná část registrační dokumentace společná pro velké množství dalších dokumentací úplně odlišných léčivých přípravků pocházejících z plazmy, je vhodné vytvořit nový systém s cílem zjednodušit postupy jak pro schvalování, tak pro následné změny humánních léčivých přípravků pocházejících z plazmy.
Za tímto účelem by měl být zaveden koncept základního dokumentu o plazmě (plasma master file, PMF), který umožní zejména sdílení expertizy dostupné v členských státech a jediné hodnocení za koordinace EMEA.
PMF by měl sloužit jako samostatný dokument, který je oddělený od registrační dokumentace a který umožní dosáhnout harmonizované kontroly příslušných informací o výchozím materiálu používaném pro výrobu léčivých přípravků pocházejících z plazmy.
Systém PMF by měl sestávat ze dvou stupňů posuzování.
Za prvé posouzení PMF provedené na úrovni Společenství, k jehož výsledku, tj. certifikátu shody s právními předpisy Společenství pro každý PMF, musí kterýkoliv vnitrostátní příslušný orgán přihlédnout, což mu zabrání v následném přehodnocování.
Za druhé posouzení konečného léčivého přípravku pocházejícího z plazmy zahrnující upravenou část PMF (obsahující dvě základní části, původ plazmy a jakost/bezpečnost plazmy).
Toto by mělo zůstat úkolem příslušného orgánu, který udělil registraci léčivému přípravku pocházejícímu z plazmy.
(6) V případě humánních vakcín může být tentýž antigen společný pro více léčivých přípravků (vakcín) a jakákoli změna tohoto zvláštního antigenu proto může mít vliv na více vakcín registrovaných různými postupy.
Za účelem zjednodušení stávajících postupů posuzování takových vakcín, a to jak při udělení první registrace, tak při jejích následných změnách z důvodu úprav výrobního procesu a zkoušení jednotlivých antigenů obsažených v kombinovaných vakcínách, by měl být zaveden nový systém založený na konceptu základního dokumentu o antigenu vakcíny (vaccine antigen master file, VAMF).
VAMF umožní zejména sdílení expertizy dostupné v členských státech a jediné hodnocení daného antigenu vakcíny za koordinace EMEA.
VAMF by měl sloužit jako samostatná část registrační dokumentace a měl by poskytnout všechny příslušné informace o biologické a chemické povaze jednoho zvláštního antigenu, který tvoří jednu z účinných látek jedné nebo více kombinovaných vakcín.
(7) Systém VAMF by měl sestávat ze dvou stupňů posuzování. Za prvé posouzení VAMF provedené na úrovni Společenství, k jehož výsledku, tj. certifikátu shody s právními předpisy Společenství pro každý VAMF, musí kterýkoliv příslušný vnitrostátní orgán přihlédnout, což mu zabrání v následném přehodnocování.
Za druhé posouzení konečného léčivého přípravku (kombinované vakcíny) obsahující modifikovaný antigen, které je úkolem příslušného orgánu, který udělil registraci kombinované vakcíně.
(8) Rostlinné léčivé přípravky se podstatně liší od konvenčních léčivých přípravků vzhledem k jejich spojitosti s rostlinnými látkami a rostlinnými přípravky, které mají velmi zvláštní povahu.
Je proto vhodné stanovit zvláštní požadavky pro tyto přípravky vzhledem ke standardizovaným požadavkům na registraci.
(9) Léčba různých získaných a dědičných patologických poruch funkcí u lidí vyžaduje nové koncepční přístupy založené na vývoji biotechnologických postupů.
Patří k nim použití léčivých přípravků pro moderní terapii, u nichž hrají ústřední úlohu jako účinné látky různé biomolekuly, jež jsou výsledkem genových přenosů (léčivé přípravky pro genovou terapii), a manipulované nebo upravené buňky (léčivé přípravky pro buněčnou terapii).
(10) Pokud tyto nové komplexní terapeutické přípravky dosahují svého hlavního účinku metabolickým, fyziologickým a imunologickým působením za účelem obnovy, úpravy či ovlivnění fyziologických funkcí u lidí, představují novou kategorii biologických léčivých přípravků ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 2001/83/ES.
Obecné zásady již použitelné pro tyto přípravky by měly být upřesněny z vědeckého a technického hlediska a měly by být stanoveny zvláštní požadavky vzhledem ke standardizovaným požadavkům na registraci.
(11) Směrnice 2001/83/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(12) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2001/83/ES se mění takto:
a) v článku 22 druhém odstavci se slova "v části 4 oddílu G" nahrazují slovy "v části II bodu 6";
b) příloha I se nahrazuje zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Tato směrnice se použije ode dne 1. července 2003.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/65/ES
ze dne 22. července 2003,
kterou se mění směrnice Rady 86/609/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. března 1998 přijala Rada rozhodnutí 1999/575/ES o uzavření Evropské úmluvy o ochraně obratlovců používaných pro pokusné a jiné vědecké účely Společenstvím [4] (dále jen úmluva).
(2) Směrnice Rady 86/609/EHS [5] je prováděcím aktem úmluvy a její cíle jsou v souladu s cíli úmluvy.
(3) Příloha II směrnice 86/609/EHS obsahující pokyny pro umístění zvířat a péči o ně přejímá přílohu A úmluvy.
Ustanovení přílohy A úmluvy a příloh uvedené směrnice jsou technického rázu.
(4) Je nutné zajistit soulad příloh směrnice 86/609/EHS s nejnovějším vědeckotechnickým vývojem a s výsledky výzkumu v oblastech, na něž se vztahuje.
Změny příloh lze v současné době přijímat pouze zdlouhavým postupem spolurozhodování, následkem čehož obsah těchto změn zaostává za nejnovějším vývojem v dané oblasti.
(5) Opatření nezbytná k provedení této směrnice je třeba přijmout v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(6) Směrnici 86/609/EHS je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve směrnici 86/609/EHS se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 24a
Opatření nezbytná k provedení této směrnice, která se týkají následujících oblastí, se přijímají regulativním postupem podle čl. 24b odst. 2:
- přílohy této směrnice.
Článek 24b
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád." .
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 16. září 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice komise 2003/66/ES
ze dne 3. července 2003,
kterou se mění směrnice 94/2/ES, kterou se provádí směrnice Rady 92/75/EHS, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích elektrických chladniček a mrazniček pro domácnost a jejich kombinací
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/75/EHS ze dne 22. září 1992 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích spotřebičů pro domácnost a v normalizovaných informacích o výrobku [1], a zejména na články 9 a 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Spotřeba elektrické energie v chladničkách, mrazničkách a jejich kombinacích tvoří významnou část celkové spotřeby energie v domácnostech ve Společenství.
Snížením spotřeby energie v těchto zařízeních by mohlo dojít k velkým úsporám celkové spotřeby energie.
(2) Výsledkem systému energetických štítků, jenž byl zaveden směrnicí Komise 94/2/ES [2] ve spojení se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES ze dne 3. září 1996 o požadavcích na energetickou účinnost elektrických chladniček, mrazniček a jejich kombinací, které jsou určeny pro domácnost [3], bylo zvýšení indexu energetické účinnosti u nových chladniček a mrazniček o více než 30 % mezi roky 1996 a 2000.
(3) Asi 20 % chladicích spotřebičů prodaných v roce 2000 patřilo do třídy nejvyšší energetické účinnosti A, přičemž na některých trzích byl tento podíl větší než 50 %.
Podíl spotřebičů třídy A na trhu rychle roste.
V důsledku toho je třeba zavést dvě další třídy, označené A + a A++, jako přechodné opatření do doby, než bude provedena celková revize tříd energetické účinnosti.
(4) Nebudou-li definovány další třídy vyšší energetické účinnosti, efekt systému energetických štítků se zmenší nebo zanikne.
(5) Směrnici 94/2/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
Této změny lze zároveň využít k přizpůsobení uvedené směrnice podobným směrnicím, jež byly v poslední době přijaty v rámci provádění směrnice 92/75/EHS;
(6) opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 92/75/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 94/2/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavce 2, 3 a 4 nahrazují tímto:
"2. Informace požadované touto směrnicí se zjišťují měřením provedeným podle harmonizovaných norem přijatých evropskými normalizačními organizacemi (CEN, CENELEC, ETSI) na základě pověření Komise podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES [4], na něž byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropských společenství a u nichž členské státy zveřejnily čísla vnitrostátních norem přejímajících dotyčné harmonizované normy.
3. Ustanovení příloh I, II a III, která požadují poskytování údajů týkajících se hluku, se použijí pouze tehdy, jestliže tyto údaje požadují členské státy podle článku 3 směrnice 86/594/EHS.
Tyto údaje se zjišťují měřením podle uvedené směrnice.
4. V této směrnici se použijí definice uvedené v čl. 1 odst. 4 směrnice 92/75/EHS."
2. Článek 2 se mění takto:
a) V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní: "Jestliže byly údaje týkající se určité kombinace modelů získány výpočtem na základě konstrukčního návrhu a/nebo extrapolací z jiných kombinací, měla by dokumentace obsahovat podrobné údaje o těchto výpočtech a/nebo extrapolacích a o zkouškách, které byly provedeny k ověření přesnosti těchto výpočtů (podrobné údaje o matematickém modelu pro výpočet výkonnosti a o měřeních provedených k ověření tohoto modelu)."
b) Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Jsou-li spotřebiče nabízeny k prodeji, k pronájmu nebo ke koupi na splátky tiskovinou, písemným sdělením nebo jiným způsobem, u něhož lze předpokládat, že potenciální zákazník neuvidí zařízení vystavené, například písemnou nabídkou, katalogem pro zásilkový prodej, reklamou na internetu nebo jiném elektronickém médiu, musí taková informace obsahovat všechny údaje uvedené v příloze III."
3. Přílohy I, II, III a V se mění v souladu s přílohou této směrnice.
4. Příloha VI se zrušuje.
Článek 2
Členské státy nejpozději od 1. července 2004 povolí, aby byly uváděny do oběhu štítky, informační listy a informace podle čl. 2 odst. 5 směrnice 94/2/ES, které obsahují údaje pozměněné podle této směrnice.
Členské státy zajistí, aby nejpozději od 31. prosince 2004 byly veškeré štítky, informační listy a informace podle čl. 2 odst. 5 směrnice 94/2/ES v souladu s pozměněnými vzory.
Článek 3
Členské státy nejpozději do 30. června 2004 přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/68/ES
ze dne 11. července 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek trifloxystrobinu, karfentrazonethylu, mesotrionu, fenamidonu a isoxaflutolu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/39/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo Spojené království dne 28. ledna 1998 od společnosti Novartis Crop Protection UK Ltd žádost o zařazení účinné látky trifloxystrobinu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Látka byla následně převedena na společnost Bayer CropScience, která nyní jedná jako žadatel.
Rozhodnutím Komise 1999/43/ES [3] bylo potvrzeno, že je dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a III směrnice 91/414/EHS;
(2) Francie obdržela dne 14. února 1996 od společnosti FMC Europe NV (nyní FMC Chemical sprl) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se karfentrazonethylu. Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 97/362/ES [4];
(3) Spojené království obdrželo dne 23. dubna 1998 od společnosti Zeneca Agrochemicals UK (nyní Syngenta) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se mesotrionu. Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 1999/392/ES [5];
(4) Francie obdržela dne 15. září 1999 od společnosti Rhône Poulenc Agri SA (nyní Bayer CropScience) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se fenamidonu. Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 2000/251/ES [6];
(5) Nizozemsko obdrželo dne 6. března 1996 od společnosti RhônePoulenc Agro (nyní Bayer CropScience) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se isoxaflutolu. Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 96/524/ES [7];
(6) účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená zmíněnými žadateli. Jmenované členské státy zpravodajové předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv týkajících se těchto látek dne 19. dubna 2000 (trifloxystrobin), 14. května 1998 (karfentrazonethyl), 17. prosince 1999 (mesotrion), 14. května 1998 (fenamidon) a 20. února 1997 (isoxaflutol);
(7) návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 15. dubna 2003 formou zpráv Komise o přezkoumání látek mesotrionu, trifloxystrobinu, karfentrazonethylu, fenamidonu a isoxaflutolu;
(8) přezkoumání trifloxystrobinu a fenamidonu neodhalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny;
(9) zpráva o přezkoumání karfentrazonethylu a další informace byly rovněž předloženy k samostatné konzultaci Vědeckému výboru pro rostliny.
Výbor byl požádán, aby se vyjádřil k závažnosti zvýšené hladiny určitých porfyrinů zjištěných u pokusných zvířat pro člověka.
Podle stanoviska výboru [8] jsou zjištěné účinky této látky na hladinu porfyrinů u pokusných zvířat pro člověka závažné, ale neexistují důkazy o tom, že je člověk k těmto účinkům citlivější než zvířata.
Kromě toho vědecký výbor poznamenal, že v lysimetru byly zjištěny tři neznámé polární sloučeniny.
Oznamovatel byl proto požádán, aby se vyjádřil k závažnosti těchto tří sloučenin.
Oznamovatel následně poskytl doplňující informace a výbor tyto informace zhodnotil.
Ve svém zhodnocení nových údajů výbor dospěl k závěru, že tyto polární sloučeniny nepředstavují nepřijatelné ekotoxikologické a toxikologické riziko;
(10) v případě mesotrionu byl vědecký výbor požádán, aby se vyjádřil ke vhodnosti potkana jako zvířecího modelu pro extrapolaci toxikologických účinků mesotrionu u člověka, a byl vyzván, aby posoudil, zda lze nástup nepříznivých účinků v cílových orgánech (jak u zvířecího modelu, tak u člověka) klást do souvislosti s určitou prahovou hodnotou tyrosinu v plasmě.
Ve svém stanovisku [9] dospěl výbor k závěru, že v důsledku podobností v kinetice tyrosinu u myši a u člověka lze pro účely posouzení rizika pro člověka považovat za lepší model myš než potkana.
Výbor dále dospěl k závěru, že při hladině tyrosinu v plasmě nižší než 800 až 1000 nmol/ml se u člověka neočekávají žádné známky nebo příznaky nepříznivých účinků;
(11) v případě isoxaflutolu byl vědecký výbor požádán, aby se vyjádřil k toxikologickým a ekotoxikologickým účinkům produktu rozkladu účinné látky (RPA 203328), ke statistickým analýzám výskytu tumorů ve dvouleté studii na potkanu a k pozorování vývojových účinků u laboratorních zvířat.
Ve svém stanovisku [10] výbor poznamenal, že za nejnepříznivějších podmínek by se mohl produkt rozkladu RPA 203328 vyplavovat do podzemních vod a dosahovat vyšších koncentrací než 0,1 μg/l.
Výbor nevyjádřil žádné toxikologické nebo ekotoxikologické obavy, pokud jde o tento produkt rozkladu.
Výbor rovněž nevyjádřil obavy, pokud jde o možné karcinogenní a vývojové účinky u člověka.
Při druhé konzultaci týkající se týchž látek byl vědecký výbor požádán, aby se vyjádřil ke vhodné kinetice rozkladu, která by měla být použita v modelových výpočtech chování při vyplavování.
Výbor zjistil, že určité parametry použité v modelu byly nedostatečně podložené a poločas rozkladu metabolitu RPA 203328 byl pravděpodobně podhodnocen [11].
Modelové výpočty chování isoxaflutolu a jeho produktů rozkladu při vyplavování byly následně revidovány podle doporučení vědeckého výboru;
(12) z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit mesotrion, trifloxystrobin, karfentrazonethyl, fenamidon a isoxaflutol do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice;
(13) po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující trifloxystrobin, karfentrazonethyl, mesotrion, fenamidon a isoxaflutol, a zejména přezkoumají stávající dočasná povolení a nejpozději do konce tohoto období nahradí tato povolení konečnými povoleními nebo je v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS změní či odejmou;
(14) je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS;
(15) opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího trifloxystrobin, karfentrazonethyl, mesotrion, fenamidon nebo isoxaflutol, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS nejpozději do 31. března 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující trifloxystrobin, karfentrazonethyl, mesotrion, fenamidon nebo isoxaflutol, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 30. září 2004 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení každého takového přípravku na ochranu rostlin nejpozději do 31. března 2005.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. října 2003.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/69/ES
ze dne 11. července 2003,
kterou se mění příloha směrnice Rady 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí pro chlormekvat, lambdacyhalothrin, kresoximmethyl, azoxystrobin a určité dithiokarbamáty
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [1], naposledy pozměněnou nařízením Rady (ES) č. 806/2003/ [2], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí maximální limity reziduí minimální použitá množství pesticidů potřebná pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaná takovým způsobem, aby množství reziduí bylo co nejmenší a bylo toxikologicky přijatelné, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí a ochranu spotřebitelů z hlediska odhadu jejich dietárního příjmu.
Maximální limity reziduí (MLR) stanovené na úrovni Společenství představují nejvyšší množství, které se může v komoditách vyskytovat, pokud producenti dodrželi zásady správné zemědělské praxe.
(2) MLR u pesticidů jsou neustále přezkoumávány a měněny s ohledem na nové informace a údaje.
Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k detekovatelným množstvím reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití, nebo jestliže pro použití povolená členskými státy nebyly předloženy nezbytné údaje, anebo jestliže použití přípravků na ochranu rostlin ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí pesticidů v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji.
(3) V případě chlormekvatu informovaly členské státy a zúčastněné strany Komisi o tom, že kontaminace hrušek v důsledku zbytkové kontaminace životního prostředí chlormekvatem z dřívějších použití je stále významná.
Údaje z monitorování ukazují, že obsah reziduí klesá tak pomalu, že je třeba na další tři roky ponechat v platnosti dočasný MLR stanovený ve směrnici 90/642/EHS.
(4) V případě lambdacyhalothrinu, kresoximmethylu, azoxystrobinu a mankozebu byly členským státům zpravodajům předloženy žádosti pro nová použití nebo pro změny v použití.
Tato použití byla zhodnocena se závěrem, že nepovedou k nepřijatelné expozici spotřebitele.
(5) Protože mankozeb nelze současnými obvyklými metodami analýzy odlišit od ostatních dithiokarbamátů (maneb, mankozeb, metiram, propineb a zineb (suma vyjádřená jako CS2)), zahrnuje definice reziduí celou skupinu dithiokarbamátů.
(6) Komise dospěla k závěru, že by měly být některé MLR změněny s ohledem na možná rizika pro spotřebitele.
Je důležité, aby členské státy přijaly další opatření v rámci řízení rizik, a zajistily tak dostatečnou ochranu spotřebitele.
(7) Celoživotní i krátkodobá expozice spotřebitelů pesticidům uvedeným v této směrnici prostřednictvím potravin byla znovu posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [3].
Bylo vypočteno, že MLR stanovené v této směrnici nepovedou k nepřijatelné expozici spotřebitele.
(8) Možná akutní expozice spotřebitelů těmto pesticidům prostřednictvím jednotlivých potravin, které mohou obsahovat rezidua těchto pesticidů, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Byl učiněn závěr, že reziduy pesticidů v množství nepřevyšujícím maximální limity reziduí navržené v této směrnici nevyvolávají akutní toxické účinky.
(9) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství ohledně limitů navržených v této směrnici a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
(10) Byla zohledněna stanoviska Vědeckého výboru pro rostliny, a zejména jeho rady a doporučení týkající se metodologie ochrany spotřebitelů zemědělských produktů, které byly ošetřeny pesticidy.
(11) Příloha směrnice 90/642/EHS by tedy měla být změněna.
(12) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 90/642/EHS se mění takto:
1. v položce pro kresoximmethyl se u jahod slova "0,2 (p) mg/kg" nahrazují slovy "1 (p) mg/kg";
2. v položce pro dithiokarbamáty: "Maneb, mankozeb, metiram, propineb a zineb (suma vyjádřená jako CS2)" se u ředkviček slova "0,2 mg/kg" nahrazují slovy "2 mg/kg" a u cibule jarní se slova "0,05* mg/kg" nahrazují slovy "1 mg/kg";
3. v položce pro chlormekvat se u hrušek poznámka pod čarou (t) nahrazuje tímto:
"(t) Dočasný MLR 0,3 mg/kg se použije do 31. července 2006.";
4. položky pro azoxystrobin a lambdacyhalothrin se nahrazují položkami uvedenými v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2003.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy budou tyto předpisy používat od 1. srpna 2003.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/70/ES
ze dne 17. července 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek mekopropu, mekopropuP a propikonazolu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/68/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], se zřizuje seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje mekoprop, mekopropP a propikonazol;
(2) účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navržených oznamovateli. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly jmenovány níže uvedené členské státy zpravodajové, které v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložily Komisi příslušné hodnotící zprávy a doporučení: mekoprop: členský stát zpravodaj Dánsko, všechny relevantní informace byly předloženy dne 31. srpna 1999; mekopropP: členský stát zpravodaj Dánsko, všechny relevantní informace byly předloženy dne 7. ledna 1999; propikonazol: členský stát zpravodaj Finsko, všechny relevantní informace byly předloženy dne 30. listopadu 1998;
(3) tyto hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat;
(4) přezkoumání všech účinných látek byla dokončena dne 15. dubna 2003 formou zpráv Komise o přezkoumání mekopropu, mekopropuP a propikonazolu;
(5) přezkoumání mekopropu, mekopropuP a propikonazolu neodhalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny;
(6) z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující mekoprop, mekopropP nebo propikonazol obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice;
(7) zpráva o přezkoumání Komise je nezbytná k tomu, aby členské státy správně uplatňovaly příslušné části jednotných zásad stanovených ve směrnici 91/414/EHS.
Je tedy vhodné stanovit, aby konečné znění zprávy o přezkoumání (s výjimkou důvěrných informací) bylo trvale k dispozici u členských států nebo aby jimi bylo zpřístupněno k nahlédnutí všem zúčastněným stranám;
(8) před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení;
(9) po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující mekoprop, mekopropP nebo propikonazol, a zejména přezkoumají stávající povolení, aby se zajistilo splnění podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Pro předložení a hodnocení úplné dokumentace každého přípravku na ochranu rostlin by mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období;
(10) je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS;
(11) opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího mekoprop, mekopropP nebo propikonazol aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 30. listopadu 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující mekoprop, mekopropP nebo propikonazol, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. května 2004 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. května 2008.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2004.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES
ze dne 4. listopadu 2003
o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 44 a 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 80/390/EHS ze dne 17. března 1980 o koordinaci požadavků na sestavení, kontrolu a šíření prospektů cenných papírů, které mají být uveřejněny pro přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů, [5] a směrnice 89/298/EHS ze dne 17. dubna 1989 o koordinaci požadavků na sestavení, kontrolu a šíření prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce převoditelných cenných papírů, [6] byly přijaty před několika lety a zavedly částečný a složitý mechanismus vzájemného uznávání, který neumožňuje jediné schválení jako tato směrnice.
Tyto směrnice by proto měly být zdokonaleny, aktualizovány a sloučeny do jediného textu.
(2) Mezitím byla směrnice Rady 80/390/EHS začleněna do směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny [7], která kodifikuje několik směrnic v oblasti kotovaných cenných papírů.
(3) Z důvodu soustavnosti v této oblasti je ale vhodné seskupit ustanovení směrnice 2001/34/ES, která pocházejí ze směrnice 80/390/EHS, a směrnici 89/298/EHS a odpovídajícím způsobem změnit směrnici 2001/34/ES.
(4) Tato směrnice představuje významný nástroj k dosažení vnitřního trhu podle harmonogramu uvedeného ve sdělení Komise "Akční plán pro rizikový kapitál" a "Provádění rámce pro finanční trhy: akční plán", umožňující co nejširší přístup k investičnímu kapitálu v rámci celého Společenství včetně přístupu pro malé a střední podniky a začínající podniky tím, že emitentovi bude uděleno jediné schválení.
(5) Dne 17. července 2000 vytvořila Rada Výbor moudrých pro regulaci evropských trhů s cennými papíry.
Ve své první zprávě ze dne 9. listopadu 2000 výbor vyjadřuje politování, že chybí dohodnutá definice veřejné nabídky cenných papírů a důsledkem toho je, že stejná operace je v některých státech považována za soukromou investici a v jiných nikoli; současný systém odrazuje podniky od získávání kapitálu na úrovni Společenství a tím od skutečného přístupu k velkému, likvidnímu a integrovanému finančnímu trhu.
(6) Ve své závěrečné zprávě ze dne 15. února 2001 výbor moudrých navrhl zavedení nových legislativních technik vycházejících ze čtyřúrovňového přístupu, jmenovitě z rámcových zásad, prováděcích opatření, spolupráce a prosazování.
Úroveň 1, směrnice, by se měla omezit na zjevné obecné zásady, zatímco úroveň 2 by měla obsahovat technická prováděcí opatření přijímaná Komisí za pomoci výboru.
(7) Evropská rada na zasedání ve Stockholmu ve dnech 23. a 24. března 2001 podpořila závěrečnou zprávu výboru moudrých a navržený čtyřúrovňový přístup, aby byl postup při vypracování právních předpisů Společenství v oblasti cenných papírů učiněn účinnějším a transparentnějším.
(8) Usnesení Evropského parlamentu ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů týkajících se finančních služeb rovněž podpořilo závěrečnou zprávu výboru moudrých na základě slavnostního prohlášení, které stejného dne učinila Komise před Evropským parlamentem, a dopisu ze dne 2. října 2001 zaslaného komisařem pro vnitřní trh předsedovi parlamentního výboru pro hospodářské a měnové záležitosti o zárukách pro úlohu Evropského parlamentu v tomto procesu.
(9) Podle vyjádření Evropské rady ze zasedání ve Stockholmu by se prováděcí opatření úrovně 2 měla používat častěji, aby se zajistila aktualizace technických ustanovení odpovídající vývoji trhu a postupů dohledu, a měly by se stanovit lhůty pro všechny etapy prací patřících do úrovně 2.
(10) Cílem této směrnice a prováděcích opatření k ní je zajistit ochranu investorů a efektivnost trhů v souladu s přísnými regulativními normami přijatými na příslušných mezinárodních fórech.
(11) Nekapitálové cenné papíry emitované členským státem nebo orgány regionální či místní samosprávy členského státu, mezinárodními subjekty veřejnoprávní povahy, jichž jsou jeden či více členských států členy, Evropskou centrální bankou nebo centrálními bankami členských států nespadají do působnosti této směrnice, a zůstávají tedy touto směrnicí nedotčeny; uvedení emitenti těchto cenných papírů však podle své úvahy mohou vypracovat prospekt v souladu s touto směrnicí.
(12) K zajištění ochrany investorů je rovněž nutné plně zahrnout kapitálové a nekapitálové cenné papíry nabízené veřejně nebo přijímané k obchodování na regulovaných trzích definovaných směrnicí Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [8] a nikoli pouze cenných papírů, které byly přijaty ke kotování na burze cenných papírů.
Široká definice cenných papírů v této směrnici, která zahrnuje opční listy a kryté opční listy a certifikáty zastupující akcie, platí pouze pro tuto směrnici a tudíž nijak neovlivňuje různé definice finančních nástrojů používané ve vnitrostátních právních předpisech pro jiné účely, například pro účely zdanění.
Některé z cenných papírů definovaných v této směrnici opravňují držitele k získání převoditelných cenných papírů nebo částky v hotovosti, která je určena s ohledem na jiné nástroje, zejména převoditelné cenné papíry, měny, úrokové sazby nebo výnosy, komodity nebo jiné indexy či míry.
Depozitní certifikáty a převoditelné cenné papíry, např. cenné papíry převoditelné podle rozhodnutí investora, spadají do definice nekapitálových cenných papírů stanovené v této směrnici.
(13) Emitování cenných papírů podobného druhu nebo třídy v případě nekapitálových cenných papírů emitovaných na základě nabídkového programu, včetně opčních listů a certifikátů v jakékoli formě, i v případě cenných papírů emitovaných průběžně nebo opakovaně, by mělo být chápáno tak, že zahrnuje nejen identické cenné papíry, ale i cenné papíry, které obecně příslušejí do jedné kategorie.
Tyto cenné papíry mohou zahrnovat různé produkty, například dluhové cenné papíry, certifikáty a opční listy,nebo stejný produkt v rámci stejného programu,a mohou mít různé vlastnosti, zejména pokud jde o pořadí, druhy pokladových dokumentů nebo základ pro výpočet částky umořování nebo kupónové platby.
(14) Udělení jediného schválení platného v celém Společenství emitentovi a uplatnění zásady země původu vyžadují určení domovského členského státu jako státu s nejlepší možností regulovat emitenta pro účely této směrnice.
(15) Požadavky na zveřejnění podle této směrnice nebrání členskému státu nebo příslušnému orgánu nebo burze cenných papírů uložit svými předpisy další zvláštní požadavky v souvislosti s přijímáním cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu (zejména pokud jde o podnikovou správu).
Tyto požadavky nesmějí přímo ani nepřímo omezovat zpracování, obsah a šíření prospektu schváleného příslušným orgánem.
(16) Jedním z cílů této směrnice je ochrana investorů.
Proto je vhodné přihlédnout k různým požadavkům na ochranu různých kategorií investorů, zejména podle jejich úrovně odborných zkušeností.
Zveřejnění pomocí prospektu se nevyžaduje pro nabídky omezené na kvalifikované investory.
Naopak každý další veřejný prodej nebo veřejné obchodování prostřednictvím přijetí k obchodování na regulovaném trhu zveřejnění prospektu vyžaduje.
(17) Emitenti, předkladatelé nabídek nebo osoby, jež žádají o přijetí k obchodování na regulovaném trhu cenných papírů, které jsou osvobozeni od povinnosti zveřejňovat prospekt, budou výhod jediného schválení využívat, pouze pokud splní požadavky této směrnice.
(18) Poskytnutí úplných informací týkajících se cenných papírů a emitentů těchto cenných papírů podporuje spolu s pravidly pro chování podniku ochranu investorů.
Kromě toho jsou tyto údaje účinným prostředkem zvyšování důvěry v cenné papíry, a tím přispívají k řádnému fungování a rozvoji trhů cenných papírů.
Vhodným způsobem pro zpřístupnění těchto údajů veřejnosti je zveřejnění prospektu.
(19) Investice do cenných papírů, jako jakákoli jiná forma investic, zahrnují riziko.
Ve všech členských státech jsou požadovány záruky pro ochranu zájmů současných a potenciálních investorů, které jim mají umožnit správné posouzení těchto rizik a tím investiční rozhodování při plné znalosti věci.
(20) Tyto informace, které musí být dostatečné a co nejobjektivnější ve vztahu k finanční situaci emitenta a právům spojeným s cennými papíry, by měly být poskytovány způsobem umožňujícím snadnou analýzu a uvedeny srozumitelně.
Harmonizace údajů obsažených v prospektu by měla zajistit odpovídající ochranu investorů na úrovni Společenství.
(21) Informace jsou klíčovým prvkem ochrany investorů; v prospektu by měl být obsažen souhrn uvádějící základní vlastnosti a rizika spojená s daným emitentem, případným ručitelem a danými cennými papíry.
Pro zajištění snadnějšího přístupu k těmto informacím by měl být souhrn psán obecně srozumitelným jazykem a obvykle by neměl přesáhnout 2500 slov v jazyce, ve kterém byl prospekt původně zpracován.
(22) Na mezinárodní úrovni byly přijaty osvědčené postupy, které mají umožnit, aby byly přeshraniční nabídky kapitálových cenných papírů prováděny pomocí jednotného souboru standardů pro zveřejňování, který zavedla Mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry (MOKCP); standardy MOKCP pro zveřejňování [9] zlepší dostupné informace o trzích a investorech a současně zjednoduší postup pro emitenty ze Společenství, kteří chtějí získávat kapitál ve třetích zemích.
Směrnice rovněž požaduje, aby byly pro jiné druhy cenných papírů a emitentů přijaty přizpůsobené standardy pro zveřejňování.
(23) Postupy rychlého dohledání pro emitenty připuštěné k obchodování na regulovaném trhu a často získávající kapitál na těchto trzích vyžadují na úrovní Společenství zavedení nové úpravy prospektů pro nabídkové programy nebo hypoteční zástavní listy a nový systém registračních formulářů.
Emitenti se mohou rozhodnout, že tyto formáty nepoužijí, a vypracovat prospekt jako jednotný dokument.
(24) Obsah základního prospektu by zejména měl přihlížet k potřebě pružnosti ve vztahu k údajům, které mají být o cenných papírech poskytovány.
(25) Vynechání citlivých informací uváděných v prospektu by mělo být povoleno formou výjimky udělené za určitých okolností příslušným orgánem, aby se předešlo situacím poškozujícím emitenta.
(26) Aby se zabránilo šíření zastaralých informací, mělo by být jasně stanovena doba platnosti prospektu.
(27) Investoři by měli být chráněni tím, že bude zajištěno zveřejňování spolehlivých informací.
Emitenti, jejichž cenné papíry jsou přijímány k obchodování na regulovaném trhu, v současnosti podléhají trvalé povinnosti zveřejnění, ale nejsou povinni pravidelně zveřejňovat aktualizované informace.
Vedle této povinnosti by emitenti měli nejméně jednou ročně zveřejnit výčet všech informací, které zveřejnili nebo dali k dispozici veřejnosti v posledních 12 měsících, včetně informací poskytovaných podle různých požadavků na výkaznictví stanovených jinými právními předpisy Společenství.
To by mělo umožnit, aby bylo zajištěno pravidelné zveřejňování soustavných a snadno srozumitelných informací.
Aby se předešlo nadměrné zátěži určitých emitentů, nemělo by se plnění této povinnosti vyžadovat od emitentů nekapitálových cenných papírů s vysokou minimální jednotkovou jmenovitou hodnotou.
(28) Je nutné, aby členské státy vhodným způsobem sledovaly roční informace poskytované emitenty, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, v souladu s jejich povinnostmi podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů upravujících regulaci cenných papírů, emitentů cenných papírů a trhů cenných papírů.
(29) Možnost povolit emitentům začlenit údaje ve formě odkazů na dokumenty, které obsahují údaje, jež jsou v prospektu požadovány, za předpokladu, že dotčené dokumenty již dříve byly uloženy u příslušného orgánu nebo byly tímto orgánem schváleny, by měla usnadnit postup sestavování prospektu a snížit náklady emitentů, aniž by byla ohrožena ochrana investorů.
(30) Rozdíly v účinnosti, metodách a časovém rozložení kontrol informací uvedených v prospektu nejen podnikům ztěžují získávání kapitálu nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu ve více než jednom členském státě, ale rovněž brání tomu, aby investoři usazení v jednom členském státě kupovali cenné papíry nabízené emitentem usazeným v jiném členském státě nebo přijaté k obchodování v jiném členském státě.
Tyto rozdíly by měly být odstraněny harmonizací pravidel v zájmu dosažení přiměřeného stupně rovnocennosti záruk vyžadovaných v každém členském státě pro poskytování dostatečných a co nejobjektivnějších informací pro skutečné a potenciální držitele cenných papírů.
(31) Pro zjednodušení šířená různých dokumentů tvořících prospekt by mělo být podporováno používání elektronických komunikačních prostředků, například internetu.
Prospekt by měl být investorům na požádání vždy bezplatně poskytnut v tištěné podobě.
(32) Prospekt by měl být evidován u příslušného orgánu a emitent, předkladatel nabídky nebo osoba, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, by jej měli dát k dispozici veřejnosti při zohlednění předpisů Evropské unie o ochraně údajů.
(33) Aby se předešlo mezerám v právních předpisech Společenství, které by poškodily důvěru veřejnosti, a tím narušily řádné fungování finančních trhů, je nutné harmonizovat rovněž inzerci.
(34) Investoři by měli mít možnost řádně zhodnotit každou novou skutečnost, která by mohla ovlivnit hodnocení investice a která vyvstala po zveřejnění prospektu, ale před uzavřením nabídky nebo zahájením obchodování na regulovaném trhu, a proto taková skutečnost vyžaduje schválení a zveřejnění dodatku k prospektu.
(35) Povinnost emitenta přeložit celý prospekt do příslušných úředních jazyků odrazuje od přeshraničních nabídek nebo vícečetného obchodování.
Pro usnadnění přeshraničních nabídek v případě, kdy je prospekt vypracován v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí, by měl být hostitelský členský stát nebo domovský členský stát oprávněn požadovat pouze souhrn ve svém úředním jazyce nebo jazycích.
(36) Příslušný orgán hostitelského členského státu by měl mít právo obdržet osvědčení od příslušného orgánu domovského členského státu uvádějící, že prospekt byl sestaven v souladu s touto směrnicí.
Aby se zajistilo plného dosažení účelů této směrnice, je rovněž nutné rozšířit její působnost na cenné papíry emitované emitenty, které se řídí právem třetích zemí.
(37) Různorodost příslušných orgánů v členských státech, které mají různé pravomoci, může vytvářet zbytečné náklady a vést k překrývání pravomocí, aniž by přinášela jakékoli výhody.
V každém členském státě by měl být určen jediný orgán příslušný ke schvalování prospektů a pro dohled nad plněním této směrnice.
Za přísných podmínek by členský stát měl mít možnost určit více než jeden příslušný orgán, ale pouze jeden orgán bude příslušný pro mezinárodní spolupráci.
Dotčený orgán nebo dotčené orgány je třeba zřizovat jako správní orgán nebo správní orgány a v takové podobě, aby byly zaručena jejich nezávislost na ekonomických vlivech a vyloučil se střet zájmů.
Určení orgánu příslušného ke schvalování prospektů by nemělo vylučovat spolupráci mezi tímto orgánem a jinými subjekty v zájmu zaručení účinného posuzování a schvalování prospektů v zájmu emitentů, investorů, účastníků trhu a trhů.
Každé přenesení úkolů týkajících se povinností stanovených v této směrnici a jejích prováděcích opatřeních, s výjimkou uveřejnění schválených prospektů na internetu a evidování prospektů podle článku 14, by mělo být přezkoumáno podle článku 31 pět let po dni vstupu této směrnice v platnost a mělo by skončit osm let po vstupu této směrnice v platnost.
(38) Společný minimální soubor pravomocí pro příslušné orgány zaručí účinnost jejich dohledu.
Měl by být zajištěn tok informací na trhy požadovaný směrnicí 2001/34/ES a příslušné orgány by měly přijímat opatření proti protiprávnímu jednání.
(39) Příslušné orgány členských států by měly při plnění svých úkolů spolupracovat.
(40) K zohlednění vývoje na finančních trzích může být někdy nutné vydat technické pokyny nebo přijmout prováděcí opatření.
Komise by proto měla být po konzultaci Evropského výboru pro cenné papíry, který byl zřízen rozhodnutím Komise 2001/528/ES [10], oprávněna vydat prováděcí opatření za předpokladu, že nebudou měnit podstatné prvky této směrnice a že Komise bude jednat v souladu se zásadami stanovenými v této směrnici.
(41) Při výkonu svých prováděcích pravomocí v souladu s touto směrnicí by Komise měla brát v úvahu tyto potřeby:
- na finančních trzích je třeba zajistit důvěru mezi drobnými investory a malými a středními podniky podporou vysokého standardu průhlednosti na finančních trzích,
- investorům je třeba zajistit širokou škálu konkurenčních investičních příležitostí a úroveň uveřejňování a ochrany přizpůsobenou situaci každého z nich,
- je třeba zajistit, aby nezávislé regulační orgány soustavně vymáhaly pravidla, zejména v oblasti boje s hospodářskou trestnou činností,
- je třeba zajistit vysokou úroveň průhlednosti a vysokou úroveň konzultací se všemi účastníky trhu a s Evropským parlamentem a Radou,
- je třeba podporovat inovace na finančních trzích, aby byly dynamické a efektivní,
- je třeba zajistit systémovou stabilitu finanční soustavy pečlivým a reakce schopným sledováním finančních inovací,
- je třeba snižovat náklady na přístup ke kapitálu a posilovat jej,
- je třeba dlouhodobě vyvážit náklady a přínosy veškerých prováděcích opatření pro účastníky trhu (včetně malých a středních podniků a drobných investorů),
- je třeba podporovat mezinárodní konkurenceschopnost finančních trhů Společenství, aniž bude dotčeno velmi nutné rozšíření mezinárodní spolupráce,
- je třeba dosáhnout vyrovnaných podmínek pro všechny účastníky trhu případně pomocí právních předpisů Společenství,
- je třeba respektovat zvláštní rysy vnitrostátních finančních trhů v případech, kdy nemají škodlivý vliv na celistvost jednotného trhu,
- je třeba zajistit soulad s ostatními právními předpisy Společenství v této oblasti, protože nerovnováha v oblasti informací a nedostatek průhlednosti by mohly ohrozit fungování trhů, a především poškodit spotřebitele a drobné investory.
(42) Evropský parlament by měl mít lhůtu tří měsíců od prvního postoupení návrhu prováděcích opatření, aby je mohl posoudit a vyslovit své stanovisko.
V naléhavých a odůvodněných případech však lze tuto lhůtu zkrátit.
Pokud v této lhůtě Evropský parlament přijme usnesení, měla by Komise návrh opatření znovu posoudit.
(43) Členské státy by měly zavést systém sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a měly by přijmout veškerá nezbytná opatření, aby tyto sankce byly uplatňovány.
Takto stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(44) Mělo by být umožněno předložit rozhodnutí přijatá příslušnými orgány členských států při uplatňování této směrnice soudu.
(45) V souladu se zásadou proporcionality je pro dosažení základního cíle, kterým je zajistit dokončení jednotného trhu cenných papírů, nutné a účelné stanovit pravidla pro jediné schválení udělované emitentům.
Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jejích cílů, v souladu s čl. 5 třetím pododstavcem Smlouvy.
(46) Hodnocení Komise týkající se uplatňování této směrnice by se mělo soustředit na postup při schvalování prospektů příslušnými orgány členských států a obecněji na uplatňování zásady domovského státu a na to, zda z tohoto uplatňování mohou vzniknout problémy s ochranou investorů a výkonností trhu; Komise by měla rovněž zkoumat fungování článku 10.
(47) Při budoucích úpravách této směrnice by mělo být zváženo, jaký schvalovací mechanismus by měl být přijat pro další posílení jednotného uplatňování právních předpisů Společenství na prospekty, včetně případného zřízení Evropské jednotky pro cenné papíry.
(48) Tato směrnice ctí základními práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(49) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je harmonizovat požadavky na sestavování, schvaloválení a šíření prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce cenných papírů nebo přijetí cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu umístěném nebo provozovaném v členském státě.
2. Tato směrnice se nevztahuje na
a) podílové listy vydané subjekty kolektivního investování jinými než uzavřeného typu;
b) nekapitálové cenné papíry vydané členským státem nebo orgány jeho regionální nebo místní samosprávy, organizacemi mezinárodnímho práva veřejného, jichž jsou jeden či více členských států členy, Evropskou centrální bankou nebo centrálními bankami členských států;
c) podíly na kapitálu centrálních bank členských států;
d) cenné papíry nepodmíněně a neodvolatelně zaručené členským státem nebo orgány jeho regionální nebo místní samosprávy;
e) cenné papíry emitované sdruženími s právní subjektivitou nebo neziskovými organizacemi uznanými členským státem, které byly vydány za účelem získání prostředků nezbytných k dosažení jejich neziskových cílů;
f) nekapitálové cenné papíry emitované průběžně či opakovaně úvěrovými institucemi za předpokladu, že tyto cenné papíry
i) nejsou podřízené, převoditelné nebo vyměnitelné;
ii) nedávají právo upsat nebo získat jiné druhy cenných papírů a nejsou spojeny s derivátovým nástrojem;
iii) představují přijímání vymahatelných vkladů;
iv) jsou kryty systémem pojištění vkladů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů [12];
g) nezastupitelné kapitálové podíly, jejichž hlavním účelem je zajistit držiteli právo obývat byt nebo jiný druh nemovitosti nebo jeho část, u kterých nelze podíly prodat, aniž by došlo ke vzdání se tohoto práva;
h) cenné papíry zahrnuté v nabídce s celkovou hodnotou protiplnění nižší než 2500000 eur; tento limit se vypočítává za období 12 měsíců;
i) "bostadsobligationer" emitované opakovaně úvěrovými institucemi ve Švédsku, jejichž hlavním účelem je poskytování hypotečních úvěrů, jestliže
i) emitované "bostadsobligationer" mají stejnou sérii;
ii) "bostadsobligationer" jsou emitovány k neomezenému prodeji v průběhu určitého emisního období;
iii) podmínky "bostadsobligationer" se v průběhu emisního období nezmění;
iv) částky odvozené z emise uvedených "bostadsobligationer" jsou v souladu se společenskou smlouvou emitenta umisťovány do aktiv zajišťujících dostatečné krytí závazků vyplývající z cenných papírů;
j) nekapitálové cenné papíry emitované průběžně či opakovaně úvěrovými institucemi s celkovou hodnotou protiplnění nižší než 50000000 EUR – tento limit se vypočítává za období 12 měsíců – pokud tyto cenné papíry
i) nejsou podřízené, převoditelné nebo vyměnitelné;
ii) nedávají právo upsat nebo získat jiné druhy cenných papírů a nejsou spojeny s derivátovým nástrojem.
3. Bez ohledu na odst. 2 písm. b), d), h), i) a j) jsou emitent, předkladatel nabídky nebo osoba, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, oprávněni při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování sestavit prospekt v souladu s touto směrnicí.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "cennými papíry" převoditelné cenné papíry definované v čl. 1 odst. 4 směrnice 93/22/EHS s výjimkou nástrojů peněžního trhu definovaných v čl. 1 odst. 5 směrnice 93/22/EHS se splatností delší než 12 měsíců. Na tyto nástroje se mohou použít vnitrostátní právní předpisy;
b) "kapitálovými cennými papíry" akcie a jiné převoditelné cenné papíry rovnocenné akciím i jiné druhy převoditelných cenných papírů opravňující k získání výše uvedených cenných papírů v důsledku jejich přeměny nebo výkonu práv s nimi spojených, pokud jsou cenné papíry druhého typuemitovány emitentem základních akcií nebo subjektem příslušejícím ke skupině uvedeného emitenta;
c) "nekapitálovými cennými papíry" všechny cenné papíry, které nejsou kapitálovými cennými papíry;
d) "veřejnou nabídkou cenných papírů" sdělení osobám v jakékoli podobě a jakýmkoli způsobem, které uvádí dostatečné informace o podmínkách nabídky a cenných papírech, které jsou nabízeny, tak, aby byl investor schopen rozhodnout se o koupi nebo upsání těchto cenných papírů.
