b) shromažďování drůbeže a jiných ptáků na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) lov volně žijících ptáků.
Článek 5
Délka trvání opatření
Pokud se potvrdí, že typ neuraminidázy je odlišný od typu N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se zruší.
Pokud se u volně žijících ptáků potvrdí přítomnost viru influenzy typu A podtypu H5N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se uplatňují tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků, nejméně tedy 21 dní v případě ochranného pásma a 30 dní v případě pásma dozoru po dni, kdy byl izolován podtyp H5 viru influenzy ptáků odebraný z klinického případu u volně žijících ptáků.
Článek 6
Odchylky pro živé ptáky a jednodenní kuřata
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) může Slovinsko povolit přepravu kuřic připravených ke snášce a krůt pro výkrm do hospodářství pod úřední kontrolou, která se nachází buď v ochranném pásmu či v pásmu dozoru.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) nebo čl. 4 odst. 2 písm. a) může Slovinsko povolit přepravu:
a) drůbeže pro okamžitou porážku, včetně starých nosnic, na jatka nacházející se v ochranném pásmu nebo v pásmu dozoru nebo v případě, že toto není možné, na jatka určená příslušným orgánem nacházející se mimo pásma;
b) jednodenních kuřat z ochranného pásma do hospodářství pod úřední kontrolou na území Slovinska, ve kterém není žádná jiná drůbež nebo ptactvo chované v zajetí, kromě ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i), oddělených od drůbeže;
c) jednodenních kuřat z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na území Slovinska;
d) kuřic připravených ke snášce a krůt pro výkrm z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na území Slovinska;
e) ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i) do objektů na území Slovinska, ve kterých se nechová drůbež, pokud zásilka obsahuje pět nebo méně ptáků v kleci, bez ohledu na vnitrostátní předpisy podle čl. 1 třetího pododstavce směrnice 92/65/EHS;
f) ptáků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu ii) pocházejících ze subjektů, institutů a středisek, jakož i přivážených do subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s článkem 13 směrnice 92/65/EHS.
Článek 7
Odchylky pro násadová vejce
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. d) může Slovinsko povolit:
a) přepravu násadových vajec z ochranného pásma do určené líhně na území Slovinska;
b) odesílání násadových vajec z ochranného pásma do líhní nacházejících se mimo území Slovinska za předpokladu, že:
i) násadová vejce byla sebrána z hejn, u kterých:
- není podezření, že by byla infikována influenzou ptáků, a
- proběhlo sérologické šetření s negativním výsledkem na influenzu ptáků schopné zjistit 5 % prevalence choroby se spolehlivostí nejméně 95 % a
ii) byly splněny podmínky stanovené v čl. 26 odst. 1 písm. b), c) a d) směrnice 2005/94/ES.
2. Veterinární osvědčení v souladu se vzorem 1 přílohy IV směrnice Rady 90/539/EHS provázející zásilky násadových vajec uvedených v odst. 1 písm. b) odeslané do jiného členského státu musí být tohoto znění:
"Veterinární podmínky této zásilky jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2006/91/ES".
Článek 8
Odchylky pro maso, mleté maso, masné polotovary a masné výrobky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. e) může Slovinsko povolit odesílání z ochranného pásma:
a) čerstvého drůbežího masa, včetně masa z ptáků nadřádu běžci, pocházejícího z uvedeného pásma nebo z oblasti mimo něj a vyrobeného v souladu s přílohou II a s oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
b) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni a) a vyrobených v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004;
c) čerstvého masa z volně žijící pernaté zvěře pocházející z tohoto pásma, pokud je toto maso opatřeno označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v příloze II směrnice 2002/99/ES a je určeno pro přepravu do zařízení pro účely ošetření požadovaného v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III uvedené směrnice;
d) masných výrobků, které byly vyprodukovány z masa volně žijící pernaté zvěře, jež byla podrobena ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III směrnice 2002/99/ES;
e) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře pocházejícího z území mimo ochranné pásmo a vyrobeného v zařízeních uvnitř ochranného pásma v souladu s oddílem IV přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s kapitolou VIII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
f) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni e) a vyrobených v zařízeních nacházejících se v ochranném pásmu v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
2. Slovinsko zajistí, aby výrobky uvedené v odst. 1 písm. e) a f) byly doprovázeny obchodním dokladem, který musí být tohoto znění:
"Veterinární podmínky této zásilky jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2006/91/ES".
Článek 9
Podmínky pro vedlejší produkty živočišného původu
1. V souladu s čl. 3 odst. 1 písm. e) může Slovinsko povolit odesílání:
a) vedlejších produktů živočišného původu, které jsou v souladu s podmínkami stanovenými v části A kapitoly II, části B kapitoly III, části A kapitoly IV, částech A a B kapitoly VI, části A kapitoly VII, části A kapitoly VIII, části A kapitoly IX a části A kapitoly X přílohy VII a části B kapitoly II a části A hlavy II kapitoly III přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002;
b) nezpracovaného peří nebo částí peří v souladu s odst. 1 písm. a) části A kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 získaného z drůbeže pocházející z oblasti mimo ochranné pásmo;
c) zpracovaného peří drůbeže a částí peří drůbeže, které byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn;
d) produktů získaných z drůbeže nebo z jiného ptactva chovaného v zajetí, na které se v souladu s právními předpisy Společenství z veterinárních důvodů nevztahují žádné veterinární podmínky či žádný zákaz nebo omezení, včetně produktů uvedených v odst. 1 písm. a) části A kapitoly VII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002.
2. Slovinsko zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) byly doprovázeny obchodním dokladem v souladu s kapitolou X přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002 uvádějícím v bodě 6.1 tohoto dokladu, že dané produkty byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že patogenní původci jsou zneškodněni.
Uvedený obchodní doklad není nicméně vyžadován pro zpracované ozdobné peří, zpracované peří vezené cestujícími pro jejich osobní potřebu nebo pro zásilky zpracovaného peří poslané soukromým osobám k neprůmyslovým účelům.
Článek 10
Podmínky pro přesuny
1. Pokud jsou přesuny zvířat a produktů z nich získaných, na něž s vztahuje toto rozhodnutí, povoleny podle článků 6 až 9, přijmou se veškerá vhodná opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření influenzy ptáků.
2. Pokud jsou odesílání, přesun či přeprava produktů uvedených v odstavci 1 povoleny podle článků 7, 8 a 9, musejí být tyto produkty získány, musí s nimi být manipulováno, musejí být ošetřeny, skladovány a přepravovány odděleně od ostatních produktů splňujících veškeré veterinární požadavky pro obchod, uvádění na trh a vývoz do třetích zemí.
Článek 11
Soulad
Slovinsko neprodleně přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Slovinské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. února 2006
o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s podezřelými případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků v Rakousku
(oznámeno pod číslem K(2006) 517)
(Pouze rakouské znění je závazné)
(2006/94/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, jež mohou představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen z volně žijících ptáků na domácí ptáky, zejména na drůbež, a také z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) Rakousko informovalo Komisi o izolaci viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu u volně žijících ptáků.
Klinický obraz a epizootologické okolnosti vedou k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků způsobovanou virem influenzy typu A podtypu H5N1, a to až do určení typu neuraminidázy (N) a indexu patogenity.
(3) Rakousko bez zbytečného prodlení provedlo určitá opatření stanovená v rámci směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [4].
(4) Vzhledem k riziku choroby by měla být přijata prozatímní ochranná opatření, aby se v různých oblastech řešily konkrétní hrozby.
(5) V zájmu zajištění soudržnosti je vhodné používat pro účely tohoto rozhodnutí některé definice stanovené ve směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [5], ve směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [6], v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [7], a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [8].
(6) Kolem místa, kde byla choroba u volně žijících ptáků zjištěna, by měla být vymezena ochranná pásma a pásma dozoru.
Tato pásma by měla být omezena na rozlohu nezbytnou k zamezení zavlečení viru do komerčních i nekomerčních hejn drůbeže.
(7) Je vhodné kontrolovat a omezit přesuny především živých ptáků a násadových vajec a umožnit kontrolované odesílání takových ptáků a produktů ptačího původu za určitých podmínek z pásem.
(8) Opatření stanovená v rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [9] by měla být prováděna v ochranných pásmech a v pásmech dozoru, nezávisle na definovaném rizikovém statutu oblasti, kde se vyskytlo podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků u volně žijících ptáků, nebo kde byla tato choroba potvrzena.
(9) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [10], je uvádění řady vedlejších produktů živočišného původu na trh, např. želatiny k technickému využití, materiálů k farmaceutickému využití a dalších produktů pocházejících z oblastí Společenství podléhajících veterinárním omezením, povoleno, neboť tyto produkty se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně inaktivují případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné.
Je proto vhodné povolit přepravu nezpracované použité podestýlky nebo hnoje z ochranných pásem za účelem ošetření v souladu s uvedeným nařízením a vedlejších produktů živočišného původu, které splňují podmínky stanovené v uvedeném nařízení.
(10) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [11], stanoví schválené subjekty, instituty a schválená střediska a vzor osvědčení, které má provázet zvířata nebo jejich gamety při přesunech mezi takovými schválenými zařízeními v různých členských státech.
V případě ptáků pocházejících ze subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s uvedenou směrnicí nebo do nich přivážených by měla být stanovena odchylka od přepravních omezení.
(11) Přeprava násadových vajec z ochranných pásem by měla být za určitých podmínek povolena.
Lze povolit odesílání násadových vajec do jiných zemí za předpokladu, že budou především splněny podmínky uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
V takových případech by veterinární osvědčení stanovená v souladu se směrnicí 90/539/EHS měla obsahovat odkaz na toto rozhodnutí.
(12) Odesílání masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z ochranných pásem by mělo být povoleno za určitých podmínek, zejména pokud jde o soulad s určitými požadavky stanovenými v nařízení (ES) č. 853/2004 a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [12].
(13) Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [13], stanoví seznam ošetření masa ze zakázaných území, která učiní maso bezpečným a možnost stanovení zvláštního označení zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti požadovaného u masa, jehož uvedení na trh nebylo povoleno z veterinárních důvodů.
Je vhodné povolit odesílání masa opatřeného označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a masných výrobků, které byly ošetřeny podle uvedené směrnice, z ochranných pásem.
(14) Před zasedáním Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat by Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem měla přijmout prozatímní ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků u volně žijících ptáků.
(15) Opatření stanovená tímto rozhodnutím budou přezkoumána na příštím zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět, oblast působnosti a definice
1. Toto rozhodnutí stanoví některá prozatímní ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků u volně žijících ptáků v Rakousku způsobenou virem influenzy typu A, podtypu H5, u něhož existuje podezření, že je neuraminidáza typu N1, za účelem zabránění rozšíření influenzy ptáků z volně žijících ptáků na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, jakož i zabránění kontaminace produktů z nich získaných.
2. Není-li stanoveno jinak, použijí se definice uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
a) "násadovými vejci" se rozumí vejce, jak jsou definována v čl. 2 odst. 2 směrnice 90/539/EHS;
b) "volně žijící pernatou zvěří" se rozumí zvěř, jak je definována v bodě 1.5 druhé odrážce a v bodě 1.7 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c) "jiným ptactvem chovaným v zajetí" se rozumí ptáci, jak jsou definováni v čl. 2 bodě 6 směrnice 2005/94/ES, včetně:
i) druhů ptáků v zájmovém chovu podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003 a
ii) ptáků pro zoologické zahrady, cirkusy, zábavní parky a výzkumné laboratoře.
Článek 2
Vymezení ochranných pásem a pásem dozoru
1. Rakousko vymezí kolem oblasti, kde byla potvrzena přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem influenzy typu A podtypu H5 u volně žijících ptáků a kde je podezření na neuraminidázu typu N1 nebo kde byla neuraminidáza typu N1 potvrzena:
a) ochranné pásmo v okruhu nejméně tří kilometrů a
b) pásmo dozoru v okruhu nejméně deseti kilometrů, včetně ochranného pásma.
2. Při vymezení ochranných pásem a pásem dozoru uvedených v odstavci 1 se přihlédne k zeměpisným, správním, ekologickým a epizootickým faktorům spojeným s influenzou ptáků a ke kontrolní struktuře.
3. Pokud ochranná pásma nebo pásma dozoru pokrývají území jiných členských států, spolupracuje Rakousko při vymezení pásem s orgány těchto členských států.
4. Rakousko oznámí Komisi a ostatním členským státům podrobnosti o jakýchkoli ochranných pásmech a o pásmech dozoru vymezených podle tohoto článku.
Článek 3
Opatření v ochranném pásmu
1. Rakousko zajistí, aby se v ochranném pásmu použila alespoň tato opatření:
a) zjištění všech hospodářství v daném pásmu;
b) pravidelné a zdokumentované kontroly všech obchodních hospodářství, klinické vyšetření drůbeže zahrnující případně odběr vzorků za účelem provedení laboratorních vyšetření;
c) provádění vhodných opatření biologické bezpečnosti přímo v daném hospodářství, včetně dezinfekce vstupů a výstupů hospodářství, prostorů, kde se drůbež chová nebo držení drůbeže na místech, kde je možno zabránit přímému a nepřímému styku s jinou drůbeží a s ptactvem chovaným v zajetí;
d) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES;
e) kontrola přesunů produktů z drůbeže v souladu s článkem 9;
f) aktivní sledování choroby u populace volně žijících ptáků, zejména u vodního ptactva, a to případně ve spolupráci s lovci a pozorovateli ptáků, kteří byli výslovně poučeni o opatřeních k vlastní ochraně před nakažením virem a k zabránění rozšíření viru na vnímavá zvířata;
g) kampaně s cílem zvýšit povědomí o chorobě mezi majiteli, lovci a pozorovateli ptáků.
2. Rakousko zajistí, aby byly v ochranném pásmu zakázány tyto činnosti:
a) odstraňování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí z hospodářství, v němž jsou drženi;
b) shromažďování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) přeprava drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí v pásmu, kromě přepravy na hlavních silnicích a železnicích a přepravy na jatka pro přímou porážku;
d) odesílání násadových vajec z pásma;
e) odesílání čerstvého masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí a z volně žijící pernaté zvěře z pásma;
f) přeprava či šíření nezpracované použité podestýlky nebo hnoje z hospodářství nacházejícího se uvnitř pásma mimo pásmo, kromě přepravy pro ošetření v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002;
g) lov volně žijících ptáků.
Článek 4
Opatření v pásmu dozoru
1. Rakousko zajistí, aby se v pásmu dozoru použila alespoň tato opatření:
a) zjištění všech hospodářství v daném pásmu;
b) provedení vhodných opatření biologické bezpečnosti přímo v daném hospodářství, včetně použití vhodných prostředků pro dezinfekci vstupů a výstupů hospodářství;
c) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES;
d) kontrola přesunů drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí a násadových vajec uvnitř pásma.
2. Rakousko zajistí, aby byly v pásmu dozoru zakázány tyto činnosti:
a) přesuny drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí mimo pásmo během prvních 15 dní po vymezení pásma;
b) shromažďování drůbeže a jiných ptáků na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) lov volně žijících ptáků.
Článek 5
Délka trvání opatření
Pokud se potvrdí, že typ neuraminidázy je odlišný od typu N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se zruší.
Pokud se u volně žijících ptáků potvrdí přítomnost viru influenzy typu A podtypu H5N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se uplatňují tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků, nejméně tedy 21 dní v případě ochranného pásma a 30 dní v případě pásma dozoru po dni, kdy byl izolován podtyp H5 viru influenzy ptáků odebraný z klinického případu u volně žijících ptáků.
Článek 6
Odchylky pro živé ptáky a jednodenní kuřata
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) může Rakousko povolit přepravu kuřic připravených ke snášce a krůt pro výkrm do hospodářství pod úřední kontrolou, která se nachází buď v ochranném pásmu či v pásmu dozoru.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) nebo čl. 4 odst. 2 písm. a) může Rakousko povolit přepravu:
a) drůbeže pro okamžitou porážku, včetně starých nosnic, na jatka nacházející se v ochranném pásmu nebo v pásmu dozoru nebo v případě, že toto není možné, na jatka určená příslušným orgánem nacházející se mimo pásma;
b) jednodenních kuřat z ochranného pásma do hospodářství pod úřední kontrolou na území Rakouska, ve kterém není žádná jiná drůbež nebo ptactvo chované v zajetí, kromě ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i), oddělených od drůbeže;
c) jednodenních kuřat z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na území Rakouska;
d) kuřic připravených ke snášce a krůt pro výkrm z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na území Rakouska;
e) ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i) do objektů na území Rakouska, ve kterých se nechová drůbež, pokud zásilka obsahuje pět nebo méně ptáků v kleci, bez ohledu na vnitrostátní předpisy podle čl. 1 třetího pododstavce směrnice 92/65/EHS;
f) ptáků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu ii) pocházejících ze subjektů, institutů a středisek, jakož i přivážených do subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s článkem 13 směrnice 92/65/EHS.
Článek 7
Odchylky pro násadová vejce
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. d) může Rakousko povolit:
a) přepravu násadových vajec z ochranného pásma do určené líhně na území Rakouska;
b) odesílání násadových vajec z ochranného pásma do líhní nacházejících se mimo území Rakouska za předpokladu, že:
i) násadová vejce byla sebrána z hejn, u kterých:
- není podezření, že by byla infikována influenzou ptáků, a
- proběhlo sérologické šetření s negativním výsledkem na influenzu ptáků schopné zjistit 5 % prevalence choroby se spolehlivostí nejméně 95 % a
ii) byly splněny podmínky stanovené v čl. 26 odst. 1 písm. b), c) a d) směrnice 2005/94/ES.
2. Veterinární osvědčení v souladu se vzorem 1 přílohy IV směrnice Rady 90/539/EHS provázející zásilky násadových vajec uvedených v odst. 1 písm. b) odeslané do jiného členského státu musí být tohoto znění:
"Veterinární podmínky této zásilky jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2006/94/ES".
Článek 8
Odchylky pro maso, mleté maso, masné polotovary a masné výrobky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. e) může Rakousko povolit odesílání z ochranného pásma:
a) čerstvého drůbežího masa, včetně masa z ptáků nadřádu běžci, pocházejícího z uvedeného pásma nebo z oblasti mimo něj a vyrobeného v souladu s přílohou II a s oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
b) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni a) a vyrobených v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004;
c) čerstvého masa z volně žijící pernaté zvěře pocházející z tohoto pásma, pokud je toto maso opatřeno označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v příloze II směrnice 2002/99/ES a je určeno pro přepravu do zařízení pro účely ošetření požadovaného v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III uvedené směrnice;
d) masných výrobků, které byly vyprodukovány z masa volně žijící pernaté zvěře, jež byla podrobena ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III směrnice 2002/99/ES;
e) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře pocházejícího z území mimo ochranné pásmo a vyrobeného v zařízeních uvnitř ochranného pásma v souladu s oddílem IV přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s kapitolou VIII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
f) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni e) a vyrobených v zařízeních nacházejících se v ochranném pásmu v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
2. Rakousko zajistí, aby výrobky uvedené v odst. 1 písm. e) a f) byly doprovázeny obchodním dokladem, který musí být tohoto znění:
"Veterinární podmínky této zásilky jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2006/94/ES".
Článek 9
Podmínky pro vedlejší produkty živočišného původu
1. V souladu s čl. 3 odst. 1 písm. e) může Rakousko povolit odesílání:
a) vedlejších produktů živočišného původu, které jsou v souladu s podmínkami stanovenými v části A kapitoly II, části B kapitoly III, části A kapitoly IV, částech A a B kapitoly VI, části A kapitoly VII, části A kapitoly VIII, části A kapitoly IX a části A kapitoly X přílohy VII a části B kapitoly II a části A hlavy II kapitoly III přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002;
b) nezpracovaného peří nebo částí peří v souladu s odst. 1 písm. a) části A kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 získaného z drůbeže pocházející z oblasti mimo ochranné pásmo;
c) zpracovaného peří drůbeže a částí peří drůbeže, které byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn;
d) produktů získaných z drůbeže nebo z jiného ptactva chovaného v zajetí, na které se v souladu s právními předpisy Společenství z veterinárních důvodů nevztahují žádné veterinární podmínky či žádný zákaz nebo omezení, včetně produktů uvedených v odst. 1 písm. a) části A kapitoly VII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002.
2. Rakousko zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) byly doprovázeny obchodním dokladem v souladu s kapitolou X přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002 uvádějícím v bodě 6.1 tohoto dokladu, že dané produkty byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že patogenní původci jsou zneškodněni.
Uvedený obchodní doklad není nicméně vyžadován pro zpracované ozdobné peří, zpracované peří vezené cestujícími pro jejich osobní potřebu nebo pro zásilky zpracovaného peří poslané soukromým osobám k neprůmyslovým účelům.
Článek 10
Podmínky pro přesuny
1. Pokud jsou přesuny zvířat a produktů z nich získaných, na něž s vztahuje toto rozhodnutí, povoleny podle článků 6 až 9, přijmou se veškerá vhodná opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření influenzy ptáků.
2. Pokud jsou odesílání, přesun či přeprava produktů uvedených v odstavci 1 povoleny podle článků 7, 8 a 9, musejí být tyto produkty získány, musí s nimi být manipulováno, musejí být ošetřeny, skladovány a přepravovány odděleně od ostatních produktů splňujících veškeré veterinární požadavky pro obchod, uvádění na trh a vývoz do třetích zemí.
Článek 11
Soulad
Rakousko neprodleně přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
Rozhodnutí Rady 2006/96/SZBP
ze dne 14. února 2006,
kterým se provádí společný postoj 2004/179/SZBP o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/179/SZBP [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/179/SZBP o omezujících opatřeních, v podobě omezení vstupu, vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky.
Tato opatření byla obnovena společným postojem 2006/95/SZBP [2].
(2) S ohledem na změny funkcí osob, na něž se omezující opatření vztahují, by měla být změněna příloha I společného postoje 2004/179/SZBP,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Příloha I společného postoje 2004/179/SZBP se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. února 2006
o jmenování německého člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2006/97/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou německou vládou,
s ohledem na stanovisko Evropské komise,
vzhledem k tomu, že po odstoupení pana Alfreda GEISSLERA, které bylo Radě oznámeno dne 19. července 2005, se uvolnilo místo člena Evropského hospodářského a sociálního výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Wilfried WOLLER je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Alfreda GEISSLERA na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. února 2006,
kterým se ustavuje skupina odborníků na vysoké úrovni pro digitální knihovny
(2006/98/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 157 Smlouvy o založení Evropského společenství ukládá Společenství a členským státům úkol zajistit, aby existovaly podmínky nezbytné pro konkurenceschopnost průmyslu Společenství.
Článek 151 stanoví, že Společenství přispívá k rozkvětu kultur členských států a přitom respektuje jejich národní a regionální různorodosti a zároveň zdůrazňuje společné kulturní dědictví.
(2) Sdělení Komise s názvem "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost" [1] ohlásilo první iniciativu v oblasti digitálních knihoven.
(3) Sdělení Komise s názvem "i2010: digitální knihovny" [2] (dále jen "sdělení") ohlásilo vytvoření skupiny odborníků na vysoké úrovni pro digitální knihovny, která bude Komisi nápomocna v otázce, jak nejlépe řešit organizační, právní a technické problémy na evropské úrovni.
(4) Skupina musí přispět ke sdílené strategické vizi evropských digitálních knihoven.
(5) Skupina musí sestávat z vysoce kvalifikovaných odborníků kompetentních v oblasti digitálních knihoven, kteří budou jmenováni osobně.
(6) Je proto třeba ustavit "skupinu odborníků na vysoké úrovni pro digitální knihovny" a zároveň podrobně vymezit její mandát a vnitřní uspořádání,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise tímto ustavuje skupinu odborníků s názvem "Skupina odborníků na vysoké úrovni pro digitální knihovny", dále jen "skupina".
Článek 2
Náplň činnosti
Komise může se skupinou konzultovat jakékoli záležitosti týkající se provádění iniciativy v oblasti digitálních knihoven, jak je stanoveno ve sdělení.
Úkolem skupiny je:
- poskytovat Komisi poradenství v otázce, jak nejlépe řešit organizační, právní a technické problémy na evropské úrovni,
- přispívat ke sdílené strategické vizi evropských digitálních knihoven.
Článek 3
Složení a jmenování
1. Za jmenování členů skupiny je odpovědný generální ředitel generálního ředitelství pro informační společnost a média nebo jeho zástupce.
Členové skupiny jsou jmenováni do funkce odborníků na vysoké úrovni kompetentních v oblasti digitálních knihoven.
2. Skupina má nejvýše 20 členů.
3. Použijí se tato ustanovení:
- členové jsou jmenováni osobně do funkce odborníků na vysoké úrovni v oblasti digitálních knihoven a radí Komisi nezávisle na vnějších pokynech;
- členové jsou jmenováni tak, aby byla v nejvyšší možné míře zajištěna rovnováha, pokud jde o:
- rozsah kompetencí,
- zeměpisný původ,
- pohlaví;
- skupina bude složena z odborníků z těchto kategorií:
- organizace uchovávající historické dědictví (knihovny, archivy, muzea),
- autoři, vydavatelé a poskytovatelé obsahu,
- odvětví informačních a komunikačních technologií (např. provozovatelé vyhledávačů, poskytovatelé technologií),
- vědecké a výzkumné organizace, akademická sféra;
- členové za sebe nemohou určit náhradníky;
- členové jsou jmenováni na dvouleté funkční období, které lze prodloužit.
Členové zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni, či do konce svého funkčního období;
- členové, kteří již nemohou účinně přispívat k práci skupiny, kteří odstoupí nebo kteří nesplňují podmínky stanovené v první nebo páté odrážce tohoto odstavce nebo v článku 287 Smlouvy o založení Evropského společenství, mohou být nahrazeni na zbývající část svého funkčního období;
- členové učiní každý rok písemné prohlášení, že se zavazují jednat ve veřejném zájmu, a také prohlášení, v němž uvedou, zda existuje či neexistuje zájem, který by mohl bránit jejich nezávislosti;
- jména členů se zveřejňují na internetových stránkách generálního ředitelství pro informační společnost a média.
Jména členů se shromažďují, zpracovávají a zveřejňují v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 4
Činnost
1. Skupině předsedá zástupce Komise.
2. Po dohodě s Komisí mohou být zřízeny podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek s mandátem stanoveným skupinou.
Tyto podskupiny se rozpustí, jakmile splní svůj úkol.
3. Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může zástupce Komise požádat odborníky nebo pozorovatele se zvláštními kompetencemi, pokud jde o téma, které je na programu jednání, aby se zúčastnili jednání skupiny nebo podskupiny.
4. Informace získané v rámci účasti na jednání skupiny nebo podskupiny nesmí být vyzrazeny, pokud Komise uvede, že se týkají záležitostí důvěrné povahy.
5. Skupina a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, a to v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise poskytuje sekretariát.
Jednání se mohou účastnit další úředníci Komise, kteří mají zájem na projednávaných otázkách.
6. Skupina přijme jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisi [3].
7. Komise může zveřejnit jakékoli shrnutí, závěr, dílčí závěr nebo pracovní dokument skupiny, a to v původním jazyce příslušného dokumentu.
Článek 5
Výdaje na zasedání
Komise v souladu s ustanoveními platnými v rámci Komise může uhradit členům skupiny, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a denní diety v souvislosti s činností skupiny.
Za výkon funkcí nenáleží členům odměna.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2004/370/ES, kterým se povolují metody třídění jatečně upravených těl prasat ve Spojeném království
(oznámeno pod číslem K(2006) 213)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2006/99/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/370/ES [2] povolilo tři metody třídění jatečně upravených těl prasat v Severním Irsku.
(2) Z důvodu technických úprav požádalo Spojené království Komisi, aby v Severním Irsku umožnila používání nových vzorců pro dva přístroje pro třídění jatečně upravených těl prasat a povolila dvě nové metody třídění jatečně upravených těl prasat; Spojené království pro tyto účely předložilo podrobné údaje požadované v článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [3].
Vzhledem k tomu, že přístroj "Fat-O-Meater" nebyl v Severním Irsku nikdy použit, je třeba ho vyjmout z oblasti působnosti tohoto rozhodnutí o Severním Irsku.
(3) Z posouzení této žádosti vyplývá, že podmínky pro použití nových vzorců a nových metod jsou splněny.
(4) Rozhodnutí 2004/370/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/370/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Podle nařízení (EHS) č. 3220/84 se v Severním Irsku povoluje používání těchto metod třídění jatečně upravených těl prasat:
- přístroj zvaný "Intraskop (optické čidlo)" a s ním související vyhodnocovací metody, jejichž podrobnosti jsou uvedeny v části 1 přílohy II,
- přístroj zvaný "Mark II Ulster Probe" a s ním související vyhodnocovací metody, jejichž podrobnosti jsou uvedeny v části 2 přílohy II,
- přístroj zvaný "Hennessy Grading Probe (HGP 4)" a s ním související vyhodnocovací metody, jejichž podrobnosti jsou uvedeny v části 3 přílohy II,
- přístroj zvaný "Fully automatic ultrasonic carcass grading (Autofom)" a s ním související vyhodnocovací metody, jejichž podrobnosti jsou uvedeny v části 4 přílohy II."
2. Příloha II se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/7/ES, kterým se schvaluje metoda třídění jatečně upravených těl prasat na Kypru
(oznámeno pod číslem K(2006) 215)
(Pouze řecké znění je závazné)
(2006/100/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Kypr požádal Komisi, aby mu z důvodu technických úprav umožnila použít nový vzorec pro výpočet obsahu libového masa v jatečně upravených tělech v rámci metody třídění jatečně upravených těl prasat povolené rozhodnutím Komise 2005/7/ES [2] a předložil podrobné údaje požadované v článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [3].
(2) Z posouzení uvedené žádosti vyplývá, že podmínky pro povolení nového vzorce jsou splněny.
(3) Rozhodnutí 2005/7/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/7/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Kyperské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. února 2006
o provádění programů zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech v roce 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 251)
(2006/101/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví finanční příspěvek Společenství na provádění technických a vědeckých opatření nutných pro další rozvoj veterinárních předpisů Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání a odborné přípravy.
(2) Vědecký výbor pro otázky zdraví a řádného zacházení se zvířaty ve své zprávě ze dne 27. června 2000 a úřad EÚBP ve svém stanovisku ze dne 20. září 2005 v souvislosti s druhy volně žijících ptáků doporučily, aby byly prováděny výzkumy v hejnech drůbeže a volně žijících ptáků na zjištění influenzy ptáků a především na určení rozšiřování infekcí s podtypy H5 a H7 viru influenzy ptáků.
(3) Směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], vymezuje ochranná opatření Společenství, která je třeba uplatnit v případě vypuknutí influenzy ptáků u drůbeže.
Nestanoví nicméně pravidelné průzkumy týkající se této choroby u drůbeže a volně žijících ptáků.
(4) Rozhodnutí Komise 2002/649/ES [3], 2004/111/ES [4] a rozhodnutí 2005/464/ES [5] stanovila, že členské státy předloží Komisi své programy dozoru týkající se influenzy ptáků.
(5) Rozhodnutí Komise 2002/673/ES [6], 2004/630/ES [7] a rozhodnutí 2005/732/ES [8] schválila programy předložené členskými státy za účelem zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků na období stanovená v těchto programech.
(6) Během těchto průzkumů byla v několika členských státech zjištěna přítomnost různých podtypů H5 a H7 nízkopatogenních virů influenzy ptáků.
Přestože současné rozšíření virů influenzy ptáků může být považováno za poměrně nízké, je důležité pokračovat v dozoru a zlepšovat ho, aby bylo možno lépe porozumět epidemiologii nízkopatogenních virů influenzy ptáků a zabránit tomu, aby se viry u drůbeží populace nepozorovaně šířily.
Výsledky zjišťování prováděných v členských státech se ukázaly být velice užitečnými při sledování přítomnosti podtypů viru influenzy ptáků, které by mohly představovat značné riziko v případě, že by se změnily na prudce nakažlivý druh.
Kromě toho je s ohledem na současný výskyt choroby v Evropě vhodné posílit dozor nad influenzou ptáků.
Celková částka příspěvku Společenství členským státům na tato opatření by měla zajistit zvýšený dozor.
(7) Členské státy by proto měly předložit Komisi ke schválení své programy pro zjišťování influenzy ptáků, aby mohla být poskytnuta finanční podpora Společenství.
(8) V případě dozoru nad volně žijícími ptáky by měly být zohledněny výsledky právě probíhajících vědeckých prací, které provádí úřad EÚBP a GŘ pro životní prostředí, jakmile budou k dispozici.
Tyto výsledky budou rovněž použity při přezkoumání tohoto rozhodnutí.
(9) Na všechny druhy volně žijících ptáků přirozeně se vyskytující ve Společenství se vztahuje režim ochrany podle směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [9], a proto by se při jakémkoli dozoru nad influenzou ptáků měly brát plně v úvahu požadavky uvedené směrnice.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy předloží Komisi ke schválení do 7. února 2006 programy pro provádění zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků podle přílohy.
Článek 2
Finanční příspěvek Společenství na opatření uvedená v článku 1 činí 50 % nákladů vynaložených v členských státech, s maximální výší 2000000 EUR pro všechny členské státy dohromady.
Článek 3
Maximální výše hrazených nákladů na testování nepřesáhnou:
pro test ELISA : 1 EUR na test;
pro imunodifúzní test v agarovém gelu : 1,2 EUR na test;
pro test HI na H5/H7 : 12 EUR na test;
pro test izolace viru : 30 EUR na test;
pro test PCR : 15 EUR na test.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. února 2006
o finančním příspěvku Společenství na program ochrany proti organismům škodlivým rostlinám a rostlinným produktům ve francouzských zámořských departementech na rok 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 250)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2006/102/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů, kterým se mění směrnice 72/462/EHS a zrušuje nařízení (EHS) č. 525/77 a (EHS) č. 3763/91 (Poseidom) [1], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na program ochrany proti organismům škodlivým rostlinám nebo rostlinným produktům ve francouzských zámořských departementech, který předložila Francie,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/522/EHS ze dne 30. září 1993 o stanovení opatření způsobilých k financování Společenstvím v rámci programů ochrany proti organismům škodlivým rostlinám a rostlinným produktům ve francouzských zámořských departementech, na Azorách a na Madeiře [2] vymezuje opatření způsobilá k financování Společenstvím v rámci programů ochrany proti organismům škodlivým rostlinám a rostlinným produktům ve francouzských zámořských departementech, na Azorách a na Madeiře.
(2) Specifické pěstitelské podmínky ve francouzských zámořských departementech vyžadují zvláštní pozornost a v uvedených oblastech je třeba přijmout nebo zintenzívnit opatření týkající se rostlinné výroby, zejména pak rostlinolékařská opatření.
Rostlinolékařská opatření, která je třeba přijmout nebo zintenzívnit, jsou obzvláště nákladná.
(3) Příslušné francouzské orgány předložily Komisy program opatření; tento program stanoví cíle, kterých je třeba dosáhnout, úkony, které je třeba provést, jejich trvání a náklady s ohledem na možný finanční příspěvek Společenství.
(4) Podle čl. 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1452/2001 může finanční příspěvek Společenství pokrývat až 60 % způsobilých nákladů s výjimkou ochranných opatření u banánů.
(5) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [3] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná podle předpisů Společenství financována ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. Finanční kontrola těchto opatření spadá do působnosti článků 8 a 9 uvedeného nařízení.
(6) Odborné údaje poskytnuté Francií umožnily Stálému rostlinolékařskému výboru přesný a obsáhlý rozbor situace.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se finanční příspěvek Společenství na úřední program ochrany proti organismům škodlivým rostlinám a rostlinným produktům ve francouzských zámořských departementech na rok 2006.
Článek 2
Finanční příspěvek Společenství na tento program v roce 2006 činí 60 % výdajů na způsobilá opatření vymezená rozhodnutím 93/522/EHS, nejvýše však 249600 EUR (bez DPH).
Program, rozvržení nákladů na program a na jejich financování je stanoveno v příloze I tohoto rozhodnutí.
Rozpis nákladů je stanoven v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Během 60 dní od obdržení žádosti o platbu ze strany Francie se vyplatí záloha ve výši 100000 EUR.
Článek 4
1. Období způsobilosti pro náklady související s tímto projektem začíná 1. ledna 2006 a končí 31. prosince 2006.
2. Toto období lze výjimečně prodloužit, avšak pouze s výslovným písemným souhlasem monitorovacího výboru podle bodu I.I přílohy III ještě před dokončením úkolů.
Článek 5
Finanční příspěvek Společenství se poskytuje pouze tehdy, pokud provádění programu odpovídá příslušným ustanovením právních předpisů Společenství, včetně pravidel hospodářské soutěže a pravidel o zadávání veřejných zakázek, a pokud nebylo ani nebude zažádáno na tato opatření o jiný příspěvek Společenství.
Článek 6
1. Skutečně vzniklé výdaje se musí oznámit Komisi s rozčleněním podle druhu činnosti nebo podprogramu způsobem, kterým se ozřejmí souvislost mezi orientačním finančním plánem a skutečně vzniklými výdaji.
Tato oznámení lze učinit elektronicky.
2. Zůstatek finančního příspěvku uvedeného v článku 3 se vyplatí, bude-li dokument uvedený ve druhém odstavci bodu I.II.4 přílohy III předložen do 15. března 2007.
3. Na základě řádně odůvodněné žádosti Francouzské republiky může Komise přizpůsobit finanční plány, a to v rozmezí 15 % příspěvku Společenství za celé období na podprogram nebo opatření, pokud tím není překročena celková výše způsobilých výdajů plánovaných v rámci programu a neohrožuje to hlavní cíle programu.
4. Všechny platby podpory poskytnuté Společenstvím podle tohoto rozhodnutí se vyplácejí Francouzské republice, která zároveň odpovídá za to, že budou Společenství zpětně uhrazeny případné částky vyplacené navíc.
Článek 7
Francouzská republika zajistí soulad s informacemi uvedenými v příloze III, které je třeba poskytnout Komisi.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. února 2006
o revizi prahových hodnot podle čl. 157 písm. b) a čl. 158 odst. 1 písm. a) a c) nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k finančnímu nařízení
(2006/103/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [1], a zejména na článek 271 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 271 odst. 2 se každé dva roky nově stanoví prahové hodnoty pro zadávání veřejných zakázek v souladu se směrnicemi pro koordinaci postupů pro zadávání veřejných zakázek.
(2) Výše prahových hodnot použitelných od 1. ledna 2006 vyjádřená v eurech byla stanovena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prahové hodnoty pro zadávání veřejných zakázek vyjádřené v eurech se s účinností od 1. ledna 2006 nově stanoví takto:
Revize po dvou letech _BAR_ Prahová hodnota k 1.1.2004 _BAR_ Prahová hodnota k 5.8.2005 _BAR_ Prahová hodnota k 1.1.2006 _BAR_
Čl. 157 písm. b) _BAR_ 5923624 EUR _BAR_ 5923000 EUR _BAR_ 5278000 EUR _BAR_
Čl. 158 odst. 1 písm. a) _BAR_ 154014 EUR _BAR_ 154000 EUR _BAR_ 137000 EUR _BAR_
Čl. 158 odst. 1 písm. c) _BAR_ 5923624 EUR _BAR_ 5923000 EUR _BAR_ 5278000 EUR _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. února 2006
o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s podezřelými případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků v Německu
(oznámeno pod číslem K(2006) 520)
(Pouze německé znění je závazné)
(2006/104/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, jež mohou představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen z volně žijících ptáků na domácí ptáky, zejména na drůbež, a také z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) Německo informovalo Komisi o izolaci viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu u volně žijících ptáků.
Klinický obraz a epizootologické okolnosti vedou k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků způsobovanou virem influenzy typu A podtypu H5N1, a to až do určení typu neuraminidázy (N) a indexu patogenity.
(3) Německo bez zbytečného prodlení provedlo určitá opatření stanovená v rámci směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [4].
(4) Vzhledem k riziku choroby by měla být přijata prozatímní ochranná opatření, aby se v různých oblastech řešily konkrétní hrozby.
(5) V zájmu zajištění soudržnosti je vhodné používat pro účely tohoto rozhodnutí některé definice stanovené ve směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [5], ve směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [6], v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [7], a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [8].
(6) Kolem místa, kde byla choroba u volně žijících ptáků zjištěna, by měla být vymezena ochranná pásma a pásma dozoru.
Tato pásma by měla být omezena na rozlohu nezbytnou k zamezení zavlečení viru do komerčních i nekomerčních hejn drůbeže.
(7) Je vhodné kontrolovat a omezit přesuny především živých ptáků a násadových vajec a umožnit kontrolované odesílání takových ptáků a produktů ptačího původu za určitých podmínek z pásem.
(8) Opatření stanovená v rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [9] by měla být prováděna v ochranných pásmech a v pásmech dozoru, nezávisle na definovaném rizikovém statutu oblasti, kde se vyskytlo podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků u volně žijících ptáků, nebo kde byla tato choroba potvrzena.
(9) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [10], je uvádění řady vedlejších produktů živočišného původu na trh, např. želatiny k technickému využití, materiálů k farmaceutickému využití a dalších produktů pocházejících z oblastí Společenství podléhajících veterinárním omezením, povoleno, neboť tyto produkty se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně inaktivují případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné.
Je proto vhodné povolit přepravu nezpracované použité podestýlky nebo hnoje z ochranných pásem za účelem ošetření v souladu s uvedeným nařízením a vedlejších produktů živočišného původu, které splňují podmínky stanovené v uvedeném nařízení.
(10) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [11], stanoví schválené subjekty, instituty a schválená střediska a vzor osvědčení, které má provázet zvířata nebo jejich gamety při přesunech mezi takovými schválenými zařízeními v různých členských státech.
V případě ptáků pocházejících ze subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s uvedenou směrnicí nebo do nich přivážených by měla být stanovena odchylka od přepravních omezení.
(11) Přeprava násadových vajec z ochranných pásem by měla být za určitých podmínek povolena.
Lze povolit odesílání násadových vajec do jiných zemí za předpokladu, že budou především splněny podmínky uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
V takových případech by veterinární osvědčení stanovená v souladu se směrnicí 90/539/EHS měla obsahovat odkaz na toto rozhodnutí.
(12) Odesílání masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z ochranných pásem by mělo být povoleno za určitých podmínek, zejména pokud jde o soulad s určitými požadavky stanovenými v nařízení (ES) č. 853/2004 a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [12].
(13) Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [13], stanoví seznam ošetření masa ze zakázaných území, která učiní maso bezpečným a možnost stanovení zvláštního označení zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti požadovaného u masa, jehož uvedení na trh nebylo povoleno z veterinárních důvodů.
Je vhodné povolit odesílání masa opatřeného označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a masných výrobků, které byly ošetřeny podle uvedené směrnice, z ochranných pásem.
(14) Před zasedáním Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat by Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem měla přijmout prozatímní ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků u volně žijících ptáků.
(15) Opatření stanovená tímto rozhodnutím budou přezkoumána na příštím zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět, oblast působnosti a definice
1. Toto rozhodnutí stanoví některá prozatímní ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků u volně žijících ptáků v Německu způsobenou virem influenzy typu A, podtypu H5, u něhož existuje podezření, že je neuraminidáza typu N1, za účelem zabránění rozšíření influenzy ptáků z volně žijících ptáků na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, jakož i zabránění kontaminace produktů z nich získaných.
2. Není-li stanoveno jinak, použijí se definice uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
a) "násadovými vejci" se rozumí vejce, jak jsou definována v čl. 2 odst. 2 směrnice 90/539/EHS;
b) "volně žijící pernatou zvěří" se rozumí zvěř, jak je definována v bodě 1.5 druhé odrážce a v bodě 1.7 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c) "jiným ptactvem chovaným v zajetí" se rozumí ptáci, jak jsou definováni v čl. 2 bodě 6 směrnice 2005/94/ES, včetně:
i) druhů ptáků v zájmovém chovu podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003 a
ii) ptáků pro zoologické zahrady, cirkusy, zábavní parky a výzkumné laboratoře.
Článek 2
Vymezení ochranných pásem a pásem dozoru
1. Německo vymezí kolem oblasti, kde byla potvrzena přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem influenzy typu A podtypu H5 u volně žijících ptáků a kde je podezření na neuraminidázu typu N1 nebo kde byla neuraminidáza typu N1 potvrzena:
a) ochranné pásmo v okruhu nejméně tří kilometrů a
b) pásmo dozoru v okruhu nejméně deseti kilometrů, včetně ochranného pásma.
2. Při vymezení ochranných pásem a pásem dozoru uvedených v odstavci 1 se přihlédne k zeměpisným, správním, ekologickým a epizootickým faktorům spojeným s influenzou ptáků a ke kontrolní struktuře.
3. Pokud ochranná pásma nebo pásma dozoru pokrývají území jiných členských států, spolupracuje Německo při vymezení pásem s orgány těchto členských států.
4. Německo oznámí Komisi a ostatním členským státům podrobnosti o jakýchkoli ochranných pásmech a o pásmech dozoru vymezených podle tohoto článku.
Článek 3
Opatření v ochranném pásmu
1. Německo zajistí, aby se v ochranném pásmu použila alespoň tato opatření:
a) zjištění všech hospodářství v daném pásmu;
b) pravidelné a zdokumentované kontroly všech obchodních hospodářství, klinické vyšetření drůbeže zahrnující případně odběr vzorků za účelem provedení laboratorních vyšetření;
c) provádění vhodných opatření biologické bezpečnosti přímo v daném hospodářství, včetně dezinfekce vstupů a výstupů hospodářství, prostorů, kde se drůbež chová nebo držení drůbeže na místech, kde je možno zabránit přímému a nepřímému styku s jinou drůbeží a s ptactvem chovaným v zajetí;
d) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES;
e) kontrola přesunů produktů z drůbeže v souladu s článkem 9;
f) aktivní sledování choroby u populace volně žijících ptáků, zejména u vodního ptactva, a to případně ve spolupráci s lovci a pozorovateli ptáků, kteří byli výslovně poučeni o opatřeních k vlastní ochraně před nakažením virem a k zabránění rozšíření viru na vnímavá zvířata;
g) kampaně s cílem zvýšit povědomí o chorobě mezi majiteli, lovci a pozorovateli ptáků.
2. Německo zajistí, aby byly v ochranném pásmu zakázány tyto činnosti:
a) odstraňování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí z hospodářství, v němž jsou drženi;
b) shromažďování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) přeprava drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí v pásmu, kromě přepravy na hlavních silnicích a železnicích a přepravy na jatka pro přímou porážku;
d) odesílání násadových vajec z pásma;
e) odesílání čerstvého masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí a z volně žijící pernaté zvěře z pásma;
f) přeprava či šíření nezpracované použité podestýlky nebo hnoje z hospodářství nacházejícího se uvnitř pásma mimo pásmo, kromě přepravy pro ošetření v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002;
g) lov volně žijících ptáků.
Článek 4
Opatření v pásmu dozoru
1. Německo zajistí, aby se v pásmu dozoru použila alespoň tato opatření:
a) zjištění všech hospodářství v daném pásmu;
b) provedení vhodných opatření biologické bezpečnosti přímo v daném hospodářství, včetně použití vhodných prostředků pro dezinfekci vstupů a výstupů hospodářství;
c) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES;
d) kontrola přesunů drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí a násadových vajec uvnitř pásma.
2. Německo zajistí, aby byly v pásmu dozoru zakázány tyto činnosti:
a) přesuny drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí mimo pásmo během prvních 15 dní po vymezení pásma;
b) shromažďování drůbeže a jiných ptáků na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) lov volně žijících ptáků.
Článek 5
Délka trvání opatření
Pokud se potvrdí, že typ neuraminidázy je odlišný od typu N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se zruší.
Pokud se u volně žijících ptáků potvrdí přítomnost viru influenzy typu A podtypu H5N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se uplatňují tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků, nejméně tedy 21 dní v případě ochranného pásma a 30 dní v případě pásma dozoru po dni, kdy byl izolován podtyp H5 viru influenzy ptáků odebraný z klinického případu u volně žijících ptáků.
Článek 6
Odchylky pro živé ptáky a jednodenní kuřata
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) může Německo povolit přepravu kuřic připravených ke snášce a krůt pro výkrm do hospodářství pod úřední kontrolou, která se nachází buď v ochranném pásmu či v pásmu dozoru.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) nebo čl. 4 odst. 2 písm. a) může Německo povolit přepravu:
a) drůbeže pro okamžitou porážku, včetně starých nosnic, na jatka nacházející se v ochranném pásmu nebo v pásmu dozoru nebo v případě, že toto není možné, na jatka určená příslušným orgánem nacházející se mimo pásma;
b) jednodenních kuřat z ochranného pásma do hospodářství pod úřední kontrolou na území Německa, ve kterém není žádná jiná drůbež nebo ptactvo chované v zajetí, kromě ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i), oddělených od drůbeže;
c) jednodenních kuřat z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na území Německa;
d) kuřic připravených ke snášce a krůt pro výkrm z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na území Německa;
e) ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i) do objektů na území Německa, ve kterých se nechová drůbež, pokud zásilka obsahuje pět nebo méně ptáků v kleci, bez ohledu na vnitrostátní předpisy podle čl. 1 třetího pododstavce směrnice 92/65/EHS;
f) ptáků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu ii) pocházejících ze subjektů, institutů a středisek, jakož i přivážených do subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s článkem 13 směrnice 92/65/EHS.
Článek 7
Odchylky pro násadová vejce
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. d) může Německo povolit:
a) přepravu násadových vajec z ochranného pásma do určené líhně na území Německa;
b) odesílání násadových vajec z ochranného pásma do líhní nacházejících se mimo území Německa za předpokladu, že:
i) násadová vejce byla sebrána z hejn, u kterých:
- není podezření, že by byla infikována influenzou ptáků, a
- proběhlo sérologické šetření s negativním výsledkem na influenzu ptáků schopné zjistit 5 % prevalence choroby se spolehlivostí nejméně 95 % a
ii) byly splněny podmínky stanovené v čl. 26 odst. 1 písm. b), c) a d) směrnice 2005/94/ES.
2. Veterinární osvědčení v souladu se vzorem 1 přílohy IV směrnice Rady 90/539/EHS provázející zásilky násadových vajec uvedených v odst. 1 písm. b) odeslané do jiného členského státu musí být tohoto znění:
"Veterinární podmínky této zásilky jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2006/104/ES".
Článek 8
Odchylky pro maso, mleté maso, masné polotovary a masné výrobky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. e) může Německo povolit odesílání z ochranného pásma:
a) čerstvého drůbežího masa, včetně masa z ptáků nadřádu běžci, pocházejícího z uvedeného pásma nebo z oblasti mimo něj a vyrobeného v souladu s přílohou II a s oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
b) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni a) a vyrobených v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004;
c) čerstvého masa z volně žijící pernaté zvěře pocházející z tohoto pásma, pokud je toto maso opatřeno označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v příloze II směrnice 2002/99/ES a je určeno pro přepravu do zařízení pro účely ošetření požadovaného v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III uvedené směrnice;
d) masných výrobků, které byly vyprodukovány z masa volně žijící pernaté zvěře, jež byla podrobena ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III směrnice 2002/99/ES;
e) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře pocházejícího z území mimo ochranné pásmo a vyrobeného v zařízeních uvnitř ochranného pásma v souladu s oddílem IV přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s kapitolou VIII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
f) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni e) a vyrobených v zařízeních nacházejících se v ochranném pásmu v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
2. Německo zajistí, aby výrobky uvedené v odst. 1 písm. e) a f) byly doprovázeny obchodním dokladem, který musí být tohoto znění:
"Veterinární podmínky této zásilky jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2006/104/ES".
Článek 9
Podmínky pro vedlejší produkty živočišného původu
1. V souladu s čl. 3 odst. 1 písm. e) může Německo povolit odesílání:
a) vedlejších produktů živočišného původu, které jsou v souladu s podmínkami stanovenými v části A kapitoly II, části B kapitoly III, části A kapitoly IV, částech A a B kapitoly VI, části A kapitoly VII, části A kapitoly VIII, části A kapitoly IX a části A kapitoly X přílohy VII a části B kapitoly II a části A hlavy II kapitoly III přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002;
b) nezpracovaného peří nebo částí peří v souladu s odst. 1 písm. a) části A kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 získaného z drůbeže pocházející z oblasti mimo ochranné pásmo;
c) zpracovaného peří drůbeže a částí peří drůbeže, které byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn;
d) produktů získaných z drůbeže nebo z jiného ptactva chovaného v zajetí, na které se v souladu s právními předpisy Společenství z veterinárních důvodů nevztahují žádné veterinární podmínky či žádný zákaz nebo omezení, včetně produktů uvedených v odst. 1 písm. a) části A kapitoly VII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002.
2. Německo zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) byly doprovázeny obchodním dokladem v souladu s kapitolou X přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002 uvádějícím v bodě 6.1 tohoto dokladu, že dané produkty byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že patogenní původci jsou zneškodněni.
Uvedený obchodní doklad není nicméně vyžadován pro zpracované ozdobné peří, zpracované peří vezené cestujícími pro jejich osobní potřebu nebo pro zásilky zpracovaného peří poslané soukromým osobám k neprůmyslovým účelům.
Článek 10
Podmínky pro přesuny
1. Pokud jsou přesuny zvířat a produktů z nich získaných, na něž s vztahuje toto rozhodnutí, povoleny podle článků 6 až 9, přijmou se veškerá vhodná opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření influenzy ptáků.
2. Pokud jsou odesílání, přesun či přeprava produktů uvedených v odstavci 1 povoleny podle článků 7, 8 a 9, musejí být tyto produkty získány, musí s nimi být manipulováno, musejí být ošetřeny, skladovány a přepravovány odděleně od ostatních produktů splňujících veškeré veterinární požadavky pro obchod, uvádění na trh a vývoz do třetích zemí.
Článek 11
Soulad
Německo neprodleně přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. února 2006
o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s podezřelými případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků v Maďarsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 526)
(Pouze maďarské znění je závazné)
(2006/105/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, jež mohou představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen z volně žijících ptáků na domácí ptáky, zejména na drůbež, a také z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) Maďarsko informovalo Komisi o izolaci viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu u volně žijících ptáků.
Klinický obraz a epizootologické okolnosti vedou k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků způsobovanou virem influenzy typu A podtypu H5N1, a to až do určení typu neuraminidázy (N) a indexu patogenity.
(3) Maďarsko bez zbytečného prodlení provedlo určitá opatření stanovená v rámci směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [4].
(4) Vzhledem k riziku choroby by měla být přijata prozatímní ochranná opatření, aby se v různých oblastech řešily konkrétní hrozby.
(5) V zájmu zajištění soudržnosti je vhodné používat pro účely tohoto rozhodnutí některé definice stanovené ve směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [5], ve směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [6], v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [7], a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [8].
(6) Kolem místa, kde byla choroba u volně žijících ptáků zjištěna, by měla být vymezena ochranná pásma a pásma dozoru.
Tato pásma by měla být omezena na rozlohu nezbytnou k zamezení zavlečení viru do komerčních i nekomerčních hejn drůbeže.
(7) Je vhodné kontrolovat a omezit přesuny především živých ptáků a násadových vajec a umožnit kontrolované odesílání takových ptáků a produktů ptačího původu za určitých podmínek z pásem.
(8) Opatření stanovená v rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [9] by měla být prováděna v ochranných pásmech a v pásmech dozoru, nezávisle na definovaném rizikovém statutu oblasti, kde se vyskytlo podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků u volně žijících ptáků, nebo kde byla tato choroba potvrzena.
(9) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [10], je uvádění řady vedlejších produktů živočišného původu na trh, např. želatiny k technickému využití, materiálů k farmaceutickému využití a dalších produktů pocházejících z oblastí Společenství podléhajících veterinárním omezením, povoleno, neboť tyto produkty se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně inaktivují případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné.
Je proto vhodné povolit přepravu nezpracované použité podestýlky nebo hnoje z ochranných pásem za účelem ošetření v souladu s uvedeným nařízením a vedlejších produktů živočišného původu, které splňují podmínky stanovené v uvedeném nařízení.
(10) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [11], stanoví schválené subjekty, instituty a schválená střediska a vzor osvědčení, které má provázet zvířata nebo jejich gamety při přesunech mezi takovými schválenými zařízeními v různých členských státech.
V případě ptáků pocházejících ze subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s uvedenou směrnicí nebo do nich přivážených by měla být stanovena odchylka od přepravních omezení.
(11) Přeprava násadových vajec z ochranných pásem by měla být za určitých podmínek povolena.
Lze povolit odesílání násadových vajec do jiných zemí za předpokladu, že budou především splněny podmínky uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
V takových případech by veterinární osvědčení stanovená v souladu se směrnicí 90/539/EHS měla obsahovat odkaz na toto rozhodnutí.
(12) Odesílání masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z ochranných pásem by mělo být povoleno za určitých podmínek, zejména pokud jde o soulad s určitými požadavky stanovenými v nařízení (ES) č. 853/2004 a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [12].
(13) Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [13], stanoví seznam ošetření masa ze zakázaných území, která učiní maso bezpečným a možnost stanovení zvláštního označení zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti požadovaného u masa, jehož uvedení na trh nebylo povoleno z veterinárních důvodů.
Je vhodné povolit odesílání masa opatřeného označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a masných výrobků, které byly ošetřeny podle uvedené směrnice, z ochranných pásem.
(14) Před zasedáním Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat by Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem měla přijmout prozatímní ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků u volně žijících ptáků.
(15) Opatření stanovená tímto rozhodnutím budou přezkoumána na příštím zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět, oblast působnosti a definice
1. Toto rozhodnutí stanoví některá prozatímní ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků u volně žijících ptáků v Maďarsku způsobenou virem influenzy typu A, podtypu H5, u něhož existuje podezření, že je neuraminidáza typu N1, za účelem zabránění rozšíření influenzy ptáků z volně žijících ptáků na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, jakož i zabránění kontaminace produktů z nich získaných.
2. Není-li stanoveno jinak, použijí se definice uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
a) "násadovými vejci" se rozumí vejce, jak jsou definována v čl. 2 odst. 2 směrnice 90/539/EHS;
b) "volně žijící pernatou zvěří" se rozumí zvěř, jak je definována v bodě 1.5 druhé odrážce a v bodě 1.7 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c) "jiným ptactvem chovaným v zajetí" se rozumí ptáci, jak jsou definováni v čl. 2 bodě 6 směrnice 2005/94/ES, včetně:
i) druhů ptáků v zájmovém chovu podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003 a
ii) ptáků pro zoologické zahrady, cirkusy, zábavní parky a výzkumné laboratoře.
Článek 2
Vymezení ochranných pásem a pásem dozoru
1. Maďarsko vymezí kolem oblasti, kde byla potvrzena přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem influenzy typu A podtypu H5 u volně žijících ptáků a kde je podezření na neuraminidázu typu N1 nebo kde byla neuraminidáza typu N1 potvrzena:
a) ochranné pásmo v okruhu nejméně tří kilometrů a
b) pásmo dozoru v okruhu nejméně deseti kilometrů, včetně ochranného pásma.
2. Při vymezení ochranných pásem a pásem dozoru uvedených v odstavci 1 se přihlédne k zeměpisným, správním, ekologickým a epizootickým faktorům spojeným s influenzou ptáků a ke kontrolní struktuře.
3. Pokud ochranná pásma nebo pásma dozoru pokrývají území jiných členských států, spolupracuje Maďarsko při vymezení pásem s orgány těchto členských států.
4. Maďarsko oznámí Komisi a ostatním členským státům podrobnosti o jakýchkoli ochranných pásmech a o pásmech dozoru vymezených podle tohoto článku.
Článek 3
Opatření v ochranném pásmu
1. Maďarsko zajistí, aby se v ochranném pásmu použila alespoň tato opatření:
a) zjištění všech hospodářství v daném pásmu;
b) pravidelné a zdokumentované kontroly všech obchodních hospodářství, klinické vyšetření drůbeže zahrnující případně odběr vzorků za účelem provedení laboratorních vyšetření;
c) provádění vhodných opatření biologické bezpečnosti přímo v daném hospodářství, včetně dezinfekce vstupů a výstupů hospodářství, prostorů, kde se drůbež chová nebo držení drůbeže na místech, kde je možno zabránit přímému a nepřímému styku s jinou drůbeží a s ptactvem chovaným v zajetí;
d) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES;
e) kontrola přesunů produktů z drůbeže v souladu s článkem 9;
f) aktivní sledování choroby u populace volně žijících ptáků, zejména u vodního ptactva, a to případně ve spolupráci s lovci a pozorovateli ptáků, kteří byli výslovně poučeni o opatřeních k vlastní ochraně před nakažením virem a k zabránění rozšíření viru na vnímavá zvířata;
g) kampaně s cílem zvýšit povědomí o chorobě mezi majiteli, lovci a pozorovateli ptáků.
2. Maďarsko zajistí, aby byly v ochranném pásmu zakázány tyto činnosti:
a) odstraňování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí z hospodářství, v němž jsou drženi;
b) shromažďování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) přeprava drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí v pásmu, kromě přepravy na hlavních silnicích a železnicích a přepravy na jatka pro přímou porážku;
d) odesílání násadových vajec z pásma;
e) odesílání čerstvého masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí a z volně žijící pernaté zvěře z pásma;
f) přeprava či šíření nezpracované použité podestýlky nebo hnoje z hospodářství nacházejícího se uvnitř pásma mimo pásmo, kromě přepravy pro ošetření v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002;
g) lov volně žijících ptáků.
Článek 4
Opatření v pásmu dozoru
1. Maďarsko zajistí, aby se v pásmu dozoru použila alespoň tato opatření:
a) zjištění všech hospodářství v daném pásmu;
b) provedení vhodných opatření biologické bezpečnosti přímo v daném hospodářství, včetně použití vhodných prostředků pro dezinfekci vstupů a výstupů hospodářství;
c) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES;
d) kontrola přesunů drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí a násadových vajec uvnitř pásma.
2. Maďarsko zajistí, aby byly v pásmu dozoru zakázány tyto činnosti:
a) přesuny drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí mimo pásmo během prvních 15 dní po vymezení pásma;
b) shromažďování drůbeže a jiných ptáků na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) lov volně žijících ptáků.
Článek 5
Délka trvání opatření
Pokud se potvrdí, že typ neuraminidázy je odlišný od typu N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se zruší.
Pokud se u volně žijících ptáků potvrdí přítomnost viru influenzy typu A podtypu H5N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se uplatňují tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků, nejméně tedy 21 dní v případě ochranného pásma a 30 dní v případě pásma dozoru po dni, kdy byl izolován podtyp H5 viru influenzy ptáků odebraný z klinického případu u volně žijících ptáků.
Článek 6
Odchylky pro živé ptáky a jednodenní kuřata
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) může Maďarsko povolit přepravu kuřic připravených ke snášce a krůt pro výkrm do hospodářství pod úřední kontrolou, která se nachází buď v ochranném pásmu či v pásmu dozoru.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) nebo čl. 4 odst. 2 písm. a) může Maďarsko povolit přepravu:
a) drůbeže pro okamžitou porážku, včetně starých nosnic, na jatka nacházející se v ochranném pásmu nebo v pásmu dozoru nebo v případě, že toto není možné, na jatka určená příslušným orgánem nacházející se mimo pásma;
b) jednodenních kuřat z ochranného pásma do hospodářství pod úřední kontrolou na území Maďarska, ve kterém není žádná jiná drůbež nebo ptactvo chované v zajetí, kromě ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i), oddělených od drůbeže;
c) jednodenních kuřat z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na území Maďarska;
d) kuřic připravených ke snášce a krůt pro výkrm z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na území Maďarska;
e) ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i) do objektů na území Maďarska, ve kterých se nechová drůbež, pokud zásilka obsahuje pět nebo méně ptáků v kleci, bez ohledu na vnitrostátní předpisy podle čl. 1 třetího pododstavce směrnice 92/65/EHS;
f) ptáků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu ii) pocházejících ze subjektů, institutů a středisek, jakož i přivážených do subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s článkem 13 směrnice 92/65/EHS.