Tato definice se použije i na umístění cenných papírů finančními zprostředkovateli;
e) "kvalifikovanými investory":
i) právnické osoby, které na základě povolení nebo regulace provádějí operace na finančních trzích, včetně úvěrových institucí, investičních firem, jiných povolených nebo regulovaných finančních institucí, pojišťoven, subjektů kolektivního investování a jejich správcovských společností, penzijních fondů a jejich správcovských společností, komoditních obchodníků i subjektů takto nepovolených nebo neregulovaných, jejichž výhradním účelem je investování do cenných papírů;
ii) ústřední a regionální vlády, centrální banky, mezinárodní a nadnárodní instituce jako Mezinárodní měnový fond, Evropská centrální banka, Evropská investiční banka a jiné podobné mezinárodní organizace;
iii) jiné právnické osoby, které nesplňují dvě ze tří kritérií uvedených v odstavci f);
iv) určité fyzické osoby: s výhradou vzájemného uznání se členský stát může rozhodnout udělit povolení fyzickým osobám, které mají bydliště v tomto členském státě a které výslovně požádají o to, aby byly považovány za kvalifikované investory, pokud tyto osoby splňují nejméně dvě z kritérií uvedených v odstavci 2;
v) určité malé a střední podniky: s výhradou vzájemného uznání se členský stát může rozhodnout udělit povolení malým a středním podnikům, které mají sídlo v tomto členském státě a které výslovně požádají o to, aby byly považovány za kvalifikované investory;
f) "malými a středními podniky" společnosti, které podle své poslední roční nebo konsolidované účetní závěrky splňují nejméně dvě z následujících tří kritérií: průměrný počet zaměstnanců v posledním finančním roce nižší než 250, celková bilanční suma nepřesahující 43000000 EUR a roční čistý obrat nepřesahující 50000000 EUR;
g) "úvěrovou institucí" podnik definovaný v čl. 1 bodě 1) písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [13];
h) "emitentem" právncká osoba, která emituje cenné papíry nebo navrhuje emisi cenných papírů;
i) "osobou předkládající nabídku" (nebo "předkladatelem nabídky") právnická nebo fyzická osoba, která veřejně nabízí cenné papíry;
j) "regulovaným trhem" trh definovaný v čl. 1 bodě 13 směrnice 93/22/EHS;
k) "nabídkovým programem" plán, který by umožnil průběžné nebo opakované emitování nekapitálových cenných papírů, včetně opčních listů v jakékoli podobě, podobného druhu nebo třídy, v určitém emisním období;
l) "cennými papíry emitovanými průběžně nebo opakovaně" emise k neomezenému prodeji nebo nejméně dvě samostatné emise cenných papírů podobného druhu nebo třídy v období 12 měsíců;
m) "domovským členským státem":
i) u všech emitentů cenných papírů ze Společenství, kteří nejsou uvedeni v bodě ii), členský stát, v němž má emitent sídlo;
ii) u všech emisí nekapitálových cenných papírů, jejichž jednotková jmenovitá hodnota činí nejméně 1000 EUR, a u všech emisí nekapitálových cenných papírů, které opravňují k získání převoditelných cenných papírů nebo získání částky v hotovosti v důsledku jejich přeměny nebo výkonu práv s nimi spojených, jestliže emitent nekapitálových cenných papírů není emitentem základních cenných papírů nebo subjektem příslušejícím ke skupině posledně uvedeného emitenta, členský stát, v němž má emitent sídlo nebo kde cenné papíry byly nebo jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu nebo kde jsou cenné papíry veřejně nabízeny, podle výběru emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí k obchodování.
Stejný režim se použije na nekapitálové cenné papíry v měně jiné než euro za předpokladu, že minimální jednotková jmenovitá hodnota je téměř rovnocenná 1000 EUR;
iii) u všech emitentů cenných papírů se sídlem ve třetí zemi, kteří nejsou uvedeni v bodě ii), členský stát, v němž mají být cenné papíry poprvé veřejně nabídnuty po dni vstupu této směrnice v platnost nebo v němž je podána první žádost o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, podle výběru emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí k obchodování, s výhradou následné volby ze strany emitentů se sídlem ve třetí zemi, pokud nebyl domovský členský stát jejich výběrem určen;
n) "hostitelským členským státem" stát, v němž se provádí veřejná nabídka nebo v němž se žádá o přijetí k obchodování, pokud se liší od domovského členského státu;
o) "subjektem kolektivního investování jiného než uzavřeného typu" podílové fondy a investiční společnosti,
i) jejichž cílem je kolektivní investování kapitálu získaného od veřejnosti a které provozují svou činnost na základě zásady rozložení rizika a
ii) jejichž podílové listy jsou na žádost držitelů přímo nebo nepřímo odkoupeny nebo vyplaceny z majetku těchto subjektů;
p) "podílovými listy subjektů kolektivního investování" cenné papíry emitované subjektem kolektivního investování, které představují práva účastníků na majetek tohoto subjektu;
q) "schválením" kladný akt, který je výsledkem kontroly úplnosti prospektu příslušným orgánem domovského členského státu, zahrnující kontrolu soustavnosti a srozumitelnosti uvedených informací;
r) "základním prospektem" prospekt obsahující všechny odpovídající informace uvedené v článcích 5 a 7, a v případě, že existuje dodatek, v článku 16, týkající se emitenta a cenných papírů, které mají být veřejně nabídnuty nebo přijaty k obchodování, a podle rozhodnutí emitenta i závazné podmínky nabídky.
2. Pro účely odst. 1 písm. e) bodu iv) se použijí tato kritéria:
a) investor v uplynulých čtyřech čtvrtletích provedl na trzích cenných papírů transakce značné velikosti s průměrnou frekvencí nejméně deset transakcí za čtvrtletí;
b) velikost portfolia cenných papírů daného investora je vyšší než 500000 EUR;
c) investor pracuje nebo nejméně jeden rok pracoval ve finančním sektoru v odborné pozici vyžadující znalost investování do cenných papírů.
1 písm. e) bodů iv) a v) platí tato ustanovení: Každý příslušný orgán zajistí, aby existovaly vhodné mechanismy pro registraci fyzických osob a malých a středních podniků považovaných za kvalifikované investory s přihlédnutím k potřebě zajistit vhodnou úroveň ochrany údajů.
Registr bude k dispozici všem emitentům.
Každá fyzická osoba nebo malý nebo střední podnik, kteří chtějí být považováni za kvalifikovaného investora, se zaregistrují a každý registrovaný investor se může kdykoli rozhodnout, že z registru vystoupí.
4. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 prováděcí opatření týkající se definic uvedených v odstavci 1, včetně úpravy hodnot používaných pro definování malých a středních podniků, s přihlédnutím k právním předpisům a doporučením Společenství i k hospodářskému rozvoji a opatřením týkajícím se zveřejňování v souvislosti s registrací fyzických osob jako kvalifikovaných investorů.
Článek 3
Povinnost zveřejnit prospekt
1. Členské státy na svém území nepovolí žádnou veřejnou nabídku cenných papírů bez předchozího zveřejnění prospektu.
2. Povinnost zveřejnit prospekt se nevztahuje na tyto druhy nabídek:
a) nabídka cenných papírů určená výhradně kvalifikovaným investorům; nebo
b) nabídka cenných papírů určená méně než 100 fyzickým nebo právnickým osobám v jednom členském státě, jiným než kvalifikovaným investorům; nebo
c) nabídka cenných papírů určená investorům nabývajícím cenné papíry za cenu nejméně 50000 EUR na jednoho investora, pro každou jednotlivou nabídku; nebo
d) nabídka cenných papírů s jednotkovou jmenovitou hodnotou ve výši nejméně 50000 EUR; nebo
e) nabídka cenných papírů s celkovou hodnotou protiplnění nižší 100000 než EUR; tento limit se vypočítá za období 12 měsíců.
Každý pozdější další prodej cenných papírů, které byly předtím předmětem jednoho nebo více druhů nabídky uvedené v tomto odstavci, se však bude považovat za samostatnou nabídku a pro účely rozhodování o tom, zda je tento další prodej veřejnou nabídkou cenných papírů, se použije definice uvedená v čl. 2 odst.
1 písm. d). Umístění cenných papírů pomocí finančních zprostředkovatelů podléhá zveřejnění prospektu, pokud pro konečné umístění není splněna žádná z podmínek a) až e).
3. Členské státy zajistí, aby podmínkou k přijetí cenných papírů k obchodování na regulovaném trhu umístěném nebo provozovaném na jejich území bylo zveřejnění prospektu.
Článek 4
Výjimky z povinnosti zveřejnit prospekt
1. Povinnost zveřejnit prospekt neplatí v případě veřejné nabídky cenných papírů u těchto cenných papírů:
a) akcií emitovaných náhradou za již emitované akcie stejné třídy, pokud emise nových akcií neznamená zvýšení základního kapitálu emitenta;
b) cenných papírů nabízených v souvislosti s převzetím pomocí výměnné nabídky, je-li k dispozici dokument obsahující údaje, které příslušný orgán považuje za rovnocenné údajům v prospektu, s přihlédnutím k požadavkům právních předpisů Společenství;
c) cenných papírů, které jsou nabízeny, přiděleny nebo mají být přiděleny v souvislosti s fúzí, je-li k dispozici dokument obsahující údaje, které příslušný orgán považuje za rovnocenné údajům v prospektu, s přihlédnutím k požadavkům právních předpisů Společenství;
d) akcií, které jsou nabízeny, přiděleny nebo mají být přiděleny bezplatně stávajícím akcionářům, a dividendy vyplácené v podobě akcií stejné třídy jako akcie, z nichž jsou tyto dividendy vypláceny, je-li k dispozici dokument obsahující údaje o počtu a povaze akcií a důvody a podrobnosti nabídky;
e) cenných papírů, které jsou nabízeny, přiděleny nebo mají být přiděleny stávajícím nebo bývalým vedoucím pracovníkům nebo zaměstnancům jejich zaměstnavatelem, jehož akcie byly již přijaty k obchodování na regulovaném trhu, nebo přidruženým podnikem, je-li k dispozici dokument obsahující údaje o počtu a povaze cenných papírů a důvody a podrobnosti nabídky.
2. Povinnost zveřejnit prospekt neplatí v případě přijetí k obchodování na regulovaném trhu u těchto cenných papírů:
a) akcií, které po dobu 12 měsíců představují méně než 10 % počtu akcií stejné třídy již přijatých k obchodování na stejném regulovaném trhu;
b) akcií emitovaných náhradou za akcie stejné třídy již přijaté k obchodování na stejném regulovaném trhu, pokud emise těchto akcií neznamená zvýšení základního kapitálu emitenta;
c) cenných papírů nabízených v souvislosti s převzetím pomocí výměnné nabídky je-li k dispozici dokument obsahující údaje, které příslušný orgán považuje za rovnocenné údajům v prospektu, s přihlédnutím k požadavkům právních předpisů Společenství;
d) cenných papírů, které jsou nabízeny, přiděleny nebo mají být přiděleny v souvislosti s fúzí, je-li k dispozici dokument obsahující údaje, které příslušný orgán považuje za rovnocenné údajům v prospektu, s přihlédnutím k požadavkům právních předpisů Společenství;
e) akcií, které jsou nabízeny, přiděleny nebo mají být přiděleny bezplatně stávajícím akcionářům a dividendy vyplácené v podobě akcií stejné třídy jako akcie, z nichž jsou tyto dividendy vypláceny, je-li k dispozici dokument obsahující údaje o počtu a povaze akcií a důvody a podrobnosti nabídky;
f) cenných papírů, které jsou nabízeny, přiděleny nebo mají být přiděleny stávajícím nebo bývalým vedoucím pracovníkům nebo zaměstnancům jejich zaměstnavatelem, jehož akcie byly již přijaty k obchodování na regulovaném trhu, nebo přidruženým podnikem, je-li k dispozici dokument obsahující údaje o počtu a povaze cenných papírů a důvody a podrobnosti nabídky;
g) akcií vyplývajících z přeměny nebo výměny jiných cenných papírů nebo z výkonu práv z jiných cenných papírů, jsou-li uvedené akcie stejné třídy jako akcie již přijaté k obchodování na stejném regulovaném trhu;
h) cenných papírů již přijatých k obchodování na jiném regulovaném trhu za podmínek,
i) že tyto cenné papíry nebo cenné papíry stejné třídy byly přijaty k obchodování na tomto jiném regulovaném trhu před více než 18 měsíci;
ii) že u cenných papírů poprvé přijatých k obchodování na regulovaném trhu po dni vstupu této směrnice v platnost bylo přijetí k obchodování na tomto jiném regulovaném trhu spojeno se schválením prospektu, který byl uveřejněn v souladu s článkem 14;
iii) že vyjma případů, na které se použije bod ii), byly u cenných papírů přijatých k obchodování po 30. červnu 1983 prospekty schváleny v souladu s požadavky směrnice 80/390/EHS nebo směrnice 2001/34/ES;
iv) že byly splněny stávající povinnosti pro obchodování na tomto jiném regulovaném trhu;
v) že osoba, která žádá o přijetí cenného papíru k obchodování na regulovaném trhu podle této výjimky, vypracuje veřejně dostupný souhrn v jazyce přijatelném pro příslušný orgán členského státu, v němž se nachází regulovaný trh, pro který se žádá o přijetí;
vi) že souhrn uvedený v bodě v) je zveřejněn v členském státě, v němž se nachází regulovaný trh, pro který se žádá o přijetí, způsobem uvedeným v čl. 14 odst. 2; a
vii) že obsah souhrnu odpovídá čl. 5 odst. 2. Kromě toho dokument uvádí, kde lze získat poslední prospekt a kde jsou k dispozici finanční údaje zveřejněné emitentem podle pro něj platných povinností zveřejňování.
3. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 prováděcí opatření k odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 písm. c) a d), zejména ve vztahu k objasnění pojmu rovnocennosti.
KAPITOLA II SESTAVENÍ PROSPEKTU
Článek 5
Prospekt
1. Aniž je dotčen čl. 8 odst. 2, obsahuje prospekt všechny údaje, které jsou podle konkrétní povahy emitenta a veřejně nabízených cenných papírů nebo cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaném trhu nutné k tomu, aby investoři mohli podloženě zhodnotit majetek a závazky, finanční situaci, zisky a ztráty a finanční vyhlídky emitenta a kteréhokoli ručitele a práva spojená s danými cennými papíry. Tyto údaje musí být uvedeny srozumitelně a umožňovat snadnou analýzu.
2. Prospekt obsahuje údaje o emitentovi a o cenných papírech, které mají být veřejně nabízeny nebo přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
Rovněž obsahuje souhrn.
Souhrn udává stručně a obecně srozumitelným jazykem základní vlastnosti a rizika spojená s daným emitentem, kterýmkoli ručitelem a danými cennými papíry v jazyce, ve kterém byl prospekt původně sestaven.
Souhrn rovněž obsahuje varování, že
a) by měl být chápán jako úvod k prospektu;
b) jakékoli rozhodnutí investovat do cenných papírů by mělo být založeno na tom, že investor zváží prospekt jako celek;
c) v případě, že jsou u soudu vzneseny nároky na základě údajů uvedených v prospektu, může být žalujícímu investorovi podle vnitrostátních právních předpisů členských států uloženo nahradit náklady na překlad prospektu před zahájením soudního řízení, a
d) osoby, které sestavily souhrn včetně jeho překladu a požádaly o jeho oznámení, za něj nesou občanskoprávní odpovědnost, avšak pouze v případě, že je souhrn zavádějící, nepřesný nebo v rozporu s ostatními částmi prospektu.
Jestliže se prospekt týká přijetí k obchodování na regulovaném trhu u nekapitálových cenných papírů s jednotkovou jmenovitou hodnotou nejméně 50000 EUR, není nutné poskytnout souhrn vyjma případů, kdy to členský stát požaduje, jak stanoví čl. 19 odst. 4.
3. S výhradou odstavce 4 může emitent, předkladatel nabídky nebo osoba, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, sestavit prospekt jako jednotný dokument nebo jako samostatné dokumenty.
Prospekt složený ze samostatných dokumentů dělí požadované údaje na registrační formulář, popis cenných papírů a souhrn.
Registrační formulář obsahuje údaje týkající se emitenta.
Popis cenných papírů obsahuje údaje týkající se cenných papírů, které jsou veřejně nabízeny nebo mají být přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
4. U následujících druhů cenných papírů se může podle rozhodnutí emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, prospekt skládat ze základního prospektu obsahujícího všechny významné údaje o emitentovi a cenných papírech, které jsou veřejně nabízeny nebo mají být přijaty k obchodování na regulovaném trhu:
a) nekapitálové cenné papíry včetně opčních listů v jakékoli podobě, emitované v rámci nabídkového programu;
b) nekapitálové cenné papíry emitované průběžně či opakovaně úvěrovými institucemi, pokud
i) výtěžky z emise uvedených cenných papírů jsou podle vnitrostátních právních předpisů vkládány do aktiv, která zajišťují dostatečné krytí závazků vyplývajících z cenných papírů do dne jejich splatnosti; a
ii) při platební neschopnosti příslušné úvěrové instituce jsou uvedené výtěžky v první řadě určeny ke splacení splatné jistiny a úroků, aniž je dotčena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o restrukturalizaci a likvidaci úvěrových institucí. [14]
Údaje uvedené v základním prospektu budou v případě potřeby doplněny v souladu s článkem 16 aktualizovanými údaji o emitentovi a cenných papírech, které jsou veřejně nabízeny nebo mají být přijaty k obchodování na regulovaném trhu.
Pokud nejsou konečné podmínky nabídky zahrnuty v základním prospektu nebo dodatku, budou konečné podmínky sděleny investorům a zapsány u příslušného orgánu v okamžiku provedení veřejné nabídky, co nejdříve a pokud možno před započetím nabídky. V každém takovém případě se použije čl.
8 odst. 1 písm. a).
5. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 prováděcí opatření týkající se úpravy prospektu nebo základního prospektu a dodatků.
Článek 6
Odpovědnost spojená s prospektem
1. Členské státy zajistí, aby odpovědnost za údaje uvedené v prospektu nesl alespoň emitent nebo jeho správní, řídící či dozorové orgány, předkladatel nabídky nebo osoba, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, nebo ručitel.
Odpovědné osoby jsou jasně určeny v prospektu jménem a funkcí nebo v případě právnických osob jménem a sídlem; prospekt musí rovněž obsahovat jejich prohlášení, že podle jejich nejlepšího vědomí jsou údaje obsažené v prospektu jsou správné a že v něm nebyly zamlčeny žádné skutečnosti, které by mohly změnit význam prospektu.
2. Členské státy zajistí, aby se jejich právní a správní předpisy týkající se občanskoprávní odpovědnosti vztahovaly na osoby odpovědné za údaje uvedené v prospektu.
Členské státy však zajistí, aby občanskoprávní odpovědnost nenesla žádná osoba výhradně na základě souhrnu nebo jeho překladů, pokud tyto údaje nejsou zavádějící, nepřesné ani nejsou v rozporu s ostatními částmi prospektu.
Článek 7
Minimální údaje
1. Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 přijme podrobná prováděcí opatření týkající se zvláštních údajů, které musí být uvedeny v prospektu, aby se předešlo opakování údajů v případě, že je prospekt složen ze samostatných dokumentů. První soubor prováděcích opatření bude přijat do 1. července 2004.
2. Při zpracování různých vzorů prospektů budou brány v úvahu zejména
a) různé druhy údajů, které investoři potřebují, podle toho, zda se jedná o kapitálové nebo nekapitálové cenné papíry; na údaje požadované v prospektu pro cenné papíry, které mají podobný hospodářský základ, zejména derivátové cenné papíry, se uplatní shodný přístup;
b) různé druhy a vlastnosti nabídek nekapitálových cenných papírů a jejich přijetí k obchodování na regulovaném trhu.
V případě nekapitálových cenných papírů s jednotkovou jmenovitou hodnotou nejméně 50000 EUR jsou požadované údaje přizpůsobeny daným investorům;
c) použitá úprava a údaje požadované v prospektech pro nekapitálové cenné papíry včetně opčních listů v jakékoli formě, emitované v rámci nabídkového programu;
d) použitá úprava a údaje požadované v prospektech pro nekapitálové cenné papíry, pokud tyto cenné papíry nejsou podřízené, převoditelné, vyměnitelné, s výhradou upisování nebo nabývacích práv nebo spojené s derivátovými nástroji, emitované průběžně či opakovaně subjekty, které na základě povolení nebo regulace provádějí operace na finančních trzích v Evropském hospodářském prostoru;
e) různé činnosti a velikost emitenta, zejména poud se jedná o malého nebo středního podniku.
U takových společností se údaje přizpůsobí jejich velikosti a podle potřeby jejich kratší existenci;
f) případně veřejnoprávní povaha emitenta.
3. Prováděcí opatření uvedená v odstavci 1 vycházejí ze standardů v oblasti finančních a nefinančních informací, které stanoví mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry, zejména MOKCP, a ze směrných příloh této směrnice.
Článek 8
Neuvedení údajů
1. Členské státy zajistí, aby v případě, že do prospektu nelze zahrnout konečnou cenu nabídky a počet cenných papírů, které budou veřejně nabídnuty,
a) byla v prospektu uvedena kritéria nebo podmínky, v souladu s nimiž budou výše uvedené hodnoty určeny, nebo v případě ceny maximální cena; nebo
b) bylo možné odvolat přijetí koupě nebo upisování cenných papírů nejméně dva pracovní dny po podání konečné ceny nabídky a počtu cenných papírů, které budou veřejně nabídnuty.
Konečná cena nabídky a počet cenných papírů se podávají u příslušného orgánu domovského členského státu a zveřejňují podle čl. 14 odst. 2.
2. Příslušný orgán domovského členského státu může povolit neuvedení určitých údajů z prospektu stanovených v této směrnici nebo v prováděcích opatřeních uvedených v čl. 7 odst. 1, pokud se domnívá, že
a) zveřejnění těchto údajů by bylo v rozporu s veřejným zájmem nebo
b) zveřejnění těchto údajů by emitenta vážně poškodilo, pokud neuvedení údaje neuvádí veřejnost v omyl ohledně skutečností a okolností, jejichž znalost je podstatná k hodnocení strany emitenta, předkladatele nabídky nebo ručitele a práv spojených s cennými papíry, jichž se prospekt týká, nebo
c) tyto údaje mají pro zvláštní nabídku nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu pouze nepodstatný význam a nejsou takové povahy, aby ovlivnily hodnocení finanční situace a vyhlídek emitenta, předkladatele nabídky nebo ručitele.
3. Aniž jsou dotčeny přiměřené informace pro investory, v případě, že určité údaje, jejichž uvedení v prospektu vyžadují prováděcí opatření uvedená v čl. 7 odst. 1, výjimečně nejsou přiměřené oblasti činnosti emitenta nebo právní formě emitenta nebo cenným papírům, kterých se prospekt týká, obsahuje prospekt údaje rovnocenné požadovaným údajům. Pokud takové údaje neexistují, tento požadavek se nepoužije.
4. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 prováděcí opatření k odstavci 2.
Článek 9
Platnost prospektu, základního prospektu a registračního formuláře
1. Prospekt je platný po dobu 12 měsíců po svém zveřejnění u veřejných nabídek nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu, je-li prospekt doplněn dodatky požadovanými podle článku 16.
2. V případě nabídkového programu je předem uložený základní prospekt platný po dobu nejvýše 12 měsíců.
3. V případě nekapitálových cenných papírů uvedených v čl. 5 odst. 4 písm. b) je prospekt platný, dokud dotčené cenné papíry nepřestanou být průběžně či opakovaně emitovány.
4. Dříve uložený registrační formulář uvedený v čl. 5 odst. 3 je platný po dobu nejvýše 12 měsíců, je-li aktualizován v souladu s čl. 10 odst. 1. Registrační formulář doprovázený popisem cenných papírů, případně aktualizovaným v souladu s článkem 12, a souhrn jsou považovány za dokumenty tvořící platný prospekt.
Článek 10
Údaje
1. Emitenti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, nejméně jednou ročně poskytují dokument, který obsahuje všechny údaje nebo odkazuje na všechny údaje, které emitenti zveřejnili nebo veřejně zpřístupnili v předchozích 12 měsících v jednom nebo více členských státech a ve třetích zemích při plnění svých povinností podle právních předpisů Společenství a podle vnitrostátních právních předpisů upravujících regulaci cenných papírů, emitentů cenných papírů a trhů cenných papírů. Emitenti uvedou alespoň údaje požadované podle směrnic o právu obchodních společností, směrnice 2001/34/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů. [15]
2. Dokument bude uložen u příslušného orgánu domovského členského státu po zveřejnění roční účetní závěrky.
V případě, že dokument odkazuje na údaje, uvede se, kde lze údaje získat.
3. Povinnost stanovená v odstavci 1 se nevztahuje na emitenty nekapitálových cenných papírů, jejichž jednotková jmenovitá hodnota činí nejméně 50000 EUR.
Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst.
2 prováděcí opatření týkající se odstavce 1. Tato opatření se budou týkat pouze způsobu zveřejnění údajů uvedených v odstavci 1 a nebudou ukládat nové povinnosti týkající se zveřejnění.
První soubor prováděcích opatření bude přijat do 1. července 2004.
Článek 11
Údaje ve formě odkazu
1. Členské státy povolí, aby byly údaje do prospektu začleněny ve formě odkazu na jeden či více dříve nebo současně zveřejněných dokumentů, které schválil příslušný orgán domovského členského státu nebo které byly u něj uloženy v souladu s touto směrnicí, zejména podle článku 10 nebo hlav IV a V směrnice 2001/34/ES.
Tyto údaje budou poslední údaje, které má emitent k dispozici.
Souhrn nesmí obsahovat žádné údaje ve formě odkazu.
2. Jestliže jsou údaje začleněny ve formě odkazu, musí být uveden seznam křížových odkazů, aby mohli investoři snadno určit jednotlivé určité údaje.
3. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 prováděcí opatření týkající se údajů začleňovaných ve formě odkazu. První soubor prováděcích opatření bude přijat do 1. července 2004.
Článek 12
Prospekt tvořený více samostatnými dokumenty
1. Emitent, jehož registrační formulář byl již schválen příslušným orgánem, musí při veřejné nabídce cenných papírů nebo jejich přijetí k obchodování na regulovaném trhu vypracovat pouze popis cenných papírů a souhrn.
2. V takovém případě popis cenných papírů obsahuje údaje, které by obvykle byly uvedeny v registračním formuláři, pokud od posledního schválení aktualizovaného registračního formuláře nebo dodatku podle článku 16 došlo k podstatné změně nebo novému vývoji, které by mohly ovlivnit hodnocení investorů.
Popis cenných papírů a souhrn vyžadují samostatné schválení.
3. Jestliže emitent pouze uložil registrační formulář bez schválení, vyžaduje schválení celá dokumentace včetně aktualizovaných údajů.
KAPITOLA III PRAVIDLA PRO SCHVALOVÁNÍ A ZVEŘEJNĚNÍ PROSPEKTU
Článek 13
Schválení prospektu
1. Žádný prospekt nebude zveřejněn, dokud jej neschválí příslušný orgán domovského členského státu.
2. Tento příslušný orgán oznámí emitentovi, předkladateli nabídky nebo osobě, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, své rozhodnutí týkajícím se schválení prospektu do deseti pracovních dnů po předložení návrhu prospektu.
Pokud příslušný orgán nevydá rozhodnutí o prospektu ve lhůtě stanovené v tomto odstavci a odstavci 3, nepovažuje se toto nevydání rozhodnutí za schválení prospektu.
3. Lhůta uvedená v odstavci 2 se prodlužuje na 20 pracovních dnů, pokud se veřejná nabídka týká cenných papírů emitovaných emitentem, který nemá dosud žádné cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu a který dosud veřejně cenné papíry nenabízel.
4. Pokud příslušný orgán dospěje k dostatečně odůvodněnému závěru, že dokumenty, které mu byly předloženy, jsou neúplné nebo že jsou nutné dodatečné údaje, běží lhůty uvedené v odstavcích 2 a 3 až ode dne, kdy emitent, předkladatel nabídky nebo osoba, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, takové údaje poskytne.
V případě uvedeném v odstavci 2 příslušný orgán uvědomí emitenta, pokud jsou dokumenty neúplné, do deseti pracovních dnů od podání žádosti.
5. Příslušný orgán domovského členského státu může přenést schvalování prospektu na příslušný orgán jiného členského státu, pokud s tím tento orgán souhlasí.
Kromě toho bude toto přenesení oznámeno emitentovi, předkladateli nabídky nebo osobě, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, do tří pracovních dnů ode dne rozhodnutí, které přijme příslušný orgán domovského členského státu.
Lhůta uvedená v odstavci 2 začne běžet od tohoto dne.
6. Tato směrnice nemění věcnou působnost příslušných orgánů, kterou nadále upravují výhradně vnitrostátní právní předpisy.
Členské státy zajistí, aby se jejich vnitrostátní předpisy o působnosti příslušných orgánů použily pouze na schválení prospektů jejich příslušnými orgány.
7. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 prováděcí opatření týkající se podmínek, za nichž lze lhůty upravit.
Článek 14
Zveřejnění prospektu
1. Jakmile je prospekt schválen, uloží jej emitent, předkladatel nabídky nebo osoba, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, u příslušného orgánu domovského členského státu a zveřejní jej co nejdříve, v každém případě přiměřenou dobu před veřejnou nabídkou dotyčných cenných papírů nebo jejich přijetím k obchodování, nejpozději na počátku této nabídky či obchodování.
Kromě toho v případě počáteční veřejné nabídky třídy akcií dosud nepřijaté k obchodování na regulovaném trhu, která má být poprvé přijata k obchodování, bude prospekt k dispozici nejméně šest pracovních dnů před koncem nabídky.
2. Prospekt se považuje za zveřejněný, pokud je zveřejněn buď
a) v podobě inzerátu v jednom nebo více denících šířených celostátně nebo na značném území členských států, ve kterých je prováděna veřejná nabídka nebo je žádáno o přijetí cenných papírů k obchodování; nebo
b) v podobě brožury, která je zdarma dostupná veřejnosti v kancelářích trhu, na kterém jsou cenné papíry přijaty k obchodování, nebo v sídle emitenta a v kancelářích finančních zprostředkovatelů, kteří cenné papíry umísťují nebo prodávají, včetně platebních míst; nebo
c) v elektronické podobě na internetové stránce emitenta a případně na internetové stránce finančních zprostředkovatelů, kteří cenné papíry umísťují nebo prodávají, včetně platebních míst; nebo
d) v elektronické podobě na internetové stránce regulovaného trhu, na kterém je žádáno o přijetí k obchodování; nebo
e) v elektronické podobě na internetové stránce příslušného orgánu domovského členského státu, pokud se uvedený orgán rozhodl tuto službu nabízet.
Domovský členský stát může požadovat, aby emitenti, kteří zveřejní svůj prospekt podle písmen a) nebo b), rovněž zveřejnili svůj prospekt v elektronické podobě podle písmena c).
3. Kromě toho může domovský členský stát požadovat, aby bylo zveřejněno oznámení uvádějící, jak byl prospekt zpřístupněn a kde jej veřejnost může získat.
4. Příslušný orgán domovského členského státu zveřejňuje na své internetové stránce po dobu 12 měsíců podle svého rozhodnutí buď všechny schválené prospekty, nebo alespoň seznam prospektů schválených v souladu s článkem 13, případně včetně hypertextového odkazu na prospekt zveřejněný na internetové stránce emitenta nebo na internetové stránce regulovaného trhu.
5. V případě, že se prospekt skládá z několika dokumentů nebo začleňuje údaje ve formě odkazu, lze dokumenty a údaje tvořící prospekt zveřejnit a šířit samostatně za předpokladu, že uvedené dokumenty jsou zdarma k dispozici veřejnosti v souladu s režimem uvedeným v odstavci 2.
Každý dokument uvádí, kde lze získat ostatní dokumenty tvořící úplný prospekt.
6. Znění a úprava prospektu nebo dodatků prospektu zveřejněné nebo zpřístupněné veřejnosti jsou vždy totožné s původním zněním, které schválil příslušný orgán domovského členského státu.
7. V případě, že je prospekt zpřístupněn zveřejněním v elektronické podobě, musí emitent, předkladatel nabídky, osoba, která žádá o přijetí k obchodování, nebo finanční zprostředkovatelé, kteří cenné papíry umísťují nebo prodávají, na požádání investorovi bezplatně poskytnout výtisk prospektu.
8. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 prováděcí opatření k odstavcům 1, 2, 3 a 4. První soubor prováděcích opatření bude přijat do 1. července 2004.
Článek 15
Inzerce
1. Každý druh inzerce týkající se buď veřejné nabídky cenných papírů, nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu, dodržuje zásady obsažené v odstavcích 2 až 5.
Odstavce 2 až 4 se použijí pouze na případy, kdy má emitent, předkladatel nabídky nebo osoba, která žádá o přijetí k obchodování, povinnost sestavit prospekt.
2. Všechny inzeráty uvádějí, že prospekt byl nebo bude zveřejněn a kde mohou nebo budou moci investoři prospekt získat.
3. Inzeráty jsou jasně rozpoznatelné jako inzerce.
Údaje obsažené v inzerátu nesmí být nepřesné nebo zavádějící.
Tyto údaje musí být rovněž v souladu s údaji obsaženými v prospektu, pokud již byl zveřejněn, nebo s údaji, které jsou pro prospekt požadovány, pokud bude prospekt zveřejněn později.
4. V každém případě všechny údaje o veřejné nabídce nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu sdělené ústně či písemně, i když neslouží inzertním účelům, musí být v souladu s údaji obsaženými v prospektu.
5. Pokud se podle této směrnice žádný prospekt nevyžaduje, musí být podstatné údaje, které emitent nebo předkladatel nabídky sděluje a adresuje kvalifikovaným investorům nebo zvláštním kategoriím investorů, včetně údajů sdělovaných v rámci setkání týkajících se nabídek cenných papírů, sděleny všem kvalifikovaným investorům nebo zvláštním kategoriím investorů, kterým je nabídka výlučně určena. Jestliže je zveřejnění prospektu povinné, zahrnou se tyto údaje do prospektu nebo do dodatku prospektu v souladu s čl. 16 odst. 1.
6. Příslušný orgán domovského členského státu je oprávněn ověřovat, zda je inzerce týkající se veřejné nabídky nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu v souladu se zásadami uvedenými v odstavcích 2 až 5.
7. Aby byl zohledněn technický vývoj na finančních trzích a aby bylo zajištěno jednotné uplatňování této směrnice, přijme Komise postupem podle čl. 24 odst. 2 prováděcí opatření týkající se šíření inzerátů oznamujících záměr veřejně nabídnout cenné papíry nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu, zejména předtím, nežli byl prospekt zpřístupněn veřejnosti nebo zahájeno upisování, a prováděcí opatření k odstavci 4. Komise přijme první soubor prováděcích opatření do 1. července 2004.
Článek 16
Dodatky k prospektu
1. Každá významná nová skutečnost, podstatná chyba nebo nepřesnost týkající se údajů uvedených v prospektu, které by mohly ovlivnit hodnocení cenných papírů a které vyvstaly nebo byly zjištěny od okamžiku, kdy byl prospekt schválen, do konečného uzavření veřejné nabídky nebo okamžiku zahájení obchodování na regulovaném trhu, se uvádějí v dodatku k prospektu.
Tento dodatek se schvaluje stejným způsobem do nejvýše sedmi pracovních dnů a zveřejňuje se alespoň podle stejného režimu, jaký byl použit při zveřejnění původního prospektu.
Souhrn a jakékoli jeho překlady se rovněž doplní, pokud je nezbytné vzít v úvahu nové údaje obsažené v dodatku.
2. Investoři, kteří již před zveřejněním dodatku souhlasili s koupí nebo upsáním cenných papírů, jsou oprávněni ve lhůtě nejméně dvou pracovních dnů po zveřejnění dodatku svůj souhlas odvolat.
KAPITOLA IV PŘESHRANIČNÍ NABÍDKY A PŘIJETÍ K OBCHODOVÁNÍ
Článek 17
Platnost schválení prospektů v rámci Společenství
1. Aniž je dotčen článek 23, jestliže se veřejná nabídka nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu provádí v jednom členském státě nebo více členských státech nebo v členském státě jiném nežli domovském členském státu, je prospekt schválený domovským členským státem s veškerými dodatky platný pro veřejnou nabídku nebo přijetí k obchodování v jakémkoli počtu hostitelských členských států za předpokladu, že příslušný orgán každého hostitelského členského státu obdrží oznámení v souladu s článkem 18.
Příslušné orgány hostitelských členských států neprovádějí žádné schvalovací nebo správní řízení týkající se prospektů.
2. Pokud existují významné nové skutečnosti, podstatné chyby nebo nepřesnosti uvedené v článku 16, které vyvstaly po schválení prospektu, požaduje příslušný orgán domovského členského státu zveřejnění dodatku, který musí být schválen podle čl. 13 odst. 1. Příslušný orgán hostitelského členského státu může příslušný orgán domovského členského státu upozornit na potřebu nových údajů.
Článek 18
Oznamování
1. Příslušný orgán domovského členského státu na žádost emitenta nebo osoby pověřené sestavením prospektu a do tří pracovních dnů po podání této žádosti, nebo pokud je žádost podána spolu s návrhem prospektu, do jednoho pracovního dne po schválení prospektu poskytne příslušnému orgánu hostitelského členského státu osvědčení o schválení osvědčující, že prospekt byl sestaven v souladu s touto směrnicí, a kopii uvedeného prospektu.
V případě potřeby bude k oznámení přiložen překlad souhrnu pořízený emitentem nebo osobou pověřenou sestavením prospektu.
Stejný postup se použije pro jakýkoli dodatek k prospektu.
2. Případné použití čl. 8 odst. 2 a 3 se spolu s odůvodněním uvede v osvědčení.
KAPITOLA V POUŽITÍ JAZYKŮ A EMITENTI SE SÍDLEM VE TŘETÍCH ZEMÍCH
Článek 19
Použití jazyků
1. Jestliže se veřejná nabídka provádí nebo se o přijetí k obchodování na regulovaném trhu žádá pouze v domovském členském státě, sestavuje se prospekt v jazyce, který přijímá příslušný orgán domovského členského státu.
2. Jestliže se veřejná nabídka provádí nebo se o přijetí k obchodování na regulovaném trhu žádá v jednom nebo více členských státech kromě domovského členského státu, sestavuje se prospekt podle rozhodnutí emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí, buď v jazyce, který přijímají příslušné orgány těchto členských států, nebo v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Příslušné orgány každého hostitelského členského státu mohou pouze požadovat, aby byl souhrn přeložen do jejich úředního jazyka nebo jazyků.
Pro účely kontroly příslušným orgánem domovského členského státu se prospekt sestavuje podle rozhodnutí emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí k obchodování, buď v jazyce, který přijímá tento orgán, nebo v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
3. Jestliže se veřejná nabídka provádí nebo se o přijetí k obchodování na regulovaném trhu žádá v jednom nebo více členských státech včetně domovského členského státu, sestavuje se prospekt v jazyce, který přijímá příslušný orgán domovského členského státu a je k dispozici podle rozhodnutí emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí k obchodování, také buď v jazyce, který přijímají příslušné orgány každého hostitelského členského státu, nebo v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí. Příslušné orgány každého hostitelského členského státu mohou pouze požadovat, aby byl souhrn uvedený v čl. 5 odst. 2 přeložen do jejich úředního jazyka nebo jazyků.
4. Jestliže se žádá o přijetí nekapitálových cenných papírů, jejichž jednotková jmenovitá hodnota činí nejméně 50000 EUR, k obchodování na regulovaném trhu v jednom nebo více členských státech, sestavuje se prospekt podle rozhodnutí emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí k obchodování, buď v jazyce, který přijímají příslušné orgány domovského členského státu a hostitelských členských států, nebo v jazyce obvyklém v oblasti mezinárodních financí.
Členské státy se ale mohou rozhodnout ve svých vnitrostátních právních předpisech požadovat, aby byl souhrn přeložen do jejich úředního jazyka nebo jazyků.
Článek 20
Emitenti se sídlem ve třetích zemích
1. Příslušný orgán domovského členského státu emitenta se sídlem ve třetí zemi může schválit prospekt veřejné nabídky nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu sestavený v souladu s právními předpisy třetí země za předpokladu, že
a) prospekt byl sestaven v souladu s mezinárodními standardy, které stanovily mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry, včetně standardů MOKCP pro zveřejňování, a
b) požadavky na údaje včetně na údaje finanční povahy jsou rovnocenné požadavkům podle této směrnice.
2. V případě veřejné nabídky nebo přijetí k obchodování na regulovaném trhu pro cenné papíry, které emituje emitent se sídlem ve třetí zemi, v členském státě jiném nežli domovském členském státě, se použijí požadavky uvedené v článcích 17, 18 a 19.
3. Pro zajištění jednotného uplatňování této směrnice může Komise přijmout prováděcí opatření postupem podle čl. 24 odst. 2 stanovící, že třetí země na základě svých vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí nebo postupů založených na mezinárodních standardech, které stanovily mezinárodní organizace komisí pro cenné papíry, včetně standardů MOKCP pro zveřejňování, zajišťuje, že prospekty sestavené v tomto státě odpovídají požadavkům této směrnice.
KAPITOLA VI PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY
Článek 21
Pravomoci
1. Každý členský stát určí ústřední příslušný správní orgán, který plní povinnosti stanovené v této směrnici a zajišťuje uplatňování předpisů přijatých na jejím základě.
Pokud to však požadují vnitrostátní právní předpisy, může členský stát k uplatňování kapitoly III určit jiné správní orgány.
Tyto příslušné orgány jsou zcela nezávislé na všech účastnících trhu.
Pokud se veřejná nabídka provádí nebo se o přijetí k obchodování na regulovaném trhu žádá v členském státě jiném nežli domovském členském státě, je ke schválení prospektu oprávněn pouze ústřední příslušný správní orgán určený každým členským státem.
2. Členské státy mohou svému příslušnému orgánu nebo svým příslušným orgánům povolit přenesení úkolů.
Vyjma přenesení zveřejňování schválených prospektů na internetu a ukládání prospektů podle článku 14 bude každé přenesení úkolů týkajících se povinností stanovených v této směrnici a v jejích prováděcích opatřeních přezkoumáno v souladu s článkem 31 do 31. prosince 2008 a skončí 31. prosince 2011.
Při přenášení úkolů na jiné subjekty než na orgány uvedené v odstavci 1 bude přesně uvedeno, jaké úkoly se přenášejí a za jakých podmínek mají být plněny.
Tyto podmínky zahrnují doložku zavazující dotčený subjekt k tomu, aby jednal a byl organizován tak, aby se předešlo střetu zájmů a aby údaje získané při plnění přenesených úkolů nebyly zneužity nebo v rozporu s hospodářskou soutěží.
V každém případě konečná odpovědnost za dohled nad plněním této směrnice a prováděcích opatření k nim a za schvalování prospektu spočívá na příslušném orgánu nebo orgánech určených v souladu s odstavcem 1.
Členské státy uvědomí Komisi a příslušné orgány jiných členských států o každé úpravě přenášení úkolů, včetně přesných podmínek upravujících toto přenesení.
3. Každý příslušný orgán musí mít veškeré pravomoci nutné k plnění svých funkcí.
Příslušný orgán, který obdržel žádost o schválení prospektu, je přinejmenším oprávněn
a) požadovat, aby emitenti, předkladatelé nabídky nebo osoby, které žádají o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, zahrnuli do prospektu dodatečné údaje, pokud to vyžaduje ochrana investorů;
b) požadovat, aby emitenti, předkladatelé nabídky nebo osoby, které žádají o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, a osoby, které je řídí nebo jsou jimi řízeny, poskytovali údaje a dokumenty;
c) požadovat, aby auditoři a vedoucí pracovníci emitenta, předkladatele nabídky nebo osoby, která žádá o přijetí k obchodování na regulovaném trhu, jakož i finanční prostředníci zmocnění k provedení veřejné nabídky nebo žádosti o přijetí k obchodování poskytovali údaje;
d) pozastavit veřejnou nabídku nebo přijetí k obchodování po dobu nejvýše deseti po sobě následujících pracovních dnů, pokud má dostatečné důvody k podezření, že byla porušena tato směrnice;
e) zakázat nebo pozastavit inzeráty po dobu nejvýše deseti po sobě následujících pracovních dnů, pokud má dostatečné důvody k podezření, že byla porušena tato směrnice;
f) zakázat veřejnou nabídku, pokud zjistí nebo pokud má dostatečné důvody k podezření, že byla porušena tato směrnice;
g) pozastavit nebo požádat příslušné regulované trhy o pozastavení obchodování na regulovaném trhu po dobu nejvýše deseti po sobě následujících pracovních dnů, pokud má dostatečné důvody k podezření, že byla porušena tato směrnice;
h) zakázat obchodování na regulovaném trhu, pokud zjistí, že tato směrnice byla porušena;
i) zveřejnit skutečnost, že emitent neplní své povinnosti.
Pokud to vyžadují vnitrostátní právní předpisy, může se příslušný orgán obrátit na příslušný soudní orgán, aby rozhodl o výkonu pravomocí uvedených v písmenech d) až h).