Článek 7
Odchylky pro násadová vejce
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. d) může Maďarsko povolit:
a) přepravu násadových vajec z ochranného pásma do určené líhně na území Maďarska;
b) odesílání násadových vajec z ochranného pásma do líhní nacházejících se mimo území Maďarska za předpokladu, že:
i) násadová vejce byla sebrána z hejn, u kterých:
- není podezření, že by byla infikována influenzou ptáků, a
- proběhlo sérologické šetření s negativním výsledkem na influenzu ptáků schopné zjistit 5 % prevalence choroby se spolehlivostí nejméně 95 % a
ii) byly splněny podmínky stanovené v čl. 26 odst. 1 písm. b), c) a d) směrnice 2005/94/ES.
2. Veterinární osvědčení v souladu se vzorem 1 přílohy IV směrnice Rady 90/539/EHS provázející zásilky násadových vajec uvedených v odst. 1 písm. b) odeslané do jiného členského státu musí být tohoto znění:
"Veterinární podmínky této zásilky jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2006/105/ES".
Článek 8
Odchylky pro maso, mleté maso, masné polotovary a masné výrobky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. e) může Maďarsko povolit odesílání z ochranného pásma:
a) čerstvého drůbežího masa, včetně masa z ptáků nadřádu běžci, pocházejícího z uvedeného pásma nebo z oblasti mimo něj a vyrobeného v souladu s přílohou II a s oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
b) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni a) a vyrobených v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004;
c) čerstvého masa z volně žijící pernaté zvěře pocházející z tohoto pásma, pokud je toto maso opatřeno označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v příloze II směrnice 2002/99/ES a je určeno pro přepravu do zařízení pro účely ošetření požadovaného v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III uvedené směrnice;
d) masných výrobků, které byly vyprodukovány z masa volně žijící pernaté zvěře, jež byla podrobena ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III směrnice 2002/99/ES;
e) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře pocházejícího z území mimo ochranné pásmo a vyrobeného v zařízeních uvnitř ochranného pásma v souladu s oddílem IV přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s kapitolou VIII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
f) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni e) a vyrobených v zařízeních nacházejících se v ochranném pásmu v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
2. Maďarsko zajistí, aby výrobky uvedené v odst. 1 písm. e) a f) byly doprovázeny obchodním dokladem, který musí být tohoto znění:
"Veterinární podmínky této zásilky jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2006/105/ES".
Článek 9
Podmínky pro vedlejší produkty živočišného původu
1. V souladu s čl. 3 odst. 1 písm. e) může Maďarsko povolit odesílání:
a) vedlejších produktů živočišného původu, které jsou v souladu s podmínkami stanovenými v části A kapitoly II, části B kapitoly III, části A kapitoly IV, částech A a B kapitoly VI, části A kapitoly VII, části A kapitoly VIII, části A kapitoly IX a části A kapitoly X přílohy VII a části B kapitoly II a části A hlavy II kapitoly III přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002;
b) nezpracovaného peří nebo částí peří v souladu s odst. 1 písm. a) části A kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 získaného z drůbeže pocházející z oblasti mimo ochranné pásmo;
c) zpracovaného peří drůbeže a částí peří drůbeže, které byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn;
d) produktů získaných z drůbeže nebo z jiného ptactva chovaného v zajetí, na které se v souladu s právními předpisy Společenství z veterinárních důvodů nevztahují žádné veterinární podmínky či žádný zákaz nebo omezení, včetně produktů uvedených v odst. 1 písm. a) části A kapitoly VII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002.
2. Maďarsko zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) byly doprovázeny obchodním dokladem v souladu s kapitolou X přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002 uvádějícím v bodě 6.1 tohoto dokladu, že dané produkty byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že patogenní původci jsou zneškodněni.
Uvedený obchodní doklad není nicméně vyžadován pro zpracované ozdobné peří, zpracované peří vezené cestujícími pro jejich osobní potřebu nebo pro zásilky zpracovaného peří poslané soukromým osobám k neprůmyslovým účelům.
Článek 10
Podmínky pro přesuny
1. Pokud jsou přesuny zvířat a produktů z nich získaných, na něž s vztahuje toto rozhodnutí, povoleny podle článků 6 až 9, přijmou se veškerá vhodná opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření influenzy ptáků.
2. Pokud jsou odesílání, přesun či přeprava produktů uvedených v odstavci 1 povoleny podle článků 7, 8 a 9, musejí být tyto produkty získány, musí s nimi být manipulováno, musejí být ošetřeny, skladovány a přepravovány odděleně od ostatních produktů splňujících veškeré veterinární požadavky pro obchod, uvádění na trh a vývoz do třetích zemí.
Článek 11
Soulad
Maďarsko neprodleně přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Maďarské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. ledna 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii
(2006/106/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malty, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise po konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise ukončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT 1994.
Uvedená dohoda by proto měla být schválena.
(4) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [1],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, pokud jde o odvolání určitých koncesí v souvislosti s odvoláním listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise přijme prováděcí pravidla k této dohodě ve formě výměny dopisů postupem podle článku 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny, zřízený článkem 25 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [2] nebo příslušný výbor zřízený odpovídajícím článkem nařízení o společné organizaci trhu s dotčeným produktem.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [3].
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. února 2006
o jmenování člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2006/107/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
vzhledem k tomu, že se uvolnilo místo člena uvedeného výboru po odstoupení Iba WISTISENA, které bylo Radě oznámeno dne 15. listopadu 2005,
s ohledem na kandidaturu předloženou vládou Dánska,
po obdržení stanoviska Evropské komise,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Marie-Louise KNUPPERTOVÁ je jmenována členkou Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupkyně Iba WISTISENA na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. února 2006
o podpisu jménem Evropského společenství a o prozatímním uplatňování Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním uplatňování protokolu, kterým se mění Protokol, kterým se na období od 1. srpna 2001 do 31. července 2006 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody o spolupráci v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mauritánskou islámskou republikou
(2006/113/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody o spolupráci v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mauritánskou islámskou republikou, je použitelný od 1. srpna 2001 do 31. července 2006 [1].
(2) S ohledem na vědecká doporučení týkající se zdrojů ve VHO Mauritánie, a zejména s ohledem na výsledky čtvrté a páté pracovní skupiny Mauritánského národního střediska oceánografického a rybolovného výzkumu a výsledky společné vědecké pracovní skupiny, jakož i s ohledem na závěry, které byly učiněny při zasedání smíšeného výboru dne 10. září 2004 a ve dnech 15. a 16. prosince 2004, se obě strany rozhodly upravit stávající rybolovná práva.
(3) Výsledky těchto změn byly předmětem výměny dopisů a týkají se dočasného snížení intenzity rybolovu pro odvětví lovu hlavonožců (odvětví 5), stanovení druhého období měsíční biologického zotavení pro lov druhů žijících při dně, zvýšení počtu plavidel pro odvětví rybolovu plavidly lovícími tuňáky na prut a plavidly pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru (odvětví 8) a pro odvětví rybolovu pelagickými motorovými loděmi k rybolovu s mrazícími zařízeními (odvětví 9).
(4) Aby se změny upravující rybolovná práva mohly začít uplatňovat co nejdříve, je třeba podepsat dohodu ve formě dopisů s výhradou jejího konečného uzavření Radou.
(5) Způsob rozdělení takto upravených nových rybolovných práv mezi členské státy by měl být potvrzen,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním uplatňování protokolu, kterým se mění Protokol, kterým se na období od 1. srpna 2001 do 31. července 2006 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody o spolupráci v odvětví mořského rybolovu mezi Evropským společenstvím a Mauritánskou islámskou republikou, se schvaluje jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Společenství prozatímně uplatňuje dohodu ve formě výměny dopisů ode dne 1. ledna 2005.
Článek 4
Na základě změn, které byly předmětem výměny dopisů, byla mezi členské státy rozdělena nová rybolovná práva pro odvětví rybolovu "plavidla lovící tuňáky na pruty a plavidla pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru" (rybolovný list č. 8 protokolu) a pro odvětví rybolovu "pelagické motorové lodě k rybolovu s mrazícím zařízením" (rybolovný list č. 9) tímto způsobem:
Odvětví rybolovu _BAR_ Členský stát _BAR_ Prostornost/Počet použitelných plavidel _BAR_
Plavidla lovící tuňáky na pruty Plavidla pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru (plavidla) _BAR_ Španělsko _BAR_ 20 + 3 = 23 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 3 + 0 = 3 _BAR_
Francie _BAR_ 8 + 1 = 9 _BAR_
Pelagické druhy (plavidla) _BAR_ _BAR_ 15 + 10 = 25 _BAR_
Dočasné snížení licencí k rybolovu pro odvětví lovu hlavonožců o pět (5) nabývá účinku dnem 1. ledna 2005.
O opětovném obnovení těchto pěti (5) licencí bude v budoucnu rozhodnuto v rámci smíšeného výboru po vzájemné dohodě mezi Komisí a mauritánskými orgány na základě stavu zdrojů.
Jestliže žádosti o licence z těchto členských států nevyčerpají rybolovná práva stanovená protokolem, může vzít Komise v úvahu žádosti o licence z ostatních členských států.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. února 2006,
kterým se prodlužuje doba použitelnosti opatření podle rozhodnutí 2002/148/ES o uzavření konzultací se Zimbabwe podle článku 96 dohody o partnerství AKT–ES
(2006/114/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 300 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na vnitřní dohodu [1] o opatřeních, která mají být přijata, a o postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT-ES podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [2], a zejména na článek 3 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 2002/148/ES [3] byly uzavřeny konzultace se Zimbabwskou republikou podle čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody o partnerství AKT–ES a byla přijata vhodná opatření upřesněná v příloze uvedeného rozhodnutí.
(2) Podle rozhodnutí 2005/139/ES [4] byla použitelnost opatření uvedených v článku 2 rozhodnutí 2002/148/ES, která byla prodloužena do 20. února 2004 rozhodnutím 2003/112/ES [5] a do 20. února 2005 rozhodnutím 2004/157/ES [6], prodloužena do 20. února 2006.
(3) Vláda Zimbabwe pokračuje v porušování podstatných prvků uvedených v článku 9 dohody o partnerství AKT–ES a současné podmínky Zimbabwe nezajišťují dodržování lidských práv, demokratických zásad a právního státu.
(4) Doba použitelnosti opatření by proto měla být prodloužena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Doba použitelnosti opatření uvedených v článku 2 rozhodnutí 2002/148/ES se prodlužuje do 20. února 2007.
Tato opatření budou neustále přezkoumávána.
Dopis připojený v příloze tohoto rozhodnutí je určen prezidentovi Zimbabwe.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. února 2006
o některých ochranných opatřeních souvisejících s případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/86/ES, 2006/90/ES, 2006/91/ES, 2006/94/ES, 2006/104/ES a 2006/105/ES
(oznámeno pod čislem K(2006) 554)
(Text s významem pro EHP)
(2006/115/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, jež může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí, a silně snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen z volně žijících ptáků na domácí ptáky, zejména na drůbež, a také z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) V několika členských státech se vyskytlo podezření na případy vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 nebo byly tyto případy potvrzeny.
Komise již přijala prozatímní ochranná opatření.
Vzhledem k epizootologické situaci je vhodné přijmout nezbytná ochranná opatření na úrovni Společenství, aby se zabránilo rozšíření uvedené choroby z volně žijících ptáků na drůbež.
(3) V případě, že bude na území některého členského státu izolován virus influenzy ptáků podtypu H5 odebraný z klinického případu u volně žijících ptáků a klinický obraz a epizootologické okolnosti odůvodní podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků způsobenou virem influenzy typu A podtypu H5N1, a to až do určení typu neuraminidázy (N) a indexu patogenity, nebo bude potvzena přítomnost výše uvedeného podtypu, měly by dotčené členské státy použít určitá ochranná opatření, aby minimalizovaly riziko pro drůbež.
(4) Měla by se použít zvláštní opatření uvedená v tomto rozhodnutí, aniž by byla dotčena opatření, která mají přijmout členské státy v rámci směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [4].
(5) V zájmu zajištění soudržnosti je vhodné používat pro účely tohoto rozhodnutí některé definice stanovené ve směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [5], ve směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [6], v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [7], a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [8].
(6) Kolem místa, kde byla choroba u volně žijících ptáků zjištěna, by mělo být vymezeno ochranné pásmo a pásmo dozoru.
Tato pásma by měla být omezena na rozlohu nezbytnou k zamezení zavlečení viru do komerčních a nekomerčních hejn drůbeže.
(7) Je vhodné kontrolovat a omezit přesuny především živých ptáků a násadových vajec a umožnit kontrolované odesílání takových ptáků a produktů ptačího původu za určitých podmínek z pásem.
(8) Opatření stanovená v rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [9] by měla být prováděna v ochranných pásmech a v pásmech dozoru, nezávisle na definovaném rizikovém statutu oblasti, kde se vyskytlo podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků u volně žijících ptáků, nebo kde byla tato choroba potvrzena.
(9) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [10], stanoví schválené subjekty, schválené instituty a schválená střediska a vzor osvědčení, které má provázet zvířata nebo jejich gamety při přesunech mezi takovými schválenými zařízeními v různých členských státech.
V případě ptáků pocházejících ze subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s uvedenou směrnicí nebo do nich přivážených by měla být stanovena odchylka od přepravních omezení.
(10) Přeprava násadových vajec z ochranných pásem by měla být za určitých podmínek povolena.
Lze povolit odesílání násadových vajec do jiných zemí za předpokladu, že budou především splněny podmínky uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
V takových případech by veterinární osvědčení stanovená v souladu se směrnicí 90/539/EHS měla obsahovat odkaz na toto rozhodnutí.
(11) Odesílání masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z ochranných pásem by mělo být povoleno za určitých podmínek, zejména pokud jde o soulad s určitými požadavky stanovenými v nařízení (ES) č. 853/2004 a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [11].
(12) Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [12], stanoví seznam ošetření masa ze zakázaných území, které učiní maso bezpečným a možnost stanovení zvláštního označení zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti požadovaného u masa, jehož uvedení na trh nebylo povoleno z veterinárních důvodů.
Je vhodné povolit odesílání masa opatřeného označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a masných výrobků, které byly ošetřeny podle uvedené směrnice, z ochranných pásem.
(13) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [13], je uvádění řady vedlejších produktů živočišného původu na trh, např. želatiny k technickému využití, materiálů k farmaceutickému využití a dalších produktů pocházejících z oblastí Společenství podléhajících veterinárním omezením, povoleno, neboť tyto produkty se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně inaktivují případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné. Je proto vhodné povolit přepravu nezpracované použité podestýlky nebo hnoje z ochranných pásem za účelem ošetření v souladu s uvedeným nařízením a vedlejších produktů živočišného původu, které splňují podmínky stanovené v uvedeném nařízení.
(14) Toto rozhodnutí by mělo být přezkoumáno s ohledem na provádění směrnice 2005/94/ES členskými státy.
(15) Po oznámení případů vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem influenzy typu A podtypu H5N1 u volně žijících živočichů v Řecku, Itálii a ve Slovinsku přijala Komise ve spolupráci s dotčenými členskými státy rozhodnutí 2006/86/ES [14], 2006/90/ES [15], 2006/91/ES [16], 2006/94/ES [17],2006/104/ES [18] a 2006/105/ES [19] o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s podezřelými případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků v v příslušných členských státech, která by měla být zrušena.
(16) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět, oblast působnosti a definice
1. Toto rozhodnutí stanoví některá ochranná opatření, která se použijí v případech, kdy je izolována vysoce patogenní influenza ptáků u volně žijících ptáků na území některého členského státu (dále jen "dotčený členský stát"), způsobená virem influenzy typu A, podtypu H5, u něhož existuje nebo bylo potvrzeno podezření, že je neuraminidázy typu N1, za účelem zabránění rozšíření influenzy ptáků z volně žijících ptáků na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, jakož i zabránění kontaminace produktů z nich získaných.
2. Není-li stanoveno jinak, použijí se definice uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
a) "násadovými vejci" se rozumí vejce, jak jsou definována v čl. 2 odst. 2 směrnice 90/539/EHS;
b) "volně žijící pernatou zvěří" se rozumí zvěř, jak je definována v bodě 1.5 druhé odrážce a v bodě 1.7 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c) "jiným ptactvem chovaným v zajetí" se rozumí ptáci, jak jsou definováni v čl. 2 bodě 6 směrnice 2005/94/ES, včetně:
i) druhů ptáků v zájmovém chovu podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003 a
ii) ptáků pro zoologické zahrady, cirkusy, zábavní parky a výzkumné laboratoře.
Článek 2
Vymezení ochranných pásem a pásem dozoru
1. Dotčený členský stát vymezí kolem oblasti, kde byla potvrzena přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem influenzy typu A podtypu H5 u volně žijících ptáků a kde je podezření na neuraminidázu typu N1 nebo kde byla neuraminidáza typu N1 potvrzena:
a) ochranné pásmo v okruhu nejméně tří kilometrů a
b) pásmo dozoru v okruhu nejméně deseti kilometrů, včetně ochranného pásma.
2. Při vymezení ochranných pásem a pásem dozoru uvedených v odstavci 1 se přihlédne k zeměpisným, správním, ekologickým a epizootickým faktorům spojeným s influenzou ptáků a ke kontrolní struktuře.
3. Pokud ochranná pásma nebo pásma dozoru pokrývají území jiných členských států, spolupracuje dotčený členský stát při vymezení pásem s orgány těchto členských států.
4. Dotčený členský stát oznámí Komisi a ostatním členským státům podrobnosti o jakýchkoli ochranných pásmech a o pásmech dozoru vymezených podle tohoto článku a případně o přijatých opatřeních informuje veřejnost.
Článek 3
Opatření v ochranném pásmu
1. Dotčený členský stát zajistí, aby se v ochranném pásmu použila alespoň tato opatření:
a) zjištění všech hospodářství v daném pásmu;
b) pravidelné a zdokumentované kontroly všech obchodních hospodářství, klinické vyšetření drůbeže zahrnující případně odběr vzorků za účelem provedení laboratorních vyšetření;
c) provádění vhodných opatření biologické bezpečnosti přímo v daném hospodářství, včetně dezinfekce vstupů a výstupů hospodářství, prostorů kde se drůbež chová nebo držení drůbeže na místech, kde je možno zabránit přímému a nepřímému styku s jinou drůbeží a s ptactvem chovaným v zajetí;
d) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES;
e) kontrola přesunů produktů z drůbeže v souladu s článkem 9;
f) aktivní sledování choroby u populace volně žijících ptáků, zejména u vodního ptactva, a to případně ve spolupráci s lovci a pozorovateli ptáků, kteří byli výslovně poučeni o opatřeních k vlastní ochraně před nakažením virem a k zabránění rozšíření viru na vnímavá zvířata;
g) kampaně s cílem informovat veřejnost a zvýšit povědomí o chorobě mezi majiteli, lovci a pozorovateli ptáků.
2. Dotčený členský stát zajistí, aby byly v ochranném pásmu zakázány tyto činnosti:
a) odstraňování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí z hospodářství, v němž jsou drženi;
b) shromažďování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) přeprava drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí v pásmu, kromě přepravy na hlavních silnicích a železnicích a přepravy na jatka pro přímou porážku;
d) odesílání násadových vajec z pásma;
e) odesílání čerstvého masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí a z volně žijící pernaté zvěře z pásma;
f) přeprava či šíření nezpracované použité podestýlky nebo hnoje z hospodářství nacházejícího se uvnitř pásma mimo pásmo, kromě přepravy pro ošetření v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002;
g) lov volně žijících ptáků.
Článek 4
Opatření v pásmu dozoru
1. Dotčený členský stát zajistí, aby se v pásmu dozoru použila alespoň tato opatření:
a) zjištění všech hospodářství v daném pásmu;
b) provedení vhodných opatření biologické bezpečnosti přímo v daném hospodářství, včetně použití vhodných prostředků pro dezinfekci vstupů a výstupů hospodářství;
c) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES;
d) kontrola přesunů drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí a násadových vajec uvnitř pásma.
2. Dotčený členský stát zajistí, aby byly v pásmu dozoru zakázány tyto činnosti:
a) přesuny drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí mimo pásmo během prvních 15 dní po vymezení pásma;
b) shromažďování drůbeže a jiných ptáků na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) lov volně žijících ptáků.
Článek 5
Doba trvání opatření
Pokud se potvrdí, že typ neuraminidázy je odlišný od typu N1 nebo že virus je nízkopatogenní, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se zruší.
Pokud se u volně žijících ptáků potvrdí přítomnost viru vysoce patogenní influenzy typu A, zejména podtypu H5N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se uplatňují tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků a nejméně 21 v případě ochranného pásma, a 30 dní v případě pásma dozoru po dni, kdy byl izolován podtyp H5 viru influenzy ptáků odebraný z klinického případu u volně žijících ptáků.
Článek 6
Odchylky pro živé ptáky a jednodenní kuřata
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) může dotčený členský stát povolit přepravu kuřic připravených ke snášce, krůt pro výkrm a jiné drůbeže a pernaté zvěře ve farmovém chovu do hospodářství pod úřední kontrolou, které se nachází buď v ochranném pásmu či v pásmu dozoru.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) nebo čl. 4 odst. 2 písm. a) může dotčený členský stát povolit přepravu:
a) drůbeže pro okamžitou porážku, včetně starých nosnic, na jatka nacházející se v ochranném pásmu nebo v pásmu dozoru nebo v případě, že toto není možné, na jatka určená příslušným orgánem nacházející se mimo pásma;
b) jednodenních kuřat z ochranného pásma do hospodářství pod úřední kontrolou na svém území za předpokladu, že v hospodářství místa určení není žádná jiná drůbež nebo ptactvo chované v zajetí, kromě ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i), kteří jsou chováni odděleně od drůbeže, nebo přeprava probíhá podle podmínek uvedených v čl. 24 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2005/94/ES a drůbež zůstává v hospodářství místa určení po dobu 21 dnů;
c) jednodenních kuřat z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na jeho území;
d) kuřic připravených ke snášce, krůt pro výkrm a jiné drůbeže a pernaté zvěře ve farmovém chovu z pásma dozoru do hospodářství pod úřední kontrolou na jeho území;
e) ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu i) do objektů na jeho území, ve kterých se nechová drůbež, pokud zásilka obsahuje pět nebo méně ptáků v kleci, bez ohledu na vnitrostátní předpisy podle čl. 1 třetího pododstavce směrnice 92/65/EHS;
f) ptáků uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) podbodu ii) pocházejících ze subjektů, institutů a středisek, jakož i přivážených do subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s článkem 13 směrnice 92/65/EHS.
Článek 7
Odchylky pro násadová vejce
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. d) může dotčený členský stát povolit:
a) přepravu násadových vajec z ochranného pásma do určené líhně na jeho území;
b) odesílání násadových vajec z ochranného pásma do líhní nacházejících se mimo území dotčeného členského státu za předpokladu, že:
i) násadová vejce byla sebrána z hejn, u kterých:
- není podezření, že by byla infikována influenzou ptáků, a
- proběhlo sérologické šetření s negativním výsledkem na influenzu ptáků schopné zjistit 5 % prevalence choroby se spolehlivostí nejméně 95 % a
ii) byly splněny podmínky stanovené v čl. 26 odst. 1 písm. b), c) a d) směrnice 2005/94/ES.
2. Veterinární osvědčení v souladu se vzorem 1 přílohy IV směrnice Rady 90/539/EHS provázející zásilky násadových vajec uvedených v odst. 1 písm. b) odeslané do jiného členského státu musí obsahovat tato slova:
"Tato zásilka splňuje veterinární podmínky stanovené rozhodnutím Komise 2006/115/ES".
Článek 8
Odchylky pro maso, mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělené maso a masné výrobky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. e) může dotčený členský stát povolit odesílání těchto produktů z ochranného pásma:
a) čerstvého drůbežího masa, včetně masa z ptáků nadřádu běžci, pocházejícího z uvedené zóny nebo z oblasti mimo ni a vyrobeného v souladu s přílohou II a s oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
b) mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni a) a vyrobených v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004;
c) čerstvého masa z volně žijící pernaté zvěře pocházející z tohoto pásma, pokud je toto maso opatřeno označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v příloze II směrnice 2002/99/ES a je určeno pro přepravu do zařízení pro účely ošetření požadovaného v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III uvedené směrnice;
d) masných výrobků, které byly vyprodukovány z masa volně žijící pernaté zvěře, jež byla podrobena ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků v souladu s přílohou III směrnice 2002/99/ES;
e) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře pocházejícího z území mimo ochranné pásmo a vyrobeného v zařízeních uvnitř ochranného pásma v souladu s oddílem IV přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s kapitolou VIII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
f) mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni e) a vyrobených v zařízeních nacházejících se v ochranném pásmu v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
2. Dotčený členský stát zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. e) a f) byly doprovázeny obchodním dokladem, který obsahuje tato slova:
"Tato zásilka splňuje veterinární podmínky stanovené rozhodnutím Komise 2006/115/ES".
Článek 9
Podmínky pro vedlejší produkty živočišného původu
1. V souladu s čl. 3 odst. 1 písm. e) může dotčený členský stát povolit odesílání:
a) vedlejších produktů živočišného původu, které jsou v souladu s podmínkami stanovenými v části A kapitoly II, části B kapitoly III, části A kapitoly IV, částech A a B kapitoly VI, části A kapitoly VII, části A kapitoly VIII, části A kapitoly IX a části A kapitoly X přílohy VII a části B kapitoly II a části A hlavy II kapitoly III přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002;
b) nezpracovaného peří nebo částí peří v souladu s odst. 1 písm. a) části A kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 získaného z drůbeže pocházející z oblasti mimo ochranné pásmo;
c) zpracovaného peří drůbeže a částí peří drůbeže, které byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn;
d) produktů získaných z drůbeže nebo z jiného ptactva chovaného v zajetí, na které se v souladu s právními předpisy Společenství z veterinárních důvodů nevztahují žádné veterinární podmínky či žádný zákaz nebo omezení, včetně produktů uvedených v odst. 1 písm. a) části A kapitoly VII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002.
2. Dotčený členský stát zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) tohoto článku byly doprovázeny obchodním dokladem v souladu s kapitolou X přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002 uvádějícím, v případě produktů uvedených v odst. 1 písm. c) tohoto článku, v bodě 6.1 výše uvedeného dokumentu, že dané produkty byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn.
Uvedený obchodní doklad není nicméně vyžadován pro zpracované ozdobné peří, zpracované peří vezené cestujícími pro jejich osobní potřebu nebo pro zásilky zpracovaného peří poslané soukromým osobám k neprůmyslovým účelům.
Článek 10
Podmínky pro přesuny
1. Pokud jsou přesuny zvířat a produktů z nich získaných, na něž s vztahuje toto rozhodnutí, povoleny podle článků 6, 7, 8 nebo 9, zakládá se povolení na příznivém výsledku posouzení rizika provedeného příslušným orgánem a přijmou se veškerá vhodná opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření influenzy ptáků.
2. Pokud jsou odesílání, přesun či přeprava produktů uvedených v odstavci 1 povoleny podle článků 7, 8 nebo 9, s výhradou odůvodněných podmínek nebo omezení, musejí být tyto produkty získány, musí s nimi být manipulováno, musejí být ošetřeny, skladovány a přepravovány bez ohrožení nákazového statusu ostatních produktů splňujících veškeré veterinární požadavky pro obchod, uvádění na trh a vývoz do třetích zemí.
Článek 11
Soulad
Všechny členské státy neprodleně přijmou a zveřejní opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Dotčené členské státy použijí uvedená opatření, jakmile budou mít důvodné podezření ohledně přítomnosti viru vysoce patogenní influenzy ptáků, zejména podtypu H5N1.
Dotčené členské státy pravidelně poskytují Komisi a ostatním členským státům nezbytné informace o epizootologii choroby, případně o doplňujících kontrolních a sledovacích opatřeních a informačních kampaních, a v každém případě předem informace o plánovaném zrušení opatření v souladu s článkem 5.
Článek 12
Zrušující ustanovení
Zrušují se rozhodnutí 2006/86/ES, 2006/90/ES, 2006/91/ES, 2006/94/ES, 2006/104/ES a 2006/105/ES.
Článek 13
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2001/881/ES a 2002/459/ES, pokud jde o seznam stanovišť hraniční kontroly
(oznámeno pod číslem K(2006) 163)
(Text s významem pro EHP)
(2006//ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2001/881/ES ze dne 7. prosince 2001, kterým se stanoví seznam stanovišť hraniční kontroly schválených pro veterinární kontroly zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí a aktualizují prováděcí pravidla pro kontroly, jež mají provádět znalci Komise [4], by mělo být aktualizováno, aby se zohlednil vývoj v některých členských státech ohledně těchto stanovišť a inspekcí prováděných v souladu s uvedeným rozhodnutím.
(2) Seznam stanovišť hraniční kontroly uvedený v rozhodnutí 2001/881/ES (dále jen "seznam") obsahuje pro každé stanoviště hraniční kontroly číslo jednotky Traces.
Traces je automatizovaný systém zavedený rozhodnutím Komise 2004/292/ES ze dne 30. března 2004 o zavedení systému Traces a o změně rozhodnutí 92/486/EHS [5].
Traces nahradil předcházející systém Animo pro sledování pohybu zvířat a některých produktů v rámci obchodu a dovozů uvnitř Společenství, jenž byl založen na síti zavedené rozhodnutím Komise 91/398/EHS ze dne 19. července 1991 o počítačové síti spojující veterinární orgány (Animo) [6].
(3) Po uspokojivé kontrole provedené v souladu s rozhodnutím 2001/881/ES by na tento seznam mělo být doplněno další stanoviště hraniční kontroly v místě Gruskovje ve Slovinsku.
(4) Na základě sdělení Belgie, Finska, Nizozemska a Spojeného království by měla být ze seznamu vyškrtnuta stanoviště hraniční kontroly v místech Ivalo ve Finsku, Charleroi v Belgii, Moerdijk v Nizozemsku a Glasson ve Spojeném království.
(5) Kromě toho by měl tento seznam být aktualizován, pokud jde o kategorie zvířat nebo produktů, které mohou být kontrolovány na řadě stanovišť hraniční kontroly již schválených podle rozhodnutí 2001/881/ES, a o organizace inspekčních středisek v rámci těchto stanovišť.
(6) Seznam jednotek uvedený v rozhodnutí Komise 2002/459/ES ze dne 4. června 2002, kterým se zřizuje seznam jednotek počítačové sítě Animo a zrušuje rozhodnutí 2000/287/ES [7], uvádí u každého stanoviště hraniční kontroly ve Společenství číslo jednotky Traces.
V zájmu zajištění soudržnosti právních předpisů Společenství by tento seznam měl být náležitým způsobem aktualizován, aby zohledňoval změny a aby bylo zajištěno, že se shoduje se seznamem uvedeným v rozhodnutí 2001/881/ES.
Rozhodnutí 2002/459/ES by proto mělo být příslušným způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2001/881/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha rozhodnutí 2002/459/ES se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. ledna 2006
o existenci nadměrného schodku ve Spojeném království
(2006/125/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
s ohledem na připomínky Spojeného království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V článku 104 Smlouvy je stanoven postup při nadměrném schodku k zajištění toho, aby se členské státy vyvarovaly nadměrných schodků veřejných financí nebo aby je odstranily, jakmile takové schodky vzniknou.
(2) Podle bodu 5 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska se povinnost vyvarovat se nadměrných schodků veřejných financí uložená v čl. 104 odst. 1 Smlouvy nepoužije na Spojené království, ledaže Spojené království postoupí do třetí etapy hospodářské a měnové unie. Jelikož je ve druhé etapě hospodářské a měnové unie, má se Spojené království podle čl. 116 odst. 4 Smlouvy snažit vyvarovat nadměrných schodků veřejných financí.
(3) Pakt o stabilitě a růstu je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posilujícího podmínky pro cenovou stabilitu a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
(4) Postup při nadměrném schodku podle článku 104 Smlouvy, jak je objasněn v nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7 července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [1], které je součástí Paktu o stabilitě a růstu, ukládá povinnost rozhodnout o existenci nadměrného schodku rozhodnutím.
Protokol o postupu při nadměrném schodku připojený ke Smlouvě stanoví další opatření týkající se provádění postupu při nadměrném schodku.
Nařízení Rady (ES) č. 3605/93 [2] stanoví prováděcí pravidla a definice pro používání uvedeného protokolu.
(5) Podle čl. 104 odst. 5 Smlouvy má Komise předložit Radě stanovisko, pokud usoudí, že v členském státě existuje nebo může vzniknout nadměrný schodek. Komise po zohlednění své zprávy podle čl. 104 odst. 3 Smlouvy a s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru podle čl. 104 odst. 4 Smlouvy, odhad útvarů Komise z podzimu roku 2005 a předběžnou zprávu Spojeného království o rozpočtu z prosince roku 2005 dospěla Komise k závěru, že ve Spojeném království existuje nadměrný schodek. Dne 11. ledna 2006 tedy Komise předložila Radě stanovisko týkající se Spojeného království.
104 odst. 6 Smlouvy Rada zváží všechny připomínky, které si dotyčný členský stát případně učiní, a po celkovém zhodnocení rozhodne, zda existuje nadměrný schodek.
U Spojeného království vede toto celkové zhodnocení k následujícím závěrům.
(7) Od zrušení dřívějšího postupu při nadměrném schodku u Spojeného království v květnu 1998 se stav veřejných financí Spojeného království změnil z přebytkového stavu rozpočtu z konce devadesátých let na schodek ve výši 3,2 % HDP v období 2003/2004 [3].
Tento vývoj odpovídal změně strukturální rozpočtové bilance přibližně o 4 procentní body HDP v období let 1999/2000 až 2003/2004.
Během těchto let míra veřejných výdajů vzrostla ze 40 % na 43 % HDP.
Během stejného období vzrostla tvorba hrubého fixního kapitálu ve veřejném sektoru z 1,2 % na 1,6 % HDP; hrubá míra veřejného zadlužení klesla na 37,6 % HDP v období 2002/2003, ale od té doby roste.
Takový vývoj spolu se změnami úrokových sazeb vedl k poklesu úrokových plateb z 2,9 % na 2,0 % HDP v dotčeném období.
(8) V rozpočtovém roce 2004/2005 schodek veřejných financí stále vykazoval 3,2 % HDP podle údajů o postupu při nadměrném schodku oznámených Spojeným královstvím v srpnu roku 2005, tj. opět překročení doporučované hodnoty 3 % HDP, byť jen těsné.
Překročení doporučované hodnoty 3 % HDP nebylo výjimečné.
Především nevyplývá z neobvyklé události, kterou orgány Spojeného království nemohly nikterak ovlivnit, ani není důsledkem prudkého hospodářského propadu.
Růst ve výši 3,2 % v roce 2004 zřejmě přesahuje potenciál, podobně jako růst v rozpočtovém roce 2004/2005.
Mezera výstupu v roce 2004 byla podle odhadů kladná, z čehož vyplývá, že schodek byl v podstatě strukturální povahy.
Proto nelze předpokládat, že překročení doporučené hodnoty schodku je výsledkem prudkého hospodářského propadu.
Podle odhadů útvarů Komise z podzimu roku 2005 nelze rovněž překročení doporučované hodnoty schodku ve výši 3 % HDP považovat za dočasné.
V období 2004 až 2005 dále rostla tvorba hrubého fixního kapitálu ve veřejném sektoru až na úroveň 1,8 % HDP a podle předběžné zprávy Spojeného království o rozpočtu má dosáhnout 2,2 % v období 2006/2007 a 2,3 % v období 2007/2008.
Za předpokladu, že Spojené království nezmění svoji dosud oznámenou daňovou politiku, se měl podle odhadů útvarů Komise z podzimu roku 2005 schodek zvýšit těsně pod hranici 31/2 % HDP v období 2005/2006 a zůstat nad hranicí 3 % HDP i v následujícím období.
V uvedených prognózách se potvrzuje, že překročení doporučované hodnoty není ani výjimečné, ani dočasné ve smyslu Smlouvy a Paktu o stabilitě a růstu, i když se hodnota schodku pohybuje u doporučované hodnoty.
Po zveřejnění podzimních odhadů útvarů Komise oznámilo Spojené království v předběžné zprávě o rozpočtu předložené Parlamentu dne 5. prosince přijetí politických rozhodnutí.
Ve srovnání se základním scénářem oznámené politiky (s přihlédnutím k podzimním odhadům útvarů Komise) představují náklady uvedených opatření orgánů Spojeného království uvolnění politiky o 0,1 procentního bodu HDP netto v běžném rozpočtovém roce a zpřísnění politiky o 0,1 procentního bodu HDP netto v období 2006/2007.
Ve srovnání s nezměněným politickým scénářem uvádí předběžná zpráva o rozpočtu prognózu zpřísnění o 0,2 procentního bodu HDP v období 2007/2008, které má být trvalé.
V dotyčné předběžné zprávě o rozpočtu předpokládají orgány Spojeného království, že schodek bude v období 2006/2007 nižší než 3 % a v období 2007/2008 se sníží na 2,4 %.
S přihlédnutím k daným opatřením, která mají bez výjimky strukturální charakter, však Komise zůstává u svého hodnocení, že schodek ve výši zhruba 3,1 % HDP v období 2006/2007 zřejmě překročí 3 % HDP, a proto není dočasný.
To znamená, že není splněn požadavek Smlouvy týkající se kritéria schodku.
(9) Poměr veřejného zadlužení je naopak stále dostatečně pod hladinou doporučované hodnoty 60 % (viz údaje o postupu při nadměrném schodku ze srpna uvádějící poměr 40,8 % HDP v rozpočtovém roce 2004/2005), má však rostoucí tendenci, srovná-li se skutečný a předpokládaný primární schodek.
Podle podzimních odhadů Komise se poměr zadlužení odhaduje až na 441/2 % HDP v období 2007/2008.
Znamená to, že požadavky Smlouvy ohledně kritéria zadlužení jsou s velkou rezervou dodržovány.
(10) Podle čl. 2 odst. 4 nařízení (ES) č. 1467/97 lze k "významným faktorům" přihlížet při rozhodování Rady o existenci nadměrného schodku v souladu s čl. 104 odst. 6 pouze tehdy, jsou-li úplně současně splněny dvě podmínky: schodek zůstává blízko doporučované hodnotě a její překročení je dočasné. Spojené království obě podmínky současně nesplňuje. Z tohoto důvodu se v tomto rozhodnutí nepřihlíží k dalším významným faktorům,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového zhodnocení vyplývá, že ve Spojeném království existuje nadměrný schodek.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 98/161/ES, 2004/228/ES a 2004/295/ES, pokud jde o prodloužení opatření k zabránění únikům daní z přidané hodnoty v odvětví odpadů
(pouze italské, nizozemské a španělské znění je závazné)
(2006/126/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na článek 27 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně z přidané hodnoty (dále jen "DPH") nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(2) Nizozemské království (dále jen "Nizozemsko") požádalo dopisem registrovaným generálním sekretariátem Komise dne 25. října 2005 o prodloužení použitelnosti rozhodnutí Rady 98/161/ES ze dne 16. února 1998, kterým se Nizozemskému království povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 2 a čl. 28a odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu [2].
(3) Španělské království (dále jen "Španělsko") požádalo dopisem registrovaným generálním sekretariátem Komise dne 3. srpna 2005 o prodloužení použitelnosti rozhodnutí Rady 2004/228/ES ze dne 26. února 2004, kterým se Španělsku povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 21 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu [3].
(4) Italská republika (dále jen "Itálie") požádala dopisem registrovaným generálním sekretariátem Komise dne 26. září 2005 o prodloužení použitelnosti rozhodnutí Rady 2004/295/ES ze dne 22. března 2004, kterým se Itálii povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 21 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu [4].
27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS uvědomila Komise o uvedených žádostech ostatní členské státy.
V dopisech ze dne 27. října 2005, 7. září 2005 a 25. října 2005 oznámila Komise Nizozemsku, Španělsku a Itálii, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení jejich žádostí.
(6) Rozhodnutí 98/161/ES povolilo Nizozemsku uplatňovat do 31. prosince 1999 některá opatření k zabránění daňovým únikům ve spojení s dodávkami či pořízením použitých a odpadních materiálů uvnitř Společenství.
Rozhodnutí Rady 2000/435/ES [5] odložilo konec použitelnosti rozhodnutí 98/161/ES do 31. prosince 2003.
Následovalo rozhodnutí Rady 2004/514/ES [6], které dále prodloužilo použitelnost povolení uděleného podle rozhodnutí 98/161/ES do dne vstupu v platnost zvláštního režimu pro uplatňování DPH v odvětví recyklace odpadů nebo do 31. prosince 2005, podle toho, co nastane dříve.
(7) Rozhodnutí 2004/228/ES povolilo Španělsku uplatňovat opatření k zabránění vyhýbání se daňovým povinnostem v odvětví recyklace odpadů.
Použitelnost uvedeného rozhodnutí končí dnem vstupu v platnost zvláštního režimu pro uplatňování DPH v odvětví recyklace odpadů nebo 31. prosince 2005, podle toho, co nastane dříve.
(8) Rozhodnutí 2004/295/ES povolilo Itálii uplatňovat opatření k zabránění vyhýbání se daňovým povinnostem v odvětví recyklace odpadů.
Použitelnost uvedeného rozhodnutí končí dnem vstupu v platnost zvláštního režimu pro uplatňování DPH v odvětví odpadů nebo 31. prosince 2005, podle toho, co nastane dříve.
(9) Opatření jsou úměrná sledovaným cílům, neboť jsou určena k uplatnění na zvláštní dodávky, které představují značné riziko vyhýbání se daňovým povinnostem.
(10) Právní a skutečné okolnosti, které opravňovaly k uplatňování dotčených zvláštních opatření, se nezměnily a stále trvají.
Dne 16. března 2005 však Komise předložila návrh směrnice Rady, kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud jde o některá opatření, která mají zjednodušit postup vyměřování daně z přidané hodnoty a napomoci zabránit daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem, a kterou se zrušují některá rozhodnutí o přiznání odchylek.
Navrhovaná směrnice by v případě přijetí zmocnila členské státy určovat příjemce některého zboží a služeb v odvětví odpadů za osoby povinné k dani.
(11) Z tohoto důvodu je nezbytné prodloužit použitelnost rozhodnutí 98/161/ES, 2004/228/ES a 2004/295/ES do 31. prosince 2009 nebo do dne vstupu v platnost zvláštního režimu pro uplatňování DPH v odvětví recyklace odpadů, kterým se mění směrnice 77/388/EHS, podle toho, co nastane dříve.
(12) Prodloužení odchylky nemá ani nepříznivý dopad na vlastní zdroje Evropských společenství vycházející z DPH, ani neovlivňuje výši DPH vyměřené v konečné fázi spotřeby.
(13) V zájmu zajištění právní kontinuity by se toto rozhodnutí mělo použít od 1. ledna 2006,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 98/161/ES se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2009".
Článek 2
V článku 3 rozhodnutí 2004/228/ES se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2009".
Článek 3
V článku 3 rozhodnutí 2004/295/ES se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2009".
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2006.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království, Italské republice a Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. února 2006,
kterým se schvaluje technický akční plán pro zlepšení zemědělské statistiky pro rok 2006
(oznámeno pod číslem K(2005) 6068)
(2006/127/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 96/411/ES ze dne 25. června 1996 o zlepšení zemědělské statistiky Společenství [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 a čl. 6 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím 96/411/ES Komise každý rok stanovuje technický akční plán pro zemědělskou statistiku.
(2) V souladu s rozhodnutím 96/411/ES Společenství přispívá na náklady vynaložené členskými státy při provádění úprav vnitrostátních zemědělských statistických systémů nebo na náklady na přípravné činnosti, které se týkají nových nebo zvýšených potřeb v rámci technického akčního plánu.
(3) Pro provádění souvisejících politik Společenství je nezbytné zlepšit a rozvinout statistické informace o rozvoji venkova. To je hlavní oblastí výročního akčního plánu.
(4) Je třeba upevnit zemědělský statistický systém a pokračovat v práci, kterou podporovaly předcházející akční plány v oblasti rejstříků zemědělských podniků a malých zemědělských podniků.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Technický akční plán pro zlepšení zemědělské statistiky pro rok 2006 (TAPAS 2006), jenž je uveden v příloze tohoto rozhodnutí, se schvaluje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. února 2006,
kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/109/ES a rozhodnutí Komise 2002/38/ES týkající se statistických zjišťování prováděných u sadů určitých druhů ovocných stromů
(oznámeno pod číslem K(2005) 5963)
(2006/128/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/109/ES ze dne 19. prosince 2001 o statistických zjišťováních prováděných členskými státy pro stanovení produkčního potenciálu sadů určitých druhů ovocných stromů [1], a zejména na čl. 1 odst. 2 třetí pododstavec a čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnici 2001/109/ES, která stanoví seznam druhů, které jsou předmětem zjišťování v členských státech, provádí rozhodnutí Komise 2002/38/ES ze dne 27. prosince 2001, kterým se stanoví parametry zjišťování a standardní kódy a pravidla pro přepis údajů ze zjišťování sadů určitých druhů ovocných stromů do strojově čitelné formy [2].
Uvedené rozhodnutí stanoví hranice produkčních oblastí a jejich příslušné kódy a druhy a odrůdy ovoce.
(2) V důsledku přistoupení nových členských států je třeba upravit příslušné přílohy směrnice 2001/109/ES a rozhodnutí 2002/38/ES.
(3) Směrnice 2001/109/ES a rozhodnutí 2002/38/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku, zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha směrnice 2001/109/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Přílohy I a III rozhodnutí 2002/38/ES se mění v souladu s přílohami II, respektive III tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/329/ES, pokud jde o prodloužení platnosti přechodných opatření týkajících se tepelného zpracování hnoje
(oznámeno pod číslem K(2006) 263)
(Pouze finské, francouzské, nizozemské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/129/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví hygienická pravidla pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu.
Vzhledem k přísné povaze těchto pravidel byla umožněna přechodná opatření.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/329/ES ze dne 12. května 2003 o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ohledně tepelného zpracování hnoje [2] stanoví pro toto průmyslové odvětví lhůtu do 31. prosince 2005 na přizpůsobení a vývoj náhradního postupu tepelného zpracování hnoje.
(3) Stanovisko EFSA o biologické bezpečnosti tepelného zpracování hnoje bylo přijato dne 7. září 2005.
Na základě tohoto stanoviska Komise v současné době navrhuje změny příslušné kapitoly v příloze VIII nařízení (ES) č. 1774/2002.
Členské státy a provozovatelé požádali Komisi, aby do doby použití těchto nových opatření prodloužila platnost přechodných opatření podle rozhodnutí 2003/329/ES, aby nedošlo k narušení trhu.
(4) Platnost přechodných opatření podle rozhodnutí 2003/329/ES by proto měla být naposledy prodloužena na další období, aby mohly členské státy povolit provozovatelům pokračovat v používání vnitrostátních předpisů týkajících se tepelného zpracování hnoje až do doby, kdy začnou platit změněné požadavky přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 1, čl. 3 odst. 2 a článku 5 rozhodnutí 2003/329/ES se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2006."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Francouzské republice, Nizozemskému království a Finské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 98/536/ES, kterým se stanoví seznam národních referenčních laboratoří pro zjišťování reziduí
(oznámeno pod číslem K(2006) 330)
(Text s významem pro EHP)
(2006/130/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a produktech živočišného původu a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha rozhodnutí Komise 98/536/ES [2] měla být přezkoumána do 31. prosince 2000.
Členské státy provedly reorganizaci svých laboratoří za účelem splnění požadavků směrnice 96/23/ES s přihlédnutím zejména k požadavku, že každé reziduum či skupina reziduí se přidělí pouze jedné národní referenční laboratoři (NRL).
(2) Protože reorganizace je ukončena, seznam národních referenčních laboratoří v příloze rozhodnutí 98/536/ES by nyní měl být odpovídajícím způsobem pozměněn.
Zároveň by měl být pozměněn seznam národních referenčních laboratoří v nových členských státech s ohledem na jimi poskytnuté informace.
(3) Rozhodnutí 98/536/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 98/536/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. února 2006,
které umožňuje členským státům prodloužit dočasná povolení udělená pro novou účinnou látku thiamethoxam
(oznámeno pod číslem K(2006) 337)
(Text s významem pro EHP)
(2006/131/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čtvrtý pododstavec čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo v březnu 1999 Španělsko od společnosti Novartis Crop Protection AG (nyní Syngenta) žádost o zařazení účinné látky thiamethoxam do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 2000/181/ES [2] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III uvedené směrnice.
(2) Potvrzení úplnosti dokumentace bylo nezbytné k tomu, aby mohlo být provedeno její podrobné zkoumání, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit až na dobu tří let dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčnou účinnou látku při dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414/EHS, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené uvedenou směrnicí.
(3) Účinky této účinné látky na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadatelem. Dne 20. ledna 2002 předložil členský stát zpravodaj Komisi návrh hodnotící zprávy.
(4) Po předložení návrhu hodnotící zprávy členským státem zpravodajem bylo nutno vyžádat od žadatele další informace a nechat členský stát zpravodaj tyto informace přezkoumat a předložit jejich hodnocení.
Proto dosud probíhá zkoumání dokumentací a hodnocení nebude možné dokončit v časovém rámci stanoveném směrnicí 91/414/EHS.
(5) Jelikož během hodnocení dosud nevznikl žádný důvod k bezprostředním obavám, měla by být členským státům dána možnost prodloužit dočasná povolení udělená pro přípravky na ochranu rostlin, které obsahují uvedenou aktivní látku, na období 24 měsíců v souladu s opatřeními článku 8 směrnice 91/414/EHS, a umožnit tak pokračování prověřování dokumentace.
Očekává se, že hodnocení a proces rozhodování o možném zařazení thiamethoxamu do přílohy I bude dokončen do 24 měsíců.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy mohou prodloužit platnost dočasných povolení na přípravky na ochranu rostlin obsahujících thiamethoxan na dobu nepřesahující 24 měsíců od data přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. února 2006,
kterým se uznává plně funkční povaha italské databáze pro skot
(oznámeno pod číslem K(2006) 350)
(Pouze italské znění je závazné)
(2006/132/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Itálie podala žádost o uznání plně funkční povahy databáze, jež tvoří část italského systému identifikace a evidence skotu podle nařízení (ES) č. 1760/2000.
(2) Italské orgány poskytly vhodné informace aktualizované ke dni 22. září 2005.
(3) Italské orgány se zavázaly, že zvýší spolehlivost databáze tím, že zajistí zejména, aby i) se provedla doplňková opatření ke zlepšení dodržování sedmidenní lhůty, ve které mají chovatelé ohlásit narození, přemístění a smrt, ii) se provedla doplňková opatření k zajištění náležitého vyvození důsledků z chyb nebo opomenutí zjištěných elektronicky nebo během inspekcí na místě, iii) se provedla doplňková opatření k zajištění toho, aby se všechna přemístění, zejména na trhy a z trhů, zaznamenávala v databázi, iv) se provedla doplňková opatření k zajištění toho, aby se prováděly kontroly identifikace a evidence skotu v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1082/2003 [2].
(4) Italské orgány se zavázaly, že provedou dohodnutá opatření ke zlepšení nejpozději do 31. března 2006.
(5) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba uznat plně funkční povahu italské databáze pro skot,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Italská databáze pro skot se uznává za plně funkční od 1. dubna 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. února 2006,
kterým se po členských státech žádá dočasné přijetí doplňujících opatření proti šíření háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. z oblastí Portugalska, mimo oblastí, v nichž byla potvrzena jeho nepřítomnost
(oznámeno pod číslem K(2006) 345)
(2006/133/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud je členský stát názoru, že hrozí bezprostřední nebezpečí zavlečení háďátka Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. na jeho území z jiného členského státu, měl by mít možnost dočasně přijmout jakákoli doplňující opatření nezbytná k ochraně před tímto nebezpečím.
(2) Dne 25. června 1999 informovalo Portugalsko ostatní členské státy a Komisi, že u některých vzorků borovic pocházejících z jeho území bylo zjištěno napadení háďátkem.
Komise přijala rozhodnutí 2000/58/ES [2] a 2001/218/ES [3] definující opatření, která mají být proti háďátku přijata.
(3) Na základě přezkoumání Potravinovým a veterinárním úřadem, naposledy v listopadu 2004, dodatečných informací předložených Portugalskem a úředních šetření provedených ostatními členskými státy na dřevě, samostatné kůře a rostlinách druhu Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. a Tsuga Carr. se zdá, že v důsledku zavedení eradikačního programu v Portugalsku je rozšíření háďátka nadále omezeno pouze na vymezené oblasti v Portugalsku.
Při šetřeních v těchto oblastech byly však stále nacházeny stromy vykazující příznaky napadení háďátkem.
(4) Provedení portugalského střednědobého eradikačního plánu týkajícího se háďátka z února 2003, pozměněného v červnu 2003, vyhodnotil Stálý rostlinolékařský výbor na zasedáních v červenci 2004 a květnu 2005.
V průběhu druhého zasedání se došlo k závěru, že cíleného snížení úrovně napadení ve vymezených zónách se dosud plně nepodařilo dosáhnout.
(5) Je tedy nezbytné, aby Portugalsko pokračovalo ve zvláštních opatřeních, pokud jde o přemísťování dřeva, samostatné kůry a hostitelských rostlin v rámci vymezených oblastí v Portugalsku a z těchto oblastí do jiných oblastí v Portugalsku a do ostatních členských států.
(6) Je rovněž nezbytné, aby Portugalsko nadále přijímalo opatření ke kontrole šíření háďátka s cílem jeho eradikace.
Proto by měl být předložen aktualizovaný střednědobý plán eradikace ke kontrole šíření háďátka s cílem jeho eradikace.
(7) Ostatní členské státy by měly mít nadále možnost uplatňovat dodatečná opatření na ochranu svého území před háďátkem.
(8) Výsledky zvláštních opatření a provádění střednědobého plánu by měly být průběžně hodnoceny, zejména na základě informací, které má poskytovat Portugalsko a ostatní členské státy.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí platí tyto definice:
a) "háďátko": Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al.;
b) "náchylné dřevo a kůra": dřevo a samostatná kůra jehličnanů (Coniferales), s výjimkou Thuja L.;
c) "náchylné rostliny": rostliny (kromě plodů a semen) Abies Mill., Cedrus Trew, Larix Mill., Picea A. Dietr., Pinus L., Pseudotsuga Carr. a Tsuga Carr.
Článek 2
Do 31. března 2008 Portugalsko zajistí, aby byly dodržovány podmínky stanovené v příloze tohoto rozhodnutí, pokud jde o náchylné dřevo, kůru a rostliny, jež mají být přemisťovány v rámci vymezených oblastí v Portugalsku stanovených v souladu s článkem 5 nebo z těchto oblastí do jiných oblastí v Portugalsku či do jiných členských států.
Do 15. února 2006 předloží Portugalsko aktualizovaný střednědobý plán eradikace ke kontrole šíření háďátka s cílem jeho eradikace.
V plánu jsou uvedeny podrobnosti týkající se řízení druhů stromů, které jsou za podmínek v Portugalsku vůči háďátku vysoce náchylné, ve vymezených oblastech.
Tento plán bude přezkoumán do 30. dubna 2007 a 30. března 2008.
Článek 3
Členské státy určení kromě Portugalska mohou:
a) podrobit zásilky náchylného dřeva, kůry a náchylných rostlin přivážené na jejich území z vymezených oblastí v Portugalsku testům na přítomnost háďátka;
b) podniknout další vhodné kroky za účelem provádění úředního dohledu nad těmito zásilkami, aby zjistily, zda vyhovují příslušným podmínkám uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Členské státy povedou každoroční úřední průzkumy náchylného dřeva, kůry a náchylných rostlin pocházejících z jejich zemí, aby zjistily, zda existuje důkaz o zamoření háďátkem.
Aniž je dotčen čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/29/ES, budou výsledky těchto průzkumů oznámeny Komisi a ostatním členským státům do 15. prosince 2006 a 15. prosince 2007.
Článek 5
S přihlédnutím k výsledkům průzkumů uvedených v článku 4 stanoví Portugalsko oblasti, v nichž nebyla nepřítomnost háďátka potvrzena, a vymezí oblasti (dále jen "vymezené oblasti") tvořené jednak částí území, v níž byl výskyt háďátka potvrzen, a jednak částí obklopující zamořenou část v šíři nejméně 20 km, která slouží jako nárazníková zóna.
Komise sestaví seznam "oblastí", o nichž je známo, že se zde háďátko nevyskytuje, a tento seznam předá Stálému rostlinolékařského výboru a členským státům. Všechny oblasti
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. února 2006,
kterým se pro rok 2006 stanoví předběžné rozdělení prostředků z Tabákového fondu Společenství určených na financování opatření uvedených v článcích 13 a 14 nařízení (ES) č. 2182/2002 mezi členské státy
(oznámeno pod číslem K(2006) 347)
(2006/134/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], a zejména na článek 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 13 a 14 nařízení Komise (ES) č. 2182/2002 ze dne 6. prosince 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92, pokud jde o Tabákový fond Společenství [2], stanoví opatření na přeměnu produkce. Tato opatření financuje Tabákový fond Společenství zřízený článkem 13 nařízení (EHS) č. 2075/92.
(2) Celkové prostředky, jež má Tabákový fond Společenství k dispozici, činí 28,8 milionů EUR, z nichž musí být 50 % přiděleno na zvláštní opatření na přechod producentů tabáku na jiné plodiny nebo jiné hospodářské činnosti, které budou zdrojem pracovních míst, jakož i na studie v této oblasti.
(3) Proto je třeba stanovit předběžné rozdělení dostupných prostředků mezi příslušné členské státy podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 2182/2002.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předběžné rozdělení prostředků z Tabákového fondu Společenství určených na financování opatření uvedených v článcích 13 a 14 nařízení (ES) č. 2182/2002 mezi členské státy pro rok 2006 je stanoveno v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. února 2006,
o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 597)
(Text s významem pro EHP)
(2006/135/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [4], a zejména na čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, jež může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Za určitých okolností může choroba představovat riziko rovněž pro zdraví lidí.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen do jiných hospodářství, na volně žijící ptáky a z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) Virus vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5N1 byl izolován z volně žijících ptáků v některých částech Společenství a ve třetích zemích sousedících se Společenstvím nebo obydlených během zimy stěhovavými ptáky.
Pravděpodobnost zavlečení viru volně žijícími ptáky s nadcházejícím obdobím stěhování vzrůstá.
(3) V případě, že byl izolován virus influenzy ptáků H5 odebraný z drůbeže na území členského státu, a že klinický obraz a epizootologické okolnosti vedou k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků způsobenou vysoce patogenním virem influenzy typu A podtypu H5N1, a to až do určení typu neuraminidázy (N) nebo indexu patogenity, nebo byla-li přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků, především uvedeného podtypu, potvrzena, měl by dotčený členský stát zavést některá ochranná opatření k minimalizaci rizika šíření choroby.
(4) Uvedená ochranná opatření by měla být provedena navíc k opatřením stanoveným v rámci směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [5].
(5) Opatření stanovená ve směrnici 92/40/EHS představují nicméně minimální opatření pro tlumení a vyžadují doplňková opatření spojená především s pohybem některých ptáků a produktů z drůbeže a z jiných ptáků pocházejících z oblasti zasažené chorobou.
(6) Vzhledem k mimořádnému riziku choroby a k epizootologické situaci ohledně vysoce patogenní influenzy ptáků a vzhledem k vážnému hospodářskému dopadu, jaký by choroba mohla mít, především pokud by se vyskytla v hustě zalidněné drůbežářské oblasti, měla by se doplňková opatření zaměřit na posílení místních tlumicích opatření, regionalizaci dotčeného členského státu oddělením postižené části území od ostatního území, které nebylo chorobou zasaženo, a poskytnutí opětovného ujištění odvětví drůbežářství a obchodním partnerům ohledně bezpečnosti produktů odesílaných z části země, která nebyla chorobou zasažena.
(7) S ohledem na rozdíly v riziku choroby v případě ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků by měla být dotčeným členským státem v těsné spolupráci s Komisí vymezena oblast s vysokým rizikem a oblast s nízkým rizikem.
(8) Pokud to vyžaduje epizootologická situace, měla by být přijata odpovídající opatření v souvislosti s oblastmi, ve kterých vypukla vysoce patogenní influenza ptáků nebo ve kterých je podezření na ohnisko, a to především prostřednictvím popisu těchto oblastí a zaznamenání takového popisu, který by byl podle situace aktualizován, v příloze I tohoto rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným v čl. 10 odst. 3 nebo 4 směrnice 90/425/EHS a čl. 9 odst. 3 nebo 4 směrnice 89/662/EHS.
(9) V zájmu zajištění soudržnosti je vhodné používat pro účely tohoto rozhodnutí některé definice stanovené ve směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [6], ve směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [7], v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [8], a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [9].
(10) Opatření stanovená v rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [10], by se měla provádět v oblastech postižených chorobou.
(11) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [11], stanoví schválené subjekty, schválené instituty a schválená střediska a vzor osvědčení, které má provázet zvířata nebo jejich gamety při pohybu mezi takovými schválenými zařízeními v různých členských státech.
V případě ptáků pocházejících ze subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s uvedenou směrnicí nebo do nich přivážených by měla být stanovena odchylka od přepravních omezení.
(12) Přeprava násadových vajec z ochranných pásem by měla být za určitých podmínek povolena.
Lze povolit odesílání násadových vajec do jiných zemí za předpokladu, že budou především splněny podmínky uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
V takových případech by veterinární osvědčení stanovená v souladu se směrnicí 90/539/EHS měla obsahovat odkaz na toto rozhodnutí.
(13) Odesílání masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z ochranných pásem by mělo být povoleno za určitých podmínek, zejména pokud jde o soulad s určitými požadavky stanovenými v nařízení (ES) č. 853/2004 a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [12].
(14) Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [13], stanoví seznam ošetření masa ze zakázaných území, které učiní maso bezpečným, možnost stanovení zvláštního označení zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti požadovaného u masa, jehož uvedení na trh nebylo povoleno z veterinárních důvodů.
Je vhodné povolit odesílání masa opatřeného označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a masných výrobků, které byly ošetřeny podle uvedené směrnice, z ochranných pásem.
(15) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [14], je uvádění řady vedlejších produktů živočišného původu na trh, např. želatiny k technickému využití, materiálů k farmaceutickému využití a dalších produktů pocházejících z oblastí Společenství podléhajících veterinárním omezením, povoleno, neboť tyto produkty se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně inaktivují případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné.
(16) Toto rozhodnutí by mělo být přezkoumáno s ohledem na provedení směrnice 2005/94/ES členskými státy.
(17) Vzhledem k riziku choroby by měla být přijata ochranná opatření na úrovni Společenství, aby se v různých oblastech řešila konkrétní rizika.
(18) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět, oblast působnosti a definice
1. Toto rozhodnutí stanoví některá ochranná opatření, která se uplatní v případech vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže na území členského státu (dále jako "dotčený členský stát"), způsobené virem influenzy typu A podtypu H5, u kterého je podezření ("podezření na ohnisko") na neuraminidázu typu N1, nebo u kterého byla neuraminidáza typu N1 potvrzena ("ohnisko"), za účelem předejít šíření influenzy ptáků do částí Společenství, které nebyly choroba zasaženy, prostřednictvím pohybu drůbeže, jiných ptáků a produktů z nich vyrobených.
2. Není-li stanoveno jinak, použijí se definice uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
a) "násadovými vejci" se rozumí vejce, jak jsou definována v čl. 2 odst. 2 směrnice 90/539/EHS;
b) "volně žijící pernatou zvěří" se rozumí zvěř, jak je definována v bodě 1.5 druhé odrážce a v bodě 1.7 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c) "jiným ptactvem chovaným v zajetí" se rozumí ptáci, jak jsou definováni v čl. 2 bodě 6 směrnice 2005/94/ES, včetně:
i) druhů ptáků v zájmovém chovu podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003 a
ii) ptáků určených pro schválené organizace, schválené instituty, nebo schválená střediska, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS.