4. Jakmile jsou cenné papíry přijaty k obchodování na regulovaném trhu, je každý příslušný orgán také oprávněn
a) požadovat, aby emitent zveřejnil všechny podstatné údaje, které by mohly ovlivnit hodnocení cenných papírů přijatých k obchodování na regulovaných trzích, v zájmu zajištění ochrany investorů nebo hladkého fungování trhu;
b) pozastavit nebo požádat příslušný regulovaný trh o pozastavení obchodování daných cenných papírů, pokud je podle jeho názoru situace emitenta taková, že by obchodování poškodilo zájmy investorů;
c) zajistit, aby emitenti, jejichž cenné papíry jsou obchodovány na regulovaných trzích, plnili povinnosti stanovené v článcích 102 a 103 směrnice 2001/34/ES a aby všichni emitenti poskytovali investorům stejné údaje a zacházeli rovnocenně se všemi držiteli cenných papírů, kteří jsou ve stejném postavení, ve všech členských státech, kde se provádí veřejná nabídka nebo jsou cenné papíry přijaty k obchodování;
d) provádět kontroly na místě na svém území v souladu s vnitrostátními právními předpisy, aby ověřil, zda je dodržována tato směrnice a prováděcí opatření k ní.
Pokud to vnitrostátní právní předpisy vyžadují, může příslušný orgán nebo orgány této pravomoci využít tím, že se obrátí na příslušný soudní orgán, nebo ve spolupráci s jinými orgány.
5. Odstavci 1 až 4 není dotčena možnost členského státu stanovit zvláštní právní a správní předpisy pro zámořská evropská území, za jejichž vnější vztahy daný členský stát odpovídá.
Článek 22
Profesní tajemství a spolupráce mezi orgány
1. Povinnost zachovat profesní tajemství platí pro všechny osoby, které pracují nebo pracovaly pro příslušný orgán a pro subjekty, na které příslušné orgány případně přenesly určité úkoly.
Údaje, které jsou předmětem profesního tajemství, nesmějí být sděleny jiné osobě nebo orgánu, pokud právní předpisy nestanoví jinak.
2. Příslušné orgány členských států vzájemně spolupracují, kdykoli je to nutné k plnění jejich povinností a výkonu jejich pravomocí.
Příslušné orgány poskytují pomoc příslušným orgánům jiných členských států.
Zejména si vyměňují informace a spolupracují v případě, že emitent má více než jeden příslušný orgán domovského členského státu, protože vydává různé třídy cenných papírů, nebo v případě, že bylo schválení prospektu přeneseno na příslušný orgán jiného členského státu podle čl. 13 odst.
5. Rovněž úzce spolupracují při požadavku na pozastavení nebo zákaz obchodování pro cenné papíry obchodované v různých členských státech, aby zajistily vyrovnané podmínky soutěže pro jednotlivá místa obchodování a ochranu investorů.
V případě potřeby může příslušný orgán hostitelského členského státu požádat o pomoc příslušný orgán domovského členského státu od chvíle, kdy je případ zkoumán, zejména pokud jde o nový druh nebo vzácné třídy cenných papírů.
Příslušný orgán domovského členského státu může požádat příslušný orgán hostitelského členského státu o informace týkající se jakýchkoli hledisek specifických pro daný trh.
Aniž je dotčen článek 21, mohou příslušné orgány členských států konzultovat podle potřeby provozovatele regulovaných trhů, zejména při rozhodování o pozastavení obchodování nebo o žádosti o to, aby regulovaný trh pozastavil nebo zakázal obchodování.
3. Odstavec 1 nebrání příslušným orgánům ve výměně důvěrných informací.
Takto vyměněné informace podléhají povinnosti zachování profesního tajemství, která platí pro osoby zaměstnané nebo dříve zaměstnané u příslušných orgánů, které informace získají.
Článek 23
Bezpečnostní opatření
1. Jestliže příslušný orgán hostitelského členského státu zjistí, že emitent nebo finanční instituce pověřené veřejnou nabídkou se dopustili nesrovnalosti nebo že došlo k porušení povinností emitenta vyplývajícím z toho, že cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, sdělí tato zjištění příslušnému orgánu domovského členského státu.
2. Pokud i přes opatření přijatá příslušným orgánem domovského členského státu nebo z důvodu toho, že se tato opatření projeví jako nedostatečná, emitent nebo finanční instituce pověřená veřejnou nabídkou nadále porušují použitelná právní nebo správní předpisy, přijme příslušný orgán hostitelského členského státu po informování příslušného orgánu domovského členského státu veškerá vhodná opatření k ochraně investorů.
Komise je o takových opatřeních co nejdříve informována.
KAPITOLA VII PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ
Článek 24
Výbor
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry zřízený rozhodnutím 2001/528/ES (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí s tím, že prováděcí opatření přijatá tímto postupem nezmění podstatná ustanovení této směrnice.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, bude po uplynutí čtyřletého období po vstupu této směrnice v platnost uplatňování těch ustanovení, která stanoví přijetí technických pravidel a rozhodnutí postupem podle odstavce 2, pozastaveno.
Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada prodloužit uplatňování dotčených ustanovení postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, a proto je před uplynutím čtyřletého období přezkoumají.
Článek 25
Sankce
1. Aniž je dotčeno právo členských států ukládat trestní sankce a aniž je dotčen jejich systém občanskoprávní odpovědnosti, zajistí členské státy v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, aby bylo možné přijmout vhodná správní opatření nebo uplatnit správní sankce vůči odpovědným osobám v případě, že nebudou dodrženy předpisy přijaté k provedení této směrnice.
Členské státy zajistí, aby tato opatření byla účinná, přiměřená a odrazující.
2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán mohl zveřejnit každé opatření nebo sankci uložené za porušení předpisů přijatých na základě této směrnice, pokud zveřejnění vážně neohrozí finanční trhy nebo nezpůsobí zúčastněným osobám neúměrnou škodu.
Článek 26
Soudní přezkum
Členské státy zajistí, aby rozhodnutí učiněná podle právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí bylo možné předložit soudu.
KAPITOLA VIII PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 27
Změny
Ode dne uvedeného v článku 29 se směrnice 2001/34/ES mění takto:
1. články 3, 20 až 41, 98 až 101, 104 a čl. 108 odst. 2 písm. c) bod ii) se zrušují;
2. v čl. 107 odst. 3 se zrušuje první pododstavec;
3. v čl. 108 odst. 2 písm. a) se zrušují slova "podmínky pro sestavování, kontrolu a šíření prospektů, které mají být zveřejněny při přijetí ke kotování,";
4. příloha I se zrušuje.
Článek 28
Zrušení
Ode dne uvedeného v článku 29 se zrušuje směrnice 89/298/EHS.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 29
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 30
Přechodná ustanovení
1. Emitenti se sídlem ve třetí zemi, jejichž cenné papíry již byly přijaty k obchodování na regulovaném trhu, si mohou svůj příslušný orgán vybrat v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. m) bodem iii) a oznámit své rozhodnutí příslušnému orgánu jejich zvoleného domovského členského státu do 31. prosince 2005.
2. Odchylně od článku 3 mohou členské státy, které využily vynětí z povinnosti podle čl. 5 písm. a) směrnice 89/298/EHS, nadále povolovat úvěrovým institucím nebo jiným finančním institucím rovnocenným úvěrovým institucím, které nespadají do působnosti čl. 1 odst. 2 písm. j) této směrnice, aby na jejich území nabízely průběžně nebo opakovaně emitované dluhové cenné papíry nebo jiné převoditelné cenné papíry po dobu pěti let po dni vstupu této směrnice v platnost.
3. Odchylně od článku 29 dosáhne Spolková republika Německo souladu s čl. 21 odst. 1 do 31. prosince 2008.
Článek 31
Přezkum
Pět let po dni vstupu této směrnice v platnost Komise vyhodnotí uplatňování této směrnice a předloží zprávu Evropskému parlamentu a Radě, případně s návrhy na její revizi.
Článek 32
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 33
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2003/72/ES
ze dne 22. července 2003,
kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K dosažení cílů Smlouvy stanoví nařízení Rady (ES) č. 1435/2003 [4] statut evropské družstevní společnosti (SCE).
(2) Účelem uvedeného nařízení je vytvořit jednotný právní rámec, ve kterém by družstva, jiné právnické osoby a fyzické osoby z různých členských států mohly plánovat a provádět reorganizaci svých podnikatelských činností v měřítku Společenství.
(3) Na podporu sociálních cílů Společenství musí být přijaty zvláštní předpisy, zejména v oblasti zapojení zaměstnanců, aby bylo zajištěno, že založení SCE nemá za následek zánik nebo omezení praxe v oblasti zapojení zaměstnanců, která je obvyklá v subjektech podílejících se na založení SCE.
Tohoto cíle by mělo být dosaženo vytvořením souboru pravidel v této oblasti, která doplní nařízení (ES) č. 1435/2003.
(4) Jelikož cílů navrhované akce, jak bylo uvedeno výše, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, poněvadž cílem je vytvořit soubor pravidel o zapojení zaměstnanců použitelných na SCE, a proto, z důvodů rozsahu a účinků navrhované akce, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku tato směrnice nepřekročí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(5) Kvůli velké rozmanitosti předpisů a praxe v jednotlivých členských státech, pokud jde o způsob, jakým se zástupci zaměstnanců podílejí na rozhodování v družstvech, není vhodné vytvářet jednotný evropský model účasti zaměstnanců použitelný na SCE.
(6) Ve všech případech založení SCE by měly být zajištěny postupy pro informování a projednávání na nadnárodní úrovni, s nezbytným přizpůsobením pro zcela nově zakládané SCE, u kterých to odůvodňuje jejich velikost měřená počtem zaměstnanců.
(7) Existují-li v jednom nebo více subjektech zakládajících SCE práva na účast zaměstnanců, měla by být tato práva zachována převedením na SCE po jejím založení, nerozhodnou-li strany jinak.
(8) Konkrétní postupy informování a projednání se zaměstnanci a jejich případné účasti na nadnárodní úrovni, které se uplatňují na jednotlivé SCE, by měly být definovány přednostně dohodou mezi dotyčnými stranami nebo v případě neexistence dohody pomocí uplatnění souboru podpůrných pravidel.
(9) Členské státy by nadále měly mít možnost neuplatňovat referenční ustanovení týkající se účasti v případě fúze vzhledem k rozmanitosti vnitrostátních systémů zapojení zaměstnanců.
Stávající systémy a obvyklá praxe účasti popřípadě na úrovni zúčastněných subjektů musí být v uvedeném případě zachovány úpravou předpisů pro zápis do rejstříku.
(10) Pravidla hlasování v rámci zvláštního výboru zastupujícího zaměstnance pro účely vyjednávání, zejména při uzavírání dohod stanovících nižší míru účasti, než je míra existující v jedné nebo ve více zúčastněných subjektech, by měla být úměrná riziku zániku nebo omezení stávajících systémů a zvyklostí v oblasti účasti.
Toto riziko je větší v případě SCE vytvořené přeměnou nebo fúzí než při zcela novém založení SCE.
(11) Nevedou-li vyjednávání mezi zástupci zaměstnanců s příslušnými orgány zúčastněných subjektů k dohodě, měla by být stanovena určitá referenční ustanovení vztahující se na SCE po jejím založení.
Tato referenční ustanovení by měla zajistit účinné postupy při nadnárodním informování a projednání se zaměstnanci a jejich účast v příslušných orgánech SCE, pokud existovala taková účast ve zúčastněných subjektech před založením SCE.
(12) Není-li použití výše uvedených postupů v subjektech zúčastněných na zcela nové SCE odůvodněné pro jejich malou velikost, měřeno počtem zaměstnanců, měly by se u SCE použít vnitrostátní předpisy upravující zapojení zaměstnanců platné v členském státě, v němž si SCE zřídí sídlo, nebo v členském státě, v němž má své dceřiné společnosti nebo závody.
Tím není dotčena povinnost již založené SCE provádět tyto postupy, požaduje-li to významný počet jejích zaměstnanců.
(13) Zvláštní ustanovení by se měla vztahovat na účast zaměstnanců na valných hromadách, pokud to vnitrostátní právní předpisy dovolují.
Použitím těchto ustanovení není dotčeno uplatňování jiných forem účasti stanovených v této směrnici.
(14) Členské státy by měly přijetím vhodných předpisů zajistit, aby při změnách struktury v důsledku založení SCE bylo možné v případě potřeby znovu projednat úpravu účasti zaměstnanců.
(15) Je třeba stanovit, že zástupci zaměstnanců jednající v rámci této směrnice požívají při výkonu svých funkcí stejné ochrany a záruk, jaké poskytují zástupcům zaměstnanců právní předpisy nebo zvyklosti země zaměstnání.
Neměli by podléhat žádné diskriminaci ani obtěžování v důsledku řádného výkonu činnosti a měli by požívat přiměřené ochrany, pokud jde o propuštění ze zaměstnání nebo jiné sankce.
(16) Důvěrnost citlivých údajů by měla být zachována i po uplynutí funkčního období zástupců zaměstnanců a mělo by být přijato ustanovení, které by umožnilo příslušnému orgánu SCE neposkytnout údaje, které by v případě zveřejnění mohly vážně poškodit fungování SCE.
(17) Vztahuje-li se na SCE a její dceřiné společnosti a závody směrnice Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení Evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství [5], neměla by se ustanovení uvedené směrnice a vnitrostátní právní předpisy přijaté k jejímu provedení uplatňovat na SCE ani na její dceřiné společnosti nebo závody, nerozhodne-li zvláštní vyjednávací výbor nezahájit vyjednávání nebo ukončit již zahájená jednání.
(18) Pravidla stanovená touto směrnicí by se neměla dotknout ostatních stávajících práv týkajících se zapojení a nemusí mít vliv na ostatní stávající struktury zastoupení podle právních předpisů Společenství a vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí.
(19) Členské státy by měly přijmout vhodná opatření pro případ, že nejsou dodrženy povinnosti stanovené touto směrnicí.
(20) Smlouva neposkytuje Společenství jiné pravomoci k přijetí této směrnice než pravomoci podle článku 308.
(21) Základní zásadou a stanoveným účelem této směrnice je zajistit zaměstnancům nabytá práva v oblasti jejich zapojení do rozhodování podniku.
Práva zaměstnanců existující před založením SCE by měla být základem pro práva zaměstnanců v oblasti zapojení v SCE (zásada "předtím i potom").
V důsledku toho by se tento přístup měl uplatnit nejen na založení nové SCE, ale také na strukturální změny ve stávající SCE a v subjektech dotčených těmito strukturálními změnami.
Proto by se, pokud je přemístěno sídlo SCE z jednoho členského státu do druhého, měla nadále uplatňovat stejná nebo vyšší úroveň práv zapojení zaměstnanců.
Při dosažení nebo překročení prahu pro zapojení zaměstnanců po zápisu SCE do rejstříku by se tato práva měla navíc uplatňovat stejným způsobem, jako by se uplatňovala, kdyby byla prahová hodnota dosažena nebo překročena ještě před zápisem.
(22) Členské státy by měly moci stanovit, že zástupci odborových svazů mohou být členy zvláštního vyjednávacího výboru bez ohledu na to, zda jsou zaměstnáni subjektem zúčastněným na založení SCE.
V této souvislosti by členské státy měly moci zavést toto právo zejména v případech, kdy zástupci odborových svazů mají právo být členy a hlasovat v dozorčích nebo správních orgánech společnosti podle vnitrostátních právních předpisů.
(23) V některých členských státech jsou zapojení zaměstnanců a jiné oblasti vztahů mezi sociálními partnery založeny jak na vnitrostátních právních předpisech, tak na zvyklostech, přičemž zvyklostmi se v této souvislosti rozumějí také kolektivní smlouvy na úrovni členského státu, odvětví nebo podniku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
1. Tato směrnice upravuje zapojení zaměstnanců do záležitostí evropských družstevních společností (dále jen "SCE"), uvedených v nařízení (ES) č. 1435/2003.
2. K tomuto účelu se v každé SCE přijme úprava zapojení zaměstnanců postupem vyjednávání uvedeným v článcích 3 až 6 nebo za okolností uvedených v článcích 7 a 8 v souladu s přílohou.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "SCE" rozumí družstevní společnost založená podle nařízení (ES) č. 1435/2003;
b) "zúčastněnými právnickými osobami" rozumějí společnosti ve smyslu čl. 48 odst. 2 Smlouvy včetně družstev a právnické osoby založené podle práva členského státu, které se řídí právem tohoto státu a které se přímo účastní na založení SCE;
c) "dceřinou společností" zúčastněné právnické osoby nebo SCE rozumí podnik, nad kterým zúčastněná právnická osoba nebo SCE vykonává dominantní vliv ve smyslu čl. 3 odst. 2 až 7 směrnice 94/45/ES;
d) "dotyčnou dceřinou společností nebo závodem" rozumí dceřiná společnost nebo závod zúčastněné právnické osoby, který se má stát dceřinou společností nebo závodem SCE při jejím založení;
e) "zástupci zaměstnanců" rozumějí zástupci zaměstnanců stanovení vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
f) "zastupujícím orgánem" rozumí orgán zastupující zaměstnance, který byl zřízen na základě dohod uvedených v článku 4 nebo v souladu s přílohou za účelem informování a projednání se zaměstnanci SCE a jejích dceřiných společností a závodů nacházejících se ve Společenství, a případně za účelem vykonávání práv na účast ve vztahu k SCE;
g) "zvláštním vyjednávacím výborem" rozumí výbor zřízený v souladu s článkem 3 pro vyjednávání s příslušným orgánem zúčastněných právnických osob, pokud jde o přijetí úpravy pro zapojení zaměstnanců v SCE;
h) "zapojením zaměstnanců" rozumí mechanismus, včetně informování, projednávání a účasti, pomocí něhož mohou zástupci zaměstnanců ovlivňovat rozhodnutí, která mají být v podniku přijata;
i) "informováním" rozumí informování orgánu zastupujícího zaměstnance nebo zástupců zaměstnanců příslušným orgánem SCE o záležitostech, které se týkají samotné SCE a kterékoli z jejích dceřiných společností nebo závodů nacházejících se v jiném členském státě nebo které překračují pravomoci rozhodovacích orgánů v jednotlivém členském státě, a to v době, způsobem a o obsahu, které umožňují zástupcům zaměstnanců, aby důkladně posoudili možný dopad a případně připravili projednání s příslušným orgánem SCE;
j) "projednáním" rozumí navázání dialogu a výměna názorů mezi orgánem zastupujícím zaměstnance nebo zástupci zaměstnanců a příslušným orgánem SCE, a to v době, způsobem a o obsahu, které umožňují zástupcům zaměstnanců vyjádřit na základě poskytnutých informací stanovisko k plánovaným opatřením příslušného orgánu, které lze vzít v úvahu v procesu rozhodování v rámci SCE;
k) "účastí" rozumí vliv orgánu zastupujícího zaměstnance nebo zástupců zaměstnanců na záležitosti právnické osoby prostřednictvím
- práva volit nebo jmenovat některé členy dozorčího nebo správního orgánu právnické osoby nebo
- práva doporučovat nebo zamítat jmenování některých nebo všech členů dozorčího nebo správního orgánu právnické osoby.
ODDÍL II
POSTUP VYJEDNÁVÁNÍ VZTAHUJÍCÍ SE NA SCE ZALOŽENÉ NEJMÉNĚ DVĚMA PRÁVNICKÝMI OSOBAMI NEBO PŘEMĚNOU
Článek 3
Vytvoření zvláštního vyjednávacího výboru
1. Pokud řídící nebo správní orgány zúčastněných právnických osob vypracují plán na založení SCE, učiní co nejdříve nezbytná opatření, včetně poskytnutí informací o totožnosti zúčastněných právnických osob a dceřiných společností či závodů a o počtu jejich zaměstnanců, pro zahájení vyjednávání se zástupci zaměstnanců právnických osob o úpravách zapojení zaměstnanců v SCE.
2. Za tímto účelem se zřizuje zvláštní vyjednávací výbor zastupující zaměstnance zúčastněných právnických osob a dotyčných dceřiných společností nebo závodů v souladu s těmito ustanoveními:
a) Při volbě nebo jmenování členů zvláštního vyjednávacího výboru musí být zajištěno,
i) aby tito členové byli zvoleni nebo jmenováni v poměru k počtu zaměstnanců, které zaměstnávají zúčastněné právnické osoby a dotyčné dceřiné společnosti a závody v každém členském státě, tak, že se pro každý členský stát přidělí jedno křeslo na podíl zaměstnanců zaměstnaných ve zmíněném členském státě rovnající se 10 % nebo zlomku tohoto procenta z celkového počtu jejich zaměstnanců zaměstnaných ve všech členských státech dohromady;
ii) aby v případě SCE vytvořené fúzí bylo přítomno tolik dalších doplňujících členů z každého členského státu, kolik je zapotřebí k zajištění toho, aby zvláštní vyjednávací výbor zahrnoval nejméně jednoho člena zastupujícího každé zúčastněné družstvo, které je v uvedeném členském státě zapsáno do rejstříku a má zde zaměstnance a které má zaniknout jako samostatná právnická osoba v důsledku zapsání SCE do rejstříku, pokud
- počet těchto doplňujících členů nepřekračuje 20 % počtu členů jmenovaných na základě bodu i) a
- složení zvláštního vyjednávacího výboru nepovede ke dvojímu zastoupení dotyčných zaměstnanců.
Pokud je počet těchto družstev vyšší než počet doplňujících členů podle prvního pododstavce, přidělí se tato doplňující křesla společnostem v různých členských státech v sestupném pořadí podle počtu zaměstnanců, které zaměstnávají.
b) Členské státy stanoví způsob, který má být použit pro volbu nebo jmenování členů zvláštního vyjednávacího výboru, kteří mají být zvoleni či jmenováni na jejich území.
Přijmou nezbytná opatření k zajištění, aby, je-li to možné, tito členové zahrnovali nejméně jednoho zástupce z každé zúčastněné právnické osoby, která má zaměstnance v dotyčném členském státě.
Tato opatření však nesmějí vést ke zvýšení celkového počtu členů.
Způsoby nominace, volby nebo jmenování zástupců zaměstnanců by měly podporovat vyvážené zastoupení mužů a žen.
Členské státy mohou stanovit, že mezi těmito členy mohou být zástupci odborových svazů, a to i ti, kteří nejsou zaměstnanci zúčastněné právnické osoby nebo dotyčné dceřiné společnosti nebo závodu.
Aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti stanovící prahové hodnoty pro vytvoření zastupujícího orgánu, stanoví členské státy, že zaměstnanci podniků nebo závodů, ve kterých nezávisle na jejich vůli nepůsobí žádní zástupci zaměstnanců, mají právo volit nebo jmenovat členy zvláštního vyjednávacího výboru.
3. Zvláštní vyjednávací výbor a příslušné orgány zúčastněných právnických osob stanoví písemnou dohodou úpravu zapojení zaměstnanců v SCE.
Za tímto účelem příslušné orgány zúčastněných právnických osob uvědomí zvláštní vyjednávací výbor o plánu založit SCE a o skutečném průběhu zakládání až do okamžiku zápisu SCE do rejstříku.
4. S výhradou odstavce 6 přijímá zvláštní vyjednávací výbor rozhodnutí nadpoloviční většinou svých členů za předpokladu, že tato většina zastupuje rovněž nadpoloviční většinu zaměstnanců.
Každý člen má jeden hlas.
Vede-li však vyjednávání k omezení práv na účast, tvoří většinu požadovanou pro schválení této dohody hlasy dvou třetin členů zvláštního vyjednávacího výboru, kteří zastupují alespoň dvě třetiny zaměstnanců, a tato většina musí zahrnovat hlasy členů, kteří zastupují zaměstnance zaměstnané nejméně ve dvou členských státech, a to
- v případě SCE, která má být založena fúzí, pokud se účast vztahuje na nejméně 25 % z celkového počtu zaměstnanců zúčastněných družstev, nebo
- v případě SCE, která má být založena jiným způsobem, pokud se účast vztahuje na nejméně 50 % z celkového počtu zaměstnanců zúčastněných právnických osob.
Omezením práv na účast se rozumí podíl členů orgánů SCE ve smyslu čl. 2 písm. k), který je nižší než nejvyšší podíl existující v zúčastněných právnických osobách.
5. Za účelem vyjednávání může zvláštní vyjednávací výbor požádat odborníky podle svého výběru, například zástupce příslušných odborových svazů na úrovni Společenství, aby mu byli nápomocni.
Tito odborníci se mohou na žádost zvláštního vyjednávacího výboru účastnit jednání jako poradci, je-li to vhodné na podporu celistvosti a soudržnosti na úrovni Společenství.
Zvláštní vyjednávací výbor se může rozhodnout informovat o zahájení vyjednávání zástupce vhodných externích organizací, včetně odborových svazů.
6. Zvláštní vyjednávací výbor může rozhodnout většinou hlasů podle druhého pododstavce o nezahájení vyjednávání nebo ukončení již zahájených jednání a o použití úpravy o informování a projednání se zaměstnanci platné v členských státech, ve kterých má SCE zaměstnance.
Tímto rozhodnutím se zastavuje postup k uzavření dohody uvedené v článku 4. Je-li přijato takové rozhodnutí, ustanovení přílohy se nepoužijí.
Většinou hlasů požadovanou k rozhodnutí o nezahájení vyjednávání nebo ukončení jednání jsou hlasy dvou třetin členů, kteří zastupují nejméně dvě třetiny zaměstnanců, a tato většina musí zahrnovat hlasy členů, kteří zastupují zaměstnance zaměstnané v nejméně dvou členských státech.
V případě SCE založené přeměnou se tento odstavec nepoužije, je-li v družstvu, které má být přeměněno, zavedena účast.
Zvláštní vyjednávací výbor se znovu svolává na písemnou žádost nejméně 10 % zaměstnanců SCE, jejích dceřiných společností a závodů, nebo jejich zástupců nejdříve dva roky po výše uvedeném rozhodnutí, ledaže se strany dohodly znovu zahájit jednání dříve.
Rozhodne-li se zvláštní vyjednávací výbor znovu zahájit vyjednávání s vedením, avšak při těchto jednáních není dosaženo dohody, ustanovení přílohy se nepoužijí.
7. Veškeré výdaje související s činností zvláštního vyjednávacího výbor a obecně s vyjednáváním hradí zúčastněné právnické osoby, aby zvláštní vyjednávací výbor mohl provádět své úkoly náležitým způsobem.
V souladu s touto zásadou mohou členské státy stanovit rozpočtová pravidla pro financování činnosti zvláštního vyjednávacího výboru.
Tato pravidla mohou zejména omezit hrazení nákladů pouze na jednoho odborníka.
Článek 4
Obsah dohody
1. Příslušné orgány zúčastněných právnických osob a zvláštní vyjednávací výbor vyjednávají v duchu spolupráce s cílem dosáhnout dohody o úpravě pro zapojení zaměstnanců v SCE.
2. Aniž je dotčena autonomie stran a s výhradou odstavce 4 stanoví dohoda mezi příslušnými orgány zúčastněných právnických osob a zvláštním vyjednávacím výborem podle odstavce 1:
a) oblast působnosti dohody;
b) složení, počet členů a rozdělení křesel zastupujícího orgánu, který je partnerem pro vyjednávání příslušného orgánu SCE v souvislosti s úpravami informování a projednání se zaměstnanci SCE a jejích dceřiných společností a závodů;
c) pravomoci a postup informování a projednání se zastupujícím orgánem;
d) četnost zasedání zastupujícího orgánu;
e) finanční a hmotné prostředky, které je třeba zastupujícímu orgánu poskytnout;
f) rozhodnou-li se strany v průběhu vyjednávání zavést jeden nebo více postupů pro informování a projednání namísto zřízení zastupujícího orgánu, úpravy pro provádění těchto postupů;
g) rozhodnou-li se strany v průběhu vyjednávání zavést úpravu pro účast, obsah této úpravy včetně (případně) počtu členů v správním nebo dozorčím orgánu SCE, které jsou zaměstnanci oprávněni volit, jmenovat, doporučovat nebo zamítat, postupy pro volby, jmenování, doporučování nebo zamítání těchto členů zaměstnanci a jejich práva;
h) den vstupu dohody v platnost a doba jejího trvání, případy, ve kterých by měla být dohoda znovu sjednána, a postup pro nové jednání, případně též pro případ změn ve struktuře SCE a jejích dceřiných společností a závodů, které nastanou po založení SCE.
3. Není-li v dohodě stanoveno jinak, nevztahují se na ni referenční ustanovení uvedená v příloze.
4. Aniž je dotčen čl. 15 odst. 3 písm. a), musí dohoda v případě SCE založené přeměnou zajistit přinejmenším stejnou úroveň všech prvků zapojení zaměstnanců, jaká existuje v družstvu, jež má být přeměněno na SCE.
5. Dohoda může obsahovat úpravu výkonu práva zaměstnanců na účast na valné hromadě nebo na schůzi úseku nebo oddělení v souladu s článkem 9 této směrnice a s čl. 59 odst. 4 nařízení (ES) č. 1435/2003.
Článek 5
Doba trvání vyjednávání
1. Vyjednávání se zahajuje, jakmile je zřízen zvláštní vyjednávací výbor, a může trvat až šest měsíců.
2. Strany se mohou společně dohodnout na prodloužení vyjednávání nad dobu uvedenou v odstavci 1, a to až na dobu jednoho roku od zřízení zvláštního vyjednávacího výboru.
Článek 6
Právo rozhodné pro postup vyjednávání
Není-li v této směrnici stanoveno jinak, řídí se na postup vyjednávání podle článků 3, 4 a 5 právem členského státu, ve kterém bude mít SCE své sídlo.
Článek 7
Referenční ustanovení
1. K dosažení cíle uvedeného v článku 1 stanoví členské státy referenční ustanovení pro zapojení zaměstnanců, která musí být v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze.
Referenční ustanovení stanovená právními předpisy členského státu, ve kterém má mít SCE sídlo, se uplatňují ode dne zápisu SCE do rejstříku, pokud:
a) se strany takto dohodly nebo
b) ve lhůtě stanovené v článku 5 nebyla uzavřena dohoda a
- příslušný orgán každé zúčastněné právnické osoby se rozhodl přijmout uplatnění referenčních ustanovení ve vztahu k SCE, a tím pokračovat v postupu k zápisu SCE do rejstříku, a
- zvláštní vyjednávací výbor nepřijal rozhodnutí podle čl. 3 odst. 6.
2. Kromě toho se referenční ustanovení stanovená právními předpisy členského státu, ve kterém má být SCE zapsána do rejstříku, uplatňují v souladu s částí 3 přílohy pouze:
a) v případě SCE založené přeměnou, jestliže se na družstvo přeměněné na SCE vztahovaly předpisy členského státu týkající se účasti zaměstnanců ve správním nebo dozorčím orgánu;
b) v případě SCE založené fúzí,
- uplatňovala-li se před zápisem SCE do rejstříku jedna nebo více forem účasti zaměstnanců v jednom nebo více zúčastněných družstvech zahrnujících alespoň 25 % z celkového počtu jejich zaměstnanců nebo
- uplatňovala-li se před zápisem SCE do rejstříku jedna nebo více forem účasti zaměstnanců v jednom nebo více zúčastněných družstvech zahrnujících méně než 25 % z celkového počtu jejich zaměstnanců a pokud takto rozhodne zvláštní vyjednávací výbor;
c) v případě SCE založené jinou formou,
- uplatňovala-li se před zápisem SCE do rejstříku jedna nebo více forem účasti zaměstnanců v jedné nebo více zúčastněných právnických osobách zahrnujících alespoň 50 % z celkového počtu jejich zaměstnanců nebo
- uplatňovala-li se před zápisem SCE do rejstříku jedna nebo více forem účasti zaměstnanců v jedné nebo více zúčastněných právnických osobách zahrnujících méně než 50 % z celkového počtu jejich zaměstnanců a pokud tak rozhodne zvláštní vyjednávací výbor.
Jestliže se v různých zúčastněných právnických osobách používala více než jedna forma účasti zaměstnanců, rozhodne zvláštní vyjednávací výbor, která z těchto forem musí být zavedena v SCE.
Členské státy mohou stanovit pravidla použitelná v případě, nebylo-li v této otázce pro SCE zapsanou do rejstříku na jejich území přijato rozhodnutí.
Zvláštní vyjednávací výbor uvědomí příslušné orgány zúčastněných právnických osob o všech rozhodnutích přijatých podle tohoto odstavce.
3. Členské státy mohou stanovit, že referenční ustanovení v části 3 přílohy se nepoužijí v případě uvedeném v odst. 2 písm. b).
ODDÍL III
PRAVIDLA PRO SCE ZALOŽENÉ VÝLUČNĚ FYZICKÝMI OSOBAMI NEBO FYZICKÝMI OSOBAMI NEBO JEDINOU PRÁVNICKOU OSOBOU A FYZICKÝMI OSOBAMI
Článek 8
1. Na SCE založené výlučně fyzickými osobami nebo jedinou právnickou osobou a fyzickými osobami, jež dohromady zaměstnávají alespoň 50 zaměstnanců v nejméně dvou členských státech, se vztahují články 3 až 7.
2. Na SCE založené výlučně fyzickými osobami nebo jedinou právnickou osobou a fyzickými osobami, jež dohromady zaměstnávají méně než 50 zaměstnanců nebo zaměstnávají alespoň 50 zaměstnanců pouze v jednom členském státě, se vztahují tato ustanovení o zapojení zaměstnanců:
- na samotnou SCE se vztahují předpisy členského státu sídla použitelné pro jiné subjekty stejného typu,
- na její dceřiné společnosti a závody se vztahují předpisy členského státu, ve kterém se nacházejí, použitelné pro jiné subjekty stejného typu.
V případě přemístění sídla SCE, ve které existuje úprava účasti zaměstnanců, z jednoho členského státu do jiného musí být zachována alespoň stejná úroveň práv účasti.
3. Požaduje-li to po zápisu do rejstříku SCE uvedené v odstavci 2 alespoň jedna třetina z celkového počtu zaměstnanců SCE a jejích dceřiných společností a závodů v nejméně dvou různých členských státech, nebo pokud alespoň ve dvou členských státech celkový počet zaměstnanců dosáhne či přesáhne 50 zaměstnanců, použijí se obdobně články 3 až 7.
V tom případě se slova "zúčastněné právnické osoby" nahrazují zkratkou "SCE" a slova "dotyčné dceřiné společnosti nebo závody" slovy "dceřiné společnosti nebo závody SCE".
ODDÍL IV
ÚČAST NA VALNÉ HROMADĚ NEBO NA SCHŮZI ÚSEKU ČI ODDĚLENÍ
Článek 9
S výhradou omezení stanovených v čl. 59 odst. 4 nařízení (ES) č. 1435/2003 mají zaměstnanci SCE nebo jejich zástupci právo účastnit se a hlasovat na valných hromadách, popřípadě, existují-li, na schůzích úseku či oddělení, za těchto okolností:
1. stanoví-li to strany v dohodě uvedené v článku 4;
2. pokud se družstvo, ve kterém platila taková úprava, přeměnilo na SCE;
3. pokud SCE vznikla jinak než přeměnou a v některém ze zúčastněných družstev taková úprava platila a
i) strany nedosáhnou ve lhůtě stanovené v článku 5 dohody podle článku 4;
ii) použijí se čl. 7 odst. 1 písm. b) a část 3 přílohy a
iii) zúčastněné družstvo, ve kterém platí taková úprava, má před zápisem SCE do rejstříku ze všech dotyčných zúčastněných družstev nejvyšší míru účasti ve smyslu čl. 2 písm. k).
ODDÍL V
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 10
Mlčenlivost a důvěrnost informací
1. Členské státy stanoví, že členové zvláštního vyjednávacího výboru nebo zastupujícího orgánu a odborníci, kteří jsou jim nápomocni, nejsou oprávněni poskytovat třetím osobám informace, které jim byly sděleny jako důvěrné.
Totéž platí pro zástupce zaměstnanců v rámci postupu informování a projednání.
Tato povinnost trvá bez ohledu na místo, kde se dotyčná osoba nachází, i po uplynutí jejího funkčního období.
2. Každý členský stát stanoví, že dozorčí nebo správní orgán SCE nebo zúčastněné právnické osoby se sídlem na jeho území nejsou ve zvláštních případech a za podmínek a omezení určených vnitrostátními právními předpisy povinny podávat informace, pokud jsou takové povahy, že by jejich zveřejnění mohlo podle objektivních kritérií vážně ohrozit nebo poškodit fungování SCE (nebo případně zúčastněné právnické osoby) nebo jejích dceřiných společností a závodů.
Členský stát může toto osvobození podmínit předchozím správním nebo soudním schválením.
3. Každý členský stát může přijmout zvláštní ustanovení pro SCE usazené na jeho území, které přímo a převážně sledují cíl ideologického směrování týkající se informování o názorech a jejich vyjadřování, za podmínky, že ke dni přijetí této směrnice jsou tato zvláštní ustanovení již obsažena ve vnitrostátních právních předpisech.
4. Při uplatňování odstavců 1, 2 a 3 stanoví členské státy správní nebo soudní řízení o opravném prostředku, která mohou zahájit zástupci zaměstnanců, pokud dozorčí nebo správní orgán SCE nebo zúčastněné právnické osoby vyžadují důvěrnost informací nebo odmítají informace poskytnout.
Tato řízení mohou zahrnovat řízení určená pro zachování důvěrnosti dotyčných informací.
Článek 11
Fungování zastupujícího orgánu a postup informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci
Příslušný orgán SCE a zastupující orgán pracují v duchu spolupráce při dodržování vzájemných práv a povinností.
Totéž platí pro spolupráci mezi dozorčím nebo správním orgánem SCE a zástupci zaměstnanců v rámci postupu informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci.
Článek 12
Ochrana zástupců zaměstnanců
Členové zvláštního vyjednávacího výboru, členové zastupujícího orgánu, zástupci zaměstnanců vykonávající funkce v rámci postupu informování zástupců zaměstnanců a projednání se zástupci zaměstnanců v dozorčím nebo správním orgánu SCE, kteří jsou zaměstnanci SCE, jejích dceřiných společností nebo závodů nebo některé zúčastněné právnické osoby, požívají při výkonu svých funkcí stejné ochrany a záruky jako zástupci zaměstnanců podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklostí uplatňovaných zemí zaměstnání.
To se týká zejména účasti na schůzích zvláštního vyjednávacího výboru nebo zastupujícího orgánu, na všech ostatních schůzích pořádaných v rámci dohody uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. f) nebo na schůzích správního nebo dozorčího orgánu, jakož i vyplácení mezd členům, kteří jsou zaměstnanci zúčastněné právnické osoby nebo SCE nebo jejích dceřiných společností nebo závodů, po dobu nepřítomnosti nezbytnou k výkonu jejich funkcí.
Článek 13
Zneužití postupů
Členské státy přijmou v souladu s právem Společenství vhodná opatření zaměřená na předcházení zneužití SCE k odnětí práv zaměstnanců na zapojení nebo k odpírání těchto práv.
Článek 14
Dodržování směrnice
1. Každý členský stát zajistí, aby vedení závodů SCE a dozorčí nebo správní orgány dceřiných společností a zúčastněných právnických osob, které se nacházejí na jeho území, a zástupci zaměstnanců nebo případně zaměstnanci dodržovali povinnosti stanovené touto směrnicí, bez ohledu na to, zda má SCE sídlo na jeho území.
2. Členské státy přijmou vhodná opatření pro případ nedodržování této směrnice; zejména zajistí, aby byla k dispozici správní nebo soudní řízení, která umožní vynucení splnění povinností vyplývajících z této směrnice.
Článek 15
Vztah mezi touto směrnicí a jinými ustanoveními
1. Je-li SCE podnikem působícím na území Společenství nebo řídícím podnikem skupiny podniků působící na území Společenství ve smyslu směrnice 94/45/ES nebo směrnice Rady 97/74/ES ze dne 15. prosince 1997, kterou se oblast působnosti uvedené směrnice rozšiřuje na Spojené království [6], neuplatňují se na ně ani na jejich dceřiné společnosti ustanovení těchto směrnic a vnitrostátní právní předpisy přijaté k jejich provedení.
Rozhodne-li však zvláštní vyjednávací výbor v souladu s čl. 3 odst. 6 nezahájit vyjednávání nebo ukončit již zahájená jednání, použije se směrnice 94/45/ES nebo směrnice 97/74/ES a vnitrostátní právní předpisy přijaté k jejich provedení.
2. Na SCE, na které se vztahují články 3 až 7, se nepoužijí jiná ustanovení vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklosti o účasti zaměstnanců v orgánech společnosti než ty, kterými se provádí tato směrnice.
3. Touto směrnicí nejsou dotčena:
a) stávající práva zaměstnanců na zapojení podle vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklosti v členských státech, která náležejí zaměstnancům SCE a jejích dceřiných společností a závodů, s výjimkou účasti v orgánech SCE;
b) ustanovení vnitrostátních právních předpisů nebo zvyklosti o účasti v orgánech, které se vztahují na dceřiné společnosti SCE nebo na SCE, na které se nevztahují články 3 až 7.
4. K zachování práv uvedených v odstavci 3 mohou členské státy přijmout nezbytná opatření, aby i po zápisu SCE do rejstříku byly zachovány struktury zastoupení zaměstnanců v zúčastněných právnických osobách, které zaniknou jako samostatné právnické osoby.
Článek 16
Závěrečná ustanovení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 18. srpna 2006 nebo zajistí, aby nejpozději k tomuto dni sociální partneři zavedli nezbytná opatření formou dohod; členské státy musí přijmout veškerá nezbytná opatření, která jim umožní kdykoli zajistit výsledky uložené touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 17
Přezkum Komisí
Do 18. srpna 2009 Komise přezkoumá po konzultaci členských států a sociálních partnerů na úrovni Společenství uplatňování této směrnice, aby Radě případně navrhla potřebné změny.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2003/73/ES
ze dne 24. července 2003,
kterou se mění příloha III směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/94/ES ze dne 13. prosince 1999 o dostupnosti informací pro spotřebitele o spotřebě paliva a emisích CO2 při prodeji nových osobních automobilů [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha III směrnice 1999/94/ES stanoví úpravu plakátu, který se má vystavit v každém místě prodeje nových osobních automobilů.
(2) By měla být učiněna opatření pro využívání moderních komunikačních prostředků (elektronické zobrazení) a předcházení použití technologií aktualizace plakátů, které jsou méně vhodné pro spotřebitele.
(3) Přílohu III směrnice 1999/94/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem pozměnit.
(4) Byly konzultovány spotřebitelské organizace a zúčastněné strany.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 10 směrnice 1999/94/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha III směrnice 1999/94/ES se nahrazuje přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do jednoho roku od vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/74/ES
ze dne 22. září 2003,
kterou se mění směrnice Rady 96/22/ES o zákazu používání některých látek s hormonálním nebo tyreostatickým účinkem a beta-sympatomimetik v chovech zvířat
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem podle článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) podle čl. 2 odst. a) směrnice 96/22/ES [4] musejí členské státy zakázat podávání hospodářským zvířatům látek, které mají, mimo jiné, estrogennní, androgenní nebo gestagenní účinky.
Podávání uvedených látek hospodářským zvířatům lze povolit, avšak pouze k léčebným účelům nebo zootechnickému ošetření v souladu s ustanoveními článků 4, 5 a 7 uvedené směrnice;
(2) podle čl. 11 odst. 2 směrnice 96/22/ES musejí členské státy zakázat dovážení ze třetích zemí hospodářských zvířat nebo živočichů vodního hospodářství, jimž byly látky, nebo produkty uvedené v čl. 3 písm. a) uvedené směrnice podávány, pokud nebyly tyto produkty podávány v souladu s ustanoveními a požadavky stanovenými v článcích 4, 5 a 7 uvedené směrnice, jakož i masa nebo produktů získaných ze zvířat, jejichž dovážení je zakázáno;
(3) vzhledem k výsledkům urovnání sporu, který Spojené státy americké a Kanada (ve věci hormonů) [5] předložily Světové obchodní organizaci (WTO) a k doporučením, které v této věci vydal Orgán pro řešení sporů WTO dne 13. února 1998, zahájila Komise ihned, v souladu s požadavky Dohody o používání hygienických a rostlinolékařských opatření (WHO-GATT) [6] podle výkladu odvolacího orgánu ve věci hormonů, doplňkové vyhodnocování rizik šesti hormonálních látek (17-beta-estradiolu, testostronu, progesteronu, trenbolonacetátu, zeranolu a melengestrolacetátu), jejichž podávání na podporu růstu zvířat je zakázáno směrnicí 96/22/ES;
(4) současně Komise zahájila a financovala řadu zvláštních vědeckých studií a výzkumných projektů o těchto šesti hormonech, aby získala co nejvíce chybějících vědeckých informací podle výkladů a nálezů panelových zpráv a zpráv odvolacího orgánu WTO ve věci hormonů.
Kromě toho Komise zaslala specifické požadavky USA, Kanadě a ostatním třetím zemím, které schvalují používání těchto šesti hormonů na podporu růstu, a uveřejnila otevřenou výzvu [7] všem zainteresovaným stranám, včetně průmyslu, k poskytnutí všech příslušných údajů a informací, které mají k dispozici, aby mohly být vzaty v úvahu při doplňkovém vyhodnocování rizik;
(5) dne 30. dubna 1999 vydal Vědecký výbor pro veterinární opatření v souvislosti s veřejným zdravím (SCVPH), jak to žádala Komise, odborné stanovisko týkající se posouzení potenciálních negativních účinků reziduí hormonů v hovězím mase a výrobcích z hovězího masa na lidské zdraví.