3. Pro účely tohoto rozhodnutí se rovněž použijí tyto definice:
a) Oblast uvedená v části A přílohy I, dále jako "oblast A", se považuje za oblast s vyšším rizikem, zahrnující, ale neomezující se na ochranné pásmo vymezené v souladu s čl. 9 odst. 2 a 3 a pásma dozoru vymezená v souladu s čl. 9 odst. 4 směrnice 92/40/EHS.
b) Oblast uvedená v části B přílohy I, dále jako "oblast B", odděluje oblast A od části dotčeného členského státu, která nebyla zasažena chorobou, byla-li taková část určena, a riziko choroby v této oblasti se považuje za minimální.
4. Opatření stanovená tímto rozhodnutím se uplatní, aniž jsou dotčena opatření, která se použijí v případě ohniska influenzy ptáků u drůbeže v souladu se směrnicí 92/40/EHS.
Článek 2
Vymezení oblastí A a B
1. Bezprostředně po označení ohniska nebo po podezření na ohnisko vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem influenzy typu A podtypu H5, u něhož existuje nebo bylo potvrzeno podezření, že je neuraminidázy typu N1, vymezí dotčený členský stát s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků oblasti A a B a oznámí je Komisi, ostatním členským státům a případně veřejnosti.
2. Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem prozkoumá oblasti vymezené dotčeným členským státem a přijme odpovídající opatření v souvislosti s uvedenými oblastmi podle čl. 9 odst. 3 a 4 směrnice 89/662/EHS nebo podle čl. 10 odst. 3 nebo 4 směrnice 90/425/EHS.
3. Pokud se potvrdí, že typ neuraminidázy je odlišný od typu N1, nebo že patogenita viru je nízká, zruší dotčený členský stát opatření přijatá v souvislosti s dotčenými oblastmi a uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem přijme odpovídající opatření podle čl. 9 odst. 3 nebo 4 směrnice 89/662/EHS a podle čl. 10 odst. 3 nebo 4 směrnice 90/425/EHS.
4. Pokud se u drůbeže potvrdí přítomnost viru vysoce patogenní influenzy ptáků typu A, a především podtypu H5N1, dotčené členské státy:
a) uvědomí Komisi a ostatní členské státy;
b) uplatňují opatření stanovená v čl. 3 odst. 1 a 2 tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků, až do dne uvedeného v příloze I a v každém případě nejméně 21 dní v případě ochranného pásma a 30 dní v případě pásma dozoru po dni, kdy bylo ukončeno předběžné čistění a dezinfekce v infikovaném hospodářství v souladu s článkem 11 směrnice 92/40/EHS;
c) budou Komisi a ostatní členské státy informovat o jakémkoli vývoji souvisejícím s uvedenými oblastmi.
Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem přijme odpovídající opatření podle čl. 9 odst. 3 nebo 4 směrnice 89/662/EHS a podle čl. 10 odst. 3 nebo 4 směrnice 90/425/EHS.
Článek 3
Obecný zákaz
1. Dotčený členský stát zajistí, že živá drůbež a živí ptáci jiní než drůbež, ani jejich násadová vejce se nebudou
a) odesílat z oblastí A a B do ostatních členských států a do třetích zemí;
b) odesílat z oblastí A a B do zbývajících částí vnitrostátního území dotčeného členského státu;
c) přepravovat v rámci oblastí A a B; a
d) přemísťovat mezi oblastmi A a B.
2. Dotčený členský stát zajistí, že žádné produkty jiné než násadová vejce druhů uvedených v odstavci 1 a volně žijící pernaté zvěře se nebudou
a) odesílat z oblastí A a B do ostatních členských států a do třetích zemí;
b) odesílat z oblastí A a B do zbývajících částí vnitrostátního území dotčeného členského státu a
c) přepravovat mezi oblastmi A a B.
Článek 4
Odchylky pro živé ptáky a jednodenní kuřata
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 může dotčený členský stát povolit přepravu drůbeže nebo pernaté zvěře ve farmovém chovu, včetně starých nosnic,
a) z hospodářství v ochranném pásmu na okamžitou porážku na jatka nacházející se nejlépe v ochranném pásmu nebo v případě, že toto není možné, na jatka určená příslušným orgánem nacházející se mimo ochranné pásmo v dotčeném členském státě;
b) z hospodářství v pásmu dozoru během 15 dnů následujících po vymezení pásma přímo na jatka určená příslušným orgánem nacházející se uvnitř pásma dozoru nebo mimo něj v dotčeném členském státě;
c) z hospodářství v oblasti A nacházejícím se buď uvnitř pásma dozoru po 15 dnech následujících po vymezení pásma nebo mimo pásmo dozoru, nebo v oblasti B, na jatka určená příslušným orgánem v dotčeném členském státě;
d) z hospodářství nacházejících se mimo oblast A nebo oblast B na okamžitou porážku na jatka určená příslušným orgánem a nacházející se v oblasti A nebo v oblasti B;
e) z hospodářství nacházejících se mimo oblast A nebo oblast B tranzitem po hlavních silnicích nebo železnicích přes oblast A mimo ochranné pásmo nebo oblast B.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 1 může dotčený členský stát povolit přepravu jednodenních kuřat:
a) z líhně nacházející se v ochranném pásmu do hospodářství uvnitř ochranného pásma nebo pásma dozoru, ve kterých není jiná drůbež a která jsou pod úředním dohledem podle čl. 8 odst. 2 směrnice 92/40/EHS;
b) z líhně nacházející se v pásmu dozoru do hospodářství nebo do kurníku takového hospodářství ve stejném členském státě za předpokladu, že jsou uplatňována vhodná opatření biologické bezpečnosti, že je hospodářství po přepravě pod úředním dohledem a že jednodenní kuřata zůstanou v hospodářství určení nejméně 21 dnů;
c) z líhně nacházející se v oblasti A v pásmu dozoru do jakéhokoli hospodářství za předpokladu, že se vylíhla z vajec sebraných z hospodářství nacházejících se mimo ochranné pásmo a pásmo dozoru a že líheň může prostřednictvím svých logistických podmínek a pracovních podmínek biologické bezpečnosti zajistit, že neproběhl žádný kontakt mezi těmito vejci a žádnými jinými násadovými vejci nebo jednodenními kuřaty pocházejícími z hejn drůbeže uvnitř těchto pásem a která mají proto jiný nákazový status;
d) z líhně nacházející se v části oblasti A mimo pásmo dozoru nebo v oblasti B a vzdálené alespoň 10 km od jakékoli podezřelé či infikované líhně nebo hospodářství do hospodářství pod úředním dohledem v dotčeném členském státě;
e) z líhně nacházející se v části oblasti A mimo ochranné pásmo nebo v oblasti B do hospodářství uvnitř nebo mimo oblast A za předpokladu, že se jednodenní kuřata vylíhla z vajec, která splňují požadavky podle čl. 5 odst. 1 písm. d).
3. Odchylně od čl. 3 odst. 1 může dotčený členský stát povolit přepravu kuřic připravených ke snášce, krůt pro výkrm a jiné drůbeže nebo pernaté zvěře ve farmovém chovu:
a) z hospodářství nacházejících se v ochranném pásmu do hospodářství uvnitř pásma dozoru, ve kterých není jiná drůbež a která jsou pod úředním dohledem podle čl. 8 odst. 2 směrnice 92/40/EHS;
b) z hospodářství v pásmu dozoru po 15 dnech následujících po jeho vymezení do hospodářství v tomtéž členském státě, ve kterém se nenachází jiná drůbež; hospodářství musí být pod úředním dohledem po přivezení drůbeže připravené ke snášce a drůbež připravená ke snášce musí zůstat v hospodářství určení nejméně 21 dnů;
c) z hospodářství nacházejících se v části oblasti A mimo pásmo dozoru nebo v oblasti B a vzdálených alespoň 10 km od jakéhokoli podezřelého hospodářství do hospodářství pod úředním dohledem v dotčeném členském státě.
4. Odchylně od čl. 3 odst. 1 může dotčený členský stát povolit přepravu ptáků doprovázejících své majitele do prostor mimo oblast A nebo oblast B, pokud zásilka buď neobsahuje více než pět ptáků v kleci z hospodářství, která nechová drůbež, nebo pokud je určena do karantény podle rozhodnutí 2000/666/ES, a ptáci jsou doprovázeni veterinárním osvědčením v souladu se vzorem uvedeným v příloze II, který potvrzuje soulad se stanovenými veterinárními podmínkami, které je případně založeno na prohlášení majitele v souladu se vzorem uvedeným v příloze III.
5. Veterinární osvědčení v souladu se vzorem 2 přílohy IV směrnice Rady 90/539/EHS provázející zásilky jednodenních kuřat uvedených v odst. 2 písm. c) a e) obsahují tato slova:
"Zásilka je v souladu s veterinárními podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/135/ES".
6. Přesuny povolené v odst. 1 písm. a), odst. 2 písm. a) a odst. 3 písm. a) se provedou přímo, pod úředním dohledem. Smí se povolit teprve po veterinární prohlídce hospodářství úředním veterinárním lékařem. Použité přepravní prostředky je třeba před použitím a po použití očistit a dezinfikovat.
Článek 5
Odchylky pro násadová vejce
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 může dotčený členský stát povolit přepravu násadových vajec:
a) sebraných v hospodářstvích nacházejících se v den sběru v ochranném pásmu do líhně určené příslušným orgánem za předpokladu, že vejce a jejich obaly jsou před odesláním vydezinfikovány;
b) sebraných v hospodářstvích nacházejících se v den sběru v pásmu dozoru do líhně v dotčeném členském státě určené příslušným orgánem za předpokladu, že vejce a jejich obaly jsou před odesláním vydezinfikovány;
c) sebraných hospodářstvích nacházejících se v den sběru v oblasti A mimo pásmo dozoru nebo v oblasti B a alespoň 10 km od jakéhokoli podezřelého hospodářství, do určené líhně v dotčeném členském státě nebo, po dohodě mezi příslušnými orgány, do určené líhně v jiném členském státě nebo ve třetí zemi;
d) sebraných v hospodářstvích v oblasti A mimo ochranné pásmo nebo pásmo dozoru nebo v oblasti B, ve kterých byla drůbež podrobena sérologickému šetření s negativním výsledkem na influenzu ptáků schopnému zjistit 5 % prevalence choroby se spolehlivostí nejméně 95 % a je zajištěna sledovatelnost, do líhní uvnitř nebo mimo oblasti A nebo B.
2. Přesuny povolené v odst.
1 písm. a) se provedou přímo, pod úředním dohledem a teprve po veterinární prohlídce hospodářství úředním veterinárním lékařem a poté, co byly použité přepravní prostředky před použitím a po použití očištěny a dezinfikovány.
3. Veterinární osvědčení v souladu se vzorem 1 přílohy IV směrnice Rady 90/539/EHS provázející zásilky násadových vajec uvedených v odst. 1 písm. c) a d) do jiných členských států musí obsahovat tato slova:
"Zásilka je v souladu s veterinárními podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/135/ES".
Článek 6
Odchylky pro maso, mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělené maso a masné výrobky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 dotčený členský stát povolí přepravu:
a) čerstvého drůbežího masa, včetně masa z ptáků nadřádu běžci, uvedeného v čl. 4 odst. 1 písm. a) a b), je-li takové maso opatřeno identifikační značkou podle přílohy II směrnice 2002/99/ES a je určeno pro přepravu do zařízení pro účely ošetření požadovaného v případě influenzy ptáků podle tabulky 1 písm. a), b) nebo c) v příloze III uvedené směrnice;
b) čerstvého drůbežího masa, včetně masa z ptáků nadřádu běžci, pocházejícího z oblasti A, mimo ochranné pásmo a pásmo dozoru během 15 dnů následujících po jeho vymezení, nebo z oblasti B, nebo vyrobeného z drůbeže podle čl. 4 odst. 1 písm. d) a vyrobeného v souladu s přílohou II a s oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
c) mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni b) a vyrobených v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004;
d) čerstvého drůbežího masa a masa pernaté zvěře ve farmovém chovu, mletého masa a masných polotovarů a mechanicky odděleného masa obsahujících takové maso, získané porážkou drůbeže nebo pernaté zvěře ve farmovém chovu pocházející z části oblasti A nacházející se mimo ochranné pásmo z oblastí A a B do zbývajících částí jeho vnitrostátního území, pokud takové maso:
i) bylo označeno kulatým razítkem stanoveným v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 2002/99/ES v příloze IV tohoto rozhodnutí; a
ii) bylo získáno, porcováno, skladováno a přepravováno odděleně od jiného čerstvého drůbežího masa nebo masa pernaté zvěře ve farmovém chovu určeného pro odeslání do jiných členských států či pro vývozy do třetích zemí; a
iii) je používáno takovým způsobem, aby se zabránilo jeho zapracování do masných výrobků nebo masných polotovarů určených pro uvedení na trh v jiných členských státech či pro vývoz do třetích zemí, pokud nebylo podrobeno ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků uvedenému tabulce 1 písm. a), b) nebo c) v příloze III směrnice 2002/99/ES.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 2 dotčený členský stát povolí přepravu:
a) čerstvého masa z volně žijící pernaté zvěře pocházející z oblasti A nebo z oblasti B, pokud je takové maso opatřeno označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v příloze II směrnice 2002/99/ES a je určeno pro přepravu do zařízení pro účely ošetření požadovaného v případě influenzy ptáků v tabulce 1 písm. a), b) nebo c) v příloze III uvedené směrnice;
b) masných výrobků vyrobených z masa volně žijící pernaté zvěře pocházející z oblasti A nebo z oblasti B, které bylo podrobeno ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků v tabulce 1 písm. a), b) nebo c) příloze III směrnice 2002/99/ES;
c) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře pocházející mimo oblasti A a B a vyrobeného v zařízeních uvnitř oblasti A nebo oblasti B v souladu s oddílem IV přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s kapitolou VIII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
d) mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni c) a vyrobených v zařízeních nacházejících se v oblasti A nebo v oblasti B v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
3. Dotčený členský stát zajistí, aby byly produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) a v odst. 2 písm. b), c) a d) doprovázeny obchodními doklady, které obsahují tato slova:
"Zásilka je v souladu s veterinárními podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/135/ES".
Článek 7
Odchylky pro vejce určená k lidské spotřebě a vaječné výrobky
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 může dotčený členský stát povolit odesílání vajec sebraných z hospodářství v ochranném pásmu nebo v pásmu dozoru
a) určených k lidské spotřebě do třídírny určené příslušným orgánem za předpokladu, že jsou vejce balena do obalového materiálu na jedno použití, a že jsou uplatňována všechna opatření biologické bezpečnosti požadovaná příslušným orgánem;
b) do zařízení na výrobu vaječných výrobků podle kapitoly II oddílu X přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004, kde budou ošetřeny a zpracovány v souladu s kapitolou XI přílohy II nařízení (ES) č. 852/2004;
c) ke zneškodnění v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 2 může být odeslání do jakéhokoli místa určení povoleno v případě:
a) vajec určených k lidské spotřebě sebraných z hospodářství v oblasti A mimo ochranné pásmo nebo pásmo dozoru, nebo v oblasti B;
b) pasterizovaných vaječných výrobků v souladu s kapitolou II oddílu X přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
3. Dotčený členský stát zajistí, že zásilky vajec určených k lidské spotřebě uvedené v odst. 1 písm. a) jsou doprovázeny obchodním dokladem, který obsahuje tato slova:
"Zásilka je v souladu s veterinárními podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/135/ES"
Článek 8
Odchylky pro vedlejší produkty živočišného původu
1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 dotčený členský stát povolí:
a) odesílání z oblasti A nebo oblasti B vedlejších produktů živočišného původu, které jsou v souladu s podmínkami stanovenými v části A kapitoly II, části B kapitoly III, části A kapitoly IV, částech A a B kapitoly VI, části A kapitoly VII, části A kapitoly VIII, části A kapitoly IX a části A kapitoly X přílohy VII a v části B kapitoly II, části A hlavy II kapitoly III a odst. 1 písm. a) části A kapitoly VII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002;
b) odesílání z oblasti B nezpracovaného peří nebo částí peří v souladu s odst. 1 písm. a) části A kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 získaného z drůbeže či pernaté zvěře ve farmovém chovu;
c) odesílání z části A nebo části B peří a částí peří, které bylo ošetřeno proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že jsou patogenní původci zneškodněni, získaného z drůbeže či pernaté zvěře ve farmovém chovu.
2. Dotčený členský stát zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) tohoto článku byly doprovázeny obchodním dokladem v souladu s kapitolou X přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002 uvádějícím, v případě produktů uvedených v odst. 1 písm. c) tohoto článku, v bodě 6.1 uvedeného dokladu, že dané produkty byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že patogenní původci jsou zneškodněni.
Uvedený obchodní doklad nebude nicméně vyžadován u zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neprůmyslovému využití.
Článek 9
Podmínky pro přesuny
1. Pokud jsou přesuny zvířat nebo produktů z nich získaných, na něž s vztahuje toto rozhodnutí, povoleny podle článků 4, 5, 6, 7 a 8, bude se povolení zakládat na příznivém výsledku posouzení rizika provedeném příslušným orgánem a přijmou se veškerá vhodná opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření influenzy ptáků.
2. Pokud jsou odeslání, přesuny či přeprava produktů uvedených v odstavci 1 povoleny podle článků 5, 6, 7 a 8, za odůvodněných podmínek nebo omezení, musejí být tyto produkty získány, musí s nimi být manipulováno, musejí být ošetřeny, skladovány a přepravovány tak, aby neohrozily nákazový status jiných produktů splňujících veškeré veterinární požadavky pro obchod, uvádění na trh nebo vývoz do třetích zemí.
Článek 10
Soulad a poskytování informací
Všechny členské státy neprodleně přijmou a zveřejní opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Dotčený členský stát tato opatření použije co nejdříve poté, co bude mít důvodné podezření na přítomnost viru vysoce patogenní influenzy ptáků, především podtypu H5N1, u drůbeže.
Dotčený členský stát bude pravidelně poskytovat Komisi a ostatním členským státům nezbytné informace o epizootologii choroby a o případném provedení doplňkových kontrol, opatření pro dozor a informačních kampaní.
Článek 11
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. února 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách Dohody o obchodu s vínem, připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
(2006/136/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1] (dále jen "dohoda o přidružení"), byla podepsána dne 18. listopadu 2002 a vstoupila v platnost dne 1. března 2005 [2].
(2) Dne 24. listopadu 2005 pověřila Rada Komisi zahájením jednání s Chilskou republikou o změně Dohody o obchodu s vínem, připojené jako příloha V [3] (dále jen "příloha V") k dohodě o přidružení.
Tato jednání byla úspěšně uzavřena.
(3) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách přílohy V by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách Dohody o obchodu s vínem, připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Členka Komise pro zemědělství a rozvoj venkova je zmocněna podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. února 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji, připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
(2006/137/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1] (dále jen "dohoda o přidružení"), byla podepsána dne 18. listopadu 2002 a vstoupila v platnost dne 1. března 2005 [2].
(2) Dne 24. listopadu 2005 pověřila Rada Komisi zahájením jednání s Chilskou republikou o změně Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji, připojené jako příloha VI [3] (dále jen "příloha VI") k dohodě o přidružení.
Tato jednání byla úspěšně uzavřena.
(3) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách přílohy VI dohody o přidružení by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji, připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Členka Komise pro zemědělství a rozvoj venkova je zmocněna podepsat výměnu dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. února 2006
o prodloužení doby použitelnosti rozhodnutí 82/530/EHS, kterým se Spojené království opravňuje povolit orgánům ostrova Man uplatňovat režim zvláštních dovozních licencí pro skopové maso a hovězí a telecí maso
(2006/138/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 3 k aktu o přistoupení z roku 1972, a zejména na čl. 1 odst. 2 a čl. 5 druhý pododstavec tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla Společenství pro obchod se třetími zeměmi se zemědělskými produkty, na které se vztahuje některá společná organizace trhu, se uplatňují na ostrov Man v souladu s čl. 1 odst. 2 protokolu 3 aktu o přistoupení a nařízením Rady (EHS) č. 706/73 ze dne 12. března 1973 o předpisech Společenství vztahujících se na britské Normanské ostrovy a ostrov Man, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty [1].
(2) Živočišná výroba je na ostrově Man tradiční činností a v zemědělství ostrova hraje zásadní úlohu.
(3) V souvislosti s právní úpravou obchodování s některými třetími zeměmi na základě společné organizace trhu, která se uplatňuje na ostrov Man, s výhradou předpisů Společenství, kterými se řídí vztah mezi ostrovem a Společenstvím, bylo žádoucí povolit orgánům ostrova Man uplatňovat některá opatření na ochranu vlastní produkce ostrova a fungování jeho vlastního systému podpory zemědělství.
(4) Rozhodnutí 82/530/EHS [2] proto Spojené království oprávnilo povolit vládě ostrova Man uplatňovat režim zvláštních dovozních licencí pro skopové maso a hovězí a telecí maso pocházející ze třetích zemích a z členských států Společenství, aniž jsou dotčena opatření týkající se obchodu se třetími zeměmi stanovená nařízením Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [3] a nařízením Rady (ES) č.
2529/2001 z dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [4]. Toto oprávnění bylo uděleno na období do 31. prosince 2005.
(5) Během uplatňování režimu byla činnost v odvětví skopového a hovězího masa na ostrově Man zachována.
Komise však Radu upozornila, že by strukturální problémy v daném odvětví mohly narušit dlouhodobou udržitelnost živočišné výroby na ostrově.
Z toho důvodu by měl být současný režim naposledy prodloužen, aby byla umožněna restrukturalizace odvětví skopového a hovězího masa na ostrově Man.
(6) K tomu, aby bylo zajištěno nepřetržité uplatňování režimu po 31. prosinci 2005, by měl být den použitelnosti tohoto rozhodnutí stanoven na 1. ledna 2006.
(7) Rozhodnutí 82/530/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 2 rozhodnutí 82/530/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. prosince 2010."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. února 2006,
kterým se provádí směrnice Rady 94/28/ES, pokud jde o seznam orgánů třetích zemí schválených pro vedení plemenné knihy nebo evidence některých zvířat
(oznámeno pod číslem K(2006) 284)
(Text s významem pro EHP)
(2006/139/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/28/ES ze dne 23. června 1994, kterou se stanoví zásady zootechnických a genealogických podmínek pro dovoz zvířat, spermatu, vajíček a embryí ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 77/504/EHS o čistokrevném plemenném skotu [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 94/28/ES stanoví zásady týkající se zootechnických a genealogických podmínek, které se použijí na dovoz některých čistokrevných plemenných zvířat a jejich spermatu, vajíček a embryí.
(2) Podle směrnice 94/28/ES a aniž by byly dotčeny veterinární a hygienické předpisy Společenství, mohou být zvířata dovážena jako "čistokrevná plemenná" nebo "hybridy", jsou-li splněny určité podmínky.
Jednou z těchto podmínek je, že zvířata zapisuje nebo eviduje do plemenné knihy nebo evidence orgán definovaný v uvedené směrnici a sperma, vajíčka a embrya mohou být dovážena, pouze pokud pocházejí ze zvířete zapsaného nebo zaevidovaného v této plemenné knize nebo evidenci.
(3) Argentina, Bulharsko, Kanada, Izrael, Island, Nový Zéland a Spojené státy zaslaly Komisi seznam orgánů, které schválily pro vedení plemenné knihy nebo evidence čistokrevných zvířat, která mají být dovážena podle směrnice 94/28/ES.
(4) Pro účely směrnice 94/28/ES by proto měl být vytvořen seznam orgánů, které jsou schváleny pro vedení plemenné knihy nebo evidence zvířat a produktů podle tohoto rozhodnutí.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely směrnice 94/28/ES se v příloze tohoto rozhodnutí uvádí seznam orgánů, které jsou schváleny pro vedení plemenné knihy nebo evidence plemenného skotu, prasat, ovcí a koz, jejich spermatu, vajíček a embryí jako "čistokrevného" – nebo v případě prasat rovněž "hybridů".
Článek 2
Členské státy povolují dovoz plemenného skotu, prasat, ovcí a koz, jejich spermatu, vajíček a embryí jako "čistokrevného" – nebo v případě prasat rovněž "hybridů" – pouze pokud je zapsán nebo evidován v plemenné knize nebo evidenci vedené orgánem uvedeným na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. února 2006
o zvláštním finančním příspěvku Společenství na studii o prionproteinových genech odolných vůči TSE u koz, kterou předložil Kypr na rok 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 408)
(Pouze řecké znění je závazné)
(2006/140/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Eradikace přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u malých přežvýkavců, a to včetně bovinní spongiformní encefalopatie (BSE), která se považuje za příčinu smrtelné varianty Creutzfeld-Jacobovy choroby u člověka, má velký význam pro lidské zdraví a pro ochranu spotřebitele.
(2) U ovcí je hlavním nástrojem na cestě k eradikaci TSE selekce zaměřená na odolné prionproteinové geny.
Proto byly rozhodnutím Komise 2003/100/ES [2] tanoveny minimální požadavky na zřízení šlechtitelských programů zaměřených na odolnost vůči TSE u ovcí.
O prionproteinových genech odolných vůči TSE u koz je však k dispozici velice málo informací.
(3) K vypracování právních předpisů Společenství ve veterinární oblasti, zejména o tlumení a možné eradikaci TSE u koz, je nezbytné ověřit existenci genotypů odolných vůči TSE u koz.
(4) Kyperské orgány v roce 2005 předložily dvouletou studii o genotypech odolných vůči TSE u koz s cílem získat od Společenství finanční podporu.
Cílem studie je další průzkum prionproteinových genů u kyperských koz pro potvrzení předchozích předběžných studií, při kterých byly zjištěny specifické prionproteinové polymorfismy ukazující na odolnost vůči TSE, a vyhodnocení údajů tak, aby bylo možno určit základní prevalenci prionproteinových genů odolných vůči TSE u koz.
Kypr má velmi vysokou prevalenci TSE u koz, je tudíž vhodným členským státem k provedení tohoto pilotního projektu.
Studie má začít 1. ledna 2006.
(5) Studii budou provádět veterinární útvary Ministerstva zemědělství, přírodních zdrojů a životního prostředí Kypru.
Referenční laboratoř Společenství pro TSE bude nad studií vykonávat vědecký dozor.
(6) Na základě čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [3] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření přijatá v souladu s pravidly Společenství financována prostřednictvím záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu; pro účely finanční kontroly se použijí články 8 a 9 nařízení (ES) č. 1258/1999.
(7) Finanční příspěvek Společenství se udělí za podmínky, že stanovená opatření budou provedena efektivně, a pokud orgány poskytnou všechny nezbytné údaje ve stanovených lhůtách.
Z rozpočtových důvodů se o pomoci Společenství rozhoduje každý rok.
(8) Je třeba ujasnit kurz, který bude použit pro převod žádostí o platbu předložených v národních měnách podle ustanovení čl. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [4].
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Program pro studii o prionproteinových genech odolných vůči TSE u koz předložený Kyprem se schvaluje na dobu dvanácti měsíců, počínaje dnem 1. ledna 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství na program uvedený v odstavci 1 pokrývá náklady (kromě DPH) vzniklé Kypru na laboratorní testování až do výše 100 % v souladu s ustanoveními v kapitole 1 přílohy.
Celkový příspěvek činí maximálně 47500 EUR.
Článek 2
1. Finanční podpora uvedená v čl. 1 odst. 2 se Kypru poskytuje za předpokladu, že provádění programu bude v souladu s odpovídajícími právními předpisy Společenství včetně pravidel hospodářské soutěže a zadávání veřejných zakázek a že budou splněny podmínky uvedené v bodech a) až e):
a) uvedení právních a správních předpisů pro provádění studie v účinnost do 1. ledna 2006;
b) zaslání průběžného finančního a technického hodnocení prvních osmi měsíců studie, a to nejpozději dva měsíce po ukončení tohoto období.
Zpráva musí odpovídat vzoru stanovenému v kapitole 2 přílohy;
c) zaslání závěrečné zprávy o celkovém provedení a výsledcích studie za celé období, ve kterém byla poskytována finanční podpora, a to nejpozději do 31. března 2007.
Zpráva musí obsahovat technické a finanční hodnocení za rok 2006, sestavené podle vzoru stanoveného v kapitole 2 přílohy, společně s odůvodněním a doložením vzniklých nákladů;
d) zaslání zpráv s podstatnými a cennými technickými a vědeckými informacemi, které odpovídají účelu intervence Společenství;
e) provádění programu efektivním způsobem.
2. Pokud nebude dodržena lhůta stanovená v odst. 1 písm. c), příspěvek bude k 1. květnu snížen o 25 %, k 1. červnu o 50 %, k 1. červenci o 75 % a k 1. září 2007 o 100 %.
Článek 3
U žádostí o uhrazení plateb předložených v národní měně v měsíci "n" se použije kurz desátého dne měsíce "n+1", nebo kurz nejbližšího předchozího dne, který byl stanoven.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2006.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Kyperské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. února 2006
o finanční podpoře Společenství na provozování některých referenčních laboratoří Společenství ve veterinární oblasti a v oblasti živých zvířat v roce 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 418)
(Pouze anglické, dánské, francouzské, německé, španělské a švédské znění je závazné)
(2006/141/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 28 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Finanční podpora Společenství by se měla poskytnout referenčním laboratořím Společenství, které Společenství určilo, s cílem pomoci jim při vykonávání funkcí a povinností stanovených v těchto směrnicích a nařízeních:
- směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [2],
- směrnice Rady 92/66/EHS ze dne 14. července 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení newcastleské choroby [3],
- směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [4],
- směrnice Rady 92/119/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se zavádějí obecná opatření Společenství pro tlumení některých chorob zvířat a zvláštní opatření týkající se vezikulární choroby prasat [5],
- směrnice Rady 93/53/EHS ze dne 24. června 1993, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [6],
- směrnice Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů [7],
- směrnice Rady 92/35/EHS ze dne 29. dubna 1992, kterou se stanoví pravidla a opatření pro tlumení moru koní [8],
- směrnice Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [9],
- rozhodnutí Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině [10],
- směrnice Rady 2002/60/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/EHS, pokud jde o těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat [11],
- rozhodnutí Rady 96/463/ES ze dne 23. července 1996, kterým se určuje referenční institut pověřený spoluprací na sjednocování testovacích metod a vyhodnocování výsledků čistokrevného plemenného skotu [12].
(2) Finanční příspěvek Společenství by se měl vyplatit za předpokladu, že plánovaná opatření budou účinně provedena a že orgány poskytnou všechny potřebné informace v rámci stanovené lhůty.
(3) Z rozpočtových důvodů by měla být pomoc Společenství poskytnuta na období jednoho roku.
(4) Dodatečná finanční pomoc by se v některých případech měla udělit na stejné období na organizaci každoročního semináře v oblasti odpovědnosti referenčních laboratoří Společenství.
(5) Komise ohodnotila pracovní programy a odpovídající rozpočtové odhady, které byly předloženy referenčními laboratořemi Společenství na rok 2006.
(6) Vzhledem k důležitosti těchto pracovních programů pro dosažení cílů Společenství v oblasti zdraví zvířat je vhodné stanovit sazbu finančního příspěvku Společenství na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou referenčním laboratořím Společenství, až po maximální částku připadající na každou laboratoř.
(7) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [13] by veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná podle předpisů Společenství měla financovat záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu; pro účely finanční kontroly se použijí články 8 a 9 nařízení (ES) č. 1258/1999.
(8) Nařízení Komise (ES) č. 156/2004 ze dne 29. ledna 2004 o finanční podpoře Společenství referenčním laboratořím Společenství podle článku 28 rozhodnutí 90/424/EHS [14] stanoví způsobilé výdaje referenčních laboratoří Společenství, které obdrží finanční podporu podle článku 28 rozhodnutí 90/424/EHS a postupy pro uplatňování výdajů a auditu.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V případě klasického moru prasat poskytne Společenství finanční pomoc Německu na úkoly a povinnosti uvedené v příloze IV směrnice 2001/89/ES, které provede Institut für Virologie der Tierärztlichen Hochschule, Hanover, Německo.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Institut für Virologie der Tierärztlichen Hochschule, a dosáhne maximální výše 202000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Finanční pomoc Společenství na organizaci technického semináře o diagnostických postupech u klasického moru prasat se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Institut für Virologie der Tierärztlichen Hochschule, a dosáhne maximální výše 18000 EUR.
Článek 2
V případě newcastleské choroby poskytne Společenství finanční pomoc Spojenému království na úkoly a povinnosti uvedené v příloze V směrnice 92/66/EHS, které provede Central Veterinary Laboratory, Addlestone, Spojené království.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Central Veterinary Laboratory a dosáhne maximální výše 70000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Článek 3
V případě influenzy ptáků poskytne Společenství finanční pomoc Spojenému království na úkoly a povinnosti uvedené v příloze V směrnice 92/40/EHS, které provede Central Veterinary Laboratory, Addlestone, Spojené království.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Central Veterinary Laboratory, a dosáhne maximální výše 300000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Článek 4
V případě vezikulární choroby prasat poskytne Společenství finanční pomoc Spojenému království na úkoly a povinnosti uvedené v příloze III směrnice 92/119/EHS, které provede laboratoř Pirbright Laboratory, Spojené království.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Pirbright Laboratory, a dosáhne maximální výše 100000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Článek 5
V případě nákazy ryb poskytne Společenství finanční pomoc Dánsku na úkoly a povinnosti uvedené v příloze C směrnice 93/53/EHS, které provede Danish Institute for Food and Veterinary Research, Aarhus, Dánsko.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Danish Institute for Food and Veterinary Research, a dosáhne maximální výše 145000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Článek 6
V případě nákazy mlžů poskytne Společenství finanční pomoc Francii na úkoly a povinnosti uvedené v příloze B směrnice 95/70/ES, které provede Ifremer, La Tremblade, Francie.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Ifremer, a dosáhne maximální výše 90000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Článek 7
V případě moru koní poskytne Společenství finanční pomoc Španělsku na úkoly a povinnosti uvedené v příloze I směrnice 92/35/EHS, které provede Laboratorio Central de Veterinaria de Algete, Španělsko.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Laboratorio Central de Veterinaria de Algete, a dosáhne maximální výše 20000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Finanční pomoc Společenství na organizaci technického semináře o diagnostických postupech u moru koní se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Laboratorio central de veterinaria de Madrid, a dosáhne maximální výše 20000 EUR.
Článek 8
V případě katarální horečky ovcí poskytne Společenství finanční pomoc Spojenému království na úkoly a povinnosti uvedené v příloze II směrnice 2000/75/ES, které provede Pirbright Laboratory, Spojené království.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Pirbright Laboratory, a dosáhne maximální výše 175000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Finanční pomoc Společenství na organizaci technického semináře o diagnostických postupech u katarální horečky ovcí se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Pirbright Laboratory, a dosáhne maximální výše 25000 EUR.
Článek 9
V případě sérologie vztekliny poskytne Společenství finanční pomoc Francii na úkoly a povinnosti uvedené v příloze II rozhodnutí 2000/258/ES, které provede laboratoř AFSSA Nancy, Francie.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři AFSSA Nancy, a dosáhne maximální výše 165000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Článek 10
V případě afrického moru prasat poskytne Společenství finanční pomoc Španělsku na úkoly a povinnosti uvedené v příloze V směrnice 2002/60/ES, které provede Centro de Investigación en Sanidad Animal, Valdeolmos, Madrid, Španělsko.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři Centro de Investigación en Sanidad Animal, a dosáhne maximální výše 100000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Článek 11
Na vyhodnocování výsledků metod testování čistokrevného plemenného skotu a harmonizaci různých metod testování poskytne Společenství finanční pomoc Švédsku na úkoly a povinnosti uvedené v příloze II rozhodnutí 96/463/ES, které provede INTERBULL Centre, Uppsala, Švédsko.
Finanční pomoc Společenství na pracovní program se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které vzniknou laboratoři INTERBULL Centre, a dosáhne maximální výše 65000 EUR na období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno Dánskému království, Spolkové republice Německo, Španělskému království, Francouzské republice, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. února 2006
ohledně finanční podpory Společenství na rok 2006 pro některé referenční laboratoře Společenství v oblasti veterinární medicíny a zdraví spotřebitele (biologická rizika)
(oznámeno pod číslem K(2006) 328)
(Pouze anglické, francouzské, nizozemské a španělské znění je závazné)
(2006/142/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 28 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví, že Společenství přispívá na zlepšení účinnosti veterinárních kontrol poskytováním finanční podpory na referenční laboratoře.
Každá referenční laboratoř, která je označena jako taková, může za určitých podmínek podle veterinárních předpisů Společenství získat podporu Společenství.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 156/2004 ze dne 29. ledna 2004 o finanční podpoře Společenství referenčním laboratořím Společenství podle článku 28 rozhodnutí 90/424/EHS [2] stanoví, že finanční příspěvek Společenství je udělen, jsou-li schválené pracovní programy řádně prováděny a příjemci předávají všechny potřebné informace ve stanovených lhůtách.
(3) Komise ohodnotila pracovní programy a odpovídající předpokládané rozpočty předložené referenčními laboratořemi Společenství na rok 2006.
(4) Finanční podpora Společenství by proto měla být od 1. ledna 2006 poskytována na referenční laboratoře Společenství označené jako laboratoře, které provádějí úkoly a povinnosti stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [3] a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [4].
(5) Kromě finanční podpory Společenství by měla být poskytována další finanční podpora na pořádání seminářů v oblastech spadajících do působnosti referenčních laboratoří Společenství.
(6) Nařízení (ES) č. 156/2004 stanoví pravidla způsobilosti pro semináře pořádané referenčními laboratořemi Společenství.
Rovněž omezuje finanční podporu na maximálně 30 účastníků jednoho semináře.
Odchylky od tohoto omezení by měly být poskytnuty jedné referenční laboratoři Společenství, která potřebuje pro dosažení optimálního výsledku svých seminářů více než 30 účastníků.
(7) Laboratoř Laboratorio de Biotoxinas Marinas, Agencia Española de Seguridad Alimentaria (Ministerio de Sanidad y Consumo), Vigo, Španělsko, která byla označena jako referenční laboratoř Společenství pro sledování mořských biotoxinů nařízením (ES) č. 882/2004, byla požádána, aby ke svému ročnímu pracovnímu programu připojila projekt na podporu rozvoje politiky bezpečnosti potravin a právních předpisů v oblasti detekce a sledování mořských biotoxinů s tím, že hlavní pozornost by měla být věnována vytváření norem pro detekci některých mořských biotoxinů, aby byly k dispozici alternativní detekční metody.
(8) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [5] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděna podle předpisů Společenství financována v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. Pro účely finanční kontroly se použijí odstavce 8 a 9 nařízení (ES) č. 1258/1999.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Finanční podpora Španělsku na úkoly a povinnosti podle nařízení (ES) č. 882/2004
1. Společenství poskytne Španělsku finanční podporu na úkoly a povinnosti podle článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Laboratorio de Biotoxinas Marinas, Agencia Española de Seguridad Alimentaria (Ministerio de Sanidad y Consumo), Vigo, Španělsko, na sledování mořských biotoxinů.
Finanční podpora na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 360000 EUR.
V rámci maximální částky podle druhého pododstavce a aniž jsou dotčeny lhůty stanovené v článku 2 nařízení (ES) č. 156/2004 je 140000 EUR vyhrazeno na projekt pro výrobu referenčních materiálů k detekci saxitoxinu a podobných látek, kyseliny okadaové a podobných látek, kyseliny azapirové, pectenotoxinů, palytoxinu, spirolidů a yessotoxinů a tato částka se poskytne přímo referenční laboratoři Společenství ve Vigo na sledování mořských biotoxinů:
a) měsíční zasílání průběžných zpráv o pokroku projektu;
b) zaslání předlohy zprávy nejpozději do 31. prosince 2006;
c) zaslání konečné zprávy spolu s doklady odůvodňujícími vynaložené náklady do 31. března 2007.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Španělsku finanční podporu na organizaci semináře, který uspořádá laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 30000 EUR.
Článek 2
Finanční podpora Francii na úkoly a povinnosti podle nařízení (ES) č. 882/2004
1. Společenství poskytne Francii finanční podporu na úkoly a povinnosti podle článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Laboratoire d’Etudes et de Recherches sur la Qualité des Aliments et sur les Procédés Agro-alimentaires, Agence Française de Sécurité Sanitaire des Aliments, Maisons-Alfort, Francie, při provádění rozboru a kontroly mléka a mléčných výrobků.
Finanční podpora na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 145000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Francii finanční podporu na organizaci semináře, který uspořádá laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 27000 EUR.
Článek 3
Finanční podpora Nizozemsku na úkoly a povinnosti podle nařízení (ES) č. 882/2004
1. Společenství poskytne Nizozemsku finanční podporu na úkoly a povinnosti podle článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieu (RIVM), Bilthoven, Nizozemsko, v souvislosti s rozborem a kontrolou zoonóz (salmonely).
Finanční podpora na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 305000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Nizozemsku finanční podporu na organizaci semináře, který uspořádá laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 28000 EUR.
Článek 4
Finanční podpora Spojenému království na úkoly a povinnosti podle nařízení (ES) č. 882/2004
1. Společenství poskytne Spojenému království finanční podporu na úkoly a povinnosti podle článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Centre for Environment, Fisheries and Aquaculture Science, Weymouth, Spojené království, na sledování virové a bakteriální kontaminace mlžů.
Finanční podpora na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 263000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Spojenému království finanční podporu na organizaci semináře, který uspořádá laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 30000 EUR.
Článek 5
Finanční podpora Spojenému království na úkoly a povinnosti podle nařízení (ES) č. 882/2004 a nařízení (ES) č. 999/2001
1. Společenství poskytne Spojenému království finanční podporu na úkoly a povinnosti podle kapitoly B přílohy X nařízení (ES) č. 999/2001, které má provést laboratoř Veterinary Laboratories Agency, Addlestone, Spojené království, na sledování přenosných spongiformních encefalopatií.
Finanční podpora na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 731000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Spojenému království finanční podporu na organizaci semináře, který uspořádá laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 70000 EUR.
3. Odchylně od čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 156/2004 má laboratoř uvedená v odstavci 1 nárok na finanční pomoc pro maximálně 50 účastníků jednoho ze seminářů uvedených v odstavci 2 tohoto článku.
Článek 6
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království, Francouzské republice, Nizozemskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. února 2006
o strategických směrech Společenství pro rozvoj venkova (programové období 2007–2013)
(2006/144/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 první větu uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 by na úrovni Společenství měly být přijaty strategické směry pro rozvoj venkova na programové období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 s cílem stanovit priority pro rozvoj venkova.
(2) Strategické směry by měly odrážet mnohostrannou úlohu zemědělství, pokud jde o bohatost a rozmanitost krajiny, potravinářských výrobků a kulturního a přírodního dědictví v rámci celého Společenství.
(3) Tyto strategické směry by měly určit oblasti důležité pro naplňování priorit Společenství, a to zejména ve vztahu ke göteborským cílům udržitelnosti, stanoveným Evropskou radou
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. února 2006
o zásadách, prioritách a podmínkách přístupového partnerství s Chorvatskem a o zrušení rozhodnutí 2004/648/ES
(2006/145/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 533/2004 ze dne 22. března 2004 o založení evropského partnerství v rámci procesu stabilizace a přidružení [1], a zejména na články 1a a 2 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské rada na zasedání v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003 schválila zavedení partnerství jako nástroje pro realizaci evropské perspektivy zemí západního Balkánu v rámci procesu stabilizace a přidružení.
(2) Nařízení (ES) č. 533/2004 stanoví, že o zásadách, prioritách a podmínkách partnerství a o jejich pozdějších případných změnách rozhoduje Rada.
(3) Rada přijala dne 13. září 2004 evropské partnerství s Chorvatskem [2].
(4) Dne 3. října 2005 členské státy zahájily jednání s Chorvatskem o jeho přistoupení k Evropské unii.
Úspěch jednání bude záviset na míře pokroku, kterého Chorvatsko dosáhne v přípravě na přistoupení a který bude měřen mimo jiné podle provádění partnerství, které bude pravidelně přezkoumáváno.
(5) Proto je vhodné přijmout přístupové partnerství, které aktualizuje stávající partnerství, aby na základě závěrů ze zprávy o pokroku o přípravách Chorvatska na další integraci do Evropské unie z roku 2005 bylo možné určit obnovené priority pro další práci.
(6) Nařízení (ES) č. 533/2004 stanovilo, že činnosti navazující na přístupové partnerství budou zajištěny v rámci mechanismů zřízených na základě procesu stabilizace a přidružení.
(7) Za účelem přípravy na další integraci Chorvatska do Evropské unie se očekává, že Chorvatsko vytvoří plán s časovým rozvrhem a konkrétními opatřeními pro splnění priorit tohoto přístupového partnerství.
(8) Rozhodnutí 2004/648/ES by proto mělo být zrušeno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V souladu s článkem 1 nařízení (ES) č. 533/2004 jsou zásady, priority a podmínky přístupového partnerství s Chorvatskem stanoveny v příloze, která je nedílnou součástí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Provádění přístupového partnerství se posuzuje pomocí mechanismů vytvořených v rámci procesu stabilizace a přidružení, zejména prostřednictvím výročních zpráv o pokroku předkládaných Komisí.
Článek 3
Rozhodnutí 2004/648/ES se zrušuje.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku třetím dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. února 2006
o některých ochranných opatřeních vůči kaloňům, psům a kočkám pocházejícím z Malajsie (poloostrova) a Austrálie
(oznámeno pod číslem K(2006) 417)
(Text s významem pro EHP)
(2006/146/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/507/ES ze dne 26. července 1999 o některých ochranných opatřeních vůči kaloňům, psům a kočkám pocházejícím z Malajsie (poloostrova) a Austrálie [2] bylo několikrát podstatně změněno [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Hlavní veterinární zásady, které musí dodržovat členské státy při dovozu psů, koček a jiných zvířat vnímavých ke vzteklině ze třetích zemí, jsou stanoveny ve směrnici Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [4].
Avšak veterinární osvědčení ještě nejsou harmonizována.
(3) V Austrálii a v Malajsii byly oznámeny smrtelné případy choroby způsobené virem Hendra a choroby způsobené virem Nipah u člověka.
(4) Kaloni rodu Pteropus jsou považováni za přirozené hostitele viru Hendra a za rezervoáry viru Nipah.
Avšak tito savci nevykazují klinické známky choroby a mohou nést virus za přítomnosti neutralizujících protilátek.
(5) Kaloni jsou příležitostně dováženi z třetích zemí.
Až do stanovení veterinárních podmínek Společenství pro dovoz kaloňů ze třetích zemí se jeví nezbytným zavést některá ochranná opatření týkající se choroby způsobené virem Hendra a choroby způsobené virem Nipah.
(6) Choroba způsobená virem Hendra může být přenosná kočkami, a psi a kočky mohou být infikováni chorobou způsobenou virem Nipah.
Vystavení působení dotyčných virů podporuje sérokonverzi u nemocných a zotavujících se zvířat, kterou lze zjistit laboratorními testy.
(7) Výskyt této zoonózy ve výše jmenovaných zemích může představovat nebezpečí pro osoby a vnímavá zvířata ve Společenství.
(8) Proto je nutné přijmout na úrovni Společenství ochranná opatření, pokud jde o dovoz kaloňů, psů a koček z Malajsie (poloostrova) a Austrálie.
(9) Avšak choroba způsobená virem Hendra, která je podle australských právních předpisů povinná hlášením, nebyla v Austrálii oznámena od roku 1999.
Proto by neměly být požadovány žádné speciální laboratorní testy koček dovážených z Austrálie.
(10) V zájmu jasnosti by měla být přijata ustanovení pro povolení tranzitu psů a koček přes mezinárodní letiště v Malajsii.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Dovoz kaloňů rodu Pteropus z Malajsie (poloostrova) a Austrálie se zakazuje.
2. Odchylně od odstavce 1 a aniž jsou dotčena ustanovení směrnice 92/65/EHS, smějí být kaloni rodu Pteropus dováženi za těchto podmínek:
a) zvířata pocházejí z kolonií zvířat držených v zajetí;
b) zvířata byla izolována v karanténních prostorách nejméně 60 dní;
c) zvířata byla s negativním výsledkem podrobena sérumneutralizačnímu testu nebo schválenému testu ELISA na protilátky proti virům Hendra a Nipah provedenému v laboratoři schválené k těmto testům příslušnými orgány na základě krevních vzorků odebraných dvakrát v intervalu 21 až 30 dní, přičemž druhý vzorek musí být odebrán během 10 dní před vývozem.
Článek 2
1. Dovoz psů a koček z Malajsie (poloostrova) se zakazuje.
2. Odchylně od odstavce 1 smějí být psi a kočky dováženi za těchto podmínek:
a) zvířata nepřišla do styku s prasaty nejméně během posledních 60 dnů předcházejících vývozu;
b) zvířata se nezdržovala v hospodářstvích, kde se během posledních 60 dní vyskytly případy choroby způsobené virem Nipah;
c) zvířata byla podrobena s negativním výsledkem testu ELISA IgG provedenému v laboratoři schválené k testům na přítomnost protilátek proti viru Nipah příslušnými veterinárními orgány na základě krevních vzorků odebraných během 10 dní před vývozem.
3. Zákaz podle odstavce 1 se nevztahuje na psy a kočky při tranzitu, pokud zůstávají na území mezinárodního letiště.
Článek 3
1. Dovoz koček z Austrálie se zakazuje.
2. Odchylně od odstavce 1 smějí být kočky dováženy za podmínky, že zvířata se nezdržovala v hospodářstvích, kde se během posledních 60 dní vyskytly případy choroby způsobené virem Hendra.
3. Zákaz podle odstavce 1 se nevztahuje na kočky v tranzitu, pokud zůstávají na území mezinárodního letiště.
Článek 4
Rozhodnutí 1999/507/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. února 2006
o zavedení preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1 a o souvisejících opatřeních pro přesuny v Nizozemsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 630)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2006/147/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [1], a zejména na čl. 57 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a za určitých podmínek i pro zdraví lidí.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen do jiných hospodářství a tak prudce snížit výnosnost chovu drůbeže, dále na volně žijící ptáky a z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) Virus vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5N1 byl izolován z volně žijících ptáků v některých částech Společenství a ve třetích zemích sousedících se Společenstvím nebo obydlených během zimy stěhovavými ptáky.
Pravděpodobnost zavlečení viru volně žijícími ptáky s nadcházejícím obdobím stěhování vzrůstá.
(3) Na celém území Nizozemska jsou zavedeny systémy včasného odhalení a opatření biologické bezpečnosti ke snížení rizika přenosu influenzy ptáků na hejna drůbeže.
(4) Skupina odborníků pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pto bezpečnost potravin (EFSA) ve svém stanovisku k "veterinárním hlediskům a k hlediskům dobrých životních podmínek zvířat v případě influenzy ptáků" doporučuje, že pokud je v hustě obydlených drůbežářských oblastech určeno vysoké riziko zavlečení viru, měla by být zvážena možnost preventivního očkování.
Během epizoocie influenzy ptáků vždy existuje závažné riziko toho, že ptáci v zájmovém chovu jsou skryti a představují trvající riziko infekce.
Na tento výskyt musí být brán ohled a namísto hromadného utracení takových ptáků by mohla být doporučena politika zvýšeného dozoru a biologické bezpečnosti.
Za další možnosti pro uvedený druh ptáků by mohly být považovány karanténa a očkování.
Takový postup by však neměl ohrozit přísná opatření biologické bezpečnosti a jiná opatření, která by v takových oblastech měla být platná za účelem eradikace jakéhokoliv zavlečení viru.
Především by mohlo být očkování prováděno v hejnech, ve kterých hlavní používané řídící systémy předem vylučují nepřetržité držení ptáků v budovách nebo dostatečnou ochranu před stykem s ostatními ptáky.
(5) Dne 21. února 2006 předložilo Nizozemsko Komisi ke schválení plán preventivního očkování s ohledem na zvláštní riziko zavlečení influenzy ptáků na jeho území.
Komise ve spolupráci s Nizozemskem plán okamžitě prozkoumala a domnívá se, že po určitých úpravách bude tento plán v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství.
Zdá se proto vhodné tento plán schválit.
(6) Používány by měly být pouze očkovací látky schválené v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [2] nebo nařízením Evropského parlamentu a Rady č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky [3].
(7) V oblastech v Nizozemsku, ve kterých bude prováděno preventivní očkování, musí být zavedeno sledování očkovaných a neočkovaných hejn drůbeže a omezení přesunů očkovaných ptáků.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět, oblast působnosti a definice
1. Toto rozhodnutí stanoví určitá opatření, která se budou uplatňovat v Nizozemsku v případě provádění preventivního očkování v určitých hospodářstvích s chovem drůbeže, ve kterých hrozí zvláštní riziko zavlečení infekce, včetně opatření souvisejících s přesuny očkované drůbeže a určitých produktů z ní získaných.
2. Pro účely tohoto rozhodnutí se kromě definic stanovených ve směrnici Rady 2005/94/ES použijí následující definice:
a) "drůbeží chovanou v malochovu" se rozumí kuřata, kachny, krůty a husy chované jejich majiteli:
i) pro jejich vlastní spotřebu nebo využití; nebo
ii) jako zvířata v zájmovém chovu;
b) "nosnicemi chovanými ekologicky" a "ve volném výběhu" se rozumí nosnice, jak jsou definovány ve směrnici Rady 1999/74/ES ze dne 19. července, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic, a ve směrnici Komise 2002/4/ES [4] ze dne 30. ledna 2002 o registraci zařízení pro chov nosnic, kterou stanoví směrnice Rady 1999/74/ES, které mají přístup k otevřenému výběhu.
Článek 2
Schválení očkovacího programu
1. Plán preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1, předložený Nizozemskem Komisi dne 21. února 2006, se schvaluje (dále jen "plán preventivního očkování").
V souladu s "plánem preventivného očkování" se provádí preventivní očkování proti influenze ptáků H5N1 inaktivovanou heterologní očkovací látkou proti influenze ptáků podtypu H5 nebo za výjimečných okolností a pouze v případě nosnic chovaných ekologicky a ve volném výběhu s dvojitou (bivalentní) očkovací látkou obsahující oba podtypy influenzy H5 a H7, schválenou Nizozemskem u drůbeže chované v malochovu, u nosnic chovaných ekologicky a ve volném výběhu na celém území Nizozemska.
2. U drůbeže chované v malochovu a u hejn nosnic chovaných ekologicky a ve volném výběhu, u kterých se provádí preventivní očkování, bude prováděno intenzivní sledování a dozor, jak je stanoveno v "plánu preventivního očkování".
3. Plán preventivního očkování se provádí účinně.
4. Komise zveřejní plán preventivního očkování.
Článek 3
Opatření pro přesuny živé drůbeže, stolních vajec, čerstvého drůbežího masa, mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků
Opatření pro přesuny živé drůbeže pocházející z hospodářství, v nichž se provádí preventivní očkování, a/nebo která má v těchto hospodářstvích původ, a pro přesuny stolních vajec, čerstvého drůbežího masa, mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků získaných z drůbeže očkované v souladu s "plánem preventivního očkování", se použijí v souladu s požadavky stanovenými v článcích 4 až 11 tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Opatření pro přesuny a odesílání živé drůbeže chované v malochovu a jednodenní drůbeže a násadových vajec získaných z takové drůbeže
Příslušný orgán zajistí, že:
1. Očkovaná drůbež chovaná v malochovu musí být jednotlivě označena a může být přesouvána do jiných hospodářství s malochovem očkované drůbeže na území Nizozemska v souladu s "plánem preventivního očkování", který vyžaduje záznamy takových přesunů.
2. Očkovaná drůbež chovaná v malochovu, jednodenní drůbež ani násadová vejce pocházející z takové drůbeže nesmí být přesouvána do komerčních hospodářství s chovem drůbeže na území Nizozemska nebo odesílána do jiného členského státu.
Článek 5
Opatření pro přesuny a odesílání živých nosnic chovaných ekologicky a ve volném výběhu
Příslušný orgán zajistí, že očkované nosnice chované ekologicky a ve volném výběhu mohou být přesouvány pouze do jiných hospodářství, kde se provádí očkování, nebo na jatka pro okamžitou porážku na území Nizozemska a nesmějí být z Nizozemska odesílány.
Článek 6
Veterinární osvědčení pro trh s živou drůbeží, jednodenní drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství
Veterinární osvědčení pro trh s živou drůbeží, jednodenní drůbeží a násadovými vejci z Nizozemska uvnitř Společenství musí obsahovat tato slova:
"Zásilka obsahuje živou drůbež/jednodenní drůbež/násadová vejce pocházející z hospodářství, ve kterých nebylo provedeno očkování proti influenze ptáků."
Článek 7
Opatření pro odesílání stolních vajec
Příslušný orgán zajistí, že stolní vejce, která pocházejí z hospodářství, která chovají nosnice ekologicky a ve volném výběhu a v nichž se provádí preventivní očkování, a/nebo mají v takových hospodářství původ, se odesílají z Nizozemska za předpokladu, že stolní vejce:
a) pocházejí od drůbeže, která má původ v hejnech, ve kterých byly pravidelně prováděny inspekce a testy s negativními výsledky na vysoce patogenní influenzu ptáků H5N1 v souladu s "plánem preventivního očkování", se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky; a
b) jsou přepravována přímo:
i) do třídírny určené příslušným orgánem za předpokladu, že jsou vejce balena do obalového materiálu na jedno použití a že jsou uplatňována všechna opatření biologické bezpečnosti požadovaná příslušným orgánem; nebo
ii) do zařízení na výrobu vaječných výrobků podle kapitoly II oddílu X přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 [5], kde budou ošetřeny a zpracovány v souladu s kapitolou XI přílohy II nařízení (ES) č. 852/2004 [6];
Článek 8
Opatření pro odesílání čerstvého masa drůbeže, mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků
1. Příslušný orgán zajistí, že čerstvé maso získané z očkovaných nosnic chovaných ekologicky a ve volném výběhu je odesíláno z Nizozemska pouze za předpokladu, že maso pochází z drůbeže:
a) která má původ v hejnech, ve kterých byly pravidelně prováděny inspekce a testy s negativními výsledky na vysoce patogenní influenzu ptáků H5N1 v souladu s "plánem preventivního očkování", se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky;
b) která má původ v hejnech, která byla klinicky zkontrolována úředním veterinárním lékařem nejdéle 48 hodin před nakládkou, se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky;
c) která je držena odděleně od ostatních hejn, která nesplňují požadavky stanovené v tomto článku; a
d) jejíž maso bylo vyrobeno v souladu s přílohou II a s oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolováno v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004 [7];
2. Příslušný orgán zajistí, že mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělené maso a masné výrobky obsahující maso získané z očkovaných nosnic chovaných ekologicky a ve volném výběhu je z Nizozemska odesíláno pouze za předpokladu, že toto maso splňuje požadavky uvedené v odstavci 1 a je vyrobeno v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 9
Obchodní doklady pro čerstvé maso drůbeže, mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělené maso a masné výrobky
Nizozemsko zajistí, že čerstvé drůbeží maso, mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělené maso a masné výrobky, které splňují podmínky stanovené v článku 8, je doprovázeno obchodním dokladem, který obsahuje tato slova:
"Zásilka je v souladu s veterinárními podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/147/ES".
Článek 10
Informování členských států
Nizozemsko informuje v předstihu ústřední veterinární orgán v členském státě určení o přesunech zásilek uvedených v článku 9.
Článek 11
Mytí a dezinfekce obalového materiálu a dopravních prostředků
Nizozemsko zajistí, že v hospodářstvích, ve kterých se provádí preventivní očkování, jsou všechny dopravní prostředky používané pro přepravu živé drůbeže, čerstvého drůbežího masa, mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa, masných výrobků a krmiva pro drůbež vyčištěny a vydezinfikovány bezprostředně před každou přepravou a bezprostředně po ní dezinfekčními prostředky, a to způsobem schváleným příslušným orgánem.
Článek 12
Sankce
Nizozemsko stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení ustanovení tohoto rozhodnutí a přijme veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich provádění.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Nizozemsko uvědomí Komisi o těchto ustanoveních nejpozději do 7. března 2006 a oznámí Komisi jakékoli následné změny, které se jich týkají.
Článek 13
Zprávy
Nizozemsko předloží Komisi do jednoho měsíce od data použitelnosti tohoto rozhodnutí zprávu obsahující informace o provádění plánu preventivního očkování a ode dne 7. března 2006 bude předkládat měsíční zprávy Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Článek 14
Přezkoumání opatření
Opatření budou přezkoumána s ohledem na vývoj epizootické situace a na nově dostupné informace.
Článek 15
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. února 2006
o zavedení preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1 a o souvisejících opatřeních pro přesuny ve Francii
(oznámeno pod číslem K(2006) 632)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2006/148/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [1], a zejména na čl. 57 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a za určitých podmínek i pro zdraví lidí.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen do jiných hospodářství a tak prudce snížit výnosnost chovu drůbeže, dále na volně žijící ptáky a z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) Virus vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5N1 byl izolován z volně žijících ptáků v některých částech Společenství a ve třetích zemích sousedících se Společenstvím nebo obydlených během zimy stěhovavými ptáky.
Pravděpodobnost zavlečení viru volně žijícími ptáky s nadcházejícím obdobím stěhování vzrůstá.
(3) Ve Francii jsou zavedeny systémy včasného odhalení a opatření biologické bezpečnosti ke snížení rizika přenosu influenzy ptáků na hejna drůbeže.
(4) Skupina odborníků pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pto bezpečnost potravin (EFSA) ve svém stanovisku k "veterinárním hlediskům a k hlediskům dobrých životních podmínek zvířat v případě influenzy ptáků" doporučuje, že pokud je v hustě obydlených drůbežářských oblastech určeno vysoké riziko zavlečení viru, měla by být zvážena možnost preventivního očkování.
Takový postup by však neměl ohrozit přísná opatření biologické bezpečnosti a jiná opatření, která by v takových oblastech měla být platná za účelem eradikace jakéhokoliv zavlečení viru.
(5) Dne 21. února 2006 předložila Francie Komisi ke schválení plán preventivního očkování s ohledem na zvláštní riziko zavlečení influenzy ptáků do určitých oblastí na jejím území.
Komise ve spolupráci s Francií tento plán okamžitě prozkoumala a domnívá se, že po určitých úpravách bude v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství.
Zdá se proto vhodné tento plán schválit.
(6) Podle tohoto plánu Francie hodlá očkovat kachny a husy proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1.
Vzhledem k tomu, že s preventivním očkováním těchto druhů je pouze omezená zkušenost, mělo by být toto očkování považováno za "pilotní projekt".
(7) Používány by měly být pouze očkovací látky schválené v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [2] nebo nařízením Evropského parlamentu a Rady č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky [3].
(8) V oblastech ve Francii, ve kterých bude prováděno preventivní očkování, musí být zavedeno sledování očkovaných a neočkovaných hejn drůbeže a omezení přesunů očkovaných ptáků.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět, oblast působnosti a definice
1. Toto rozhodnutí stanoví určitá opatření, která se budou uplatňovat ve Francii v případě provádění preventivního očkování v určitých hospodářství s chovem drůbeže ve vymezených oblastech, ve kterých hrozí zvláštní riziko zavlečení vysoce patogenní influenzy ptáků H5N1, včetně opatření souvisejících s přesuny očkované drůbeže a určitých produktů z ní získaných.
2. Pro účely tohoto rozhodnutí se případně použijí definice uvedené v článku 2 směrnice Rady 2005/94/ES.
Článek 2
Schválení očkovacího programu
1. Plán preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1, předložený Francií Komisi dne 21. února 2006, se schvaluje (dále jen "plán preventivního očkování").
Preventivní očkování se provádí inaktivovanou heterologní očkovací látkou proti influenze ptáků podtypu H5 schválenou Francií u kachen a hus v oblastech uvedených v příloze (dále jen "oblasti preventivního očkování").
2. V oblastech preventivního očkování se musí provádět intenzivní sledování a dozor, jak je stanoveno v plánu preventivního očkování.
3. Plán preventivního očkování se provádí účinně.
4. Komise zveřejní plán preventivního očkování.
Článek 3
Opatření pro přesuny živé drůbeže, násadových vajec, jednodenních kuřat, čerstvého drůbežího masa, mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků
Opatření pro přesuny živé drůbeže a násadových vajec, která pocházejí z hospodářství, v nichž se provádí preventivní očkování, a/nebo mají v těchto hospodářstvích původ, a pro přesuny jednodenních kuřat a čerstvého drůbežího masa, mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků získaných z drůbeže očkované v souladu s plánem preventivního očkování musejí splňovat požadavky stanovené v článcích 4 až 9 tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Opatření pro přesuny a odesílání živé drůbeže, násadových vajec a jednodenních kuřat
1. Příslušný orgán zajistí, že očkovaná drůbež bude moci být přesunuta z hospodářství, ve kterém je chována, pouze:
a) do jiných hospodářství, ve kterých se provádí očkování; nebo
b) do jiných hospodářství, ve kterých je chována pouze očkovaná drůbež; nebo
c) do jiných hospodářství, ve kterých je možné zajistit naprosté oddělení očkované drůbeže od drůbeže neočkované; nebo
d) na jatka pro okamžitou porážku, ve Francii.
2. Z Francie se nesmí odesílat neočkovaná živá drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata pocházející z takové drůbeže.
3. Z Francie se nesmí odesílat živá drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata pocházející z hospodářství, ve kterých se provádělo očkování, nebo z hospodářství uvedených v čl. 1 písm. a), čl. 1 písm. b) nebo čl. 1 písm. c).
Článek 5
Veterinární osvědčení pro zásilky živé drůbeže, jednodenních kuřat a násadových vajec pro trh uvnitř Společenství
Veterinární osvědčení pro trh s živou drůbeží, jednodenními kuřaty a násadovými vejci z Francie uvnitř Společenství musí obsahovat tato slova:
"Zásilka obsahuje živou drůbež/jednodenní kuřata/násadová vejce pocházející z hospodářství, ve kterých nebylo provedeno očkování proti influenze ptáků.".
Článek 6
Opatření pro odesílání čerstvého masa drůbeže, mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků
1. Příslušný orgán zajistí, že se na trh bude uvádět čerstvé maso získané z očkované drůbeže ve Francii pouze za předpokladu, že toto maso pochází z drůbeže:
a) která má původ v hospodářstvích, ve kterých byly pravidelně prováděny inspekce a testy s negativními výsledky na vysoce patogenní influenzu ptáků H5N1 v souladu s "plánem preventivního očkování", se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky;
b) která má původ v hejnech, která byla klinicky zkontrolována úředním veterinárním lékařem nejdéle 48 hodin před nakládkou, se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky;
c) která je držena odděleně od ostatních hejn, která nesplňují požadavky uvedené v článku 4 a v tomto článku; a
d) jejíž maso bylo vyrobeno v souladu s přílohou II a s oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 [4] a zkontrolováno v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004 [5];
2. Příslušný orgán zajistí, že mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělené maso a masné výrobky obsahující maso získané z očkovaných hejn kachen a hus je z Francie odesíláno pouze za předpokladu, že toto maso splňuje požadavky uvedené v odstavci 1 a je vyrobeno v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 7
Obchodní doklady pro čerstvé maso drůbeže, mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělené maso a masné výrobky
Francie zajistí, že čerstvé drůbeží maso, mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělené maso a masné výrobky, které splňují podmínky stanovené v článku 6, je doprovázeno obchodním dokladem, který obsahuje tato slova:
"Zásilka je v souladu s veterinárními podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/148/ES."
Článek 8
Informování členských států
Francie informuje v předstihu ústřední veterinární orgán v členském státě určení o přesunech zásilek uvedených v článku 7.
Článek 9
Mytí a dezinfekce obalového materiálu a dopravních prostředků
Francie zajistí, že v hospodářstvích, nacházejících se v obastech uvedených v příloze, ve kterých se provádí preventivní očkování, budou přijata následující opatření:
a) pro sběr, skladování a přepravu násadových vajec a jednodenních kuřat bude používán pouze obalový materiál na jedno použití nebo obalový materiál, který lze účinně omýt a dezinfikovat;
b) veškeré dopravní prostředky používané pro přepravu živé drůbeže, násadových vajec, jednodenních kuřat, čerstvého drůbežího masa, mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a krmiva pro drůbež budou vyčištěny a vydezinfikovány bezprostředně před každou přepravou a bezprostředně po ní dezinfekčními prostředky, a to způsobem schváleným příslušným orgánem.
Článek 10
Sankce
Francie stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení ustanovení tohoto rozhodnutí a přijme veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich provádění.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Francie uvědomí Komisi o těchto ustanoveních nejpozději do 7. března 2006 a oznámí Komisi jakékoli následné změny, které se jich týkají.
Článek 11
Zprávy
Francie předloží Komisi do jednoho měsíce od data použitelnosti tohoto rozhodnutí zprávu obsahující informace o účinnosti plánu preventivního očkování a ode dne 7. března 2006 bude předkládat měsíční zprávy Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Článek 12
Přezkoumání opatření
Opatření budou přezkoumána s ohledem na vývoj epizootické situace a na nově dostupné informace.
Článek 13
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 2005
o uzavření Dodatkového protokolu k Dohodě o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Jihoafrickou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/166/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a na čl. 300 odst. 3 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dodatkový protokol k Dohodě o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Jihoafrickou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení deseti nových členských států k Evropské unii byl podepsán jménem Evropského společenství a členských států dne 25. června 2005 v souladu s rozhodnutím Rady 2005/206/ES [2].
(2) Dodatkový protokol se od 1. května 2004 až do svého vstupu v platnost provádí prozatímně.
(3) Tento dodatkový protokol by měl být uzavřen,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dodatkový protokol k Dohodě o obchodu, rozvoji a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Jihoafrickou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii se schvaluje jménem Evropského společenství a jeho členských států.
Znění dodatkového protokolu [3] se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení podle čl. 9 odst. 2 dodatkového protokolu jménem Společenství a jeho členských států.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. února 2006
o uzavření Protokolu k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou a Norským královstvím o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo na Islandu nebo v Norsku
(Text s významem pro EHP)
(2006/167/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 1 písm. a) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Evropského společenství sjednala s Islandskou republikou a Norským královstvím Protokol k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou a Norským královstvím o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo na Islandu nebo v Norsku.
(2) V souladu s rozhodnutím ze dne 13. června 2005 byl protokol podepsán jménem Evropského společenství dne 29. června 2005 s výhradou jeho pozdějšího uzavření.
(3) Protokol by měl být schválen.
(4) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(5) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě mezi Evropským společenstvím a Islandskou republikou a Norským královstvím o kritériích a mechanismech určení státu příslušného pro posuzování žádosti o azyl podané v některém z členských států nebo na Islandu nebo
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. ledna 2006,
kterým se stanoví veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro dovoz embryí skotu do Společenství a kterým se ruší rozhodnutí 2005/217/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 5796)
(Text s významem pro EHP)
(2006/168/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 první pododstavec písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 89/556/EHS stanoví veterinární podmínky pro obchod s čerstvými a zmrazenými embryi skotu ve Společenství a pro dovoz těchto embryí ze třetích zemí.
(2) Uvedená směrnice mimo jiné stanoví, že z jednoho členského státu do jiného se smějí zasílat pouze ta embrya skotu, která byla počata v důsledku umělé inseminace nebo oplodnění in vitro spermatem dárce z inseminační stanice schválené příslušným orgánem k odběru, zpracování a skladování spermatu nebo spermatem dovezeným v souladu se směrnicí Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [2].
(3) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [3], stanoví, že členské státy smějí taková embrya ze třetích zemí dovážet pouze v případě, že tato embrya byla odebrána, zpracována, včetně oplodnění in vitro, a skladována týmy pro odběr embryí, zahrnutými v seznamech v uvedeném rozhodnutí.
(4) V souvislosti s problémy v obchodování, které na základě rozhodnutí Komise 92/471/EHS [4] vyvstaly v důsledku uplatnění nových, přísnějších požadavků, pokud jde o sperma skotu používané k oplodnění, přijala Komise rozhodnutí 2005/217/ES ze dne 9. března 2005, kterým se stanoví veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro dovoz embryí skotu do Společenství [5].
(5) Rozhodnutí 2005/217/ES povoluje na přechodnou dobu do 31. prosince 2006 dovoz embryí skotu odebraných nebo vyprodukovaných před 1. lednem 2006 a počatých s použitím spermatu ne plně slučitelného se směrnicí 88/407/EHS za předpokladu, že taková embrya se implantují do samičích kusů skotu, které se zdržují v členském státu určení a jsou vyloučeny z obchodování uvnitř Společenství.
(6) Mezinárodní společnost pro přenos embryí (IETS) posoudila riziko přenosu některých nakažlivých chorob prostřednictvím embryí na příjemce nebo potomstvo jako zanedbatelné, pokud se s embryi mezi jejich odběrem a přenosem řádně manipuluje.
Stejné stanovisko zastává rovněž Světová organizace pro zdraví zvířat (OIE), pokud jde o embrya vzniklá in vivo.
V zájmu zdraví zvířat by však měla být přesto přijata odpovídající preventivní opatření, pokud jde o sperma používané pro oplodnění, zejména s ohledem na embrya produkovaná in vitro.
(7) Měly by se tedy pozměnit požadavky Společenství na dovoz embryí skotu získaných přirozeným oplodněním (in vivo) a vyprodukovaných oplodněním in vitro, zejména pokud jde o sperma používané pro oplodnění.
(8) Ve světle hodnocení rizika provedeného IETS a ve shodě s doporučeními OIE by se podmínky dovozu embryí skotu získaných in vivo měly zjednodušit, zatímco veterinární požadavky na dovoz in vitro vyprodukovaných embryí by se měly naopak zpřísnit, se zvláštním omezením v případech, kdy se v průběhu procesu poškodí "zona pellucida".
(9) V zájmu srozumitelnosti právních předpisů Společenství by se rozhodnutí 2005/217/ES mělo zrušit a nahradit tímto rozhodnutím.
(10) Aby se však hospodářským subjektům umožnilo přizpůsobit se novým požadavkům uvedeným v tomto rozhodnutí, je vhodné stanovit přechodnou dobu, jejíž pomocí bude možné podřídit dovoz embryí skotu odebraných nebo vyprodukovaných před 1. lednem 2006 určitým podmínkám tak, aby se tato embrya do Společenství dovážela podle požadavků stanovených v příloze V tohoto rozhodnutí.
(11) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecné podmínky dovozu embryí
Členské státy povolí dovoz embryí skotu (dále jen "embrya") odebraných nebo vyprodukovaných v třetí zemi uvedené v příloze I tohoto rozhodnutí schválenými týmy pro odběr nebo produkci embryí, uvedenými v příloze rozhodnutí 92/452/EHS.
Článek 2
Dovoz embryí získaných in vivo
Členské státy povolí dovoz embryí získaných oplodněním in vivo a splňujících veterinární podmínky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení v příloze II.
Článek 3
Dovoz embryí vyprodukovaných in vitro
1. Členské státy povolí dovoz embryí vyprodukovaných oplodněním in vitro s použitím spermatu, vyhovujících směrnici 88/407/EHS a splňujících veterinární požadavky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení v příloze III tohoto rozhodnutí.
2. Členské státy povolí dovoz embryí vyprodukovaných in vitro oplodněním s použitím spermatu získaného ve schválených inseminačních stanicích nebo skladovaného ve skladovacích stanicích spermatu ve třetích zemích uvedených v příloze I rozhodnutí Komise 2004/639/ES [6], vyhovujících veterinárním požadavkům stanoveným ve vzoru veterinárního osvědčení v příloze IV tohoto rozhodnutí, za předpokladu, že taková embrya jsou:
a) vyloučena z obchodování uvnitř Společenství a
b) implantována výlučně do samičích kusů skotu, které se zdržují v členském státu určení uvedeném ve veterinárním osvědčení.
Článek 4
Přechodná opatření
Odchylně od článků 2 a 3 členské státy povolí na dobu do 31. prosince 2006 dovoz embryí ze třetích zemí uvedených v příloze I za předpokladu, že taková embrya budou splňovat:
a) veterinární požadavky stanovené ve vzoru veterinárního osvědčení v příloze V a
b) tyto podmínky:
i) musejí být odebrána nebo vyprodukována před 1. lednem 2006,
ii) musí se jich použít pouze k implantaci do samičích kusů skotu, které se zdržují v členském státu určení uvedeném ve veterinárním osvědčení,
iii) nesmějí být předmětem obchodování uvnitř Společenství,
iv) musí je doprovázet takové osvědčení, řádně vyplněné před 1. lednem 2007.
Článek 5
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 2005/217/ES.
Článek 6
Použitelnost
Toto rozhodnutí je použitelné ode dne 1. ledna 2006.
Článek 7
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 93/52/EHS, pokud jde o prohlášení Polska a některých provincií nebo oblastí Itálie za prosté brucelózy (B. melitensis), a rozhodnutí 2003/467/ES, pokud jde o prohlášení některých provincií nebo oblastí Itálie za prosté tuberkulózy skotu, brucelózy skotu a enzootické leukózy skotu
(oznámeno pod číslem K(2006) 490)
(Text s významem pro EHP)
(2006/169/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na přílohu A kapitolu I odst. 4, přílohu A kapitolu II odst. 7 a přílohu D kapitolu I písm. E uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [2], a zejména na přílohu A kapitolu 1 bod II uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/52/EHS ze dne 21. prosince 1992, kterým se shledává, že některé členské státy nebo oblasti splňují podmínky týkající se brucelózy (B. melitensis), a přiznává se jim status členského státu nebo oblasti úředně prostých této choroby [3], uvádí seznam oblastí členských států, které jsou uznány za úředně prosté brucelózy (B. melitensis) v souladu se směrnicí 91/68/EHS.
(2) Polsko, pokud jde o celé území, předložilo Komisi dokumentaci prokazující splnění podmínek stanovených v příloze A kapitole 1 bodu II odst. 1 písm. b) směrnice 91/68/EHS.
Polsko se kromě toho zavázalo splnit některé jiné podmínky stanovené směrnicí 91/68/EHS, pokud jde o namátkové kontroly, které se mají vykonávat poté, co bude Polsko uznáno za prosté brucelózy.
(3) Polsko by tedy mělo být uznáno za úředně prosté brucelózy (B. melitensis), pokud jde o hospodářství s ovcemi nebo kozami.
(4) V oblasti Friuli Venezia Giulia v provincii Savona v oblasti Liguria, v provincii Isernia v oblasti Molis a v provincii Pescara v oblasti Abruzzo je alespoň 99,8 % hospodářství s ovcemi a kozami, která jsou úředně prostá brucelózy.
Uvedené provincie a oblasti se kromě toho zavázaly splnit některé jiné podmínky stanovené směrnicí 91/68/EHS, pokud jde o namátkové kontroly, které se mají vykonávat poté, co budou dotčené provincie uznány za prosté brucelózy.
(5) Oblast Friuli Venezia Giulia, provincie Savona v oblasti Liguria, provincie Isernia v oblasti Molis a provincie Pescara v oblasti Abruzzo by tedy měly být uznány za úředně prosté brucelózy (B. melitensis), pokud jde o hospodářství s ovcemi nebo kozami.
(6) Směrnice 64/432/EHS stanoví, že členské státy nebo části nebo oblasti členských států mohou být, pokud jde o stáda skotu, kterých se týká splnění některých podmínek stanovených v uvedené směrnici, prohlášeny za úředně prosté tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu.
(7) Seznamy oblastí členských států prohlášených za prosté tuberkulózy skotu, brucelózy skotu a enzootické leukózy skotu jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 2003/467/ES ze dne 23. června 2003, kterým se stanoví status některých členských států nebo oblastí členských států jako úředně prostých tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu [4].
(8) Itálie, pokud jde o provincii Pescara v oblasti Abruzzo, předložila Komisi dokumentaci prokazující splnění odpovídajících podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, aby uvedená provincie mohla být prohlášena za úředně prostou tuberkulózy, pokud jde o stáda skotu.
(9) Itálie, pokud jde o provincie Pistoia a Siena v oblasti Toscana, provincii Rieti v oblasti Lazio, provincii Milano v oblasti Lombardia, provincie Imperia a Savona v oblasti Liguria, provincii Pescara v oblasti Abruzzo a oblast Friuli Venezia Giulia, předložila Komisi dokumentaci prokazující splnění odpovídajících podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, aby uvedené provincie a oblast mohly být prohlášeny za úředně prosté brucelózy skotu, pokud jde o stáda skotu.
(10) Itálie, pokud jde o provincie Pesaro, Ancona a Macerata v oblasti Marche, provincie Rieti a Frosinone v oblasti Lazio, provincii Imperia v oblasti Liguria, provincii Pescara v oblasti Abruzzo a oblast Friuli Venezia Giulia, předložila také Komisi dokumentaci prokazující splnění odpovídajících podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, aby uvedené provincie a oblast mohly být prohlášeny za úředně prosté enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu.
(11) Na základě hodnocení dokumentace předložené Itálií by dotčené provincie a oblast měly být prohlášeny za úředně prosté tuberkulózy skotu, brucelózy skotu a enzootické leukózy skotu.
(12) Rozhodnutí 93/52/EHS a 2003/467/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II rozhodnutí 93/52/EHS se mění v souladu s přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Přílohy I, II a III rozhodnutí 2003/467/ES se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2004,
kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP
(Věc COMP/M.3099 – Areva/Urenco)
(oznámeno pod číslem K(2004) 3676)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2006/170/ES)
Dne 6. října 2004 přijala Komise rozhodnutí ohledně spojení podniků podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků [1], a zejména čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení. Nedůvěrné znění celého rozhodnutí je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
I. SPOLEČNÁ ŽÁDOST O POSTOUPENÍ PŘÍPADU PODLE ČLÁNKU 22 NAŘÍZENÍ O SPOJOVÁNÍ
(1) Ve dnech 8. a 26. dubna 2004 Komise obdržela od orgánů Francie, Švédska a Německa společnou žádost o postoupení případu podle článku 22 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 [2] (dále jen "nařízení o spojování"), ve které byla požádána o přezkoumání navrhovaného spojení, jímž společnost Société de participations du Commissariat à l’Energie Atomique SA (dále jen "Areva", Francie) získává společnou kontrolu nad společností Enrichement Technology Company Limited (dále jen "ETC", Spojené království), která byla dříve pod výlučnou kontrolou společnosti Urenco Limited (dále jen "Urenco", Spojené království).
II. DOTČENÉ STRANY
(2) Společnost Areva je ovládána společností Commissariat à l’Energie Atomique (dále jen "CEA"), kterou řídí francouzský stát.
Společnost Areva je činná ve třech hlavních oblastech: a) všechny oblasti jaderné energetiky b) obchod s konektory a c) přenos a rozvod elektrické energie.
Činnost vyvíjí zejména v oblasti obohacování uranu na trhu služeb prostřednictvím své dceřiné společnosti Eurodif a vlastní největší evropský závod na obohacování uranu.
Závod postupně zastarává a používá nemoderní a nákladnou technologii difúze plynů.
Eurodif má nominální kapacitu 10,8 milionu jednotek separačních prací (separative work units – dále jen "SWU") ročně, přičemž dodávky za rok 2002 činily přibližně 9 milionů SWU.
(3) Společnost Urenco Limited byla založena pod záštitou Almelské smlouvy, kterou uzavřelo Německo, Nizozemsko a Spojené království na počátku sedmdesátých let minulého století za účelem vývoje a využití technologie k obohacování uranu odstřeďováním.
Urenco je holdingovou společností skupiny Urenco, kterou tvoří dvě hlavní společnosti: Uranium Enrichment Company (dále jen "UEC") a Enrichment Technology Company (dále jen "ETC").
Společnost UEC je činná v celosvětovém měřítku v oblasti poskytování služeb obohacování uranu, která používá moderní a účinnou technologii odstřeďování.
Společnost ETC se zabývá vývojem, projektováním a výrobou odstředivek na obohacování uranu.
Mezi akcionáře společnosti Urenco patří společnosti British Nuclear Fuels, RWE a EON.
III. NAVRHOVANÉ SPOJENÍ
(4) Navrhované spojení spočívá v nabytí 50 % podílu společností Areva ve společnosti ETC, čímž se ETC stane společným podnikem Areva a Urenco.
Činnost ETC se omezí na základní výzkum a vývoj, projektování a výrobu zařízení pro odstředivky, zatímco Areva a Urenco budou pokračovat ve své činnosti v oblasti výroby, marketingu a distribuce obohacování uranu.
(5) Společnost Urenco převedla na ETC veškeré zdroje potřebné k projektování a výrobě zařízení pro odstředivky, včetně výrobního zařízení, technologií (práv duševního vlastnictví), finančních prostředků a zaměstnanců.
Společný podnik tak může vykonávat veškeré funkce související s jeho činností.
(6) Nějakou dobu bude společný podnik prodávat zařízení pro odstředivky především svým mateřským společnostem.
Vzhledem k dlouhé době potřebné k realizaci projektů v jaderném průmyslu to však lze považovat pouze za úvodní fázi, po níž se očekává příliv zákazníků ETC i z řad jiných provozovatelů.
Komise se proto domnívá, že společný podnik bude na trvalém základě plnit všechny funkce samostatné hospodářské jednotky ve smyslu čl. 3 odst.
2 nařízení o spojování, a že navrhované spojení tudíž představuje spojení. Německé a francouzské orgány toto stanovisko podpořily.
IV. PRAVOMOC
(7) Dané spojení nedosahuje prahových hodnot pro obrat podle článku 1 nařízení o spojování, a nemá proto význam pro celé Společenství.
Dotčené strany oznámily spojení vnitrostátním orgánům pro hospodářskou soutěž ve Spojeném království, Francii, Německu a Švédsku.
Spojené království rozhodlo, že dané spojení není v souladu s jeho postupy způsobilé pro vyšetřování, zatímco zbývající tři státy společně požádaly Komisi o vyšetřování týkající se tohoto spojení podle článku 22 nařízení o spojování.
Dotčené tři státy se domnívají, že tímto spojením může vzniknout nebo se posílit dominantní postavení v důsledku propojení struktur dvou hlavních evropských poskytovatelů služeb v oblasti obohacování uranu, a protože dané zeměpisné trhy byly vyhodnoceny jako trhy zahrnující přinejmenším celý EHP, mělo by dané spojení dopad na obchod mezi členskými státy. Komise shledala, že společná žádost o postoupení případu splňuje požadavky stanovené v čl.
22 odst. 3 nařízení o spojování, a přijala proto v této věci pravomoc.
V. RELEVANTNÍ TRHY
Relevantní trhy výrobků
(8) Výroba jaderného paliva zahrnuje tyto fáze: konverzi, obohacování a výrobu paliva.
Výroba energie v jaderných reaktorech je založena na procesu štěpení či dělení atomů U-235, při němž se uvolňuje energie formou tepla.
Izotop U-235 je hlavním štěpným izotopem uranu.
Obohacování je nejnákladnější fází výroby jaderného paliva.
Obohacování uranu spočívá ve zvýšení procentního podílu štěpných izotopů U235 oproti izotopům U238.
Při výrobě jaderné energie pro civilní účely je uran obohacen na úroveň 3–5 % a nazývá se nízko obohacený uran (Low Enriched Uranium – dále jen "LEU").
Ve většině případů poskytuje společnost zabývající se obohacováním uranu služby v této oblasti nebo dodává obohacený uran podnikům tím, že uran poskytnutý podnikem přeměňuje na LEU vyhovující mezinárodně přijatým normám.
V některých případech se však místo obohacování uranu poskytnutého podnikem LEU podnikům jednoduše prodá (dodávka LEU).
(9) Služby v oblasti obohacování uranu se poskytují dvojím způsobem: obohacování uranu v odstředivkách nebo v závodech provádějících difúzi plynů; nebo ředění vysoce obohaceného uranu [3] (Highly Enriched Uranium – dále jen "HEU") pocházejícího z vyřazených ruských jaderných zbraní, při kterém se HEU ředí na nízko obohacený uran (LEU).
Šetřením na trhu Komise jednoznačně zjistila, že z pohledu poptávky jsou ředěný HEU a obohacený přírodní uran vzájemně zastupitelnými produkty.
(10) Uran jakožto palivo se dělí na tři druhy LEU: obohacený přírodní uran (Enriched Natural Uranium – ENU), obohacený přepracovaný uran (Enriched Reprocessed Uranium – ERU) a směsné palivo (Mixed Oxide – MOX).
Šetření na trhu potvrdilo, že tyto produkty nejsou vzájemně nahraditelné, a že tedy představují samostatné trhy výrobků.
(11) Lze tedy dospět k závěru, že trh výrobků zahrnuje obohacený přírodní uran, obohacený ochuzený uran a ředěný HEU s obsahem U-235 3–6 %.
Vzhledem k rozdílným vlastnostem obohaceného přepracovaného uranu a směsného paliva nelze tyto produkty do relevantního trhu výrobků zahrnout.
Relevantní zeměpisné trhy
(12) Existují jisté známky toho, že by mohlo jít o trh evropského významu. Jedná se zejména o tyto ukazatele: i) stabilita tržních podílů – v posledních třinácti letech připadalo neustále asi 80 % evropského trhu dvěma evropským společnostem činným v oblasti obohacování uranu; ii) místní dodavatelé v různých oblastech světa, kde je LEU předmětem spotřeby, mají silné postavení na svých domácích trzích (Rusko, USA, Asie), zatímco v EU tvořil v uvedeném období podíl dodavatelů obohaceného uranu z Asie a USA dohromady výrazně méně než 5 %; iii) omezení ze strany dodavatelů z jiných než členských států EU je minimální, zejména díky fungování tzv. "korfské deklarace", jejímž cílem je bezpečnost dodávek evropských dodavatelů obohaceného uranu a omezení dovozů z Ruska nejvýše na 20 %.
(13) Komise však rovněž shledala, že ruský dodavatel Tenex by mohl pro dotčené strany představovat jistý konkurenční tlak a že by se podmínky hospodářské soutěže mohly v dohledné době změnit, jelikož společnost USEC by mohla část své kapacity přesměrovat do Evropy.
V každém případě lze pro účely tohoto rozhodnutí otázku rozsahu zeměpisného trhu nechat otevřenou, poněvadž závazky předložené stranami dne 20. srpna 2004 odstraňují vážné pochybnosti Komise ohledně slučitelnosti navrhovaného spojení se společným trhem, ať už se jedná o trh evropského významu či širší.
VI. POSOUZENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(14) Obavy týkající se hospodářské soutěže pramenící z daného spojení jsou různého druhu a zahrnují tyto hlavní body:
a) společný podnik umožňuje stranám vzájemně kontrolovat jejich rozhodnutí týkající se rozšiřování kapacity obohacování;
b) kontrola kapacity povede pravděpodobně ke zvýšení cen v EU a v omezenějším rozsahu také v ostatních částech světa (výslovná koordinace kapacit) a
c) společný podnik umožňuje tichou koordinaci dodávek do EU.
(15) Kontrola rozhodnutí týkajících se kapacity.
Podle oznámeného spojení nebude moci ani Areva ani Urenco nakoupit odstředivky od společnosti ETC bez předchozího výslovného souhlasu druhé mateřské společnosti.
Jinými slovy budou obě strany schopny zabránit druhé straně ve zvýšení kapacity.
Společný podnik tak poskytuje každé straně možnost kontrolovat kapacitu druhé strany.
(16) Koordinace kapacity.
V oblasti technologie odstřeďování existuje velmi silná souvislost mezi kapacitou a celkovou produkcí.
Z technického hlediska tato technologie vyžaduje trvalý provoz odstředivky po celou dobu její životnosti, jakmile byla jednou spuštěna ([…]).
Vypnutím odstředivky a jejím opětovným spuštěním se významně zvyšuje riziko poškození.
Navíc je odvětví obohacování uranu velmi náročné na financování s velmi nízkými marginálními náklady.
Vzhledem k těmto technologickým a obchodním nárokům se produkce odstředivky běžně blíží úrovni její kapacity.
(17) Úroveň kapacity (produkce) patří k faktorům, které nejvíce ovlivňují ceny na trhu obohacování uranu.
V důsledku daného spojení budou dva hlavní soutěžitelé na trhu obohacování uranu (Areva a Urenco jsou dvě evropské společnosti působící v oblasti obohacování uranu, které v posledních třinácti letech ovládají přibližně 80 % evropského trhu a asi 40 % světového trhu) schopni dokonale koordinovat svá rozhodnutí ohledně kapacity.
To pravděpodobně povede ke zvyšování cen jak v EU, tak v ostatních částech světa.
(18) Tichá koordinace dodávek do EU.
Kromě pravděpodobného nepříznivého dopadu na ceny v důsledku společného rozhodování o kapacitě může dané spojení umožnit rovněž tichou koordinaci dodávek do EU.
Namísto tiché koordinace přímo v oblasti cen, jež se na daném trhu jeví jako obtížná, je možné koordinovat dodávky udržováním přibližného rozdělení podílů na trhu EU.
V konečném důsledku taková koordinace dodávek povede ke zvýšení cenové hladiny na trhu (nebo v případě snížení nákladů společnosti Areva zabrání jejímu poklesu).
(19) Faktory, které zvyšují pravděpodobnost koordinace dodávek po provedení daného spojení oproti minulosti, jsou tyto: i) centralizace rozhodnutí týkajících se kapacity v ETC; ii) spojení struktur v ETC a iii) větší prostor pro výměnu informací.
— Dosažení společné dohody
(20) Podle předpokladu trhu EU je třeba vzít v úvahu, že společná dohoda má být dosažena pouze mezi dvěma účastníky trhu, společnostmi Areva a Urenco.
Je nepravděpodobné, že by konkurenční hrozbu v blízké budoucnosti představovala společnost USEC a společnosti Tenex stojí v cestě jejich dodávek do EU omezující právní předpisy.
(21) Koordinace dodávek není sama o sobě příliš složitá.
Počet zákazníků na trhu EU je omezený.
Ponechat zákazníka (nebo obchodní příležitost) druhé straně s cílem udržet přibližné rozdělení podílů na trhu EU je možné tak, že se určitá nabídka neučiní nebo se nabídnou nevýhodné podmínky.
V EU-15 se nachází pouze třináct evropských podniků, které provozují jaderné elektrárny.
Počet příležitostí k dodávkám, jako jsou veřejné nabídky na dodávky na (částečné) pokrytí potřeb evropských podniků nebo možnost prodloužení smlouvy, je rovněž poněkud omezen, a to na deset až patnáct ročně.
— Transparentnost
(22) Zdá se, že míra transparentnosti daného trhu je k zachování koordinace dodávek na evropském trhu postačující.
Jak je uvedeno výše, existuje pouze nízký počet evropských zákazníků a jen několik málo příležitostí k dodávkám ročně.
Ještě důležitější je potřeba koordinace pouze dvou účastníků trhu, společností Areva a Urenco.
(23) Společná kontrola společnosti ETC společnostmi Areva a Urenco zvýší transparentnost mezi stranami, pokud jde o jejich plány ohledně kapacity a další parametry hospodářské soutěže.
Je to způsobeno zejména tokem informací ze společnosti ETC k jejím akcionářům a především rozhodovací úlohou správní rady ETC, kterou jmenují společnosti Areva a Urenco.
— Mechanismy zaručující kázeň
(24) Prostor pro odchylky v prodejích do EU nebo jejich zvýšení lze omezit.
V případě, že by se kterákoli strana chtěla odchýlit od společné dohody, je možné zjednat nápravu dočasným návratem k silné hospodářské soutěži.
Kromě toho skutečnost, že strany jsou na sobě vzájemně závislé v tak zásadních strategických rozhodnutích, jakými jsou rozhodnutí o zvýšení kapacity, zvyšuje pravděpodobnost, že společnosti budou společnou dohodu dodržovat.
— Reakce ze strany konkurence a zákazníků
(25) Na hypotetickém trhu EU nebudou zřejmě třetí strany schopny se postavit proti koordinaci dodávek dvou hlavních společností působících v oblasti obohacování uranu.
Jediní dva významní konkurenti, kteří připadají v úvahu, Tenex a USEC, zřejmě nemohou společnou dohodu mezi těmito dvěma stranami ohrozit.
(26) Rovněž nelze předpokládat, že by koordinaci dodávek těchto dvou stran mohli zabránit zákazníci.
Existuje-li nějaká výjimka, pak ji tvoří společnost EDF.
Vzhledem k její velikosti by mohlo jít o společnost, která je schopna mezi oběma stranami zachovat přinejmenším určitou míru hospodářské soutěže.
Je-li však celková kapacita u obou stran těsná, je pravděpodobné, že se tím vliv EDF sníží.
(27) Závěr.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti má Komise vážné pochybnosti a domnívá se, že navrhované spojení by pravděpodobně vedlo ke vzniku společného dominantního postavení společností Areva a Urenco na trhu EU v oblasti obohacování uranu ve smyslu čl. 2 odst.
(28) Vzhledem k tomu, že společný podnik ETC umožňuje daným stranám koordinaci kapacity a produkce na evropském trhu, bude mít tato koordinace příčinnou souvislost se vznikem společného podniku. Komise se proto domnívá, že účast společnosti Areva ve společném podniku také pravděpodobně citelně omezí hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 81 odst. 1 Smlouvy ve spojení s čl. 2 odst. 4 nařízení o spojování buď na evropském, nebo na světovém trhu. Nelze s dostatečnou jistotou konstatovat, že jsou splněny podmínky pro výjimku podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy. Zejména neexistují známky toho, že by koordinace mezi společnostmi Areva a Urenco byla ve prospěch spotřebitele ani že by byla omezení daná ujednáním o navrhovaném spojení nezbytná.
VII. ZÁVAZKY NAVRHOVANÉ STRANAMI
(29) Dne 20. srpna 2004 strany předložily soubor závazků podle čl. 8 odst.
2 nařízení o spojování. Tyto závazky strany pozměnily dne 3. září 2004.
Komise se domnívá, že tyto závazky uspokojivým způsobem reagují na obavy týkající se hospodářské soutěže, které vznikly v souvislosti s daným spojením.
Přehled závazků navrhovaných stranami
(30) Navrhované závazky zahrnují tyto hlavní body: i) zrušení práva veta stran ohledně zvyšování kapacity; ii) posílení opatření zamezujících toku informací mezi dotčenými stranami a mezi společným podnikem a stranami a iii) poskytování informací Zásobovací agentuře Euratomu (Euratom Supply Agency – dále jen "ESA"), které jí umožní sledovat ceny v oblasti obohacování uranu a v případě potřeby zavést nápravná opatření, např. pomocí zvýšení dovozů třetích stran.
i) Zrušení práva veta ohledně zvyšování kapacity
(31) Původní dohoda akcionářů společného podniku předpokládá, že dodávka odstředivek společnostem Areva a Urenco, ať už je součástí obchodního plánu či rozpočtu společného podniku, nebo jde nad jeho rámec, vyžaduje jednomyslný souhlas správní rady ETC.
Poněvadž má být společností Areva i Urenco jmenován stejný počet členů správní rady, mohly by jak Areva, tak Urenco zabránit zvýšení kapacity druhé společnosti nad rámec předpokládaný v současném obchodním plánu.
(32) S cílem rozptýlit obavy Komise se strany zavázaly změnit dohodu akcionářů takto: kdykoli má společný podnik podle návrhu uzavřít novou dohodu o dodávkách odstředivek s jednou ze stran, nebude toto rozhodnutí podléhat souhlasu správní rady, ale bude ponecháno na vedoucích pracovnících za předpokladu, že a) dané podmínky nejsou výhodnější než jiné smlouvy se společností Areva či Urenco, b) smlouvy podléhají souhlasu smíšeného výboru a čtyřstranného výboru, případně dalšímu požadovanému schválení ze strany vlády nebo vládním požadavkům, a tento souhlas je udělen a c) navrhovaný dodatečný kapitál nepřesahuje částku [<20] milionů.
(33) Zrušení práva veta v souvislosti s dodávkami odstředivek vyloučí právo jedné strany vetovat zvýšení kapacity strany druhé.
Vedoucí pracovníci, kteří nejsou členy správní rady, splní jakýkoli příkaz mateřské společnosti pouze na základě toho, že daný příkaz není v rozporu s hospodářským zájmem společného podniku.
Kromě toho budou auditoři nezávislí na společném podniku pravidelně podávat Komisi zprávy o plnění tohoto bodu závazku.
ii) Bezpečností opatření a související závazky
(34) Aby se vyloučily obavy Komise, že vznik společného podniku umožní koordinaci mezi společnostmi Areva a Urenco tím, že se rozšíří okruh vyměňovaných informací prostřednictvím ETC, zavázaly se strany k posílení bezpečnostních opatření mezi danými stranami a ETC a mezi stranami navzájem.
(35) Bezpečnostní mechanismus se skládá z řady prvků, které jsou zaměřeny na snížení toku informací mezi ETC a mateřskými společnostmi a naopak.
Zahrnuje ustanovení, že Areva/Urenco nemá přístup k informacím týkajícím se skupiny ETC, které se z obchodního hlediska považují za citlivé, a naopak; dále že Areva ani Urenco se neúčastní každodenních operací ETC a že řídící struktury ETC budou na daných stranách nezávislé.
Stanoví rovněž zvláštní povinnosti členů správní rady ETC, kteří nesmějí mít obchodní zodpovědnost v oblasti obohacování uranu žádné ze stran.
Žádný člen správní rady ETC nemůže požadovat ani obdržet informace, jež jsou z obchodního hlediska citlivé a netýkají se výhradních záležitostí rady, nesmí šířit citlivé informace pro jiné účely a účastnit se vyjednávání smluv s akcionáři nebo třetími stranami a žádné údaje týkající se jednotlivých dohod nesmí být sděleny akcionářům.
Správní rada ETC obdrží pouze ty informace, jež jejím členům umožňují výkon jim svěřených povinností.
Kromě toho budou auditoři nezávislí na společném podniku pravidelně podávat Komisi zprávy o plnění tohoto bodu závazku.
iii) Monitorování Zásobovací agenturou Euratomu
(36) S cílem posílit monitorovací úlohu ESA se strany dále zavázaly poskytovat ESA veškeré relevantní údaje o smluvních podmínkách ve smlouvách týkajících se obohacování uranu.
Tyto údaje zahrnují ceny a platební podmínky stejně jako další informace o cenách, které ESA u smluv se zákazníky v oblasti obohacování uranu vyžaduje, ať už mají sídlo v EU, nebo v jiných zemích.
Tyto informace umožní ESA pečlivé sledování vývoje cen obohaceného uranu, které strany účtují.
Pokud strany v budoucnosti ceny zvýší, budou dané údaje ESA základem pro nápravná opatření v její politice dodávek, jež povedou ke zvýšení dovozů obohaceného uranu z jiných států než členských států EU. Tím by se vyrovnalo neoprávněné zvýšení cen stranami.
Komise zastává názor, že ESA pravomoc sledovat ceny ve smlouvách týkajících se obohacování uranu již má a že je v její moci a na jejím uvážení svou politiku v oblasti dodávek přizpůsobit.
Zásobovací agentura potvrdila, že se monitorovací úlohy ujme.
Posouzení závazků navrhovaných oznamujícími stranami
(37) Zrušení práva veta v souvislosti s dodávkami odstředivek odstraní právo stran vetovat zvýšení kapacity druhé strany.
Vedoucí pracovníci, kteří nejsou členy správní rady, splní jakýkoli příkaz mateřské společnosti pouze na základě toho, že daný příkaz není v rozporu s hospodářským zájmem společného podniku.
Komise se domnívá, že tento závazek odstraní obavy z koordinace zvyšování kapacity stran na základě práv správní rady.
(38) Komise se domnívá, že posíleným bezpečnostním mechanismem se výrazně sníží výměna informací mezi stranami, čímž dojde ke snížení transparentnosti plynoucí ze společného vlastnictví ETC.
(39) Tím, že agentuře ESA budou poskytnuty zevrubné informace týkající se smluv, bude ESA schopna sledovat chování stran v oblasti cen a v případě, že bude považovat tvorbu cen za nekompatibilní s celkovým vývojem na trhu obohacování uranu, bude moci zavést nápravná opatření, zejména zvýšením dovozu obohaceného uranu z Ruska.
Komise očekává, že tím bude zaručena kázeň stran v oblasti tvorby cen.
(40) Tržní test ukázal, že s výhradou určitých úprav mohou být navrhované závazky vhodné pro rozptýlení obav Komise.
V upravených závazcích ze dne 3. září 2004 se strany dodatečně zavázaly umožnit externím auditorům ETC podávat Komisi zprávu v rámci jejich pravidelného ročního auditu, v souladu s body závazků, jež se týkají změny dohody akcionářů a zavedení bezpečnostních opatření.
(41) Dne 23. září 2004 poskytl Poradní výbor pro spojování podniků příznivé stanovisko ve věci návrhu tohoto rozhodnutí a dal souhlas k jeho přijetí.
VIII. ZÁVĚR
(42) Ve světle výše uvedených skutečností lze dospět k závěru, že závazky navrhované stranami pozměňují oznámené spojení natolik, že vážné obavy Komise ohledně slučitelnosti daného spojení se společným trhem jsou odstraněny. Spojení se proto prohlašuje za slučitelné se společným trhem podle čl.
8 odst. 2 nařízení o spojování a s Dohodou o EHP podle článku 57 uvedené dohody, budou-li uvedené závazky dodrženy.
[1] Úř. věst.
L 24, 29.1.2004, s. 1.
[2] Úř. věst.
L 395, 30.12.1989, s.
1; oprava
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2005,
kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP
(Věc COMP/M.3178 – Bertelsmann/Springer/JV)
(oznámeno pod číslem K(2005) 1368)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/171/ES)
Komise dne 3. května 2005 přijala rozhodnutí ohledně spojení podle nařízení Rady (EHS) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků [1], a zejména čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení. Nedůvěrné znění celého rozhodnutí je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
139/2004 ("nařízení o spojování") o navrhovaném spojení, kterým by německé podniky Bertelsmann AG ("Bertelsmann"), jeho samostatně řízená dceřiná společnost Gruner+Jahr AG & Co. KG ("G+J") a Axel Springer AG ("Springer") získaly koupí akcií v nově vytvořené společnosti představující společný podnik společnou kontrolu nad německým podnikem NewCo ("NewCo").
Podniky Bertelsmann (a G+J) a Springer jsou společně nazývány "strany".
(2) Německý orgán pro hospodářskou soutěž (Bundeskartellamt) dne 29. listopadu 2004 informoval Komisi o hrozbě, že navrhované spojení významně ovlivní hospodářskou soutěž, a to buď na německém trhu pro rotační hlubotisk, nebo případně na německém trhu pro tiskové produkty s omezenou dobou aktuálnosti, převážně časopisy.
(3) Komise na základě rozhodnutí ze dne 23. prosince 2004 zjistila, že oznámená operace vyvolává vážné pochybnosti o slučitelnosti se společným trhem a s Dohodou o EHP. Proto Komise v této věci zahájila řízení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení o spojování a rozhodla, že by se sama měla podle čl. 9 odst. 3 písm. a) nařízení o spojování zabývat otázkami vznesenými německým orgánem pro hospodářskou soutěž.
(4) Bertelsmann je mezinárodní mediální společnost.
Svou tiskařskou činnost soustřeďuje ve své dceřiné společnosti Arvato AG ("Arvato"), která kontroluje německou tiskárnu na rotační hlubokotisk maul-belser v Norimberku, ofsetovou tiskárnu Mohn Media v Gueterslohu a různé další tiskárny v Evropě, jako například tiskárny na rotační hlubotisk Eurogravure S.p.A. v Itálii a Eurohueco S.A. ve Španělsku.
Arvato také zamýšlí zahájit během následujících dvou let provoz nového tiskařského zařízení na rotační hlubotisk v Liverpoolu (Spojené království).
Kromě toho má tiskařská pobočka G+J výhradně kontrolovaná společností Bertelsmann, která podniká ve vydavatelství, tisku a distribuci novin a časopisů, v Německu dvě rotační hlubotisková tiskařská zařízení, jež se nachází v Itzehoe (poblíž Hamburku) a v Drážďanech.
(5) Společnost Springer je činná ve vydavatelství, tisku a distribuci novin a časopisů a vlastní akcie poskytovatelů televizního a rozhlasového vysílání.
Springer v Německu provozuje dvě rotační hlubotisková zařízení, a to v Ahrensburgu (poblíž Hamburku) a v Darmstadtu.
Provozuje také tři ofsetová tiskařská zařízení, jež se zabývají výhradně tiskem novin.
(6) Spojení spočívá v tom, že společnosti NewCo bude dáno k dispozici pět německých rotačních hlubokotiskových zařízení společností Arvato, G+J a Springer a plánované rotační hlubokotiskové zařízení společnosti Arvato ve Spojeném království.
Po této transakci se společnosti Bertelsmann a G+J stanou držiteli 37,45 % podílu v NewCo a společnost Springer bude držitelem zbývajících 25,1 % s právem veta u strategických rozhodnutí.
NewCo představuje plně funkční společný podnik a je kontrolován společně podniky Bertelsmann a Springer.
(7) Poradní výbor pro spojování podniků na svém 131. zasedání dne 22. dubna 2005 podpořil většinou hlasů návrh Komise vydat schvalovací rozhodnutí [2].
(8) Úředník pro slyšení dospěl ve zprávě ze dne 27. dubna 2005 k závěru, že právo stran na slyšení bylo dodrženo [3].
I. RELEVANTNÍ TRHY
Relevantní trhy výrobku
(9) Pokud jde o relevantní trhy výrobku, zaměřilo se šetření na trhu prováděné Komisí na otázku, zda a do jaké míry jsou rotační hlubotisk a ofsetový tisk vzájemně zaměnitelné techniky a zdali různé tiskařské aplikace, tedy časopisy, katalogy a reklamy, představují samostatné trhy výrobku.
(10) Z šetření na trhu vyplynulo, že rotační hlubotisk obecně nemůže být nahrazen ofsetovým tiskem.
Rotační hlubotisk je používán převážně u tisku velkých nákladů, tedy u zakázek s velkým počtem výtisků a stran, zatímco ofsetová metoda je vyhrazena především pro nižší náklady.
Cena tisku se u ofsetového tisku a rotačního hlubotisku výrazně liší a je dána tiskovým nákladem.
Zatímco pro rotační hlubotisk jsou charakteristické relativně vyšší fixní náklady, má vyšší kapacitu a vyšší výkonnost a může tedy hospodárněji a rychleji zpracovávat vysoký počet stran.
Ofsetový tisk je kromě toho omezenější, pokud jde o počet různých stran, které mohou být vytištěny v jedné várce (maximálně 72 stran, kdežto u hlubotisku 192 stran).
Šetření na trhu potvrdilo, že ofsetový tisk není pro rotační hlubotisk časopisů o více než 64 stranách a více než 360000 výtiscích a u katalogů a reklam o více než 64 stranách a více než 450000 výtiscích konkurenční překážkou.
(11) Rotačním hlubotiskem mohou být tištěny časopisy, reklamy a katalogy.
Avšak přinejmenším u časopisů existuje samostatný trh výrobků.
Časopisy jsou obecně časově omezenější než reklamy nebo katalogy, a to díky aktuálnosti svého obsahu a pozdním termínům pro vkládání reklam.
Kromě toho je tisk časopisů spojen s vyššími požadavky, pokud jde o jejich konečnou úpravu, zvláště u letáků a vložených vzorků výrobků.
Příslušné dokončovací stroje jsou ve většině případů instalovány v místě nebo poblíž místa tisku, což umožňuje včasné dokončení časopisů, zatímco konečná úprava například katalogů je častěji prováděna třetími stranami.
Kromě toho se systém distribuce časopisů výrazně liší od distribuce katalogů a reklam, proces tisku se tedy musí těmto zvláštním požadavkům časopisů přizpůsobit.
Pokud jde o katalogy a reklamy, otázka, zda představují jednotný trh výrobku nebo trhy samostatné, může zůstat otevřena, neboť u žádného z těchto vymezení trhu nevznikají obavy z narušení hospodářské soutěže.
Relevantní zeměpisné trhy
(12) Přinejmenším u Německa se musí uvažovat s tím, že existuje vnitrostátní zeměpisný trh pro tisk časopisů.
U zbytku EHP může zeměpisný trh pro tisk časopisů zůstat otevřený, neboť i při nejužším vymezení trhu (vnitrostátních trzích) nevznikají obavy z narušení hospodářské soutěže.
(13) Německé časopisy se téměř výhradně tisknou v Německu.
Jedním z důvodů je potřeba časové aktuálnosti časopisů, neboť riziko zpožděného dodání narůstá se vzdáleností mezi místem tisku a distribuční oblastí.
Kromě toho se mnoho zahraničních tiskařských společností v současné době potýká u dodávek pro německé vydavatele s problémy.
Německý systém distribuce časopisů je poměrně složitý, a to díky své decentralizované struktuře (narozdíl od například francouzského systému, ve kterém je Paříž centralizovaným distribučním uzlem).
Vydavatelé také mají Německo rozdělené do oblastí zvaných "Nielsen-areas", které u reklam vykazují různé složení cílových skupin.
Přiměřeně tomu musí být upraven samotný tisk, což je pro mnoho tiskařských společností se sídlem mimo Německo obtížné.
(14) U katalogů šetření trhu ukázalo, že tiskové zakázky jsou pravidelně rozdělovány mezi několik tiskáren, aby tím byla zajištěna bezpečnost dodávky a včasné dodání požadovaných vysokých nákladů.
Bylo všestranně potvrzeno, že nejen že zahraniční zákazníci v oblasti katalogů dovážejí tiskařské služby (převážně z Německa), ale že i němečtí zákazníci považují zahraniční tiskárny za možné alternativy.
Relevantní zeměpisný trh pro katalogy může být vymezen jako Německo a sousední země (Francie, Belgie, Nizozemsko, Lucembursko, Švýcarsko, Rakousko, Česká republika, Polsko, Dánsko), jakož i Itálie a Slovensko, což pokryje velké zahraniční tiskárny v této oblasti, jako jsou Quebecor, RotoSmeets, Mondadori, Ilte, Rotocalcografica a Ringier.
(15) Tisk reklam pro německé zákazníky probíhá ve velké míře v Německu.
Avšak navzdory nižšímu podílu tisku reklam v zahraničí ve srovnání s tiskem katalogů se němečtí zákazníci mohou bez problémů obrátit na důvěryhodné zahraniční tiskárny.
Tisk reklam nezpůsobuje žádné zvláštní problémy ve srovnání s problémy, které řeší trh s tiskem časopisů, jako jsou například zvláštní konečná úprava či zvláštní distribuční podmínky.
Kromě toho časová aktuálnost u reklam není tak významná jako u časopisů.
Protože většina vydavatelů hlavních katalogů vydává i reklamy, bylo by pro ně také snadné využít stávajících vazeb na zahraniční tiskárny i u zakázek na tisk reklam.
Z tohoto důvodu mohou být za zeměpisný rozsah trhu pro rotační hlubotisk reklam považovány stejné země jako v případě katalogů, tedy Německo, jeho sousední země a Itálie se Slovenskem.
U zbytku EHP může zeměpisný trh pro tisk katalogů a/nebo reklam zůstat otevřený, neboť i při nejužším vymezení zeměpisného trhu (vnitrostátních trzích) nevznikají obavy z narušení hospodářské soutěže.
II. HODNOCENÍ
(16) Navrhovaný společný podnik bude činný na trzích pro rotační hlubotisk časopisů, katalogů a reklam v řadě zemí náležících k EHP.
Nejzávažnější důsledky navrhovaného spojení – díky umístění uvedených pěti stávajících tiskařských zařízení, jež se mají na společném podniku podílet – budou pociťovány v Německu.
1. Trh pro rotační hlubotisk katalogů a reklam
(17) Komise zjistila, že na trhu pro rotační hlubotisk katalogů a reklam by podíl společnosti NewCo na trhu zahrnujícím Německo, jeho sousední země a Itálii se Slovenskem dosáhl [20–25] % [4], a to na základě odhadů stran vyplývajících z objemů roku 2003.
Na základě toho, že trh pro katalogy a reklamu je oddělený, bude mít navrhovaný společný podnik podíl [15–20] % [4] na trhu pro tisk katalogů a [20–25] % [4] na trhu pro tisk reklam.
U rotačních hlubotiskových aktivit společnosti Bertelsmann mimo společný podnik bude muset být ke každému z těchto podílů na trhu připočteno dalších [0–5] % [4].
Na samostatných trzích a rovněž na sloučených trzích pro katalogy a reklamy by v těsném závěsu následovaly společnosti Schlott a Quebecor s podílem na trhu ve výši mezi [10–15] % [4] a [10–15] % [4] a TSB s přibližně [10–15] % [4].
Na takovém trhu tudíž nevznikají obavy z narušení hospodářské soutěže ani na sloučeném trhu pro tisk katalogů a reklam, ani na oddělených trzích pro tisk katalogů a reklam.
Kromě toho na žádném jiném možném zeměpisném trhu EHP podíly na trhu uvedeného společného podniku nevzbuzují obavy z narušení hospodářské soutěže [5].
2. Trh pro rotační hlubotisk časopisů
(18) Společný podnik bude mít na německém velkoobchodním trhu pro rotační hlubotisk časopisů podíl kolem [0–50] % [4].
Dalšími hráči jsou společnosti TSB a Schlott, každá s přibližně [20–25] % [4], a Burda s podílem [0–5] % [4].
Tisk v zahraničí představuje [0–5] % [4], které se ve velmi významné míře týkají dodávek tiskařských zařízení společnosti Burda ve Vieux-Thann ve Francii a v Bratislavě na Slovensku.
Kromě těchto zahraničních dodávek je pouze jeden německý časopis tištěn v zahraničí, a to holandskou tiskárnou RotoSmeets.
Na ostatních vnitrostátních trzích v EHP, jichž se tato problematika týká, podíly uvedeného společného podniku na trhu nevzbuzují obavy z narušení hospodářské soutěže.
Proto Komise analyzovala pouze německý trh.
(19) Na německém trhu pro rotační hlubotisk časopisů mohou být zákazníci (vydavatelé) poškozeni v případě, že by společnost NewCo byla schopna zvýšit ceny a zákazníci by nebyli schopni z důvodu nedostatečné kapacity na tyto vyšší ceny reagovat přechodem k jiné tiskárně.
Objem dodávaný uvedenými stranami na velkoobchodní trh dosáhl v roce 2003 v případě společnosti Bertelsmann [150–200 kt] [4] ([100–150 kt] [4]; v případě společnosti Springer [45–50 kt] [4]); dalších [10–15 kt] [4] z tohoto množství se mezitím stalo nedobrovolnými, a to z důvodu, že uvedené strany ovládly nakladatelství.
Když toto vezmeme v úvahu, dosahuje objem dodávaný stranami na velkoobchodní trh [100–150 kt] [4].
(20) Komise analyzovala, zdali: 1. konkurenti mají v současné době volnou kapacitu, jež by mohla tento prodej ve významné míře nahradit; 2. by konkurenti mohli takovou kapacitu vytvořit, pokud by svou kapacitu přesunuli na tisk časopisů; 3. plánovaná rozšíření kapacity poskytnou další kapacitu; a 4. zdali by případní konkurenti mohli v případě nárůstu cen přispět k vytváření dalších kapacit v oblasti tisku časopisů.
(21) Současná volná kapacita: Využití kapacity bylo v posledních letech v tomto odvětví poměrně vysoké.
Na základě pečlivého přístupu k maximálnímu využití kapacity ve výši 95 % a na základě údajů předložených za rok 2003 se zdá, že se v oblasti tisku časopisů u německých konkurentů může počítat s volnou kapacitou ve výši 17 kt.
(22) Kapacita získaná přesunem: Tiskárny na rotační hlubotisk mohou v omezené míře přesunout svou kapacitu z tisku katalogů a reklam na tisk časopisů.
To vyplyne především z rozdílů v periodicitě, délce tisku a objemu různých tiskových produktů.
Časopisy jsou tištěny periodicky (v týdenních, čtrnáctidenních nebo měsíčních intervalech).
Vzhledem k tomu, že jsou periodicky vydávány po dlouhé období, představují pro tiskařská zařízení takzvané "základní zatížení", které tiskárny vytíží během celého roku.
Oproti tomu katalogy pro zásilkové společnosti nebo cestovní kanceláře obvykle vycházejí jen dvakrát do roka a ve velkých nákladech (co do počtu výtisků i počtu stran) a je u nich možná delší doba tisku (až několik týdnů).
Většinou jsou tištěny v květnu a červnu a v období od října do prosince a pro tiskárny představují "nejvyšší zatížení".
Třetí kategorie tiskových produktů, reklamy, je v podstatě využívána k zaplnění tiskové kapacity v období mezi sezónami pro tisk katalogů a ve dnech, kdy je tištěno méně časopisů.
Díky těmto časovým parametrům většina tiskařských společností uvedla, že by neomezený přechod od tisku katalogů a reklam k tisku časopisů nebyl možný.
(23) Výsledkem je, že konkurenti, kteří na šetření na trhu prováděné Komisí reagovali a udali konkrétní údaje, uvedli, že jejich možnosti ohledně přechodu z tisku reklam a katalogů na tisk časopisů představují maximálně [15–20] % [4] jejich celkové kapacity.
Jedna německá tiskárna neuvedla žádný údaj; Komise opatrně a v souladu s ostatními výsledky získanými z šetření na trhu odhadla, že by tato tiskárna, jež má v současné době poměrně nízký podíl tisku časopisů, mohla dalších [10–15] % [4] své tiskové kapacity vymezit na tisk časopisů.
Z toho plyne, že by tři německé tiskárny mohly společně poskytnout přibližně 130 kt na tisk časopisů, což by v roce 2003 představovalo velmi velký podíl z celkové kapacity využívané uvedenými stranami pro tisk časopisů jiných stran ([150–200 kt] [4]).
Tisk časopisů je obecně ziskovější než tisk reklam nebo tisk reklam a katalogů.
Konkurenti by tedy měli nejen možnost, ale i důvod, proč svou kapacitu přesunout na tisk časopisů.
(24) Plánovaná rozšíření kapacit: Největší konkurenti uvedených stran v Německu, společnosti Schlott, TSB a Burda, zamýšlí během příštích dvou nebo tří let zvýšit svou čistou kapacitu o nejméně 50 kt.
Kromě toho by byly alespoň dočasně schopny zvýšit svou čistou kapacitu odložením plánovaného postupného vyřazování z provozu starších, ale stále funkčních tiskařských strojů.
(25) Případná konkurence: Pravděpodobnost nárůstů cen na německém trhu pro tisk časopisů je dále omezena přítomností několika důvěryhodných případných konkurentů, zvláště společností RotoSmeets (Nizozemsko), Quebecor (Francie), Mondadori (Itálie) a v menší míře společnosti Ringier (Švýcarsko), jež mají tiskárny relativně blízko u německých hranic.
Tyto tiskárny by tedy byly schopny splnit časové nároky při tisku časopisů přinejmenším při využití těch tiskáren, jež jsou nejblíže německým hranicím.
Rozdíly v distribučních systémech a v metodách provádění konečných úprav by si u zahraničních tiskáren vyžádaly určité úpravy a úzkou spolupráci s německými klienty.
Příklad společnosti Roto Smeets, která je v současnosti jedinou zahraniční tiskárnou, jež tiskne německé časopisy, dokazuje, že takové přizpůsobení je možné.
Společnosti RotoSmeets, Quebecor a Mondadori mají v současné době přinejmenším 32 kt volné kapacity, kterou by bez průtahů mohly poskytnut vydavatelům německých časopisů.
V krátké době by mohla být poskytnuta ještě další kapacita, která by vyplynula z plánovaných rozšíření kapacit a přesunů v typech tištěných materiálů.
(26) Kromě kapacity konkurentů by další poškození hospodářské soutěže mohlo teoreticky hrozit v důsledku odstranění konkurence z důvodu spojení.
Spojení odstraní společnost Springer jakožto nezávislého konkurenta.
Pokud jsou však posuzovány pouze německé rotační hlubotiskové tiskárny, zákazníci se stále ještě mohou obrátit na tři významné hráče, společnosti Schlott, TSB a Burda, které mají velkou instalovanou kapacitu.
Kromě toho mohou na trh vstoupit výše zmínění věrohodní případní konkurenti.
(27) Na základě dříve uvedených výpočtů by tři nejdůležitější němečtí konkurenti, a to společnosti Schlott, TSB a Burda, byly v případě zvýšení cen u tisku německých časopisů schopny nabídnout dalších 197 kt (17 kt z volné kapacity, 130 kt z přesunu kapacity, 50 kt z rozšíření čisté kapacity) pro tisk časopisů. Objem uvedených stran na velkoobchodním trhu se přitom rovná [100–150 kt] [4].
Mimoto mohou být společnosti RotoSmeets, Quebecor a Mondadori považovány za důvěryhodné případné konkurenty, na něž by se němečtí zákazníci z oblasti produkce časopisů mohli obrátit, pokud by uvedený společný podnik přistoupil ke zvyšování cen.
3. Koordinace na trhu pro vydávání časopisů
2 odst. 4 nařízení o spojování hodnotila, zdali by vytvoření společného podniku vedlo ke koordinaci soutěžního chování společnosti Bertelsmann (včetně G+J) a soutěžního chování společnosti Springer na druhotném trhu pro tisk časopisů.
Komise došla k závěru, že vzhledem k tomu, že tiskové náklady činí jen malou část z celkových nákladů na vydání časopisu, a vzhledem k tomu, jak důležité je pro uvedené strany podnikání v oblasti vydávání časopisů, není koordinace v oblasti vydávání časopisů pravděpodobná.
III. ZÁVĚR
(29) Komise z výše uvedených důvodů došla k závěru, že navrhované spojení závažným způsobem nenarušuje účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, zejména v důsledku vytvoření nebo posílení dominantního postavení, a že neomezuje hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 2 odst. 4 nařízení o spojování a článku 81 Smlouvy. Uvedené spojení tedy bude prohlášeno za slučitelné se společným trhem podle čl. 8 odst. 1 nařízení o spojování a za slučitelné s dohodou o EHP podle článku 57 této dohody.
[1] Úř. věst.
L 24, 29.1.2004, s. 1.
[2] Úř. věst C 52, 2.3.2006, s. 2.
[3] Úř. věst C 52, 2.3.2006, s. 3.
[4] Části tohoto textu byly upraveny, aby bylo zajištěno, že nedojde k úniku důvěrných informací; tyto části jsou uvedeny v hranatých závorkách a označeny hvězdičkou.
[5] Dokonce i na hypotetickém vnitrostátním německém trhu pro katalogy a/nebo reklamy by společný podnik dosáhl podílu na trhu ve výši mezi 22 % a 35 %, který by ale byl nižší než u společnosti Schlott, jež je na těchto trzích vedoucí společností.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady 2006/172/SZBP
ze dne 27. února 2006,
kterým se provádí společný postoj 2004/852/SZBP týkající se omezujících opatření proti Pobřeží slonoviny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/852/SZBP [1], a zejména na článek 6 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 13. prosince 2004 přijala Rada společný postoj 2004/852/SZBP týkající se omezujících opatření proti Pobřeží slonoviny, aby provedla opatření uložená rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů (RB OSN) 1572 (2004) proti Pobřeží slonoviny.
(2) Dne 7. února 2006 schválil výbor zřízený odstavcem 14 rezoluce RB OSN 1572 (2004) seznam fyzických osob, na které se vztahují opatření uložená odstavci 9 a 11 rezoluce RB OSN 1572 (2004) a obnovená odstavcem 1 rezoluce RB OSN 1643 (2005).
(3) Příloha společného postoje 2004/852/SZBP by měla být odpovídajícím způsobem doplněna,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob obsažený v příloze tohoto rozhodnutí se vkládá do přílohy společného postoje 2004/852/SZBP.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. února 2006,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2001/645/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího mimo jiné z Indie
(2006/173/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) Rada nařízením (ES) č. 1676/2001 [2] uložila konečné antidumpingové clo z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího mimo jiné z Indie.