Hlavními závěry tohoto stanoviska bylo za prvé to, že pokud se týká nadměrného příjmu reziduí hormonů a jejich metabolitů, a vzhledem k inherentním vlastnostem hormonů a epidemiologickým nálezům, bylo u šesti vyhodnocovaných hormonů zjištěno riziko pro spotřebitele s různě přesvědčivými důkazy. Za druhé mohou být u těchto hormonů jejich endokrinní, vývojové, imunologické, neurobiologické, genotoxické a karcinogenní účinky předvídány a ze všech různých vnímavých rizikových skupin představují děti v prepubertálním věku skupinu, které se to nejvíce týká, a za třetí, vzhledem k inherentním vlastnostem hormonů a s přihlédnutím k epidemiologickým nálezům, nelze u těchto hormonů stanovit žádnou prahovou hodnotu, a tedy ani žádnou přijatelnou denní dávku (ADI) pro podávání skotu za účelem podpory jeho růstu;
(6) zejména pokud se týká používání 17-beta-estradiolu na podporu růstu, ze stanoviska SCVPH vyplývá, že podle podstatné části současných důkazů musí být považován za úplný karcinogen jak s účinkem tvorby, tak i podpory nádorů, a současně dostupné nejnovější údaje neumožňují kvantitativní odhad rizika;
(7) pokud se týká ostatních pěti hormonů (testosteronu, progesteronu, trenbolonacetátu, zeranolu a melengestrolacetátu), SCVHP usoudil, že přes individuální toxikologické a epidemiologické údaje, které měl k dispozici a které vzal v úvahu, neumožňuje současný stav znalostí kvantitativní odhad rizika pro spotřebitele;
(8) po předložení odborného stanoviska SCVPH ze dne 30. dubna 1999, dostala Komise v říjnu 1999 k dispozici nové a nejaktuálnější vědecké informace o některých ze šesti posuzovaných hormonů od výboru pro veterinární výrobky ze Spojeného království, v prosinci 1999 od Výboru pro veterinární léčivé přípravky Evropského společenství (dále jen "CVM"), a v únoru 2000 od Smíšeného výboru expertů FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky.
CVM zejména zjistil, že u 17-beta-estradiolu se karcinogenní účinek projeví pouze po prodloužené expozici a značně vyšších úrovních než při dávkách, jakých je třeba pro fyziologickou (estrogenní) reakci.
Na všechny tyto nejaktuálnější vědecké informace byl upozorněn SCVPH, který je přezkoumal a dne 3. května 2000 dospěl k závěru, že neposkytly přesvědčivé údaje a argumenty vyžadující změny závěrů v jeho odborném stanovisku ze dne 30. dubna 1999.
SCVPH ve svém stanovisku ze dne 10. dubna 2002 potvrzuje platnost předcházejícího stanoviska po změně v důsledku nejaktuálnějších vědeckých údajů.
(9) Zejména pokud se týká 17-beta-estradiolu, může být tato látka potencionálně používána u všech hospodářských zvířat a příjem reziduí v potravě může být pro všechny skupiny lidské populace, a zejména pro vysoce rizikové vnímavé skupiny, zvláště závažný. Zabránit tomuto přijímání v potravě je absolutně nezbytné k ochraně lidského zdraví.
Kromě toho vede běžné používání výše uvedených látek na podporu růstu pravděpodobně ke zvýšené koncentraci těchto látek v životním prostředí;
(10) s přihlédnutím k výsledkům posouzení rizika a jiným dostupným relevantním informacím je třeba rozhodnout, že k dosažení zvolené úrovně ochrany Společenství proti zmíněným rizikům, zejména ochrany lidského zdraví, v důsledku běžného používání těchto hormonů na podporu růstu a požívání reziduí v mase zvířat, kterým byly tyto hormony podávány za účelem podpory růstu, je nezbytné ponechat v platnosti trvalý zákaz 17-beta-estradiolu stanovený ve směrnici 96/22/ES, a pokračovat v prozatímním uplatňování zákazu ostatních pěti hormonů (testosteronu, progesteronu, trenbolonacetátu, zeranolu a melengestrolacetátu).
Kromě toho, podle článku 7 nařízení (ES) č. 178/2002 Evropského parlamentu a Rady ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinovéhopráva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [8], by se měl prozatímní zákaz uplatňovat, dokud Společenství nenalezne více úplných informací ze všech zdrojů, které by mohly objasnit a vysvětlit mezery v současném stavu poznatků/vědomostí o těchto látkách;
(11) používání výše uvedených látek však může být nadále povolováno, je-li to nezbytné pro léčebné účely nebo zootechnické ošetření, protože není pravděpodobné, že by pro svou povahu a časové omezení léčby, omezené podávané množství. a přísné podmínky stanovené ve směrnici 96/22/ES k zabránění možnému zneužívání, znamenalo nebezpečí pro lidské zdraví.
(12) vzhledem ke stávajícím informacím je zapotřebí omezit expozici organismu účinkům 17-beta-estradiolu a povolovat pouze taková léčení, pro která neexistují realizovatelné účinné alternativy.
Obecně jsou k dispozici alternativní léčby nebo strategie nahrazující většinu použití 17-beta-estradiolu k léčebným nebo zootechnickým účelům.
Studie nicméně očividně ukazují, že v současné době neexistují ve všech členských státech realizovatelné přípustné účinné alternativy pro některé léčby.
Aby bylo pamatováno na nezbytné úpravy, a zejména na schvalování nebo vzájemné uznávání potřebných farmaceutických výrobků, je zapotřebí během stanovené doby postupně vyřadit užívání 17-beta-estradiolu pro vyvolání říje.
Je rovněž zapotřebí zachovat pro schvalování přísné a ověřitelné podmínky, aby se zabránilo možnému zneužívání a všem nepřijatelným rizikům pro veřejné zdraví a jeho používání při léčení určitých stavů (macerace nebo mumifikace plodu a pyometry skotu), které mají vážné následky pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat.
Je nezbytné přezkoumat tuto možnost během stanovené doby;
(13) navrhované změny směrnice 96/22/ES jsou nezbytné k dosažení zvolené úrovně ochrany zdraví proti reziduím v mase hospodářských zvířat ošetřovaných těmito hormony za účelem podpory růstu, při dodržování základních zásad potravinového práva stanovených v nařízení (ESD) č. 178/2002 a mezinárodních závazků Společenství.
Kromě toho není v současné době k dispozici žádný prostředek, který by, s přihlédnutím k technické a hospodářské realizovatelnosti, podstatně méně omezoval obchod a mohl stejně účinně dosáhnout zvolené úrovně ochrany zdraví.
Dále jsou stejně nezbytné menší stylistické úpravy, zejména vzhledem k nahrazení řady směrnic směrnicí 2001/82/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícího se veterinárních léčivých přípravků [9],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/22/ES se mění takto:
1. Články 2 a 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Členské státy zakáží:
a) uvádět na trh látky uvedené v příloze II na seznamu A k podávání všem druhům zvířat;
b) uvádět na trh látky uvedené v příloze II na seznamu B k podávání zvířatům, jejichž maso a produkty jsou určeny pro lidskou spotřebu, a to k jiným účelům, než je stanoveno v čl. 4 bodě 2 a v článku 5a.
Článek 3
Členské státy zakáží v případě látek uvedených na seznamu v příloze II úplně, a v případě látek uvedených na seznamu v příloze III prozatímně
a) podávání těchto látek hospodářským zvířatům nebo vodním živočichům, jakýmkoliv způsobem;
b) - držení v hospodářství se zvířaty uvedenými v písmenu a), pokud nejsou pod úředním dohledem, a
- uvádění na trh nebo porážení hospodářských zvířat pro lidskou spotřebu,
která obsahují látky podle přílohy II a III, nebo u kterých byla zjištěna přítomnost takových látek, pokud nebylo prokázáno, že dotyčná zvířata byla ošetřena v souladu s články 4, 5 nebo 5a;
c) uvádění na trh pro lidskou spotřebu vodních živočichů, kterým byly podávány výše uvedené látky a výrobků z takových živočichů;
d) uvádění na trh masa ze zvířat uvedených v písmenu b);
e) zpracovávání masa uvedeného v písmenu d)"
2. v čl. 4 bodu 1 se zrušuje výraz "17-beta-estradiol";
3. v čl. 5 prvním pododstavci se první věta nahrazuje tímto: "Odchylně od čl. 3 písm. a) a aniž je dotčen článek 2, mohou členské státy povolit podávání hospodářským zvířatům, za účelem zootechnického ošetření, veterinárních léčivých přípravků (jiných než 17-beta-estradiolu a jeho esterických derivátů) s estrogenními, adrogenními nebo gestagenními účinky, která jsou povolena v souladu se směrnicí 2001/82/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícího se veterinárních léčivých přípravků [10]."
4. vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 5a
1. Odchylně od čl. 3 písm. a), a aniž jsou dotčeny články 2 a 11a, mohou členské státy povolit podávání hospodářským zvířatům veterinárních léčivých přípravků obsahujících 17-beta-estradiol nebo jeho esterické deriváty pro:
- ošetření macerace nebo mumifikace plodu, nebo
- ošetření pyometry skotu,
v souladu se směrnicí 2001/82/ES. 2. Odchylně od čl. 3 písm. a) a aniž je dotčen článek 2, mohou členské státy povolit podávání hospodářským zvířatům veterinárních léčivých přípravků obsahujících 17-beta-estradiol nebo jeho esterické deriváty k vyvolání říje skotu, koní, ovcí a koz až do 14. října 2006, v souladu se směrnicí 2001/82/ES.
3. Ošetření hospodářského zvířete, které bylo jasně identifikováno, musí provádět veterinární lékař osobně.
Toto ošetření musí být zapsáno odpovědným veterinárním lékařem.
Ten musí zapsat do registru, jímž může být registr stanovený ve směrnici 2001/82/ES, alespoň tyto údaje:
- typ podaného léčivého přípravku,
- druh ošetření,
- datum ošetření,
- identita ošetřeného zvířete,
- datum uplynutí ochranné lhůty.
Registr musí být k dispozici příslušnému orgánu na požádání.
Chovatelům skotu se zakazuje držet ve svých hospodářstvích veterinární léčivé přípravky obsahující 17-beta-estradiol nebo jeho esterické deriváty."
5. Čl. 6 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Hormonální výrobky a betamimetika, jejichž podávání hospodářským zvířatům je povoleno v souladu s články 4. 5 nebo 5a, musejí vyhovovat požadavkům směrnice 2001/82/ES."
6. V čl. 7 odst. 1 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"1. Pro účely obchodu mohou členské státy povolit uvádět na trh plemenná zvířata a chovná zvířata na konci jejich reprodukčního života, která během svého života podstoupila ošetření podle článků 4, 5 nebo 5a, a mohou povolovat označování razítkem Společenství masa takových zvířat, jestliže jsou splněny podmínky stanovené v článcích 4, 5 nebo 5a a ochranné lhůty stanovené pro povolení uvádět je na trh"
7. Článek 8 se mění takto:
a) bod 1 se nahrazuje tímto:
"1. při dovozu, výrobě, skladování, distribuci, prodeji a užívání látek uvedených v článcích 2 a 3 je jejich držení omezeno na osoby oprávněné podle vnitrostátních právních předpisů v souladu s článkem 68 směrnice 2001/82/ES."
b) v bodu 2 písm. a) se slova "článku 2" nahrazují slovy "článků 2 a 3";
c) v bodu 2 písm. d) se slova "článků 4 a 5" nahrazují slovy "článků 4, 5 a 5a";
d) poznámka pod čarou 2 se zrušuje a dosavadní poznámka pod čarou 3 se označuje 2;
8. V čl. 11 odst. 2 se písmeno a) mění takto:
a) v bodu i), se slova "čl. 2 bodě a)" nahrazují slovy "příloze II, seznamu A,";
b) bod ii) se nahrazuje tímto:
"ii) jimž byly podány látky uvedené v příloze II na seznamu B, a v příloze III, pokud nebyly tyto látky podány v souladu s ustanoveními a požadavky stanovenými v článcích 4, 5, 5a a 7 a byly dodrženy mezinárodně doporučené ochranné lhůty;"
9. vkládá se nový článek 11a, který zní:
"Článek 11a
Do dvou let od 14. října 2003 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o dostupnosti alternativních veterinárních léčivých přípravků k léčivým přípravkům obsahujícím 17-beta-estradiol nebo jeho esterické deriváty pro ošetření macerace nebo mumifikace plodu skotu a ošetření pyometry u skotu, a předloží jim následující rok všechny nezbytné návrhy na nahrazení těchto látek ve vhodnou dobu.
Kromě toho si musí Komise opatřit, s ohledem na látky v příloze III, doplňkové informace s přihlédnutím k posledním vědeckým údajům ze všech možných zdrojů, a podrobovat používaná opatření pravidelnému přezkumu za účelem včasného předložení všech případně nezbytných Evropskému parlamentu a Radě."
10. vkládá se tento článek, který zní:
"Článek 14a
Odchylně od článků 3 a 5a a aniž je dotčen článek 2, měla by hospodářská zvířata, u nichž lze prokázat, že jim byl před 14. říjnem 2004 podáván 17-beta-estradiol, nebo jeho esterické deriváty k terapeutickým účelům nebo k zootechnickému ošetření, podléhat týmž ustanovením jako u látek povolených v souladu s čl. 4 odst. 1, pokud jde o terapeutické účely, a článku 5, pokud jde o použití k zootechnickému ošetření."
11. veškeré odkazy na "směrnici 81/851/EHS" a "směrnici 81/852/EHS" se považují za odkazy na "směrnici 2001/82/ES";
12. dosavadní příloha směrnice 96/22/ES se označuje jako "příloha I", a doplňují se přílohy II a III této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. října 2004.
Uvědomí o nich ihned Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
SMĚRNICE KOMISE 2003/75/ES
ze dne 29. července 2003,
kterou se mění příloha I směrnice Rady 98/18/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě[1], a zejména na čl. 8 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě se vztahuje na nové a stávající lodě vnitrostátní plavby podle požadavků přílohy I.
(2) Kapitola III oddíl 5-1 přílohy I směrnice 98/18/ES vyžaduje úpravu záchranných vorů, rychlých záchranných člunů, záchranných prostředků a záchranných vest na stávajících lodích typu ro-ro nejpozději ke dni první pravidelné prohlídky po 1. červenci 2000.
(3) Směrnice Komise 2002/25/ES ze dne 5. března 2002, kterou se mění směrnice Rady 98/18/ES o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě[2] vyžadovala další úpravu stejného zařízení do 1. ledna 2003.
(4) Odpovídající pravidlo úmluvy SOLAS (dále jen "SOLAS") povoluje provést úpravy stávajících lodí v době hlavních oprav, přestaveb nebo náhrady záchranného zařízení.
(5) Směrnice 98/18/ES by proto měla být pozměněna, aby stanovila přiměřenou lhůtu pro uplatnění těchto specifických nových požadavků na stávající lodě typu ro-ro.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro námořní bezpečnost, zřízeného nařízením (ES) č. 2099/2002[3],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Kapitola III oddíl 5-1 přílohy I směrnice 98/18/ES se nahrazuje zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do šesti měsíců od vstupu této směrnice v platnost.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice komise 2003/76/ES
ze dne 11. srpna 2003,
kterou se mění směrnice Rady 70/220/EHS o opatřeních proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], naposledy pozměněnou nařízením (ES) č. 807/2003 [2], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [3], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2002/80/ES [4], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 70/220/EHS je jednou ze zvláštních směrnic pro postup ES schvalování typu, který byl zaveden směrnicí 70/156/EHS.
(2) Směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 2002/80/ES zavedla ve vztahu k palubním diagnostickým systémům (OBD) zvláštní požadavky na schvalování typu vozidel, která v dvoupalivovém a jednopalivovém provedení používají jako palivo plyn.
Pro vozidla, která používají jako palivo plyn, také zavedla ustanovení pro časově omezené schvalování typu systémů OBD, které vykazují méně závažné nedostatky.
Tato ustanovení je nutno doplnit doplňkovými technickými opatřeními pro přenos diagnostických signálů, aby se předešlo vzniku překážky obchodu v důsledku určitých nedávno vyvinutých technologií OBD pro vozidla, která jako palivo používají plyn, které ve všech ostatních ohledech splňují požadavky směrnice 70/220EHS.
(3) Směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 2002/80/ES zavedla také zvláštní požadavky na ES schvalování typu náhradních katalyzátorů.
Tyto požadavky by měly být upraveny tak, aby náhradní katalyzátor mohl být schvalován jako typ samostatného technického celku na základě toho, že je stejného typu jako katalyzátor původního vybavení nebo jako původní náhradní katalyzátor, pro který již bylo uděleno schválení typu.
(4) Směrnice 70/220/EHS by proto měla být změněna.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy XI a XIII směrnice 70/220EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 4. září 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku těchto předpisů s touto směrnicí.
Použijí tyto předpisy ode dne 4. září 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/77/ES
ze dne 11. srpna 2003,
kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES a 2002/24/ES o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/EHS [1], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [2], ve znění směrnice 2002/51/ES [3], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 97/24/ES je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 92/61/EHS [4], zrušenou od 9. listopadu 2003 směrnicí 2002/24/ES.
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/51/ES ze dne 19. července 2002 o snížení úrovně emisí znečišťujících látek z dvoukolových a tříkolových motorových vozidel a o změně směrnice 97/24/ES zavedla nové mezní hodnoty emisí pro dvoukolová motorová vozidla.
Tyto mezní hodnoty se uplatní ve dvou etapách: v první etapě od 1. dubna 2003 pro všechny typy vozidel a v druhé etapě od 1. ledna 2006 pro nové typy.
Ve druhé etapě je měření emisí znečišťujících látek u dvoukolových motocyklů založeno na užití základního městského zkušebního cyklu podle předpisu EHK OSN č. 40 a mimoměstského jízdního cyklu podle směrnice Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [5], naposledy pozměněné směrnicí Komise 2002/80/ES [6].
(3) Směrnice 97/24/ES ve znění směrnice 2002/51/ES stanovila jízdní cyklus zkoušky typu I pro měření emisí znečišťujících látek z dvoukolových a tříkolových motorových vozidel. Tento jízdní cyklus by měla doplnit Komise prostřednictvím výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice 70/156/EHS a měl by být použitelný od roku 2006.
(4) Je nezbytné vyjasnit některé aspekty zkoušky typu II pro každoroční technické prohlídky podle požadavků směrnice 2002/51/ES a stanovit opatření pro záznam údajů ze zkoušek podle přílohy VII směrnice 2002/24/ES.
(5) Směrnice 97/24/ES a 2002/24/ES by proto měly být změněny.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru pro přizpůsobování technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II kapitoly 5 směrnice 97/24/ES se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Příloha VII směrnice 2002/24/ES se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dne 4. září 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Použijí tyto předpisy od 4. září 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
SMĚRNICE KOMISE 2003/78/ES
ze dne 11. srpna 2003,
kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství patulinu v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě[1], a zejména na článek 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách[2], naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1425/2003[3], stanoví maximální limity pro patulin v určitých potravinách.
(2) Směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami[4] zavádí systém norem jakosti pro laboratoře pověřené členskými státy úředním dozorem nad potravinami.
(3) Je nezbytné stanovit obecná kritéria, která musí metody analýzy splňovat, aby bylo zajištěno, že laboratoře pověřené kontrolou budou používat metody analýzy se srovnatelnými pracovními charakteristikami.
K zajištění harmonizovaného postupu při vykonávání rozhodnutí v celé Evropské unii je rovněž velice důležité, aby byly výsledky analýz uváděny a vyhodnocovány jednotným způsobem.
Tato pravidla vyhodnocování se použijí pro výsledky analýz získaných u vzorku pro úřední kontrolu.
U analýz pro účely obhajoby nebo rozhodčího zkoušení se použijí vnitrostátní pravidla.
(4) Ustanovení týkající se odběru vzorků a metod analýzy byla vypracována na základě současných znalostí a mohou být přizpůsobena tak, aby zohledňovala pokrok vědeckých a technických znalostí.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby byly odběry vzorků pro úřední kontrolu množství patulinu v potravinách prováděny v souladu s metodami popsanými v příloze I této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby příprava vzorků a metody analýzy použité pro úřední kontrolu množství patulinu v potravinách splňovaly kritéria popsaná v příloze II této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. září 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/79/ES
ze dne 13. srpna 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky Coniothyrium minitans
(Text s významem pro EHP) KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/70/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdržely německé orgány dne 10. září 1997 od společnosti Prophyta GmbH (dále jen "žadatel") žádost o zařazení účinné látky Coniothyrium minitans do přílohy I směrnice.
Rozhodnutím Komise 98/676/ES [3] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a III směrnice 91/414/EHS;
(2) účinky této účinné látky na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadatelem. Jmenovaný členský stát zpravodaj předložil Komisi návrh hodnotící zprávy týkající se této látky dne 13. března 2000;
(3) návrh hodnotící zprávy byl přezkoumán členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání bylo dokončeno dne 4. července 2003 formou zprávy Komise o přezkoumání Coniothyrium minitans;
(4) přezkoumání neodhalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin;
(5) z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující Coniothyrium minitans obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS s přihlédnutím k čl. 5 odst. 3 téže směrnice, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tuto účinnou látku do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice;
(6) ačkoli mají být jednotné zásady pro mikroorganismy teprve přijaty, je vhodné, aby členské státy při udělování povolení používaly obecná ustanovení článku 4 uvedené směrnice.
Je vhodné stanovit, aby konečné znění zprávy o přezkoumání (s výjimkou důvěrných informací) bylo trvale k dispozici u členských států nebo aby jimi bylo zpřístupněno k nahlédnutí všem zúčastněným stranám;
(7) po zařazení je nezbytné poskytnout členským státům přiměřenou období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující Coniothyrium minitans, a zejména přezkoumají stávající dočasná povolení a nejpozději do konce tohoto období nahradí tato povolení konečnými povoleními nebo je v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS změní či odejmou;
(8) je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem pozměnit směrnici 91/414/EHS;
(9) opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího Coniothyrium minitans, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS nejpozději do 30. června 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující Coniothyrium minitans, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. prosince 2004 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení každého takového přípravku na ochranu rostlin nejpozději do 30. června 2005.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/80/ES
ze dne 5. září 2003,
kterou se stanoví symbol pro trvanlivost kosmetických prostředků uvedený v příloze VIIIa směrnice Rady 76/768/EHS
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/15/ES [2],
s ohledem na směrnici 2003/15/ES, zejména na čl. 1 odst. 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem zlepšit informace poskytované spotřebitelům by měly být na kosmetických prostředcích uvedeny přesnější údaje o jejich trvanlivosti.
(2) U kosmetických prostředků, jejichž minimální trvanlivost přesahuje 30 měsíců, by měl být uveden údaj o době, po kterou lze prostředek po otevření používat, aniž by došlo k poškození spotřebitele.
(3) Za tímto účelem se v čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 76/768/EHS stanoví symbol, za kterým následuje údaj o této době (v měsících a/nebo rocích).
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Do přílohy VIIIa směrnice 76/768/EHS se doplňuje symbol uvedený v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí do 11. září 2004.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a poskytnou srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/81/ES
ze dne 5. září 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek molinátu, thiramu a ziramu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/79/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2266/2000 [4], se zřizuje seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje účinné látky molinát, thiram a ziram;
(2) účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navržených žadateli. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], naposledy pozměněným nařízením (ES) č. 2230/95 [6], byly jmenovány níže uvedené členské státy zpravodajové, které v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložily Komisi příslušné hodnotící zprávy a doporučení. Členským státem zpravodajem pro molinát bylo jmenováno Portugalsko a všechny relevantní informace byly předloženy dne 30. listopadu 1998. Členským státem zpravodajem pro thiram byla jmenována Belgie a všechny relevantní informace byly předloženy dne 15. ledna 1998. Členským státem zpravodajem pro ziram byla jmenována Belgie a všechny relevantní informace byly předloženy dne 9. června 1998;
(3) tyto hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat;
(4) přezkoumání všech účinných látek byla dokončena dne 4. července 2003 formou zpráv Komise o přezkoumání molinátu, thiramu a ziramu;
(5) přezkoumání molinátu, thiramu a ziramu neohalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny;
(6) z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující molinát, thiram nebo ziram obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice;
(7) před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení;
(8) po zařazení je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující molinát, thiram nebo ziram, a zejména přezkoumají stávající povolení, aby se zajistilo splnění podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Pro předložení a hodnocení úplné dokumentace každého přípravku na ochranu rostlin by mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období;
(9) je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS;
(10) opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. ledna 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. února 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího molinát, thiram nebo ziram, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. ledna 2005.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující molinát, thiram nebo ziram, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. července 2004 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice 91/414/EHS.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. července 2008.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2004.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2003/82/ES
ze dne 11. září 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS, pokud jde o standardní věty udávající zvláštní rizika a standardní věty udávající bezpečnostní opatření, které se vztahují na přípravky na ochranu rostlin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/81/ES [2], a zejména na článek 16 a čl. 18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [3], naposledy pozměněné směrnicí Komise 2001/59/ES [4], nesmějí být nebezpečné látky uvedeny na trh, pokud nejsou na jejich obalu uvedeny standardní věty udávající zvláštní rizika (R věty) a standardní věty týkající se bezpečného používání dotyčné látky (S věty).
(2) Směrnice 91/414/EHS stanoví, že povolení každého přípravku na ochranu rostlin se uděluje na základě hodnocení provedeného v každém členském státě.
Rovněž podle uvedené směrnice členské státy stanoví, že účinné látky nesmějí být uvedeny na trh, pokud nejsou klasifikovány, baleny a označeny v souladu se směrnicí 67/548/EHS.
(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES ze dne 31. května 1999 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [5], ve znění směrnice Komise 2001/60/ES [6], se vztahuje na přípravky na ochranu rostlin.
Podle směrnice 1999/45/ES se mají její ustanovení vztahovat na přípravky spadající do působnosti směrnice 91/414/EHS od 30. července 2004.
(4) Směrnice 91/414/EHS stanoví, že všechny obaly přípravků na ochranu rostlin musí splňovat určité požadavky týkající se označování; mimo jiné musí být na obalu uvedena povaha zvláštních rizik pro člověka, zvířata nebo životní prostředí vyjádřená standardními větami vhodně vybranými z vět uvedených v příloze IV uvedené směrnice.
Vzhledem k tomu, že uvedená příloha dosud nebyla vypracována, je vhodné seznam takových standardních vět zahrnout do přílohy IV uvedené směrnice.
(5) Směrnice 91/414/EHS stanoví, že na všech obalech přípravků na ochranu rostlin musí být uvedeny bezpečnostní opatření pro ochranu člověka, zvířat nebo životního prostředí ve formě standardních vět vhodně vybraných z vět uvedených v příloze V uvedené směrnice.
Vzhledem k tomu, že uvedená příloha dosud nebyla vypracována, je vhodné seznam takových standardních vět zahrnout do přílohy V uvedené směrnice.
(6) Směrnice 1999/45/EHS stanoví, že obecné zásady klasifikace a označování přípravků se uplatňují v souladu s kritérii uvedenými v příloze VI směrnice 67/548/EHS.
Kritéria v příloze VI směrnice 67/548/EHS, která jsou založena na skutečných vlastnostech látky, mohou být nedostatečná pro popis zvláštních rizik, která mohou vzniknout při používání přípravků na ochranu rostlin v praxi.
Standardní věty udávající zvláštní rizika a standardní věty udávající zvláštní bezpečnostní opatření, které mají být stanoveny v přílohách IV a V směrnice 91/414/EHS, by tedy měly umožňovat dostatečně popsat zvláštní rizika, která mohou vzniknout při používání přípravků na ochranu rostlin, a bezpečnostní opatření, která by měla být učiněna.
(7) Standardní věty udávající zvláštní rizika a standardní věty udávající bezpečnostní opatření, které mají být stanoveny v přílohách IV a V směrnice 91/414/EHS, by měly být přípravkům přiřazovány na základě hodnocení jejich účinné látky (účinných látek), které v souladu s uvedenou směrnicí provádějí členské státy.
Po zařazení každé účinné látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS by tedy mělo být členským státům poskytnuto přiměřené období, aby mohly přezkoumat stávající povolení a uplatnit ustanovení příloh IV a V uvedené směrnice při udělování povolení.
(8) Harmonizované věty v přílohách IV a V tvoří základ pro doplňující a specifické údaje obsažené v návodu k použití podle čl. 16 odst. 1 písm. k), l), m) a n).
(9) Harmonizovaný systém by měl být stanoven také pro klasifikaci a označování přípravků na ochranu rostlin obsahujících jako účinné látky mikroorganismy.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Do směrnice 91/414/EHS se vkládají přílohy IV a V uvedené v přílohách I a II této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s článkem 1 této směrnice nejpozději do 30. července 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Členské státy přezkoumají povolení všech přípravků na ochranu rostlin, které obsahují výhradně účinné látky uvedené v příloze III této směrnice.
Členské státy provedou ustanovení příloh IV a V směrnice 91/414/EHS pro každou účinnou látku uvedenou v příloze III této směrnice do příslušného data provedení stanoveného v harmonogramu v uvedené příloze.
Obsahují-li přípravky na ochranu rostlin několik účinných látek, pro které platí různá data provedení, je příslušným datem nejpozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice komise 2003/83/ES
ze dne 24. září 2003,
kterou se přizpůsobují přílohy II, III a VI směrnice Rady 76/768/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/80/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebiteli,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dibenzoylperoxid a hydrochinon(methyl)ether (synonymum pro 4-methoxyfenol) jsou v současné době uvedeny v příloze II; hydrochinon již podléhá omezením a podmínkám stanoveným v příloze III.
Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinové výrobky určené spotřebiteli (dále jen SCCNFP) dospěl k závěru, že z důvodu velmi nízké expozice spotřebitele nepředstavuje použití dibenzoylperoxidu, hydrochinonu ani hydrochinon(methyl)etheru v systémech umělých nehtů riziko.
Položka pod referenčním číslem 178 v příloze II a položka pod referenčním číslem 14 v příloze III části 1 by tedy měly být odpovídajícím způsobem změněny; položka pod referenčním číslem 382 v příloze II by měla být zrušena a položky pod referenčními čísly 94 a 95 by měly být doplněny do přílohy III části 1.
(2) Podle stanoviska SCCNFP jsou toxické účinky solí dialkanolaminů, a zejména jejich sklon tvořit nitrosaminy, stejné jako odpovídající vlastnosti dialkanolaminů a dále vlastnosti dilalkylaminů a jejich solí jsou velmi podobné vlastnostem odpovídajících sloučenin dialkanolaminů, pokud jde o tvorbu nitrosaminů.
Termíny "dialkanolaminy" a "dialkylaminy" jsou synonymy pro "sekundární alkanolaminy" a "sekundární alkylaminy", přičemž posledně uvedené termíny jsou jednoznačnější.
Položka pod referenčním číslem 411 v příloze II a položky pod referenčním číslem 60, 61 a 62 v příloze III části 1 by tedy měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(3) SCCNFP dospěl k závěru, že sloučeninu 2,4-diaminopyrimidin-3-oxid (CAS 74638-76-9) lze bezpečně používat v kosmetických prostředcích do koncentrace 1,5 %.
2,4-Diaminopyrimidin-3-oxid by tedy měl být zařazen do přílohy III části 1 pod referenčním číslem 93.
(4) Podle stanoviska SCCNFP by mělo být použití 1,2-dibrom-2,4-dikyanbutanu omezeno na prostředky, které se oplachují, a to při současné maximální přípustné koncentraci 0,1 %.
Položka pod referenčním číslem 36 v příloze VI části 1 by tedy měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Směrnice 76/768/EHS by tedy měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II, III a VI směrnice 76/768/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že od 24. března 2005 nebudou výrobci nebo dovozci usazení ve Společenství uvádět na trh kosmetické prostředky, které nejsou v souladu s touto směrnicí.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby po 24. září 2005 nebyly výrobky podle odstavce 1 prodávány ani poskytovány konečnému spotřebiteli.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 24. září 2004.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí takový odkaz být učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2003/84/ES
ze dne 25. září 2003,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek flurtamonu, flufenacetu, jodosulfuronu, dimethenamidu-P, pikoxystrobinu, fosthiazátu a silthiofamu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2003/82/ES [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdržely francouzské orgány dne 15. února 1994 od společnosti Rhône-Poulenc Agro France (nyní Bayer CropScience) žádost o zařazení účinné látky flurtamonu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 1996/341/ES [3] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Francie obdržela dne 1. února 1996 od společnosti Bayer AG (nyní Bayer CropScience) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se flufenacetu (dřívější název fluthiamid). Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 97/362/ES [4].
(3) Německo obdrželo dne 14. prosince 1998 od společnosti Hoechst Schering AgrEvo GmbH (nyní Bayer CropScience) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se jodosulfuronu (jako výchozí látky pro jodosulfuron-methyl-natrium). Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 1999/392/ES [5].
(4) Německo obdrželo dne 16. dubna 1999 od společnosti BASF AG žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se dimethenamidu-P. Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 1999/555/ES [6].
(5) Irsko obdrželo dne 26. května 1999 od společnosti Zeneca Agrochemicals (nyní Syngenta) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se pikoxystrobinu. Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 1999/555/ES.
(6) Spojené království obdrželo dne 5. března 1996 od společnosti ISK Biosciences Europe SA žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se fosthiazátu. Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 97/362/ES.
(7) Irsko obdrželo dne 14. prosince 1998 od společnosti Monsanto Crop Protection žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS týkající se silthiofamu (dřívější název silthiopham). Tato žádost byla prohlášena za úplnou rozhodnutím Komise 1999/392/ES.
(8) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadateli. Jmenované členské státy zpravodajové předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv týkajících se těchto látek dne 21. května 1997 (flurtamon), 6. ledna 1998 (flufenacet), 30. května 2000 (jodosulfuron), 26. září 2000 (dimethenamid-P), 11. června 2001 (pikoxystrobin), 18. března 1998 (fosthiazát) a 2. října 2000 (silthiofam).
(9) Návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání byla dokončena dne 4. července 2003 formou zpráv Komise o přezkoumání flurtamonu, flufenacetu, jodosulfuron, dimethenamidu-P, pikoxystrobinu, fosthiazátu a silthiofamu.
(10) Přezkoumání jodosulfuronu, dimethenamidu-P, pikoxystrobinu a silthiofamu neodhalila žádné otevřené otázky nebo obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny.
(11) Dokumenty a informace o flurtamonu byly rovněž předloženy k samostatné konzultaci Vědeckému výboru pro rostliny.
Vědecký výbor byl konzultován dvakrát, především proto, aby posoudil možné vyplavování dvou metabolitů účinné látky, a to 3-(trifluormethyl)benzoové kyseliny (TFMBA) a trifluoroctové kyseliny (TFAA).
Ve svém prvním stanovisku [7] vědecký výbor doporučil, aby byly do sorpčních studií s metabolitem TFMBA zařazeny půdy o pH 7 až 8.
Pokud jde o metabolit TFAA, výbor konstatoval, že dostupné údaje jsou pro posouzení rizika kontaminace podzemních vod nedostatečné.
Žadatel následně provedl pro oba metabolity další studie.
Ve svém druhém stanovisku [8] dospěl vědecký výbor k závěru, že koncentrace TFMBA v podzemních vodách může v důsledku vyplavování z půd o pH vyšším než 5 překročit hodnotu 0,1 g/l pouze v malém procentu případů/situací.
Výbor dále dospěl k závěru, že metabolit TFAA nepředstavuje z hlediska podzemních vod nepřijatelné riziko pro vodní organismy, ale toxikologické informace, které měl výbor k dispozici, byly stále ještě nedostatečné.
Doporučení vědeckého výboru byla zohledněna při dalším přezkoumávání a při přípravě této směrnice a zprávy o přezkoumání.
Žadatel následně dodal chybějící informace a členský stát zpravodaj je zhodnotil. Stálý výbor dospěl ve svém hodnocení k závěru, že metabolity TFMBA a TFAA nebudou mít nepřijatelný vliv na životní prostředí, pokud budou uplatněna vhodná opatření ke zmírnění rizika.
(12) Pokud jde o flufenacet, byl Vědecký výbor pro rostliny požádán, aby se vyjádřil ke dvěma produktům rozkladu (M2 a M4) účinné látky, které byly zjištěny ve výluzích lysimetru, a dále k expozici uživatelů.
Výbor ve svém stanovisku [9] konstatoval, že v případě metabolitů M2 a M4 nebylo doposud dostatečně posouzeno riziko pro necílové suchozemské organismy, a určil též další produkty rozkladu, u kterých je třeba dále zhodnotit riziko pro necílové organismy.
Výbor měl za to, že posouzení rizika pro uživatele v případě flufenacetu bylo provedeno dostatečným způsobem, ale poznamenal, že náležitou pozornost si zasluhuje senzibilizační potenciál formulovaného přípravku.
Doporučení vědeckého výboru byla zohledněna při dalším přezkoumávání a při přípravě této směrnice a zprávy o přezkoumání.
Žadatel následně dodal chybějící informace a členský stát zpravodaj je zhodnotil. Stálý výbor dospěl ve svém hodnocení k závěru, že riziko pro necílové organismy spojené se všemi určenými produkty rozkladu bude přijatelné a rovněž riziko senzibilizace bude přijatelné, pokud budou uplatněna vhodná opatření ke zmírnění rizika.
(13) Pokud jde o fosthiazát, byl vědecký výbor požádán, aby se vyjádřil k možnosti vyplavování do podzemních vod, k riziku pro půdní necílové organismy, k riziku pro ptáky a volně žijící savce a k možnému riziku pozdní polyneuropatie vyvolané organofosfáty (OPIDP – organophosphate-induced delayed polyneuropathy) u člověka po závažné otravě.
Výbor ve svém stanovisku [10] konstatoval, že na základě dostupných informací nelze určit žádný spolehlivý scénář použití, který nepředstavuje nepřijatelné riziko pro podzemní vody.
Výbor poznamenal, že je možné, že lysimetrické studie prokazují pro jeden nebo více scénářů použití absenci vyplavování, ale žádný takový scénář nebyl oznámen.
Nebylo rovněž dostatečně zkoumáno riziko různých metabolitů pro půdní organismy.
Výbor měl dále za to, že potenciální expozice ptáků a volně žijících savců všemi výše uvedenými cestami vyžaduje další uvážení.
Výbor měl konečně za to, že inhibice NTE (neuropathy target esterase) fosthiazátem a jeho isomery nebyla dostatečně posouzena.
Doporučení vědeckého výboru byla zohledněna při dalším přezkoumávání a při přípravě této směrnice a zprávy o přezkoumání.
Poté co žadatel následně dodal chybějící informace a členský stát zpravodaj je zhodnotil a s přihlédnutím k vhodným opatřením ke zmírnění rizika, dospěl stálý výbor k závěru, že se neočekávají žádné škodlivé účinky v důsledku inhibice NTE fosthiazátem a jeho isomery.
Ve svém hodnocení dospěl stálý výbor dále k závěru, že riziko spojené s výchozími látkami a určenými produkty rozkladu pro podzemní vody, půdní organismy, ptáky a volně žijící savce je přijatelné, pokud budou přijata vhodná opatření ke zmírnění rizika.
(14) Z různých zkoumání, která byla provedena, vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky obecně vyhoví požadavkům stanoveným v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit flurtamon, flufenacet, jodosulfuron, dimethenamid-p, pikoxystrobin, fosthiazát a silthiofam do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(15) Po zařazení daných látek je třeba poskytnout členským státům přiměřené období, ve kterém provedou ustanovení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující flurtamon, flufenacet, jodosulfuron, dimethenamid-P, pikoxystrobin, fosthiazát a silthiofam, a zejména přezkoumají stávající dočasná povolení a nejpozději do konce tohoto období nahradí tato povolení konečnými povoleními nebo je v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS změní či odejmou.
(16) Je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS.
(17) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení každého přípravku na ochranu rostlin obsahujícího flurtamon, flufenacet, jodosulfuron, dimethenamid-P, pikoxystrobin, fosthiazát nebo silthiofam, aby zajistily dodržení podmínek týkajících se těchto účinných látek, které jsou stanoveny v příloze I směrnice 91/414/EHS.
V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS nejpozději do 30. června 2004.
2. Členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý přípravek obsahující flurtamon, flufenacet, jodosulfuron, dimethenamid-P, pikoxystrobin, fosthiazát nebo silthiofam, ať už jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. prosince 2004 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice.
Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst.
1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS. V případě nutnosti změní nebo odejmou povolení každého takového přípravku na ochranu rostlin nejpozději do 30. června 2005.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2004.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2003/85/ES
ze dne 29. září 2003,
kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS a mění směrnice 92/46/EHS
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 37 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jedním z cílů Společenství ve veterinární oblasti je zlepšovat zdravotní stav zvířat, a zvyšovat tím rentabilitu chovu zvířat a usnadňovat obchod se zvířaty a živočišnými produkty.
Společenství je však také Společenstvím hodnot a jeho snaha o tlumení chorob zvířat nesmí být založena pouze na komerčních zájmech, ale musí rovněž brát náležitý ohled na etické zásady.
(2) Slintavka a kulhavka je vysoce kontagiózní virová choroba sudokopytníků.
Ačkoli slintavka a kulhavka nepředstavuje nebezpečí pro zdraví lidí, je na základě svého výjimečného hospodářského významu zařazena na první místo seznamu A chorob Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
(3) Slintavka a kulhavka je choroba povinná hlášením a každé ohnisko musí být postiženým členským státem oznámeno Komisi a ostatním členským státům v souladu se směrnicí Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [5].
(4) Opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky jsou stanovena směrnicí Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky [6]. Tato směrnice byla při mnoha příležitostech značně pozměněna. U příležitosti nových změn této směrnice je žádoucí, aby v zájmu jasnosti byla předmětná ustanovení nově formulována.
(5) Přijetím směrnice Rady 90/423/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se mění směrnice 85/511/EHS, směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství a směrnice 72/462/EHS o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat a čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [7], bylo od 1. ledna 1992 zakázáno ve Společenství preventivní očkování proti slintavce a kulhavce.
(6) Ochranná opatření jsou nezbytná, má-li být zabráněno tomu, aby se ze sousedních zemí a při dovozu živých zvířat nebo produktů živočišného původu šířila slintavka a kulhavka do Společenství a byla infikována zvířata Společenství.
Neexistují doklady o tom, že by jakékoli ohnisko slintavky a kulhavky hlášené od zákazu preventivního očkování mohlo souviset s dovozy v souladu s předpisy Společenství, při kterých se na stanovištích hraniční kontroly prováděly veterinární kontroly, jak stanoví směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí [8], a směrnice Rady 90/675/EHS ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí [9].
(7) Při dovozu živočišných produktů by však mělo být zdůrazněno přísné dodržování předpisů Společenství omezujících riziko, již z důvodu nárůstu celosvětového obchodu a pohybu osob.
Členské státy by měly zajistit úplné provádění těchto předpisů a poskytnout dostatek personálu a prostředků pro provádění přísných kontrol na vnějších hranicích.
(8) Dočasný výbor pro slintavku a kulhavku při Evropském parlamentu rovněž zjistil, že hraniční kontroly nezabraňují v praxi ilegálnímu dovozu značného množství masa a masných výrobků do Společenství.
(9) Za podmínek jednotného trhu a celkově uspokojivého nákazového statusu zvířat ve Společenství významně vzrostl obchod se zvířaty a živočišnými produkty a některé oblasti Společenství mají početné stavy zvířat.
(10) Epizootie slintavky a kulhavky v některých členských státech v roce 2001 prokázala, že na základě intenzivního přemísťování a obchodu se zvířaty vnímavými ke slintavce a kulhavce může ohnisko choroby rychle nabýt epizootických rozměrů a způsobit takové poruchy, které mohou výrazně snížit rentabilitu chovu zvířat vnímavých druhů a ostatních součástí ekonomiky venkova, a rovněž si vyžádat značné finanční prostředky pro náhrady zemědělcům a uplatňování tlumicích opatření.
(11) V průběhu krize slintavky a kulhavky v roce 2001 Komise posílila tlumicí opatření Společenství proti slintavce a kulhavce podle směrnice 85/511/EHS přijetím ochranných opatření v souladu se směrnicí Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [10] a směrnicí Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [11].
(12) V roce 2001 Komise rovněž přijala rozhodnutí o podmínkách používání nouzového očkování v souladu se směrnicí 85/511/EHS.
Tyto podmínky byly stanoveny na základě doporučení ve zprávě Vědeckého výboru pro otázky zdraví a řádného zacházení se zvířaty z roku 1999 o strategii nouzového očkování proti slintavce a kulhavce.
(13) Tato směrnice by měla zohlednit zprávu skupin znalců členských států z roku 1998 o revizi předpisů Společenství pro slintavku a kulhavku, která odráží zkušenosti členských států z epizootie klasického moru prasat z roku 1997, a závěry Mezinárodní konference o prevenci a tlumení slintavky a kulhavky konané v Bruselu v prosinci roku 2001.
(14) Tato směrnice by rovněž měla zohlednit usnesení Evropského parlamentu ze dne 17. prosince 2002 o epizootii slintavky a kulhavky v Evropské unii v roce 2001 [12], které se opírá o závěry Dočasného výboru pro slintavku a kulhavku při Evropském parlamentu.
(15) Měla by být zohledněna doporučení pro minimální normy pro laboratoře, které pracují s virem slintavky a kulhavky in vitro a in vivo, ve zprávě z třicátého zasedání Evropské komise pro tlumení slintavky a kulhavky Organizace pro výživu a zemědělství z roku 1993.
(16) Tato směrnice by rovněž měla zohlednit změny v kodexu zdraví zvířat a příručce norem pro diagnostické testy a očkovací látky OIE (příručka OIE).
(17) Pro zajištění včasného odhalení možného ohniska slintavky a kulhavky je zapotřebí přijmout právní předpisy ukládající osobám, které jsou v kontaktu se zvířaty vnímavých druhů, povinnost hlásit všechny podezřelé případy příslušným orgánům.
Členské státy by měly zavést pravidelné kontroly zajišťující, aby zemědělci skutečně znali a dodržovali obecné předpisy pro tlumení choroby a biologickou bezpečnost.
(18) Při podezření na slintavku a kulhavku je třeba jednat okamžitě, aby bylo možno provádět rychlá a účinná tlumicí opatření, jakmile je choroba potvrzena.
Tato opatření by měla být přizpůsobena příslušnými orgány v závislosti na epizootologické situaci příslušného členského státu.