Opatření měla formu valorického cla v rozmezí 0 % až 62,2 % uloženého z dovozu PET filmu pocházejícího z Indie.
(2) Dne 22. srpna 2001 přijala Komise rozhodnutím 2001/645/ES [3] závazky nabídnuté pěti indickými výrobci: Ester Industries Limited (Ester), Flex Industries Limited (Flex), Garware Polyester Limited (Garware), MTZ Polyfilms Limited (MTZ) a Polyplex Corporation Limited (Polyplex).
(3) Dne 22. listopadu 2003 [4] zahájila Komise částečný prozatímní přezkum nařízení (ES) č. 1676/2001 omezený na podobu konečných antidumpingových opatření. Toto šetření bylo uzavřeno nařízením Rady (ES) č. 365/2006 [5], kterým se mění nařízení (ES) č. 1676/2001.
B. ZRUŠENÍ PŘIJETÍ ZÁVAZKŮ
(4) V souladu s 22. až 25. bodem odůvodnění nařízení (ES) č. 365/2006 a po konzultaci se všemi dotčenými stranami se dané závazky ve stávající podobě nepovažují za přiměřené k vyrovnání poškozujících účinků dumpingu, jelikož je obtížné je sledovat a prosazovat a zároveň představují nepřijatelná rizika.
Z tohoto důvodu a rovněž v souladu s příslušnými ustanoveními daných závazků, která opravňují Komisi k jednostrannému zrušení jejich přijetí, se Komise rozhodla přijetí závazků zrušit.
(5) Komise informovala indické orgány a indické vyvážející výrobce dotčené nařízením (ES) č. 365/2006 o tom, že navrhla, aby bylo přijetí stávajících závazků zrušeno.
Zúčastněné strany dostaly příležitost se vyjádřit.
(6) Tyto připomínky jsou předmětem 27. až 31. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 365/2006.
C. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2001/645/ES
(7) S ohledem na výše uvedené skutečnosti by rozhodnutí 2001/645/ES, kterým se přijímají závazky od společností Ester Industries Limited (Ester), Flex Industries Limited (Flex), Garware Polyester Limited (Garware), MTZ Polyfilms Limited (MTZ) a Polyplex Corporation Limited (Polyplex), mělo být zrušeno.
(8) Současně s tímto rozhodnutím uložila Rada nařízením (ES) č. 366/2006 [6] konečné antidumpingové clo z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího z Indie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zrušuje se rozhodnutí 2001/645/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2000/24/ES za účelem doplnění Malediv po tsunami v Indickém oceánu v prosinci 2004 na seznam zemí, na které se rozhodnutí vztahuje
(2006/174/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 181a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. prosince 2004 způsobila tsunami v oblasti Indického oceánu rozsáhlé škody některým pobřežním oblastem zemí, které jej obklopují.
(2) Evropská investiční banka vybrala možné projekty v nejvíce zasažených zemích, včetně Malediv, které by mohly pomoci subjektům, které v důsledku tsunami utrpěly přímé nebo nepřímé ztráty.
(3) V rozhodnutí Rady 2000/24/ES ze dne 22. prosince 1999 o poskytnutí záruky Společenství na případné ztráty Evropské investiční banky z úvěrů na projekty mimo Společenství (střední a východní Evropa, země Středomoří, Latinská Amerika, Asie a Jihoafrická republika) [2] nejsou do seznamu zemí, na které se vztahuje, zahrnuty Maledivy.
(4) Rozhodnutí 2000/24/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 odst. 2 rozhodnutí 2000/24/ES se ve čtvrté odrážce mezi slova "Malajsie" a "Mongolsko" vkládá slovo "Maledivy".
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/135/ES, pokud jde o vymezení oblastí A a B ve Francii z důvodu ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků v uvedeném členském státě
(oznámeno pod číslem K(2006) 721)
(Text s významem pro EHP)
(2006/175/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [4], a zejména na čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Francie informovala Komisi a ostatní členské státy o ohnisku viru vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5N1 u drůbeže v určitých oblastech na svém území a přijala vhodná opatření podle rozhodnutí Komise 2006/135/ES ze dne 22. února 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže ve Společenství [5].
(2) Po oznámení uvedených opatření je Komise ve spolupráci s Francií prozkoumala a je přesvědčena, že oblasti A a B vymezené Francií jsou v dostatečné vzdálenosti od ohniska u drůbeže a epizooticky souvisejících případů u volně žijících ptáků.
Je proto nezbytné odpovídajícím způsobem změnit části A a B přílohy I uvedeného rozhodnutí a stanovit dobu trvání uvedené regionalizace.
(3) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2006/135/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. června 2005
o plánu průmyslové restrukturalizace společnosti Alitalia
(oznámeno pod číslem K(2005) 1651)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/176/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co byly vyzvány zainteresované strany k předložení připomínek v souladu s uvedenými články [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dne 15. října 2004 Itálie informovala Komisi o plánu průmyslové restrukturalizace společnosti Alitalia, a zejména o plánované rekapitalizaci společnosti a prostředcích, jenž hodlá veřejná holdingová společnost Fintecna SpA investovat do činností spojených se službami pozemního odbavování.
Na žádost Komise o doplňující informace ze dne 21. října Itálie odpověděla Komisi dopisy ze dne 21., 23. a 29. prosince 2004 a na jednáních uskutečněných ve dnech 27. října, 26. listopadu a 14. prosince 2004.
(2) Dopisem ze dne 20. ledna 2005 (SG (2005) D/200261) oznámila Komise Itálii své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy v rámci projednávaných opatření.
(3) Komise zahájila řízení rozhodnutím ze dne 19. ledna 2005 ("rozhodnutí o zahájení řízení") zveřejněným dne 19. února 2005 v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zainteresované strany, aby ve lhůtě jednoho měsíce ode dne zveřejnění, tzn. do 19. března 2005, předložily k projednávaným opatřením své připomínky.
(4) Komise dne 17., 18. a 22. března 2005 [3] skutečně obdržela připomínky zainteresovaných stran s ujištěním, že žádná z připomínek neobsahuje důvěrné informace.
Komise proto postoupila tyto připomínky (včetně připomínek došlých po stanované lhůtě) Itálii dopisy ze dne 18. a 30. března 2005, přičemž ji vyzvala, aby do jednoho měsíce podala své připomínky.
Aby byla zachována maximální průhlednost řízení, útvary Komise rozhodly, že zohlední i připomínky třetích stran doručené po stanovené lhůtě a že je oznámí (k čemuž došlo dne 30. března) italským orgánům stejně jako připomínky třetích stran obdržené ve stanoveném termínu.
Vyjádření Itálie k připomínkám třetích stran a k rozhodnutí o zahájení řízení obdržela Komise v dopisech ze dne 18. a 20. dubna 2005.
(5) Zároveň se dne 8. dubna 2005 uskutečnilo jednání s italskými orgány.
Jednání probíhalo na základě doplňujících informací požadovaných Komisí, jež Itálie odeslala stejnými dopisy ze dne 18. a 20. dubna.
Další informace, mimo jiné vyžádané Komisí dne 20. dubna, Itálie poskytla v dopisech ze dne 22. a 28. dubna 2005, ze dne 31. května 2005 a ze dne 1. června a 6. června 2005.
II. POPIS
II.1.
Situace v červenci 2004 a oznámení
II.1.1.
Nedávný finanční vývoj společnosti Alitalia
(6) Finanční situace společnosti Alitalia, která je v současnosti ze 62,3 % kontrolována italským státem, se po roce 2003 výrazně zhoršila.
Rozvaha za rok 2003 ukázala zvýšení ztráty (před zdaněním a před odpočtem mimořádných a finančních položek) na 379,5 milionů EUR proti 118,5 milionům EUR v roce 2002.
V roce 2004 obrat poklesl o 6 % proti roku 2003, navíc s výraznými změnami ve výpočtu letištních poplatků; čistým výsledkem očekávaným za celý rok 2004 by byla ztráta 850 milionů EUR.
Výsledek za čtvrté čtvrtletí roku 2004 (-104 milionů EUR před zdaněním a před odpočtem mimořádných položek) je v porovnání s rokem 2003 (-151 milionů EUR) lepší.
Za této situace Komise dne 20. července 2004 rozhodnutím z téhož dne [4] ("rozhodnutí o podpoře na záchranu") schválila podporu na záchranu v maximální výši 400 milionů EUR, která spočívá v záruce dluhopisů s úrokem ve výši 4,43 % za rok a splatných nejpozději do 12 měsíců od posledního poskytnutí prostředků.
Podle zprávy správních orgánů společnosti Alitalia o účtech k 30. červnu 2004 by tyto dluhopisy měly pokrýt finanční potřeby společnosti do března 2005.
(7) Italské orgány v rámci tohoto rozhodnutí Komise přijaly několik závazků, zejména:
a) Alitalia ujistila Komisi, že žádná z linek organizovaných v rámci letního letového řádu 2004 nezpůsobí zvýšení kapacit investic stanovených dne 31. prosince 2002 a že všechny linky budou rentabilní.
Alitalia také potvrdila, že na těchto linkách nepoužívá, ani v budoucnosti používat nebude dravé ceny; italské orgány poskytly Komisi v rámci svého rozboru plánu rekapitalizace určité údaje, které by měly potvrdit dodržování těchto závazků;
b) Italské orgány se také dne 13. července 2004 písemně zavázaly, že účast státu na kapitálu společnosti Alitalia bude nejdéle do dvanácti měsíců od poskytnutí podpor na záchranu, to jest do 8. října 2005, minoritní.
II.1.2.
Oznámení restrukturalizačních opatření
(8) Správní rada společnosti Alitalia dne 20. září 2004 přijala nový obchodní plán ("Piano industriale 2005 – 2008"), který by měl čelit vážnému rychlému zhoršování finanční situace.
Plán obsahuje řadu opatření vedoucích k obnovení ekonomické výnosnosti společnosti zvýšením produktivity a pracovní doby, kontrolou nákladů, efektivnějším využitím flotily, atd.
Nový plán stanoví zejména rozdělení dvou činností společnosti Alitalia: na jedné straně společnost letecké dopravy (AZ Fly), která si zachová právní podobu současné společnosti a na straně druhé služby, které budou převedeny na nově založenou dceřinou společnost ("AZ Services"), která bude zajišťovat údržbu, pozemní odbavování, výpočetní techniku a sdílené služby.
Plán zahrnuje odchod 3679 zaměstnanců v Itálii za použití právních prostředků stanovených k tomuto účelu, jako "cassa integrazione", která byla rozšířena na odvětví letectví, aby byly omezeny sociální dopady těchto opatření.
(9) Restrukturalizace společnosti Alitalia přináší dvojí rekapitalizaci:
a) na úrovni společnosti AZ Fly státními prostředky a kapitálem soukromých investorů ve výši přibližně 1,2 miliardy EUR na začátku roku 2005, nicméně až po schválení účtů za rok 2004 valnou hromadou akcionářů stanovenou na 27. a 28. června 2005;
b) na úrovni společnosti AZ Services, na kterou budou převedeny činnosti spojené s údržbou, pozemním odbavováním, výpočetní technikou a sdílenými službami společnosti Alitalia, přičemž rekapitalizace bude zajištěna veřejnou holdingovou společností Fintecna soukromým partnerům ve výši přibližně 220 milionů EUR v letech 2005 až 2007, a to před plánovaným postoupením jejich činností soukromým partnerům, případně po nezávislých odvětvích.
Tato rekapitalizace bude mít podobu kmenových a přednostních akcií, které zajistí přednostní dividendu.
II.1.2.1.
Rekapitalizace společnosti AZ Fly
(10) Vklad státu by měl probíhat stejně jako při rekapitalizaci v roce 2002 současně s vkladem soukromého sektoru; italské orgány prokázaly svou připravenost přijmout podobné závazky jako závazky, které přijaly dříve.
Nicméně, vzhledem k tomu, že oznámení bylo předloženo v předstihu, prohlášení o společném záměru bank oznamující jejich připravenost zaručit zdárný výsledek této operace v otázce účasti soukromých investorů nebylo v okamžiku oznámení k dispozici.
Je třeba ještě definovat další pravidla této operace, například snížení kapitálu před rekapitalizací, aby byly vyrovnány minulé ztráty; tyto změny mohou ovlivnit částku, kterou bude moci upsat stát, aby dodržel svým závazkům privatizovat společnost Alitalia.
II.1.2.2.
Rekapitalizace společnosti AZ Services
(11) Obě strany, Alitalia i Fintecna, podepsaly dvě prohlášení o společném záměru a s podporou svých konzultantů se domluvily na schématu zhodnocení, na jehož základě by společnost Fintecna získala do roku 2008 výnos ve výši přibližně 25 % investovaného kapitálu; strany musí ještě dojednat některé body této operace.
II.2.
Počáteční hodnocení Komise při rozhodování o zahájení řízení
(12) Na základě údajů, jenž má Komise k dispozici, nebylo možné vyloučit, že výše uvedené rekapitalizační operace budou státní podporou, jelikož nevyhovují principům soukromého investora působícího v tržním hospodářství.
Vzhledem k tomu, že společnost Alitalia již obdržela podporu na restrukturalizaci schválenou v roce 1997, potvrzenou v roce 2001 a poskytovanou v letech 1996 až 2001, by podle principu "jednou a dost" neměla mít na novou podporu nárok.
(13) Komise si tedy přeje, aby získala trvalé záruky na rekapitalizaci 1,2 miliardy EUR společnosti AZ Fly týkající se skutečné a souběžné účasti soukromého sektoru a dodržování závazků privatizace, které Itálie přijala v červenci 2004.
(14) Jelikož se jedná o převzetí kontroly společnosti AZ Services veřejným holdingem Fintecna, Komise by chtěla ověřit, až budou stanoveny detaily, a to i pomocí nezávislého odborného posudku, rentabilitu transakce včetně budoucích smluvních vztahů s přihlédnutím k existenci preferenčních akcií.
(15) Komise teda rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení, aby vzhledem k napjaté finanční situaci podniku co nejdříve ověřila slučitelnost dvou stanovených opatření rekapitalizace se společným trhem.
(16) Chtěla také dát možnost zúčastněným stranám vyjádřit se ke všem hlediskům plánu restrukturalizace a kapitalizace společnosti Alitalia, na které by považovaly za nutné ji upozornit.
Pokud by rekapitalizační opatření, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí, byla kvalifikována jako "státní podpora", pro stanovení jejich slučitelnosti by měly být použity všechny platné právní předpisy Společenství v dané oblasti.
Novou podporou na restrukturalizaci by tudíž byl jasně porušen princip jednorázové podpory (jelikož společnost Alitalia již státní podporu pobírala v minulosti a od ukončení posledního plánu restrukturalizace z let 2000-2001 neuběhlo deset let).
Komise dále připomněla, že podpora na restrukturalizaci schválená v roce 1997 byla podmíněna neudělením dalších podpor podobného typu společnosti Alitalia.
Italské orgány opět přijaly obdobný závazek pro stávající rekapitalizaci v okamžiku schválení podpory na záchranu v červenci roku 2004.
(17) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise došla k závěru, za předpokladu, že rekapitalizační opatření nebo výhody poskytnuté společnosti Alitalia by byly považovány za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, měla by pochybnosti o slučitelnosti dané podpory se společným trhem s ohledem na odchylky uvedené v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy.
III. PŘIPOMÍNKY ZAINTERESOVANÝCH STRAN
III.1.
Upozornění k připomínkám zúčastněných stran
(18) Komise zjistila, že některé zúčastněné strany (v tomto případě některé letecké společnosti a asociace zastupující některé letecké společnosti) částečně kritizují plánovaná finanční opatření, to jest rekapitalizaci společnosti AZ Fly a převedení kontroly nad společností AZ Servizi na holding Fintecna, které jsou předmětem zahájení řízení ze dne 19. ledna 2005, ale zejména kritizují využití podpory určené na záchranu podniku společností Alitalia, zejména vývoj společnosti v oblasti letových spojení a příslušné tarifní politiky.
V níže uvedených připomínkách se Komise snažila rozlišit tato dvě hlediska. Komise upozorňuje, že ve skutečnosti umožnila zúčastněným stranám vyjádřit jejich připomínky k podpoře na záchranu s cílem zajistit maximální průhlednost řízení vyplývajícího z tohoto rozhodnutí za předpokladu, že rekapitalizační opatření by mohla být klasifikována jako podpora, a tudíž hodnocena jako taková, nicméně že v řízení na tento bod nebude brán zřetel.
III.2.
Připomínky předložené zúčastněnými stranami
III.2.1.
Připomínky předložené společně osmi evropskými společnostmi dne 17. března 2005
(19) Osm leteckých společností Austrian Airlines, British Airways, Finnair, Hapag Lloyd Flug, Iberia, Lufthansa, Scandinavian Airlines a TAP, dále jen "osm společností", v dopise ze dne 17. března 2005 vyjádřilo názor, že nebyly splněny podmínky, na jejichž základě měla být poskytnuta podpora na záchranu a že plán restrukturalizace společnosti Alitalia obsahuje nové podpory; dle názoru pisatelů tyto dvě okolnosti jasně dokazují přelévání (spill-over).
III.2.1.1.
Poznámky týkající se rekapitalizace
(20) Osm společností považuje soustředění Komise na snížení účasti státu ve společnosti Alitalia za přehnané a za sporné považuje i slučitelnost rekapitalizace společnosti AZ Fly, převzetí kontroly nad společností AZ Servizi a opatření veřejné podpory; dle jejich názoru, vzhledem k neschopnosti společnosti Alitalia zajistit dostatečnou návratnost investic, princip soukromého investora nebyl uspokojen.
V jedné z příloh osm společností poukazuje na tyto skutečnosti:
a) nebyl dodržen závazek stanovený v rámci podpory na záchranu (bod 41 rozhodnutí o záchraně) privatizovat společnost Alitalia do dvanácti měsíců.
Ve skutečnosti na základě rozdělení společnosti na AZ Fly a AZ Servizi může být tento princip aplikován pouze na první společnost, zatímco z podpory těžily i činnosti společnosti druhé (bod 58 rozhodnutí o zahájení řízení).
Proto plán předložený společností Alitalia není adekvátní, přičemž "adekvátní" plán měl být předložen do 12. června 2005;
b) předložené hodnocení rentability společnosti Fintecna (v dopisech nesprávně nazývané "Finmeccanica") je chybné; pisatelé jsou toho názoru, že by část kapitálu společnosti AZ Servizi v držení společnosti AZ Fly měla být započítána do výpočtu státního podílu v kapitálu této společnosti a že by výpočet návratnosti (hurdle rate) by měl být opraven;
c) podmínky, kterými se řídí závazek Itálie privatizovat společnost AZ Fly (bod 28 rozhodnutí o zahájení řízení) nejsou akceptovatelné; podíl státu na operaci (750 milionů EUR) musí být, podle jejich názoru, okamžitě snížen, zejména proto, že není možné brát zřetel na případné "neočekávané a nevýhodné podmínky" na trhu; pisatelé připomínají, že v případě společnosti Iberia [5] Komise neschválila žádost španělských orgánů o odložení privatizace společnosti požadované z důvodů problematické privatizace jihoamerických přidružených společností;
d) rozhodnutí o zahájení řízení nestanoví případné další prvky státní podpory jako rozšíření plánu sociálního dopadu na propuštěné zaměstnance (bod 18 a bod 19); vzhledem k tomu, že tato hlediska nebyla oznámena, vytváří nelegální podporu, která musí být získána zpět.
Osm společností připomíná, že ve výše zmiňovaném případě společnosti Iberia musela španělská společnost hradit veškeré náklady na restrukturalizaci z vlastních zdrojů; i v případě společnosti Alitalia by se mělo postupovat stejným způsobem a náklady na snížení personálu by měly být zahrnuty do nového plánu restrukturalizace.
e) osm společností dále poukazuje na fakt, že některé okolnosti nebyly prezentovány podrobně. Například z bodu 48 rozhodnutí o zahájení řízení není zcela zřejmé, zda-li dvě citovaná řešení nákupu A319 byla rozhodnuta dne 30. května 2000. Tato řešení by neměla být uplatněna díky podpoře poskytnuté na záchranu společnosti.
III.2.1.2.
K obchodnímu vývoji a podpoře na záchranu
(21) Osm společností míní, že kritickým bodem je snaha společnosti Alitalia podobnými postupy zvyšovat vlastní kapacitu a otevírat nové linky, které jsou ztrátové vinou agresivní cenové politiky společnosti Alitalia.
(22) Pisatelé mají za to, že nově zavedené linky do východní Evropy mohly být zprovozněny pouze díky teoretickému ukončení původních linek, které jsou ve skutečnosti provozovány partnerskými společnosti jako Air France a Alitalia Express, kde společnost Alitalia může na základě dohod o sdílení kódů bez omezení prodávat letenky a dosahovat příslušného obratu.
(23) Pisatelé se domnívají, že linky do Skopje, Záhřebu, Timisoary, Budapešti, Sarajeva a Petrohradu uvedené do provozu v listopadu 2004 jsou neekonomické. Většina z nich je úzce spojena z "etnickým" tokem během letních měsíců, společnost Alitalia však pokračovala v tarifní politice zavedené u příležitosti uvedení do provozu těchto linek ještě dlouho po tomto období, aby mohla zaplnit vlastní stroje, čímž se linky dostaly do ztráty.
(24) Osm společností došlo k závěru, že pokračování v podpoře, z níž by těžila společnost AZ Fly, by prodloužilo současný neuspokojivý stav, který jen oddaluje konečné konsolidované řešení a omezení činností a přesouvá problémy společnosti na její nejvýznamnější konkurenty.
Pisatelé proto žádají Komisi, aby přijala opatření nezbytná k nápravě situace.
(25) V příloze 2 dopisu ze dne 17. března 2005 osm společností porovnává vývoj nabídky společnosti Alitalia v prvním týdnu měsíce června 2004 a měsíce června 2005.
a) v rámci národního provozu je 20 destinací obsluhováno ve dvou případech; četnost se zvýšila o 17 % a nabízená místa o 20 %;
b) v rámci Evropy bylo zprovozněno deset nových destinací (Birmingham, Manchester, Lyon, Krakov, Skopje, Záhřeb, Timisoara, Budapešť, Sarajevo a Petrohrad); četnost se zvýšila o 17 % a nabízená místa o 10 %;
c) do provozu mimo Evropu byly přidány dvě nové destinace (Dillí a Šanghaj), zatímco byl zrušen let do města Accra; četnost se zvýšila o 22 % a nabízená místa o 15 %;
(26) V tabulkách přiložených k dopisu osm společností předkládá teze postavené na následujících bodech:
a) kompenzace snížení kapacit AZ mezi Římem, Milánem a Paříží partnerem Air France a mezi Milánem a Londýnem dceřinou společností Alitalia Express;
b) výrazné zvýšení četnosti letů do střední a východní Evropy (99 týdně v červnu 2004, 207 plánovaných na červen 2005);
c) konstatování cenového vedení společnosti Alitalia pro destinace ve střední a východní Evropě;
d) konstatování zisku podílu na trhu dosaženého společností Alitalia od října do prosince 2004 v souvislosti s destinacemi ve střední a východní Evropě v době stagnace nebo poklesu;
e) konstatování zisku podílu na trhu dosaženého společností Alitalia pro destinace ve střední a východní Evropě v období od září 2004 do ledna 2005 v porovnání se stejným obdobím v letech 2003-2004;
f) konstatování provozování ztrátové linky Milán Malpensa – Petrohrad.
(27) Nakonec, v příloze 1 dopisu, osm společností protestuje proti podpoře na záchranu, a to z těchto důvodů:
a) podpora, mimo jiné určená na pokrytí negativního peněžního toku (body 15 a 39 rozhodnutí o podpoře na záchranu), je ve skutečnosti využívána na vyplácení mezd a kompenzaci zvýšené ceny leteckého petroleje (bod 23 rozhodnutí o zahájení řízení);
b) podpora nebyla využívána od 1. října 2004, ale pouze od 15. prosince 2004.
Autoři dopisu z toho vyvozují, že podpora nebyla potřebná ve čtvrtém čtvrtletí roku 2004, ale až v prvním čtvrtletí roku 2005 ve dvojnásobném objemu v porovnání s plánovaným objemem; podle jejich názoru byla tudíž podpora poskytnuta nelegálně a měla by být znovu přezkoumána s ohledem na nové stanovisko k záchraně a restrukturalizaci z roku 2004, které předpokládá splatnost v maximálně šestiměsíční lhůtě (a ne za dvanáct měsíců), to v tomto případě znamená do 15. června 2005;
c) podle názoru autorů dopisu předložený plán restrukturalizace není pro šestiměsíční období přiměřený, protože není vyloučeno, že neobsahuje prvky státní podpory, vzhledem k tomu, že se zakládá na zahájení řízení.
III.2.2.
Doplňující dopis společnosti British Airways (BA) ze dne 18. března 2005
III.2.2.1.
K rekapitalizaci
(28) V dopise ze dne 18. března 2005 adresovaném Komisi BA připomíná podporu, která byla dříve udělena společnosti Alitalia a schválena Komisí; BA se domnívá, že za stávající situace plánované rekapitalizační operace nejsou v souladu s principem tržně jednajícího investora a že jsou novou, neslučitelnou, podporou.
BA s lítostí konstatuje, že informace poskytnuté v rozhodnutí, jímž bylo zahájeno řízení, jsou neúplné a pro vyjádření vlastních připomínek k případným dalším novým dokumentům žádá o více času.
Společnost k tomuto tématu cituje podmínky, na jejichž základě byly poskytnuty společnosti Alitalia půjčky a podmínky převodu dluhu na společnost AZ Servizi.
III.2.2.2.
K obchodnímu vývoji a podpoře na záchranu
(29) BA potvrzuje připomínky vyjádřené společně s ostatními osmi leteckými společnosti a je toho názoru, že společnost Alitalia využila podporu na záchranu k vývoji přesahujícímu rámec trhu.
BA se cítí poškozena zejména linkou Itálie – Dillí, pro kterou je italský trh omezen a která je z velké části namířena na britský trh.
(30) BA se dotýká tří různých pohledů:
a) první se týká práv na provoz z Milána, jež z technického hlediska znevýhodňují zahraniční společnosti, které musí využívat a odlétat z Malpensy, zatímco Alitalia by pokračovala v odbavování svých letů z Linate.
Stejným způsobem by společnost AZ Express čtvrtým denním letem na trase Linate – Londýn využívala preferenčního provozu, zatím co konkurenti mohou provozovat pouze lety tři;
b) dále BA tvrdí, že by Alitalia využila větší část ze snížení odpovídajícího 40 milionům EUR na navigaci interních letů;
c) nakonec BA tvrdí, že se jí italské orgány v roce 2004 snažily zabránit být price leader na dlouhých trasách s odlety z Itálie a přestupy v Londýně a že tato snaha byla zmařena pouze díky zásahu příslušných britských orgánů.
III.2.3.
Doplňující dopis společnosti Austrian Airlines ze dne 17. března 2005
(31) Společnost Austrian Airlines (OS) v dopise obsahujícím doplňující informace odeslaném dne 17. března 2005 Komisi z velké části reprodukuje argumenty prezentované společně s ostatními sedmi leteckými společnostmi nebo argumenty BA.
Co se týče tržního jednání společnosti Alitalia a podpory na záchranu, OS upozorňuje na to, že jednání společnosti Alitalia výrazně ovlivnilo její postavení na trhu, protože OS působí na geograficky blízkých územích, kde je již konkurence přítomná v jiné podobě, kterou OS považuje za "normální", protože není spojena s veřejnými podporami, jako například nízkonákladové společnosti nebo přepravci ze střední Evropy, jako na příklad Czech Airlines.
(32) Ke svému dopisu OS přiložila kopie interních mailů s cílem dokázat, že Alitalia působí na příslušném trhu a v konkrétním termínu v pozici price leadera; dále také přikládá souhrnné tabulky obsahující lety společnosti Alitalia a OS s odlety z Bruselu do přibližně dvaceti destinací v období březen-květen 2005.
III.2.4.
Připomínky asociace ELFAA ze dne 22. března 2005
(33) Asociace ELFAA (EURopean Low Fares Airline Association), ve které bylo v březnu 2005 sdruženo deset leteckých společností (Norwegian, Transavia, Hapag-Lloyd Express, Air Berlin, Flybe, Sterling, Sky EURope, Wizzair, Sverige flyg a Ryanair) v dopise odeslaném Komisi faxem dne 22. března 2005 předložila vlastní připomínky.
(34) Co se týče formy, asociace ELFAA by, vzhledem k tomu, že se jí případ částečně dotýká, si přála nahlédnout do spisu a také by se ráda účastnila konzultace před konečným rozhodnutím.
S politováním konstatuje, že Komise před zahájením řízení nepočkala na definitivní informace ze strany Itálie a domnívá se, že tato skutečnost spolu s vyjádřením "závažných pochybností" v textu rozhodnutí o zahájení řízení naznačují, že by Komise na předmětný případ nehodlala přesně aplikovat platné normy související se státními podporami.
III.2.4.1.
K rekapitalizaci
(35) Co se týče rozhodnutí o zahájení řízení, ELFAA se rozhodně staví proti plánovaným opatřením Itálie.
Zmiňuje převod dluhu společnosti Alitalia Fly ve výši 1,6 miliard EUR na AZ Servizi, veřejnou podporu ve výši 300 milionů EUR na plánovaný sociální plán a plánovanou rekapitalizaci společnosti AZ Fly provedenou italským státem ve výši 750 milionů EUR.
III.2.4.2.
K obchodnímu vývoji a podpoře na záchranu
(36) ELFAA je toho názoru, že společnost Alitalia porušila pravidla stanovená pro podporu na záchranu oznámením úmyslu rozšířit vlastní flotilu, koupit konkurenční společnost a otevřít devět nových letových tras.
ELFAA se dále domnívá, že AZ by měla k dispozici k výhradnímu užívání letištní struktury bez celkového zahrnutí nákladů na tyto struktury do částek fakturovaných společnosti, přičemž by mohly vzniknout na základě nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství k trasám v rámci Společenství [6] neopodstatněné závazky veřejné služby; k tomuto tématu cituje nedávný případ 18 tras spojujících Sardínii s kontinentem [7].
IV. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ITÁLIÍ
(37) Stejně jako připomínky vznesené zainteresovanými třetími stranami, i komentář Itálie k těmto připomínkám byl rozdělen do dvou částí: na straně jedné komentář týkající se hledisek, na jejichž základě bylo řízení zahájeno (nebo-li plánované rekapitalizace společnosti AZ Fly a odkoupení části podílu ve společnosti AZ Servizi společností Fintecna) a na straně druhé komentář týkající se kontroly podpory na záchranu schválené v roce 2004, ke kterým Komise žádala o příspěvek třetí strany a Itálii; co se posledního hlediska týče, jde o vývoj nabídky a jednání společnosti Alitalia na trhu, stejně jako o podmínky, za kterých byla využita půjčka garantovaná podporou na záchranu.
Na závěr se citují některé komentáře Itálie týkající se otázek, které vznesly třetí subjekty, ale které nespadají ani do jedné výše uvedené skupiny.
(38) Itálie potvrdila, že komentář asociace ELFAA je nepřijatelný, protože byl datován dnem 21. března 2005, tudíž byl formulován po uplynutí termínu stanoveného na jeden měsíc od zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení; nicméně Itálie se vyjádřila i k tomuto komentáři.
(39) Italské orgány, které dále Komisi přeložily přesvědčení o tom, že je nutné, aby Komise v krátkém čase přijala kladné rozhodnutí; připomínají, že valná hromada společnosti Alitalia, jejímž úkolem bude schválení účetní uzávěrky za rok 2004, byla naplánována na dny 27. a 28. června 2005, to znamená na konci 180denního období po dokončení účetní uzávěrky předepsaného zákonem; dále upozorňují na to, že správní rada, která schválí rozpočet, zasedá dne 20. května 2005 [8].
V případě, že Komise rekapitalizaci neschválí nebo neposkytne k této otázce alespoň nějaké vysvětlení, společnost Alitalia nevylučuje riziko, že před nahromaděním ztrát bude muset být rozpočet vytvořen na základě hypotetické likvidace a přerušení provozu.
IV.1.
Připomínky předložené k rozhodování o zahájení řízení
IV.1.1.
K rekapitalizaci společnosti AZ Fly
(40) K tomuto bodu Itálie upřesňuje, že se společnost Alitalia obrátila na různé italské bankovní instituce s žádostí o vydání prohlášení o společném záměru potvrzujícím jejich připravenost zaručit zdárný výsledek připravované rekapitalizace v duchu dopisů o společném záměru bank obdržených při rekapitalizaci v roce 2002 a v souladu s požadavky Komise.
Itálie prohlašuje, že v tomto smyslu obdržela závazek Deutsche Bank, jenž plně pokrývá částku drženou italským státem za tímto účelem, na níž však stát nemůže podepsat rekapitalizaci, aby byl dodržen závazek, dle kterého účast státu na kapitálu společnosti Alitalia nesmí překročit 50 % na konci operace.
Itálie se domnívá, že širší rozsah tohoto závazku oproti roku 2002 dokazuje reálnou uskutečnitelnost privatizace.
Dále tvrdí, že obsah prohlášení vyvrací veškeré pochybnosti o částce a přesných podmínkách účasti státu na rekapitalizaci.
(41) Komise obdržela kopii dopisu o společném záměru datovanou ze dne 19. dubna 2004 odeslanou ze strany Deutsche Bank společnosti Alitalia, v němž Deutsche Bank souhlasí s uzavřením smlouvy, jejímž cílem je poskytnout záruky a zaručit dobrý výsledek rekapitalizace na částku nepřevyšující 1,2 miliardy EUR s maximálním rizikem 650 milionů EUR, nicméně na částku, díky níž bude možné snížit podíl italského státu na kapitálu společnosti na 49,9 %.
Deutsche Bank a AZ Fly se dohodly na tom, že cena nebo cenové rozpětí nově vydaných akcí bude projednáno společně a že na něj bude aplikována sleva alespoň o […] [9] % v porovnání s cenou na burze poté, co bylo vzato v potaz přerušení práva na upsání.
(42) Itálie předala Komisi analýzu zpracovanou Deutsche Bank, v níž jsou upřesněny okolnosti rekapitalizace AZ Fly v porovnání s podobnými operacemi uskutečněnými na různých evropských trzích po roce 2003.
a) banka zejména upřesňuje, že podmínky, za nichž bude operace zahájena, jsou ovlivněny předešlým nepříznivým výsledkem společnosti, jejíž vedení se v současnosti zaměřuje na snížení nákladů, a která se musí potýkat se složitým konkurenčním prostředím, přesněji s konkurenty na vnitrostátním trhu a výrazným zvýšením paliva v posledních měsících, přičemž by tyto okolnosti mohly negativně ovlivnit uzávěrku společnosti.
Úspěch plánu průmyslové restrukturalizace je tudíž zvlášť důležitý k přesvědčení investorů podepsat navýšení kapitálu, zejména na základě značného snížení současného podílu majoritního akcionáře;
b) vzhledem k současnému složení kapitálu společnosti Alitalia, složeného z malých soukromých akcionářů, kde nejsou přítomny investiční fondy zaměřené na leteckou dopravu, a opakovanému kolísání odvětví bude nutné zainteresovat na operaci specializované investory, kteří se zaměří zejména na vytvořený kapitálový zisk.
K upoutání této poptávky je nutná nabídka titulů za dostatečně přitažlivou upisovanou cenu;
c) s odvoláním na přibližně třicet rekapitalizací uskutečněných od dubna 2003 na většině evropských burz, jejichž podrobnosti jsou předloženy ve zmiňovaných odpovědích, s průměrnou částkou 1240 milionů EUR odpovídající 43,2 % původního kapitálu, rozdíl mezi upisovanou cenou a teoretickou cenou bez práva na upsání (nebo TERP) [10] se v průměru pohyboval od 22,8 % do 28,1 % na restrukturalizovanou společnost [11];
d) v případě společnosti Alitalia je plánováno zvýšení kapitálu na 127 % současné částky (odpovídající přibližně 943 milionům EUR), což znamená, že navýšení odpovídá období více než 1500 dní obchodování s tituly na burze v nedávném období.
Rozdíl ceny založený na tomto kritériu v podobných případech, například případ Heidelberg Cement, přesáhl 38 %.
(43) Itálie upřesnila, že výše uvedený rozdíl […] % bude aplikován na všechny nově vydané akcie a potvrdila také, že ze strany Deutsche Bank neobdržela žádné zvláštní požadavky zaměřené na podmínky upsání akcií, jehož je banka garantem; v tomto smyslu neexistuje ani žádná dohoda mezi Deutsche Bank a ministerstvem financí.
(44) Příspěvky na záruky a příspěvky na správu byly stanoveny na […] % hodnoty zaručené ze strany Deutsche Bank nebo sdružení; k tomu bude připočtena odměna za závazek ve výši […] %.
I k tomuto bodu Itálie předložila analýzu zpracovanou Deutsche Bank, z níž vyplývá, že tato celková odměna [řádově 5 %] [12] z garantované částky je v souladu s podobnými operacemi uskutečněnými po konci roku 2002:
a) banka znovu opakuje úvahy předložené k odvětví, omezení společnosti Alitalia na burzovním trhu a nezbytnost v maximální míře zvýšit poptávku pomocí opatření, jež pobídnou banky k upsání kapitálu;
b) průměrná odměna vyplývající z přibližně třicet rekapitalizací uskutečněných od listopadu 2002 na většině evropských burz, jejichž podrobnosti jsou předloženy ve zmiňovaných odpovědích a jež jsou plně v souladu s výše uvedeným seznamem, odpovídá 3,44 %.
U operací [13] srovnatelných s operací společnosti Alitalia z hlediska objemu kapitálu na burze a počtu obchodovaných dnů na burze byl průměr 4,96 %;
c) například při navýšení kapitálu společnosti Fastweb S.p.A o 800 milionů EUR v únoru 2005 s lepším rizikovým faktorem poplatek činil 5,38 %; u společnosti Rhodia, srovnatelné se společností Alitalia v počtu dní na burze, poplatek za kapitalizaci a rozdíl TERP činili 5,60 %.
(45) K zajištění plné efektivity upsání soukromému sektoru, italské orgány odeslaly Komisi dne 22. dubna 2005 formální závazek následujícího znění:
"Italské orgány se zavazují k upsání vlastní části na předpokládaném navýšení kapitálu společnosti Alitalia za stejných tržních podmínek, jež budou nabídnuty soukromým investorům, zejména z hlediska emisní ceny a práv vázaných na nově vydané akcie, a to v takovém rozsahu, aby podíl na kapitálu společnosti v okamžiku ukončení operace odpovídal 49,9 %.
Italské orgány, mimo jiné, poté, co vzaly v úvahu obsah dopisu Deutsche Bank odeslaného společnosti Alitalia dne 19. dubna 2005 a následně předaného příslušnému zastupitelství [14], se zavazují, že do operace spojené s předmětným navýšením kapitálu vstoupí až po vytvoření odkládací podmínky závazku přijatého společností Deutsche Bank ve výše uvedeném dopisu a že tudíž instituce odpovědné za upsání se formálně a bezvýhradně – s výjimkou nepředvídatelných okolností vyšší moci, válečného stavu, teroristického útoku, atd. – se zavázaly garantovat "dobrý výsledek" operace rekapitalizace.
Italské orgány se dále zavazují: okamžitě po ujednání a prvním upsání navýšení kapitálu ze strany ministerstva financí předložit Komisi konečné verze smluv uzavřených s bankami, z nichž budou vyplývat výše uvedené formální a neovlivnitelné závazky k upsání, po ukončení operace předložit zprávu o výši skutečně upsaného výše uvedeného navýšení kapitálu".
(46) Itálie dále vyvrací domněnku, podle níž by privatizace [15] omezující se na společnost AZ Fly byla v rozporu se závazky vyplývajícími z rozhodnutí o podpoře na záchranu.
V tomto smyslu se Itálie odvolává na text rozhodnutí o zahájení řízení [16] a na postupy soukromé správy související s operací AZ Servizi.
Těmito soukromými postupy je řízen jak nákup podílu holdingem Fintecna ve společnosti AZ Servizi, tak konečný cíl postoupení předmětných činností třetím osobám.
(47) Co se týče vlivu nepředvídatelných a nepříznivých situací na trhu na vývoj operace, Itálie popírá případ Iberia uváděný třetími stranami, protože v tomto případu Komise musela vyloučit jakoukoliv možnost další podpory, protože situace společnosti ji neopravňovala.
Itálie naopak tvrdí, že závazek k privatizaci Komise vždy podmiňovala příznivými a předvídatelnými podmínkami na trhu [17].
(48) Itálie také dne 22. dubna 2004 předložila Komisi aktualizaci plánu průmyslové restrukturalizace společnosti Alitalia přijatou dne 14. dubna 2004 správní radou společnosti.
Přepracovaný plán je založen na stejném postupu jako plán původní, opět je rozdělen do dvou fází: první fáze, ozdravná, bude probíhat v letech 2005-2006, fáze druhá, oživovací, v letech 2007-2008; zatímco ve druhé fázi je plánován vývoj nabídky díky novým letadlům, počáteční fáze je věnována zajištění pokračování provozování činností, maximalizaci existující nabízené kapacity a zlepšení produktivity.
Oproti původnímu plánu přepracovaný plán počítá s 30 % zvýšením ceny pohonných hmot (roční nárůst nákladů se bude řádově pohybovat okolo 75 milionů EUR) a vychází z mírnějších předpokladů jednotného zisku/výnosu z letů na krátké a střední vzdálenosti odůvodněných vstupem konkurenčních nízkonákladových společností na vnitrostátní trh.
Přepracovaný plán však zachovává předpokládanou úroveň výnosů, dosaženou výraznějšími opatřeními na straně výdajů, jejichž prostřednictvím bude, díky důkladnější znalosti společnosti ze strany nového vedení a díky dobrému vývoji zavedených opatření, v roce 2006 ušetřeno dalších 160 milionů EUR.
Bodu rovnováhy by tudíž bylo dosaženo do konce roku 2006 v souvislosti s provozními náklady měřenými v CATK (náklady na tunokilometr) sníženými, v souladu s plánem z října 2004, o přibližně […] % za dobu trvání plánu s o málo výhodnější výchozí situací v roce 2004; marže vypočítaná jako EBITDAR [18] by se změnila z […] % v roce 2005 na 14 % v roce 2008 (v původním plánu příslušné hodnoty odpovídaly […] a 14 %).
IV.1.2.
K rekapitalizaci společnosti AZ Fly holdingem Fintecna
(49) K této otázce Itálie připomíná, že Komise se rozhodla využít pomoci Ernst & Young Italia, aby se ujistila o slučitelnosti operace; nepředkládá však žádné doplňující údaje, pouze konstatuje, že jednání mezi Itálií a holdingem Fintecna pokračují.
Postoupení pozemních aktivit ze společnosti Alitalia na společnost AZ Servizi, které předchází vlastní rekapitalizaci, naplánované na konec dubna 2005, bylo opravdu uskutečněno [19].
(50) Co se přednostních akcií týče, Itálie připomíná, že tato praxe je v Evropě běžně používaná a jako příklad uvádí stanovy společností Volkswagen AG a Unilever; zároveň poukazuje na důležité postavení tohoto typu kapitálu ve společnostech Hugo Boss, Henkel a Porsche, kde se pohybuje mezi 40 % a 50 % celkových akcí a na jeho méně výrazné postavení ve společnostech jako Abertis, BMW, MAN, RWE.
(51) Italské orgány se domnívají, že účast společnosti AZ Fly ve společnosti AZ Servizi nemá být zahrnuta do výpočtu návratnosti (hurdle rate); fakticky se totiž společnosti nepodílí na navýšení kapitálu ve společnosti AZ Servizi, ale na druhou stranu se následně osvobodí od svého podílu.
(52) Jako odpověď na připomínky, podle nichž by měly být dluhy společnosti Alitalia převedeny na společnost AZ Servizi, italské orgány odpovídají, že finanční dluh společnosti Alitalia ve výši 1,7 miliard EUR má podobu konvertibilních dluhopisů nebo dluhů provázených reálnou zárukou flotily; proto veškeré finanční dluhy zůstanou na společnosti AZ Fly.
(53) Itálie zároveň upřesnila podmínky dříve sjednané mezi holdingem Fintecna a společností Alitalia v souvislosti s budoucím rozdělením produktu vzniklého na základě investic do AZ Servizi a formulovaného v prohlášení o společném záměru ze dne 13. října 2004 podepsaném oběmi smluvními stranami [20].
Strany se dohodly, že současná a budoucí účast společnosti Alitalia na jednáních o případném postoupení činností společnosti AZ Servizi a její ochota toto usnadnit i prostřednictvím smluvních ujednání, za předpokladu, že nebude negativně ovlivněna její smluvní pozice v otázce služeb nebo cen, by měla být kompenzována i jinou formou, než pouhým matematickým podílem na zisku společnosti AZ Servizi.
Proto se holding Fintecna a společnost Alitalia dohodly, že část výnosů získaných holdingem Fintecna, převyšující 25 % vnitřní návratnosti (Internal Rate of Return (IRR)) [21] bude navrácena společnosti Alitalia, a to ve výši […] % z části převyšující tuto hodnotu.
Hodnocení bude provedeno na základě uskutečněného postoupení, v případě, že toto bylo dokončeno, a nebo k 31. lednu 2008 na základě toků získaných holdingem Fintecna a hodnocení ekonomického kapitálu společnosti AZ Servizi v držení holdingu Fintecna.
Při hodnocení bude použita metoda uvedená v současném průmyslovém plánu předloženém Komisi a zpráva nezávislého odborníka.
(54) Co se budoucích smluvních vztahů mezi společnostmi AZ Fly a AZ Servizi týče, Itálie podotýká, že tarify, jenž budou uplatňovány pro jednotlivé služby zůstanou v rámci tržního rozpětí, a to i v případě, že by z jednání vzešly vyšší tarify než tarify původně navrhované společností Alitalia.
Výše uvedené zapříčinilo snížení slevy za úkony údržby z […] na […] % ve prospěch společnosti AZ Fly, přičemž maximální slevy na trhu většinou dosáhne společnost, která uzavře výhradní smlouvu na údržbu své flotily s jediným dodavatelem na dobu sedmi let.
Stejným způsobem ponechá tarify v rámci tržního rozpětí odměna ve výši […] % vyjednaná s holdingem Fintecna pro fakturaci pozemního odbavování.
(55) Po zasedání správní rady společnosti Alitalia uskutečněného dne 26. května 2005 Itálie dne 1. června 2005 předložila Komisi i konečnou smlouvu podepsanou společností Alitalia a holdingem Fintecna upravující podmínky vstupu holdingu do AZ Servizi.
(56) Itálie upřesnila, že další podmínka dohodnutá smluvními stranami, jmenovitě zpětné postoupení AZ Fly části zisku z produktivity v maximální výši odpovídající […] % z obratu (odpovídající […] milionům EUR během čtyřletého oznámeného plánu [22]), je právě kompenzací těchto hodnot; současné podnikatelské záměry subjektů AZ Fly a AZ Servizi obsahují souvislou hypotézu o možných budoucích fakturovaných/vyplácených cenách služeb a tarifech pro AZ Servizi a produktech pro AZ Fly.
(57) Po aktualizaci průmyslového plánu na období 2005-2008 schváleného dne 14. dubna 2005 Itálie ujistila Komisi, že plán nemá žádný materiální dopad na AZ Servizi, a tudíž neovlivní valorizaci podniku a výnosnost investic plánovaných holdingem Fintecna.
V této souvislosti bylo, na základě dokumentace připravené ústavem Mediobanca, upřesněno, že konečná hodnota zůstane oproti plánované hodnotě nezměněna, přičemž počáteční hodnota AZ Servizi bude 94 milionů EUR oproti předpokládaným 97 milionům a že vklad holdingu Fintecna bude 216 milionů EUR oproti předpokládaným 221 milionům a koeficient vnitřní návratnosti (IRR) by zůstal na 25,3 %.
(58) Co se stanov a povahy podniku nezávislého na holdingu Fintecna týče, italské orgány, kromě informací uvedených v bodě 33 rozhodnutí o zahájení řízení, potvrdily, že stanovy Fintecna netěží žádných výhod: jinými slovy, správní rada, mimo jiné jmenovaná akcionářem, tudíž italským státem, nese vůči třetím osobám a vůči vlastnímu podniku odpovědnost za svá správní rozhodnutí; z hlediska úpadkového práva jsou stanovy společnosti v souladu s právem soukromých společností; neexistuje žádná právní záruka, obecná nebo konkrétní, ze strany italského státu ve prospěch holdingu Fintecna a společnost splnila všechny povinnosti týkající se zveřejňování, díky nimž je možné vyloučit odpovědnost jediného akcionáře v souladu s čl.
2362 italského občanského zákoníku.
(59) Na žádost Komise Itálie zároveň upřesnila povahu vztahů mezi holdingem Fintecna a ex IRI S.p.A. Po úpadku společnosti IRI dne 27. června 2000 přistoupil stát k reorganizaci a převodu příslušného podílu.
Do státní pokladny bylo vyhláškou ze dne 21. prosince 2000 převedeno 53 % akcií Alitalia v předběžné hodnotě 1797128641402 ITL odpovídající přibližně 654,5 milionům EUR.
Tato hodnota musí upravena být po postoupení, i když částečném, vlastněných cenných papírů nebo po hodnocení provedeném dvěmi konzulenty v případě, že to Ministerstvo financí uzná za vhodné.
Převedení nebylo realizováno platbou, ale poskytnutím bezúročné půjčky ze strany IRI do státní pokladny ve stejné hodnotě.
(60) Při rekapitalizaci společnosti Alitalia schválené Komisí dne 19. června 2002, část operace byla vyhrazena Ministerstvu financí, aby do kapitálu začlenilo poslední dvě tranše podpory na restrukturalizaci.
Vzhledem k výhradnímu opčnímu právu ostatních akcionářů, v souladu s článkem 2441 Občanského zákoníku, stanovená hodnota akcie (0,96 EUR) byla za tímto účelem certifikována firmou Deloitte and Touche, auditorem společnosti Alitalia.
Tato hodnota byla použita i pro určení definitivní hodnoty vkladu ze strany IRI z roku 2000 do státní pokladny stanoveném Vyhláškou ze dne 27. června 2002 na celkovou hodnotu přibližně 788 milionů EUR.
Vyhláška mimo jiné stanovuje, že posledním termínem bezúročné půjčky/úvěru bude schválení uzávěrky IRI za rok 2002.
(61) Následná vyhláška ze dne 2. dubna 2003 mimo jiné stanovuje, že holding Fintecna převzal IRI dne 1. prosince 2002 a upravuje podmínky rozšíření půjčky/úvěru v závislosti na nutnosti zakročit v krátkém časovém horizontu; datum rozšíření, a tudíž vrácení Ministerstvu financí, bylo posunuto na okamžik úplného postoupení podílu drženého Ministerstvem financí nebo nejpozději do prvního schválení účetní uzávěrky holdingu Fintecna za rok 2004, to znamená nejpozději do 30. června 2005.
IV.2.
Připomínky ke kontrole podpory na záchranu
(62) Italské orgány podotýkají, jak je podrobněji uvedeno v bodech 63 až 84, že se pravděpodobně poznatky třetích stran velmi často zakládají na přibližných nepřesných skutečnostech a zaměřují se pouze na domnělé navýšení nabízených kapacit a na domnělou existenci dravých cen na provozovaných linkách.
Připomínky třetích stran dále obsahují "agresivní" tvrzení, která však nejsou založená na vhodném podkladu, jako například tvrzení o domnělé existenci dvojí podpory poskytnuté v roce 1997 a v roce 2002 nebo tvrzení o nákupu nových letadel, který byl ve skutečnosti schválen již v roce 2002.
(63) Itálie se po pravdě řečeno domnívá, že kritické poznatky třetích stran si vzájemně odporují, protože na jedné straně kritizují italskou společnost za využívání prostředků podpory na záchranu k rozšíření vlastní kapacity a na straně druhé nepovažují podporu za potřebnou z důvodu jejího opožděného využití.
IV.2.1.
Připomínky k nabídce a k tržnímu chování společnosti Alitalia
IV.2.1.1.
Připomínky k nabídce a kapacitě
(64) Itálie poukazuje zejména na fakt, že společnost Alitalia v roce 2000 zahájila politiku redukce svých aktivit, na jejíž základě došlo ke konstantnímu poklesu její nabídky; nabízeného tunokilometru (TKO) následně přešly z 5,7 miliard v roce 2000 na 5,1 miliardy v roce 2001 a dále na 4,2 miliardy v roce 2002 spolu s průměrným denním využitím letadel (7 hodin a 41 minut na letadlo pro průměrné trasy v zimním období 2003-2004 oproti průměrné tržní hodnotě odpovídající 8 hodinám a 30 minutám).
Díky této situaci mohli konkurenti společnosti Alitalia získat významný podíl na některých rozvíjejících se trzích, zejména v Číně, východní Evropě a Indii.
K vzestupu došlo až od roku 2003 (4,4 miliardy TKO) a zejména v roce 2004 (4,8 miliard TKO); je pravděpodobné, že v roce 2005 TKO dosáhne 5,5 miliard.
Tato operace probíhá od zimního období 2004-2005 a měla by být ukončena výrazným navýšením úrovně denního využití letadel a dosažením nejúspěšnějších postupů v oboru.
(65) K vysvětlení nárůstu nabídky od letního období 2004 do letního období 2005 (konkurenti společnosti Alitalia uvedli jako vzorový týden první červnový týden obou let) Itálie poskytla jako dokumentaci níže uvedenou tabulku:
Vývoj nabízeného tunokilometru – léto 2005 vs léto 2004
tisíce tun _BAR_
_BAR_ Léto 04 _BAR_ Léto 05 _BAR_ Delta _BAR_ Delta % _BAR_
Domácí _BAR_ 521651 _BAR_ 608157 _BAR_ 86506 _BAR_ 16,6 % _BAR_
Mezinárodní _BAR_ 981821 _BAR_ 1148124 _BAR_ 166303 _BAR_ 16,9 % _BAR_
Mezikontinentální _BAR_ 1385817 _BAR_ 1562744 _BAR_ 176928 _BAR_ 12,8 % _BAR_
_BAR_ 2889289 _BAR_ 3319025 _BAR_ 429737 _BAR_ 14,9 % _BAR_
Tento vývoj byl zapříčiněn zejména níže uvedenými faktory:
a) denní letové časy mezi dvěma obdobími od […] do […] se zvýšily na základě denního základu odpovídajícího v průměru […] minutám [23];
b) na základě TKO z letního období roku 2004 a realizovaných letových hodin ([…]) získáme […] TKO/mn;
c) […] denních nadbytečných minut na letadlo za 214 sezónních dní se rovná […] tunokilometrů, což znamená při 184 letadlech k 31. březnu 2005 celkem […] milionů tunokilometrů.
(66) Itálie připomíná, že kdyby flotila existující k 31. března 2004 (186 letadel) zůstala nezměněna, navýšení nabízené kapacity by bylo ještě vyšší (+[…] % proti 14,9 %).
Naopak, k popsanému navýšení využití došlo v situaci, kdy se flotila snižovala, vzhledem k tomu, že k 31. prosincu 2005 bylo k dispozici […] letadel z důvodu postupného vyřazování letadel MD 80-82 z provozu (anglicky phase-out).
Tato flotila a související kapacity se vztahují na celou skupinu Alitalia, tudíž i na Alitalia Express.
(67) Itálie dále potvrdila, že nákup dvou letadel Airbus A 319 byl schválen ještě před 31. prosincem 2002.
(68) Na druhou stranu, koeficient využití flotily zaznamenává výrazné zvýšení na základě přepracované sítě spojení zaměřené na maximalizaci úrovně využití produktivních zdrojů, letadel a posádek a na základě reorganizace procesů údržby, jejichž činnost je v maximální míře soustředěna do nočních hodin.
Koeficient využití společnosti Alitalia k 31. březnu 2004 se 186 letadly byl […] %, což odpovídá […] letadel, se 184 letadly k 31. březnu 2005 dosáhne společnost Alitalia koeficientu […] %, což odpovídá […] letadlům.
(69) Itálie z toho vyvozuje, že společnost může bez problémů výrazně zvýšit vlastní nabídku, aniž by porušila závazky týkající se kapacity přijaté v době podpory na záchranu.
Tato doplňující nabídka byla soustředěna na trhy, jenž z Itálie a pro Itálii představují větší růstový koeficient a do kterých neexistovala přímá spojení, okolnosti, kterých využívali konkurenti společnosti Alitalia; jedná se o státy východní Evropy, Čínu a Indii.
Tyto trhy dle názoru společnosti Alitalia představují z Itálie a do Itálie nárůst na 6,3 % respektive 7,3 % v roce 2004 a v roce 2005 pro východní Evropu, o 10,5 a 11,2 % pro Čínu, o 5,9 a 7,2 % pro Indii.
Co se týče východní Evropy, Itálie poukazuje na to, jak nárůst společnosti Alitalia na těchto trzích vyprovokoval stimulaci poptávky po přepravě, jak vyplývá ze skutečnosti, že navýšení denních rezervací převyšuje doplňkovou nabídku společnosti.
(70) K případu Dillí, zmiňovaném společností BA, Itálie popírá existenci údajného substitučního efektu.
Dillí představovalo jeden ze základních toků osobní dopravy z Itálie bez přímého spojení (87 cestujících denně v obou směrech a příslušný provozní objem); trh se významně vyvíjí a představuje mimosezónní vytížení s vrcholy v zimním období, zajímavé pro využití kapacit.
(71) K otázce přerušení některých letů mezi Římem a Paříží, Itálie upřesnila, že operace proběhla na žádost o vyvážení podanou společností v rámci dohody o joint-venture uzavřené mezi oběmi společnostmi; ve skutečnosti podíl letů provozovaných společností Air France na této trase v rámci joint-venture se od léta 2004 do léta 2005 změnil z […] % na […] %.
IV.2.1.2.
Připomínky k výnosnosti letů
(72) Itálie uvedla, že zahájení nových letů je v souladu se zlepšováním rentability podniku; za tímto účelem tyto lety, které využívají kapacit, jež jsou k dispozici díky růstu koeficientu využití letadel, musí představovat pozitivní hrubou obchodní marži, to znamená, že mezní příjem musí převyšovat mezní náklady, a to i v případě, že vinou klesající mezní výnosnosti, bude jejich průměrná výnosnost nižší než u zbytku sítě.
Údaje, které Itálie předložila k souhrnu na konci září a poslední odhady pro rok 2005 vyjadřují pozitivní výnosnost.
(73) Nicméně, na žádost Komise vznesené na základě analýzy provedené jejím poradcem, společností Ernst & Young, z níž vyplývá negativní hrubá obchodní marže u devíti letů do Skandinávie na konci prosince 2004, Itálie poskytla několik doplňujících informací.
Za prvé objasňuje, že na konci roku, zejména v měsíci říjnu, byly, v důsledku neklidné prozatímní finanční situace společnosti Alitalia, zaznamenány zvláště nízké výnosy na nabízený tunokilometr, a to o 14,2 % nižší v porovnání s říjnem roku 2003.
Přesto se rozdíl v portfoliu rezervací za období září-říjen 2004 v porovnání se stejným obdobím roku 2003 postupně snižoval, až se na začátku října stal v rezervacích na prosinec negativním.
(74) Itálie dále uvedla, že podle pravidel běžně praktikovaných v oboru, skutečná výnosnost leteckého spoje musí být hodnocena po třech sezónách IATA tak, aby byl vyloučen vliv zahájení linky a sezónní provoz.
(75) Nakonec Itálie upřesňuje, že pro společnost typu network carrier, což znamená síťový přepravce, jakou společnost Alitalia je, se výnosnost musí hodnotit včetně doplňkové marže vytvořené z provozu díky novým linkám nebo "feeder value"; předložené údaje vyjadřují kladné feeder values pro všechny linky, včetně skandinávských, u nichž byla přímá marže negativní [24].
IV.2.1.3.
Připomínky k cenové politice
(76) V odpovědi na kritiku konkurence týkající se politiky cenového leaderství (price leadership) přijaté společností Alitalia italské orgány podaly upřesňující informace o tom, jak společnost přizpůsobila vlastní obchodní strategie kritériu srovnání (matching) s cenou příslušné konkurence tak, aby konkurentům zabránila ve využívání lepších cen ve vztahu k zákazníkům citlivým na ceny.
Odchýlení od price matching politiky (politiky srovnávání cen) je zapříčiněno zavedením nových linek nebo propagačními činnostmi časově omezenými na několik týdnů.
(77) Itálie objasňuje, že tyto postupy jsou na trhu mezinárodní letecké dopravy zcela běžné a že všichni konkurenti společnosti Alitalia systematicky, ze stejných důvodů, tuto strategii uplatňují [25].
Z důvodů dohodnuté podpory na záchranu, by Alitalia omezeně zaváděla promoční tarify oproti běžně používané tržní praxi.
(78) Na závěr, ke 175 případům přímých nebo nepřímých, nových či zavedených letů a během určitého časového horizontu, uvedeným osmi společnostmi a společností OS v připomínkách, provedla společnost Alitalia prověrku 159 případů (91 % z celkového počtu), přičemž zjistila, že poplatky společnosti Alitalia jsou vyšší v 18 % případů, shodné ve většině případech (69 %) nebo nižší o 6 EUR oproti poplatku konkurence (ve 2 % případů).
V 16 případech, rovnajících se 9 % všech letů, poplatky Alitalia jsou nižší než poplatky konkurence: 11 případů (6 %) se týká promoce nových destinací, z nichž 2 jsou lety z Petrohradu, 8 z nebo do Záhřebu; naopak 5 případů (3 %) se týká promocí tras existujících před létem roku 2004.
V polovině dubna roku 2005, vzhledem k jejich odpovědi, italské orgány upřesnily, že od těchto promocí v situaci price leadership bylo upuštěno.
(79) Nakonec, k domnělé realizaci letů s negativní hrubou obchodní marží na trase Malpensa – Petrohrad Itálie upřesňuje, že:
a) průměrný výnos na cestujícího je podle společnosti Alitalia vyšší než […] EURo na úsek a ne 150 EUR zpáteční jak se domnívá osm společností;
b) v období mezi lednem a březnem roku 2005 společnost Alitalia během jednoho letu přepravila v průměru […] cestujících a ne 30, jak uvádí třetí strany;
c) proměnné náklady na let a cestujícího společnosti Alitalia odpovídají […] EUR a jsou tudíž nižší než uvádí třetí strany;
d) odhadovaná hrubá obchodní marže za rok 2005 ([…] milionů EUR odpovídajících […] % výnosů, po odpočtu feeder value) je výrazně pozitivní.
IV.2.2.
Připomínky k využití půjčky garantované podporou na záchranu
(80) Itálie upřesňuje, že podpora byla plně využita během období uvedeného v rozhodnutí o podpoře na záchranu, to znamená do 31. března 2005.
Proto Itálie upřesnila, že k celkovému splacení by tudíž mělo teoreticky dojít do 31. března 2006, jinými slovy 12 měsíců po vybrání poslední částky půjčky.
Nicméně, italské orgány souhlasily a zavázaly se k tomu, aby podpora na záchranu byla splacena během osmi pracovních dnů následujících po rekapitalizaci společnosti AZ Fly, v každém případě do 31. prosince 2005.
(81) Italské orgány se domnívají, že původně kritizované výdaje (kerosin, mzdy, atd.) jsou součástí provozních nákladů nezbytných pro udržení společnosti v provozu a jsou tudíž úzce spjaty s potřebami pokladny, v souladu s pokyny z roku 1999.
(82) Co se týče časového horizontu využití půjčky, italské orgány upřesnily, že žádná z podmínek uvedených v rozhodnutí o podpoře na záchranu nestanoví, že podpora musí být využita během určitého období a že řízením využití během období stanoveném ve schválení Komise nevzniká pro přijímající společnost žádná další výhoda ani nové opatření.
Doba, během které byla půjčka využita, je tudíž plně v souladu s rozhodnutím Komise o podpoře na záchranu.
(83) Na důkaz oprávněnosti podpory na záchranu a její výše Itálie uvádí další dva argumenty. Za prvé cituje průměrnou úroveň hotovosti, kterou musí mít letecká společnost k dispozici: tato hodnota v minulosti odpovídala přibližně šestitýdennímu obratu, avšak v současné době, v návaznosti na události z 11. září 2001, je tendence navyšovat tuto hodnotu na úroveň 10-12 týdnů.
Z účetních uzávěrek hlavních leteckých společností ke konci roku 2003 vyplývá, že tyto společnosti disponují hotovostí odpovídající v průměru 17 % obratu, s proměnlivými výkyvy od 9 do 28 %; hodnota odpovídající 17 % by pro společnost Alitalia znamenala přibližně 700 milionů EUR.
Skutečná hotovost k dispozici společnosti Alitalia ve výši 500 milionů EUR může být tudíž považována za přiměřenou.
(84) Za druhé Itálie připomíná významné krizové momenty, kterými letecká doprava procházela a které umocnily výše uvedenou tendenci, zejména v případech slabších leteckých společností.
Za této situace dodavatelé společnosti Alitalia zaujali maximálně "opatrný" postoj.
V této souvislosti Itálie předložila dopisy některých dodavatelů potvrzující tuto tendenci.
Například můžeme vyčíst následující:
a) v červnu 2004 leasingová společnost GECAS souhlasila s dodávkou letadla B777 pouze za cenu kompenzačního zůstatku ve výši […] milionů USD původně dlužnou společnosti Alitalia; stejným způsobem i zpětný pronájem ("lease-back") čtyř letadel ERJ-170 byl možný pouze po složení poplatku za každé letadlo navýšeného ze šesti na devět měsíců;
b) v období mezi březnem a zářím 2004 trvali jednotlivý dodavatelé leteckého petroleje (Q8, Total a Shell) na vkladu a/nebo úhradách placených předem v celkové výši přibližně […] milionů EUR;
c) určitý počet nabyvatelů ("Acquirer"), institucí zabývajících se správou prodeje prostřednictvím kreditních karet, zejména v Severní Americe, v souladu se stávajícími úmluvami požadovali navýšení rezervních fondů založených společností Alitalia za účelem pokrytí rizika ve vztahu k zákazníkovi v případě insolvence.
Například v dubnu 2004 žádala společnost First Data navýšení vkladu společnosti Alitalia z […] na […] milionů USD.
Celkově částky zadržené těmito společnostmi na vrub společnosti Alitalia dosáhly celosvětově k dnešnímu dni přibližně 25 milionů USD.
Nakonec Itálie poukazuje na spor zahájený na popud společnosti SEA (společnost provozující letištní služby) u soudu v Miláně, na jehož základě bylo zajištěno 28 milionů EUR na 16 běžných bankovních účtech, čímž byly zablokovány operace pokladny společnosti Alitalia až do okamžiku uvolnění těchto částek.
IV.3.
Další připomínky
(85) S odvoláním na připomínky třetích stran, které se netýkají ani rekapitalizace, ani kontroly podpory na záchranu, jmenovitě zejména na připomínky BA k situaci v Miláně, se Itálie domnívá, že předmětná zjištění z řízením nesouvisí a tudíž nejsou přijatelná.
Nicméně podotýká, že nemožnost uskutečnění čtvrtého denního letu do Milána-Linate, na níž si společnost BA stěžuje, je jednoduše zapříčiněna nedostatkem slotů.
Společnost Alitalia Express musela pro tuto destinaci použít jiný slot, který Itálie považuje za regulérně převedený, v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství [26].
Oproti tomu Itálie připomíná, že se již více než deset let společnost Alitalia marně snaží získat nový slot v Londýně-Heathrow.
(86) Stejným způsobem Itálie popírá, že by prováděla kontroly tarifů týkajících se spojů šesté svobody, na rozdíl od ostatních členských států, jako například Německa a Spojené království a právě se zasazuje o omezení situace diskriminující italské přepravce, kteří nesměli aplikovat tarify nižší než tarify používané německými a anglickými přepravci na jejich trhu, ale zároveň tito přepravci systematicky snižovali jejich tarify na italském trhu a oznamuje, že ENAC provedla v létě 2004 opatření zaměřené na kontrolu tarifů v souladu s platnými bilaterálními dohodami.
V návaznosti na zákrok Komise italské orgány tato opatření odložily v závislosti na vzájemnosti s ostatními členskými státy.
(87) S odvoláním na připomínky předložené asociací ELFAA Itálie popírá existenci jakékoliv výhody z hlediska přímých finančních kompenzací společnosti Alitalia.
Je přesvědčena, že společnost využívá letišť plně v souladu s národními předpisy a předpisy Společenství.
Co se týče připomínek k veřejným službám, společnost Alitalia provozovala spojení Řím-Cagliari již od ledna roku 2004 bez toho, aniž by obdržela jakoukoliv finanční kompenzaci ze strany státu, přesto, že tato kompenzace byla původně v příslušném zadání veřejné soutěže plánována.
Společnost Komisi oznámila zavedení 18 poplatků za veřejné služby týkajících se letů mezi Sardinií a kontinentální Itálií a otázka je v současnosti předmětem zkoumání Komise.
Nakonec společnost Alitalia využila kompenzací veřejné služby, v souladu se zadáním veřejné soutěže a nařízením (EHS) č. 2408/92 [27], pouze na trase Řím-Kroton a Milán-Kroton, mimo jiné společnost od obou linek upustila a činnost na nich bude ukončena dne 30. dubna 2005.
(88) Co se týče financování přebytečného personálu, Itálie potvrzuje, že rozšíření plánu sociálního dopadu na odvětví letecké dopravy bylo obecným politicko ekonomickým a sociálním opatřením, jež je v souladu s prostředky použitými v jiných oborech, například ve strojírenství.
Italské orgány dále upřesnily, že k zavedení doplňkového mzdového fondu ("cassa integrazione") v leteckém odvětví v souladu s podmínkami využitými v minulosti pro jiná ekonomická odvětví a že nebylo nikterak zvýhodněno.
K rozšíření aplikace doplňkového mzdového fondu (cassa integrazione) na pracovníky průmyslu, na základu zákona ze dne 5. listopadu 1968, nebo na podniky zajišťující pořádek, na základě zákonné vyhlášky ze dne 19. července 1994, došlo za podobných podmínek a s okamžitou platností nebo se zpětným účinkem ve druhém případě.
Pokud jde o odvětví letecké přepravy, ostatní italské letecké společnosti (Meridiana, Volare nebo Azzurra Air) nebo společnosti zahraniční (Swiss a British Airways) již předložily nebo právě předkládají žádost o odškodnění vlastních zaměstnanců.
(89) Dále Itálie žádala o opravu určitého počtu nepřesností a materiálních chyb, které se dle jejího názoru vyskytují v textu rozhodnutí o zahájení řízení [28].
V. VÝSLEDKY EXTERNÍ ODBORNÉ KONZULTACE VYŽÁDANÉ KOMISÍ
(90) Jak bylo již řečeno v rozhodnutí o zahájení řízení, Komise se rozhodla, že rozbor některých hledisek evokovaných v rozhodnutí o zahájení řízení zadá jí vybranému odborníkovi.
V okamžiku zahájení řízení musí být k dispozici nezávislé hodnocení plánu rekapitalizace společnosti AZ Servizi a zejména výnosnosti z účasti na této operaci očekávané holdingem Fintecna [29].
Dále, na základě připomínek vyjádřených zainteresovanými stranami před zahájením řízení a v rámci kontroly schválených podpor Komise oznámila, že má v úmyslu s pomocí odborníka prověřit dodržování obchodních závazků týkajících se letových tras a cen přijatých Itálií v okamžiku rozhodnutí o podpoře na záchranu, a také využití půjčky garantované touto podporou v souladu s daným rozhodnutím [30].
(91) Úkol zabývat se těmito prověrkami Komise zadala dne 4. února 2005 společnosti Ernst & Young Italia, odborníkovi, s nímž spolupracovala i u příležitosti předešlých podpor na restrukturalizaci poskytnutých společnosti Alitalia a který má tudíž s případem bohaté zkušenosti.
Komise upřesňuje, že nevyužila možnosti, i přesto, že tato byla zahrnuta v rozhodnutí o zahájení řízení [31], spočívající ve spolupráci, v případě, že by to považovala za výhodnější, s odborníkem zvoleným společně s italskými orgány.
Společnost Ernst & Young Italia (dále označená jako "odborník") provedla svou misi pouze pod dohledem útvarů Komise.
Odborník Komisi předložil konečnou zprávu dne 13. dubna 2005, hlavní závěry zprávy jsou uvedeny v bodech 93 až 148.
Musíme připomenout, že tato zpráva není certifikátem účetní uzávěrky nebo plánu společnosti Alitalia nebo společnosti AZ Servizi ve smyslu komplexního účetního auditu, ale je tím, co se obecně nazývá "názor na pravdivost" (fairness opinion) níže uvedených skutečností, oznámených společností Alitalia, holdingem Fintecna a jejich příslušnými poradci Mediobanca a Citigroup.
(92) Po přijetí revidovaného plánu ze strany společnosti Alitalia dne 14. dubna 2005 obsahujícího i část týkající se společnosti AZ Servizi, Komise dne 20. dubna 2005 zadala odborníkovi úkol prověřit, zda-li závěry, ke kterým došel dříve, byly zahrnuty do plánu.
Příslušná zpráva byla odevzdána dne 22. dubna 2005.
V.1.
Závěry k operaci oznámené AZ Servizi
(93) Tyto závěry odpovídají části rozhodnutí o zahájení řízení týkající se získání kontroly ve společnosti AZ Servizi holdingem Fintecna, výnosnosti z operace plánované holdingem Fintecna a povahy budoucích obchodních vztahů mezi AZ Fly a AZ Servizi.
Komise poukazuje na to, že další téma zpracované v rozhodnutí o zahájení řízení (rekapitalizace společnosti AZ Fly) nebylo předmětem odborné analýzy.
Je nutné upřesnit, že všechna níže uvedená čísla mají původ, není-li uvedeno jinak, v revidované verzi průmyslového plánu 2005-2008 společnosti AZ Servizi ze dne 14. dubna 2005 a v příslušných analýzách zpracovaných společnostmi Mediobanca a Citigroup, skutečnosti revidované v odborné zprávě z 22. dubna 2005.
Doplňkové informace byly dále předány dne 25. května 2005.
V.1.1.
Připomínky k odchylce mezi původním plánem z října 2004 a revidovaným plánem z dubna 2005
(94) Odborník stanovil hlavní rozdíly mezi původním plánem předloženým v říjnu a jeho aktualizací z dubna 2005.
Hlavním cílem revidovaného plánu je zejména srovnání roku 2005 s rozpočtem předloženým až po původním plánu: proto byl přepracován plán činností na rok 2005, kurz EUR/USD byl přizpůsoben současným podmínkám, doba zavádění ekonomických opatření byla aktualizována v závislosti na realizaci.
Lehce bylo změněno pole působení společnosti AZ Servizi například v závislosti na postoupení pozemního odbavení (ground handling) na letišti v Káhiře, které z právního hlediska nemohou být převedeny na třetí osobu, která není leteckým dopravcem.
Poměrně významné rozdíly mezi oběmi plány mohou existovat v jednotlivých činnostech nebo mohou existovat kompenzace mezi nákladovými položkami a položkami zisku, ale celkový dopad je mírný, s výjimkou roku 2005, kdy je činnost mírně navýšena a náklady jsou nižší, dopadem je snížení ztrát na úrovni EBIT [32] z […] na […] milionů EUR.
V roce 2008, roce použitém pro stanovení hodnoty, bude EBIT navýšen o […] milionů EUR, z […] na […] milionů EUR.
Nicméně, jestliže se EBIT a EBITDA [33] zvyšují, měla by se zvyšovat i konečná hodnota, jejich podíl na činnostech a zvyšující se investice, které ovlivňují tok k dispozici na akcionáře, by mohly mít inverzní účinek.
V.1.2.
Závěry týkající se výpočtu výnosnosti pro holding Fintecna
(95) V této souvislosti odborník prověřil metodu použitou bankou Mediobanca, jež je finančním poradcem společnosti Alitalia, s cílem určit IRR [34] předpokládaný společností Fintecna na základě jeho investice do společnosti AZ Servizi a hodnocený na 25,3 %.
Odborník mohl konstatovat, že aplikované metody výpočtu byly v souladu s předpoklady profesionální doktríny a praxe.
Odborník zároveň analyzoval práci provedenou společností Citigroup, poradcem vybraným holdingem Fintecna, a provedl vlastní analýzu citlivosti.
Podle jeho závěru nebyly nalezeny skutečnosti, které by nás vedly k závěru, že metoda použitá pro stanovení IRR ve výši 25,3 % týkající se investice holdingu Fintecna do společnosti AZ Servizi, není správná.
(96) Podrobnějším způsobem odborník znovu prověřil skutečnosti týkající se nových investičních toků plánovaných holdingem Fintecna o celkové výši 216 milionů EUR, popsaných v bodě 37 rozhodnutí o zahájení řízení a jejich rozdělení do přednostních a řádných akcií a výpočet provedený bankou Mediobanca popsaný v bodě 38 zmíněného rozhodnutí.
(97) Investice holdingu Fintecna jsou naplánovány následujícím způsobem:
a) v roce 2005 vklad odpovídající 130 milionům EUR stávající z 98 milionů EUR upsáním řádných akcií díky kterým holding Fintecna získá 51 % řádného kapitálu společnosti AZ Servizi a 32 milionů EUR v přednostních akciích [35].
Celkové základní jmění konkurenčně držené holdingem Fintecna bude odpovídat 58 % a společností Alitalia bude odpovídat 42 %,
b) v roce 2006 navýšení jmění o 64 milionů EUR ve formě přednostních akcií,
c) nakonec v roce 2007 poslední vklad ve výši 22 milionů EUR prostřednictvím upsání přednostních akcií, díky nímž holding Fintecna nakonec získá 69,7 % základního jmění společnosti AZ Servizi a bude mít v držení ještě 51 % řádného kapitálu.
Celkově bude vklad holdingu Fintecna odpovídat v 216 milionům EUR a celkové základní jmění společnosti AZ Servizi bude 310 milionů EUR.
(98) Co se týče výpočtu výnosnosti, zpracovaného bankou Mediobanca, odhad výnosnosti operace je založen na výstupní hodnotě vypočítané na základě toků roku 2008: volný peněžní tok (free cash-flow) plánovaný na rok 2008, po odpočtu předpokládaných investic na údržbu, výjimečných operací pro rok 2008, zejména nákladů na restrukturalizaci a příslušných finančních poplatků, vytváří tok k dispozici na akcionáře a je odhadován na přibližně 35,6 milionů EUR.
Po zavedení je konečná hodnota [36] vypočítána na 442,7 milionů EUR.
Rozdělení konečné hodnoty mezi akcionáře – holding Fintecna a společnost AZ Fly – je silně ovlivněno složením kapitálu:
a) Přednostní akcie držené výhradně holdingem Fintecna budou v roce 2008 představovat 38 % celkového základního jmění; tyto akcie těží z přednostního dividenda ve výši 5 % z celkového základního jmění, jinými slovy 15,5 milionů EUR v roce 2008.
Bylo upřednostněno, že možnost přednostní dividendy existuje již od začátku, ale může být využita pouze od roku 2008, protože před tímto rokem čistý výsledek nebude dostatečný.
Aktualizovaná hodnota této dividendy odpovídá 151,8 milionů EUR.
b) zůstatek konečné hodnoty, jinými slovy 442,7 – 151,8 = 290,9 milionů EUR, bude rozdělen v závislosti na celkovém drženém kapitálu mezi dva akcionáře; část v kompetenci holdingu Fintecna odpovídá 69,7 %, jmenovitě 202,7 milionům EUR, zatímco zbylých 30,3 % (88,2 milionů EUR) náleží společnosti AZ Fly,
c) odhadovaná konečná hodnota pro holding Fintecna by tudíž dosáhla 151,8 + 202,7 = 354,5 milionů EUR, ve vztahu k jeho investici ve výši 216 milionů EUR (130 milionů EUR v roce 2005, 64 milionů EUR v roce 2006 a 22 milionů EUR v roce 2007) a se zřetelem na pokladní hotovost (29 milionů EUR) k dispozici na konci období, koeficient vnitřní návratnosti (IRR) by pro holding Fintecna odpovídal 25,3 %.
(99) Odborník potvrdil, že aplikovaná metoda výpočtu, metoda permanentní kapitalizace normalizovaných toků, je v oboru běžně používána.
Dále upřesnil, že použitý koeficient kapitálových nákladů (Ke: cost of equity), nebo-li 10,2 %, je sestaven na základě bezrizikového koeficientu státních cenných papírů ve výši 4,25 %, tržní odměny ve výši 4,50 %, rizikového koeficientu (beta levered) ve výši 0,88 vycházející ze srovnatelných kótovaných společností [37] a nakonec ceny 2 % vyjadřující riziko vyplývající ze skutečnosti, že společnost AZ Servizi není kótovanou společností.
(100) Následně odborník prověřil výpočty provedené společností Citigroup se stejným cílem.
Upřesnil, že tyto výpočty vycházejí ze stejných základů, ale využívají jiných standardních metod hodnocení konečné hodnoty založených ne na neustálém růstu globálního peněžního toku (cash-flow) společnosti, nýbrž na aplikaci tržních násobků vypočítaných v EBITDA pro každou činnost společnosti AZ Servizi (údržba, pozemní odbavování, personál a volací střediska, výpočetní technik); tyto násobky jsou získány s porovnatelných společností operujících na stejných trzích, někdy poníženy o 30 % z důvodu podmínek nákupního monopolu, z nichž těží zainteresované činnosti společnosti AZ.
Citigroup pracovala se čtyřmi možnými hypotézami s kladným výsledkem založenými na plánu společnosti AZ Servizi, od plného dosažení ekonomických cílů a nového obratu pocházejícího od třetích osob až po dosažení pouhých 60 % ekonomických cílů a 85 % cílů obratu.
(101) Na základě původní hypotézy, s níž pracovala banka Mediobanca, IRR holdingu Fintecna, dle aplikovaných tržních násobků, by odpovídal 29 % a 38,3 %, byl by tudíž vyšší než koeficient banky Mediobanca [38].
Z průměrného výsledku čtyř hypotéz, založeného na neoficiálních hypotézách vyžadujících tudíž doplňující ochranu, by se IRR pohyboval od 18,7 % do 27,1 %, do tohoto rozpětí spadá i hodnota vypočítaná bankou Mediobanca.
IRR by byl výrazně nižší pouze v případě nepříznivé hypotéza, jeho hodnota by se pohybovala mezi 9,1 % a 17,1 %, nicméně by se tato hodnota shodovala nebo by převyšovala kapitálové náklady.
Odborník ve svém hodnocení zjistil, že Citigroup nezapočítala konečnou pokladní hotovost odpovídající 29 milionům EUR k dispozici holdingu Fintecna, jež by na základě obecně používaných pravidel měla být zahrnuta a jež by tyto částky zlepšila.
Odborník na závěr oznamuje, že analýza zpracovaná společnostní Citigroup potvrzuje závěry, k nimž došla Mediobanca.
(102) Kromě odsouhlasení analýz zpracovaných společnostmi Mediobanca a Citigroup odborník provedl vlastní šetření, přičemž se zaměřil zejména na citlivost IRR v závislosti na konečné hodnotě společnosti AZ Servizi a v závislosti na kapitálových nákladech a míře inflace na straně jedné a na nový výpočet konečné hodnoty společnosti AZ Servizi na straně druhé.
(103) Na základě navýšení kapitálu ze strany holdingu Fintecna v souladu s upraveným plánem, jmenovitě 216 milionů EUR pro nedisponibilní konečnou hodnotu, 354,5 milionů EUR ve prospěch holdingu Fintecna, přičemž IRR odpovídá 25,3 %, odborník došel k závěru, že v případě, že by konečná hodnota byla nižší o 10 % (320 milionů EUR), například z důvodu [39] o 10 % nižších výsledků připsatelných holdingu Fintecna, by IRR odpovídal 20,7 %.
Konečná hodnota nižší o 20 % oproti plánu (284 milionů EUR) by odpovídala IRR 15,8 %; na druhou stranu konečná hodnota o 20 % vyšší oproti plánu (426 milionů EUR) by vedla k IRR 33,8 %.
(104) Bylo zpracováno několik rizikových hypotéz ("scénářů"), vytvářejících různé rizikové faktory, tzv. beta, a kapitálové náklady (Ke); tyto hypotézy byly zpracovány do níže uvedené tabulky, ve které je uvedená konečná hodnota vyplývající pro holding Fintecna (po odpočtu disponibility ve výši 29 milionů EUR), koeficient vnitřní návratnosti (IRR) a současná čistá hodnota toků (NPV) přizpůsobená kapitálovým nákladům každé z hypotéz.
Připomínáme, že z čisté současné hodnoty (NPV) vyplývají různé toky výdajů odpovídajících navyšování kapitálu upsaného holdingem Fintecna a příjmů odpovídajících v tomto případě odhadované konečné hodnotě a částce k dispozici na konci období; pozitivní hodnota NPV znamená nárůst hodnoty pro investora.
Scénář _BAR_ Beta levered _BAR_ Poplatek za hotovost. riziko _BAR_ Kapitál. náklady Ke _BAR_ Konečná hodnota Fintecna _BAR_ IRR _BAR_ NPV _BAR_
Základ _BAR_ 0,88 _BAR_ 2 % _BAR_ 10,20 % _BAR_ 354,5 mil. EUR _BAR_ 25,3 % _BAR_ +81 mil. EUR _BAR_
Equity beta _BAR_ 1 _BAR_ 2 % _BAR_ 10,75 % _BAR_ 333 mil. EUR _BAR_ 22 % _BAR_ +52 mil. EUR _BAR_
Ke + 2 % _BAR_ 1,32 _BAR_ 2 % _BAR_ 12,20 % _BAR_ 287 mil. EUR _BAR_ 16,20 % _BAR_ +19 mil. EUR _BAR_
Vyrovnávací NPV _BAR_ 1,56 _BAR_ 2 % _BAR_ 13,27 % _BAR_ 260 mil. EUR _BAR_ 13,27 % _BAR_ 0 mil. EUR _BAR_
Ke - 2 % _BAR_ 0,88 _BAR_ 0 % _BAR_ 8,20 % _BAR_ 465 mil. EUR _BAR_ 38,10 % _BAR_ +182 mil. EUR _BAR_
Základní hypotéza odpovídá hypotéze, s níž pracovala společnost Alitalia, holding Fintecna a jejich poradci.
Hypotéza "equity beta" počítá se skutečností, že mírné plánované zadlužení společnosti AZ Servizi matematicky způsobí podhodnocení koeficientu beta; koeficient equity beta 1 odpovídá koeficientu společností působících na stejném trhu, aniž by bylo aplikováno snížení spojené se zadlužením společnosti AZ Servizi; to způsobí zvýšení kapitálových nákladů přibližně o jeden a půl bodu.
V hypotéze "Ke + 2 &;quot% byl koeficient beta stanoven na 1,32, což odpovídá průměru vyšších equity beta zpracovávaného vzorku a ani v tomto případě není započítáno snížení spojené s mírným zadlužením společnosti AZ Servizi; to způsobí zvýšení kapitálových nákladů o 2 body.
Hypotéza "vyvažovací NPV" zajišťuje nulovou hodnotu NPV operace, to znamená na hranici výnosnosti, přičemž kapitálové náklady odpovídají 13,27 %, a tudíž koeficientu beta 1,56.
Hypotéza "Ke – 2 &;quot% počítá naopak se snížením kapitálových nákladů o 2 body díky zániku rizikového poplatku za likviditu nebo výraznému snížení koeficientu beta nebo kombinaci těchto dvou hypotéz.
(105) Nakonec odborník provedl nové kompletní hodnocení společnosti AZ Servizi, přičemž použil metodu podobnou metodě aplikované společností Citigroup, v níž je zahrnuta hodnota podniku jako součet hodnot každé činnosti.
Tyto hodnoty byly vypočítány na základě tržního násobku EBITDA pro odbavovací služby, personál a volací centra, EBITDA mínus investice do výpočetní techniky; s 30 % snížením bylo počítáno u posledních dvou činností.
Odborník upřesnil, že spolehlivost této metody tržních násobků se zvyšuje společně s vývojem finančních trhů a že z hlediska jak doktríny, tak mezinárodních postupů důležitost této metody stoupá.
Co se týče údržby, vzhledem ke zvláštnímu složení činnosti, kdy větší část služeb je i nadále poskytována dceřinnými společnostmi leteckých společností a vzhledem k omezené platnosti smluv v okamžiku vyjednávání, byly majetkoprávní vztahy vypočítány na základě aktiv roku 2008, přičemž i tato metoda byla odborníkem označena za běžně používanou při určování hodnoty podniku [40].
Na těchto základech a po započítání finanční pozice v roce 2008 by se celková konečná hodnota pro holding Fintecna měla pohybovat mezi 408 a 430 miliony EUR, to znamená v řádu 28,2 % – 30,9 %, tyto hodnoty potvrdily výpočty Mediobanca a Citigroup.
(106) Odborník na závěr potvrdil, že příznivý rozdíl vyjádřený koeficientem IRR v porovnání s výpočty provedenými na základě původního plátu z října 2004 bude zřejmý zejména v okamžiku časového zavedení části investic holdingu Fintecna, jež bude provedeno v roce 2006 místo v roce 2005.
V.1.3.
Závěry k hypotézám obsaženým v prohlášeních o společném záměru podepsaných společností Alitalia a holdingem Fintecna
(107) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení potvrdila [41], že tři body, které podle prohlášení o společném záměru podepsaném dne 13. října 2004 mezi společností Alitalia a holdingem Fintecna zůstaly k dojednání, mohou výrazným způsobem ovlivnit výnosnost operace.
Komise proto žádala, aby odborník tyto konkrétní body prověřil.
V.1.3.1.
Zpracování restrukturalizačních nákladů
(108) Odborník potvrdil, že na základě prohlášení o společném záměru restrukturalizační náklady vypočítané společností Alitalia by zůstaly na její vrub v případě, že by byly vyšší než odvod do rezerv vytvořených a převedených do společnosti AZ Servizi.
V původním plánu tento odvod do rezervního fondu činil 88,8 milionům EUR, což, na základě uskutečněných podrobných průzkumů, plně odpovídalo předběžně vypočítaným příslušným nákladům, které musí být vynaloženy vedle nákladů na personál, již zahrnutých v ročních pasivech na rok 2005.
V přepracovaném plánu z dubna 2005 dané rezervy byly ke konci roku 2004 sníženy na 75 milionů EUR, protože náklady ve výši přibližně 15 milionů EUR byly již zaúčtovány do uzávěrky roku 2004.
Odborník potvrdil, že závazek společnosti Alitalia způsobí, že nebude možné nikterak ovlivnit IRR holdingu Fintecna.
V.1.3.2.
Zpracování cílů plánu restrukturalizace
(109) Odborník měl zjistil, že náklady zahrnuté do plánu společnosti AZ Servizi použitého pro výpočet IRR jsou v souladu s plánovanými cíly efektivnosti; právě plán počítá s maximálním meziročním procentem fakturovaným společnosti AZ Fly ve výši […] % v případě dosažení cílů; to odpovídá přibližně […] milionům EUR ročně, neboli […] milionů EUR v časovém horizontu 2005-2008 upraveného plánu.
Odborník upřesnil, že dle názoru vedení společnosti Alitalia, tento odhad byl potvrzen několika autory plánu, včetně poradců, jenž jej zahrnuli do jejich výpočtů.
V.1.3.3.
Zpracování přebytků vytvořených na základě postoupení skupin nebo větví činností
(110) Odborník potvrdil, že zpracování těchto případných přebytků, v okamžiku analýzy ještě v jednáních, neovlivní výnosy holdingu Fintecna v případě, že by k jejich částečnému navrácení společnosti AZ Fly došlo po všech postoupeních plánovaných do 31. prosince 2008 a v případě, že by se týkaly části IRR převyšující 25,3 % vypočítaných bankou Mediobanca jako plánované výnosy holdingu Fintecna.
Strany poradci potvrdily ochotu aplikovat tento postup při jednáních o tomto bodě smlouvy.
V.1.4.
Závěry o využití přednostních akcií ve prospěch holdingu Fintecna
(111) Odborník zejména připomněl velký počet kategorií akcií z hlediska italského práva; zejména v souvislosti s reformou práva obchodních společností ze dne 1. ledna 2004 přednostní právo při vyplácení dividend, jak k tomu dochází v konkrétním případě, již není zvlášť omezeno s ohledem na hlasovací práva společníků.
Jediné skutečné omezení spočívá v tom, že z akcií vyplývá omezené nebo podmíněné hlasovací právo, jako v případě přednostních akcií, které nesmí představovat více než polovinu základního jmění [42].
(112) Odborník uvedl 3 příklady kótovaných soukromých společností (FIAT SpA, Unipol Assicurazioni SpA a Istituto Finanziario Industriale SpA), které používají přednostní akcie, jež mimo jiné umožňují upřednostnění při rozdělování zisků vázané na pevnou částku na akcii nebo na určité procento nominální hodnoty.
(113) Odborník potvrdil, že se nesetkal se skutečnostmi, které by ho vedly k názoru, že poskytování přednostní akcií jednotlivým veřejným nebo soukromým akcionářům by bylo v rozporu s italským zákonem.
Jediná výhoda, která byla zjištěna, je právě přednostní a majoritní přístup při rozdělování zisku.
V.1.5.
Závěry k plánované fakturaci služeb společnosti AZ Servizi společnosti AZ Fly za tržních podmínek
(114) Velkou část své zprávy odborník věnoval podrobné prezentaci práce, kterou provedl v souvislosti s tímto tématem a na jejímž základě uvádí podmínky fakturace aplikované v plánu společnosti AZ Servizi; tento plán byl vypracován společností Alitalia ve spolupráci s McKinsey, jenž přímo dodal prvky analýzy.
Práce se týkala každé jednotlivé činnosti společnosti (údržba, pozemní odbavování, výpočetní technika a sdílené služby (sdílené služby: personál a volací střediska)), její výsledky jsou předloženy níže.
Celkově vzato odborník došel k závěru, že neshledal skutečnosti, z nichž by vyplývalo, že aplikovaná metoda ke stanovení ceny na základě tržních kritérií obsažená v plánu AZ Servizi by nebyla správná.
(115) Při této příležitosti připomíná, že rozdělení činností z celkového plánovaného obratu ve výši […] milionů EUR pro společnost AZ Servizi v roce 2008 vyplývající ze zprávy poradce holdingu Fintecna, společnosti Citigroup, by bylo následující: údržba […] milionů EUR, ground handling (pozemního odbavování) […] milionů EUR, ICT (výpočetní technika) […] milionů EUR, personál a volací střediska (nebo sdílené služby) […] milionů EUR [43].
V.1.5.1.
K plánované fakturaci služeb spojených s údržbou
(116) Metoda vytváření cen je založena zejména na porovnání cen v odvětví získaných nezávislým průzkumem provedeným společností Aero Strategy [44].
Odborník podrobně popsal metodu výpočtu, přičemž vzal do úvahy všechny skutečnosti (například "těžkou" údržbu a komponenty skupiny A320, údržbu motoru tryskového letounu CFM56-5B), aby prověřil základní údaje (frekvenci, hodinovou sazbu, počet hodin, ceny, atd.).
Dále také detailně předložil dvě hypotézy související s tvorbou cen, jmenovitě:
a) aplikace marží v souladu se současnými maržemi společnosti Alitalia za služby poskytované třetím osobám,
b) aplikace objemové slevy nižší než sleva, kterou společnost AZ Fly běžně dosahuje u svých dodavatelů údržby; tato sleva, snížená z […] na […] % odpovídá schválení vyšších cen ze strany společnosti Alitalia a bez závazků na objem.
V tomto bodě mohl odborník na základě testů zjistit, že ze smlouvy s jedním dodavatelem (AVIO) vyplývalo, že maximální sleva 7,5 % by ve skutečnosti znamenala minimální garantovaný objem ze strany společnosti Alitalia.
Roční účinek snížení slevy odpovídá navýšení EBITDA pro společnost AZ Servizi z […] milionů EUR v roce 2005 na […] miliony EUR v roce 2008.
V.1.5.2.
K plánované fakturaci služeb spojených ground handling (pozemním odbavováním)
(117) Ceny uvedené v plánu byly odhadnuty na základě ceny, kterou společnost Alitalia platí na srovnatelných letištích [45] nebo na základě nabídek, které společnost obdržela pro letiště, na kterých působí společnost AZ Servizi [46].
K těmto cenám byla připočtena […] % marže sjednaná s holdingem Fintecna.
Roční účinek této marže odpovídá navýšení EBITDA pro společnost AZ Servizi z […] milionů EUR v roce 2005 na […] miliony EUR v roce 2008.
V.1.5.3.
K plánované fakturaci služeb spojených s výpočetní technikou a sdílených služeb
(118) Vzhledem k nedostatku dalších informací společnost Alitalia odhadla ceny na základě nabídek společností zainteresovaných na získání zakázky, které zároveň ponížila o slevu nabízenou přímo danými společnostmi.
Odborník prověřil, že tato sleva odpovídala maximální nabízené pro sdílené služby, nejméně pro výpočetní techniku.
Vzhledem k tomu, že plánovaný obrat těchto dvou vedlejších činností je podobný (62 milionů EUR za rok 2005 pro první činnost a 64 milionů EUR pro druhou – s výjimkou interních služeb – z celkového obratu 935 milionů EUR), použití průměru vyplývajících ze dvou případů by nepřineslo výrazně odlišné výsledky.
V.2.
Závěry k dodržování podmínek podpory na záchranu
(119) Tyto závěry vyplývají z doplňkových prověrek, které si Komise vyžádala dne 20. července 2004 na základě oznámení domnělého nedodržování závazků přijatých Itálií u příležitosti schválení podpory na záchranu.
Tyto závazky spočívají v neposkytnutí nových investic, výnosnosti nově zahájených leteckých tras, absenci dravých cen; kromě jiného bylo také prověřeno využití půjčky garantované podporou na záchranu.
V.2.1.
Závěry týkající se neposkytnutí nových investic
(120) Odborník zkoumal stav flotily k 31. prosinci roku 2003 a roku 2004 a prověřoval její vývoj.
Zjistil, že do flotily používané po 1. červenci 2004, tudíž po rozhodnutí Komise o udělení podpory na záchranu, přibylo pouze jedno letadlo – zařízení Embraer 170.
O nákupu tohoto letadla rozhodla správní rada společnosti Alitalia dne 19. června 2002, to znamená před 31. prosincem 2002.
V.2.2.
Závěry týkající se analýzy výnosnosti nových leteckých tras zahájených od letního období 2004
(121) Na základě provedené práce a s ohledem na výjimky zjištěné v omezeném množství a popsané následovně celkově vzato odborník došel k názoru, že situace není taková, aby bylo nutné se domnívat, že závazek provozovat nově otevřené letecké trasy s pozitivní provozní marží přijatý společností Alitalia nebyl dodržen.
(122) Vzhledem k tomu, že pro výnosnost bylo aplikováno kritérium hrubé marže, odborník prověřil, jestli skutečnosti, na které byl brán zřetel, mohou být podmětem k připomínkám.
Hrubá obchodní marže (nebo "flight contribution") je definována jako výtěžek (cestující nebo jiné) z jedné konkrétní linky po odpočtu obchodních nákladů (komise...), distribučních nákladů (CRS a náklady na prodejní struktury a propagační činnost proporcionálně přičtenou na vrub výnosů z linky) a variabilních provozních nákladů (palivo, letištní práva, služby na palubě, mzdy posádky, atd.).
Marže byla hodnocena ze dvou hledisek: na jedné straně přímá marže vytvořená cestujícími konkrétního letu, na straně druhé ostatní marže vytvořené přidáním feeder value, to znamená marže vytvořená cestujícími letu, který navazuje na jiný let stejné společnosti.
(123) Odborník připomíná, že v konstantní situaci zavedené kapacity (počet letadel) vyplývající z investic rozhodnutých před 31. prosincem 2002 je provozní postup charakterizován poklesem mezní výnosnosti.
Takovým způsobem uvolněné vedlejší zdroje získané lepším využitím flotily (zde, zejména od zimy 2004, odborník poukazuje na údaje předložené již v obě 47 rozhodnutí o zahájení řízení) jsou nutně přiděleny linkám s nižší výnosností spíše než již otevřeným linkám.
(124) U linek otevřených od léta 2004 odborník prověřil výnosnost ke konci září 2004, plánovanou výnosnost ke konci prosince 2004 a výnosnost plánovanou pro účetní uzávěrku 2005.
U linek otevřených od zimy 2004 se odvolával na poslední plán 2005.
Na závěr bylo zjištěno, že z maximálním počtu 25 prověřovaných případů všechny přímé výnosy předložené ke konci září 2004 (12 linek zahájených v létě 2004) nebo anticipované pro uzávěrku 2005 jsou u 25 linek již pozitivní nebo, výjimečně, žádné (2 případy ke konci září 2004, 1 případ ke konci prosince 2004, 1 případ plánovaný pro 2005); pouze u tří linky zahájené v létě 2004 představují ke konci prosince 2004 negativní hrubou obchodní marži.
Tyto případy jsou podrobně popsány v následujících odstavcích.
(125) Tři linky s negativním ekonomickým vývojem ke konci prosince 2004 byly destinovány do Skandinávie, respektive Malpensa-Kodaň ([…] milionů EUR ke konci prosince 2004 oproti […] milionům EUR ke konci září 2004), Malpensa-Stockholm ([…] milionů EUR ke konci prosince 2004 oproti […] milionům EUR ke konci září 2004) a Fiumicino-Stockholm ([…] milionů EUR ke konci prosince 2004 oproti […] milionům EUR ke konci září 2004).
Všechny tři jsou v plánu na rok 2005 zaznamenány s pozitivní marží (respektive […]; […] a […] milionů EUR ročně).
Odborník prezentoval připomínky vedení společnosti Alitalia k této záležitosti, podle něhož tyto linky podléhají silné konkurenci, i ze strany nízkonákladových leteckých společností (low-cost) a jsou zatíženy vysokými variabilními náklady zapříčiněnými délkou trasy.
Jak již bylo uvedeno v obecně, tyto linky byly zvláště penalizovány poklesem RATK (výtěžek z nabízeného tunokilometru) společnosti Alitalia na podzim 2004, kdy byl v říjnu zaznamenán pokles oproti předešlým měsícům o 14,2 %.
Složitá finanční situace společnosti, vinou které došlo k určité ztrátě důvěry zákazníků, se proto zvláště citlivým způsobem odrazila na těchto nových linkách do severní Evropy, kde bylo nutno vynaložit větší námahu k získání klientely.
Nicméně odborník poukazuje na to, že ze skutečnosti předložených společností Alitalia k těmto třem případům vyplývá pozitivní feeder value; tato feeder value přispívá na zvyšující se výnosy, které cestující na těchto linkách přinášejí jiným letům v síti společnosti Alitalia v rámci přestupu do jiných destinací, v souladu se společností vyvíjenou strategií letových středisek.
Tato feeder value pro účetní období 2004 představuje […], respektive […] a […] milionů EUR [47]; celkově vzato správa nové skandinávské sítě společnosti Alitalia je v konečném důsledku zisková.
(126) Linkou, jejíž zaznamenané přímé marže jsou ke konci prosince 2004 nulové, je Fiumicino-Curych (oproti […] milionům EUR ke konci září 2004 a […] milionům EUR plánovaných v účetní rozvaze 2005).
Toto spojení pociťuje silný tlak ze strany konkurenční společnosti Swiss, která provozuje denně 4 lety, oproti jednomu letu Alitalia.
Nicméně trasa vykazuje v roce 2004 pozitivní feeder value (+ […] milionů EUR).
(127) Podobně, trasa, na které se předpokládá nulová přímá marže v roce 2005 (Malpensa-Birmingham), vytvoří feeder value + […] milionů EUR, čímž kladně přispěje k výsledkům společnosti.
V.2.3.
Závěry týkající se analýzy cen aplikovaných na nových linkách zahájených v létě 2004
(128) Odborník provedl několik analýz a prověrek nových linek otevřených v létě 2004.
Nastínil celkovou situaci tvorby cen v leteckém odvětví: celistvost je dána velkým množstvím promočních nabídek trvajících většinou jeden měsíc, u nichž jsou aplikována různá pravidla spojená s minimálním a/nebo maximálním pobytem, možností změny času a dne cesty a proplacení letenky, datem rezervace; vypozoroval, že nejzajímavější promoční sazby jsou aplikovány pouze na omezený počet míst v každém letu.
Nakonec odborník došel k závěru, že vzhledem k omezenému počtu zjištěných výjimek týkajících se price leadership, že celkově situace není taková, aby bylo nutné se domnívat, že závazek společnosti Alitalia o neaplikování dravých cen na těchto linkách nebyl dodržen.
(129) Kontrola byla prováděna na základě dvou zdrojů: na základě dokumentace předložené společností Alitalia a prověřené odborníkem na straně jedné a na základě kontrol provedených odborníkem z vlastní iniciativy v rezervačním systému (CRS) Galileo nebo na internetových stránkách společnosti Alitalia na straně druhé.
V.2.3.1.
Kontroly provedené na základě údajů poskytnutých společností Alitalia
(130) Kontrola mohla být provedena pro každou linku otevřenou v létě 2004, ať již k okamžiku zavedení linky nebo k měsíci březnu 2005; byly zavedeny ceny zpátečních jízdenek jak pro odlety z Itálie, tak pro odlety ze zainteresovaných zahraničních měst.
Ceny uvedené společností Alitalia a jejími konkurenty byly správné a zahrnovaly surcharge cost (SC), jehož úkolem je pokrýt navýšení nákladů na letecký petrolej nebo nákladů na pojištění a který se může u jednotlivých společností výrazně měnit, čímž je v konečné fázi zvýšena konečná cena hrazená zákazníkem.
Ceny mohou být shrnuty následovně:
Note: SC: surcharge cost
Údaje Alitalia (euro) _BAR_ AZ _BAR_ Competitor _BAR_ Delta (euro) _BAR_ SC _BAR_ Delta finale (euro) _BAR_
Ceny při otęvřeni linek – léto 2004
Curych – Fiumicino _BAR_ 77 _BAR_ 112 _BAR_ – 35 _BAR_ 10 _BAR_ – 25 _BAR_
Ceny při otęvřeni linek – zima 2004-2005
Timisoara – Malpensa _BAR_ 250 _BAR_ 390 _BAR_ – 140 _BAR_ 12 _BAR_ – 128 _BAR_
Malpensa – Šanghaj _BAR_ 513 _BAR_ 533 _BAR_ – 20 _BAR_ 19 _BAR_ – 1 _BAR_
Soluň – Fiumičino _BAR_ 130 _BAR_ 170 _BAR_ – 40 _BAR_ 19 _BAR_ – 21 _BAR_
Ceny března 2005 linek – zima 2004-2005
Malapensa – Záhřeb _BAR_ 169 _BAR_ 199 _BAR_ – 30 _BAR_ 22 _BAR_ – 8 _BAR_
Timisoara – Malpensa _BAR_ 129 _BAR_ 149 _BAR_ – 20 _BAR_ 12 _BAR_ – 8 _BAR_
Šanghaj – Malpensa _BAR_ 461 _BAR_ 533 _BAR_ – 72 _BAR_ 19 _BAR_ – 53 _BAR_
(131) U 12 tras otevřených v létě 2004 (jinými slovy 24 test) pouze v jednom případě (Curich-Fiumicino) byla při otevření linky zaznamenána sazba společnosti Alitalia, včetně SC, nižší o 25 EURo ve srovnání s konkurenční společností Swiss.
V tomto ohledu Alitalia vysvětlila cenový rozdíl jiným typem produktu s výrazně nižším počtem spojů – jedním oproti čtyřem konkurence.
(132) U těch samých 12 linek otevřených v létě 2004 (24 test) nebyl v březnu 2005 již dále zaznamenán žádný případ, kdy by sazby Alitalia, včetně SC, byly nižší než sazby nejlevnějšího konkurenta.
V případě spojení Curich-Fiumicino je současná cena hrazená zákazníkem společnosti Alitalia vyšší než cena společnosti Swiss.
(133) U 11 tras otevřených v zimě 2004 (22 test) pouze v třech případech s destinací v Itálii (Timisoara a Šanghaj – Malpensa, Soluň – Fiumicino) byla při otevření linky zaznamenána sazba společnosti Alitalia, včetně SC, nižší než sazba konkurenční společností;
a) na trase Timisoara-Malpensa rozdíl oproti Austrian Airlines (OS) činí 128 EUR.
Nicméně cena OS (390 EUR) se zdá být vysoká v porovnání s cenou aplikovanou stejnou společností pro let ze stejného města do Amsterdamu, Goteborgu, Ženevy, Helsinek nebo Luxemburgu (249 EUR oproti 250 EURům společnosti Alitalia do Malpensy).
Dále odborník předložil vysvětlení podané vedením společnosti Alitalia, dle kterého rumunská letecká společnost Carpatair, nezastoupená v systému Galileo, nabízí jednosměrný let Timisoara – Orio al Serio (letiště Milano-Bergamo) za 70 EUR, to znamená, že hodnota zpáteční letenky odpovídá částce 140 EUR, což je o 100 EUR méně než cena letenky AZ,
b) na trase Šanghaj-Malpensa je cenový rozdíl zanedbatelný (1 EUR na částce vyšší než 500 EUR),
c) na trase Soluň – Fiumicino je rozdíl 21 EUR při porovnání ceny společnosti Alitalia, včetně SC, s cenou společnosti Olympic Airlines, která nabízí jednosměrný let za 85 EUR, to znamená že zpáteční letenka stojí 170 EUR.
Tato připomínka je platná pouze při odletu z Řecka, protože let s odletem z Itálie je se společností Alitalia dražší vinou SC, který zvyšuje cenu letenky Alitalia o 5 EUR.
(134) U dvou, z výše uvedených 11 linek otevřených v zimě 2004 (22 testů), letů s destinací v Itálii (Timisoara a Šanghaj – Malpensa) a k nim bylo přidáno spojení Malpensa – Záhřeb byla v březnu 2005 zaznamenána sazba společnosti Alitalia, včetně SC, nižší než sazba konkurence.
Podle odborníka vedení společnosti Alitalia obhajuje tento rozdíl promočními sazbami na dobu omezenou spojenými se zvýšením četnosti:
a) na trase Timisoara-Malpensa rozdíl oproti konkurenci je snížen na 8 EUR.
Konkurence (Alitalia, Tarom, Malev) musela nicméně snížit své ceny o přibližně 130-150 EUR, včetně SC, z důvodu již zmiňovaného působení společnosti Carpatair, která nabízí zpáteční let na letiště Orio al Serio za 140 EUR,
b) na trase Šanghaj – Malpensa se rozdíl zvýšil na 53 EUR z důvodu snížení cen praktikovaných společností Alitalia v porovnání se společnostmi Lufthansa a KLM; destinace je nyní obsluhována pětkrát a ne třikrát týdně,
c) na trase Malpensa-Záhřeb nabízí společnost Alitalia cenu, včetně SC, nižší o 8 EUR v porovnání s konkurentem, společností Croatian.
(135) Na dvou trasách otevřených v létě 2005 (Malpensa-Krakov a Sarajevo), tudíž ve čtyřech testech, jsou sazby společnosti Alitalia vždy vyšší nebo shodné s cenami konkurence.
V.2.3.2.
Kontroly prováděné z iniciativy odborníka
(136) Odborník provedl přímo v systému Galileo přibližně 110 doplňkových kontrol nových tras pro různá období; obecně jeho kontrola potvrdila údaje poskytnuté společností Alitalia.
Nicméně se odborník domnívá, že tři případy posuzované na základě rozdílných kritérií by mohly tvořit cenové výhody.
(137) První případ se týká spojení Petrohrad – Malpensa, kdy v listopadu 2004 a v lednu 2005 cenová výhoda činila 13 EUR ve prospěch společnosti Alitalia v porovnání se společností ČSA, vyloučíme-li z konkurence společnost Air France, se kterou Alitalia uzavřela dohody o joint-venture; v předešlých údajích Alitalia uvedla společnost Air France jako referenčního konkurenta.
V každém případě odborník zjistil, že k dnešnímu dni již tento rozdíl v cenách neexistuje.
(138) Druhý případ se týká spojení Timisoara-Malpensa, pro nějž byl citovaný rozdíl při otevření oproti Austrian Airlines (OS) vyčíslen na 128 EUR.
Odborník zjistil, že od 15. října do 30. listopadu 2004 nabízela společnost Alitalia sazbu 149 EUR, včetně SC, což znamená, že rozdíl oproti OS činil 229 EUR.
Nicméně připomíná, že od září 2004 (potvrzeno v únoru 2005) nabízí společnost Carpatair zpáteční letenku na trase Timisoara – Orio al Serio v hodnotě 140 EUR.
(139) Poslední případ se týká spojení Valencie – Fiumicino, kde v listopadu 2004 společnost Alitalia nabízela promoční sazbu ve výši 69 EUR, jež bylo odborníkem zapracováno do jeho kontroly, zatímco společnost Alitalia pro své porovnání použila sazbu 101 EUR; společnost Alitalia těžila v daném období z cenového zvýhodnění ve výši 22 EUR, včetně SC; jak již bylo uvedeno výše, k dnešnímu dni byl tento rozdíl srovnán.
(140) Nakonec odborník provedl na začátku měsíce dubna 2005 na žádost Komise kontrolu, jejíž cílem bylo zjistit soulad mezi cenami nabízenými společností Alitalia v systému Galileo v období 17. – 22. března (na základě předešlých kontrol) a cenami přímého prodeje na vlastních internetových stránkách.
Pouze ve dvou případech (Řím-Boston a Milán-Washington) byl zjištěn rozdíl ve výši 10 EUR, ostatní ceny byly potvrzeny.
Vedení společnosti Alitalia potvrdilo politiku, na jejímž základě nejsou vytvářeny rozdíly v cenách v souvislosti s prodejním kanálem a vzhledem k tomu, že byl zjištěn pouze nízký počet rozdílů, odborník došel k závěru, že rozdíly byly zapříčiněny pouze časovým rozdílem mezi oběma kontrolami.
V.2.4.
Závěry týkající se využití půjčky garantované podporou na záchranu
(141) Odborník ve spolupráci se společnosti Alitalia analyzoval situaci půjčky garantované podporou na záchranu, její využití v roce 2004, její využití v prvním čtvrtletí roku 2005 a stav hotovosti plánovaný ke konci roku 2005.
V.2.4.1.
Obecné připomínky k překlenovacímu úvěru a hotovosti
(142) Odborník připomněl, v souladu s údaji uvedenými v rozhodnutí o podpoře na záchranu, že plán pokladny využitý pro podporu na záchranu vycházel z větší části z dat čtvrtého čtvrtletí roku 2003 a prvního čtvrtletí roku 2004.
V době tohoto rozhodnutí se společnost nacházela v bezvýchodné situaci, protože průmyslový plán na léta 2004-2006, který měl být zaveden, uvázl na protestech odborů proti připravovaným opatřením.
Za dané situace jednatel společnosti podal v únoru 2004 demisi, byl nahrazen a v září-říjnu byl zaveden nový plán.
(143) Odborník také připomněl, že smlouva o půjčce ve výši 400 milionů EUR, podepsaná dne 11. října 2004 s bankou Dresdner Bank, byla uzavřena na základě garančního dekretu podepsaného dne 8. října Ministerstvem financí.
Odborník připomíná, že Odborový svaz společnosti na valném shromáždění akcionářů, svolané pro odsouhlasení rekapitalizace společnosti, zabránil zavedení půjčky.
Valné shromáždění, na němž bylo rozhodnuto o navýšení kapitálu o maximálně 1,2 miliardy EUR, proběhlo dne 15. prosince 2004.
Před tímto datem společnost AZ tudíž nemohla z překlenovacího úvěru čerpat.
Na druhou stranu Dresdner Bank dopisem ze dne 14. ledna 2005 společnosti AZ připomněla, že úvěr musí být vyčerpán nejpozději do 31. března 2005.
(144) Odborník dále prověřil soulad mezi finanční situací předloženou za účelem příslušného řízení a situací měsíčně zveřejňovanou společností v souladu s pokyny Consob [48].
Odborník potvrdil, že situace předložená za účelem prověrky je skutečně v souladu s rezervami k dispozici ke dni hodnocení na bankovních účtech skupiny Alitalia.
Naopak měsíční situace Consob je vypočítána k účetnímu datu a zahrnuje krátkodobé finanční úvěry, včetně úvěrů italským společnostem, ať již v likvidaci (jako Sisam), nebo nezařazeným do společné finanční správy (jako Aiofin) a nepoužitelné zdroje u zprostředkovatele pojištění, Alinsurance, pro americké cestovní kanceláře nezařazené do společné finanční správy a pro společnosti v zemích, kde neexistuje systém kontroly finančních převodů do zahraničí (Lýbie, Írán, Nigerie, atd.).
Součet těchto položek dosahuje 22-25 milionů EUR, přičemž zvětšují disponibilitu a krátkodobé finanční úvěry předložené v souladu s Consob, aniž by byly disponibilní.
V.2.4.2.
Využití překlenovacího úvěru v roce 2004
(145) Ve čtvrtém čtvrtletí 2004 dosáhl peněžní tok ("cash-flow"), po odpočtu změn v potřebách oběžného kapitálu a investic (peněžní tok provozních činností a investic), dále jen "cash-flow", – 54 milionů EUR oproti –187 milionům EUR plánovaným v červenci 2004; toto zlepšení o 133 milionů EUR, v konkurenci 80 milionů EUR [49], vyplývá z lepšího provozního řízení oproti účetnímu období roku 2003 použitém pro výpočet podpory a z příjmu 20 milionů EUR z daňových pohledávek za roky 1993-1994 ze strany státu, z plánovaných, ale neuskutečněných plateb letištním dodavatelům v hodnotě 20 milionů EUR z důvodu soudních sporů a nakonec ze 4 milionů EUR získaných jako příspěvek [50] na výstavbu haly dceřinné společnosti Atitech na letišti v Neapoli.
Menší negativní saldo je odůvodněno (pro 53 milionů EUR [51]) i menšími požadavky na investice; například kromě neuskutečněných plánovaných investic společnost Alitalia v listopadu 2004 provedla jednu z pěti plánovaných operací prodeje a zpětného pronájmu (sale and lease-back) letadla MD 11 v celkové hodnotě 17 milionů EUR.
Po úhradě splatných finančních závazků ve výši 49 milionů EUR, finanční potřeby ve výši 103 milionů EUR ve čtvrtletí byly uspokojeny čerpáním 100 milionů EUR z překlenovacího úvěru po 15. prosinci 2004.
V.2.4.3.
Využití překlenovacího úvěru v prvním čtvrtletí roku 2005
(146) Na základě počáteční finanční situace rovnající se 66 milionům EUR k 31. prosinci 2004, cash-flow v prvním čtvrtletí roku 2005 dosahoval –70 milionů EUR oproti –195 milionům EUR plánovaným v červenci 2004; zlepšení o 125 milionů EUR bylo dosaženo, v případě přibližně 60 milionů EUR, nepřetržitým zlepšováním provozního řízení ve srovnání s předpoklady použitými pro výpočet podpory; do této částky jsou zahrnuty i příznivé vývoj poklesu výnosnosti (yield), který je nižší, než původně plánovaný a vyšší koeficient naplnění (load factor).
Dále je založeno (ve výši 60 milionů EUR) na nepřetržitém snižování investičních nákladů: zahrnuje vliv dalších dvou z pěti plánovaných operací prodeje a zpětného pronájmu (sale and lease-back) letadel MD 11 a prodej 3 letadel Piper v celkové hodnotě 30 milionů EUR, postoupení kmenových cenných papírů v hodnotě 10 milionů EUR a snížení plánu investic o 20 milionů EUR.
Celková finanční potřeba čtvrtletí proto dosáhla přibližně 105 milionů EUR, včetně úhrady 35 milionů EUR splatných finančních závazků; z překlenovacího úvěru tudíž bylo čerpáno 300 milionů EUR, zbytek ve výši 55 milionů EUR byl odčerpán v únoru a 245 milionů EUR v březnu, čímž byla k 31. březnu 2005 získána disponibilita ve výši 262 milionů EUR.
V.2.4.4.
Stav hotovosti plánovaný ke konci roku 2005
(147) Krátkodobě odborník v případě společnosti Alitalia předpokládá pouze nepatrný pokles ve finanční situaci, která by měla dosáhnout 212 milionů EUR k 31. květnu 2005; účinek lepší správy a menších investic, stejně jako realizace čtvrté operace prodeje a zpětného pronájmu (sale and lease-back) letadla MD 11, budou i nadále přinášet pozitivní výsledky.
Do konce roku 2005 by se měla plánovaná hotovost, s výjimkou vlivu případné rekapitalizace, snížit na polovinu a dosáhnout […] milionů EUR.
(148) Odborník se odvolává na jedno z vysvětlení podaných společností Alitalia k využití celého úvěru do 31. března 2005, jmenovitě na nemožnost čerpání po 31. březnu 2005 tak, jak bylo oznámeno bankou Dresdner Bank.
Trvá také na jedné z hypotéz použitých při plánování, jmenovitě na hypotéze z října 2004 týkající se směnného kurzu eura vůči USD v hodnotě 1,27 a ceny 41 USD za brent.
Tato poslední hypotéza není reálná, porovnáme-li jí se současnou cenou odpovídající přibližně 55 nebo 57 USD.
Předpoklady prezentované odborníkem pocházející od tří operátorů na trhu (BP Riskmanager, Shell Trading a Macquarie Energy) uvádějí částku pohybující se mezi 54 a 58 USD do konce roku 2005.
Bylo vypočteno, že cena barelu odpovídající 55 USD a kurz eura vůči dolaru odpovídající 1,27 by se negativně odrazily na účtech společnosti Alitalia, a to ve výši přibližně […] milionů EUR do konce roku [52], což znamená přibližně […] milionů EUR ve čtvrtletí duben – červen.
To dokazuje, že současný finanční plán společnosti Alitalia je široce ovlivněn touto nestálostí.
Nestálá situace je velmi důležitá, protože společnost Alitalia na podzim roku 2004, v okamžiku vypracování plánu a z důvodu finanční situace, nemohla přijmout opatření na krytí rizik vyplývajících z kurzovních rozdílů a z ceny pohonných hmot a proto se jakékoliv zhoršení situace plně odrazí na účetní uzávěrce; v současnosti by se operace na krytí omezily na ustálení 55 USD, čímž by se zkonkretizovala tato ztráta.
VI. PŘIPOMÍNKY KOMISE K DOMNĚLÉMU NESPRÁVNÉMU VYUŽITÍ PODPORY NA ZÁCHRANU
(149) Komise připomíná, že v souladu s jejím rozhodnutím o zahájení řízení z ledna 2005, přítomné rozhodnutí má za cíl vyhodnotit, zda-li opatření rekapitalizace společností AZ Fly a AZ Servizi oznámené Itálií, mají být kvalifikovány jako státní podpora.
Nicméně, i přesto, že zahájení řízení nemá nespočívá v předmětné otázce, Komise, vzhledem k připomínkám obdrženým od třetích osob, chtěla ponechat těmto osobám možnost zformulovat příslušné komentáře k závazkům převzatým Itálii v souvislosti s podporou na záchranu a k příslušným podmínkám využití.
Na základě těchto skutečností a s cílem zvýšit průhlednost Komise v této části předkládá vlastní předběžnou analýzu případu.
V každém případě, dokud nebude splacen překlenovací úvěr nebo nebude zrušena státní garance sjednaná za tímto účelem, společnost Alitalia bude i nadále podléhat stejným podmínkám a stejným závazkům; tato část tudíž nebrání konečnému hodnocení Komise v této souvislosti a především nebrání možnosti obrátit se přímo k Soudnímu dvoru v souladu s článkem 88, odst. 2 smlouvy ES a nebo zahájit řízení o nesprávném využití podpory na záchranu v případě, že by se následně domnívala, že existují skutečnosti vyvolávající v tomto smyslu pochybnosti.
Komise připomíná, že jednou z hlavních podmínek udělení podpory na záchranu je absence vážných negativních dopadů na ostatní členské státy.
V tomto ohledu, tak jak uvedla ve svém rozhodnutí o podpoře na záchranu, italské orgány přijaly závazky týkající se vývoje kapacity letecké společnosti a neaplikování dravých cen na nových linkách.
Tato dvě hlediska jsou podrobně popsána v bodech 150 až 172.
VI.1.
Připomínky k neposkytnutí nových investic a kapacitě
(150) Komise vezme v úvahu závěry, ke kterým došel jí jmenovaný odborník, který potvrzuje, že k datu jeho zprávy z dubna 2005 společnost Alitalia nezvýšila svou flotilu novými letadly, o jejich nákupu by společnost nerozhodla před 31. prosincem 2002.
Zejména, v odpovědi na připomínky třetích osob, připomíná, že rozhodnutí správní rady společnosti Alitalia ze dne 16. února 2004, jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení [53], se týkalo pouze podmínek financování letadel, o jejichž nákupu bylo rozhodnuto před 31. prosincem 2002.
Komise poznamenává, že předmětná flotila patří skupině Alitalia jako celku, včetně společnosti Alitalia Express.
(151) Komise se proto domnívá, že k tomuto okamžiku neshledala žádné skutečnosti, z nichž by vyplývalo, že tento konkrétní závazek obsažený v rozhodnutí o podpoře na záchranu nebyl dodržen.
(152) Kromě vlastního obsahu rozhodnutí, jímž byla schválena podpora na záchranu z hlediska kapacity, který byl, jak bylo nedávno potvrzeno, řádně splněn, Komise vezme též v úvahu doplňující informace podané Itálií týkající se kapacit obecně; co se týče flotily, konstatuje, že kromě toho, že nebyla předmětem nových investic, by se měla značně snížit o čtyři prvky v roce 2005.
Nabídka k dispozici z hlediska tunokilometru, díky níž byl od léta 2004 do léta 2005 zvýšen počet spojení a míst konstatovaný konkurencí, musí být tudíž výhradně spojena se zvýšením produktivity vyplývajícím z denního využití větší stávající flotily.
Například, zvýšení nabídky o přibližně 15 %, podrobně vysvětlené italskými orgány, odpovídá řádově zvýšení konstatovanému konkurenty Možnost konkrétního využití dané kapacity je také navýšena díky významnému vývoji koeficientu využití letadel.
(153) Komise nicméně pozoruje, že rozhodnutí o podpoře na záchranu již počítalo s otevřením nových linek [54] a také je schvalovalo, protože tyto nové linky měly být realizovány se stávající kapacitou a z velké míry na trasách, které nebyly obsluhovány nebo byly obsluhovány monopolním způsobem.
Ve skutkové podstatě mělo být společnosti umožněno využití nových zdrojů vzniklých lepším využitím stávající flotily s pevným počtem míst k sezení, jež měla k dispozici; to vysvětluje, jak je uvedeno výše, zaznamenané zvýšení nabízených tun nebo míst na kilometr (tkm/skm).
(154) Komise se tudíž, na základě skutečností, které má v současné době k dispozici, domnívá, že nepřetržitý vývoj četnosti a otevírání nových linek není v rozporu s podporou na záchranu z července 2004.
VI.2.
Připomínky k analýze výnosnosti nových leteckých tras zahájených od letního období 2004
(155) Na základě údajů předaných jmenovaným odborníkem Komise se ujistila v tom, že všechny linky otevřené v létě 2004 zaznamenaly pozitivní ekonomický vývoj, ve větší části jejich individuálním finančním přispěním a ve všech případech se vyskytuje feeder value, jmenovitě doplňková hrubá obchodní marže vytvořená těmito linkami pro zbytek sítě společnosti.
Komise se domnívá, že je opodstatněné brát feeder value v potaz, zejména jde-li o společnost, která zavedla strategii letových středisek, jelikož by doplňkový výnos nemohl, v případě neotevření těchto linek, existovat.
Proto všechny linky, včetně nové skandinávské sítě, přinášejí pozitivní výsledek, což je v souladu s rozhodnutím o podpoře na záchranu.