Opatření by však rovněž měla být posílena zvláštními ochrannými opatřeními v souladu s předpisy Společenství.
(19) Rychlá a přesná diagnostika choroby a identifikace příslušného viru by se měla provádět pod zodpovědností sítě národních laboratoří členských států.
V případě nutnosti by měla být zajištěna spolupráce národních laboratoří prostřednictvím referenční laboratoře Společenství určené Komisí v souladu s postupem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat ustaveného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [13].
(20) S ohledem na diferenciální laboratorní diagnostiku slintavky a kulhavky by mělo být zohledněno rozhodnutí Komise 2000/428/ES ze dne 4. července 2000, kterým se stanoví diagnostické postupy, metody odběru vzorků a kritéria pro vyhodnocování výsledků laboratorních testů pro potvrzení a diferenciální diagnózu vezikulární choroby prasat [14].
(21) Opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky by měla být především založena na eliminaci infikovaného stáda.
Infikovaná a kontaminovaná zvířata vnímavých druhů by měla být neprodleně utracena v souladu se směrnicí Rady 93/119/EHS ze dne 22. prosince 1993 o ochraně zvířat při porážení nebo utracování [15].
Mrtvá těla uhynulých nebo utracených zvířat by měla být pokud možno zpracována v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [16].
(22) V případě vzniku ohniska slintavky a kulhavky je třeba sjednotit hlediska ochrany veřejného zdraví a životního prostředí, zejména zajištěním úzké spolupráce mezi příslušnými veterinárními orgány a orgány ochrany životního prostředí.
Směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [17] vyžaduje pro zařízení pro odstraňování nebo recyklaci mrtvých těl zvířat a zvířecích odpadů s určitou zpracovací kapacitou povolení udělené podle integrovaného konceptu ochrany životního prostředí.
Je třeba vyhýbat se zbytečným rizikům při spalování mrtvých těl zvířat na ohních nebo hromadném zakopávání.
(23) Při vniku ohniska choroby je třeba zabránit jejímu šíření pečlivým sledováním přemísťování zvířat a používání produktů, které mohou být kontaminovány, a případně, zejména v oblastech s početnými stavy zvířat, nouzovým očkováním.
(24) Opatření pro tlumení epizootie slintavky a kulhavky, která postihla některé členské státy v roce 2001, ukázala, že mezinárodní předpisy, předpisy Společenství a navazující postupy dostatečně nezohlednily možnost použití nouzového očkování a následných testů pro odhalování infikovaných zvířat v očkované populaci.
Příliš pozornosti bylo věnováno obchodně-politickým hlediskům, takže ochranné očkování se nepoužívalo ani tehdy, když bylo schváleno.
(25) Pro tlumení slintavky a kulhavky existují různé strategie.
Při epizootii by se mělo při výběru strategie tlumení choroby rovněž zvážit, která strategie způsobuje co možná nejmenší hospodářské škody v nezemědělských odvětvích hospodářství.
(26) Při nouzovém očkování bez následného utracování očkovaných zvířat může být výrazně sníženo množství zvířat, která je třeba při tlumení choroby utratit.
Absenci infekce je potom třeba prokázat vhodnými testy.
(27) Čištění a dezinfekce by měly být nedílnou součástí politiky Společenství při tlumení slintavky a kulhavky.
Dezinfekční prostředky by se měly používat v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [18].
(28) Sperma, vajíčka a embrya odebraná od zvířat vnímavých druhů infikovaných virem slintavky a kulhavky mohou přispět k šíření choroby, a proto by se na ně měla vztahovat omezení nad rámec veterinárních podmínek pro obchod uvnitř Společenství stanovených v těchto směrnicích:
- směrnice Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod s hluboce zmrazeným spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [19],
- směrnice Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [20],
- směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [21].
(29) Při vniku ohniska choroby se může ukázat, že je nezbytné uplatňovat tlumicí opatření nejen na infikovaná zvířata vnímavých druhů, ale i na kontaminovaná zvířata druhů nevnímavých k chorobě, která mohou být pasivními přenašeči viru.
Při epizootii slintavky a kulhavky v roce 2001 byla uplatněna omezení rovněž na přemísťování koňovitých z hospodářství se zvířaty vnímavých druhů nebo sousedícími s těmito hospodářstvími a nad rámec požadavků směrnice Rady 90/426/EHS ze dne 26. června o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [22] bylo požadováno zvláštní osvědčení pro kontrolu obchodu s koňovitými z členských států postižených slintavkou a kulhavkou.
(30) Veterinární podmínky uvádění na trh, obchodu a dovozu živočišných produktů určených k lidské spotřebě do Společenství jsou stanoveny v těchto směrnicích:
- směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [23],
- směrnice Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [24],
- směrnice Rady 80/215/EHS ze dne 22. ledna 1980 o veterinárních otázkách obchodu s masnými výrobky uvnitř Společenství [25],
- směrnice Rady 91/495/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o hygienických a veterinárních otázkách produkce králičího masa a masa farmové zvěře a uvádění tohoto masa na trh [26],
- směrnice Rady 94/65/ES ze dne 14. prosince 1994, kterou se stanoví požadavky na výrobu a uvádění na trh mletého masa a masných polotovarů [27],
- směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [28].
(31) Tyto směrnice se v současné době nahrazují.
Pro usnadnění odkazování je ošetření masa a masných výrobků ze zvířat vnímavých druhů, které je požadováno, aby bylo zaručeno zničení případně přítomného viru slintavky a kulhavky, uvedeno v přílohách VII až IX této směrnice, které vycházejí z uvedených směrnic a vyhovují doporučením OIE.
(32) Veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě jsou stanoveny se směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002 [29].
(33) Směrnice Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvádění na trh [30] stanoví zásady ošetření mléka zvířat držených v pásmech dozoru vymezených v souladu s opatřeními Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky.
Požadavky uvedené směrnice nejsou dostatečné, protože neupravují ošetření mléka z ochranných pásem a od očkovaných zvířat.
Ošetření mléka určeného k lidské spotřebě stanovené uvedenou směrnicí navíc přesahuje požadavky kodexu OIE o ničení viru slintavky a kulhavky v mléce a způsobuje logistické problémy při likvidaci značného množství mléka odmítnutého mlékárnami.
Proto by do této směrnice měla být zahrnuta podrobnější ustanovení pro odběr a dopravu mléka zvířat vnímavých druhů v pásmech, na která se vztahují tlumicí opatření proti slintavce a kulhavce.
Ošetření mléka a mléčných výrobků uvedených v příloze IX této směrnice odpovídá doporučením OIE pro ničení případně přítomného viru slintavky a kulhavky v mléce a mléčných výrobcích.
Směrnice 92/46/EHS by tedy měla být pozměněna.
(34) U produktů živočišného původu by měla být zohledněna směrnice Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [31].
Některá ustanovení směrnice 92/118/EHS byla zahrnuta do nařízení (ES) č. 1774/2002.
(35) Používání zásady regionalizace by mělo umožňovat provádění přísných tlumicích opatření, včetně nouzového očkování, ve stanovené části Společenství, aniž by byly ohroženy obecné zájmy Společenství.
Mléčné a masné výrobky z očkovaných zvířat mohou být uváděny na trh v souladu s příslušnými předpisy Společenství a zejména touto směrnicí.
(36) Směrnice Rady 64/432/EHS definuje regiony.
Rozhodnutí Komise 2000/807/ES ze dne 11. prosince 2000 o stanovení kódované formy a kódů pro hlášení chorob zvířat podle směrnice Rady 82/894/EHS [32] stanoví v členských státech správní území pro tlumení a hlášení chorob.
(37) Pro krizové situace vytvořilo Společenství v souladu s rozhodnutím Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [33] rezervy inaktivovaných antigenů viru slintavky a kulhavky skladované v určených prostorech a zřídilo banku antigenů a očkovacích látek Společenství.
Je třeba stanovit přehledné a účinné postupy zaručující přístup k antigenům bez zbytečného prodlení.
Některé členské státy rovněž vytvořily a provozují národní banky antigenů a očkovacích látek.
(38) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [34] vyžaduje, aby – až na několik výjimek – měly všechny veterinární léčivé přípravky uváděné na trh ve Společenství registraci.
Uvedená směrnice rovněž stanoví kritéria udělování registrace veterinárním léčivým přípravkům, včetně imunologických veterinárních léčivých přípravků.
V případě závažné epizootie uvedená směrnice členským státům umožňuje, aby za určitých podmínek povolily uvedení výrobku na svůj trh bez registrace.
Slintavka a kulhavka se může stát závažnou epizootií.
Vzhledem k rychlým změnám požadavků na antigen, kterého je zapotřebí pro účinnou ochranu zvířat vnímavých druhů ve stavu nouze, se na očkovací látky proti slintavce a kulhavce vztahuje odchylka stanovená touto směrnicí.
(39) Referenční laboratoř Společenství by měla Komisi a členské státy informovat o potřebě mít k dispozici očkovací látky a antigeny, zejména jsou-li zjištěny virové kmeny, proti kterým očkovací látky vyráběné na základě antigenů skladovaných v bance antigenů a očkovacích látek Společenství neposkytují dostatečnou ochranu.
(40) S ohledem na rizika úmyslného šíření viru slintavky a kulhavky by měly být preventivně používány zvláštní postupy pro získávání antigenů z banky antigenů a očkovacích látek Společenství a pro zveřejňování určitých podrobností o opatřeních pro tlumení choroby.
(41) Přítomnost zcela neimunní populace vnímavých zvířat v členských státech vyžaduje stálou pohotovost a připravenost pro případ choroby.
Při epizootii slintavky a kulhavky v roce 2001 se znovu prokázala potřeba podrobných pohotovostních plánů.
V současnosti mají všechny členské státy pohotovostní plány schválené rozhodnutím Komise 93/455/EHS ze dne 23. července 1993 o schválení některých pohotovostních plánů pro tlumení slintavky a kulhavky [35].
Tyto pohotovostní plány by měly být pravidelně revidovány, mj. na základě výsledků cvičných poplachů v reálném čase prováděných členskými státy, zkušeností z epizootie v roce 2001 a rovněž proto, aby do nich byla zahrnuta opatření pro ochranu životního prostředí.
Členské státy by měly při organizaci a provádění těchto cvičení úzce spolupracovat v rámci programů přeshraniční spolupráce.
Komise by měla ve spolupráci s členskými státy přijmout opatření pro přípravu technické pomoci, která by mohla být poskytnuta členským státům postiženým epizootií.
(42) Pro ochranu zvířat Společenství a na základě posouzení rizika by měla být poskytnuta pomoc sousedním třetím zemím postiženým nebo ohroženým slintavkou a kulhavkou, zejména s ohledem na nouzové dodávky antigenů a očkovacích látek.
Tato ustanovení by však měla platit, aniž by byly dotčeny dohody o přístupu k bance antigenů a očkovacích látek Společenství uzavřené mezi příslušnou třetí zemí a Společenstvím.
(43) Rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o výdajích ve veterinární oblasti [36] se použije v případě výskytu slintavky a kulhavky a stanoví podporu Společenství, která má být poskytnuta referenčním laboratořím a bankám antigenů a očkovacích látek.
Vyrovnávací platby Společenství vyplacené členským státům za finanční výdaje na tlumicí opatření při vzniku ohniska slintavky a kulhavky by měly podléhat přezkoumání, zda byly dodrženy alespoň minimální požadavky této směrnice.
(44) Pro zajištění úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí při tlumení slintavky a kulhavky a při zohlednění povahy choroby by Komise měla mít možnost měnit a přizpůsobovat určitá technická hlediska tlumicích opatření.
V případě nutnosti by se měla Komise při těchto změnách nebo přizpůsobeních opírat o výsledky veterinární inspekční mise prováděné v souladu s rozhodnutím Komise 98/139/ES ze dne 4. února 1998, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla ke kontrolám na místě prováděným ve veterinární oblasti znalci Komise v členských státech [37].
(45) Členské státy by měly určit sankce při porušení ustanovení této směrnice a zajistit, aby se používala.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(46) V souladu se zásadou proporcionality je pro dosažení základního cíle udržování a – v případě vypuknutí ohniska choroby – rychlého obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce všech členských států nezbytné a potřebné přijmout opatření pro zvýšení připravenosti na chorobu, pro co nejrychlejší tlumení ohnisek choroby, v případě nutnosti nouzového očkování, a pro omezení nepříznivých účinků na produkci a obchod se zvířaty a produkty živočišného původu.
Tato směrnice nepřekračuje meze, které jsou nezbytné pro dosažení stanovených cílů v souladu s čl. 5 odst.
(47) Opatření, která jsou nezbytná pro provádění této směrnice, by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [38],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví:
a) minimální tlumicí opatření pro případ vzplanutí ohniska slintavky a kulhavky jakéhokoli druhu viru;
b) určitá preventivní opatření pro zvýšení pohotovosti a připravenosti příslušných orgánů a zemědělců na slintavku a kulhavku.
2. Členské státy mohou samostatně přijmout přísnější opatření v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí výrazem:
a) "zvíře vnímavého druhu" domácí nebo volně žijící zvíře podřádů Ruminantia, Suina a Tylopoda řádu Artiodactyla.
Pro zvláštní opatření, zejména při používání čl. 1 odst. 2, článku 15 a čl. 85 odst. 2, mohou být za vnímavá ke slintavce a kulhavce podle vědeckých poznatků považována i jiná zvířata, jako např. zvířata řádu Rodentia nebo Proboscidae;
b) "hospodářství" zemědělské nebo jiné zařízení, včetně cirkusů, nacházející se na území členského státu, kde se trvale nebo dočasně chovají nebo drží zvířata vnímavých druhů.
Pro účely čl. 10 odst. 1 však tato definice nezahrnuje obytné prostory lidí v těchto zařízeních, nejsou-li v nich trvale nebo dočasně chována zvířata vnímavých druhů, včetně zvířat podle čl. 85 odst. 2, jatka, dopravní prostředky, stanoviště hraniční kontroly nebo ohrazené prostory, kde jsou držena a mohou být lovena zvířata vnímavých druhů, jsou-li tyto ohrady tak veliké, že není možné použít opatření podle článku 10;
c) "stádo" zvíře nebo skupina zvířat držených v hospodářství jako epizootologická jednotka; jestliže je v hospodářství drženo více než jedno stádo, tvoří každé z těchto stád samostatnou jednotku a má stejný nákazový status;
d) "vlastník" osoba nebo osoby, fyzické nebo právnické, vlastnící zvíře vnímavého druhu nebo odpovědné – ať za úplatu či nikoli – za držení těchto zvířat;
e) "příslušný orgán" orgán členského státu, který je příslušný pro provádění veterinárních nebo zootechnických kontrol, nebo jakýkoli orgán, na který byla tato příslušnost přenesena;
f) "úřední veterinární lékař" veterinární lékař jmenovaný příslušným orgánem členského státu;
g) "povolení" písemné povolení vydané příslušnými orgány, k němuž musí existovat nezbytné kopie pro následné kontroly v souladu s příslušnými předpisy dotyčného členského státu;
h) "inkubační doba" časové období mezi infekcí a výskytem klinických příznaků slintavky a kulhavky.
Pro účely této směrnice konkrétně 14 dnů pro skot a prasata a 21 dnů pro ovce a kozy a jiná zvířata vnímavých druhů;
i) "zvíře podezřelé z infekce" zvíře vnímavého druhu projevující klinické příznaky či postmortální změny nebo reakce na laboratorní testy, které vyvolávají podezření na slintavku a kulhavku;
j) "zvíře podezřelé z kontaminace" zvíře vnímavého druhu, které mohlo být podle zjištěných epizootologických údajů přímo nebo nepřímo vystaveno viru slintavky a kulhavky;
k) "případ slintavky a kulhavky" nebo "zvíře infikované slintavkou a kulhavkou" zvíře vnímavého druhu nebo tělo takového zvířete, u kterého byla úředně potvrzena slintavka a kulhavka s ohledem na definice v příloze I:
- buď na základě úředního potvrzení klinických příznaků nebo postmortálních změn odpovídajících slintavce a kulhavce, nebo
- na základě výsledku laboratorního vyšetření provedeného v souladu s přílohou XIII;
l) "ohnisko slintavky a kulhavky" hospodářství, ve kterém jsou držena zvířata vnímavých druhů a které splňuje jedno nebo více kritérií podle přílohy I;
m) "prvotní ohnisko" ohnisko ve smyslu čl. 2 písm. d) směrnice 82/894/EHS;
n) "utracení" utracení zvířat ve smyslu čl. 2 odst. 6 směrnice 93/119/EHS;
o) "nutná porážka" porážka v případech nouze ve smyslu čl. 2 odst. 7 směrnice 93/119/EHS zvířat, která nejsou na základě epizootologických údajů či klinické diagnózy nebo výsledků laboratorních testů považována za infikovaná nebo kontaminovaná virem slintavky a kulhavky, včetně porážky z důvodu řádného zacházení se zvířaty;
p) "zpracování" některý z postupů pro velmi nebezpečný materiál stanovených v nařízení (ES) č. 1774/2002 a všech jeho prováděcích předpisech použitých tak, aby bylo vyloučeno riziko šíření viru slintavky a kulhavky;
q) "regionalizace" vymezení pásma podléhajícího regulaci, ve kterém platí omezení přemísťování a obchodu s určitými zvířaty nebo živočišnými produkty podle článku 45, aby se zabránilo šíření slintavky a kulhavky do pásma, kde žádná omezení ve smyslu této směrnice neplatí;
r) "region" území podle definice v čl. 2 odst. 2 písm. p) směrnice 64/432/EHS;
s) "podregion" území stanovené v příloze rozhodnutí 2000/807/ES;
t) "banka antigenů a očkovacích látek Společenství" vhodné prostory určené v souladu s touto směrnicí pro skladování rezerv Společenství jak koncentrovaných inaktivovaných antigenů viru slintavky a kulhavky pro výrobu očkovacích látek proti slintavce a kulhavce, tak veterinárních imunologických přípravků (očkovacích látek) rekonstituovaných z těchto antigenů a registrovaných v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [39];
u) "nouzové očkování" očkování v souladu s čl. 50 odst. 1;
v) "ochranné očkování" nouzové očkování prováděné v hospodářstvích v určené oblasti, aby byla v této oblasti chráněna zvířata vnímavých druhů proti vzdušnému šíření viru slintavky a kulhavky nebo šíření prostřednictvím předmětů kontaminovaných tímto virem, mají-li být tato zvířata po očkování uchována naživu;
w) "supresivní očkování" nouzové očkování prováděné výhradně v rámci režimu likvidace systematickým porážením v hospodářství nebo pásmu, kde existuje naléhavá potřeba omezit množství cirkulujícího viru slintavky a kulhavky a snížit riziko jeho šíření za hranice hospodářství nebo pásma, mají-li být tato zvířata po očkování odstraněna;
x) "volně žijící zvíře" zvíře vnímavého druhu žijící mimo hospodářství podle definice v čl. 2 písm. b) nebo prostorů podle článků 15 a 16;
y) "prvotní případ slintavky a kulhavky u volně žijících zvířat" jakýkoli případ slintavky a kulhavky zjištěný u volně žijícího zvířete v pásmu, ve kterém se nepoužívají žádná opatření v souladu s čl. 85 odst. 3 nebo 4.
KAPITOLA II
TLUMENÍ SLINTAVKY A KULHAVKY
ODDÍL 1
HLÁŠENÍ
Článek 3
Hlášení slintavky a kulhavky
1. Členské státy zajistí, aby:
a) slintavka a kulhavka byla příslušným orgánem vedena jako choroba povinná hlášením;
b) vlastník a jakákoli osoba, která je v kontaktu se zvířaty, provází je při přepravě nebo na ně dohlíží, je povinna příslušnému orgánu nebo úřednímu veterinárnímu lékaři neprodleně hlásit výskyt nebo podezření na výskyt slintavky a kulhavky a držet zvířata infikovaná slintavkou a kulhavkou nebo zvířata podezřelá z infekce z dosahu míst, kde by byla jiná zvířata vnímavých druhů ohrožena infekcí nebo kontaminací virem slintavky a kulhavky;
c) praktičtí veterinární lékaři, úřední veterinární lékaři, vedoucí pracovníci veterinárních nebo jiných úředních nebo soukromých laboratoří a osoby s profesionálním vztahem ke zvířatům vnímavých druhů nebo výrobkům získaným z těchto zvířat jsou povinni příslušnému orgánu neprodleně hlásit všechny poznatky o výskytu nebo podezření na výskyt slintavky a kulhavky, které získali před jakýmkoli úředním zásahem v rámci této směrnice.
2. Aniž jsou dotčeny stávající předpisy Společenství o hlášení ohnisek chorob zvířat, ohlásí členský stát, na jehož území je potvrzeno ohnisko slintavky a kulhavky nebo prvotní výskyt slintavky a kulhavky u volně žijících zvířat, chorobu a poskytne informace a písemnou zprávu Komisi a ostatním členským státům v souladu s přílohou II.
ODDÍL 2
OPATŘENÍ V PŘÍPADĚ PODEZŘENÍ NA OHNISKO SLINTAVKY A KULHAVKY
Článek 4
Opatření v případě podezření na ohnisko slintavky a kulhavky
1. Členské státy zajistí, aby byla prováděna opatření podle odstavců 2 a 3, nachází-li se v hospodářství jedno nebo více zvířat podezřelých z infekce nebo kontaminace.
2. Příslušný orgán neprodleně zahájí úřední šetření pod vlastním dohledem, aby potvrdil nebo vyloučil výskyt slintavky a kulhavky, a zejména nechá odebrat nezbytné vzorky pro laboratorní vyšetření pro potvrzení ohniska choroby v souladu s definicí ohniska v příloze I.
3. Příslušný orgán postaví hospodářství podle odstavce 1 pod úřední dozor, jakmile je podezření na infekci ohlášeno, a zejména zajistí, aby:
a) bylo provedeno sčítání všech kategorií zvířat v hospodářství a aby byl u každé kategorie zvířat vnímavých druhů zjištěn počet zvířat, která jsou již uhynulá, a zvířat, která jsou infikovaná nebo kontaminovaná, nebo podezřelá z infekce nebo kontaminace;
b) sčítání podle písmena a) bylo stále aktualizováno, aby evidovalo zvířata vnímavých druhů narozená nebo uhynulá v době podezření.
Tyto údaje vlastník předkládá na žádost příslušnému orgánu a tento orgán je při každé návštěvě kontroluje;
c) všechny zásoby mléka, mléčných výrobků, masa, masných výrobků, jatečně upravených těl, kůží a kožek, vlny, spermatu, embryí, vajíček, močůvky, kejdy a krmiva i steliva v hospodářství byly zaznamenány a záznamy udržovány;
d) žádná zvířata vnímavých druhů nevstoupila do hospodářství nebo hospodářství neopustila, s výjimkou případů hospodářství, která jsou tvořena epizootologicky odlišnými produkčními jednotkami podle článku 18, a aby všechna zvířata vnímavých druhů v hospodářství byla držena ve svých stáních nebo na jiném místě, kde mohou být izolována;
e) u vstupů a výstupů z budov nebo míst, kde se drží zvířata vnímavých druhů, a ze samotného hospodářství byly používány vhodné způsoby dezinfekce;
f) bylo provedeno epizootologické šetření v souladu s článkem 13;
g) byly pro usnadnění epizootologického šetření odebrány nezbytné vzorky pro laboratorní testy v souladu s bodem 2.1.1.1 přílohy III.
Článek 5
Pohyby do hospodářství a z hospodářství v případě podezření na ohnisko slintavky a kulhavky
1. Členské státy zajistí, aby byl nad rámec opatření podle článku 4 zakázán veškerý pohyb do hospodářství a z hospodářství, u kterého existuje podezření na ohnisko slintavky a kulhavky.
Tento zákaz se zejména vztahuje na:
a) pohyb masa nebo jatečně upravených těl, masných výrobků, mléka nebo mléčných výrobků, spermatu, vajíček nebo embryí zvířat vnímavých druhů nebo krmiva, nástrojů, předmětů nebo jiných látek, jako vlny, kůží a kožek, štětin nebo zvířecích odpadů, chlévské mrvy, hnoje nebo jiného materiálu, kterým by mohl být přenášen virus slintavky a kulhavky, z hospodářství;
b) pohyb zvířat druhů nevnímavých ke slintavce a kulhavce;
c) pohyb osob do hospodářství a z hospodářství;
d) pohyb dopravních prostředků do hospodářství a z hospodářství.
2. Odchylně od zákazu v odst. 1 písm. a) může příslušný orgán v případě obtíží se skladováním mléka v hospodářství buď nařídit, aby bylo mléko v hospodářství likvidováno, nebo povolit přepravu mléka pod veterinárním dozorem a pouze dopravními prostředky, které jsou vybaveny tak, aby bylo vyloučeno riziko šíření viru slintavky a kulhavky, z hospodářství na nejbližší možné místo pro neškodné odstranění nebo jiný postup, který zajišťuje likvidaci viru slintavky a kulhavky.
3. Odchylně od ustanovení v odst. 1 písm. b), c) a d) může příslušný orgán povolit tyto pohyby do hospodářství a z hospodářství s výhradou všech nezbytných podmínek pro zabránění šíření viru slintavky a kulhavky.
Článek 6
Rozšíření opatření na jiná hospodářství
1. Příslušný orgán rozšíří opatření podle článků 4 a 5 na jiná hospodářství, může-li být jejich poloha, konstrukce a uspořádání nebo kontakty se zvířaty z hospodářství podle článku 4 důvodem k podezření na kontaminaci.
2. Příslušný orgán provede přinejmenším opatření podle článku 4 a čl. 5 odst. 1 na zařízení nebo dopravní prostředky podle článku 16, může-li být přítomnost zvířat vnímavých druhů důvodem k podezření na infekci nebo kontaminaci virem slintavky a kulhavky.
Článek 7
Dočasné kontrolní pásmo
1. Příslušný orgán může vymezit dočasné kontrolní pásmo, vyžaduje-li to epizootologická situace, a to zejména v případě velké hustoty zvířat vnímavých druhů, intenzivního pohybu zvířat nebo osob v kontaktu se zvířaty vnímavých druhů, oddalování hlášení podezřelých případů nebo nedostatečných informací o možném původu a způsobech přenosu viru slintavky a kulhavky.
2. V hospodářstvích v dočasném kontrolním pásmu, ve kterých jsou držena zvířata vnímavých druhů, se provedou přinejmenším opatření podle čl. 4 odst. 2 a 3 písm. a), b) a d) a čl. 5 odst. 1.
3. Opatření používaná v dočasném kontrolním pásmu mohou být doplněna dočasným zákazem pohybu všech zvířat ve větší oblasti nebo na celém území členského státu.
Zákaz pohybu zvířat druhů nevnímavých ke slintavce a kulhavce však nesmí překročit 72 hodin, není-li oprávněn výjimečnými okolnostmi.
Článek 8
Preventivní eradikační program
1. Na základě epizootologických informací nebo jiných dokladů může příslušný orgán provádět preventivní eradikační program, včetně preventivního utracování zvířat vnímavých druhů, která by mohla být kontaminována, a v případě nutnosti zvířat z epizootologicky souvisejících produkčních jednotek nebo sousedních hospodářstvích.
2. V tomto případě se provádějí odběry vzorků a klinická vyšetření zvířat vnímavých druhů přinejmenším v souladu s bodem 2.1.1.1 přílohy III.
3. Příslušný orgán informuje Komisi před prováděním opatření podle tohoto článku.
Článek 9
Udržování opatření
Členské státy nezruší opatření podle článků 4 až 7, dokud nebylo podezření na slintavku a kulhavku úředně vyloučeno.
ODDÍL 3
OPATŘENÍ V PŘÍPADĚ POTVRZENÍ
Článek 10
Opatření v případě potvrzení ohniska slintavky a kulhavky
1. Jakmile je ohnisko slintavky a kulhavky potvrzeno, členské státy zajistí, aby byla nad rámec opatření podle článků 4 až 6 v hospodářství neprodleně přijata tato opatření:
a) Všechna zvířata vnímavých druhů jsou neprodleně utracena na místě.
Za výjimečných okolností mohou být zvířata vnímavých druhů utracena na nejbližším k tomuto účelu vhodném místě za úředního dozoru a takovým způsobem, který vylučuje riziko šíření viru slintavky a kulhavky při přepravě a utracení.
Příslušný členský stát informuje Komisi o těchto výjimečných okolnostech a přijatých opatřeních.
b) Úřední veterinární lékař zajistí, aby byly před a při utracování zvířat vnímavých druhů odebrány v souladu s bodem 2.1.1.1 přílohy III a v dostatečném množství všechny příslušné vzorky nezbytné pro epizootologické šetření podle článku 13.
Příslušný orgán může rozhodnout, že čl. 4 odst. 2 se nepoužije v případech objevení sekundárního ohniska, které epizootologicky souvisí s prvotním ohniskem, pro který již byly odebrány vzorky v souladu s tímto článkem, jestliže bylo odebráno náležité a dostatečné množství vzorků nezbytných pro epizootologické šetření podle článku 13.
c) Mrtvá těla zvířat vnímavých druhů, která uhynula v hospodářství, a mrtvá těla zvířat, která byla utracena v souladu s písmenem a), se bez zbytečného prodlení zpracují pod úředním dozorem takovým způsobem, který vylučuje riziko šíření viru slintavky a kulhavky.
Vyžadují-li zvláštní okolnosti, aby byla mrtvá těla zakopána nebo spálena uvnitř nebo vně hospodářství, provede se toto opatření v souladu s pokyny připravenými předem v rámci pohotovostních plánů podle článku 72.
d) Všechny výrobky a látky podle čl. 4 odst. 3 písm. c) jsou izolovány do doby, než je kontaminace vyloučena, nebo ošetřeny v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře takovým způsobem, který zaručuje zničení viru slintavky a kulhavky, nebo zpracovány.
2. Po utracení a zpracování zvířat vnímavých druhů a přijetí opatření podle odst. 1 písm. d) členské státy zajistí, aby:
a) budovy používané pro ustájení zvířat vnímavých druhů, jejich okolí a dopravní prostředky používané pro jejich přepravu i všechny ostatní budovy a zařízení, které by mohly být kontaminovány, byly očištěny a dezinfikovány v souladu s článkem 11;
b) existuje-li navíc odůvodněné podezření, že obytné a kancelářské prostory hospodářství jsou kontaminovány virem slintavky a kulhavky, byly i tyto prostory dezinfikovány vhodnými prostředky;
c) repopulace probíhala v souladu s přílohou V.
Článek 11
Čištění a dezinfekce
1. Členské státy zajistí, aby byly čisticí a dezinfekční operace jakožto nedílná součást opatření podle této směrnice příslušně zdokumentovány a prováděny pod úředním dozorem a v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře, při použití dezinfekčních prostředků a pracovních koncentrací těchto dezinfekčních prostředků úředně schválených a příslušným orgánem registrovaných pro uvedení na trh jakožto biocidní přípravky pro veterinární hygienu v souladu se směrnicí 98/8/ES, aby bylo zaručeno zničení viru slintavky a kulhavky.
2. Členské státy zajistí, aby byly čisticí a dezinfekční operace, včetně příslušného hubení škůdců, prováděny způsobem, který v nejvyšší možné míře omezuje nepříznivý vliv na životní prostředí, který by mohl být důsledkem těchto operací.
3. Členské státy se snaží zajistit, aby všechny použité dezinfekční prostředky v souladu s nejlepší dostupnou technologií měly vedle schopnosti účinné dezinfekce rovněž co nejmenší nepříznivý vliv na životní prostředí a veřejné zdraví.
4. Členské státy zajistí, aby byly čisticí a dezinfekční operace prováděny v souladu s přílohou IV.
Článek 12
Vysledovatelnost a ošetření výrobků a látek, které byly získány ze zvířat nemocných slintavkou a kulhavkou nebo ze zvířat, která přišla do styku s těmito zvířaty
Členské státy zajistí, aby výrobky a látky podle čl. 4 odst. 3 písm. c) zvířat vnímavých druhů získané z hospodářství, ve kterém bylo potvrzeno ohnisko slintavky a kulhavky, a sperma, vajíčka a embrya získaná ze zvířat vnímavých druhů z tohoto hospodářství v době mezi pravděpodobným zavlečením choroby do hospodářství a přijetím úředních opatření byly vysledovány a zpracovány nebo – v případě látek jiných než sperma, vajíčka a embrya – byly ošetřeny pod úředním dozorem a takovým způsobem, který zaručuje zničení viru slintavky a kulhavky a vylučuje riziko jeho dalšího šíření.
Článek 13
Epizootologické šetření
1. Členské státy zajistí, aby epizootologická šetření týkající se ohnisek slintavky a kulhavky byla prováděna speciálně školenými veterinárními lékaři na základě dotazníků připravených v rámci pohotovostních plánů podle článku 72, aby byla zajištěna standardní, rychlá a cílená šetření.
Tato šetření se soustředí přinejmenším na:
a) délku časového období, po které mohla být slintavka a kulhavka v hospodářství přítomna před prvním podezřením nebo hlášením;
b) možný původ viru slintavky a kulhavky v hospodářství a na identifikaci ostatních hospodářství, kde jsou zvířata podezřelá z infekce nebo kontaminace ze stejného zdroje;
c) možný počet zvířat vnímavých druhů jiných než skot a prasata, která mohla být infikována nebo kontaminována;
d) pohyb zvířat, osob, dopravních prostředků a látek podle čl. 4 odst. 3 písm. c), při kterém mohl být virus slintavky a kulhavky zanesen do dotyčného hospodářství nebo vynesen z tohoto hospodářství.
2. Členské státy pravidelně informují Komisi a ostatní členské státy o výsledcích epizootologických šetření a šíření viru slintavky a kulhavky.
Článek 14
Doplňková opatření v případě potvrzení ohniska slintavky a kulhavky
1. Příslušný orgán může nařídit, aby kromě zvířat vnímavých druhů byla zvířata druhů nevnímavých ke slintavce a kulhavce v hospodářství, kde bylo potvrzeno ohnisko slintavky a kulhavky, utracena a zpracována takovým způsobem, který vylučuje riziko šíření viru slintavky a kulhavky.
První odstavec se však nevztahuje na zvířata druhů nevnímavých ke slintavce a kulhavce, která mohou být izolována, účinně očištěna a dezinfikována a která jsou individuálně označena, v případě koňovitých v souladu s předpisy Společenství, takže je možné kontrolovat jejich pohyb.
10 odst. 1 písm. a) pro epizootologicky související produkční jednotky nebo sousední hospodářství, poskytují-li epizootologické informace nebo jiné doklady odůvodněné podezření na možnou kontaminaci těchto hospodářství.
O záměru použít tato ustanovení je informována Komise, pokud možno před jejich použitím.
V tomto případě se přijmou opatření ohledně odebírání vzorků a klinických vyšetření zvířat přinejmenším podle bodu 2.1.1.1 přílohy III.
3. Příslušný orgán přijme po potvrzení prvního ohniska slintavky a kulhavky neprodleně všechna opatření nezbytná pro nouzové očkování v oblasti přinejmenším o velikosti pásma dozoru stanoveného v souladu s článkem 21.
4. Příslušný orgán může použít opatření podle článků 7 a 8.
ODDÍL 4
OPATŘENÍ VE ZVLÁŠTNÍCH PŘÍPADECH
Článek 15
Opatření v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky ve zvláštních zařízeních chovajících trvale nebo dočasně zvířata vnímavých druhů nebo v blízkosti těchto zařízení
1. Hrozí-li nebezpečí, že ohnisko slintavky a kulhavky infikuje zvířata vnímavých druhů v laboratoři, zoo, přírodní rezervaci či ohrazeném prostoru nebo v zařízeních, institucích nebo střediscích schválených v souladu s čl. 13 odst. 2 směrnice 92/65/EHS, a jsou-li zvířata chována pro vědecké účely nebo účely uchování druhů nebo genetických zdrojů hospodářských zvířat, zajistí dotyčný členský stát, aby byla přijata všechna příslušná opatření pro biologickou bezpečnost na ochranu těchto zvířat před infekcí. Tato opatření mohou zahrnovat omezení přístupu do veřejných institucí nebo podmínění tohoto přístupu zvláštními podmínkami.
2. Je-li potvrzeno ohnisko slintavky a kulhavky v některém ze zařízení podle odstavce 1, může se příslušný členský stát rozhodnout postupovat odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. a), nejsou-li ohroženy základní zájmy Společenství, a zejména nákazový status ostatních členských států, a jsou-li přijata všechna nezbytná opatření zabraňující riziku šíření viru slintavky a kulhavky.
3. Rozhodnutí podle odstavce 2 se neprodleně oznamuje Komisi. V případě genetických zdrojů hospodářských užitkových zvířat obsahuje toto oznámení odkaz na seznam zařízení sestavený v souladu s čl. 77 odst. 2 písm. f), ve kterém jsou tato zařízení příslušným orgánem předem uvedena jako zařízení pro uchovávání nukleu zvířat vnímavých druhů, který je nepostradatelný pro přežití druhu.
Článek 16
Opatření pro jatka, stanoviště hraniční kontroly a dopravní prostředky
1. Je-li případ slintavky a kulhavky potvrzen na jatkách, na stanovišti hraniční kontroly zřízeném v souladu se směrnicí 91/496/EHS nebo u dopravního prostředku, příslušný orgán zajistí, aby byla u postižených zařízení nebo dopravních prostředků přijata tato opatření:
a) všechna zvířata vnímavých druhů v těchto zařízeních nebo dopravních prostředcích jsou neprodleně utracena;
b) mrtvá těla zvířat podle písmena a) jsou zpracována pod úředním dozorem takovým způsobem, který vylučuje riziko šíření viru slintavky a kulhavky;
c) ostatní zvířecí odpad, včetně drobů, infikovaných nebo kontaminovaných zvířat nebo zvířat podezřelých z infekce a kontaminace je zpracován pod úředním dozorem takovým způsobem, který vylučuje riziko šíření viru slintavky a kulhavky;
d) hnůj, kejda a močůvka jsou dezinfikovány a mohou být odvezeny pouze pro účely postupu v souladu s kap. III částí A odd. II bodem 5 přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002;
e) čištění a dezinfekce budov a zařízení, včetně dopravních prostředků, se provádí pod dozorem úředního veterinárního lékaře v souladu s článkem 11 a podle pokynů příslušného orgánu;
f) epizootologické šetření se provádí v souladu s článkem 13.
2. Členské státy zajistí, aby byla opatření podle článku 19 používána v kontaktních hospodářstvích.
3. Členské státy zajistí, aby žádná zvířata určená k porážce, kontrole nebo přepravě nebyla umístěna v zařízeních nebo dopravních prostředcích podle odstavce 1 dříve než po uplynutí 24 hodin po ukončení čisticích a dezinfekčních operací podle odst. 1 písm. e).
4. Vyžaduje-li to epizootologická situace, zejména v případě podezření z kontaminace zvířat vnímavých druhů v hospodářstvích v blízkosti zařízení nebo dopravních prostředků podle odstavce 1, členské státy zajistí, aby odchylně od čl. 2 písm. b) druhé věty bylo hlášeno ohnisko choroby v zařízeních nebo dopravních prostředcích podle odstavce 1 a byla přijata opatření podle článků 10 a 21.
Článek 17
Přehodnocení opatření
Zvláštní případy podle článku 15 přehodnotí Komise při nejbližší možné příležitosti ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Nezbytná opatření proti šíření viru slintavky a kulhavky, zejména ve vztahu k regionalizaci podle článku 45 a nouzovému očkování podle článku 52, se přijímají postupem podle čl. 89 odst.
ODDÍL 5
HOSPODÁŘSTVÍ TVOŘENÁ EPIZOOTOLOGICKY ODLIŠNÝMI PRODUKČNÍMI JEDNOTKAMI A KONTAKTNÍ HOSPODÁŘSTVÍ
Článek 18
Hospodářství tvořená epizootologicky odlišnými produkčními jednotkami
1. U hospodářství tvořených dvěma nebo více samostatnými produkčními jednotkami může příslušný orgán ve výjimečných případech a po zvážení rizik postupovat odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. a) ve vztahu k produkčním jednotkám v infikovaném hospodářství, které nejsou postiženy slintavkou a kulhavkou.
2. Odchylka podle odstavce 1 se přiznává pouze v případě, kdy úřední veterinární lékař při úředním šetření podle čl. 4 odst. 2 potvrdí, že nejméně po dobu odpovídající dvojnásobku inkubační doby před datem zjištění ohniska slintavky a kulhavky byly v hospodářstvích splněny tyto podmínky proti šíření viru slintavky a kulhavky mezi produkčními jednotkami podle odstavce 1:
a) struktura, včetně administrativy, a velikost zařízení umožňuje naprosto oddělené ustájení a držení jednotlivých stád zvířat vnímavých druhů, včetně oddělení vzduchového prostoru;
b) práce v odlišných produkčních jednotkách, a zejména činnost ve stájích a na pastvě, krmení, odstraňování hnoje, kejdy a močůvky jsou naprosto odděleny a prováděny odlišným personálem;
c) stroje, pracovní zvířata druhů nevnímavých ke slintavce a kulhavce, zařízení, vybavení, nástroje a dezinfekční zařízení používané v produkčních jednotkách jsou naprosto odděleny.
3. Pro mléko může být odchylka od čl. 10 odst. 1 písm. d) přiznána hospodářství pro produkci mléka, pokud:
a) toto hospodářství vyhovuje podmínkám podle odstavce 2 a
b) dojení v každé jednotce se provádí odděleně a
c) v závislosti na stanoveném použití je mléko ošetřeno přinejmenším jedním ze způsobů podle přílohy IX části A nebo části B.
4. Je-li přiznána odchylka v souladu s odstavcem 1, stanoví členské státy předem prováděcí pravidla k této odchylce.
Členské státy informují Komisi o odchylce a poskytují údaje o přijatých opatřeních.
Článek 19
Kontaktní hospodářství
1. Hospodářství jsou považována za kontaktní hospodářství, pokud úřední veterinární lékař stanoví nebo shledá na základě potvrzených údajů, že do nich mohl být zavlečen virus slintavky a kulhavky v důsledku pohybu osob, zvířat, produktů živočišného původu, dopravních prostředků nebo jiným způsobem buď z jiných hospodářství do hospodářství čl. 4 odst. 1 nebo čl. 10 odst. 1, nebo z hospodářství podle čl. 4 odst. 1 nebo čl. 10 odst. 1 do jiných hospodářství.
2. Na kontaktní hospodářství vztahují opatření podle čl. 4 odst. 3 a článku 5 a tato opatření se zachovávají do doby, než je podezření na přítomnost viru slintavky a kulhavky v těchto kontaktních hospodářstvích úředně vyloučeno v souladu s definicí v příloze I a požadavky na šetření podle bodu 2.1.1.1 přílohy III.
3. Příslušný orgán zakáže přepravu všech zvířat z kontaktních hospodářství po dobu odpovídající inkubační době stanovené pro příslušný druh v čl. 2 písm. h). Příslušný orgán však může odchylně od čl. 4 odst. 3 písm. d) povolit přepravu zvířat vnímavých druhů pod úředním dozorem přímo do nejbližších možných určených jatek pro nutnou porážku.
Před přiznáním takové odchylky provede úřední veterinární lékař přinejmenším klinická vyšetření podle bodu 1 přílohy III.
4. Domnívá-li se příslušný orgán, že to epizootologická situace umožňuje, může omezit prohlášení hospodářství za kontaktní hospodářství podle odstavce 1 na jednu identifikovanou epizootologickou produkční jednotku hospodářství a na zvířata, která jsou v ní chována, odpovídá-li epizootologická produkční jednotka článku 18.
5. Nelze-li vyloučit epizootologickou spojitost mezi ohniskem slintavky a kulhavky a zařízeními nebo dopravními prostředky podle článků 15 a 16, členské státy zajistí, aby se opatření podle čl. 4 odst. 2 a 3 a článku 5 vztahovala na tato zařízení nebo dopravní prostředky. Příslušný orgán může rozhodnout o použití opatření podle článku 8.
Článek 20
Koordinace opatření
Komise může přehodnotit situaci v hospodářstvích podle článků 18 a 19 ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a postupem podle čl. 89 odst. 3 přijmout nezbytná opatření pro zajištění koordinace opatření prováděných členskými státy podle článků 18 a 19.
ODDÍL 6
OCHRANNÁ PÁSMA A PÁSMA DOZORU
Článek 21
Vytvoření ochranných pásem a pásem dozoru
1. Aniž jsou dotčena opatření podle článku 7, členské státy zajistí, aby přinejmenším opatření podle níže uvedených odstavců 2, 3 a 4 byla přijata neprodleně po potvrzení ohniska slintavky a kulhavky.
2. Příslušný orgán vytvoří ochranné pásmo o minimálním poloměru 3 km a pásmo dozoru o minimálním poloměru 10 km se středem v ohnisku slintavky a kulhavky podle odstavce 1.
Zeměpisné vymezení těchto pásem zohledňuje správní členění, přírodní překážky, možnosti dozoru a vědecké poznatky, které umožňují předpovídat pravděpodobné šíření viru slintavky a kulhavky vzduchem nebo jinými cestami.
Toto vymezení může být v případě nutnosti přezkoumáno na základě těchto skutečností.
3. Příslušný orgán zajistí, aby ochranná pásma a pásma dozoru byla vymezena označením dostatečné velikosti na silnicích při vstupu do těchto pásem.
4. Aby byla zajištěna plná koordinace všech opatření nezbytných pro co nejrychlejší eradikaci slintavky a kulhavky, jsou vytvořena národní a místní střediska tlumení choroby podle článků 74 a 76.
Pro účely epizootologického šetření podle článku 13 tato střediska spolupracují se skupinou znalců podle článku 78.
5. Členské státy neprodleně vysledují zvířata, která byla z pásem vyvezena po dobu alespoň 21 dnů před odhadovaným datem prvotní infekce hospodářství v ochranném pásmu, a o výsledcích vysledovávání informují příslušné orgány ostatních členských států a Komisi.
6. Členské státy spolupracují při vysledovávání čerstvého masa, masných výrobků, syrového mléka a syrových mléčných výrobků získaných ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranného pásma, které byly vyprodukovány mezi datem odhadovaného zavlečení viru slintavky a kulhavky a datem vstupu opatření podle odstavce 2 v platnost.
Toto čerstvé maso, masné výrobky, syrové mléko a syrové mléčné výrobky jsou ošetřeny v souladu s články 25, 26 a 27 nebo pozastaveny do doby, než je úředně vyloučena možnost kontaminace virem slintavky a kulhavky.
Článek 22
Opatření pro hospodářství v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby byla v ochranném pásmu neprodleně přijata přinejmenším tato opatření:
a) co možná nejdříve se provádí a následně neustále aktualizuje soupis všech hospodářství se zvířaty vnímavých druhů a sčítání všech zvířat přítomných v těchto hospodářstvích;
b) ve všech hospodářstvích se zvířaty vnímavých druhů se pravidelně provádějí veterinární kontroly způsobem, který vylučuje šíření viru slintavky a kulhavky případně přítomného v hospodářstvích, zejména včetně příslušných dokladů, jmenovitě soupisů podle pododstavce a) a opatření přijatých proti zavlečení nebo úniku viru slintavky a kulhavky, případně včetně klinického vyšetření podle bodu 1 přílohy III nebo odběru vzorků ze zvířat vnímavých druhů v souladu s bodem 2.1.1.1 přílohy III;
c) zvířata vnímavých druhů neopouštějí hospodářství, kde jsou držena.
2. Odchylně od odst. 1 písm. c) mohou být zvířata vnímavých druhů přepravována pod úředním dozorem za účelem nutné porážky přímo do jatek umístěných uvnitř stejného ochranného pásma nebo nejsou-li v tomto pásmu jatka, do jatek vně pásma určených příslušným orgánem v dopravních prostředcích očištěných a dezinfikovaných pod úředním dozorem po každé přepravní operaci.
Pohyb podle prvního pododstavce je povolen pouze tehdy, je-li příslušný orgán na základě klinického vyšetření v souladu s bodem 1 přílohy III provedeného úředním veterinárním lékařem u všech zvířat vnímavých druhů přítomných v hospodářství a po vyhodnocení epizootologických okolností přesvědčen, že není důvodu předpokládat přítomnost infikovaných nebo kontaminovaných zvířat v hospodářství.
Na maso těchto zvířat se vztahují opatření podle článku 25.
Článek 23
Pohyb a přeprava zvířat a jejich produktů v ochranném pásmu
Členské státy zajistí, aby byly v ochranném pásmu zakázány tyto činnosti:
a) pohyb mezi hospodářstvími a přeprava zvířat vnímavých druhů;
b) výstavy, trhy, přehlídky zvířat a jiné shromažďování zvířat vnímavých druhů, včetně jejich odvozu a rozdělování;
c) ambulantní služba pro připouštění zvířat vnímavých druhů;
d) umělé oplodňování a odběr vajíček a embryí ze zvířat vnímavých druhů.
Článek 24
Doplňková opatření a odchylky
1. Příslušný orgán může rozšířit zákazy podle článku 23 na:
a) pohyb nebo přepravu zvířat nevnímavých druhů mezi hospodářstvími umístěnými uvnitř pásma nebo ven z ochranného pásma či do ochranného pásma;
b) tranzit zvířat všech druhů ochranným pásmem;
c) shromažďování lidí s možným kontaktem se zvířaty vnímavých druhů, existuje-li riziko šíření viru slintavky a kulhavky;
d) umělé oplodňování nebo odběr vajíček a embryí ze zvířat druhů nevnímavých ke slintavce a kulhavce;
e) pohyb dopravních prostředků určených k přepravě zvířat;
f) porážku zvířat vnímavých druhů v hospodářství pro soukromou spotřebu;
g) přepravu zboží podle článku 33 do hospodářství se zvířaty vnímavých druhů.
2. Příslušný orgán může povolit:
a) tranzit zvířat všech druhů ochranným pásmem výhradně po nejdůležitějších hlavních silnicích nebo hlavních železnicích;
b) přepravu zvířat vnímavých druhů, pro která vydal úřední veterinární lékař osvědčení, že pocházejí z hospodářství vně ochranného pásma, a která jsou přepravována po určených cestách přímo do určených jatek za účelem nutné porážky, jsou-li dopravní prostředky po dodávce v jatkách očištěny a dezinfikovány pod úředním dozorem a tato dekontaminace je zaznamenána v knize jízd dopravního prostředku;
c) umělé oplodňování zvířat v hospodářství prováděné personálem tohoto hospodářství při použití spermatu odebraného od zvířat tohoto hospodářství nebo spermatu skladovaného v tomto hospodářství nebo spermatu dodaného z inseminační stanice na vnější hranice tohoto hospodářství;
d) pohyb a přepravu koňovitých s ohledem na podmínky uvedené v příloze VI;
e) za určitých podmínek přepravu zboží podle článku 33 do hospodářství se zvířaty vnímavých druhů.
Článek 25
Opatření pro čerstvé maso vyprodukované v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby uvádění čerstvého masa, mletého masa a masných polotovarů získaných ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranného pásma na trh bylo zakázáno.
2. Členské státy zajistí, aby uvádění čerstvého masa, mletého masa a masných polotovarů ze zvířat vnímavých druhů vyprodukovaných v zařízeních umístěných v ochranném pásmu na trh bylo zakázáno.
3. Členské státy zajistí, aby čerstvé maso, mleté maso a masné polotovary podle odstavce 1 byly označeny v souladu se směrnicí 2002/99/ES a následně přepravovány v zapečetěných nádobách do zařízení určeného příslušnými orgány, kde jsou zpracovány na masné výrobky ošetřené v souladu s přílohou VII částí A bodem 1 této směrnice.
4. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro čerstvé maso, mleté maso a masné polotovary, které byly vyprodukovány alespoň 21 dnů před odhadovaným datem prvotní infekce hospodářství v ochranném pásmu a které byly od okamžiku výroby skladovány a přepravovány odděleně od masa vyprodukovaného po tomto datu.
Toto maso musí být snadno odlišitelné od masa, které není určeno k přepravě z ochranného pásma, na základě zřetelného označení ve shodě s předpisy Společenství.
5. Odchylně se zákaz podle odstavce 2 nevztahuje na čerstvé maso, mleté maso a masné polotovary ze zařízení umístěných v ochranném pásmu za těchto podmínek:
a) zařízení produkuje pod přísnou veterinární kontrolou;
b) v zařízení se zpracovává pouze čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary podle odstavce 4 nebo čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary získané ze zvířat chovaných a poražených vně ochranného pásma nebo ze zvířat přepravených do zařízení a v něm poražených v souladu s ustanoveními čl. 24 odst. 2 písm. b);
c) všechno toto čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary musí mít označení zdravotní nezávadnosti v souladu s přílohou I kapitolou XI směrnice 64/433/EHS nebo v případě masa z jiných sudokopytníků označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly III směrnice 91/495/EHS nebo v případě mletého masa a masných polotovarů označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly VI směrnice 94/65/ES;
d) po celý produkční proces musí být všechno toto čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary zřetelně označeny a přepravovány a skladovány odděleně od čerstvého masa, mletého masa nebo masných polotovarů, které nejsou určeny pro přepravu z ochranného pásma v souladu s touto směrnicí.
6. Příslušný orgán potvrdí u čerstvého masa, mletého masa a masných polotovarů určených pro obchod uvnitř Společenství dodržení podmínek v odstavci 5.
Příslušný orgán dohlíží na kontrolu dodržování podmínek prováděnou místními veterinárními orgány a v případě obchodu uvnitř Společenství předává ostatním členským státům a Komisi seznam těchto zařízení, která schválil pro účely tohoto osvědčení.
7. S výhradou zvláštních podmínek stanovených postupem podle čl. 89 odst. 3 může být zejména pro označení zdravotní nezávadnosti masa získaného ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranných pásem udržovaných více než 30 dnů přiznána odchylka ze zákazu podle odstavce 1.
Článek 26
Opatření pro masné výrobky vyprodukované v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby uvádění masných výrobků vyprodukovaných z masa zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranného pásma na trh bylo zakázáno.
2. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro masné výrobky buď ošetřené jedním ze způsobů podle přílohy VII části A bodu 1, nebo vyprodukované z masa podle čl. 25 odst. 4.
Článek 27
Opatření pro mléko a mléčné výrobky vyprodukované v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby uvádění mléka od zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranného pásma a mléčných výrobků vyprodukovaných z tohoto mléka na trh bylo zakázáno.
2. Členské státy zajistí, aby uvádění mléka a mléčných výrobků od zvířat vnímavých druhů vyprodukovaných v zařízení umístěném v ochranném pásmu na trh bylo zakázáno.
3. Odchylně se zákaz podle odstavce 1 nevztahuje na mléko a mléčné výrobky od zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranného pásma, které byly vyprodukovány alespoň 21 dnů před odhadovaným datem prvotní infekce hospodářství v ochranném pásmu a které byly od okamžiku výroby skladovány a přepravovány odděleně od mléka a mléčných výrobků vyprodukovaných po tomto datu.
4. Odchylně se zákaz podle odstavce 1 nevztahuje na mléko získané od zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranného pásma a mléčné výrobky vyprodukované z tohoto mléka, které byly ošetřeny jedním ze způsobů podle přílohy IX části A nebo B v závislosti na použití mléka a mléčných výrobků.
Ošetření se provádí za podmínek podle odstavce 6 v zařízeních podle odstavce 5 nebo není-li v ochranném pásmu žádné zařízení, v zařízeních umístěných vně ochranného pásma za podmínek podle odstavce 8.
5. Odchylně se zákaz podle odstavce 2 nevztahuje na mléko a mléčné výrobky, které byly vyprodukovány v zařízeních umístěných v ochranném pásmu za podmínek podle odstavce 6.
6. Zařízení podle odstavců 4 a 5 splňují tyto podmínky:
a) zařízení produkuje pod trvalou a přísnou úřední kontrolou;
b) všechno mléko používané v zařízení buď vyhovuje odstavcům 3 a 4, nebo je syrové mléko získáno od zvířat vně ochranného pásma;
c) po celý produkční proces musí být mléko zřetelně označeno a přepravováno a skladováno odděleně od syrového mléka a syrových mléčných výrobků, které nejsou určeny pro přepravu z ochranného pásma;
d) přeprava syrového mléka z hospodářství umístěných vně ochranného pásma do zařízení se provádí dopravními prostředky, které jsou očištěny a dezinfikovány před přepravní operací a které nejsou v následném kontaktu s hospodářstvími v ochranném pásmu chovajícími zvířata vnímavých druhů.
7. Příslušný orgán potvrdí u mléka určeného pro obchod uvnitř Společenství dodržení podmínek v odstavci 6.
Příslušný orgán dohlíží na kontrolu dodržování podmínek prováděnou místními veterinárními orgány a v případě obchodu uvnitř Společenství předává ostatním členským státům a Komisi seznam těchto zařízení, která schválil pro účely tohoto osvědčení.
8. Na přepravu syrového mléka z hospodářství umístěných v ochranném pásmu do zařízení umístěných vně ochranného pásma a na zpracování tohoto mléka se vztahují tyto podmínky:
a) zpracování syrového mléka, které je získáno od zvířat vnímavých druhů chovaných v ochranném pásmu, v zařízeních umístěných vně ochranného pásma musí být povoleno příslušnými orgány;
b) povolení obsahuje pokyny a údaje o dopravní trase k určenému zařízení;
c) přeprava se provádí dopravními prostředky, které jsou očištěny a dezinfikovány před přepravní operací, jsou konstruovány a udržovány tak, že mléko nemůže při přepravě unikat, a jsou vybaveny tak, aby při nakládce a vykládce mléka nedocházelo k aerosolové disperzi;
d) před opuštěním hospodářství, kde bylo odebráno mléko zvířat vnímavých druhů, jsou spojovací trubice, pneumatiky, podběhy kol, spodní části dopravního prostředku a všechna místa, kde bylo mléko rozlito, očištěny a dezinfikovány a po poslední dezinfekci a před opuštěním ochranného pásma nemá dopravní prostředek následný kontakt s hospodářstvími v ochranném pásmu chovajícími zvířata vnímavých druhů;
e) dopravní prostředky jsou přísně přiděleny stanovené zeměpisné nebo správní oblasti, jsou příslušně označeny a do jiné oblasti mohou být přesunuty pouze po očištění a dezinfekci pod úředním dozorem.
9. Odběr a přeprava vzorků syrového mléka zvířat vnímavých druhů z hospodářství umístěných v ochranném pásmu do laboratoře jiné než veterinární diagnostické laboratoře schválené pro diagnostiku slintavky a kulhavky a zpracování mléka v těchto laboratořích jsou zakázány.
Článek 28
Opatření pro sperma, vajíčka a embrya odebraná ze zvířat vnímavých druhů v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby uvádění spermatu, vajíček a embryí ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranného pásma na trh bylo zakázáno.
2. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro sperma, vajíčka a embrya odebraná, zmrazená a skladovaná alespoň 21 dnů před odhadovaným datem prvotní infekce virem slintavky a kulhavky v hospodářství v ochranném pásmu.
3. Zmrazené sperma odebrané v souladu s předpisy Společenství po datu infekce podle odstavce 2 se skladuje odděleně a dává se do oběhu teprve tehdy, když:
a) všechna opatření ve vztahu k ohnisku slintavky a kulhavky byla zrušena v souladu s článkem 36 a
b) všechna zvířata umístěná v inseminační stanici byla klinicky vyšetřena a vzorky odebrané v souladu s bodem 2.2 přílohy III byly vyšetřeny sérologickým testem, který potvrdil absenci choroby v příslušné inseminační stanici, a
c) dárcovské zvíře mělo negativní výsledek sérologického testu na zjištění protilátek proti viru slintavky a kulhavky ve vzorku odebraném nejdříve 28 dnů po odběru spermatu.
Článek 29
Přeprava a rozmetání hnoje a rozstřikování kejdy a močůvky od zvířat vnímavých druhů v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby přeprava a rozmetání hnoje a rozstřikování kejdy a močůvky z hospodářství a zařízení nebo dopravních prostředků podle článku 16 umístěných v ochranném pásmu, kde jsou chována zvířata vnímavých druhů, byly v ochranném pásmu zakázány.
2. Odchylně od zákazu podle odstavce 1 může příslušný orgán povolit odvoz hnoje od zvířat vnímavých druhů z hospodářství umístěného v ochranném pásmu k určenému zařízení pro zpracování v souladu s přílohou VIII kapitolou III částí A oddílem II bodem 5 nařízení (ES) č. 1774/2002 nebo pro přechodné skladování.
3. Odchylně od zákazu podle odstavce 1 může příslušný orgán povolit odvoz chlévské mrvy od zvířat vnímavých druhů z hospodářství umístěných v ochranném pásmu, na které se nevztahují opatření podle článků 4 nebo 10, pro rozvoz na určená pole za těchto podmínek:
a) veškerý hnůj byl vyprodukován alespoň 21 dnů před odhadovaným datem prvotní infekce hospodářství v ochranném pásmu a hnůj, kejda nebo močůvka se rozvážejí blízko při zemi a v dostatečné vzdálenosti od hospodářství se zvířaty vnímavých druhů a okamžitě se zapracovávají do půdy, nebo
b) v případě hnoje od skotu nebo prasat:
i) vyšetření úředním veterinárním lékařem všech zvířat v hospodářství vyloučilo přítomnost zvířat podezřelých z infekce virem slintavky a kulhavky a
ii) veškerý objem hnoje byl vytvořen alespoň 4 dny před vyšetřením podle bodu i) a
iii) hnůj je zapracován do půdy na určených polích v blízkosti hospodářství původu a v dostatečné vzdálenosti od ostatních hospodářství se zvířaty vnímavých druhů v ochranném pásmu.
4. Členské státy zajistí, aby každé povolení k odvozu hnoje, kejdy nebo močůvky z hospodářství se zvířaty vnímavých druhů bylo spojeno s přísnými opatřeními proti šíření viru slintavky a kulhavky, zejména se zajištěním očištění a dezinfekce neprosakujících dopravních prostředků po nakládce a před opuštěním hospodářství.
Článek 30
Opatření pro kůže a kožky zvířat vnímavých druhů v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby uvádění kůží a kožek zvířat vnímavých druhů pocházejících z ochranného pásma na trh bylo zakázáno.
2. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro kůže a kožky, které buď:
a) byly vyprodukovány alespoň 21 dnů před odhadovaným datem infekce hospodářství podle čl. 10 odst. 1 a byly skladovány odděleně od kůží a kožek vyprodukovaných po tomto datu nebo
b) odpovídají požadavkům podle přílohy VII části A bodu 2.
Článek 31
Opatření pro ovčí vlnu, srst přežvýkavců a štětiny prasat z ochranného pásma
1. Členské státy zajistí, aby uvádění ovčí vlny, srsti přežvýkavců a štětin prasat pocházejících z ochranného pásma na trh bylo zakázáno.
2. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro nezpracovanou vlnu, srst a štětiny, které:
a) byly získány alespoň 21 dnů před odhadovaným datem infekce hospodářství podle čl. 10 odst. 1 a byly skladovány odděleně od vlny, srsti a štětin získaných po tomto datu nebo
b) odpovídají požadavkům podle přílohy VII části A bodu 3.
Článek 32
Opatření pro jiné živočišné produkty vyprodukované v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby uvádění živočišných produktů získaných ze zvířat vnímavých druhů neuvedených v článcích 25 až 31 na trh bylo zakázáno.
2. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro produkty uvedené v odstavci 1, které:
a) buď byly vyprodukovány alespoň 21 dnů před odhadovaným datem infekce hospodářství podle čl. 10 odst. 1 a byly skladovány a přepravovány odděleně od produktů vyprodukovaných po tomto datu, nebo
b) byly ošetřeny v souladu s přílohou VII částí A bodem 4, nebo
c) v případě zvláštních produktů odpovídají příslušným požadavkům podle přílohy VII části A bodů 5 až 9, nebo
d) jsou složenými produkty, které není třeba dále ošetřovat, a obsahují produkty živočišného původu, které buď byly ošetřeny způsobem, který zaručuje zničenípřípadně přítomného viru slintavky a kulhavky, nebo byly získány ze zvířat, na která se nevztahují omezení podle ustanovení této směrnice, nebo
e) jsou balenými produkty určenými pro použití jako činidla k diagnostice in vitro nebo laboratorní činidla.
Článek 33
Opatření pro krmivo, píci, seno a slámu vyprodukované v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby uvádění krmiva, píce, sena a slámy s původem v ochranném pásmu na trh bylo zakázáno.
2. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro krmivo, píci, seno a slámu:
a) vyprodukované alespoň 21 dnů před odhadovaným datem infekce hospodářství podle čl. 10 odst. 1 a skladované a přepravované odděleně od krmiva, píce, sena a slámy vyprodukovaných po tomto datu, nebo
b) určené pro použití uvnitř ochranného pásma s výhradou povolení příslušnými orgány, nebo
c) vyprodukované v zařízeních, kde se nechovají zvířata vnímavých druhů, nebo
d) vyprodukované v zařízeních, ve kterých se nechovají zvířata vnímavých druhů a která odebírají suroviny ze zařízení podle písmena c) nebo ze zařízení umístěných vně ochranného pásma.
3. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro píci a slámu vyprodukované v hospodářstvích, ve kterých se chovají zvířata vnímavých druhů, splňujících požadavky podle přílohy VII části B bodu 1.
Článek 34
Přiznávání odchylek a doplňkové osvědčování
1. Veškeré odchylky ze zákazů podle článků 24 až 33 přiznává zvláštním rozhodnutím příslušný orgán, pouze pokud se přesvědčil, že všechny příslušné požadavky byly splněny v dostatečné době před tím, než produkty opustí ochranné pásmo, a že neexistuje žádné riziko šíření viru slintavky a kulhavky.
2. Jakákoli odchylka ze zákazů podle článků 25 až 33 vyžaduje v případě obchodu uvnitř Společenství doplňkové osvědčování příslušným orgánem.
3. Prováděcí pravidla opatření podle odstavce 2 mohou být stanovena postupem podle čl. 89 odst. 2.
Článek 35
Doplňková opatření členských států v ochranném pásmu
Členské státy mohou nad rámec opatření používaných v ochranném pásmu v souladu s touto směrnicí přijmout doplňková vnitrostátní opatření, která považují za nezbytná a přiměřená pro potlačení viru slintavky a kulhavky, při zohlednění zvláštních převažujících epizootologických, chovatelských, obchodních a sociálních podmínek v postiženém pásmu.
Členské státy o těchto doplňkových opatřeních informují Komisi a ostatní členské státy.
Článek 36
Zrušení opatření v ochranném pásmu
1. Členské státy zajistí, aby opatření používaná v ochranném pásmu byla dodržována až do splnění těchto podmínek:
a) od utracení a neškodného odstranění všech zvířat vnímavých druhů z hospodářství podle čl. 10 odst. 1 a ukončení předběžného očištění a dezinfekce tohoto hospodářství v souladu s článkem 11 uplynulo alespoň 15 dnů;
b) ve všech hospodářstvích se zvířaty vnímavých druhů v ochranném pásmu bylo provedeno šetření s negativním výsledkem.
2. Po zrušení zvláštních opatření pro ochranné pásmo nadále platí opatření používaná v pásmu dozoru podle článků 37 až 42, a to přinejmenším po dobu 15 dnů až do zrušení těchto opatření v souladu s článkem 44.
3. Šetření podle odst. 1 písm. b) se provádí pro potvrzení absence infekce a přinejmenším ve shodě s kritérii podle přílohy III bodu 1 a zahrnuje opatření podle přílohy III bodu 2.3 na základě kritérií podle přílohy III bodů 2.1.1 a 2.1.3.
Článek 37
Opatření pro hospodářství v pásmu dozoru
1. Členské státy zajistí, aby byla v pásmu dozoru uplatňována opatření podle čl. 22 odst. 1.
2. Neexistuje-li v pásmu dozoru možnost provádění porážek nebo je kapacita porážek nedostatečná, mohou příslušné orgány odchylně od zákazu podle čl. 22 odst. 1 písm. c) povolit odvoz zvířat vnímavých druhů z hospodářství umístěných v pásmu dozoru přímo a pod úředním dozorem na porážku do jatek umístěných vně pásma dozoru, a to za těchto podmínek:
a) záznamy podle čl. 22 odst. 1 byly úředně zkontrolovány a epizootologická situace hospodářství nevede k podezření z infekce nebo kontaminace virem slintavky a kulhavky a
b) všechna zvířata vnímavých druhů v hospodářství byla s negativním výsledkem vyšetřena úředním veterinárním lékařem a
c) s ohledem na statistické parametry podle přílohy III bodu 2.2 byl reprezentativní počet zvířat podroben důkladnému klinickému vyšetření, aby byla vyloučena přítomnost klinicky nemocných zvířat nebo zvířat podezřelých z infekce, a
d) příslušný orgán určí jatka, která jsou umístěna co možná nejblíže pásma dozoru, a
e) maso získané z těchto zvířat je ošetřeno způsobem podle článku 39.
Článek 38
Pohyb zvířat vnímavých druhů v pásmu dozoru
1. Členské státy zajistí, aby zvířata vnímavých druhů neopouštěla hospodářství v pásmu dozoru.
2. Odchylně se zákaz podle odstavce 1 nevztahuje na pohyb zvířat z některého z těchto důvodů:
a) vyhánění na pastvu nacházející se v pásmu dozoru nejdříve 15 dnů po zjištění posledního ohniska slintavky a kulhavky v ochranném pásmu, aniž dojde ke kontaktu se zvířaty vnímavých druhů z jiných hospodářství;
b) přímá přeprava pod úředním dozorem za účelem porážky do jatek umístěných uvnitř stejného pásma;
c) přeprava v souladu s čl. 37 odst. 2;
d) přeprava v souladu s čl. 24 odst. 2 písm. a) a b).
3. Pohyby zvířat podle odst. 2 písm. a) povolí příslušný orgán pouze tehdy, když vyšetření všech zvířat vnímavých druhů v hospodářství provedené úředním veterinárním lékařem, včetně testů vzorků odebraných v souladu s přílohou III bodem 2.2, vyloučilo přítomnost zvířat podezřelých z infekce nebo kontaminace.
4. Pohyby zvířat podle odst. 2 písm. b) povolí příslušný orgán pouze tehdy, když opatření podle čl. 37 odst. 2 písm. a) a b) byla provedena s uspokojivým výsledkem.
5. Členské státy neprodleně vysledují zvířata vnímavých druhů, která byla z pásma dozoru vyvezena po dobu alespoň 21 dnů před odhadovaným datem prvotní infekce v hospodářství nacházejícím se v navazujícím ochranném pásmu, a o výsledcích svého zjišťování informují příslušné orgány ostatních členských států.
Článek 39
Opatření pro čerstvé maso ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z pásma dozoru a masné výrobky vyprodukované z tohoto masa
1. Členské státy zajistí, aby uvádění čerstvého masa, mletého masa a masných polotovarů získaných ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z pásma dozoru a masných výrobků vyprodukovaných z tohoto masa na trh bylo zakázáno.
2. Členské státy zajistí, aby uvádění čerstvého masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků ze zvířat vnímavých druhů vyprodukovaných v zařízeních umístěných v pásmu dozoru na trh bylo zakázáno.
3. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro čerstvé maso, mleté maso a masné polotovary, které byly vyprodukovány alespoň 21 dnů před odhadovaným datem prvotní infekce hospodářství v navazujícím ochranném pásmu a které byly od okamžiku výroby skladovány a přepravovány odděleně od masa vyprodukovaného po tomto datu.
Toto maso musí být snadno odlišitelné od masa, které není určeno k přepravě z pásma dozoru, na základě zřetelného označení ve shodě s předpisy Společenství.
4. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 1 pro čerstvé maso, mleté maso a masné polotovary, které byly vyprodukovány ze zvířat přepravených do jatek za přinejmenším tak přísných podmínek, jaké jsou stanoveny v čl. 37 odst. 2 písm. a) až e), jsou-li u masa dodržována opatření podle odstavce 5.
5. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 2 pro čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary ze zařízení umístěných v pásmu dozoru za těchto podmínek:
a) zařízení produkuje pod přísnou veterinární kontrolou;
b) v zařízení se zpracovává pouze čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary podle odstavce 4 splňující doplňkové podmínky podle přílohy VIII části B nebo pouze čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary získané ze zvířat chovaných a poražených vně pásma dozoru nebo ze zvířat přepravených do zařízení v souladu s ustanoveními čl. 24 odst. 2 písm. b);
c) všechno toto čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary musí mít označení zdravotní nezávadnosti v souladu s přílohou I kapitolou XI směrnice 64/433/EHS nebo v případě masa z jiných sudokopytníků označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly III směrnice 91/495/EHS nebo v případě mletého masa a masných polotovarů označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly VI směrnice 95/65/ES;
d) po celý produkční proces musí být všechno toto čerstvé maso, mleté maso nebo masné polotovary zřetelně označeny a přepravovány a skladovány odděleně od čerstvého masa, mletého masa nebo masných polotovarů, které nejsou určeny pro přepravu z pásma dozoru v souladu s touto směrnicí.
6. Odchylně se zákaz podle odstavce 1 nevztahuje na masné výrobky vyprodukované z čerstvého masa získaného ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z pásma dozoru, které bylo opatřeno označením zdravotní nezávadnosti podle směrnice 2002/99/ES a přepravováno pod úředním dozorem do zařízení určeného k ošetření v souladu s přílohou VII částí A bodem 1.
7. Odchylně se zákaz podle odstavce 2 nevztahuje na masné výrobky vyprodukované v zařízeních umístěných v pásmu dozoru, které buď vyhovují ustanovením odstavce 6, nebo byly vyprodukovány z masa vyhovujícího požadavkům podle odstavce 5.
8. Příslušný orgán potvrdí u čerstvého masa, mletého masa a masných polotovarů určených pro obchod uvnitř Společenství dodržení podmínek v odstavci 5 a 7.
Příslušný orgán dohlíží na kontrolu dodržování podmínek prováděnou místními veterinárními orgány a v případě obchodu uvnitř Společenství předává ostatním členským státům a Komisi seznam těchto zařízení, která schválil pro účely tohoto osvědčení.
9. S výhradou zvláštních podmínek stanovených postupem podle čl. 89 odst. 3 může být zejména pro označení zdravotní nezávadnosti masa získaného ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z pásma dozoru udržovaného více než 30 dnů přiznána odchylka ze zákazu podle odstavce 1.
Článek 40
Opatření pro mléko a mléčné výrobky od zvířat vnímavých druhů, které byly vyprodukovány v pásmu dozoru
1. Členské státy zajistí, aby uvádění mléka od zvířat vnímavých druhů pocházejících z pásma dozoru a mléčných výrobků vyprodukovaných z tohoto mléka na trh bylo zakázáno.
2. Členské státy zajistí, aby uvádění mléka a mléčných výrobků od zvířat vnímavých druhů vyprodukovaných v pásmu dozoru na trh bylo zakázáno.
3. Odchylně se zákaz podle odstavce 1 nevztahuje na mléko a mléčné výrobky od zvířat vnímavých druhů pocházejících z pásma dozoru, které byly vyprodukovány alespoň 21 dnů před odhadovaným datem prvotní infekce hospodářství v navazujícím ochranném pásmu a které byly od okamžiku výroby skladovány a přepravovány odděleně od mléka a mléčných výrobků vyprodukovaných po tomto datu.
4. Odchylně se zákaz podle odstavce 1 nevztahuje na mléko získané od zvířat vnímavých druhů pocházejících z pásma dozoru a mléčné výrobky vyprodukované z tohoto mléka, které byly ošetřeny jedním ze způsobů podle přílohy IX části A nebo B v závislosti na použití mléka a mléčných výrobků.
Ošetření se provádí za podmínek podle odstavce 6 v zařízeních podle odstavce 5 nebo není-li v pásmu dozoru žádné zařízení, v zařízeních určených příslušnými orgány a umístěných vně ochranného pásma a pásma dozoru.
5. Odchylně neplatí zákaz podle odstavce 2 pro mléko a mléčné výrobky, které byly vyprodukovány v zařízeních umístěných v pásmu dozoru za podmínek podle odstavce 6.
6. Zařízení podle odstavců 4 a 5 splňují tyto podmínky:
a) zařízení produkuje pod přísnou veterinární kontrolou;
b) všechno mléko používané v zařízení buď vyhovuje odstavci 4, nebo je získáno od zvířat vně ochranného pásma a pásma dozoru;
c) po celý produkční proces musí být mléko zřetelně označeno a přepravováno a skladováno odděleně od mléka a mléčných výrobků, které nejsou určeny pro přepravu z pásma dozoru;
d) přeprava syrového mléka z hospodářství umístěných vně ochranného pásma a pásma dozoru do zařízení se provádí dopravními prostředky, které jsou očištěny a dezinfikovány před přepravní operací a které nejsou v následném kontaktu s hospodářstvími v ochranném pásmu a pásmu dozoru chovajícími zvířata vnímavých druhů.
7. Příslušný orgán potvrdí u mléka určeného pro obchod uvnitř Společenství dodržení podmínek v odstavci 6.
Příslušný orgán dohlíží na kontrolu dodržování podmínek prováděnou místními veterinárními orgány a v případě obchodu uvnitř Společenství předává ostatním členským státům a Komisi seznam těchto zařízení, která schválil pro účely tohoto osvědčení.
8. Na přepravu syrového mléka z hospodářství umístěných v pásmu dozoru do zařízení umístěných vně ochranného pásma a pásma dozoru a na zpracování tohoto mléka se vztahují tyto podmínky:
a) zpracování syrového mléka, které je získáno od zvířat vnímavých druhů chovaných v pásmu dozoru, v zařízeních umístěných vně ochranného pásma a pásma dozoru musí být povoleno příslušnými orgány;
b) povolení obsahuje pokyny a údaje o dopravní trase k určenému zařízení;
c) přeprava se provádí dopravními prostředky, které jsou očištěny a dezinfikovány před přepravní operací, jsou konstruovány a udržovány tak, že mléko nemůže při přepravě unikat, a jsou vybaveny tak, aby při nakládce a vykládce mléka nedocházelo k aerosolové disperzi;
d) před opuštěním hospodářství, kde bylo odebráno mléko zvířat vnímavých druhů, jsou spojovací trubice, pneumatiky, podběhy kol, spodní části dopravního prostředku a všechna místa, kde bylo mléko rozlito, očištěny a dezinfikovány a po poslední dezinfekci a před opuštěním pásma dozoru nemá dopravní prostředek následný kontakt s hospodářstvími v ochranném pásmu a pásmu dozoru chovajícími zvířata vnímavých druhů;
e) dopravní prostředky jsou přísně přiděleny stanovené zeměpisné nebo správní oblasti, jsou příslušně označeny a do jiné oblasti mohou být přesunuty pouze po očištění a dezinfekci pod úředním dozorem.
9. Odběr a přeprava vzorků syrového mléka zvířat vnímavých druhů z hospodářství umístěných v pásmu dozoru do laboratoře jiné než veterinární diagnostické laboratoře schválené pro diagnostiku slintavky a kulhavky a zpracování mléka v těchto laboratořích podléhají úřednímu povolení a opatřením proti šíření případně přítomného viru slintavky a kulhavky.
Článek 41
Přeprava a rozmetání hnoje a rozstřikování kejdy a močůvky od zvířat vnímavých druhů v pásmu dozoru
1. Členské státy zajistí, aby přeprava a rozmetání hnoje nebo rozstřikování kejdy a močůvky z hospodářství a jiných zařízení podle článku 16 umístěných v pásmu dozoru, kde jsou chována zvířata vnímavých druhů, byly uvnitř a vně tohoto pásma zakázány.
2. Odchylně od zákazu podle odstavce 1 mohou příslušné orgány za výjimečných okolností povolit přepravu hnoje, kejdy nebo močůvky v dopravních prostředcích důkladně očištěných a dezinfikovaných před a po použití k rozmetání či rozstřikování v určených prostorech v pásmu dozoru a v dostatečné vzdálenosti od hospodářství, kde jsou chována zvířata vnímavých druhů, za splnění jedné z těchto podmínek:
a) buď vyšetření úředním veterinárním lékařem všech zvířat vnímavých druhů v hospodářství vyloučilo přítomnost zvířat podezřelých z infekce virem slintavky a kulhavky a hnůj, kejda nebo močůvka se rozmetají či rozstřikují blízko při zemi, aby bylo vyloučeno tvoření aerosolů, a okamžitě se zaorávají do půdy, nebo
b) klinické vyšetření úředním veterinárním lékařem všech zvířat vnímavých druhů v hospodářství mělo negativní výsledek a hnůj se zapracovává do půdy, nebo
c) na hnůj se vztahují ustanovení čl. 29 odst. 2.
Článek 42
Opatření pro jiné živočišné produkty vyprodukované v pásmu dozoru
Členské státy zajistí, aby uvádění živočišných produktů jiných než podle článků 39 až 41 na trh bylo vázáno podmínkami podle článků 28 a 30 až 32.
Článek 43
Doplňková opatření členských států v pásmu dozoru
Členské státy mohou nad rámec opatření podle článků 37 až 42 přijmout doplňková vnitrostátní opatření, která považují za nezbytná a přiměřená pro potlačení viru slintavky a kulhavky, při zohlednění zvláštních převažujících epizootologických, chovatelských, obchodních a sociálních podmínek v postiženém pásmu.
Jsou-li zvláštní opatření pro omezení pohybu koňovitých považována za nezbytná, tato opatření zohledňují opatření podle přílohy VI.
Článek 44
Zrušení opatření v pásmu dozoru
1. Členské státy zajistí, aby opatření používaná v pásmu dozoru byla dodržována až do splnění těchto podmínek:
a) od utracení a neškodného odstranění všech zvířat vnímavých druhů z hospodářství podle čl. 10 odst. 1 a ukončení předběžného očištění a dezinfekce tohoto hospodářství v souladu s článkem 11 uplynulo alespoň 30 dnů;
b) v ochranném pásmu byly splněny požadavky podle článku 36;
c) bylo provedeno šetření s negativním výsledkem.
2. Šetření podle odst. 1 písm. c) se provádí pro potvrzení absence infekce v pásmu dozoru v souladu s kritérii přílohy III bodu 1 a zahrnuje opatření podle přílohy III bodu 2.4 na základě kritérií podle přílohy III bodu 2.1.
ODDÍL 7
REGIONALIZACE, KONTROLA POHYBU A OZNAČOVÁNÍ
Článek 45
Regionalizace
1. Aniž je dotčena směrnice 90/425/ES, a zejména článek 10 uvedené směrnice, pokud se virus slintavky a kulhavky šíří navzdory opatřením přijatým v souladu s touto směrnicí a epizootie nabývá velkých rozměrů a v každém případě při provádění nouzového očkování, členské státy zajistí, aby bylo jejich území rozděleno na jedno nebo více pásem s omezením a pásem prostých choroby.
2. Členské státy neprodleně oznámí Komisi prováděcí pravidla k opatřením přijatým v pásmu s omezením a Komise přezkoumá, v případě nutnosti pozmění a schválí opatření postupem podle čl. 89 odst. 3.
3. Aniž je dotčena povinnost členských států provést regionalizaci podle odstavce 1, může být o regionalizaci a opatřeních, která mají být provedena v pásmu s omezením, rozhodnuto postupem podle čl. 89 odst. 3. Toto rozhodnutí může být rozšířeno na sousední členské státy, které jsou v okamžiku přijetí opatření ještě prosté slintavky a kulhavky.
4. Před vymezením pásma s omezením se provádí důkladné vyhodnocení epizootologické situace, zejména s ohledem na možný okamžik a pravděpodobné místo zavlečení viru, možné šíření a pravděpodobnou lhůtu pro eradikaci viru slintavky a kulhavky.
5. Pásmo s omezením je pokud možno vymezeno na základě správního členění nebo zeměpisných překážek.
Výchozím bodem regionalizace jsou spíše větší správní celky než regiony.
Pásmo s omezením může být na základě výsledků epizootologického šetření podle článku 13 redukováno přinejmenším na pásmo o velikosti podregionu a v případě potřeby okolních podregionů.
Při šíření viru slintavky a kulhavky je pásmo s omezením rozšířeno o další regiony nebo podregiony.
Článek 46
Opatření ve členském státě v pásmu s omezením
1. Při regionalizaci členské státy zajistí, aby byla přijata přinejmenším tato opatření:
a) v pásmu s omezením kontrola přepravy a pohybu zvířat vnímavých druhů, živočišných produktů a zboží a pohybu dopravních prostředků jakožto potenciálních nosičů viru slintavky a kulhavky;
b) v souladu s předpisy Společenství vysledovávání a označování čerstvého masa a syrového mléka a pokud možno ostatních skladovaných produktů, které nejsou určeny k odeslání z pásma s omezením;
c) vystavování zvláštního osvědčení pro zvířata vnímavých druhů a produkty získané z těchto zvířat a označení zdravotní nezávadnosti v souladu s předpisy Společenství u produktů určených k lidské spotřebě, které mají a mohou být odeslány z pásma s omezením.
2. Při regionalizaci členské státy zajistí, aby byla vysledována alespoň zvířata vnímavých druhů odeslaná z pásma s omezením do jiných členských států v době mezi datem odhadovaného zavlečení viru slintavky a kulhavky a datem provedení regionalizace a tato zvířata byla izolována pod úřední veterinární kontrolou do té doby, než je úředně vyloučena možná infekce nebo kontaminace.
3. Členské státy spolupracují při vysledovávání čerstvého masa a syrového mléka a syrových mléčných výrobků získaných ze zvířat vnímavých druhů, které byly vyprodukovány v pásmu s omezením mezi datem odhadovaného zavlečení viru slintavky a kulhavky a datem provedení regionalizace.
Toto čerstvé maso je ošetřeno v souladu s přílohou VII částí A bodem 1 a syrové mléko a syrové mléčné výrobky jsou ošetřeny v souladu s přílohou IX částí A nebo B v závislosti na použití nebo pozastaveny do té doby, než je úředně vyloučena možná kontaminace virem slintavky a kulhavky.
4. V souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 2002/99/ES mohou být přijata zvláštní opatření, zejména s ohledem na označení zdravotní nezávadnosti produktů získaných ze zvířat vnímavých druhů pocházejících z pásma s omezením a neurčených k uvedení na trh vně pásma s omezením.
Článek 47
Označování zvířat vnímavých druhů
1. Aniž jsou dotčeny předpisy Společenství pro označování skotu, ovcí, koz a prasat, členské státy zajistí, aby v případě výskytu ohniska slintavky a kulhavky na jejich území zvířata vnímavých druhů opustila hospodářství, kde jsou chována, pouze tehdy, jsou-li označena způsobem, který příslušným orgánům umožňuje rychlé zjištění jejich pohybů a hospodářství původu nebo hospodářství, ze kterého byla přepravena. Ve zvláštních případech podle čl. 15 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 však může příslušný orgán za určitých okolností a s ohledem na nákazovou situaci povolit jiné způsoby rychlého zjišťování pohybu těchto zvířat a jejich hospodářství původu nebo hospodářství, ze kterého byla přepravena. Příslušný orgán stanoví metody označování těchto zvířat nebo zjišťování jejich hospodářství původu a oznámí je Komisi.
2. Opatření přijatá členskými státy pro doplňkové, trvalé a nesmazatelné označování zvířat v rámci tlumení slintavky a kulhavky, a zejména v případě očkování prováděného v souladu s články 52 a 53 mohou být pozměněna postupem podle čl. 89 odst. 3.
Článek 48
Kontrola pohybu v případě výskytu ohniska slintavky a kulhavky
1. Členské státy zajistí, aby v případě výskytu ohniska slintavky a kulhavky na jejich území byla v pásmu s omezením stanoveném v souladu s článkem 45 přijata tato opatření pro kontrolu pohybu zvířat vnímavých druhů:
a) vlastníci zvířat poskytnou příslušnému orgánu na jeho žádost příslušné informace o zvířatech, která přicházejí nebo odcházejí z jejich hospodářství.
Tyto informace obsahují s ohledem na všechna zvířata vnímavých druhů přinejmenším podrobnosti požadované článkem 14 směrnice 64/432/EHS;
b) veškeré osoby, které se zabývají přepravou nebo prodejem zvířat vnímavých druhů, poskytnou příslušnému orgánu na jeho žádost příslušné informace o pohybech těchto zvířat, která tyto osoby přepravovaly nebo prodávaly. Tyto informace obsahují přinejmenším podrobnosti požadované v čl. 12 odst. 2 a čl. 13 odst. 1 písm. b) směrnice 64/432/EHS.
2. Členské státy mohou rozšířit některá nebo všechna opatření podle odstavce 1 na část nebo celé pásmo prosté choroby.
ODDÍL 8
OČKOVÁNÍ
Článek 49
Použití, výroba, prodej a kontrola očkovacích látek proti slintavce a kulhavce
Členské státy zajistí, aby:
a) použití očkovacích látek proti slintavce a kulhavce a podávání hyperimunních sér proti slintavce a kulhavce bylo na jejich území zakázáno, kromě případů stanovených touto směrnicí;
b) výroba, skladování, dodávky, distribuce a prodej očkovacích látek proti slintavce a kulhavce byly na jejich území prováděny pod úřední kontrolou;
c) prodej očkovacích látek proti slintavce a kulhavce probíhal pod dohledem příslušných orgánů v souladu s předpisy Společenství;
d) použití očkovacích látek proti slintavce a kulhavce pro jiné účely, než je aktivní imunita zvířat vnímavých druhů, jmenovitě laboratorní vyšetřování, vědecký výzkum nebo testování očkovacích látek, bylo povoleno příslušnými orgány a prováděno za příslušných podmínek biologické bezpečnosti.
Článek 50
Rozhodnutí o provádění nouzového očkování
1. Je-li splněna alespoň jedna z těchto podmínek, může být rozhodnuto o provádění nouzového očkování:
a) byla potvrzena ohniska slintavky a kulhavky a existuje nebezpečí, že se rozšíří v členském státu, ve kterém byla tato ohniska potvrzena;
b) jiné členské státy jsou ohroženy v důsledku zeměpisné situace nebo převládajících meteorologických podmínek ve vztahu k hlášeným ohniskům slintavky a kulhavky v členském státě;
c) jiné členské státy jsou ohroženy v důsledku epizootologicky významných kontaktů mezi hospodářstvími na jejich územích a hospodářstvími se zvířaty vnímavých druhů v členském státě, ve kterém jsou ohniska slintavky a kulhavky;
d) členské státy jsou ohroženy v důsledku zeměpisné situace nebo převládajících meteorologických podmínek v sousední třetí zemi, ve které jsou ohniska slintavky a kulhavky.
2. Při rozhodování o provádění nouzového očkování je třeba zvážit opatření podle článku 15 a kritéria uvedená v příloze X.
3. Rozhodnutí o provádění nouzového očkování se přijímá postupem podle čl. 89 odst. 3.
4. O rozhodnutí podle odstavce 3 o provádění nouzového očkování na vlastním území může požádat:
a) buď členský stát podle odst. 1 písm. a), nebo
b) členský stát podle odst. 1 písm. b), c) nebo d).
5. Odchylně od odstavce 3 může o provádění nouzového očkování rozhodnout příslušný členský stát a provádět ji v souladu s touto směrnicí po písemném oznámení Komisi, které obsahuje informace podle článku 51.
6. Zavede-li členský stát nouzové očkování v souladu s odstavcem 5, je toto rozhodnutí neprodleně projednáno ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a jsou přijata opatření Společenství postupem podle čl. 89 odst. 3.