(156) Komise dále upozorňuje, že poskytnutými údaji byly vyvráceny připomínky třetích stran týkající se spojení Petrohrad – Milán, kde se konkurenti domnívali, že jsou provozovány ztrátově: přímá hrubá obchodní marže plánovaná na rok 2005 linky otevřené v zimě 2004-2005 odpovídá […] milionům EUR, beztoho, aniž by byla započítána feeder value a vytváří tak […] % výnosu, procento, které představuje jeden z nejvyšších výnosů na nově otevřených linkách.
VI.3.
Připomínky k analýze cen aplikovaných na nových linkách zahájených v létě 2004
(157) Komise připomíná, že existence dravých cen je charakterizována v první řadě situací, kdy variabilní mezní výnos neumožňuje pokrýt variabilní mezní náklady, přičemž dochází ke ztrátě.
Tato záležitost, o níž v bodech 155 a 156, vyžaduje kompletní hloubkovou analýzu účtů společnosti, kterou by třetí strany nebyly schopny provést.
Z tohoto důvodu, tak jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, se Komise domnívala, že jednoduché porovnání cen aplikovaných společností Alitalia s cenami konkurenčních společností (existence cenového vedení (price leadership)) by mohlo v první řadě poskytnout informaci o existenci situace, v níž by bylo možné uvést dravé ceny do praxe.
(158) V této souvislosti Komise na základě provedených kontrol konstatovala, že jestli existovaly situace cenového vedení (price leadership), tak ve velmi nízkém počtu případů, po omezenou dobu a omezenými cenovými rozdíly, protože ceny praktikované na předmětných linkách jako dravé nevypadají.
Jak již bylo řečeno, nové linky zaznamenávají pozitivní ekonomický vývoj a větší část z prověřených linek patří mezi více výnosové než v plánu 2005: již citovaná linka Petrohrad – Malpensa, linka Malpensa – Záhřeb s přímou hrubou obchodní marží […] %, linka Soluň – Řím s téměř […] %.
Méně pozitivními se zdají být spojení Řím-Curych a Timisoara-Malpensa, kdy marže na každou trasu činí […] %, a Řím-Valencie s […] %.
(159) Proto v této fázi se Komise domnívá, že poměrně omezený počet, význam a trvání případů cenového vedení, konstatované na základě provedených četných kontrol, svědčí v tomto ohledu o rozhodné politice, která je ale poměrně typická pro vlastní strukturu cen letecké přepravy, jejich počtu a nepřetržité aktualizaci.
Jak bylo prokázáno na předešlé analýze marže zaznamenané na nových linkách, tato situace neovlivnila rentabilitu společnosti Alitalia; spíše naopak, vzhledem k tomu že situace nových linek je pozitivní, což dokazuje, že jejich variabilní mezní výnos pro společnost je vyšší než jejich variabilní mezní náklady, přičemž tento fakt sám o sobě vylučuje dravé ceny.
(160) Komise se tudíž, na základě skutečností, které má v současné době k dispozici, domnívá, že nepřetržitý vývoj výnosnosti nově otevřených linek a sazeb na nich praktikovaných nepůsobí v rozporu s podporou na záchranu z července 2004.
VI.4.
Připomínky k využití půjčky garantované podporou na záchranu
(161) Na základě připomínek předložených třetími stranami a Itálií a zvláště na základě závěrů Komisí jmenovaného odborníka a s ohledem na v současné době známé údaje Komise zdůrazňuje, že stav pokladny společnosti Alitalia je v současné době lepší, než se předpokládalo při zavádění podpory na záchranu.
(162) Výše popsaná situace je zejména zajištěna lepší kontrolou provozních nákladů a užitečným hledáním alternativního financování, například v podobě zmiňovaného prodeje a zpětného pronájmu (sale and lease-back) letadel.
V této situaci se také odráží podíl nově otevřených linek, které, jak již bylo řečeno, tvoří pozitivní marži, čímž se podílí na výsledku společnosti.
V odpovědi třetím stranám Komise upřesňuje, že nákup leteckého petroleje a úhrada daní jsou součástí běžných nákladů každé letecké společnosti, že ovlivňují peněžní tok nebo hotovostní tok použitý s cílem zajištění podpory.
(163) Obecně vzato, Komise nemůže než hodnotit kladně skutečnost, že společnost, která je nucena srovnat vlastní finanční situaci, se snaží snížit vlastní finanční potřeby, obecně ve prospěch provozu vlastních činností a důvěryhodnosti ve vztahu k novým investorům, a nalézt alternativní financování.
Komise mimo jiné pozoruje, že díky dvojitému účinku snižování investic a nalézání alternativních zdrojů dlouhodobého financování je možné umlčet jakoukoliv kritiku týkající se financování flotily z podpory na záchranu, a tudíž i kritiku jejího využití v rozporu s rozhodnutím, díky němuž byla schválena.
(164) V této souvislosti Komise zjistila, že pozdní čerpání podpory na záchranu, od 15. prosince 2004, bylo zapříčiněno odborovým svazem při zahájení řízení rekapitalizace s cílem zamezit zadlužení společnosti bez vyhlídek budoucnosti; stejně tak proto postupné využívání může být považováno za ukazatel dobrého řízení.
Posun ve využití uvolněných prostředků také dokazuje, že vývoj nových linek, realizovaný již se zavedenými konstantními kapacitami a již zaznamenanou pozitivní marží, negativně neovlivnil finanční situaci společnosti v porovnání s předpoklady; naopak, dokazuje, že tento vývoj přispěl k jejímu upevnění.
Stejným způsobem bylo naplánováno pokrytí nákladů na restrukturalizační kroky, stávající zejména ve snížení stavu personálu, až do 30. června 2005, což se bude postupně odrážet na stavu hotovosti v souvislosti se skutečným odchodem přebytečných zaměstnanců a vyplácením příslušného odstupného.
(165) V návaznosti na tuto situaci stav pokladny skupiny Alitalia dosahuje k 31. březnu 2005 částky 262 milionů EUR, což převyšuje o přibližně 200 milionů situaci zaznamenanou k 30. září 2004 (přibližně 60 milionů EUR) [55].
Komise se domnívá, v souladu s poznámkami odborníka (viz bod 147), že by se tato částka měla snížit o přibližně 50 milionů EUR do 31. května, data nejpříhodnějšího pro ukončení řízení o plánu restrukturalizace předloženou v souladu s pokyny Společenství.
Komise připomíná, že hotovost ve výši 262 milionů EUR představuje méně než 6 % ročního obrazu a je tudíž mnohem nižší než částky dříve zaznamenané společností, řádově o 500 milionů EUR ke konci roku 2003 a než 17 % průměr hlavních evropských společností k tomuto datu, v případě společnosti Alitalia by toto procento odpovídalo 700 milionům EUR.
Hotovostní situace společnosti Alitalia zůstává tudíž i nadále velmi kritickou, a to jak z hlediska hrubých částek, jak z hlediska jejích hlavních konkurentů.
Komise dále poukazuje na skutečnost, že za stejných podmínek, jiným slovy s ohledem na finanční vypětí společnosti Alitalia v posledních měsících, ale bez podpory na záchranu, by hotovost společnosti byla k 31. březnu negativní, odpovídala by přibližně –140 milionům EUR (262 – 400 milionů EUR), což by ke konci května představovalo –190 milionů EUR.
Komise tudíž konstatuje, že bez podpory by se společnost s jistotou dostala do situace negativní hotovosti, tudíž by se stala nesolventní, a to již od konce prosince 2004 [56].
Dle názoru Komise chování společnosti ve vztahu k využití překlenovacího úvěru nevykazuje zneužití podpory na záchranu.
(166) Komise dále upřesňuje, že hodnocení potřeby podpory mělo být provedeno v okamžiku přijetí rozhodnutí na základě skutečností, které byly k dispozici k danému datu, což provedla v červenci 2004.
Komise konstatuje, že mnoho skutečností známých ze správy společnosti Alitalia k tomuto datu vzbuzovalo silné obavy o vývoji hotovosti od léta 2004.
Například má Komise na mysli předběžné vypovězení garanční smlouvy ze strany Royal Bank of Scotland ze začátku roku 2004 ve výši 34 milionů EUR, jež ohlásil odborník; má také na mysli dokumenty zpracované třetími osobami a předložené Itálií, z nichž vyplývá, že primární dodavatelé společnosti, jmenovitě leasingové společnosti, dodavatelé paliva a prodejci prostřednictvím kreditních karet, podmínili pokračování obchodního vztahu se společností Alitalia založením doplňkových peněžních fondů a případných rezervních fondů.
Tato situace jasně dokazovala negativní postoj, jenž trh zaujal v daném období ke společnosti Alitalia a příslušné hodnocení ze strany jejího vedení.
Komise ovšem v rozhodnutí o podpoře na záchranu souhlasila s tím, že 40 milionů EUR na rizika bude zahrnuto do výpočtu podpory [57].
(167) Komise dále podotýká, že rizika nevymizela.
Například ekonomický odhad pro jaro 2005 [58] zveřejněný Komisí dne 4. dubna 2005 počítá v roce 2005 s cenou 50,9 USD za barel a kurzem eura vůči dolaru 1,31; na tomto základě by přepočítané roční náklady na pohonné hmoty v roce 2005 činili přibližně 625 milionů EUR, přičemž roční náklady navíc by odpovídaly přibližně 156 milionům EUR a 40 milionům EUR v jednom jediném čtvrtletí.
(168) V této souvislosti, i s odvoláním na dnes známé informace týkající se budoucnosti, Komise konstatuje, že by byl stav pokladny bez úvěru negativní již od 31. prosince 2004, zejména vzhledem k rizikům vázaným především na cenu petroleje, a stále trvá na tom, že sjednaná částka je vzhledem k původním obavám pochopitelná.
Tímto je potvrzeno, že se v dané době a bez toho, aniž by její rozhodnutí bylo ovlivněno následnými skutečnostmi Komise mohla oprávněně považovat schválenou částku 400 milionů EUR za přiměřenou.
(169) Na základě přítomné analýzy se Komise domnívá, že na jedné straně byla podpora na záchranu plně opodstatněna a že, na straně druhé, v současné době nedošlo k žádném zneužití podpory na záchranu.
Naopak potvrzuje, že podpora je nutná pro udržení činnosti společnosti během omezeného období, jež je předmětem schválení a že tato podpora umožnila vypracovat průmyslový, ekonomický a finanční plán, v plné míře podporovaný sociálními partnery, zaručující společnosti dlouhodobou rentabilitu.
(170) Nicméně Komise připomíná Itálii, že přijaté závazky zůstávají platné po celou dobu podpory na záchranu; Itálie proto musí pokračovat v pozorných kontrolách dodržování podmínek schválení dané podpory a musí zejména zajistit, aby společnost Alitalia v žádném případě neaplikovala dravé ceny na linkách nově od letní sezony 2004.
Itálie i nadále musí předkládat Komisi pravidelné zprávy v souladu s rozhodnutím o podpoře na záchranu, na jejich základě bude možné vyhodnocovat dodržování přijatých závazků.
Co se týče splacení půjčky garantované podporou na záchranu, Komise bere na vědomí výše uvedený závazek Itálie, podle nějž k úhradě dojde do osmi pracovních dnů od uskutečnění rekapitalizace společnosti AZ Fly, nicméně nejpozději do 31. prosince 2005.
Komise se domnívá, že datum uskutečnění je v souladu s předáním odpovídajících zdrojů společnosti.
Splacení přísluší společnosti využívající podpory, společnosti Alitalia, v konkrétním případě společnosti, jež převezme činnost letecké dopravy, AZ Fly, která bude právním nástupcem a v souladu s naznačeným přijme na svůj vrub současné zadlužení téměř v plné výši.
Komise bude samozřejmě pokračovat ve sledování správného zavádění podpory na záchranu v rámci svých obecných kompetencích týkajících se kontroly státních podpor.
(171) Komise se dále domnívá, že závazek o snížení podílu státu v Alitalia na minoritní podíl přijatý italskými orgány je ve skutečnosti aplikován pouze na společnost AZ Fly.
Tato společnost převezme právní status společnosti Alitalia, plně převezme závazky, zejména dluh zajištěný dlužním úpisem, dluh zatížený skutečnými garancemi tvořenými letadly a půjčku garantovanou podporou na záchranu; závazek přijatý v této souvislosti, učinit veřejný podíl během roku minoritním, je tudíž přiřknutelný uživateli této podpory.
Komise zjistila, že oznámená opatření vedou k dodržení i tohoto závazku.
(172) Komise je toho názoru, že v situaci budoucí rekapitalizace letecké společnosti AZ Fly a základní analýzy finančních předpokladů společnosti, kterou potencionální investoři zajisté provedou, by měla společnost přísně dodržovat předložený průmyslový plán; Komise v této souvislosti připomíná, že plán pro období 2005-2006 počítá s ozdravnou fází, jejímž prostřednictvím bude zajištěno pokračování provozních činností a rychlá obnova rovnováhy, již od roku 2006, bez toho, aniž by byl rozvoj založen například na cenové válce, která by tyto cíle poškodila.
VII. HODNOCENÍ EXISTENCE PODPORY S OHLEDEM NA ČLÁNEK 87 ODST. 1 SMLOUVY
(173) Komise připomíná, že předmětem přítomného konečného rozhodnutí jsou dvě Itálií oznámené rekapitalizace, pro něž bylo dne 19 ledna 2005 zahájeno formální vyšetřovací řízení a zejména účast státu na rekapitalizaci společnosti AZ Fly v celkové výši 1,2 miliardy EUR na straně jedné a navýšení kapitálu společnosti AZ Servizi, ke kterému se chystá holding Fintecna, a to ve výši 216 milionů EUR, na straně druhé.
(174) Na druhou stranu Komise zjistila, že podpůrná opatření, uvedená v bodě 18 a bodě 19 rozhodnutí o zahájení řízení, nazvaná "cassa ingrazione" ("doplňkový mzdový fond") a "trattamento di mobilità" ("řízení mobility"), tvoří případ aplikace dříve existujících opatření vyplývajících z italských zákonů v odvětví letecké přepravy a musí být případně hodnocena jako taková u všech zainteresovaných činností.
Ani oznámení, ani vlastní rozhodnutí o zahájení řízení, zejména body 51 až 66 a bod 72, se těchto opatření netýkají.
Toto rozhodnutí proto nebrání pozici Komise, s odvoláním na celkové hodnocení těchto opatření v rámci pokynů o státních podporách.
Komise zároveň zjišťuje, že tato opatření dodržují závazky, jenž náleží státu, jakož to veřejnému orgánu, a fungování národního systému sociální bezpečnosti.
Vzhledem k tomu, že jsou úplně jiné povahy než poskytnutí kapitálu analyzované v tomto rozhodnutí, tato opatření musí být zahrnuta do hodnocení těchto vkladů.
(175) S ohledem na článek 87 odst. 1 Smlouvy ES a článek 61, odst. 1 Dohody EHP podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy nebo smluvními stranami, neslučitelné se smlouvou a s dohodou.
VII.1.
Státní prostředky
(176) Komise se odvolává na analýzu provedenou v bodě 63 rozhodnutí o zahájení řízení zaměřenou na převod státních prostředků ve prospěch společnosti Alitalia.
Zainteresované strany, ani italské orgány k této analýze nevznesli žádné připomínky.
Komise zejména poukazuje na skutečnost, že cílem upřesnění, které Itálie předložila k chronologickému vývoji vztahu mezi IRI a státem a k jejich vliv na holding Fintecna, je pouhé vyjasnění a v žádném případě zde nejde o popření zařazení státních prostředků fondů udělených holdingu Fintecna, ani o popření skutečnosti, že za předmětné operace je odpovědný stát.
VII.2.
Vliv na obchod mezi členskými státy a na konkurenci
(177) Zainteresované strany a Itálie hodnocení Komise, o němž v bodě 64 rozhodnutí o zahájení řízení, v souvislosti s obchodem mezi členskými státy a vlivem na konkurenci, nerozporovaly, hodnocení tudíž Komise potvrzuje.
Komise připomíná, že odvětví poskytování služeb v letecké dopravě je v Evropě ovlivněno silným konkurenčním prostředím, které vzniklo již v okamžiku uplatnění třetí fáze uvolnění letecké dopravy ("třetí balíček") dne 1. ledna 1993 [59].
(178) S odvoláním na stížnost podanou Itálií proti době zavádění konečného rozhodnutí Komise upřesňuje, že i přesto, že si je plně vědoma postavení společnosti Alitalia, výrazná konkurence pohybující se na trhu letecké dopravy po ní vyžaduje zvláště pozornou prověrku situace.
Komise se nedomnívá, že by Itálie prokázala existenci rizik ovlivňujících pokračování vedení společnosti v případě, že by rozhodnutí nebylo přijato před koncem května 2005.
Nakonec Komise konstatuje, že například revidovaný plán na léta 2005-2008, přijatý dne 14. dubna 2005 správní radou společnosti, byl Komisi předložen až 22. dubna, přičemž tato skutečnost nemohla zjednodušit a urychlit prováděnou kontrolu.
VII.3.
Vymezení
(179) Článek 87, odst. 1 Smlouvy stanovený, že "státní podpora" je definována jako opatření zvýhodňující "určité podniky nebo určitá odvětví výroby".
V konkrétním případě Komise konstatuje, že ať se již jedná o podíl přijatý státem v rekapitalizaci společnosti AZ Fly, nebo o podíl veřejné holdingové společnosti Fintecna na kapitálu společnosti AZ Servizi, předmětná opatření jsou určená výhradně těmto dvěma podnikům.
VII.4.
Existence zvýhodnění přijímající společnosti
(180) Jak bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, hodnocení spočívá v oddělených prověrkách obou výše popsaných operací týkajících se dvou rozdílných společností působících na odlišných trzích.
(181) Komise v této souvislosti konstatuje, že rozdělení činností společnosti Alitalia na činnosti letecké dopravy – společnost AZ Fly a činnosti pozemní – společnost AZ Servizi, není charakteristické pouze pro tuto společnost [60].
V konkrétním případě, konzultační banka společnosti Alitalia, Mediobanca, ve skutečnosti zaznamenala, že v případě rozdělení by se, na základě současné slevy nových akcií a možnosti budoucích kapitálových zisků, společnost AZ Fly mohla zaměřit na investory zainteresované na leteckém odvětví; jak již bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, rozdělení by podniku umožnilo změnit charakter části doposud fixních nákladů na správu na náklady variabilní na základě dohod o údržbě, pozemním odbavování, atd., což by mělo velký význam zejména v případě nepříznivého ekonomického spojení.
Podle názoru banky Mediobanca by rozdělením společnost AZ Servizi získala možnost najít nové příležitosti pro svou činnost a vývoj, k čemuž by jen těžko mohlo dojít ve společnosti plně náležející leteckému přepravci.
Musí takto podpořit zájem průmyslových nebo finančních provozovatelů stanovit činnosti, v jejichž vývoji chtějí pokračovat, ale nepřejí si vybočit z jejich původního pole působení.
(182) Komise dále podotýká, že uvedené rozdělení činností a jejich příslušné účetní a finanční správy bude provedeno průhledným způsobem.
Například průmyslový plán předložený investorům se ve skutečnosti zabývá dvěmi pohledy: ve vztahu ke společnosti AZ Fly upřesňuje, že tato společnost převezme v plné výši závazek společnosti Alitalia, včetně splacení půjčky, jež je předmětem podpory na záchranu plánované na období 2005-2006; co se týče společnosti AZ Servizi, plán detailně popisuje rozdělení činnosti, hodnocení počátečního vkladu AZ Fly, který byl mimo jiné nedávno prezentován na internetových stránkách společnosti Alitalia, předpokládaný vstup holdingu Fintecna do kapitálu a příslušné podmínky, včetně přistoupení k částečné emisi přednostní akcií.
Komise se proto domnívá, že oslovení investoři si mohli, znalí věci, vytvořit názor o činnostech, do kterých by chtěli investovat, o předpokládané rentabilitě jednotlivých činností a jejich budoucím vývoji.
(183) Nakonec Komise připomíná, jak již bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, že pouze aplikací principu tržně jednajícího investora bude možné prověřit nepřítomnost nedovolených výhod ze dvou operací rekapitalizace.
Upozorňuje, že záležitost není spojena s hodnocením podpory na záchranu.
Prostřednictvím hotovostních krátkodobých půjček v omezené výši (zejména s ohledem na krátkodobou splatnost pro podnik, na běžnou úroveň hotovosti v podobných společnostech nebo na celkovou účetní uzávěrku společnosti), přičemž podpora spočívá v bankovní půjčce poskytnuté bankou Dresdner Bank jednoduchým způsobem garantované státem, bylo cílem překonat v krátkém horizontu hotovostní krizi, která by mohla společnost uvést do platební neschopnosti.
Naopak, názor investorů (a bank zaručujících tržní operaci) v průběhu rekapitalizace, operace tvořící zainteresovaným společnostem stálé zdroje, se přiklání k ekonomickému hodnocení středně nebo dlouhodobé výnosnosti a vnitřní výnosnosti činností společnosti; jejich cílem je budoucí výnosnost podniku, dosažená prostřednictvím výsledků a vytvořených kapitálových zisků na základě důvěryhodnosti, což je v souladu s průmyslovým plánem, plánovanými průmyslovými a obchodními kroky a vedením podniku.
Komise dále uvádí, že závazek přijatý italskými orgány v souvislosti s návratem podpory na záchranu ze strany společnosti Alitalia okamžitě po rekapitalizaci zapříčiní předběžné výdaje aktiv společnosti ve výši 400 milionů EUR hotovosti.
VII.4.1.
Hodnocení rekapitalizace společnosti AZ Fly
(184) Co se týče rekapitalizace a souběžného podílu státu a soukromých investorů, vzhledem k tomu, že zdroje pochází z italské státní pokladny, neexistují pochyby o tom, že vklad předmětného kapitálu je státním prostředkem v souladu se Smlouvou.
Rozhodnutí podílet se na rekapitalizaci a zavázat se k, alespoň částečnému, uplatnění vlastního opčního práva, bylo učiněno italským ministerstvem financí.
VII.4.1.1.
Obecné připomínky
(185) Smlouva potvrzuje princip neutrality v ohledu vlastnictví členských států (článek 295 Smlouvy a článek 125 Smlouvy o EHS) a princip rovného zacházení mezi veřejnými a soukromými společnostmi.
Podle těchto principů postup Komise nesmí být ani pro, ani proti vkladu veřejných institucí do soukromých společností.
Komise proto musí prověřovat tyto vklady kapitálu do společnosti, aby zabránila Členským státům v porušování předpisů vyplývajících ze Smlouvy z hlediska státních podpor.
(186) Aby bylo možné stanovit, jde-li o státní podporu, je Komise Soudním dvorem oprávněna zakládat vlastní hodnocení na tzv. "principu tržně jednajícího investora" v souladu s nedávnými právními výklady [61].
Na jejich základě, aby bylo možné stanovit, tvoří-li vklad kapitálu státní podporu, je nutné prověřit skutečnou možnost využívající společnosti získat přiměřené financování na běžném kapitálovém trhu.
Na základě tohoto principu, nejde o státní podporu v případě, kdy kapitál je vložen za podmínek, které by byly akceptovatelné pro soukromého investora působícího v souladu s běžnými tržními postupy [62].
(187) Chování veřejného investora musí být porovnáno s hypotetickým chováním investora soukromého, jako například soukromé holdingové společnosti nebo soukromé skupiny společností, postupujících dle strukturální, globální politiky nebo politiky odvětví, přičemž je veden dlouhodobými perspektivami výnosů [63].
Vklad kapitálu nezbytného k zajištění přežití společnosti, která se dočasně nachází v nesnázích, ale která je, po vlastní restrukturalizaci, schopná opět dosahovat výnosů, není nezbytně státní podporou v případě, že by stejným způsobem jednal i soukromý investor.
(188) Proto dle názoru Komise vklad kapitálu provedený z veřejných prostředků není státní podporou v případě, že se na operaci podílí i soukromí investoři alespoň v proporcionální míře z hlediska příslušných akcií a za podmínek shodných s veřejným investorem a že částka upsaná soukromými investory má skutečný ekonomický význam.
Toto tvrzení, založené na společných vkladech bylo potvrzeno Soudním dvorem a Soudem prvního řádu [64].
VII.4.1.2.
Aplikace v konkrétním případě
(189) Zejména s odvoláním na rozdělení společností AZ Fly a AZ Servizi se Komise v tomto konkrétním případě, narozdíl od jiných případů, ke kterým vznesla námitky, nedomnívá, že by šlo o rozdělení s cílem přesunout závazky na veřejnou instituci, zatímco ekonomická činnost v pravém slova smyslu by byla převedena na soukromý sektor.
Naopak a v souladu s právním a ekonomickým postavením společnosti, celková výši zadlužení, jmenovitě dluh zajištěný dlužním úpisem a dluhy doprovázené skutečnými garancemi na flotile, stejně jako půjčka, jež je předmětem podpory na záchranu, zůstane ve skutečnosti na společnosti Alitalia, přejmenované na společnosti AZ Fly, která bude pokračovat v převážné části činností společnosti.
Komise vezme v úvazu závazek italských orgány k tomu, že podpora na záchranu bude splacena během osmi pracovních dnů následujících po rekapitalizaci společnosti AZ Fly (to znamená po předání příslušných zdrojů společnosti), v každém případě do 31. prosince 2005.
(190) Co se týče rekapitalizace společnosti AZ Fly oznámené Itálií, Komise zjistila, že soukromí akcionáři se ve skutečnosti, z hlediska počtu v současné době držených akcií (ve výši 38 %), podílí více než proporcionálně a za stejných podmínek jako má veřejný akcionář.
Závazek snížit vlastní 49,9 % podíl na základním jmění přijatý italským státem vedl banku Deutsche Bank k odsouhlasení, případně ve spolupráci s dalšími finančními ústavy, garance závazku soukromých investorů až do výše maximálně 650 milionů EUR, což odpovídá přibližně 54 % maximální plánované rekapitalizace.
Podíl soukromých investorů bude tudíž navýšením kapitálu zvětšen, čímž veřejný podíl klesne pod 50 %.
V prohlášení o závazku Itálie se mimo jiné uvádí, že stát nakoupí akcie za stejnou hodnotu, jež bude stanovena společně společnostmi AZ Fly a Deutsche Bank a za stejných tržních podmínek, jež byly vytvořeny pro soukromé investory.
(191) Dobrý výsledek operace je tudíž garantován bankou Deutsche Bank, profesionálním, technicky kompetentním provozovatelem, který provedl analýzu rizik vyplývajících z částečně neuskutečněného upsání akcií.
V této souvislosti Komise dne 19. dubna 2005 obdržela zavazující dopis Deutsche Bank adresovaný společnosti Alitalia, v němž finanční ústav souhlasí s uzavřením smlouvy o zaručení zdárného výsledku rekapitalizace.
Tento postup je v souladu s postupem, který Komise schválila v roce 2002 v souvislosti s předešlou tržní rekapitalizací společnosti Alitalia.
Konečná garanční smlouva bude podepsána po pověření podmínek předložených v bodě 195 a bodě 196 a bude konečným konkrétním závazkem Deutsche Bank o poskytnutí finančních prostředků nebo o upsání vydaných akcií.
V této souvislosti Komise bere na vědomí upřesnění předložené italskými orgány, z něhož vyplývá, že tato předběžná dohoda je plně smluvně právoplatná s výhradou právě prověření plánovaných podmínek.
(192) V záručním dopise Deutsche Bank se stanoví, že definitivní záruční smlouva bude podepsána těsně před zahájením nabídkového období a že bude obsahovat dodatky a ujednání obecně aplikované pro tento druh smlouvy v souladu v národní a mezinárodní praxí.
Deutsche Bank, případně společně s jinou finanční institucí, se zavazuje, že do záruky zahrne i jiné finanční instituce tak, aby mohlo vzniknout garanční sdružení v pravém slova smyslu.
Zákrok těchto bank je pro zdárnost operace rozhodující právě s ohledem na složení akcionářů společnosti Alitalia.
Právě kapitál držený soukromými akcionáři je velmi roztroušen, proto žádný ze soukromých akcionářů společnosti by v současné době nemohl provést ekonomickou analýzu operace a předběžně přijmout závazek podílet se na této operaci, jak tomu učinil stát.
(193) Komise uznává, že společnost s rozdrobenými akcionáři se musí se žádostí o záruku obrátit na jednu nebo více bank, aby byl zaručen zdárný výsledek operace nezbytný k navýšení tržního kapitálu.
Pouze kvalifikovaní finanční zprostředkovatelé se mohou, díky hluboké zkušenosti na finančních trzích a znalosti požadovaných vkladů a na základě důkladné studie dané operace, zavázat k uvedení nově vydaných akcí soukromým investorům, v případě, že uznají, že je operace příhodná a zajímavá pro příslušné finančníky.
Ve společnosti Alitalia je roztroušenost akcionářů evidentní, protože žádný ze soukromých akcionářů nedosahuje 3 % akcií; jediný významnější podíl je podíl společnosti Air France ve výši téměř 2 % kapitálu.
(194) Před přeložením nabídky Deutsche Bank provedla hodnocení strategie a předpokládaných budoucích výnosů společnosti.
Nakonec, před uzavřením konečné smlouvy, plánuje prověřit náležitou péči, kterou musí splnit všichni investoři a která umožní zahájení operace.
Takovým způsobem se banka obklopí všemi garancemi a zárukami, jež umožní přizpůsobit nabídku postupovaným rizikům.
Dále chce připomenout, je-li to nutné, že tato banka nemá žádnou vazbu na italskou ekonomiku, ani na plán řízení, ani na plán kontroly akcií a že není přímo ani nepřímo kontrolována zainteresovaným členským státem.
(195) Podmínky podmiňující uzavření konečné garanční smlouvy mohou být rozděleny do dvou částí.
První část se týká obvyklých skutečností, které přímo neovlivňují hodnocení Komise, ale ovlivňují pouze skutečnou realizaci.
Těmito skutečnostmi mimo jiné jsou:
a) absence mimořádných skutečností, jež by mohly negativním způsobem ovlivnit zdárný průběh operace,
b) poskytnutí všech informací týkajících se ekonomické, finanční a správní situace společnosti Alitalia bance, včetně účetní uzávěrky za rok 2004 doplněné zprávou auditorské společnosti a aktualizace Průmyslového plánu na období 2005-2008,
c) angažovanost banky na stanovení podmínek operace,
d) oddělení společnosti AZ Servizi umožněný vstupem jejího kapitálu, řádně schválený jednou nebo více společnostmi.
(196) Podmínky, jež jsou uvedeny v dopise o společném záměru banky Deutsche Bank, tvořící druhou část však ovlivňují hodnocení operace Komisí; proto musí být analyzovány podrobně Jedná se o následující podmínku:
a) rozdíl mezi cenou vydávaných akcií v porovnání na burze, jenž musí být stanoven,
b) poplatky, které bankovní instituce míní aplikovat jako kompenzaci operace,
c) realizace opčních práv italského Ministerstva financí na takovou částku, která sníží jeho podíl na 49,9 % základního jmění.
V prohlášení o společném záměru se v této souvislosti uvádí, že se záruka samozřejmě nebude vztahovat na část akcií, jež jsou předmětem opčního práva Ministerstva financí, přičemž tyto akcie budou muset být upsány ministerstvem tak, aby jeho podíl na kapitálu společnosti AZ Fly klesl na 49,9 %.
(197) Za prvé, s odvoláním na cenu upsání nových akcií Deutsche Bank a AZ Fly rozhodly, že cena nebo cenové rozpětí vydávaných akcií bude dohodnuta společně, v souladu s běžnými tržními postupy, v závislosti na podmínkách burzy v okamžiku zahájení operace.
Rozdíl mezi touto cenou a teoreticko cenou po přerušení práva na upsání se bude rovnat alespoň […] %.
Italské orgány předložily referenční údaje poskytnuté bankou, na jejichž základě se mohla Komise ujistit, že úroveň rozdílu cen byla v souladu s tržní praxí provozovanou v roce 2003 různými evropskými společnostmi (zejména společnostmi ve fázi restrukturalizace), jež provedli rekapitalizaci významné části jejich akciového kapitálu nebo byla hodnocena s ohledem na denní objem spravovaný na burze.
Komise se proto domnívá, že toto hledisko nezpůsobuje zvláštní problémy.
Samozřejmě výše uvedené platí pouze v případě, že všechny vydané akcie budou skutečně upsány jednotlivými investory za stejnou cenu, ať se již jedná o stát nebo o Deutsche Bank nebo další potencionální investory.
Itálie skutečně Komisi potvrdila, že všemi upisovateli bude aplikována jednotná cena a že ručiteli, v tomto případě Deutsche Bank, nebude poskytnuta žádná zvláštní sleva.
(198) Za druhé, co se týče odměňování bank prostřednictvím poplatků, tyto se zakládají na tržní hodnotě části upsané operace a dosahují […] % za poplatek za závazek a […] % za poplatek za vedení a ručení, v celkové hodnotě [řádově 5 %] ručené částky.
Komise konstatuje, že tato úroveň je v souladu s tržní praxí aplikovanou na hlavních evropských burzách pro záruku zdárného výsledku obdobných operací uvedení akcií na trh.
Zmiňuje, že vyšší úroveň v porovnání s rekapitalizací z roku 2002 přes zachování obvyklé úrovně může být vysvětlena rozdílnou povahou operace, která v roce 2002 předpokládala vystavení akcií a obligací představujících nižší riziko, zatímco operace z roku 2004 je založena pouze na emisi akcií a skutečností, že garantovaná částka byla navýšena, kdežto v roce 2002 představovala pouze 38 % operace.
Komise došla k závěru, že transakce mezi společnostmi Alitalia a Deutsche Bank je v souladu s tržními podmínkami aplikovanými na tento druh operace a že není příčinou snížení ceny vyplacené bankami na akcie, které budou upisovány.
Vliv poplatků uhrazených bankám není takový, aby jim umožňoval účast na operaci za podmínek výhodnějších než má stát nebo ostatní akcionáři.
(199) Za třetí, s ohledem na podíl státu Komise zdůrazňuje, že formální závazek italských orgánů neupisovat jejich podíl na navýšení kapitálu společnosti Alitalia, dokud se Deutsche Bank, případně s dalšími zúčastněnými bankami, formálně nezaváže, což je základní a rozhodující podmínkou, na jejímž základě bude zaručen současný podíl veřejných a soukromých investorů.
Stát se na navýšení kapitálu bude podílet pouze v případě "formálního závazku ze strany soukromého investora vložit kapitál konkrétní hodnoty".
[65] Díky této operaci bude možné upsat významným a dokonce majoritním (54 %) způsobem nově vydané akcie společnosti Alitalia za stejných podmínek, jaké má veřejný akcionář, protože cena akcií je shodná, stejně tak jako jsou související práva vyplývající z každé akcie stejná pro všechny akcionáře.
V této souvislosti Komise předpokládá, že nesmí existovat vedlejší nebo nekalé dohody, na jejichž základě by italský stát mohl zprostit banky jejich povinností v případě, že nabídka akcí na rekapitalizaci nebyla na trhu upsána v dostatečné míře.
(200) Komise také bere v potaz závazek přijatý italskými orgány, na jehož základě italské orgány předloží Komisi, okamžitě po jejich uzavření a ještě před podepsáním navýšení kapitálu veřejnými orgány, konečné dohody uzavřené s bankami, v nichž budou obsaženy výše uvedené formální a bezvýhradní závazky upsání.
Druhý závazek přijatý italskými orgány spočívá v předložení, po realizaci operace, zprávy o úrovni skutečného upsání výše uvedeného navýšení kapitálu.
Komise bude v maximální míře dbát na dodržování výše uvedených závazků přijatých Itálií, na jejichž základě musí být možné prověřit, že podmínky stanovené v tomto rozhodnutí jsou dodrženy.
(201) V této souvislosti Komise zdůrazňuje důležitost průmyslového plánu společnosti Alitalia na období 2005-2008, včetně revidované verze z dubna 2005, předloženého investorům, jenž soustřeďuje budoucnost společnosti do první fáze tak zvaného oživování v letech 2005-2006 a dalšího vývoje.
Právě na základě analýzy průmyslového plánu se Deutsche Bank zavázala garantovat podíl většinové části soukromých investorů při plánované rekapitalizaci.
(202) V této souvislosti se Komise odvolává na informace o tomto plánu předložené již v rozhodnutí o zahájení řízení.
Kroky plánované v plánu restrukturalizace společnosti AZ Fly by měly vést k navýšení nabízeného tunokilometru o […] % již od roku 2005 společně s nárůstem koeficientu naplnění (load factor) o […] bodu/y a jednotné marže (yield) o […] %.
Ve skutečnosti v prvním čtvrtletí roku 2005, jehož účetní bilance byla předložena 12. května, tunokilometr zaznamenal nárůst o 13,9 % a koeficient navýšení (load factor) již o 0,2 %.
Celkově obrat za čtvrtletí vzrostl o 9 %, což odpovídá 77 milionům EUR oproti roku 2004, přičemž náklady vzrostly o pouhých 36 milionů EUR odpovídajících 5 %; snižují se i provozní náklady, nepočítáme-li náklady na palivo, které zaznamenaly nárůst o 45 milionů EUR; provozní ztráta byla proto omezena na 120 milionů EUR oproti 190 milionům EUR v roce 2004.
Ztráta předpokládaná během celého roku 2005 by měla odpovídat 100 milionům EUR, tudíž s vyhlídkou na zisk během následujících 9 měsíců.
Průměr provozních zaměstnanců v počtu 19075 byl během čtvrtletí snížen o 1617 zaměstnanců, z nichž 2/3 představoval pozemní personál; takovým způsobem jsou do praxe zaváděna restrukturalizační opatření dojednaná s odbory.
(203) Obecněji plán počítá v roce 2008 s ročním zlepšením v hodnotě přibližně jedné miliardy EUR, z nich 200 milionů EUR bude pocházet z navýšení koeficientu naplnění (load factor) a přibližně 770 milionů EUR z výsledků opatření uvedených v plánu; mezi nejvýznamnějšími zlepšujícími kroky bude patřit hospodárnější chování při nákupu, snížení obchodních nákladů a nákladů na zaměstnance (~ […] milionů EUR každá položka).
(204) Co se týče ekonomických výsledků, údaje týkající se účetního období roku 2004 a následných období nemohou být porovnávány z důvodu oddělení společnosti AZ Servizi; nicméně, po nepatrné ztrátě v roce 2005 týkající se hrubého ekonomického výsledku před odpočtem daní a mimořádných položek ("provozní výsledek"), v účetním roce 2008 je naplánována marže […] %.
(Připomínáme, že v roce 2004 byla pro tatáž odvětví marže oznámená dne 26. května 2005 ve ztrátě –10,1 %).
(205) Komise připomíná, že je-li společně se státem přítomen i soukromý investor se zvláštní kvalifikací, není nutné, aby se Komise k výnosnosti operace vyjadřovala.
Vzhledem k závazku italských orgánů, Komise došla k závěru, že provádění opčního práva akcionářů s garancí zdárného výsledku operace poskytnuté bankou Deutsche Bank je v souladu s bankovními praktikami platnými ve Společenství v otázce rekapitalizací, a tudíž může být chápána jako operace prováděná tržně jednajícím soukromým investorem a prohlašuje, že rekapitalizace nese známky skutečné tržní perspektivy.
S ohledem na všechny tyto okolnosti, Komise rozhodla, že státem oznámená investice ve výši maximálně 46 % odpovídající 1,2 miliardy EUR je srovnatelná s chováním tržně jednajícího investora a není proto podporou.
(206) Komise musí nicméně upřesnit podmínky, kterými se bude řídit toto rozhodnutí, zejména podpis formálního a bezvýhradného závazku Deutsche Bank a případných dalších bankovních institucí, s výjimkou běžných podmínek souvisejících s nepředvídatelnými událostmi vyšší moci, válečným stavem, teroristickým útokem a podobnými případy, po jednotlivých prověrkách due diligence a dohodnutí ceny.
Jako podmínka musí být též přidán závazek státu upsat akcie se stejnými právy, za stejných podmínek, ve stejné ceně a ve stejném čase jako soukromí investoři, po potvrzení kalendáře stanoveného pro přijetí garance o zdárném ukončení ze strany Deutsche Bank a případných dalších bankovních institucí.
Dále operace nesmí být zatížena vedlejšími nebo nekalými dohodami, na jejichž základě by italský stát mohl zprostit banky jejich povinností v případě, že nabídka akcí na rekapitalizaci nebyla na trhu upsána v dostatečné míře nebo poskytnout daným bankám jakoukoliv zvláštní slevu z emisní ceny.
VII.4.2.
Hodnocení rekapitalizace společnosti AZ Servizi
(207) Přejdeme-li k prověrce podílu na kapitálu společnosti AZ Servizi, který hodlá převzít veřejná holdingová společnost Fintecna ve výši 216 milionů EUR v letech 2005 až 2007, Komise zejména vezme v potaz statut veřejného práva holdingu Fintecna a absence zvláštních nebo obecných garancí sjednaných se státem ve svůj prospěch.
Komise dále zjistila, že pozitivní stav hotovosti holdingu Fintecna, jak již bylo uvedeno v bodě 33 rozhodnutí o zahájení řízení, nemůže být spojován s konkrétním výhodami poskytovanými Ministerstvem financí, protože holding Fintecna naopak musí během příštích měsíců inkasovat půjčku ve výši 788 milionů EUR poskytnutou státu v roce 2000 bývalou IRI a potvrzenou v roce 2003 holdingem Fintecna.
Nicméně jsou tyto operace transparentně uvedeny v roční uzávěrce holdingu Fintecna.
(208) Komise se zaměřila na prověrku jednotlivých zpráv předložených stranami zainteresovanými na operaci, jmenovitě na zprávu Mediobanca týkající se společnosti Alitalia a zprávu Citigroup o holdingu Fintecna a zejména na zprávu Komisí jmenovaného odborníka, společnosti Ernst & Young.
Podotýká, že výše uvedení neshledali skutečnosti, na jejichž základě by mohli vzniknout pochybnosti o metodách aplikovaných bankou Mediobanca při hodnocení, přičemž na základě investice holdingu Fintecna ve výši 216 milionů EUR, Mediobanca uvádí konečnou hodnotu, s výjimkou hotovostního toku, ve výši 355 milionů EUR v roce 2008, přičemž IRR odpovídá 25,3 %.
Současná čistá hodnota toků (NPV) investic, které holding Fintecna hodlá provést v období 2005 až 2007, vypočítaná jiným způsobem, s ohledem na stejnou konečnou hodnotu v roce 2008 a zavedenou ke kapitálovým nákladům, přesněji 10,2 %, by byla pozitivní ve výši 81 milionů EUR; operace tudíž holdingu Fintecna umožní vytvoření značné hodnoty.
(209) Vzhledem k tomu, že tato výnosnost je úzce spjata s využitím přednostních akcií držených holdingem Fintecna (pro 118 z 216 milionů EUR daného kapitálu), Komise, na základě závěrů odborníka, oznamuje, že přistoupení k tomuto prostředku je v souladu s italským zákonodárstvím.
Komise podotýká, že přítomnost přednostního práva s ohledem na výnosnost kompenzuje omezená hlasovací práva na obecných shromážděních.
S podílem 69,7 % akcií bude holding Fintecna disponovat pouze 51 procenty řádného hlasovacího práva.
Komise dále bere v potaz skutečnosti předložené odborníkem týkající se soukromých italských skupin a italskými orgány týkající se ostatních evropských společností, na jejichž základě bylo prokázáno, že použití tohoto typu akcie je zcela běžné, a to i pro významné podíly akciového kapitálu a že nevzbuzuje žádné zvláštní námitky.
Komise nakonec konstatuje, že k účasti na navýšení kapitálu ve společnosti AZ Servizi byl vyzván pouze jediný investor, v tomto případě veřejná holdingová společnost Fintecna, a že tudíž nevzniká žádný problém spojený s hodnocením slučitelnosti.
(210) Komise poznamenává, že odborník zpracoval porovnání metod a výsledků hodnocení získaných společnostmi Mediobanca a Citigroup.
Instituce pracovaly se dvěmi různými základy, Mediobanca celkově a na základě kapitalizace peněžního toku roku 2008, Citigroup na základě činností a tržních násobků činností EBITDA 2008 s případnou aplikací redukčních koeficientů; tímto způsobem bylo možné získat doplňující hodnocení společnosti.
Potenciální výsledek běžně plánovaný skupinou Citigroup, poradcem investora, na základě této metody byl vyšší než výsledek předpokládaný poradcem společnosti Alitalia použitý v předešlé studii [66].
(211) Ve své prověrce hodnocení, v níž byla na základě obecně aplikovaných metod kombinována metoda podle činností a násobků EBITDA použitá Citigroup s hodnocením jmění, na základě investičního majetku pouze pro údržbu, odborník došel k minimální hodnotě 28,2 % oznámené hodnoty investice, což je opět výše než hodnota vypočítaná bankou Mediobanca.
(212) Odborník dále provedl analýzu, z níž je patrné, že klíčovou skutečností jsou kapitálové náklady, které jsou v prověřovaných hypotézách považovány za správné.
Komise konstatovala, že kapitálové náklady ve výši 10,2 %, jak bylo podrobně popsáno výše, odpovídají koeficientu beta levered 0,88, což je srovnatelné se referenčními kótovanými společnostmi.
Úroveň zadlužení společnosti AZ Servizi, plánovaná na pouhých 16 % finanční potřeby, protože zbytek je pokryt vlastními zdroji, je nízká; Komise proto požádala o prověření vlivu na koeficient beta rovná se 1, který odpovídá koeficientu referenčních společností a který by nebyl snížen nepatrným zadlužením společnosti AZ Servizi; kapitálové náklady by v tom případě odpovídaly 10,75 % a NPV by byla pro holding Fintecna i přesto velmi pozitivní, + 52 milionů EUR.
(213) Vezmeme-li v úvahu vysokou úroveň koeficientu beta aplikovaného podobnými společnostmi, ve výši 1,32, neponížený z důvodu mírného zadlužení společnosti AZ Servizi, kapitálové náklady by přešly na 12,2 % a konečná hodnota vypočítaná na základě stejných kapitálových nákladů by pro holding Fintecna i v tomto případě činila nárůst hodnoty NPV na 19 milionů EUR pro Fintecna.
(214) Nakonec, abychom mohli použít nejpřísnější hypotézu, bychom museli posunout kapitálové náklady na 13,27 %, abychom dosáhli hodnoty vyrovnávací NPV (stress test), to znamená hypotézy, při níž se plánované vstupy a odvody vzájemně vynulují, jinými slovy mezní hodnotu pro výnosnost investice.
Tyto náklady odpovídají koeficientu equity beta 1,56 a také koeficient beta levered 1,73 použitý pro toto hodnocení počítá s mírným zadlužením společnosti AZ Servizi.
Tento koeficient je mnohem vyšší než koeficienty zjištěné při konkrétních analýzách provedených odborníkem Komise.
Komise se proto domnívá, že mezní hodnota, při které by se investice holdingu Fintecna stala nevýnosnou, je na takové úrovni, že její riziko je vysoce nepravděpodobné.
(215) S odvoláním na hypotézy, které musí být ještě projednány mezi společnostmi Alitalia a Fintecna a na jejichž dopad se Komise výslovně dotazovala svého odborníka, Komise zjistila, že krytí případných vyšších nákladů spojených s restrukturalizací společnosti AZ Servizi společností AZ Fly a aplikace případné odměny pro AZ Fly v případě plného úspěchu příslušného plánu týkajícího se společnosti AZ Servizi byly za účelem hodnocení pochopeny správně a nezpůsobují snížení IRR holdingu Fintecna.
(216) Stejné stanovisko platí i pro případný převod kapitálového zisku vytvořeného postoupením ze společnosti AZ Servizi na společnost AZ Fly, za předpokladu, že aplikace bude provedena při kapitálových ziscích, jenž nebudou snižovat výnosnost investic holdingu Fintecna do společnosti AZ Servizi, včetně pokladny, pro koeficient vnitřní návratnosti nebo IRR nižší než 25 %.
V této souvislosti Komise bere v potaz již provedené rozdělení mezi smluvní strany, na jehož základě výnosnost holdingu Fintecna přesahující 25 % IRR předpokládaného v průmyslovém plánu bude převedena na společnost Alitalia ve výši […] % z přebytku.
Komise se domnívá, že toto rozdělení, týkající se pouze výnosnosti převyšující cíl, který je předmětem tohoto rozhodnutí, není takové, aby mohlo analýzu ovlivnit.
Domnívá se, že cíl výnosnosti holdingu Fintecna, jakožto investora rizikového kapitálu, spadá do přesně definované třídy výnosnosti:
a) v případě, že by výnosnost v roce 2008 byla nižší než plánovaná, držení přednostní akcií by holdingu Fintecna zaručilo minimální výnosnost, v takovém případě by jí bylo připsáno prvních 15,5 milionů EUR za rok z čistého výsledku,
b) v případě, že by výnosy však byly příliš vysoké, s IRR vyšší než 25 %, v každém případě by bylo dosaženo cíle, který si holding Fintecna, jakožto investor, zadal a částečné rozdělení by nebylo tak významné, aby snížila jeho výnosnost po tuto částku.
(217) Proto holding Fintecna se v tomto konkrétním případě chová jako racionální investor rizikového kapitálu, který se snaží omezit riziko a který si zadal přesný cíl týkající se výnosnosti, což opravňuje jeho rozhodnutí o investici.
(218) Na žádost útvarů Komise též odborník prověřil budoucí smluvní vztahy mezi společnostmi AZ Fly jako zákazníky a AZ Servizi jako dodavatel, přičemž předložil své hodnocení.
Komise se odvolává na rozsáhlý popis provedených analýz, z něhož na závěr vyplývá, že z provedených prověrek nevznikají pochybnosti o tom, že tyto vztahy budou v budoucnosti založeny na tržní ceně.
(219) Nicméně by Komise chtěla upřesnit svou analýzu týkající se komentáře jejího odborníka k některým bodům: referenční tržní hodnoty použité v plánu pro odhad obratu z činností údržby a pozemního odbavování byly správné, přičemž byla aplikována minimální sleva ve výši […] % místo […] % pro první a doplňková marže ve výši […] % pro druhou hodnotu.
V některých případech tyto opravy byly zdůvodněny zvláštními okolnostmi, například absencí dlouhodobého závazku na objem.
Nicméně, vezmeme-li v úvahu těsnou vazbu, která existuje a bude existovat mezi oběma společnostmi, by toto zdůvodnění nemuselo být dostatečné.
Rozdíly v marži představují ve skutečnosti kolem roku 2008 nárůst na úrovni EBITDA, respektive […] a […] milionů EUR v celkové výši přibližně […] milionů EUR, což pro AZ Servizi znamená významný zisk.
(220) Nicméně Komise zároveň vezme v této souvislosti připomínky odborníka a Itálie, z nichž vyplývá, že doplňková marže by měla být fakticky zrušena, nebo by měla být dokonce negativní, ve výsledcích AZ Servizi z důvodu odvodu odměny, která bude uhrazena společnosti AZ Fly v případě plného dosažení plánovaných cílů.
Tento vklad odpovídá celkem […] milionům EUR, z nichž […] milionů EUR připisovaných roku 2008, který je chápán jako rok ukončení hodnocení.
(221) Tato dvojí hypotéza je založena na následujícím principu: společnosti AZ Servizi dosáhne 100 % vlastních cílů účinnosti stanovených plánem, hodnocení provedené holdingem Fintecna bude správné a doplňková marže zaznamenaná od roku 2005 do roku 2008 nebude mít důvod existence a bude muset být vrácena společnosti AZ Fly; tato hypotéza byla vzata v úvahu a převedena z hlediska financí do plánu.
V případě, že naopak vývoj a ekonomická omezení, jež byla plně definována, dohodnuta a zavedena současným vedením společnosti Alitalia a která tudíž byla jasně "prodána" jako taková holdingu Fintecna, nepovedou k plnému dosažení cílů, holdingu Fintecna vznikne doplňkový náklad v účetnictví společnosti AZ Servizi, u něhož si vyhrazuje právo kompenzace prostřednictvím snížení slevy nebo marže o […] %.
Podle názoru Komise tato dohoda, která není umělým padělkem hodnocení AZ Servizi, představuje běžnou dohodu mezi starým a novým akcionářem, jenž se musí podílet na kapitálu společnosti a spravovat vztah zákazník-dodavatel; uvedená dohoda je takové povahy, že na jejím základě byl ze strany obou provozovatelů zaujat postoj "win-win" a v návaznost na to musí být hodnocena pozitivně.
(222) Komise v této souvislosti uvádí, že analýza průmyslového plánu a závěr, který z ní vyplývá, byla podmíněna přísným dodržováním předloženého hypotetického výpočtu; poplatky, trvání a podmínky odměny za účinnost splatné společnosti AZ Fly v případě dosažení plánu na straně jedné, zvláště její maximální koeficient vstupů ve výši […] %, snížení slevy z […] % na […] % pro činnosti související s údržbou a doplňková marže […] % pro činnosti spojené s pozemním odbavováním na straně druhé nesmí ovlivnit výsledky průmyslového plánu společnosti AZ Servizi a musí být tedy vzájemně vyváženy, a to až do roku 2008 nebo do úplného vystoupení holdingu Fintecna z kapitálu společnosti AZ Servizi, v případě, že k němu dojde před uvedeným datem.
(223) Komise se dále odvolává na bod 36 rozhodnutí o zahájení řízení, v němž byl popsán plán společnosti AZ Servizi na období 2005-2008 a na němž bylo založeno toto hodnocení; plán nezahrnuje výrazný růst obratu, který by se zvýšil pouze z 956 milionů EUR z roku 2004 na 1076 milionů EUR v roce 2008, to znamená navýšení o 12,5 % v průběhu 5 let a který předpokládá vysokou okamžitou výnosnost a po poklesu EBITDA v roce 2005 počítá se zpětným nabytím pozitivní úrovně této hodnoty v roce 2006 a jasně pozitivním čistým výsledkem až v roce 2008.
(224) Komise se tudíž domnívá, že předložený plán je seriózní, jasně popisující potřeby smluvních stran zejména poradci Mediobanca a Citigroup; v plánu jsou kromě pokračování činností u AZ Fly, jakožto hlavního zákazníka, zahrnuty i pozitivní výsledky ekonomických opatření týkajících se nákladů na nákup a personál sjednaných ve spolupráci s odborovou organizací, dosahující celkově 600 milionů EUR v průběhu trvání plánu a tvoří tak základ pro odměnu náležející společnosti AZ Fly v případě úspěchu.
(225) V provedené analýz se Komise přesvědčila o tom, že jde o pevný plán, pečlivě prostudovaný oběma stranami, jejich poradci i jejím odborníkem.
Investice holdingu Fintecna ve výši 216 milionů EUR do společnosti AZ Servizi tudíž odpovídá chování racionálního, tržně jednajícího, investora, a proto netvoří státní podporu.
Nicméně Komise upřesní podmínky, jimiž se toto rozhodnutí řídí.
(226) Součástí těchto podmínek je dodržení výpočtových parametrů, jmenovitě: kapitálový zisk, který by na základě smluvních ujednání měl být navrácen společnosti AZ Fly, jí nebude převeden až do okamžiku, kdy budou uskutečněna všechna plánovaná postoupení nebo do 31. prosince 2008, dle provedeného hodnocení a v obou případech pouze ve výši přebytku nad plánovaným koeficientem vnitřní návratnosti holdingu Fintecna stanoveným na 25 %.
(227) Komise zároveň připomíná, že předpokládané podmínky investice holdingu Fintecna do společnosti AZ Fly jsou pro racionálního investora akceptovatelné, protože závazek Deutsche Bank garantovat zdárný výsledek rekapitalizace společnosti AZ Fly byl přijat v plném vědomí obecného průmyslového plánu obou společností, AZ Fly a AZ Servizi a se znalostí podmínek investic holdingu Fintecna.
VIII. ZÁVĚRY
(228) Komise konstatuje, že předložená rekapitalizace společnosti AZ Fly, jenž je novým názvem pro společnosti Alitalia a plánovaná investice holdingu Fintecna do společnosti AZ Servizi na základě přesných podmínek oznámených italskými orgány a analyzovaných v tomto rozhodnutí, neobsahují prvky státní podpory.
Komise může tudíž schválit podmínky předmětných rekapitalizací, které podléhají níže uvedeným podmínkám,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Část rekapitalizace společnosti Alitalia (AZ Fly) oznámená italským státem, která dosahuje maximální výše 46 % z přibližně 1,2 miliardy EUR, což je zhruba 550 milionů EUR, nepředstavuje státní podporu.
2. Při použití zásady soukromého investora v tržním hospodářství může být operace uvedená v odstavci 1 provedena pouze za těchto podmínek:
a) k rekapitalizaci může dojít až po podepsání formálního závazku a bez výhrady záruky zdárného dokončení operace ze strany Deutsche Bank a případně jiných finančních institucí, s výjimkou případů vyšší moci, válečných akcí, teroristických akcí a podobně;
b) účast státu je podmíněna tím, že nové akcie budou upsány se stejnými právy, za stejných podmínek, za stejnou jednotnou cenu a ve stejném čase jako u soukromých investorů, podle kalendáře stanoveného pro poskytnutí záruky zdárného dokončení ze strany Deutsche Bank a případně jiných záručních bank;
c) operace nesmí být zatížena vedlejšími nebo implicitními dohodami, na jejichž základě by italský stát mohl zprostit banky jejich povinností v případě, že by nabídka akcií na rekapitalizaci nebyla na trhu upsána v dostatečné míře, nebo by mohl těmto bankám poskytnout jakoukoliv zvláštní slevu z emisní ceny.
Článek 2
1. Investice veřejné holdingové společnosti Fintecna do společnosti AZ Servizi ve výši 216 milionů EUR, oznámená italským státem, nepředstavuje státní podporu.
Při použití zásady soukromého investora v tržním hospodářství, založené na analýze výnosnosti průmyslového plánu předloženého Komisi, může být investice realizována pouze v případě dodržení podmínek uvedených v odstavci 2.
2. Přidaná hodnota, u které je smluvně stanoveno, že bude převedena na společnost AZ Fly pouze pro část přesahující míru předpokládané vnitřní návratnosti ve výši 25 % z investic společnosti Fintecna, bude převedena na tuto společnost:
a) po ukončení všech plánovaných postoupení, nebo
b) v každém případě dne 31. prosince 2008 v souladu s provedeným hodnocením míry návratnosti.
Článek 3
Itálie předá Komisi všechny zprávy a dokumenty, na jejichž základě bude možné prověřit:
a) dodržování podmínek uvedených v článku 1 a článku 2 týkajících se jak účasti italského státu, tak i společnosti Fintecna a třetích stran, zejména konečných smluv uzavřených s bankami a zpráv vyjadřujících provedené upisování kapitálového vkladu;
b) dodržování závazku, na základě kterého musí být překlenovací úvěr splacen do osmi dní následujících po rekapitalizaci společnosti AZ Fly, nejpozději však do 31. prosince 2005.
Článek 4
Itálie bude informovat Komisi do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních přijatých k jeho splnění.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. května 2004
o státní podpoře č. C 4/2003 (ex NN 102/2002) poskytnuté Itálií společnosti WAM S.p.A.
(oznámeno pod číslem K(2004) 1812)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/177/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí [1], kterým Komise rozhodla zahájit postup podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy s ohledem na podporu C 4/2003 (ex NN 102/2002),
po vyzvání zúčastněných stran, aby podle výše uvedených ustanovení předložily své připomínky, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 26. července 1999 Komise obdržela stížnost na společnost WAM Engineering, kterou podal jeden z konkurentů.
Ve stížnosti konkurent tvrdil, že WAM obdržela od Itálie protiprávní dotace.
(2) Dopisy ze dne 5. srpna 1999 a ze dne 10. září 1999 byly italským orgánům zaslány žádosti o informace.
Stěžovatel předložil doplňující informace dopisem A/36636 ze dne 2. září 1999.
Dopisem ze dne 13. prosince 1999 (D/65224) sdělila Komise stěžovateli odpověď italských orgánů, kterou obdržela v dopise A/37761 ze dne 11. října 1999, a oznámila svůj úmysl provést formální vyšetřovací řízení.
(3) Současně probíhalo zjišťování vnitrostátních režimů podpor na přímé zahraniční investice mimo EU (PZI), přičemž se očekávalo, že výsledkem bude sdělení Komise k této záležitosti.
(4) Po nové akci stěžovatele (v dopisech A/32799 ze dne 31. března 2000 a A/38320 ze dne 11. října 2000 byly Komisi zaslány dvě upomínky) a vzhledem k tomu, že zjišťování o "PZI" bylo opožděno, požádala Komise dopisem ze dne 18. prosince 2001 (D/55270) Itálii o další informace.
(5) Na základě informací získaných v dopisech ze dne 20. února 2002 (A/31323) a 27. března 2002 (A/32370) byly italským orgánům dopisem ze dne 12. dubna 2002 (D/51694) položeny další dotazy.
(6) Italské orgány odpověděly dopisem ze dne 21. května 2002 (A/33699).
Dopisem ze dne 5. června 2002 (D/52840) Komise italské orgány informovala, že poskytnuté informace považuje za neúplné, a požadovala doplnění chybějících informací a poskytnutí dalšího vysvětlení ve lhůtě dvaceti pracovních dnů od obdržení dopisu.
(7) Jelikož Komise navzdory žádosti italských orgánů o prodloužení stanovené lhůty do dne 31. července v dopise A/34670 ze dne 25. června 2002 neobdržela žádnou odpověď, vydala dne 26. září 2002 příkaz k poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [2]. Mezitím byl případ převeden do "registru neoznámené podpory" a bylo mu přiděleno číslo NN 102/2002.
(8) Dopisy D/53325 ze dne 26. června 2002 a D/55544 ze dne 4. října 2002 byl stěžovatel informován o pokroku dokumentace.
Dopisem A/37992 ze dne 31. října 2002 stěžovatel požádal, aby mu byl sdělen výsledek příkazu k poskytnutí informací.
(9) Italské orgány poskytly požadované informace dopisem A/37537 ze dne 16. října 2002 a tyto informace doplnily dopisem A/37783 ze dne 24. října 2002.
(10) Dopisem SG(2003) D/228223 ze dne 24. ledna 2003 Komise informovala Itálii, že co se týče dotyčné podpory, rozhodla se rozhodnutím K(2003) 35 v konečném znění zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(11) Dopisem D/50629 ze dne 29. ledna 2003 byl stěžovatel informován o zahájení řízení.
(12) Jelikož stěžovatel dosud výše uvedený dopis neobdržel, zaslal Komisi dopisem A/31086 ze dne 10. února 2003 upomínku.
(13) V návaznosti na sdělení italským orgánům o zahájení řízení zaslala společnost WAM S.p.A. dopis přímo Komisi (A/31070 ze dne 10. února 2003).
(14) Dopisem A/31552 ze dne 27. února 2003 Itálie požádala o prodloužení 15denní lhůty pro zaslání žádosti o zachování důvěrnosti údajů, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise, a to do dne 7. března 2003.
(15) Dopisem A/31812 ze dne 10. března 2003 požádala Itálie Komisi, aby rozhodnutí nezveřejnila vůbec vzhledem k ochotě příjemce podpory tuto podporu vrátit, což bylo deklarováno i samotnou společností Wam S.p.A. v dopise A/31907 ze dne 13. března 2003, který byl předán přímo Komisi.
(16) V dopise D/51799 ze dne 18. března 2003 Komise poukázala na skutečnost, že k tomu, aby se předešlo zveřejnění, je nezbytné konečné rozhodnutí uzavírající případ, jež je podmíněno předchozím předložením důkazů, že obě podpory včetně úroků vypočtených způsobem přijatelným pro Komisi byly skutečně vráceny.
(17) Jelikož částka, kterou italská vláda navrhla v dopise A/33347 ze dne 13. května 2003, byla podstatně nižší než první odhad grantového ekvivalentu podpory vypočtený Komisí na základě informací dostupných v době zahájení řízení, Komise v dopise D/53393 ze dne 22. května 2003 Itálii informovala, že vzhledem k tomu, že se domnívá, že navržená částka, která má být vrácena, nesplňuje její kritéria, dojde v krátké době ke zveřejnění.