7. Odchylně od odstavce 4 může být rozhodnutí o provádění nouzového očkování v členském státě podle odst. 1 písm. a) přijato ve shodě s postiženým členským státem postupem podle čl. 89 odst. 3 z vlastního popudu Komise, jsou-li splněny podmínky v odst. 1 písm. a) a b).
Článek 51
Předpoklady nouzového očkování
1. Rozhodnutí o provádění nouzového očkování v souladu s čl. 50 odst. 3 a 4 stanoví předpoklady provádění tohoto očkování, přinejmenším však tyto předpoklady:
a) v souladu s článkem 45 vymezení zeměpisné oblasti, ve které se má provádět nouzové očkování;
b) druhy a stáří očkovaných zvířat;
c) trvání očkovací kampaně;
d) zvláštní zákaz pohybu očkovaných a neočkovaných zvířat vnímavých druhů a jejich produktů;
e) zvláštní doplňkové a trvalé označení a zvláštní evidence očkovaných zvířat podle čl. 47 odst. 2;
f) jiné údaje k nouzové situaci.
2. Předpoklady nouzového očkování podle odstavce 1 zajišťují, aby bylo toto očkování prováděno v souladu s článkem 52, bez ohledu na to, zda jsou očkovaná zvířata následně poražena nebo zůstávají naživu.
3. Členské státy zajistí, aby byl k dispozici informační program, který informuje veřejnost o nezávadnosti masa, mléka a mléčných výrobků z očkovaných zvířat určených k lidské spotřebě.
Článek 52
Ochranné očkování
1. Členské státy, které provádějí ochranné očkování, zajistí, aby:
a) pásmo očkování bylo regionalizováno v souladu s článkem 45, v případě nutnosti v úzké spolupráci se sousedními členskými státy;
b) očkování se provádí rychle a v souladu se zásadami hygieny a biologické bezpečnosti, aby bylo vyloučeno šíření viru slintavky a kulhavky;
c) všechna opatření používaná ve pásmu očkování se provádějí, aniž jsou dotčena opatření podle oddílu 7;
d) zahrnuje-li pásmo očkování části nebo celé ochranné pásmo nebo pásmo dozoru:
i) jsou opatření používaná v ochranném pásmu nebo pásmu dozoru v souladu s touto směrnicí udržována v této části pásma očkování do té doby, než jsou tato opatření zrušena v souladu s článkem 36 nebo článkem 44;
ii) opatření používaná v pásmu očkování podle článků 54 až 58 platí i poté, co byla zrušena opatření používaná v ochranném pásmu a pásmu dozoru.
2. Členské státy, které provádějí ochranné očkování, zajistí, aby bylo pásmo očkování obklopeno oblastí dozoru (pásmo dozoru podle definice OIE) o šíři alespoň 10 km od obvodu pásma očkování:
a) ve které je očkování zakázáno;
b) ve které se provádí intenzivnější dozor;
c) ve které pohyb zvířat vnímavých druhů podléhá kontrole příslušných orgánů;
d) která je udržována do té doby, než je obnoven status prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce v souladu s článkem 61.
Článek 53
Supresivní očkování
1. Členské státy informují Komisi, jestliže se v souladu s článkem 50 a s ohledem na všechny příslušné okolnosti rozhodnou provádět supresivní očkování, a poskytnou údaje o opatřeních pro tlumení, která hodlají přijmout a která obsahují alespoň opatření podle článku 21.
2. Členské státy zajistí, aby bylo supresivní očkování prováděno:
a) pouze v ochranném pásmu;
b) pouze v přesně stanovených hospodářstvích, na která se vztahují opatření podle čl. 10 odst. 1, a zejména písmena a).
Z logistických důvodů a odchylně od čl. 10 odst. 1 písm. a) však může být utracování všech zvířat v těchto hospodářstvích odloženo do té doby, než jsou splněna ustanovení směrnice 93/119/EHS a čl. 10 odst. 1 písm. c) této směrnice.
Článek 54
Opatření v pásmu očkování v období od začátku nouzového očkování do uplynutí 30 dnů od ukončení tohoto očkování (fáze 1)
1. Členské státy zajistí, aby v pásmu očkování v období od začátku nouzového očkování do uplynutí 30 dnů od ukončení tohoto očkování byla používána opatření podle odstavců 2 až 6.
2. Pohyb živých zvířat vnímavých druhů mezi hospodářstvími uvnitř pásma očkování a ven z pásma očkování je zakázán.
Odchylně od zákazu podle prvního pododstavce a po klinickém vyšetření těchto živých zvířat a stád původu nebo odeslání těchto zvířat mohou příslušné orgány povolit jejich přímou přepravu pro okamžitou porážku do jatek určených příslušným orgánem a umístěných uvnitř pásma očkování nebo ve výjimečných případech v blízkosti tohoto pásma.
3. Čerstvé maso získané z očkovaných zvířat poražených v období podle odstavce 1 je:
a) označeno podle směrnice 2002/99/ES;
b) skladováno a přepravováno odděleně od masa neoznačeného podle písmena a) a následně přepravováno v zapečetěných nádobách do zařízení určeného příslušnými orgány pro ošetření v souladu s přílohou VII částí A bodem 1.
4. Mléko a mléčné výrobky získané od očkovaných zvířat mohou být uváděny na trh uvnitř nebo vně pásma očkování, pokud byly v závislosti na konečném užití buď pro lidskou, nebo jinou spotřebu ošetřeny přinejmenším jedním ze způsobů podle přílohy IX částí A a B. Ošetření se provádí za podmínek podle odstavce 5 v zařízeních umístěných v pásmu očkování nebo není-li v tomto pásmu žádné zařízení, v zařízeních umístěných vně pásma očkování, do kterých je syrové mléko přepravováno za podmínek podle odstavce 7.
5. Zařízení podle odstavce 4 splňují tyto podmínky:
a) zařízení produkuje pod trvalou a přísnou úřední kontrolou;
b) všechno mléko používané v zařízení buď vyhovuje odstavci 4, nebo je syrové mléko získáno od zvířat vně pásma očkování;
c) po celý produkční proces musí být mléko zřetelně označeno a přepravováno a skladováno odděleně od syrového mléka a syrových mléčných výrobků, které nejsou určeny pro přepravu z pásma očkování;
d) přeprava syrového mléka z hospodářství umístěných vně pásma očkování do zařízení se provádí v dopravních prostředcích, které jsou očištěny a dezinfikovány před přepravní operací a které nejsou v následném kontaktu s hospodářstvími v pásmu s omezením chovajícími zvířata vnímavých druhů.
6. Příslušný orgán potvrdí u mléka určeného pro obchod uvnitř Společenství dodržení podmínek uvedených v odstavci 5.
Příslušný orgán dohlíží na kontrolu dodržování podmínek prováděnou místními veterinárními orgány a v případě obchodu uvnitř Společenství předává ostatním členským státům a Komisi seznam těchto zařízení, která schválil pro účely tohoto osvědčení.
7. Na přepravu syrového mléka z hospodářství umístěných v pásmu očkování do zařízení umístěných vně pásma očkování a na zpracování tohoto mléka se vztahují tyto podmínky:
a) zpracování syrového mléka, které je získáno od zvířat vnímavých druhů chovaných v pásmu očkování, v zařízeních umístěných vně pásma očkování musí být povoleno příslušnými orgány;
b) povolení obsahuje pokyny a údaje o dopravní trase k určenému zařízení;
c) přeprava se provádí dopravními prostředky, které jsou očištěny a dezinfikovány před přepravní operací, jsou konstruovány a udržovány tak, že mléko nemůže při přepravě unikat, a jsou vybaveny tak, aby při nakládce a vykládce mléka nedocházelo k aerosolové disperzi;
d) před opuštěním hospodářství, kde bylo odebráno mléko zvířat vnímavých druhů, jsou spojovací hadice, pneumatiky, podběhy kol, spodní části dopravního prostředku a všechna místa, kde bylo mléko rozlito, očištěny a dezinfikovány a po poslední dezinfekci a před opuštěním pásma očkování nemá dopravní prostředek následný kontakt s hospodářstvími v pásmu očkování chovajícími zvířata vnímavých druhů;
e) dopravní prostředky jsou přísně přiděleny stanovené zeměpisné nebo správní oblasti, jsou příslušně označeny a do jiné oblasti mohou být přesunuty pouze po očištění a dezinfekci pod úředním dozorem.
8. Odběr a přeprava vzorků syrového mléka zvířat vnímavých druhů z hospodářství umístěných v pásmu očkování do laboratoře jiné než veterinární diagnostické laboratoře schválené pro diagnostiku slintavky a kulhavky a zpracování mléka v těchto laboratořích jsou zakázány.
9. Odběr spermatu pro umělé oplodňování od dárcovských zvířat vnímavých druhů chovaných v inseminačních stanicích umístěných v pásmu očkování se pozastavuje.
Odchylně od zákazu podle prvního pododstavce mohou příslušné orgány povolit odběr spermatu v inseminačních stanicích v pásmu očkování pro přípravu zmrazeného spermatu za těchto podmínek:
a) je zaručeno, že sperma odebrané v období podle odstavce 1 je skladováno odděleně nejméně 30 dnů a
b) před odesláním spermatu:
1) buď dárcovské zvíře nebylo očkováno a jsou splněny podmínky podle čl. 28 odst. 3 písm. b) a c), nebo
2) dárcovské zvíře bylo očkováno po negativním testu na protilátky proti viru slintavky a kulhavky provedeném před očkováním; a
i) bylo dosaženo negativního výsledku testu na detekci viru nebo virového genomu nebo schváleného testu na detekci protilátek proti nestrukturálním bílkovinám provedeného na konci karantény spermatu u vzorků ze všech zvířat vnímavých druhů chovaných k tomuto datu v inseminační stanici a
ii) sperma vyhovuje podmínkám kapitoly II čl. 4 odst. 3 směrnice 88/407/EHS.
10. Odběr vajíček a embryí z dárcovských zvířat je zakázán.
11. Uvádění produktů živočišného původu jiných než podle odstavců 9 a 10 na trh je vázáno na podmínky podle článků 30, 31, 32 a 41.
Článek 55
Opatření v pásmu očkování v období od nouzového očkování do ukončení vyšetření a zařazení hospodářství (fáze 2)
1. Členské státy zajistí, aby opatření podle odstavců 2 až 5 byla používána v pásmu očkování v období začínajícím nejdříve 30 dnů po ukončení nouzového očkování a končícím splněním opatření podle článků 56 a 57.
2. Pohyb zvířat vnímavých druhů mezi hospodářstvími uvnitř pásma očkování a ven z pásma očkování je zakázán.
3. Odchylně od zákazu podle odstavce 2 mohou příslušné orgány povolit přímou přepravu za účelem okamžité porážky zvířat vnímavých druhů z hospodářství podle čl. 57 odst. 5 do jatek umístěných uvnitř nebo vně pásma očkování za těchto podmínek:
a) při přepravě a na jatkách nepřijdou tato zvířata do kontaktu s jinými zvířaty vnímavých druhů;
b) zvířata jsou doprovázena úředním dokladem, který potvrzuje, že všechna zvířata vnímavých druhů v hospodářství původu nebo odeslání byla vyšetřena v souladu s čl. 56 odst. 2;
c) dopravní prostředky jsou očištěny a dezinfikovány před nakládkou a po přepravě zvířat a datum a doba očištění a dezinfekce je zaznamenána v knize jízd dopravního prostředku;
d) u zvířat byla provedena veterinární prohlídka před porážkou na jatkách během 24 hodin před porážkou, a zejména vyšetření na slintavku a kulhavku, které neprokázalo žádné známky této choroby.
4. Čerstvé maso, vyjma droby, získané z očkovaných velkých a malých přežvýkavců v období podle odstavce 1 může být uváděno na trh uvnitř a vně pásma očkování za těchto podmínek:
a) zařízení produkuje pod přísnou veterinární kontrolou;
b) v zařízení se zpracovává pouze čerstvé maso, vyjma droby, které bylo ošetřeno v souladu s přílohou VIII částí A body 1, 3 a 4, nebo čerstvé maso získané ze zvířat chovaných a poražených vně pásma očkování;
c) všechno toto čerstvé maso má označení zdravotní nezávadnosti v souladu s přílohou I kapitolou XI směrnice 64/433/EHS nebo v případě masa z jiných sudokopytníků označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly III směrnice 91/495/EHS nebo v případě mletého masa a masných polotovarů označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly VI směrnice 94/65/ES;
d) po celý produkční proces musí být čerstvé maso zřetelně označeno a přepravováno a skladováno odděleně od masa jiného nákazového statusu v souladu s touto směrnicí.
5. Příslušný orgán potvrdí u čerstvého masa určeného pro obchod uvnitř Společenství dodržení podmínek v odstavci 4.
Příslušný orgán dohlíží na kontrolu dodržování podmínek prováděnou místními veterinárními orgány a v případě obchodu uvnitř Společenství předává ostatním členským státům a Komisi seznam těchto zařízení, která schválil pro účely tohoto osvědčení.
6. Čerstvé maso získané z očkovaných prasat poražených v období podle odstavce 1 má označení zdravotní nezávadnosti podle směrnice 2002/99/ES a je skladováno a přepravováno odděleně od masa bez tohoto označení a následně přepravováno v zapečetěných nádobách do zařízení určeného příslušnými orgány pro ošetření v souladu s přílohou VII částí A bodem 1.
Mléko a mléčné výrobky z očkovaných zvířat mohou být uváděny na trh uvnitř nebo vně pásma očkování, pokud byly v závislosti na konečném užití buď pro lidskou, nebo jinou spotřebu ošetřeny přinejmenším jedním ze způsobů podle přílohy IX částí A a B. Toto ošetření se provádí v zařízení umístěném uvnitř nebo vně pásma očkování v souladu s ustanoveními v čl. 54 odst.
8. Pro odběr spermatu, vajíček a embryí ze zvířat vnímavých druhů nadále platí opatření podle čl. 54 odst. 9 a 10.
9. Uvádění produktů živočišného původu jiných než podle odstavců 4, 6, 7 a 8 na trh je vázáno podmínkami podle článků 30, 31, 32 a 41.
Článek 56
Klinické a sérologické šetření v pásmu očkování (fáze 2-A)
1. Členské státy zajistí, aby opatření podle odstavců 2 a 3 byla používána v pásmu očkování v období začínajícím nejdříve 30 dnů po ukončení nouzového očkování a končícím provedením klinického a sérologického šetření.
2. Cílem šetření je identifikace stád zvířat vnímavých druhů, která byla v kontaktu s virem slintavky a kulhavky, aniž projevují zřejmé klinické příznaky slintavky a kulhavky. Toto šetření zahrnuje klinické vyšetření všech zvířat vnímavých druhů ve všech stádech v pásmu očkování a laboratorní testy v souladu s odstavcem 3.
3. Laboratorní vyšetření se provádějí za použití testů odpovídajících kritériím pro diagnostické testy podle přílohy XIII a schválených postupem podle čl. 89 odst. 2 a splňují jednu z těchto podmínek:
a) zjištění infekce virem slintavky a kulhavky buď vyšetřením na protilátky proti nestrukturálním bílkovinám viru slintavky a kulhavky, nebo jinou schválenou metodou splňující kritéria pro odběr vzorků v hospodářstvích podle přílohy III bodu 2.2.
Používají-li příslušné orgány navíc ověřovací zvířata (biologické indikátory), zohledňují se podmínky pro repopulaci infikovaných hospodářství podle přílohy V;
b) vyšetření na protilátky proti nestrukturálním bílkovinám viru slintavky a kulhavky se provádějí na vzorcích odebraných od všech očkovaných zvířat vnímavých druhů a jejich neočkovaného potomstva ve všech stádech v pásmu očkování.
Článek 57
Třídění stád v pásmu očkování (fáze 2-B)
1. Členské státy zajistí, aby hospodářství se zvířaty vnímavých druhů:
a) byla tříděna podle výsledku šetření podle čl. 56 odst. 2 a kritérií podle přílohy I;
b) prováděla opatření podle odstavců 2 až 4.
2. Hospodářství s přinejmenším jedním zvířetem podezřelým z infekce, u kterého je potvrzena přítomnost viru slintavky a kulhavky v souladu s kritérii podle přílohy I, podléhají opatřením podle článků 10 a 21.
3. Hospodářství s přinejmenším jedním zvířetem vnímavého druhu podezřelým z infekce při dřívějším kontaktu s virem slintavky a kulhavky, ve kterých však další testy všech zvířat vnímavých druhů chovaných v hospodářství potvrdily absenci cirkulujícího viru slintavky a kulhavky, podléhají přinejmenším těmto opatřením:
a) zvířata vnímavých druhů v hospodářství:
1) jsou buď utracena a jejich mrtvá těla zpracována, nebo
2) jsou zvířata klasifikována a
i) zvířata pozitivní na přinejmenším jeden ze schválených testů podle čl. 56 odst. 3 jsou utracena a jejich mrtvá těla zpracována a
ii) zbývající zvířata vnímavých druhů v hospodářství jsou poražena za podmínek schválených příslušnými orgány;
b) hospodářství jsou očištěna a dezinfikována v souladu s článkem 11;
c) repopulace se provádí v souladu s přílohou V.
4. Členské státy zajistí, aby pro produkty získané ze zvířat vnímavých druhů a vyprodukované v období podle čl. 56 odst. 1 byla používána tato opatření:
a) na čerstvé maso získané ze zvířat podle odst. 3 čísla 2) bodu ii) se vztahují ustanovení čl. 55 odst. 4 pro maso z přežvýkavců a odst. 6 pro vepřové maso;
b) mléko a mléčné výrobky získané ze zvířat podle odst. 3 čísla 2) bodu ii) jsou ošetřeny alespoň jedním ze způsobů podle přílohy IX částí A a B v závislosti na předpokládaném použití a v souladu s ustanoveními čl. 54 odst. 4 až 8.
5. Na zvířata vnímavých druhů v hospodářstvích, ve kterých byla přítomnost dřívější nebo současné infekce virem slintavky a kulhavky úředně vyloučena v souladu s čl. 56 odst. 3, se mohou vztahovat opatření podle článku 58.
Článek 58
Opatření v pásmu očkování po ukončení šetření a klasifikace hospodářství až do obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce (fáze 3)
1. Členské státy zajistí, aby opatření podle odstavců 2 až 6 byla v pásmu očkování používána po provedení opatření podle článku 57 až do obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce v souladu s článkem 59.
2. Členské státy zajistí, aby pohyb zvířat vnímavých druhů mezi hospodářstvími umístěnými v pásmu očkování byl podmíněn povolením.
3. Pohyb zvířat vnímavých druhů ven z pásma očkování je zakázán. Odchylně od tohoto zákazu může být povolena přímá přeprava do jatek za účelem okamžité porážky zvířat vnímavých druhů za podmínek podle čl. 55 odst. 3.
4. Odchylně od zákazu uvedeného v odstavci 2 mohou příslušné orgány povolit přepravu neočkovaných zvířat vnímavých druhů v souladu s těmito ustanoveními:
a) během 24 hodin od nakládky jsou všechna zvířata vnímavých druhů v hospodářství klinicky vyšetřena a neprojevují klinické příznaky slintavky a kulhavky a
b) pro zvířata platil v hospodářství původu přinejmenším po dobu 30 dnů zákaz přepravy, během kterého do hospodářství nepřibylo žádné zvíře vnímavého druhu, a
c) hospodářství původu není umístěno v ochranném pásmu nebo pásmu dozoru a
d) zvířata určená k přepravě byla buď na konci období izolace s negativním výsledkem testována na přítomnost protilátek proti viru slintavky a kulhavky, nebo bylo v tomto hospodářství bez ohledu na příslušný druh zvířat provedeno sérologické vyšetření v souladu s přílohou III bodem 2.2;
e) zvířata nebyla vystavena žádnému zdroji infekce při přepravě z hospodářství původu na místo určení.
5. Neočkované potomstvo očkovaných matek nesmí opustit hospodářství původu, není-li přepraveno do:
a) hospodářství uvnitř pásma očkování se stejným nákazovým statusem jako hospodářství původu;
b) jatek za účelem okamžité porážky;
c) hospodářství určeného příslušným orgánem, ze kterého má být potomstvo posláno přímo do jatek;
d) jakéhokoli hospodářství bez omezení poté, co byl s negativním výsledkem proveden sérologický test na přítomnost protilátek proti viru slintavky a kulhavky na vzorku krve odebraném před odesláním z hospodářství původu.
6. Čerstvé maso získané z neočkovaných zvířat vnímavých druhů může být uváděno na trh uvnitř a vně pásma očkování za těchto podmínek:
a) buď byla v celém pásmu očkování provedena opatření podle čl. 57 odst. 3, nebo jsou zvířata přepravována do jatek za podmínek podle odstavce 3 nebo odst. 4 písm. d);
b) zařízení produkuje pod přísnou veterinární kontrolou;
c) v zařízení se zpracovává pouze čerstvé maso získané ze zvířat podle písmena a) nebo ze zvířat chovaných a/nebo poražených vně pásma očkování nebo čerstvé maso podle odstavce 8;
d) veškeré výše uvedené čerstvé maso má označení zdravotní nezávadnosti v souladu s přílohou I kapitolou XI směrnice 64/433/EHS nebo v případě masa z jiných sudokopytníků označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly III směrnice 91/495/EHS nebo v případě mletého masa a masných polotovarů označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly VI směrnice 94/65/ES;
e) po celý produkční proces musí být čerstvé maso zřetelně označeno a přepravováno a skladováno odděleně od masa jiného nákazového statusu v souladu s touto směrnicí.
7. Čerstvé maso získané z očkovaných zvířat vnímavých druhů nebo neočkovaného séropozitivního potomstva očkovaných matek poražených v období podle odstavce 1 má označení zdravotní nezávadnosti podle směrnice 2002/99/ES a je skladováno a přepravováno odděleně od masa bez tohoto označení a následně přepravováno v zapečetěných nádobách do zařízení určeného příslušnými orgány za účelem ošetření v souladu s přílohou VII částí A bodem 1.
8. Odchylně od odstavce 7 mohou být čerstvé maso a upravené droby získané z očkovaných velkých a malých přežvýkavců nebo jejich neočkovaného séropozitivního potomstva uváděny na trh uvnitř a vně pásma očkování za těchto podmínek:
a) zařízení produkuje pod přísnou veterinární kontrolou;
b) v zařízení se zpracovává pouze čerstvé maso vyjma droby, které bylo ošetřeno podle přílohy VIII části A bodů 1, 3 a 4, nebo čerstvé maso podle odstavce 6 nebo čerstvé maso získané ze zvířat chovaných a/nebo poražených vně pásma očkování;
c) všechno toto čerstvé maso má označení zdravotní nezávadnosti v souladu s přílohou I kapitolou XI směrnice 64/433/EHS nebo v případě masa z jiných sudokopytníků označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly III směrnice 91/495/EHS nebo v případě mletého masa a masných polotovarů označení zdravotní nezávadnosti podle přílohy I kapitoly VI směrnice 94/65/ES;
d) po celý produkční proces musí být čerstvé maso zřetelně označeno a přepravováno a skladováno odděleně od masa jiného nákazového statusu v souladu s touto směrnicí.
9. Odchylně od odstavce 7 může být čerstvé maso z očkovaných prasat a jejich neočkovaného séropozitivního potomstva získané v období od počátku vyšetření do provedení opatření podle článku 57 v celém pásmu očkování a po uplynutí přinejmenším 3 měsíců od posledního zaznamenaného ohniska v tomto pásmu uváděno pouze na vnitrostátní trh členského státu původu uvnitř a vně pásma očkování za těchto podmínek:
a) zařízení produkuje pod přísnou veterinární kontrolou;
b) v zařízení se zpracovává pouze čerstvé maso získané ze zvířat pocházejících z hospodářství, která vyhovují podmínkám podle čl. 57 odst. 5, nebo čerstvé maso získané ze zvířat chovaných a poražených vně pásma očkování;
c) všechno toto čerstvé maso má označení zdravotní nezávadnosti přidělené v souladu s čl. 4 odst. 3 směrnice 2002/99/ES;
d) po celý produkční proces musí být čerstvé maso zřetelně označeno a přepravováno a skladováno odděleně od masa jiného nákazového statusu v souladu s touto směrnicí.
10. Členský stát jiný než členský stát podle odstavce 9 může požádat o rozhodnutí postupem podle čl. 89 odst. 3 o rozšíření prodeje masa podle odstavce 9 na své území nebo část svého území za podmínek stanovených stejným postupem.
11. Předpisy pro rozvoz čerstvého masa z očkovaných prasat, které bylo získáno po období podle odstavce 9 až do obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce v souladu s článkem 61, z pásma očkování jsou stanoveny postupem podle čl. 89 odst. 3.
12. Příslušný orgán potvrdí u čerstvého masa určeného pro obchod uvnitř Společenství dodržení podmínek podle odstavců 6 a 8 a případně podle ustanovení odstavce 10.
Příslušný orgán dohlíží na kontrolu dodržování podmínek prováděnou místními veterinárními orgány a v případě obchodu uvnitř Společenství předává ostatním členským státům a Komisi seznam těchto zařízení, která schválil pro účely tohoto osvědčení.
13. Odchylně od odstavce 8 může být postupem podle čl. 89 odst. 3 přiděleno zvláštní označení zdravotní nezávadnosti, které nelze zaměňovat s označením zdravotní nezávadnosti podle odst. 8 písm. c) a odst. 9 písm. c), čerstvému masu z přežvýkavců, na které se nevztahuje ošetření v souladu s přílohou VIII částí A, a mletému masu a masným polotovarům vyprodukovaným z tohoto masa, které jsou určeny pro uvedení na trh v určitém regionu členského státu původu.
Mléko a mléčné výrobky získané od očkovaných zvířat mohou být uváděny na trh uvnitř a vně pásma očkování, pokud byly v závislosti na konečném užití buď pro lidskou nebo jinou spotřebu ošetřeny přinejmenším jedním ze způsobů podle přílohy IX částí A a B. Toto ošetření se provádí v zařízení umístěném v pásmu očkování nebo v souladu s ustanoveními v čl. 54 odst.
15. Odběr a přeprava vzorků syrového mléka zvířat vnímavých druhů z hospodářství umístěných v pásmu dozoru do laboratoře jiné než veterinární diagnostické laboratoře schválené pro diagnostiku slintavky a kulhavky a zpracování mléka v těchto laboratořích podléhá úřednímu povolení a příslušným opatřením proti jakémukoliv případnému šíření viru slintavky a kulhavky.
16. Uvádění produktů živočišného původu jiných než podle odstavců 6 až 11 a 13 až 15 na trh je vázáno podmínkami podle článků 30, 31, 32 a 42.
ODDÍL 9
OBNOVENÍ STATUSU PROSTÝ SLINTAVKY A KULHAVKY/PROSTÝ INFEKCE
Článek 59
Obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce
Status prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce členského státu nebo jeho regionu je obnoven postupem podle čl. 89 odst. 3 s ohledem na podmínky podle článků 60 a 61.
Článek 60
Obnovení statusu po eradikaci slintavky a kulhavky bez nouzového očkování
1. Členský stát nebo region členského státu regionalizovaný v souladu s článkem 45 obnoví svůj dřívější status prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce, provede-li tlumení a eradikaci jednoho nebo více ohnisek slintavky a kulhavky bez očkování za těchto podmínek:
a) byla provedena všechna opatření podle článků 36 a 44 a
b) je splněna přinejmenším jedna z těchto podmínek:
i) jsou splněna příslušná doporučení v kapitole o slintavce a kulhavce v posledním znění kodexu zdraví zvířat OIE;
ii) od posledního zaznamenaného ohniska slintavky a kulhavky uplynuly alespoň tři měsíce a klinické a laboratorní vyšetření provedené v souladu s přílohou III potvrdilo absenci infekce virem slintavky a kulhavky v příslušném členském státu nebo dotyčném regionu.
2. Rozhodnutí o obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce je přijato postupem podle čl. 89 odst. 3.
Článek 61
Obnovení statusu po eradikaci slintavky a kulhavky s očkováním
1. Členský stát nebo region členského státu regionalizovaný v souladu s článkem 45 obnoví svůj dřívější status prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce, provede-li tlumení a eradikaci jednoho nebo více ohnisek slintavky a kulhavky s očkováním za těchto podmínek:
a) byla provedena všechna opatření podle článků 36, 44, 54, 55, 56 a 57 a
b) je splněna přinejmenším jedna z těchto podmínek:
i) jsou splněna příslušná doporučení v kapitole o slintavce a kulhavce v posledním znění kodexu zdraví zvířat OIE;
ii) od porážky posledního očkovaného zvířete uplynuly alespoň tři měsíce a bylo provedeno sérologické vyšetření v souladu s pokyny stanovenými v souladu s čl. 70 odst. 3;
iii) od posledního ohniska slintavky a kulhavky nebo od ukončení nouzového očkování, podle toho, která událost nastala později, uplynulo alespoň šest měsíců a v souladu s pokyny stanovenými podle čl. 70 odst. 3 bylo provedeno sérologické šetření založené na vyšetření na protilátky proti nestrukturálním bílkovinám viru slintavky a kulhavky, kterým se potvrdila absence infekce u očkovaných zvířat.
2. Rozhodnutí o obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce se přijímá postupem podle čl. 89 odst. 3.
Článek 62
Změny opatření pro obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce
1. Odchylně od článku 60 může být postupem podle čl. 89 odst. 3 rozhodnuto zrušit omezení používaná v souladu s touto směrnicí po splnění požadavků podle článků 36 a 44 a ukončení klinického a sérologického šetření, které potvrdilo absenci infekce virem slintavky a kulhavky.
2. Odchylně od článku 61 může být postupem podle čl. 89 odst. 3 rozhodnuto zrušit omezení používaná v souladu s touto směrnicí po provedení klinického a sérologického šetření podle článku 56 a opatření podle článku 57, která potvrdila absenci infekce virem slintavky a kulhavky.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, může být postupem podle čl. 89 odst. 3 rozhodnuto, že žádná zvířata vnímavých druhů nebudou přemístěna z území nebo regionu členského státu, ve kterém vypuklo ohnisko slintavky a kulhavky, do jiného členské státu, dokud není obnoven status prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce v souladu s podmínkami kodexu zdraví zvířat OIE, s výjimkou případů, kdy zvířata:
a) nebyla očkována a jsou přepravována přímo do jatek ze účelem okamžité porážky nebo
b) byla izolována po dobu alespoň 30 dnů bezprostředně před nakládkou a byla podrobena sérologickému testu na přítomnost protilátek proti strukturálním bílkovinám viru slintavky a kulhavky s negativním výsledkem na vzorcích odebraných během 10 dnů před nakládkou.
4. Aniž je dotčen odstavec 2, může být postupem podle čl. 89 odst. 3 rozhodnuto, že až do obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce v souladu s podmínkami kodexu zdraví zvířat OIE bude zmenšen poloměr oblasti dozoru kolem pásma očkování podle čl. 52 odst. 2 poté, co byla s uspokojivým výsledkem provedena opatření podle článku 57.
Článek 63
Vystavování osvědčení pro zvířata vnímavých druhů a produkty získané z těchto zvířat pro obchod uvnitř Společenství
Členské státy zajistí, aby doplňkové osvědčování pro obchod uvnitř Společenství se zvířaty vnímavých druhů nebo produkty získanými z těchto zvířat požadované v souladu s touto směrnicí bylo používáno do doby, než bude obnoven status prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce u členského státu nebo části území členského státu v souladu s články 60 a 61.
Článek 64
Pohyb očkovaných zvířat vnímavých druhů po obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce
1. Přeprava zvířat vnímavých druhů očkovaných proti slintavce a kulhavce z jednoho členského státu do jiného členského státu je zakázána.
2. Odchylně od zákazu v odstavci 1 může být postupem podle čl. 89 odst. 2 rozhodnuto, že budou přijata zvláštní opatření pro očkovaná zvířata vnímavých druhů, která jsou chována v zoologických zahradách nebo jsou součástí programu pro zachování volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin nebo jsou chována v zařízeních pro zdroje hospodářských užitkových zvířat, které jsou příslušnými orgány považovány za chovný nukleus zvířat nepostradatelný pro přežití druhu, s výhradou příslušných ustanovení kodexu zdraví zvířat OIE.
KAPITOLA III
PREVENTIVNÍ OPATŘENÍ
ODDÍL 10
LABORATOŘE A ZAŘÍZENÍ PRACUJÍCÍ S VIREM SLINTAVKY A KULHAVKY
Článek 65
Laboratoře a zařízení pracující se živým virem slintavky a kulhavky
Členské státy zajistí, aby:
a) laboratoře a zařízení, ve kterých se pro účely výzkumu, diagnostiky nebo produkce pracuje se živým virem slintavky a kulhavky, jeho genomem, antigeny nebo očkovacími látkami vyrobenými z těchto antigenů, byly přísně kontrolovány příslušnými orgány;
b) práce s živým virem slintavky a kulhavky pro účely výzkumu a diagnostiky byly prováděny pouze ve schválených laboratořích uvedených v příloze XI části A;
c) práce s živým virem slintavky a kulhavky pro účely výroby inaktivovaných antigenů pro výrobu očkovacích látek nebo očkovacích látek samotných nebo pro účely souvisejícího výzkumu byly prováděny pouze ve schválených zařízeních a laboratořích uvedených v příloze XI části B;
d) laboratoře a zařízení podle písmen b) a c) pracovaly přinejmenším podle norem biologické bezpečnosti stanovených v příloze XII.
Článek 66
Kontroly laboratoří a zařízení pracujících se živým virem slintavky a kulhavky
Znalci veterinárního oboru Komise provádějí ve spolupráci s příslušnými orgány členských států kontroly na místě, aby ověřili, zda bezpečnostní systémy používané v zařízeních a laboratořích podle přílohy XI částí A a B odpovídají normám biologické bezpečnosti podle přílohy XII.
Článek 67
Změna seznamu schválených laboratoří a zařízení pracujících se živým virem slintavky a kulhavky
1. Seznam zařízení a laboratoří v příloze XI části A a B může být pozměněn postupem podle čl. 89 odst. 3 na základě kontrol na místě podle článku 66.
2. Seznam zařízení a laboratoří v příloze XI části A a B se pravidelně aktualizuje na základě písemných informací poskytovaných členskými státy postupem podle čl. 89 odst. 2
Článek 68
Národní laboratoře
1. Členské státy zajistí, aby:
a) laboratorní testy slintavky a kulhavky byly prováděny v laboratořích schválených pro tyto testy příslušnými orgány;
b) laboratorní testy na potvrzení přítomnosti viru slintavky a kulhavky nebo virů jiných vezikulárních chorob byly prováděny v souladu s článkem 71 některou z laboratoří podle přílohy XI části A;
c) jedna z laboratoří podle přílohy XI části A byla určena jako národní referenční laboratoří pro členský stát, na jehož území je umístěna, a byla zodpovědná za koordinaci norem a metod diagnostiky v tomto členském státě;
d) národní referenční laboratoř vykonávala přinejmenším funkce a úkoly podle přílohy XV;
e) národní referenční laboratoř podle písmena c) byla kontaktním místem pro styk s referenční laboratoří Společenství podle článku 69, a zejména aby zajišťovala odesílání příslušných vzorků referenční laboratoři Společenství.
Národní referenční laboratoř podle odst. 1 písm. c) jednoho členského státu může poskytovat služby národní referenční laboratoře jednomu nebo více dalším členským státům.
Členské státy, které nemají národní referenční laboratoř umístěnou na svém území, mohou využívat služeb národní referenční laboratoře v jednom nebo více dalších členských státech.
Tato spolupráce je formalizována vzájemnou dohodou mezi příslušnými orgány dotyčných členských států a o této dohodě je informována Komise.
Tato spolupráce je uvedena ve zvláštním sloupci tabulky v příloze XI části A.
3. Členské státy zajistí, aby laboratorní vyšetření podle této směrnice sloužila především pro potvrzení nebo vyloučení slintavky a kulhavky a vyloučení jiných vezikulárních chorob.
Jestliže je potvrzeno ohnisko slintavky a kulhavky a je provedena identifikace sérotypu viru, musí se zjistit antigenní vlastnosti viru ve vztahu k referenčním očkovacím kmenům, v případě potřeby ve spolupráci s referenční laboratoří Společenství.
Vzorky z domácích hospodářských zvířat, která projevují příznaky vezikulární choroby a jsou negativní na virus slintavky a kulhavky, případně vezikulární choroby prasat, jsou odeslány referenční laboratoři Společenství pro další vyšetření.
4. Členské státy zajistí, aby národní referenční laboratoř na jejich území byla přiměřeně vybavena a zaměstnávala příslušný počet odborně vzdělaného personálu pro provádění laboratorních vyšetření v souladu s touto směrnicí.
Článek 69
Referenční laboratoř Společenství
1. Referenční laboratoř Společenství je určena dohodou s příslušnou laboratoří a postupem podle čl. 89 odst. 2 na období, které je stanoveno při tomto postupu.
2. Při určení referenční laboratoře Společenství je především zohledněna technická a vědecká způsobilost laboratoře a kvalifikace a kvalita jejího vědeckého a technického personálu.
3. Komise přezkoumá rozhodnutí, kterým byla určena referenční laboratoř Společenství, na konci stanoveného pracovního období nebo dříve zhodnocením plnění funkcí a úkolů referenční laboratoře Společenství stanovených v příloze XVI.
Článek 70
Bezpečnostní normy a pokyny dozoru a kodex správné praxe schválených laboratoří a zařízení pracujících se živým virem slintavky a kulhavky
1. Pracovní příručka pro minimální normy laboratoří pracujících s virem slintavky a kulhavky in vitro a in vivo může být přijata postupem podle čl. 89 odst. 2.
2. Pokyny pro dozor pro obnovení statusu prostý slintavky a kulhavky/prostý infekce mohou být přijaty postupem podle čl. 89 odst. 2.
3. Jednotný kodex správné praxe pro bezpečnostní systémy zařízení a laboratoří uvedených v seznamu přílohy XI částí A a B může být přijat postupem podle čl. 89 odst. 2.
ODDÍL 11
DIAGNOSTIKA SLINTAVKY A KULHAVKY
Článek 71
Normy a testy pro diagnostiku nákazy slintavky a kulhavky a pro diferenciální diagnostiku jiných vezikulárních chorob
1. Členské státy zajistí, aby národní laboratoře používaly diagnostické testy a normy podle přílohy XIII.
2. Rozhodnutí o úpravě nákupu, skladování a dodávek dostatečného množství zvláštních činidel nebo diagnostických testů národním laboratořím v případě nouze, zejména s ohledem na opatření podle čl. 56 odst. 3, může být přijato postupem podle čl. 89 odst. 2.
3. Pracovní příručka pro diagnostiku slintavky a kulhavky a pro diferenciální diagnostiku vezikulárních chorob jiných než vezikulární choroba prasat může být přijata postupem podle čl. 89 odst. 2.
ODDÍL 12
POHOTOVOSTNÍ PLÁNY A CVIČNÉ POPLACHY V REÁLNÉM ČASE
Článek 72
Pohotovostní plány
1. Členské státy vypracují pohotovostní plány státních opatření pro udržení vysoké úrovně pohotovosti a připravenosti na slintavku a kulhavku a vysoké úrovně ochrany životního prostředí, které se používají v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky.
2. Pohotovostní plán poskytuje přístup ke všem zařízením, vybavení, personálu a všem příslušným materiálům, které jsou nezbytné pro rychlou a účinnou eradikaci ohniska slintavky a kulhavky, zajišťuje spolupráci se sousedními členskými státy a podporuje spolupráci se sousedními třetími zeměmi.
3. Pohotovostní plán stanovuje opatření prováděná v případě nejhoršího scénáře podle přílohy XVII bodu 12 a uvádí:
a) předpokládané množství očkovací látky v případě nouzového očkování a
b) regiony s oblastmi s početnými stavy zvířat s ohledem na kritéria podle přílohy X.
4. Pohotovostní plán má zajistit provedení všech nezbytných opatření, která mohou zabránit škodám na životním prostředí v případě vypuknutí ohniska, a současně zajišťuje nejvyšší úroveň tlumení choroby a minimalizuje škody v důsledku ohniska, zejména je-li nezbytné zakopat nebo spálit mrtvá těla uhynulých nebo utracených zvířat na místě.
5. Kritéria a požadavky pro vypracování pohotovostního plánu jsou uvedeny v příloze XVII. Tato kritéria a požadavky mohou být pozměněny s ohledem na zvláštní povahu slintavky a kulhavky a vývoj opatření pro tlumení choroby a ochranu životního prostředí postupem podle čl. 89 odst. 2.
6. Komise prověří, zda pohotovostní plány umožňují dosažení cíle podle odstavce 1, a navrhne příslušnému členskému státu potřebné změny, zejména aby byla zajištěna slučitelnost těchto plánů s plány ostatních členských států.
7. Pohotovostní plány jsou schvalovány postupem podle čl. 89 odst. 2.
8. Členské státy zajistí, aby podstatné změny v jejich schválených pohotovostních plánech byly neprodleně oznámeny Komisi.
9. Pozměněné pohotovostní plány mohou být následně schváleny postupem podle čl. 89 odst. 2, aby byl zohledněn vývoj dané situace.
10. Členské státy v každém případě aktualizují své pohotovostní plány každých pět let, zejména na základě cvičných poplachů v reálném čase podle článku 73, a předkládají je Komisi ke schválení postupem podle čl. 89 odst. 2.
Článek 73
Cvičné poplachy v reálném čase
1. Členské státy zajistí, aby cvičné poplachy v reálném čase byly prováděny v souladu s jejich schváleným pohotovostním plánem a přílohou XVII.
2. Členské státy zajistí, aby cvičné poplachy v reálném čase, je-li to možné a proveditelné, byly prováděny v úzké spolupráci s příslušnými orgány sousedních členských států nebo třetích zemí.
3. Členské státy informují Komisi o hlavních výsledcích cvičných poplachů v reálném čase.
Tyto informace jsou předávány Komisi jako součást informací požadovaných v článku 8 směrnice 64/432/EHS.
ODDÍL 13
POHOTOVOSTNÍ NÁKAZOVÁ STŘEDISKA A SKUPINY ZNALCŮ
Článek 74
Národní/ústřední pohotovostní nákazová kontrolní střediska – funkce a úkoly
1. Členské státy zajistí, aby v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky mohla být neprodleně zřízena plně funkční národní/ústřední pohotovostní nákazová střediska.
2. Národní/ústřední pohotovostní nákazové středisko především řídí a sleduje činnost místních pohotovostních nákazových středisek podle článku 76. Některé činnosti, které původně vykonávalo národní/ústřední pohotovostní nákazové středisko, mohou být následně přeneseny na místní pohotovostní nákazové středisko pracující na správní úrovni podle čl. 2 odst. 2 písm. p) směrnice 64/432/EHS nebo na úrovni vyšší, nejsou-li tím dotčeny úkoly národního pohotovostního nákazového střediska.
3. Národní/ústřední pohotovostní nákazové středisko má přinejmenším za úkol pro:
a) vypracování potřebných opatření pro tlumení;
b) zajištění rychlého a účinného provádění těchto opatření místními pohotovostními nákazovými středisky;
c) poskytnutí personálu a jiných zdrojů místním pohotovostním nákazovým střediskům;
d) předávání informací Komisi, příslušným orgánům ostatních členských států a ostatním státním orgánům, včetně příslušných orgánů životního prostředí, a veterinárním, zemědělským a obchodním organizacím a institucím;
e) organizaci nouzové očkovací kampaně a vymezení pásem očkování;
f) styk s diagnostickými laboratořemi;
g) styk s příslušnými orgány životního prostředí při koordinaci činností v oblasti veterinárního dozoru a ochrany životního prostředí;
h) styk s médii;
i) styk s výkonnými orgány pro zajištění řádného provádění zvláštních opatření vyplývajících z právních předpisů.
Článek 75
Národní/ústřední pohotovostní nákazová střediska – technické požadavky
1. Členské státy zajistí, aby národní/ústřední pohotovostní nákazová střediska měla všechny potřebné prostředky, včetně personálu, zařízení a vybavení, pro řízení účinné eradikační kampaně.
2. Prostředky podle odstavce 1 zahrnují přinejmenším tyto položky:
a) systém pro identifikaci stád zvířat a lokalizaci zvířat, pokud možno v podobě počítačového programu;
b) všechny vhodné komunikační prostředky, včetně telefonů, faxů a pokud možno zařízení pro komunikaci s médii;
c) komunikační systém pro výměnu informací s místními pohotovostními nákazovými středisky, laboratořemi a jinými příslušnými organizacemi, pokud možno v podobě počítačového programu;
d) mapy a jiné informační zdroje, které lze použít při řízení tlumicích opatření;
e) společný termínový plán na každý den, ve kterém se v chronologickém pořadí zaznamenávají všechny události spojené s ohniskem slintavky a kulhavky a který umožňuje spojení a koordinaci různých činností;
f) seznam národních a mezinárodních organizací a laboratoří, které se zabývají ohniskem slintavky a kulhavky a které jsou při takové události kontaktovány;
g) seznamy personálu a jiných osob, které mohou být neprodleně vyzvány k službě v místních pohotovostních nákazových střediscích nebo ve skupinách znalců podle článku 78 v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky;
h) seznamy příslušných úřadů a institucí ochrany životního prostředí, které mohou být kontaktovány v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky;
i) mapy, na nichž jsou vyznačena místa vhodná pro účely zpracování;
j) seznamy ošetřovacích a zpracovacích zařízení schválených k ošetření nebo zpracování zvířecích mrtvých těl a odpadů, které mohou být pověřeny v případě ohniska slintavky a kulhavky, zejména s uvedením jejich kapacity, adresy a dalších podrobností pro navázání kontaktu;
k) seznamy opatření pro sledování a kontrolu úniku dezinfekčních prostředků a tělesných tkání a tekutin do okolního prostředí při rozkladu mrtvých těl, zejména do povrchových a podzemních vod.
Článek 76
Místní pohotovostní nákazová střediska – zřízení, funkce a úkoly
1. Členské státy zajistí, aby v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky mohla být neprodleně zřízena plně funkční místní pohotovostní nákazová střediska.
2. Členské státy zajistí, aby jejich pohotovostní plány obsahovaly ustanovení o možných umístěních místních pohotovostních nákazových středisek, o jejich organizaci, personálu, ubytování, zařízeních a vybavení, o systémech řízení, komunikačních linkách a informačních kanálech.
3. Členské státy zajistí, aby místní pohotovostní nákazová střediska pracovala v úzké koordinaci a spolupráci s národním/ústředním pohotovostním nákazovým střediskem, zejména s ohledem na opatření podle čl. 74 odst. 3 písm. b).
4. Členské státy zajistí, aby místní pohotovostní nákazová střediska měla potřebnou organizaci zajišťující rychlé provádění opatření podle této směrnice, která se používají v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky.
Článek 77
Místní pohotovostní nákazová střediska – technické požadavky
1. Členské státy zajistí, aby místní pohotovostní nákazová střediska měla potřebný personál, zařízení a vybavení a zřetelnou a účinnou strukturu řízení zajišťující rychlé provádění opatření pro epizootologické šetření, ochranu životního prostředí, zpracování mrtvých těl z infikovaných stád, úřední dozor v pásmech, vysledovávání, porážky nařízené z hlediska ochrany zvířat a nutné porážky, čištění a dezinfekci a ostatní asanační opatření, nouzové očkování a všechna ostatní strategická rozhodnutí.
2. Místní pohotovostní nákazová střediska mají k dispozici přinejmenším:
a) jednu telefonní linku výhradně pro komunikaci s národním pohotovostním nákazovým střediskem a dostupné telefonní linky, na kterých mohou zemědělci a ostatní obyvatelé venkova získat aktuální a přesné informace o přijatých opatřeních;
b) terénní spolupracovníky vybavené příslušnými komunikačními prostředky a účinnými systémy zpracování všech potřebných dat;
c) záznamový systém, pokud možno počítačový, spojený s národním pohotovostním nákazovým střediskem a se všemi potřebnými databázemi, laboratořemi a ostatními organizacemi;
d) společný termínový plán na každý den, ve kterém se v chronologickém pořadí zaznamenávají všechny události spojené s ohniskem slintavky a kulhavky a který umožňuje spojení a koordinaci různých činností;
e) aktuální seznamy osob, včetně soukromých veterinárních lékařů, a místních organizací v každém regionu, které mohou být kontaktovány a povolány v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky;
f) aktuální seznamy hospodářství, na které mohou být v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky použita ustanovení článku 15 a 18;
g) aktuální seznamy možných míst pro spálení nebo zakopání zvířat utracených v souladu s touto směrnicí a určených ke zpracování v souladu s předpisy Společenství a národními předpisy pro ochranu životního prostředí;
h) aktuální seznam příslušných úřadů ochrany životního prostředí v každém regionu a ostatních institucí ochrany životního prostředí, které musí být kontaktovány a povolány v případě vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky;
i) mapy vhodných míst pro zakopání mrtvých těl, která nepředstavují riziko poškození životního prostředí, zejména povrchových a podzemních vod;
j) seznam zařízení schválených k ošetření nebo zpracování mrtvých těl a odpadů;
k) seznamy opatření pro sledování a kontrolu úniku dezinfekčních prostředků a tělesných tkání a tekutin do okolního prostředí při rozkladu mrtvých těl, zejména do povrchových a podzemních vod.
Článek 78
Skupina znalců
1. Členské státy ustaví stálou pracovní skupinu znalců, která je vyváženě složena z epizootologů, veterinárních vědců a virologů a která je svými odbornými znalostmi nápomocna příslušnému orgánu v zajištění připravenosti na případné vypuknutí slintavky a kulhavky.
Odchylně od prvního pododstavce mohou členské státy s omezeným počtem zvířat vnímavých druhů uzavřít s jinými členskými státy formální dohodu o vzájemné pomoci v záležitostech skupiny znalců.
Tato opatření jsou podrobně popsána v pohotovostních plánech podle článku 72.
2. Při podezření na ohnisko slintavky a kulhavky skupina znalců přinejmenším:
a) vyhodnotí klinický obraz a epizootologickou situaci;
b) poskytne poradenství v otázkách odběru vzorků a analýzy potřebné pro diagnostiku slintavky a kulhavky a navrhne další činnosti a opatření.
3. Při vypuknutí ohniska slintavky a kulhavky skupina znalců přinejmenším:
a) vyhodnotí alespoň u vzorového případu a v případě potřeby na místě klinický obraz a provede analýzu epizootologického šetření, aby byla shromážděna potřebná data pro stanovení:
i) původu infekce;
ii) data zavlečení původce infekce;
iii) možného šíření choroby;
b) podá zprávu vedoucímu veterinárního útvaru a národnímu pohotovostnímu nákazovému středisku;
c) poskytne poradenství v otázkách vyšetření, odběru vzorků, testovacích postupů, tlumení choroby a ostatních opatření a v otázkách volby strategie, včetně poradenství v opatřeních biologické bezpečnosti v hospodářstvích a zařízeních podle článku 16 a ve vztahu k nouzovému očkování;
d) sleduje a řídí epizootologické šetření;
e) doplňuje epizootologické údaje zeměpisnými, meteorologickými a dalšími potřebnými informacemi;
f) vyhodnocuje epizootologické údaje a v pravidelných intervalech posuzuje riziko;
g) pomáhá zajistit, aby zvířecí mrtvá těla a odpady byly zpracovány s minimálními škodlivými účinky na životní prostředí.
ODDÍL 14
ANTIGENOVÉ A OČKOVACÍ BANKY
Článek 79
Národní banky antigenů a očkovacích látek
1. Členské státy mohou v rámci pohotovostního plánu zřídit nebo provozovat národní banky antigenů a očkovacích látek pro skladování rezerv antigenů nebo očkovacích látek pro nouzové očkování schválených v souladu se směrnicí 2001/82/ES.
2. Členské státy mohou v případě nouzového očkování pověřit podniky balením a skladováním očkovacích látek.
3. Členské státy zajistí, aby antigeny a připravené očkovací látky v národních bankách antigenů a očkovacích látek odpovídaly minimálním normám pro banku antigenů a očkovacích látek Společenství s ohledem na bezpečnost, sterilitu a obsah nestrukturálních bílkovin.
Členské státy, které provozují národní banku antigenů a očkovacích látek, informují Komisi o skladovaných rezervách antigenů a očkovacích látek. Tyto informace jsou Komisi poskytovány každých 12 měsíců jako součást informací požadovaných podle článku 8 směrnice 64/432/EHS.
Informace o množstvích a subtypech antigenů nebo schválených očkovacích látek skladovaných v národní bance antigenů a očkovacích látek se považují za důvěrné a zejména nesmějí být zveřejňovány.
Článek 80
Banka antigenů a očkovacích látek Společenství
1. Banka antigenů a očkovacích látek Společenství je ustavena postupem podle čl. 89 odst. 2.
2. Komise zajistí, aby rezervy koncentrovaných inaktivovaných antigenů Společenství pro výrobu očkovacích látek proti slintavce a kulhavce byly skladovány v zařízeních banky antigenů a očkovacích látek Společenství. K tomuto účelu je postupem podle čl. 89 odst. 2 stanoven počet dávek a druhy kmenů a subtypů antigenu viru slintavky a kulhavky a v případě potřeby očkovacích látek schválených v souladu se směrnicí 2001/82/ES, které se skladují v bance antigenů a očkovacích látek Společenství, s ohledem na potřeby odhadované v rámci pohotovostních plánů podle článku 72 a na epizootologickou situaci, případně po konzultaci s referenční laboratoří Společenství.
3. Informace o množstvích a subtypech antigenů nebo schválených očkovacích látek skladovaných v bance antigenů a očkovacích látek Společenství se považují za důvěrné a zejména nesmějí být zveřejňovány.
4. Podmínky zřízení a udržování rezerv antigenů a schválených očkovacích látek Společenství v nejméně dvou výrobních podnicích jsou stanoveny ve smlouvách uzavřených mezi Komisí a dotyčnými výrobními podniky.
Tyto smlouvy obsahují přinejmenším:
a) podmínky dodávek množství a subtypů koncentrovaných inaktivovaných antigenů;
b) podmínky bezpečného skladování antigenu a schválených očkovacích látek;
c) záruky a podmínky rychlé přípravy, výroby, plnění, etiketování a distribuce očkovacích látek.
5. Podmínky a záruky podle odst. 4 písm. a) až c) mohou být pozměněny postupem podle čl. 89 odst. 3.
Článek 81
Dodávky a skladování koncentrovaných inaktivovaných antigenů
Komise zajistí, aby smluvní výrobce koncentrovaných inaktivovaných antigenů dodávaných bance antigenů a očkovacích látek Společenství zaručil podmínky dodávek a skladování koncentrovaných inaktivovaných antigenů viru slintavky a kulhavky, které jsou přinejmenším rovnocenné podmínkám podle přílohy XIV bodu 1.
Článek 82
Složení, výroba, plnění, etiketování a distribuce očkovacích látek
1. Komise zajistí, aby smluvní výrobce koncentrovaných inaktivovaných antigenů dodávaných bance antigenů a očkovacích látek Společenství zaručil podmínky složení, výroby, plnění, etiketování a distribuce očkovacích látek rekonstituovaných z antigenů podle článku 81, které jsou přinejmenším rovnocenné podmínkám podle přílohy XIV bodu 2.
2. V případě nouze a s ohledem na epizootologickou situaci je Komise oprávněna zadat okamžitou výrobu, plnění, etiketování, dočasné skladování a distribuci potřebného množství očkovacích látek rekonstituovaných z vhodného antigenu.
Článek 83
Přístup k bance antigenů a očkovacích látek Společenství
1. Členské státy mají přístup k bance antigenů a očkovacích látek Společenství na žádost podanou Komisi.
V mezích rezerv antigenů a očkovacích látek Společenství Komise neprodleně zadá složení, výrobu, plnění, etiketování a distribuci potřebného množství a subtypů očkovacích látek, zejména za použití článku 51.
2. Členské státy, které provozují národní banku antigenů a očkovacích látek, nebo členské státy, které jsou připojeny k mezinárodní bance antigenů a očkovacích látek, mají stejná práva a povinnosti k bance antigenů a očkovacích látek Společenství jako ostatní členské státy bez těchto národních rezerv.
3. Je-li to v zájmu Společenství, může Komise dodávat nebo zapůjčit třetím zemím antigeny z rezerv Společenství nebo očkovací látky rekonstituované z těchto antigenů.
Aniž jsou dotčeny dohody uzavřené mezi Společenstvím a třetími zeměmi, je třetím zemím povolen přístup k bance antigenů a očkovacích látek Společenství postupem podle čl. 89 odst. 2, s výhradou podrobného ujednání mezi Komisí a příslušnou třetí zemí o finanční a technické spolupráci, které je přijato podle tohoto postupu.
4. Po použití antigenů nebo připravených očkovacích látek z rezerv Společenství Komise zajistí, aby byly použité antigeny nebo očkovací látky s ohledem na epizootologickou situaci co nejdříve nahrazeny.
Článek 84
Testování očkovacích látek proti slintavce a kulhavce
1. Komise organizuje provádění nezávislých testů účinnosti a neškodnosti očkovacích látek rekonstituovaných z antigenu skladovaného v bance antigenů a očkovacích látek Společenství a očkovacích látek rekonstituovaných z ostatních antigenů a určených k použití v rámci podpory Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky ve třetích zemích v souladu s čl. 82 odst. 2 a čl. 83 odst. 3.
2. Pro účely testování podle odstavce 1 může Komise využít služeb nezávislého koordinačního institutu Společenství.
V případě potřeby je ustanoven koordinační institut Společenství a stanovena podrobná pravidla jeho funkcí, úkolů a finančních příspěvků Společenství postupem podle čl. 89 odst. 2.
3. Aniž jsou dotčeny normy účinnosti, bezpečnosti a výroby podle předpisů Společenství, musí očkovací látky rekonstituované z antigenu skladovaného v bance antigenů a očkovacích látek Společenství odpovídat alespoň minimálním normám účinnosti, bezpečnosti a výroby podle Evropského lékopisu a příslušným ustanovením příručky OIE.
ODDÍL 15
SLINTAVKA A KULHAVKA U OSTATNÍCH DRUHŮ
Článek 85
Doplňková opatření pro prevenci a tlumení slintavky a kulhavky
1. Aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 1774/2002 a příslušné prováděcí předpisy, členské státy zajistí, aby zákaz zkrmování kuchyňských odpadů v souladu s předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy platil pro všechna zvířata bez ohledu na jejich využití nebo místo, kde přebývají. Prováděcí pravidla pro tlumicí opatření používaná členskými státy mohou být stanovena postupem podle čl. 89 odst. 2.
2. Prováděcí pravidla pro tlumení slintavky a kulhavky u zvířat podle čl. 2 písm. a) druhé věty mohou být stanovena postupem podle čl. 89 odst. 2.
3. Jakmile příslušný orgán členského státu získá informace, že volně žijící zvířata jsou podezřelá z infekce slintavkou a kulhavkou, přijme všechna potřebná opatření pro potvrzení nebo vyloučení přítomnosti choroby vyšetřením všech volně žijících zvířat vnímavých druhů, která byla odstřelena nebo nalezena mrtvá, včetně laboratorních testů.
Informuje o podezření vlastníky zvířat vnímavých druhů a lovce.
4. Jakmile příslušný orgán členského státu získá potvrzení prvotního případu slintavky a kulhavky u volně žijících zvířat, přijme neprodleně opatření podle přílohy XVIII části A, aby omezil šíření choroby, a vypracuje plán eradikace slintavky a kulhavky v souladu s přílohou XVIII částí B. Informuje o potvrzeném případu vlastníky zvířat vnímavých druhů a lovce.
KAPITOLA IV
PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ
Článek 86
Sankce
Členské státy stanoví pravidla sankcí při porušení vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou všechna nezbytná opatření pro zajištění jejich provádění. Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy informují o těchto ustanoveních Komisi nejpozději do data stanoveného v čl.
93 odst. 1 a neprodleně jí oznamují všechny následné změny těchto ustanovení.
Článek 87
Postupy provádění zvláštních článků, stanovení dalších prováděcích pravidel k této směrnici a pozměňování příloh
1. Prováděcí pravidla k čl. 75 odst. 2 a čl. 77 odst. 2 mohou být stanovena postupem podle čl. 89 odst. 2.
2. Prováděcí pravidla k této směrnici mohou být stanovena postupem podle čl. 89 odst. 2.
3. Přílohy této směrnice mohou být pozměněny postupem podle čl. 89 odst. 2 nebo v případě přílohy XI postupem podle čl. 89 odst. 3.
Článek 88
Postupy přijímání epizootologických opatření ad hoc
Zjistí-li členský stát při provádění opatření podle této směrnice, že určité opatření neodpovídá epizootologické situaci, nebo šíří-li se virus slintavky a kulhavky navzdory opatřením přijatým v souladu s touto směrnicí, může být přijato rozhodnutí ad hoc postupem podle čl. 89 odst. 3, které tento členský stát opravňuje provádět alternativní opatření s rovnocenným epizootologickým účinkem během omezeného období, které odpovídá epizootologické situaci.
Článek 89
Jednání výboru
1. Komise spolupracuje se Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat ustaveným nařízením (ES) č. 178/2002.
2. Při odkazu na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období podle čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES se stanoví na tři měsíce.
3. Při odkazu na tento odstavec se použijí články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Období podle čl. 5 odst. 6 tohoto rozhodnutí je 15 dnů.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
KAPITOLA V
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 90
Změna směrnice 92/46/EHS
V příloze A kapitole I bodu 4 písm. b) směrnice Rady 92/46/EHS se zrušuje druhý pododstavec.
Článek 91
Zrušující ustanovení
1. Aniž jsou dotčeny závazky členských států ohledně lhůt provedení a používání stanovených v příloze XIX, směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS ze dne 25. září 1989, kterým se určuje referenční laboratoř pro identifikaci viru slintavky a kulhavky a kterým se vymezují úkoly této laboratoře [40], a 91/665/EHS ze dne 11. prosince 1991, kterým se určuje koordinační institut Společenství pro očkovací látky proti slintavce a kulhavce a kterým se vymezují jeho úkoly [41], přijatá při jejím provádění se zrušují dnem podle článku 93.
2. Odkazy na zrušenou směrnici 85/511/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XX.
Článek 92
Přechodná ustanovení
1. Přechodná ustanovení mohou být přijata postupem podle čl. 89 odst. 2 na období pěti let ode dne vstupu této směrnice v platnost.
2. Do šesti měsíců ode dne podle článku 94 předloží členské státy Komisi pozměněné pohotovostní plány zohledňující ustanovení článku 72.
Komise porovná tyto pohotovostní plány s cíli této směrnice a navrhne příslušným členským státům změny, které považuje za nezbytné, zejména pro zajištění slučitelnosti těchto plánů s plány ostatních členských států.
Tyto pozměněné pohotovostní plány se schvalují postupem podle čl. 89 odst. 2.
Článek 93
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2004.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2004.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 94
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 95
Adresáti
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2003/86/ES
ze dne 22. září 2003
o právu na sloučení rodiny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 3 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [3],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem postupného vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva Smlouva o založení Evropského společenství stanoví jednak přijetí opatření, jejichž cílem je zajistit volný pohyb osob, ve spojení s doprovodnými opatřeními týkajícími se kontrol na vnějších hranicích, azylu a přistěhovalectví, jednak přijetí opatření týkajících se azylu, přistěhovalectví a ochrany práv státních příslušníků třetích zemí.
(2) Opatření týkající se sloučení rodiny by měla být přijata ve shodě se závazkem chránit rodinu a respektovat rodinný život obsaženým v mnoha nástrojích mezinárodního práva.
Tato směrnice ctí základní práva a řídí se zásadami uznanými zejména v článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a v Listině základních práv Evropské unie.
(3) Evropská rada na svém zvláštním zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 uznala nutnost harmonizace vnitrostátních právních předpisů o podmínkách přijímání a pobytu státních příslušníků třetích zemí.
V této souvislosti zejména prohlásila, že Evropská unie by měla zajistit spravedlivé zacházení se státními příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území členských států, a že důraznější politika integrace by měla směřovat k tomu, aby jim byla přiznána práva a povinnosti srovnatelná s právy a povinnostmi občanů Evropské unie.
V souladu s tím Evropská rada požadovala po Radě, aby rychle přijala právní nástroje na základě návrhů Komise.
Nezbytnost dosažení cílů vytyčených v Tampere znovu potvrdila Evropská rada na zasedání v Laekenu ve dnech 14. a 15. prosince 2001.
(4) Sloučení rodiny je nezbytné k umožnění rodinného života.
Napomáhá k vytvoření sociálně kulturní stability usnadňující integraci státních příslušníků třetích zemí v členských státech, což současně podporuje hospodářskou a sociální soudržnost, základní cíl Společenství stanovený Smlouvou.
(5) Členské státy by měly provádět tuto směrnici bez diskriminace na základě pohlaví, rasy, barvy pleti, etnického nebo sociálního původu, genetických vlastností, jazyka, náboženského vyznání nebo světového názoru, politických nebo jiných názorů, příslušnosti k národnostní menšině, majetku, rodu, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
(6) Za účelem ochrany rodiny a založení nebo zachování rodinného života je třeba určit na základě společných kritérií hmotné podmínky pro uplatňování práva na sloučení rodiny.
(7) Členské státy by měly být schopny použít tuto směrnici také v případě, že členové rodiny vstupují do členského státu společně.
(8) Zvláštní pozornost je třeba věnovat situaci uprchlíků, které různé důvody přinutily uprchnout z jejich země a které jim brání vést v jejich zemi normální rodinný život.
Proto je třeba jim stanovit příznivější podmínky pro uplatňování jejich práva na sloučení rodiny.
(9) Sloučení rodiny by se mělo v každém případě vztahovat na jádro rodiny, to znamená na manžele a nezletilé děti.
(10) Členské státy mohou rozhodnout, zda si přejí povolit sloučení rodiny i pro nejbližší příbuzné v přímé vzestupné linii, zletilé svobodné děti, nesezdané nebo registrované partnery, jakož i – v případě polygamního sňatku – nezletilé děti další manželky a osoby usilující o sloučení rodiny.
Členský stát může povolit sloučení rodiny skládající se z těchto osob, aniž je tím dotčena možnost členských států, které neuznávají existenci rodinných svazků podle tohoto ustanovení, neposkytnout uvedeným osobám zacházení rovnocenné zacházení se členy rodiny, pokud jde o právo pobytu v jiném členském státě, jak je stanoveno odpovídajícími právními předpisy Společenství.
(11) Právo na sloučení rodiny by mělo být vykonáváno v náležitém souladu s hodnotami a zásadami uznávanými členskými státy, a zejména s ohledem na práva žen a dětí; dodržování těchto zásad opravňuje k možnému přijetí omezujících opatření proti žádostem o sloučení rodiny žijící v polygamních domácnostech.
(12) V případě možného omezení práva na sloučení rodiny u dětí starších 12 let, jejichž stálé bydliště není u osoby usilující o sloučení rodiny, by měla být zohledněna schopnost integrace dětí v raném věku a zajištěno, že děti získají nezbytné základní vzdělání a jazykové znalosti ve škole.
(13) Je třeba stanovit procesní pravidla posuzování žádosti o sloučení rodiny a postup projednávání vstupu a pobytu členů rodiny.
Tyto postupy by měly být s ohledem na běžné pracovní zatížení správních orgánů členských států účinné a snadno zvládnutelné, průhledné a spravedlivé, aby dotyčným osobám nabízely odpovídající právní jistotu.
(14) Sloučení rodiny může být zamítnuto z řádně doložených důvodů.
Zejména osoba, která usiluje o to, aby jí bylo povoleno sloučení rodiny, nesmí představovat hrozbu pro veřejný pořádek nebo veřejnou bezpečnost.
Pojem veřejného pořádku může zahrnovat odsouzení za spáchání závažného trestného činu.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že pojem veřejný pořádek a veřejná bezpečnost se vztahují rovněž na případy, ve kterých státní příslušník třetí země náleží k uskupení podporujícímu terorismus, podporuje uskupení takového druhu nebo má extremistické postoje.
(15) Je třeba podporovat integraci členů rodiny.
Za tím účelem by jim mělo být uděleno právní postavení nezávislé na právním postavení osoby usilující o sjednocení rodiny, zejména v případě rozpadu manželství a partnerství, a měli by mít přístup ke vzdělání, zaměstnání a odbornému vzdělání za stejných podmínek jako osoba, s níž jsou sloučeny.
(16) Protože cíle navrhované akce, totiž zavedení práva na sloučení rodiny pro státní příslušníky třetích zemí, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jej být proto, z důvodu rozsahu a účinků navrhované činnosti, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení výše uvedeného cíle.
(17) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu se tyto členské státy nepodílejí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná.
(18) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání této směrnice, a proto pro ně není závazná ani použitelná,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I Obecná ustanovení
Článek 1
Cílem této směrnice je stanovit podmínky pro uplatňování práva na sloučení rodiny státními příslušníky třetích zemí, kteří oprávněně pobývají na území členských států.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "státním příslušníkem třetí země" osoba, která není občanem Unie ve smyslu čl. 17 odst. 1 Smlouvy;
b) "uprchlíkem" státní příslušník třetí země nebo osoba bez státní příslušnosti, jemuž bylo přiznáno právní postavení uprchlíka ve smyslu Ženevské úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 ve znění protokolu podepsaného v New Yorku dne 31. ledna 1967;
c) "osobou usilující o sloučení rodiny" státní příslušník třetí země, který oprávněně pobývá v členském státě a žádá o sloučení rodiny nebo jehož rodinní příslušníci žádají o sloučení rodiny za účelem jeho následování;
d) "sloučením rodiny" vstup rodinných příslušníků státního příslušníka třetí země oprávněně pobývajícího v členském státě na území tohoto státu a jejich pobyt v tomto členském státě za účelem zachování celistvosti rodin nezávisle na tom, zda rodinné vztahy existovaly před vstupem osoby usilující o sloučení rodiny nebo po jejím vstupu;
e) "povolením k pobytu" povolení vydané orgány členského státu, které státního příslušníka třetí země opravňuje k pobytu na jeho území státu v souladu s čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1030/2002 ze dne 13. června 2002, kterým se stanoví jednotný vzor povolení k pobytu pro státní příslušníky třetích zemí [5];
f) "nezletilými osobami bez doprovodu" státní příslušníci třetí země nebo osoby bez státní příslušnosti mladší 18 let, jež vstupují na území členských států bez doprovodu dospělé osoby, která za ně podle práva nebo zvyklostí odpovídá, a to po dobu, po kterou se skutečně nenacházejí v péči takové osoby; tato definice zahrnuje i nezletilé osoby, jež jsou ponechány bez doprovodu po vstupu na území členských států.
Článek 3
1. Tato směrnice se použije, pokud je osoba usilující o sloučení rodiny držitelem povolení k pobytu vydaného členským státem s dobou platnosti alespoň jeden rok, lze odůvodněně předpokládat, že získá právo trvalého pobytu, a pokud jsou členové jeho rodiny státními příslušníky třetí země s jakýmkoliv právním postavením.
2. Tato směrnice se nepoužije, pokud je osoba usilující o sloučení rodiny
a) žadatelem o přiznání právního postavení uprchlíka a o její žádosti dosud nebylo pravomocně rozhodnuto;
b) oprávněna pobývat v členském státě na základě dočasné ochrany nebo žádá o povolení k pobytu na tomto základě a vyčkává rozhodnutí o svém právním postavení;
c) oprávněna pobývat v členském státě na základě podpůrné formy ochrany v souladu s mezinárodními závazky, vnitrostátními právními předpisy či postupy členských států nebo je žadatelem o povolení k pobytu na tomto základě a vyčkává rozhodnutí o svém právním postavení.
3. Tato směrnice se nevztahuje na rodinné příslušníky občana Unie.
4. Touto směrnicí nejsou dotčena příznivější ustanovení
a) dvoustranných a mnohostranných dohod mezi Společenstvím nebo Společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a třetími zeměmi na straně druhé;
b) Evropské sociální charty ze dne 18. října 1961, novelizované Evropské sociální charty ze dne 3. května 1987 a Evropské úmluvy o právním postavení migrujících pracovníků ze dne 24. listopadu 1977.
5. Touto směrnicí není dotčena možnost členských států přijmout nebo zachovat příznivější ustanovení.
KAPITOLA II Rodinní příslušníci
Článek 4
1. Členské státy povolí vstup a pobyt níže uvedených rodinných příslušníků podle této směrnice a s výhradou dodržení podmínek uvedených v kapitole IV, jakož i v článku 16:
a) manžela nebo manželky osoby usilující o sloučení rodiny;
b) nezletilých dětí osoby usilující o sloučení rodiny a jejího manžela nebo jeho manželky, včetně dětí osvojených, v souladu s rozhodnutím příslušného orgánu v dotyčném členském státě nebo rozhodnutím, které je bez dalšího vykonatelné na základě mezinárodních závazků dotyčného členského státu, nebo které musí být uznáno v souladu s mezinárodními závazky;
c) nezletilých dětí osoby usilující o sloučení rodiny včetně dětí osvojených, pokud má osoba usilující o sloučení rodiny děti v opatrování a děti jsou na ní závislé.
Členské státy mohou povolit sloučení s dětmi, které jsou zároveň v opatrování jiného opatrovníka, za předpokladu, že druhý opatrovník k tomu poskytne souhlas;
d) nezletilých dětí manžela nebo manželky včetně dětí osvojených, pokud má tento manžel nebo manželka děti v opatrování a děti jsou na něm závislé.
Členské státy mohou povolit sloučení s dětmi, které jsou zároveň v opatrování jiného opatrovníka, za předpokladu, že druhý opatrovník k tomu poskytne souhlas.
Nezletilé děti uvedené v tomto článku musí být pod věkovou hranicí zletilosti stanovenou právem dotyčného členského státu a musí být svobodné.
Odchylně od výše uvedeného, pokud je dítě starší 12 let a přichází nezávisle na zbytku své rodiny, může členský stát před vydáním povolení ke vstupu a pobytu podle této směrnice ověřit, zda toto dítě splňuje podmínku integrace stanovenou v jeho právních předpisech platných ke dni provedení této směrnice.
2. S výhradou dodržení podmínek stanovených v kapitole IV mohou členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech povolit vstup a pobyt podle této směrnice těmto rodinným příslušníkům:
a) nejbližším příbuzným v přímé vzestupné linii osoby usilující o sloučení rodiny nebo jejího manžela, pokud jsou na ní závislí a nepožívají nezbytnou podporu rodiny v zemi původu;
b) zletilým svobodným dětem osoby usilující o sloučení rodiny nebo jejího manžela nebo její manželky, pokud se o sebe prokazatelně nedokáží postarat z důvodu zdravotního stavu.
3. S výhradou dodržení podmínek stanovených v kapitole IV mohou členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech povolit podle této směrnice vstup a pobyt nesezdaného partnera, státního příslušníka třetí země, s nímž osoba usilující o sloučení rodiny udržuje řádně doložený stálý dlouhodobý partnerský vztah, nebo státního příslušníka třetí země, který je s osobou usilující o sloučení rodiny spojen registrovaným partnerstvím v souladu s čl. 5 odst. 2, jakož i svobodných nezletilých dětí, včetně dětí osvojených, a svobodných nezletilých dětí těchto osob, které se o sebe prokazatelně nedokáží postarat z důvodu svého zdravotního stavu.
Členské státy mohou rozhodnout, že pokud jde o sloučení rodiny, na registrované partnerství se bude pohlížet stejně jako na manželství.
4. V případě polygamního manželství, pokud již osoba usilující o sloučení rodiny má manžela žijícího s ním na území členského státu, nepovolí dotyčný členský stát sloučení rodiny dalšího manžela.
Odchylně od odst. 1 písm. c) mohou členské státy omezit sloučení rodiny nezletilých dětí dalšího manžela a osoby usilující o sloučení rodiny.
5. K zajištění lepší integrace a zabránění vynuceným sňatkům mohou členské státy požadovat, aby osoba usilující o sloučení rodiny a její manžel nebo jeho manželka dosáhli minimálního věku, což může být nejvýše 21 let, dříve než se bude manžel nebo manželka moci spojit s osobou usilující o sloučení rodiny.
6. Odchylně od výše uvedeného mohou členské státy požadovat, aby žádosti týkající se sloučení rodiny s nezletilými dětmi byly podávány do 15 let jejich věku, jak stanoví jejich právní předpisy platné ke dni provedení této směrnice.
Pokud je žádost podána později, povolí členské státy, které rozhodují o použití této odchylky, vstup a pobyt těchto dětí z jiného důvodu, než je sloučení rodiny.
KAPITOLA III Podání a posouzení žádosti
Článek 5
1. Členské státy určí, zda žádost o vstup a pobyt za účelem uplatňování práva na sloučení rodiny podá u příslušných orgánů dotyčného členského státu osoba usilující o sloučení rodiny, nebo rodinný příslušník nebo příslušníci.
2. K žádosti se připojí doklady potvrzující rodinné vztahy a dodržení podmínek stanovených v článcích 4 a 6 a popřípadě v článcích 7 a 8, jakož i ověřené opisy cestovních dokladů rodinných příslušníků.
V případě potřeby mohou členské státy pro účely získání důkazu o existenci rodinných vztahů vést pohovory s osobou usilující o sloučení rodiny a jejími rodinnými příslušníky a provádět další šetření, která budou považovat za nezbytná.
Při posuzování žádosti týkající se nesezdaného partnera osoby usilující o sloučení rodiny budou členské státy považovat za důkaz rodinných vztahů takové skutečnosti, jako je společné dítě, předchozí společné soužití, registraci partnerství nebo jakýkoliv jiný spolehlivý důkazní prostředek.
3. Žádost se podává a posuzuje, zatímco se rodinní příslušníci zdržují mimo území členského státu, ve kterém pobývá osoba usilující o sloučení rodiny.
Odchylně od výše uvedeného může členský stát za vhodných okolností přijmout žádost podanou v okamžiku, kdy již rodinní příslušníci pobývají na jeho území.
4. Příslušné orgány členského státu žadateli písemně oznámí rozhodnutí co nejdříve, v každém případě však nejpozději devět měsíců ode dne podání žádosti.
Za mimořádných okolností souvisejících s obtížností posouzení žádosti může být lhůta uvedená v prvním pododstavci prodloužena.
Rozhodnutí o zamítnutí žádosti je třeba řádně odůvodnit.
Důsledky toho, že rozhodnutí nebylo učiněno ve lhůtě stanovené v prvním pododstavci, musí být určeny vnitrostátními právními předpisy příslušného členského státu.
5. Při posuzování žádosti členské státy dbají na to, aby byl brán náležitý ohled na nejlepší zájmy nezletilých dětí.
KAPITOLA IV Podmínky pro výkon práva na sloučení rodiny
Článek 6
1. Členské státy mohou zamítnout žádost o vstup a pobyt rodinných příslušníků z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví.
2. Členské státy mohou odejmout povolení k pobytu nebo zamítnout prodloužení jeho doby platnosti rodinnému příslušníku z důvodů veřejného pořádku, veřejné bezpečnosti nebo veřejného zdraví.
Při přijímání takového rozhodnutí berou členské státy v úvahu kromě článku 17 také závažnost nebo druh protiprávního jednání proti veřejnému pořádku nebo veřejné bezpečnosti, jehož se dopustil rodinný příslušník, nebo nebezpečí, které od takové osoby hrozí.
3. Příslušné orgány dotyčného členského státu nesmějí odepřít prodloužení doby platnosti povolení k pobytu a nařídit navrácení z území pouze z důvodu onemocnění nebo invalidity nastalých po vydání povolení k pobytu.
Článek 7
1. Při podání žádosti o sloučení rodiny může dotyčný členský stát požadovat po žadateli, aby prokázal, že osoba usilující o sloučení rodiny má:
a) ubytování považované za obvyklé pro rodinu srovnatelné velikosti ve stejné oblasti, které odpovídá obecným normám zdraví a bezpečnosti platným v daném členském státě;
b) zdravotní pojištění pro sebe a své rodinné příslušníky, pokud jde o všechna rizika běžně krytá státním příslušníkům daného členského státu;
c) stálé a pravidelné finanční příjmy, které jsou dostatečné pro výživu jeho a jeho rodinných příslušníků, aniž by využíval systému sociální pomoci daného členského státu.
Členské státy zhodnotí tyto příjmy podle jejich povahy a pravidelnosti a mohou přihlédnout k výši minimální mzdy a důchodu v dotyčném státě, jakož i k počtu rodinných příslušníků.
2. Členské státy mohou po státních příslušnících třetí země vyžadovat dodržování integračních opatření v souladu s vnitrostátním právem.
Pokud jde o uprchlíky nebo rodinné příslušníky uprchlíků uvedené v článku 12, mohou být integrační opatření uvedená v prvním pododstavci uplatněna teprve poté, co bylo dotyčným osobám umožněno sloučení rodiny.
Článek 8
Členské státy mohou vyžadovat, aby osoba usilující o sloučení rodiny před spojením se svými rodinnými příslušníky oprávněně pobývala na jejich území po dobu nepřesahující dva roky.
Odchylně od výše uvedeného, pokud právní předpisy členského státu týkající se sloučení rodiny platné ke dni přijetí této směrnice berou v úvahu přijímací kapacitu, může členský stát stanovit zavedení nejvýše tříleté čekací lhůty od podání žádosti o sloučení rodiny do vydání povolení k pobytu rodinným příslušníkům.
KAPITOLA V Sloučení rodiny uprchlíků
Článek 9
1. Tato kapitola se použije na sloučení rodiny uprchlíků uznaných členskými státy.
2. Členské státy mohou omezit použití této kapitoly na uprchlíky, jejichž rodinné vztahy existovaly již před jejich vstupem.
3. Tato kapitola se použije, aniž jsou dotčena pravidla pro přiznání postavení uprchlíka rodinným příslušníkům.
Článek 10
1. Článek 4 se použije na definici rodinných příslušníků, s výjimkou toho, že odst. 1 třetí pododstavec se nevztahuje na děti uprchlíků.
2. Členské státy mohou povolit sloučení rodiny jiných rodinných příslušníků neuvedených v článku 4, pokud jsou na uprchlíkovi závislí.
3. Je-li uprchlíkem nezletilé dítě bez doprovodu, členské státy:
a) povolí vstup a pobyt za účelem sloučení rodiny jeho nejbližším příbuzným v přímé vzestupné linii, aniž se použijí podmínky stanovené v čl. 4 odst. 2 písm. a);
b) mohou povolit vstup a pobyt za účelem sloučení rodiny jeho poručníkovi nebo každému jinému rodinnému příslušníkovi, pokud uprchlík nemá příbuzné v přímé vzestupné linii nebo pokud tyto příbuzné není možno zjistit.
Článek 11
1. Pokud jde o podání a posouzení žádosti, použije se článek 5 s výhradou odstavce 2 tohoto článku.
2. Pokud uprchlík nemůže předložit úřední doklady o rodinných vztazích, bere členský stát v úvahu jiné důkazy o existenci těchto vztahů, které posoudí v souladu s vnitrostátním právem.
Zamítnutí žádosti se nemůže zakládat pouze na skutečnosti, že tyto doklady chybějí.
Článek 12
1. Odchylně od článku 7 členské státy nemohou po uprchlíkovi nebo jeho rodinných příslušnících požadovat, aby ohledně žádostí týkajících se rodinných příslušníků uvedených v čl. 4 odst. 1 předložil důkaz, že uprchlík splňuje požadavky stanovené v článku 7.
Aniž jsou dotčeny mezinárodní závazky, pokud je sloučení rodiny možné ve třetí zemi, s níž má osoba usilující o sloučení rodiny nebo jeho rodinný příslušník zvláštní vztahy, mohou členské státy požadovat důkazy uvedené v prvním pododstavci.
Členské státy mohou požadovat po uprchlíkovi, aby splnil podmínky uvedené v čl. 7 odst. 1, pokud žádost o sloučení rodiny není podána ve lhůtě tří měsíců po přiznání právního postavení uprchlíka.
2. Odchylně od článku 8 členské státy nepožadují po uprchlíkovi, aby pobýval na jejich území po určitou dobu před spojením se svými rodinnými příslušníky.
KAPITOLA VI Vstup a pobyt rodinných příslušníků
Článek 13
1. Jakmile je žádosti o sloučení rodiny vyhověno, povolí dotyčný členský stát vstup rodinného příslušníka nebo příslušníků.
V tom případě dotyčný členský stát usnadní získání požadovaných víz.
2. Dotyčný členský stát vydá rodinným příslušníkům první povolení k pobytu na dobu minimálně jednoho roku.
Dobu platnosti tohoto povolení k pobytu lze prodloužit.
3. Doba platnosti povolení k pobytu udělených rodinným příslušníkům nemůže být v zásadě delší než doba platnosti povolení k pobytu osoby usilující o sloučení rodiny.
Článek 14
1. Rodinní příslušníci osoby usilující o sloučení rodiny mají stejně jako osoba usilující o sloučení rodiny právo na:
a) přístup ke vzdělání;
b) přístup k zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti;
c) přístup k pomoci při volbě zaměstnání, ke vzdělání a dalšímu školení a rekvalifikaci.
2. Členské státy mohou v souladu s vnitrostátním právem stanovit podmínky, za nichž mohou rodinní příslušníci vykonávat zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost.
V těchto podmínkách se stanoví lhůta, která nemůže v žádném případě překročit 12 měsíců, během nichž členské státy mohou posoudit situaci na svém trhu pracovních sil předtím, než povolí rodinným příslušníkům, aby vykonávali zaměstnání nebo samostatnou výdělečnou činnost.
3. Členské státy mohou omezit přístup k zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti nejbližším příbuzným v přímé vzestupné linii nebo dospělým svobodným dětem, na které se vztahuje čl. 4 odst. 2.
Článek 15
1. Nejpozději po pěti letech pobytu a za předpokladu, že rodinnému příslušníkovi nebylo uděleno povolení k pobytu z jiných důvodů, než je sloučení rodiny, mají manžel nebo nesezdaný partner a dítě, které dosáhlo plnoletosti, právo na samostatné povolení k pobytu, nezávislé na povolení k pobytu osoby usilující o sloučení rodiny, na základě podání žádosti, pokud se vyžaduje.
Členské státy mohou omezit udělení povolení k pobytu uvedené v prvním pododstavci manželovi nebo nesezdanému partnerovi v případech rozpadu rodinného vztahu.
2. Členské státy mohou vydat samostatné povolení k pobytu zletilým dětem a příbuzným v přímé vzestupné linii, na které se vztahuje čl. 4 odst. 2.
3. V případě ovdovění, rozvodu, rozluky nebo úmrtí nejbližších příbuzných v přímé vzestupné nebo sestupné linii může být samostatné povolení k pobytu vydáno na základě žádosti, pokud se vyžaduje, osobám, které na území vstoupily z důvodu sloučení rodiny.
Členské státy stanoví předpisy zajišťující udělení samostatného povolení k pobytu v případě obzvláště obtížných okolností.
4. Podmínky týkající se udělení a doby trvání samostatných povolení k pobytu stanoví vnitrostátní právo.
KAPITOLA VII Sankce a opravné prostředky
Článek 16
1. Členské státy mohou zamítnout žádost o vstup a pobyt za účelem sloučení rodiny nebo popřípadě odejmout povolení k pobytu rodinným příslušníkům či zamítnout prodloužení jeho doby platnosti za těchto okolností:
a) pokud podmínky stanovené touto směrnicí nejsou nebo již nejsou splněny.
Při prodloužení doby platnosti povolení k pobytu, pokud osoba usilující o sloučení rodiny nemá dostatečné příjmy, aniž by využívala systému sociální pomoci členského státu, jak je uvedeno v čl. 7 odst. 1 písm. c), zohlední členský stát příspěvky rodinných příslušníků k příjmu domácnosti;
b) pokud osoba usilující o sloučení rodiny a její rodinní příslušníci nežijí nebo již nežijí ve skutečném manželském nebo rodinném vztahu;
c) pokud se zjistí, že osoba usilující o sloučení rodiny nebo nesezdaný partner uzavřel sňatek nebo udržuje trvalý vztah s jinou osobou.
2. Členské státy mohou též zamítnout žádost o vstup a pobyt za účelem sloučení rodiny nebo odejmout povolení k pobytu některému rodinnému příslušníkovi či zamítnout prodloužení jeho doby platnosti, pokud se zjistí, že:
a) byly použity nepravdivé nebo zavádějící informace nebo padělané či pozměněné doklady nebo že byl spáchán podvod nebo byly použity jiné nezákonné prostředky;
b) sňatek, partnerství nebo osvojení byly uzavřeny pouze za tím účelem, aby dotyčná osoba mohla vstoupit na území členského státu nebo na něm pobývat.
Při posuzování tohoto bodu mohou členské státy vycházet zejména ze skutečnosti, že sňatek, partnerství nebo osvojení byly uzavřeny až poté, co bylo osobě usilující o sloučení rodiny uděleno povolení k pobytu.
3. Členské státy mohou odejmout povolení k pobytu rodinnému příslušníkovi nebo zamítnout prodloužení jeho doby platnosti, pokud pobyt osoby usilující o sloučení rodiny končí a rodinný příslušník ještě nepožívá samostatného práva k pobytu podle článku 15.
4. Členské státy mohou provádět zvláštní kontroly a inspekce, pokud existuje důvodné podezření z podvodu nebo účelového manželství, partnerství či osvojení stanovených v odstavci 2.
Zvláštní kontroly mohou být rovněž prováděny v případě prodloužení doby platnosti povolení k pobytu rodinných příslušníků.
Článek 17
Členské státy berou náležitě v úvahu povahu a pevnost rodinných vztahů dotyčné osoby a dobu trvání jejího pobytu v členském státě, jakož i existenci rodinných, kulturních a sociálních vazeb se zemí původu v případě, že žádost zamítnou, odejmou povolení k pobytu či zamítnou prodloužení jeho doby platnosti nebo rozhodnou o navrácení osoby usilující o sloučení rodiny nebo jejích rodinných příslušníků.
Článek 18
Členské státy zajistí, aby osoba usilující o sloučení rodiny nebo její rodinní příslušníci měli právo obrátit se na soud, pokud je žádost o sloučení rodiny zamítnuta nebo doba platnosti povolení k pobytu není prodloužena, nebo je povolení k pobytu odejmuto nebo je nařízeno navrácení.
Postup a příslušnost, v souladu s kterými je vykonáváno právo uvedené v prvním pododstavci, stanoví dotyčné členské státy.
KAPITOLA VIII Závěrečná ustanovení
Článek 19
Komise pravidelně a poprvé nejpozději 3. října 2007 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování této směrnice v členských státech a navrhne případné nezbytné změny.
Tyto návrhy změn se týkají především článků 3, 4, 7, 8 a 13.
Článek 20
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 3. října 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 21
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
ze dne 13. října 2003
o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zelená kniha o obchodování s emisemi skleníkových plynů v Evropské unii zahájila celoevropskou debatu o vhodnosti a možném fungování obchodování s emisemi skleníkových plynů v Evropské unii.
Evropský program pro změnu klimatu zvažuje politiky a opatření Společenství v rámci procesu založeného na zahrnutí zájmů většího počtu zainteresovaných stran, včetně systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (dále jen "systém Společenství") na základě Zelené knihy.
Ve svých závěrech ze dne 8. března 2001 Rada uznala zvláštní důležitost Evropského programu pro změnu klimatu a prací založených na Zelené knize a zdůraznila naléhavou potřebu konkrétní akce na úrovni Společenství.
(2) Šestý akční program Společenství pro životní prostředí zavedený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES [5] určuje změnu klimatu jako prioritu k řešení a stanoví, že do roku 2005 bude pro celé Společenství vytvořen systém pro obchodování s emisemi.