(18) V dopise A/34156 ze dne 13. června 2003 požadoval stěžovatel informace o zveřejnění rozhodnutí.
Komise odpověděla dopisem D/53949 ze dne 18. června 2003. Další sdělení bylo zasláno stěžovateli téhož dne elektronickou poštou, v něm byl stěžovatel okamžitě informován, že právě došlo ke zveřejnění.
(19) Dopisem ze dne 1. července 2003, který byl zaslán předem faxem (A/34620 z téhož dne), předložila společnost WAM S.p.A. požadavek, aby jí byl zpřístupněn celý spis, což GŘ pro hospodářskou soutěž dopisem D/54522 ze dne 14. července 2003 zamítlo.
(20) V dopise A/34306 ze dne 20. června 2003 společnost WAM S.p.A. reagovala přímo na oznámení Komise pro Itálii, že rozhodnutí bude zveřejněno.
Komise odpověděla dopisem D/54497 ze dne 11. července 2003.
(21) Dopisem A/34527 ze dne 27. června 2003 vyjádřil stěžovatel úmysl požadovat od společnosti WAM náhradu vzniklých ztrát za předpokladu, že konečné rozhodnutí Komise bude záporné, a požádal o radu, jak postupovat.
(22) Dopisem A/34750 ze dne 4. července 2003 stěžovatel, společnost Morton Machine Company Limited, oznámil, že byl společností WAM S.p.A. předvolán k italskému soudu, když naopak tato společnost požadovala odškodnění, a požádal Komisi, zda by mohla dosáhnout toho, aby předvolání bylo staženo.
(23) Komise odpověděla na oba výše uvedené dopisy společnosti Morton Machines Company dopisem D/54481 ze dne 10. července 2003.
(24) Dopisem A/35044 ze dne 16. července 2003 byly předloženy připomínky zúčastněných třetích stran, u nichž se požadovalo důvěrné zacházení.
(25) Dne 23. července 2003 se uskutečnila schůzka útvarů Komise a italských orgánů.
S ohledem na tuto schůzku zaslala italská vláda předem určité informace dopisem č. 9601 ze dne 22. července 2003, který byl doručen dne 25. července 2003 (A/35269), a v návaznosti na něj byly Komisi předány některé další doplňující informace v dopise A/35577 ze dne 8. srpna 2003 přímo od "Presidenza del Consiglio dei Ministri; Dipartimento per il coordinamento delle politiche comunitarie".
(26) V dopise A/35785 ze dne 21. srpna 2003 se společnost Morton Machine dotazovala, zda již bylo vydáno konečné rozhodnutí, a požadovala, aby byla informována o jeho zveřejnění.
Komise odpověděla dopisem D/55473 ze dne 28. března 2003.
(27) Dopisem A/36444 ze dne 19. září 2003 předala Itálie Komisi své připomínky k zahájení řízení.
(28) Dopisem A/37525 ze dne 3. listopadu 2003 se Itálie vyjádřila k připomínkám třetích stran, které jí Komise zaslala v dopise D/56068 ze dne 25. září 2003.
(29) V návaznosti na potvrzující žádost předloženou společností WAM (2003/A/35486 ze dne 30. července 2003) generální sekretariát potvrdil zamítnutí požadovaného přístupu k dokumentům dopisem SG/B/2/IS/D(2003) 330353 ze dne 16. září 2003.
(30) Dne 14. ledna 2004 v dopise A/30263 poskytla Itálie dokumenty chybějící v odpovědi ze dne 19. září (A/36444).
II. POPIS PODPORY
(31) Popis podpory Stěžovatel s odvoláním na cenovou politiku společnosti WAM Engineering ve Spojeném království tvrdil, že tato je s to nabízet stejné výrobky (průmyslová mísící zařízení), které vyrábí a prodává za třetinu jeho cen – za cenu, za kterou lze podle jeho názoru stěží nakoupit suroviny na výrobu strojů – kvůli financování italskou vládou, zejména podle zákona 394/81.
(32) "WAM Engineering Ltd" je dceřinou společností "WAM S.p.A." pro Spojené království a Irsko.
Dotčeným tržním segmentem je navrhování, výroba a prodej průmyslových mísících zařízení používaných hlavně v potravinářském, chemickém, farmaceutickém a environmentálním průmyslu.
(33) Podle stěžovatele využila společnost WAM Engineering italského zákona č. 394 z roku 1981, který podle všeho poskytuje finanční facility programům pro pronikání na trhy zemí, které nejsou členy EU.
Zákon 394/81 má údajně podporovat italské společnosti, které jsou ochotny zřídit v zahraničí dceřinou společnost, např. reprezentativní kanceláře, obchody a sklady.
(34) Italské orgány potvrdily, že společnosti WAM byla v roce 1995 poskytnuta podpora formou zvýhodněné půjčky ve výši 2281450000 ITL (přibližně 1,18 milionu EUR) k provedení programů v Japonsku, Jižní Koreji a na Tchaj-wanu.
Nicméně příjemce podle italských orgánů ve skutečnosti obdržel částku ve výši 1358505421 ITL (přibližně 0,7 milionu EUR), jelikož plánované projekty v Koreji a na Tchaj-wanu se neuskutečnily kvůli hospodářské krizi v těchto zemích.
(35) Dotovaná půjčka je na 85 % přípustných výdajů.
Rabat úrokové sazby může dosáhnout 60 % referenční sazby.
Půjčka má být splacena do pěti let, lineárně, ve stejných pololetních splátkách, úrok je splatný ze zůstatku dlužné částky.
Počítá se s dvouletou dobou odkladu.
(36) Snížená úroková sazba specifické půjčky (rovnající se 4,4 %) byla vypočtena s přihlédnutím k tržní sazbě ve výši 11 %.
Ve světle výše uvedeného a na základě informací dostupných v době zahájení řízení se mělo za to, že výše podpory dosahuje 16,38 %, což by představovalo předpokládaný hrubý grantový ekvivalent podpory ve výši 222,523 milionů ITL (přibližně 115000 EUR).
(37) Způsobilé náklady této podpory byly rozděleny do dvou kategorií: náklady související se stálou strukturou v zahraničí a podporou obchodu.
Uznané náklady vyjádřené v milionech ITL představují:
Způsobilé náklady _BAR_ Poskytnutá půjčka (v milionech ITL) _BAR_
TRVALÁ STRUKTURA
Nájemné, pojištění, příslušenství _BAR_ 122,56 _BAR_
Provozní náklady (jmenovitě zaměstnanci, vybavení, zařízení stálých struktur) _BAR_ 556,94 _BAR_
Vzory _BAR_ 38,23 _BAR_
Poradenské služby _BAR_ 29,43 _BAR_
Mezisoučet 1 _BAR_ 747,18 _BAR_
PODPORA OBCHODU
Skladování zboží _BAR_ 456,28 _BAR_
Průzkumy trhu _BAR_ 40,95 _BAR_
Veletrhy a výstavy _BAR_ 12,19 _BAR_
Reklama _BAR_ 94,39 _BAR_
Cesty zaměstnanců a podnikatele _BAR_ 7,52 _BAR_
Mezisoučet 2 _BAR_ 611,33 _BAR_
Celkem _BAR_ 1358,51 _BAR_
(38) Kromě toho v dopise A/33699 ze dne 21. května 2002 italské orgány v odpovědi na konkrétní dotaz Komise prohlásily, že společnosti WAM byla dne 9. listopadu 2000 poskytnuta v rámci stejného režimu další zvýhodněná půjčka ve výši 1940579808 ITL (přibližně 1 milion EUR).
(39) O této další podpoře nebylo Komisi v době zahájení řízení známo nic bližšího.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
Co se týče podpory poskytnuté společnosti WAM v roce 1995
(40) Italské orgány v dopise A/33699 ze dne 21. května 2002 tvrdily, že podpora poskytnutá společnosti WAM S.p.A. v roce 1995 podle zákona 394/81 byla významně pod prahem "de minimis" a že v rozhodném období tří let nebyla tomuto příjemci poskytnuta žádná jiná podpora "de minimis".
Dále upřesnily, že podporu nelze v žádném případě považovat za přímo související s vyváženým množstvím.
(41) Komise zdůraznila, že většinu způsobilých nákladů, které byly vzaty v úvahu pro specifickou podporu poskytnutou společnosti WAM v roce 1995, např. výdaje na nájemné, pojištění a příslušenství a provozní náklady (jmenovitě zaměstnanci, vybavení a zařízení spojené se stálou strukturou v zahraničí), je možno považovat za podporu na vytvoření a provozování distribuční sítě.
(42) Stejně tak podle názoru Komise náklady na poradenské služby související se stálým zastoupením v zahraničí, na reklamu a cesty zaměstnanců a podnikatele je nutno považovat za běžné výdaje související s vývozní činností.
(43) Ve světle posledního pododstavce oznámení Komise o stanovení použitelných pravidel pro posuzování protiprávní státní podpory [3], kdy v době rozhodnutí byly pokyny nahrazeny nařízením, se Komise domnívá, že platí pravidla stanovená v nařízení, jelikož jsou příznivější než pravidla uvedená v pokynech [4].
Sardínie a autonomní provincie Trento opatření provedly na základě nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis (dále jen "nařízení de minimis") [5].
(44) Nařízení Komise (ES) č. 69/2001 se nevztahuje na podporu na činnosti související s vývozem, zejména podporu související přímo s vyvezeným množstvím a s vytvořením a provozováním distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji souvisejícími s vývozní činností podle čl. 1 odst. a) uvedeného nařízení.
(45) Jelikož jde o soulad dotyčné podpory s příslušnými pravidly "de minimis", je třeba poznamenat, že pokyny Společenství pro státní podpory malým a středním podnikům z roku 1992 [6], které obsahují pravidlo "de minimis" platné v době poskytnutí podpory, vývozní podporu výslovně nevylučovaly.
Nicméně stanovily práh ve výši 50000 ECU.
(46) Na základě výše uvedeného Komise vyjádřila své pochybnosti, zda je možno podporu poskytnutou společnosti WAM S.p.A. v roce 1995 podle zákona 394/81 považovat za podporu, která je v souladu s jakýmkoli příslušným pravidlem "de minimis".
(47) Na základě předběžného šetření měla Komise vážné pochybnosti, zda je možno podporu poskytnutou společnosti WAM považovat za slučitelnou se Smlouvou o ES.
(48) Jelikož společnost WAM S.p.A. nebyla v době zahájení řízení považována za malý nebo střední podnik, Komise také zdůraznila, že v tomto případě nelze udělit výjimku u podpory na průzkumy trhu a účast na veletrzích a výstavách, kterou by bylo podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [7] možno v zásadě považovat za podporu na poradenské a jiné služby a činnosti.
(49) Má-li být podpora posouzena jako přímá zahraniční investice (PZI), je třeba zdůraznit, že Komise doposud nepovolila státní podpory na PZI pro velké podniky.
V rozhodnutí ze dne 5. června 1996 [8] Komise schválila režim podpor pod podmínkou, že podpora je poskytována pouze na přímé zahraniční investice malých a středních podniků – za předpokladu, že jsou splněny všechny požadavky stanovené pro poskytování státní podpory malým a středním podnikům – a že jakákoli podpora pro velké podniky se oznamuje individuálně.
(50) Jediné oznámení individuální podpory pro velký podnik na základě výše uvedeného rozhodnutí skončilo záporným rozhodnutím [9].
(51) Ve svém dopise ze dne 24. října 2002 (A/37783) italské orgány poukazovaly rovněž na to, že přímo společnosti "WAM Engineering" nebyla poskytnuta žádná podpora, a že v italském obchodním rejstříku není žádný takový podnik zapsán.
(52) Především je nutno poznamenat, že "WAM Engineering Ltd" je dceřinou společností "WAM S.p.A." pro Spojené království a Irsko.
Za druhé, italské orgány dopisem ze dne 11. října 1999 oznámily, že společnosti "WAM S.p.A." byla v roce 1995 poskytnuta zvýhodněná půjčka podle zákona 394/81, a v dopise A/33699 ze dne 21. května 2002 doplnily, že dne 9. listopadu 2000 byla "skupině WAM" podle stejného režimu poskytnuta další zvýhodněná půjčka.
(53) Podle čl. 10 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [10] "pokud má Komise k dispozici informace týkající se údajné protiprávní podpory, přezkoumá je bezodkladně bez ohledu na jejich zdroj".
(54) Vzhledem k výše uvedenému měla Komise silné pochybnosti o tom, zda je podpora poskytnutá v roce 1995 společnosti WAM podle zákona 394/81 způsobilá pro výjimku podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES.
Co se týče podpory poskytnuté společnosti WAM S.p.A. v roce 2000
(55) V době, kdy bylo zahájeno formální vyšetřovací řízení, nebyly Komisi známy žádné bližší podrobnosti, např. výše podpory a způsobilé náklady, co se týče podpory pro "skupinu WAM" – jak ji definovaly italské orgány – v roce 2000 rovněž ve formě zvýhodněné půjčky podle zákona 394/81, jelikož italské orgány nepředložily žádné bližší informace.
(56) Proto Komise nemohla v této fázi dokumentace podrobně posoudit specifickou podporu, ale vzhledem k tomu, že podpora byla určena ke stejnému účelu a byla poskytnuta na stejném právním základě jako podpora v roce 1995, vyjádřila pochybnosti, že by ji bylo možno považovat za podporu, která je v rámci příslušných pravidel v souladu s ustanoveními Smlouvy.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(57) K zahájení řízení došly připomínky od třetí strany, která se zajímala o dotyčný případ a která požadovala zachování důvěrnosti.
(58) Tyto připomínky schvalovaly úsilí Komise obnovit rovné podmínky pro všechny účastníky hospodářské soutěže ve specifickém sektoru a stěžovaly si na ztrátu kvalifikace a pracovních míst ve strojírenství kvůli postavení společnosti WAM S.p.A. na trhu.
(59) Dopisem A/37525 ze dne 3. listopadu 2003 Itálie, která byla Komisí obeznámena s připomínkami třetích stran dopisem D/56068 ze dne 25. září 2003, poukázala na to, že podle jejího názoru tyto připomínky nepřinášejí nic nového, jelikož pouze potvrzují určitá tvrzení, která již byla s ohledem na stejný případ přednesena například samotným stěžovatelem.
Itálie se zejména domnívá, že bylo dostatečně prokázáno, že neexistuje souvislost mezi skutečnostmi uvedenými ve výše uvedených připomínkách a financováním společnosti WAM podle zákona 394/81.
V. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(60) Byl předložen důkaz, že společnost WAM v době poskytnutí první podpory a předložení příslušné žádosti splňovala podle své roční účetní závěrky z roku 1994 definici středního podniku stanovenou v bodu 2.2 pokynů Společenství pro státní podpory malým a středním podnikům z roku 1992 [11], jelikož zaměstnávala 163 osob, měla roční obrat ve výši 16,8 milionů EUR a celkovou rozvahu ve výši 20,1 milionů EUR a vlastnily ji dva podniky, které oba splňovaly definici malého a středního podniku.
Naopak italské orgány samy souhlasí s tím, že od roku 1998 již společnost WAM do kategorie malých a středních podniků nepatřila, tedy ani v době, kdy jí byla v roce 2000 poskytnuta druhá podpora.
(61) Pokud jde o údaje o specifické podpoře, k informacím, které Komise měla k dispozici v době zahájení řízení, nebyly poskytnuty žádné nové podstatné informace kromě skutečnosti, že půjčka byla příjemci poskytnuta v několika splátkách, s ohledem na něž se může období odkladu pohybovat v rozmezí od 2 let až po nulu.
V původní smlouvě nebylo zjevně žádné ustanovení o přezkoumání úrokové sazby.
Půjčka měla být úplně splacená v dubnu 2004.
(62) Co se týče druhé zvýhodněné půjčky, která byla poskytnuta společnosti WAM v roce 2000, italské orgány po zahájení řízení v dopise A/35269 ze dne 25. července 2003 objasnily, že skutečná výše půjčky činila 3603574689 ITL (1861091,01 EUR) místo 1940579808 ITL (přibližně 1 milion EUR), jak původně oznámily v dopise A/33699 ze dne 21. května 2002 a jak bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení postupu, jelikož to se vztahovalo na část půjčky, která již byla vyplacena v době, kdy byl dopis napsán, bez ohledu na celkovou výši poskytnuté podpory.
(63) Ve skutečnosti byly poté vyplaceny další dvě splátky.
Konkrétně poslední ve výši 248091,01 EUR byla vyplacená dne 29. ledna 2003, přičemž rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo vydáno dne 21. ledna 2003 a dopis, ve kterém Komise oznámila Itálii zahájení řízení, je datován dne 24. ledna 2003.
Podmínky poskytnutí této půjčky jsou stejné jako u první půjčky, obě byly poskytnuty na stejném právním základě, jímž je zákon 394/81.
O poskytnutí celé výše dotyčné půjčky bylo rozhodnuto dne 9. listopadu 2000 a smlouva byla podepsána dne 20. prosince 2000.
(64) Níže je uveden soupis způsobilých nákladů zohledněných u dotyčné podpory, který poskytla italská vláda v příloze dopisu A/35269.
Způsobilé náklady _BAR_ Poskytnutá půjčka (v tisících EUR) _BAR_
TRVALÁ STRUKTURA
Nájemné a vybavení obchodních prostor, vozidla _BAR_ 331,27 _BAR_
Provozní náklady (provoz, zboží a zaměstnanci) _BAR_ 973,50 _BAR_
Vzory _BAR_ 0,87 _BAR_
Vzdělávání _BAR_ 25,24 _BAR_
Poradenské služby _BAR_ 30,29 _BAR_
Mezisoučet 1 _BAR_ 1361,17 _BAR_
PODPORA OBCHODU
Skladování zboží _BAR_ 353,39 _BAR_
Veletrhy a výstavy _BAR_ 6,37 _BAR_
Reklama _BAR_ 42,74 _BAR_
Cesty zaměstnanců _BAR_ 94,84 _BAR_
Cesty zákazníků do Itálie _BAR_ 2,59 _BAR_
Mezisoučet 2 _BAR_ 499,92 _BAR_
Celkem _BAR_ 1861,09 _BAR_
(65) Z dokumentů přiložených k dopisu A/30263 ze dne 14. ledna 2004 dále vyplývá, že dotyčný program měl být proveden společně společnostmi WAM S.p.A. a "WAM Bulk Handling Machinery Shangai Co Ltd", což je místní firma, kterou ze 100 % ovládá WAM S.p.A.
(66) Za způsobilé výdaje byly považovány náklady na nájem prostor pro kanceláře, sklad, předváděcí místnost a dílnu pro poskytování technického servisu o celkové výměře 7500 m2, na nákup, nájem nebo leasing 3 vozidel, zaměstnance v mateřské společnosti a v zahraničí (konkrétně 1 obchodní ředitel a 6 techniků).
(67) Úroková sazba u této specifické půjčky činí 2,32 %, tj. 40 % referenční sazby ve výši 5,8 %, která byla platná v době poskytnutí půjčky.
Zdá se, že ve smlouvě se opět nepočítalo se změnou úrokové sazby během doby trvání půjčky.
Půjčka byla příjemci vyplacená v několika splátkách, takže doba odkladu se pohybuje v rozmezí od 2 let k nule.
(68) Pokud jde o splacení půjčky, z údajů poskytnutých Itálií vyplývá, že dne 20. února 2003 uplynula dvouletá doba odkladu, během níž byl placen jen úrok ze splátek půjčky již vyplacených příjemci.
Dne 20. srpna začalo pětileté období na splacení půjčky. Splácí se lineárně, ve stejných pololetních splátkách, úrok je splatný ze zůstatku dlužné částky.
Půjčka by měla být podle harmonogramu splacena v únoru 2008.
(69) Co se týče úpravy úrokové sazby během doby splácení půjčky, italské orgány tvrdí, že v italském právním rámci skutečně existují obecné předpisy, které takovéto snížení povolují.
Nicméně ministerské nařízení (Decreto Ministeriale) ze dne 31. března 2000, jež je jediným právním základem poskytnutým za tímto účelem, se vztahuje pouze na pobídky financované podle zákona 394/81 a zákona 304/1990, a zdá se být tudíž velmi selektivní.
Kromě toho nebyl předložen žádný důkaz, že k úpravě úrokové sazby skutečně došlo s ohledem na dotyčnou podporu.
Toto nařízení by se konečně mohlo vztahovat jen na první zvýhodněnou půjčku poskytnutou společnosti WAM, jelikož je použitelné na financování existující v době vstupu v platnost, zatímco druhá podpora v té době ještě nebyla WAM S.p.A. poskytnuta.
(70) Co se týče obou podpor, italské orgány tvrdí, že z částky podpory je nutno odečíst náklady na povinnou bankovní záruku, která se vyžaduje před poskytnutím půjček.
Komise zaprvé podotýká, že takovou záruku nebo její rovnocennou náhradu by za normálních okolností žádala rovněž soukromá úvěrová instituce, která poskytuje půjčky podle zásady investora, který působí v tržním hospodářství; zadruhé podotýká, že z dopisu A s upřesněními, která jsou přiložena ke smlouvě, vysvítá, že překrývání podpor v rámci stejného programu se nepřipouští, kromě podpor spojených se zárukou, kdy je tudíž takové překrývání podpor přípustné.
(71) Co se týče vývozních kvót WAM v rámci EU i mimo EU, byly poskytnuty tyto údaje:
Rok _BAR_ Vývoz v rámci EU _BAR_ Vývoz mimo EU _BAR_ Vývoz celkem _BAR_
1995 _BAR_ 10237196 _BAR_ 4477951 _BAR_ 14715147 _BAR_
1996 _BAR_ 9338640 _BAR_ 5592122 _BAR_ 14930762 _BAR_
1997 _BAR_ 9974814 _BAR_ 5813442 _BAR_ 15788256 _BAR_
1998 _BAR_ 10780161 _BAR_ 5346514 _BAR_ 16126675 _BAR_
1999 _BAR_ 11885473 _BAR_ 5276525 _BAR_ 17161998 _BAR_
(72) Italské orgány oznámily, že výše uvedené údaje o celkovém vývozu představují 52 % až 57,5 % celkového ročního obratu společnosti WAM.
(73) Závěrem italské orgány uznávají, že na obě posuzované podpory se nevztahuje nařízení (ES) č. 69/2001 ani nařízení (ES) č. 70/2001, ale zastávají názor, že na pobídky pro podniky Společenství na podporu programů, které mají být provedeny mimo EU, se nevztahuje článek 87 Smlouvy o ES.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
Existence podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(74) V čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES se uvádí, že "podpory poskytované v jakékoli formě státy nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem".
(75) Posuzovaná podpora se uskutečňuje prostřednictvím převodů veřejných zdrojů formou zvýhodněných půjček konkrétnímu podniku, kterým je WAM S.p.A. Takové dotace zlepšují finanční situaci příjemce podpory.
Pokud jde o možnost ovlivnění obchodu mezi členskými státy, Soudní dvůr [12] zdůraznil, že i když je podpora zaměřena na vývoz mimo EU, může být ovlivněn i obchod v rámci Společenství.
Kromě toho vzhledem k vzájemné závislosti trhů, na nichž podniky Společenství působí, je možné, že tato podpora může narušit hospodářskou soutěž ve Společenství.
(76) Společnost WAM S.p.A má dceřiné společnosti po celém světě.
Dceřiné společnosti jsou zřízeny téměř ve všech členských státech EU, např. ve Francii, Nizozemsku, Finsku, Velké Británii, Dánsku, Belgii a Německu.
Stěžovatel zejména zdůraznil, že na trhu v rámci Společenství byl v ostré konkurenci se společností "WAM Engineering Ltd", dceřinou společností WAM S.p.A. pro Spojené království a Irsko, a že kvůli italské společnosti přichází o mnoho zakázek.
Pokud jde o hospodářskou soutěž mezi podniky Společenství, která je orientována do třetích zemí, vyšlo najevo, že program financovaný z druhé podpory, zaměřený na proniknutí na trh v Číně, měly provést společně společnosti WAM S.p.A. a "WAM Bulk Handling Machinery Shangai Co Ltd", což je místní firma, kterou ze 100 % ovládá společnost WAM S.p.A.
(77) Podle judikatury ESD i když příjemce vyváží téměř celou svou produkci mimo EU, EHP a přistupující země, může přesto subvencování vývozní činnosti ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(78) Kromě toho v dotyčném případě bylo zjištěno, že prodej v zahraničí od roku 1995 do roku 1999 představoval 52 % až 57,5 % celkového ročního obratu společnosti WAM S.p.A., z toho dvě třetiny v rámci EU (v absolutním vyjádření přibližně 10 milionů EUR oproti 5 milionům EUR).
(79) Proto bez ohledu na skutečnost, zda zvažovaná podpora napomáhá vývozům do jiných členských států EU nebo do zemí mimo EU, může ovlivnit obchod mezi členskými státy, a proto se na ni vztahuje čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Oprávněnost podpory
(80) Italské orgány ve svém dopise ze dne 11. října 1999 (A/37761) prohlásily, že právní základ podpor poskytnutých společnosti WAM S.p.A., kterým je zákon č. 394 ze dne 29. července 1981, byl oznámen Komisi a WTO podle článku 25 Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (WTO-GATT 1994) [13].
(81) Komise konstatuje, že oznámením mají italské orgány na mysli zahrnutí některých velmi syntetických údajů týkajících se režimu do seznamu podpor, který byl Komisi předáván v rámci výročních zpráv o státních podporách v EU, nejméně od šesté zprávy (1996). To nelze považovat za dodržení čl.
88 odst. 3 Smlouvy o ES, ve kterém se uvádí, že "Komise musí být včas informována o záměrech poskytnout nebo upravit podpory, aby mohla podat svá vyjádření".
(82) Komise byla rovněž informována o existenci režimu v rámci svého zjišťování vnitrostátních režimů podpory pro přímé zahraniční investice mimo EU (PZI), které existují v členských státech.
(83) Jelikož výše uvedený režim podpor nebyl předtím Komisi oznámen, co se týče jeho slučitelnosti s pravidly státní podpory, byl uskutečněn v rozporu s čl.
88 odst. 3 Smlouvy o ES.
Jelikož podpora společnosti WAM byla poskytnuta v rámci tohoto režimu, je rovněž protiprávní.
Slučitelnost podpory s článkem 87 Smlouvy o ES
(84) Jelikož dotyčná podpůrná opatření spadají do ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy, je nutno je posoudit, aby se ověřilo, zda jim může být udělena výjimka v rámci příslušných pravidel Společenství pro státní podpory.
Co se týče první podpory poskytnuté společnosti WAM
(85) Italská vláda předložila důkaz, že společnost WAM v době poskytnutí první podpory (1995) splňovala požadavky, aby mohla být podle doporučení Komise 96/280/ES považována za malý nebo střední podnik [14].
Přesněji, společnost WAM byla středně velkým podnikem, jelikož zaměstnávala 163 osob, měla roční obrat ve výši 16,8 milionů EUR a celkovou rozvahu ve výši 20,1 milionů EUR. Konečně, ovládaly ji dvě finanční společnosti, které podle výše uvedeného doporučení samy patřily do kategorie malých a středních podniků.
(86) Vzhledem k tomu, že Komise své posouzení zakládá na předpokládané protiprávní podpoře podle pravidel platných v době poskytnutí podpory [15], je nutno ověřit, zda podpora poskytnutá společnosti WAM v roce 1995 byla v souladu s pokyny pro malé a střední podniky z roku 1992 [16], které byly platné v době poskytnutí specifické podpory.
(87) Jelikož se má za to, že společnost WAM S.p.A. v době poskytnutí první podpory patřila v kategorii malých a středních podniků ke středním podnikům, je nutno připomenout, že pokyny pro státní podpory malým a středním podnikům z roku 1992 stanoví, že investiční podpora, pokud je dostupná pro středně velké společnosti v nepodporovaných oblastech, nejenže zahrnuje nebezpečí narušení hospodářské soutěže, ale rovněž snižuje pobídky pro menší společnosti v kategorii malých a středních podniků, aby investovaly do znevýhodněných oblastí.
Uvádí se v nich rovněž, že zatímco riziko takovéhoto nepříznivého účinku může být u velmi malých společností nízké, zjevně se zvyšuje, jak společnost roste.
(88) Podpora poskytnutá společnosti WAM v roce 1995 není určena na podporu produktivních investic ani jiný přípustný cíl podle pokynů pro malé a střední podniky z roku 1992, není tedy podporou na obecné investice mimo podporované oblasti v členských státech nebo v rámci těchto oblastí, podporou investic na ochranu životního prostředí, podporou na výzkum a vývoj, vzdělávání nebo šíření poznatků, s jedinou výjimkou tzv. měkké podpory ve prospěch malých a středních podniků, do níž lze zařadit poradenskou pomoc, průzkumy trhu a účast na veletrzích a výstavách.
(89) V souladu s tím Komise zastává názor, že většina způsobilých nákladů určených na vytvoření stálých struktur v zahraničí, které vzala italská vláda v úvahu při poskytnutí první zvýhodněné půjčky společnosti WAM v roce 1995, a zejména nájem prostor (půjčka ve výši 81,21 milionů ITL), pojištění a související příslušenství a ostatní provozní náklady, např. náklady na zaměstnance, vybavení a zařízení výše uvedených prostor (půjčka ve výši 10,82 + 30,55 + 556,94 milionů ITL), jsou náklady, které musí firma hradit sama, stejně tak náklady na vzory a náhradní součástky pro poprodejní servis (půjčka ve výši 38,23 milionů ITL).
Rovněž co se týče způsobilých výdajů určených na podporu prodeje, náklady na skladování zboží (456,28 milionů ITL) nejsou podle názoru Komise v souladu s pokyny pro malé a střední podniky, jelikož nepředstavují počáteční investice, a stejně tak výdaje na reklamu (94,39 milionů ITL) a cesty zaměstnanců a podnikatele (7,52 milionů ITL).
(90) Podle názoru Komise nelze všechny tyto náklady považovat v žádném případě za produktivní investice; proto je nutno považovat podporu na tyto výdaje za provozní podporu.
(91) Komise dále zastává názor, že podporu na výše uvedené výdaje je nutno považovat za podporu činností souvisejících s vývozem v tom smyslu, že je přímo spojena s vytvořením a provozováním distribuční sítě nebo s jinými běžnými výdaji souvisejícími s vývozní činností.
Proto tuto podporu nelze považovat za podporu spojenou s přímými zahraničními investicemi.
(92) Toto vyplývá nejen z analýzy skutečných výdajů, které byly zohledněny při poskytnutí půjčky a které jsou podrobně uvedeny v seznamu v bodu 37 a zmíněny v bodu 89, ale potvrdil to rovněž cíl smlouvy o půjčce, což je subvencování programu určeného k proniknutí na trhy, a cíl peněžních prostředků, z nichž byla podpora financována, což je subvencování vývozních podniků za účelem provedení programů k proniknutí na trhy, které jsou prováděny mimo Evropská společenství.
(93) Naopak, podpora na poradenské služby (29,43 milionů ITL) a průzkumy trhu (40,95 milionů ITL) je způsobilá pro výjimku, jelikož společnost WAM patřila do kategorie malých a středních podniků a jelikož tyto služby poskytovali externí poradci, rovněž tak podpora na účast na veletrzích a výstavách (12,19 milionů ITL) podle pokynů z roku 1992, a zejména bodu 4.3 "podpora na poradenskou pomoc, vzdělávání a šíření poznatků" a bodu 4.5 "podpora na jiné účely".
(94) Komise již dávno předtím připustila, že ne všechna pomoc může mít zjistitelný dopad na obchod mezi členskými státy.
Tento koncept byl poprvé stanoven pravidlem "de minimis" obsaženým v pokynech pro malé a střední podniky z roku 1992 [17]. Poté byl přepracován v oznámení Komise o pravidle "de minimis" [18] pro státní podpory a konečně potvrzen v nařízení Rady (ES) č.
994/98 ze den 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory [19], článku 2, na jehož základě bylo přijato nařízení Komise (ES) č. 69/2001 [20].
(95) Komise rovněž uznává, že znění pravidla "de minimis" z roku 1992, které bylo platné v době poskytnutí první podpory, výslovně vývozní podporu nevylučovalo; za přípustnou tak mohla být považována částka podpory až do výše 50000 ECU (EUR), a to i vzhledem k nákladům, které byly zohledněny při poskytování posuzované podpory, neboť společnost WAM S.p.A. nebyla příjemcem žádné jiné podpory "de minimis" po rozhodující dobu tří let, což italské orgány potvrdily.
(96) Ve světle posledního pododstavce oznámení Komise o stanovení použitelných pravidel pro posuzování protiprávní státní podpory [21], kdy v době rozhodnutí byly pokyny nahrazeny rozhodnutím, se Komise domnívá, že platí pravidla stanovená v nařízení, protože jsou příznivější než pravidla uvedená v pokynech [22].
(97) Předmětnou podporu je tedy třeba opětovně posoudit jak na základě nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [23] (podpory malým a středním podnikům), tak na základě nařízení Komise (ES) č. 69/2001 [24] (de minimis).
(98) Nařízení (ES) č. 70/2001 v čl. 1 odst. 2 písm. b) jednoznačně stanoví, že se nevztahuje na činnosti související s vývozem [25]. Proto nelze žádný z výdajů zmíněných v bodu 89 tohoto rozhodnutí považovat za výdaj, který je v souladu se zmíněným nařízením.
(99) Obdobně podpora vývozu nepatří do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
Co se týče druhé podpory poskytnuté společnosti WAM
(100) V době poskytnutí druhé podpory v roce 2000 byla společnost WAM velkým podnikem, jak italské orgány samy přiznávají.
Společnost se dále nacházela v nepodporované oblasti.
(101) Komise musí opět dotyčnou podporu posoudit na základě pravidel platných v době, kdy byla podpora poskytnuta.
Na tomto základě a vzhledem k tomu, že společnost WAM S.p.A. již nepatřila do kategorie malých a středních podniků, se na dotyčnou pomoc nevztahují pokyny Společenství pro státní podpory malým a středním podnikům [26] z roku 1996, ani pokyny pro regionální podpory [27] z roku 1998, které dosud platí.
(102) Na základě analýzy způsobilých nákladů podle přílohy dopisu A/35269 podrobně uvedených v seznamu v bodu 37 tohoto rozhodnutí Komise zastává názor, že výjimku lze udělit pouze výdajům na vzdělávání (25240 EUR z celkové půjčky ve výši 1,8 milionu EUR) podle nařízení Komise (ES) č. 68/2001 o podporách na vzdělávání [28], bez ohledu na to, zda bude posouzena na základě čl. 4 odst. 2 (specifické vzdělávání) nebo odst. 3 (obecné vzdělávání), jelikož ohledně uplatněné míry podpory jsou obě podmínky splněny.
(103) Nezdá se, že by dotyčná podpora podporovala nějaký jiný horizontální cíl Společenství podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, např. výzkum a vývoj, zaměstnanost, životní prostředí nebo záchranu a restrukturalizaci ve smyslu příslušných pokynů, rámců a nařízení.
(104) Podle názoru Komise náklady vzniklé v důsledku nájemného a vybavení prostor, pořízení vozidel, náklady na vzory a na skladování zboží, reklamu, cesty domácích zaměstnanců do zahraničí a cizích zákazníků do Itálie naprosto jasně souvisí s vytvořením a provozováním distribuční sítě nebo běžnými výdaji souvisejícími s vývozní činností.
(105) Dále je nutno posoudit dodržení příslušných pravidel "de minimis".
V době, kdy byla specifická podpora poskytnuta, platilo oznámení Komise o pravidlu "de minimis" pro státní podpory z roku 1996 [29].
To jednoznačně stanoví, že vývozní podpora je z jeho oblasti působnosti vyloučena.
(106) Komise zastává názor, že výdaje uvedené v bodu 104 je nutno považovat za podporu činností souvisejících s vývozem, a zdůrazňuje, že zejména podpora na dílnu pro poskytování technického servisu a pracovníky v zahraničí, které tvoří obchodní ředitel, generální ředitel, 4 úředníci a 6 techniků, může být stěží považována za podporu nesouvisející s obchodní činností.
(107) Dále je nutno poznamenat, že specifický program měl být proveden společně společností WAM S.p.A. a místní firmou, kterou ovládá ze 100 % WAM S.p.A., s názvem WAM Bulk Handling Machinery Shangai Co Ltd, což dosvědčuje již zjištěnou přítomnost WAM S.p.A. na specifickém trhu.
(108) Stejné znění uvedené v bodu 92 tohoto rozhodnutí, podle kterého se první podpora pro společnost WAM S.p.A. považuje za pobídku pro programy k proniknutí na trh, bylo použito při vypracování smlouvy o poskytnutí půjčky, tedy posuzované podpory.
(109) Ve světle bodu 96 je třeba zkoumanou podporu dále posoudit na základě pravidla "de minimis" z roku 2001, tj. nařízení Komise (ES) č. 69/2001 [30].
(110) Obě příslušná pravidla "de minimis" výslovně vylučují ze své oblasti působnosti podporu vývozu [31].
Tedy ačkoli společnost WAM během rozhodného tříletého období neměla prospěch z žádného jiného subvencování "de minimis", práh "de minimis" se na zkoumanou podporu nevztahuje.
VII. ZÁVĚREČNÉ POZNÁMKY
87 odst. 2 písm. a) až c) Smlouvy o ES [32] se na dotyčné podpory nevztahují, jelikož tyto nesledují žádný z cílů uvedených ve zmíněném článku a italská vláda ani netvrdila, že tomu tak je.
(112) Zkoumané podpory nejsou určeny na podporu uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu nebo napravení vážné poruchy v hospodářství některého členského státu, ani nejsou určeny na podporu kultury nebo zachování kulturního dědictví. Proto se Komise domnívá, že se na posuzované podpory nevztahuje čl.
87 odst. 3 písm. b) [33] ani písm. d) [34] Smlouvy o ES.
VIII. ZÁVĚR
(113) Obě podpory poskytnuté společnosti WAM S.p.A. byly uskutečněny, aniž byly Komisi předem oznámeny.
Komise tudíž s politováním konstatuje, že tyto podpory byly příjemci poskytnuty protiprávně, jelikož porušují čl. 88 odst.
(114) Podpory poskytnuté společnosti WAM S.p.A v roce 1995 kromě té části půjčky, která je určena na výdaje za poradenství, studie trhu a na účast na veletrzích a výstavách, jsou neslučitelné se společným trhem, neboť překračují maximální výši 50000 EUR.
(115) Co se týče celkového grantového ekvivalentu specifické podpory, bylo přihlédnuto k tomu, že půjčka byla příjemci poskytnuta v několika splátkách (v dotyčném případě ve třech splátkách ode dne 24. dubna 1996 do dne 24. dubna 1998) a že doba odkladu se proto pohybovala v rozmezí od 2 let do nuly.
Bylo přihlédnuto rovněž k úrokové sazbě stanovené ve smlouvě o půjčce (4,4 %) s ohledem na referenční sazbu pravidelně stanovenou Komisí [35], která byla platná v době poskytnutí půjčky (11,35 %).
Z toho vyplývá aktualizovaný grantový ekvivalent ke dni 24. dubna 1996 (datum, kdy byla společnosti WAM vyplacena první splátka půjčky) ve výši 104313,20 EUR.
(116) Jelikož uvedená část dotyčné půjčky byla považována za slučitelnou, jak je stanoveno v bodu 93 tohoto rozhodnutí, je nutno ji od podpory odečíst a musí se odrazit rovněž ve výpočtu aktualizovaného grantového ekvivalentu.
Jelikož není možné určit souvislost mezi poskytnutou splátkou půjčky a určitými specifickými výdaji, použilo se při výpočtu aktualizovaného celkového grantového ekvivalentu stejné procento, jaké představují slučitelné položky s ohledem na celkovou půjčku (82,57 milionů ITL z 1358,51 milionů ITL, tj. 6 %).
Jelikož 6 % z částky 104313,20 činí 6258,79 EUR, aktualizovaný grantový ekvivalent neslučitelné části podpory představuje poměrnou část z částky 98054,41 EUR překračující práh ve výši 50000 EUR.
(117) Podpora poskytnutá společnosti WAM S.p.A. v roce 2000, kromě části určené na podporu na vzdělávání ve výši 25240 EUR, je neslučitelná se společným trhem.
(118) V tomto případě byla půjčka poskytnuta společnosti WAM S.p.A. v pěti splátkách ode dne 12. února 2001 do dne 29. ledna 2003; proto se stejně jako u první podpory doba odkladu pohybuje v rozmezí od 2 let do nuly.
Při výpočtu grantového ekvivalentu Komise vzala v úvahu rovněž úrokovou sazbu stanovenou ve smlouvě o půjčce (2,32 %) s ohledem na referenční sazbu pravidelně stanovenou Komisí, která platila v době, kdy byla dotyčná půjčka poskytnuta (5,70 %).
Celkové splacení půjčky, včetně jistiny s úroky, se očekává v roce 2008.
V souladu s tím by grantový ekvivalent části podpory celkové posuzované půjčky, aktualizovaný ke dni 24. února 2001 (datum, kdy byla společnosti WAM S.p.A. poskytnuta první splátka specifické půjčky), představoval 180203,70 EUR, dojde-li ke splácení půjčky podle plánu.
(119) Ke dni, k němuž se očekává vydání tohoto rozhodnutí ( 19. května 2004), představuje přínos půjčky vypočtený Komisí 106366,60 EUR.
(120) Co se týče slučitelné části podpory, platí stejné odůvodnění jako u první půjčky.
Tudíž od grantového ekvivalentu je nutno odečíst procento slučitelné části půjčky s ohledem na celou půjčku, což představuje 1,35 %.
V souladu s tím byl grantový ekvivalent druhé podpory v době vydání konečného rozhodnutí vypočten na 104930,65 EUR (106366,60 – 1435,95).
(121) Jelikož se specifická podpora považovala za podporu činností souvisejících s vývozem, nevztahuje se na ni pravidlo "de minimis" z roku 1996 [36] ani nařízení "de minimis" z roku 2001 [37].
(122) V souladu s článkem 87 Smlouvy o ES je zavedenou praxí Komise žádat od příjemce navrácení podpory, která byla podle článku 87 Smlouvy o ES poskytnuta protiprávně a je neslučitelná, za předpokladu, že se na podporu nevztahují pravidla "de minimis".
Tato praxe byla potvrzena článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999.
(123) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 zahrnuje podpora, která má být navrácena, úroky vypočtené pomocí příslušné sazby stanovené Komisí. Úroky jsou splatné ode dne, ke kterému byla protiprávní podpora příjemci poskytnuta, do dne jejího navrácení.
(124) Způsob, jakým se má úroková sazba uplatnit, byl upřesněn ve sdělení Komise o úrokových sazbách, které se použijí v případě navrácení protiprávně poskytnuté podpory [38].
(125) Komise připomíná, že tímto rozhodnutím není dotčena slučitelnost vnitrostátního rámce, který představuje zákon 394/81, jenž je právním základem státní podpory poskytnuté společnosti WAM, s ohledem na nějž Komise v souladu s judikaturou Soudu prvního stupně [39] nepovažovala za nutné v tomto případě zahájit řízení. Nevylučuje však, že tak učiní později,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory poskytnuté společnosti WAM S.p.A. na základě zákona 394/81 spadají do oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Uvedené podpory nebyly v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES Komisi předem oznámeny a představují protiprávní podpory.
Článek 2
1. Podpora ve výši 104313,20 EUR ve formě úrokové bonifikace, kterou Itálie společnosti WAM S.p.A vyplácí ode dne 24. dubna 1996, kromě části na způsobilé výdaje za poradenství, účast na veletrzích a výstavách a za průzkumy trhu, která dosahuje výše 6258,79 EUR, představuje protiprávní podporu v případě té části, která překračuje práh 50000 EUR stanovený pravidlem "de minimis" z roku 1992 [40].
Itálie navrátí přebytkovou částku ve výši 48054,41 EUR.
2. Podpora ve výši 106366,60 EUR ve formě bonifikace úroků, kterou Itálie bude společnosti WAM S.p.A vyplácet ode dne 9. listopadu 2000 až do dne přijetí tohoto rozhodnutí, představuje protiprávní podporu pro tu část, která není určena na způsobilé výdaje za opatření na vzdělávání, jež odpovídají částce 1435,95 EUR.
Itálie navrátí přebytkovou částku ve výši 104930,65 EUR.
3. K navrácení podpor podle odstavců 1 a 2 dojde bez průtahů a postupem podle vnitrostátních právních předpisů za předpokladu, že umožňují neprodlené a účinné provedení tohoto rozhodnutí.
Částky, které musí být navráceny, jsou až do skutečného navrácení úročeny za období:
a) od 24. dubna 1996 v případě částky podle odstavce 1,
b) ode dne přijetí tohoto rozhodnutí v případě částky podle odstavce 2.
Článek 3
1. Itálie upustí od dalšího poskytování podpory společnosti WAM S.p.A. ve formě zvýhodněných půjček prostřednictvím opatření, kterého se toto rozhodnutí týká, uvedeného v čl. 2 odst. 2 výše, a buď nařídí okamžité navrácení půjčky, nebo upraví ode dne tohoto rozhodnutí úrokovou sazbu u půjčky podle referenční sazby stanovené Komisí, která platila v době, kdy byla půjčka poskytnuta, použité pro výpočet grantového ekvivalentu regionální podpory.
2. Úroková sazba uvedená v odstavci 1 tohoto článku se bude uplatňovat na základě složeného úrokování po celé období uvedené v čl. 2 odst. 3 druhém pododstavci písm. a) a b).
Článek 4
Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Itálie informuje Komisi o plánovaných i již přijatých opatřeních nezbytných pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
K poskytnutí informací použije dotazník připojený v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. února 2006,
kterým se ustavuje skupina odborníků na vysoké úrovni pro digitální knihovny
(Tento text zrušuje a nahrazuje text vyhlášený v Úředním věstníku L 46 ze dne 16. února 2006, s. 32)
(2006/178/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 157 Smlouvy o založení Evropského společenství ukládá Společenství a členským státům úkol zajistit, aby existovaly podmínky nezbytné pro konkurenceschopnost průmyslu Společenství.
Článek 151 stanoví, že Společenství přispívá k rozkvětu kultur členských států a přitom respektuje jejich národní a regionální různorodosti a zároveň zdůrazňuje společné kulturní dědictví.
(2) Sdělení Komise s názvem "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost" [1] ohlásilo první iniciativu v oblasti digitálních knihoven.
(3) Sdělení Komise s názvem "i2010: digitální knihovny" [2] (dále jen "sdělení") ohlásilo vytvoření skupiny odborníků na vysoké úrovni pro digitální knihovny, která bude Komisi nápomocna v otázce, jak nejlépe řešit organizační, právní a technické problémy na evropské úrovni.
(4) Bílá kniha o evropské komunikační politice [3] přijatá Komisí dne 1. února 2006 zmiňuje klíčovou úlohu, kterou mohou digitální knihovny sehrát při poskytování volného přístupu k informacím o Evropě prostřednictvím informačních technologií evropským občanům.
(5) Skupina musí přispět ke sdílené strategické vizi evropských digitálních knihoven.
(6) Skupina musí sestávat z vysoce kvalifikovaných odborníků kompetentních v oblasti digitálních knihoven, kteří budou jmenováni osobně.
(7) Je proto třeba ustavit "skupinu odborníků na vysoké úrovni pro digitální knihovny" a zároveň podrobně vymezit její mandát a vnitřní uspořádání,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise tímto ustavuje skupinu odborníků s názvem "Skupina odborníků na vysoké úrovni pro digitální knihovny", dále jen "skupina".
Článek 2
Náplň činnosti
Komise může se skupinou konzultovat jakékoli záležitosti týkající se provádění iniciativy v oblasti digitálních knihoven, jak je stanoveno ve sdělení.
Úkolem skupiny je:
- poskytovat Komisi poradenství v otázce, jak nejlépe řešit organizační, právní a technické problémy na evropské úrovni,
- přispívat ke sdílené strategické vizi evropských digitálních knihoven.
Článek 3
Složení a jmenování
1. Za jmenování členů skupiny je odpovědný generální ředitel generálního ředitelství pro informační společnost a média nebo jeho zástupce.
Členové skupiny jsou jmenováni do funkce odborníků na vysoké úrovni kompetentních v oblasti digitálních knihoven.
2. Skupina má nejvýše 20 členů.
3. Použijí se tato ustanovení:
- členové jsou jmenováni osobně do funkce odborníků na vysoké úrovni v oblasti digitálních knihoven a radí Komisi nezávisle na vnějších pokynech;
- členové jsou jmenováni tak, aby byla v nejvyšší možné míře zajištěna rovnováha, pokud jde o:
- rozsah kompetencí,
- zeměpisný původ,
- pohlaví;
- skupina bude složena z odborníků z těchto kategorií:
- organizace uchovávající historické dědictví (knihovny, archivy, muzea),
- autoři, vydavatelé a poskytovatelé obsahu,
- odvětví informačních a komunikačních technologií (např. provozovatelé vyhledávačů, poskytovatelé technologií),
- vědecké a výzkumné organizace, akademická sféra;
- členové za sebe nemohou určit náhradníky;
- členové jsou jmenováni na dvouleté funkční období, které lze prodloužit.
Členové zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni, či do konce svého funkčního období;
- členové, kteří již nemohou účinně přispívat k práci skupiny, kteří odstoupí nebo kteří nesplňují podmínky stanovené v první nebo páté odrážce tohoto odstavce nebo v článku 287 Smlouvy o založení Evropského společenství, mohou být nahrazeni na zbývající část svého funkčního období;
- členové učiní každý rok písemné prohlášení, že se zavazují jednat ve veřejném zájmu, a také prohlášení, v němž uvedou, zda existuje či neexistuje zájem, který by mohl bránit jejich nezávislosti;
- jména členů se zveřejňují na internetových stránkách generálního ředitelství pro informační společnost a média.
Jména členů se shromažďují, zpracovávají a zveřejňují v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 4
Činnost
1. Skupině předsedá zástupce Komise.
2. Po dohodě s Komisí mohou být zřízeny podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek s mandátem stanoveným skupinou.
Tyto podskupiny se rozpustí, jakmile splní svůj úkol.
3. Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může zástupce Komise požádat odborníky nebo pozorovatele se zvláštními kompetencemi, pokud jde o téma, které je na programu jednání, aby se zúčastnili jednání skupiny nebo podskupiny.
4. Informace získané v rámci účasti na jednání skupiny nebo podskupiny nesmí být vyzrazeny, pokud Komise uvede, že se týkají záležitostí důvěrné povahy.
5. Skupina a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, a to v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise poskytuje sekretariát.
Jednání se mohou účastnit další úředníci Komise, kteří mají zájem na projednávaných otázkách.
6. Skupina přijme jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí [4].
7. Komise může zveřejnit jakékoli shrnutí, závěr, dílčí závěr nebo pracovní dokument skupiny, a to v původním jazyce příslušného dokumentu.
Článek 5
Výdaje na zasedání
Komise v souladu s ustanoveními platnými v rámci Komise může uhradit členům skupiny, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a denní diety v souvislosti s činností skupiny.
Za výkon funkcí nenáleží členům odměna.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. února 2006
o postoji Společenství v rámci Rady přidružení EU–Chile ke změně přílohy I Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, s cílem zohlednit konsolidaci celních preferencí udělených Chile podle systému všeobecných celních preferencí ("GSP") Společenství
(2006/180/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem zajistit jasnost, dlouhodobou hospodářskou předvídatelnost a právní jistotu pro hospodářské subjekty se považuje za vhodné začlenit do dvoustranné dohody o volném obchodu zbývající celní preference udělené Chile podle systému všeobecných celních preferencí Společenství, které ještě nejsou obsaženy v celních koncesích Společenství uvedených v příloze I Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1], podepsané v Bruselu dne 18. listopadu 2002.
(2) Chile bude jakožto současná přijímající země v rámci systému všeobecných celních preferencí Společenství prostřednictvím přiloženého rozhodnutí Rady přidružení těžit z výhod obchodní dohody poskytující preferenční zacházení včetně všech preferencí podle celního systému obsaženého v nařízení Rady (ES) č. 980/2005 ze dne 27. června 2005 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí [2],
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Postoj, který má Společenství zaujmout
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. února 2006,
kterým se Nizozemskému království povoluje zavést opatření odchylující se od článku 11 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2006/181/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na článek 27 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vláda Nizozemského království požádala dopisem, který generální sekretariát Komise zaregistroval dne 4. října 2004, o souhlas se zavedením zvláštního opatření odchylujícího se od čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS.
27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS uvědomila Komise dopisem ze dne 1. prosince 2004 ostatní členské státy o žádosti Nizozemského království.
Dopisem ze dne 2. prosince 2004 oznámila Komise Nizozemskému království, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení jeho žádosti.
(3) Cílem odchylky je zabránit vyhýbání se dani z přidané hodnoty (dále jen "DPH") podhodnocováním dodávek mezi osobami ve spojení, čímž příjemci dodávky vzniká nárok na plný nebo téměř plný odpočet DPH.
Je určena k tomu, aby zabránila zneužívání při dodávkách investičního majetku nebo poskytování služeb ve vztahu k investičnímu majetku, jako jsou leasing, pronájem nebo jakékoli jiné ujednání, při nichž je investiční majetek dán příjemci k dispozici.
Z důvodu vztahu mezi stranami se protiplnění často stanovuje na netržní hodnotu, čímž se výrazně snižují příjmy z DPH.
(4) Zvláštní opatření by se proto mělo týkat pouze případů, kde je správní orgán schopen dovodit, že základ daně stanovený podle čl. 11 části A odst.
1 písm. a) směrnice 77/388/EHS byl ovlivněn vztahem mezi stranami. Tento závěr by měl být v každém jednotlivém případě založen na zjevných skutečnostech, nikoli na domněnkách.
(5) Je proto vhodné a přiměřené povolit Nizozemskému království považovat za základ daně obvyklou cenu těchto dodávek.
(6) Odchylky podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, jejichž účelem je předcházet vyhýbání se DPH ve spojitosti se základem daně dodávek mezi stranami, které jsou ve spojení, jsou zahrnuty v návrhu směrnice k racionalizaci některých odchylek udělovaných podle uvedeného článku.
Je proto nezbytné omezit uplatňování uvedené odchylky na dobu, než uvedená směrnice vstoupí v platnost.
(7) Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS je Nizozemské království oprávněno považovat obvyklou cenu ve smyslu čl. 11 části A odst. 1 písm. d) směrnice 77/388/EHS za základ daně pro dodávku investičního majetku nebo pro jakékoli jiné poskytnutí služby, kdy je investiční majetek dán k dispozici příjemci, jsou-li splněny tyto podmínky:
1. příjemce nemá nárok na plný nebo téměř plný odpočet DPH;
2. dodavatel a příjemce jsou osobami, které jsou podle vnitrostátních právních předpisů přímo nebo nepřímo ve spojení;
3. ze skutečností lze dovodit, že vztah mezi těmito dvěma osobami ve spojení ovlivnil základ daně určený podle čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS.
Pro účely tohoto článku se investičním majetkem rozumí investiční majetek definovaný Nizozemským královstvím v souladu s čl. 20 odst. 4 směrnice 77/388/EHS, a pokud se na něj nevztahuje tato definice, rozumí se jím služby, které mají značnou hodnotu a které mohou být odepisovány z příjmu.
Článek 2
Použitelnost povolení podle článku 1 končí dnem vstupu v platnost směrnice, jíž se racionalizují odchylky udělované podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, která bude předcházet vyhýbání se DPH ve spojitosti se základem daně, nebo dnem 31. prosince 2009, podle toho, co nastane dříve.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/7/ES, pokud jde o rozšíření seznamu zemí a prodloužení doby jeho použitelnosti
(oznámeno pod číslem K(2006) 619)
(Text s významem pro EHP)
(2006/183/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a jiných ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež může rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být zavlečen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a drůbežími produkty včetně nezpracovaného peří.
(2) Poté, co se v celé řadě zemí jihovýchodní Asie počínaje prosincem 2003 objevilo ohnisko velmi závažné epizootie influenzy ptáků, způsobené vysoce patogenním kmenem viru H5N1, přijala Komise několik ochranných opatření souvisejících s influenzou ptáků s přihlédnutím ke skutečnosti, že tato choroba rovněž představuje významné riziko pro zdraví lidí.
(3) V souladu s rozhodnutím Komise 2006/7/ES ze dne 9. ledna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s dovozem peří z některých třetích zemí [2] byly pozastaveny dovozy nezpracovaného peří a částí nezpracovaného peří z několika třetích zemí.
Tyto třetí země jsou uvedeny v příloze rozhodnutí 2006/7/ES. Toto rozhodnutí se má použít do dne 30. dubna 2006.
(4) Počet třetích zemí s ohnisky influenzy ptáků nebo podezřením na tato ohniska se v nedávné době zvýšil.
Zdá se, že do uvedených zemí byla choroba rozšířena stěhovavými ptáky.
(5) Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) došel ve svém vědeckém stanovisku k veterinárním hlediskům a k hlediskům dobrých životních podmínek zvířat u influenzy ptáků přijatém ve dnech 13.– 14. září 2005 k závěru, že v zájmu omezení možného rizika šíření nízkopatogenní i vysoce patogenní influenzy ptáků prostřednictvím peří by toto peří mělo být před obchodováním náležitým způsobem zpracováno.
Toto stanovisko bylo vydáno dříve, než se u vysoce patogenního viru influenzy ptáků H5N1 projevila tendence k šíření v celosvětovém měřítku.
(6) Vzhledem k uvedenému stanovisku EFSA a současné mimořádné situaci má Komise v úmyslu přezkoumat stávající trvalá opatření Společenství týkající se dovozů peří, a zejména příslušná ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [3], jímž se stanoví požadavky, podle nichž lze z třetích zemí dovážet vedlejší produkty tak, aby nepředstavovaly riziko pro zdraví lidí nebo zvířat ve Společenství.
Kapitola VIII přílohy VIII uvedeného nařízení stanoví požadavky pro uvedení peří a jeho částí na trh.
V zájmu dosažení úplné harmonizace v této oblasti na úrovni Společenství je však rovněž zapotřebí vytvořit ustanovení týkající se veterinárních osvědčení pro dovoz peří a jeho částí, jakož i seznamu třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz uvedených vedlejších produktů živočišného původu.
(7) Vzhledem k rychlému šíření vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 v posledních měsících, s ohledem na riziko zavlečení influenzy ptáků do Společenství prostřednictvím nezpracovaného peří, z důvodu zvýšení ochrany zdraví osob, jež manipulují s dováženými zásilkami nezpracovaného peří, a v očekávání přezkoumání kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 by se mělo rozhodnutí 2006/7/ES použít do dne 31. července 2006.
Je rovněž vhodné dočasně pozastavit dovozy nezpracovaného peří a částí peří ze všech třetích zemích, aniž by byla dotčena jakákoli jiná již stávající omezení dovozu Společenství z důvodu vysoce patogenní influenzy ptáků.
(8) Rozhodnutí 2006/7/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/7/ES se mění takto:
1. V článku 4 se datum " 30. dubna 2006" nahrazuje datem " 31. července 2006".
2. Příloha se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. února 2006
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím rozšiřující na Dánsko působnost nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, a nařízení Rady (ES) č. 2725/2000 o zřízení systému "Eurodac" pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy
(2006/188/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 1 písm. a) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Společenství sjednala Dohodu mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím rozšiřující na Dánsko působnost nařízení Rady (ES) č. 343/2003 [2] a (ES) č. 2725/2000 [3].
(2) Dohoda byla podepsána jménem Společenství dne 13. března 2005 s výhradou možného pozdějšího uzavření v souladu s rozhodnutím Rady ze dne 13. června 2005.
(3) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(4) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(5) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím rozšiřující na Dánsko působnost nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, a nařízení Rady (ES) č. 2725/2000 o zřízení systému "Eurodac" pro porovnávání otisků prstů za účelem účinného uplatňování Dublinské úmluvy se schvaluje jménem Společenství.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v čl. 10 odst. 2 dohody [4].
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. února 2006,
kterým se povoluje odchylka požadovaná Rakouskem podle směrnice Rady 91/676/EHS o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů
(oznámeno pod číslem K(2006) 590)
(Pouze německé znění je závazné)
(2006/189/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů [1], a zejména na bod 2 třetí pododstavec přílohy III uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud se množství statkových hnojiv, které členský stát zamýšlí použít na hektar za rok, liší od množství stanoveného v první větě druhého pododstavce bodu 2 přílohy III směrnice 91/676/EHS a v bodu 2 písm. a) přílohy III uvedené směrnice, musí být určeno tak, aby neohrozilo dosažení cílů uvedených v článku 1 této směrnice, a musí být zdůvodněno na základě objektivních kritérií, jakými jsou v tomto případě např. dlouhá vegetační období a plodiny s vysokou spotřebou dusíku.
(2) Rakousko předložilo Komisi žádost o odchylku podle bodu 2 třetího pododstavce přílohy III směrnice 91/676/EHS.
(3) Požadovaná odchylka se týká záměru Rakouska povolit použití 230 kg dusíku ze statkových hnojiv na hektar za rok v určitých podnicích zabývajících se chovem skotu se zemědělskou půdou vhodnou pro použití statkových hnojiv s travinným porostem, travními pokryvnými meziplodinami nebo řepou a dalšími plodinami, pod které se seje tráva s nízkým potenciálem vyluhování dusičnanů.
Výjimka se potenciálně týká 2000 zemědělských podniků a 60000 dobytčích jednotek, což odpovídá 3 % zemědělských podniků a 4 % dobytčích jednotek.
(4) Rakousko přijalo právní předpisy, které provádějí směrnici 91/676/EHS a které se zároveň vztahují na požadovanou odchylku.
(5) Z třetí zprávy o provádění směrnice o dusičnanech v letech 2000–2003 v Rakousku vyplývá, že průměrné koncentrace dusíku v povrchových vodách v průběhu zimy byly na všech monitorovacích místech nižší než 25 mg/l.
Průměrná koncentrace NO3 na všech místech byla 5,8 mg/l.
Průměrná koncentrace v podzemních vodách byla 19,6 mg/l. Na 74 % míst byla průměrná koncentrace nižší než 25 mg/l.
Žádné z rakouských jezer není eutrofní. Analýza trendu ukazuje, že kvalita vody je na většině míst odběru vzorků stálá.
(6) Počet hospodářských zvířat a využívání minerálních hnojiv se v období 1990–2003 výrazně snížily, přičemž počet kusů hovězího dobytka se snížil o 21 %, prasat o 12 % a drůbeže o 6 %.
V období 2000–2002 se dusík používal v průměru v množství 47,8 kg statkových hnojiv na hektar a 35,4 kg chemických hnojiv na hektar ročně, což představuje jedny z nejnižších počtů v EU, s tendencí snižování 7 %, popřípadě 5 % ve srovnání s obdobím 1996–1999.
(7) Rakousko uplatňuje v souladu s čl. 3 odst. 5 směrnice 91/676/EHS na celém svém území akční program.
(8) Z dokumentace obsažené v rakouské zprávě vyplývá, že navrhované množství 230 kg dusíku ze statkových hnojiv na hektar za rok je zdůvodněno na základě objektivních kritérií, jakými jsou např. dlouhé vegetační období a plodiny s vysokou spotřebou dusíku.
(9) Komise po přezkoumání rakouské žádosti zastává názor, že navrhované množství 230 kg dusíku ze statkových hnojiv na hektar za rok neohrozí dosažení cílů směrnice 91/676/EHS, budou-li splněny určité přísné podmínky.
(10) Toto rozhodnutí by mělo být použitelné v souvislosti s akčním programem Rakouska, který bude ukončen v závěru roku 2007.
(11) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro dusičnany zřízeného podle článku 9 směrnice 91/676/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylka požadovaná Rakouskem dopisem ze dne 3. listopadu 2005 za účelem povolení vyššího množství statkových hnojiv, než uvádí první věta druhého pododstavce bodu 2 přílohy III směrnice 91/676/EHS a bod 2 písm. a) přílohy III uvedené směrnice, se uděluje za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a) "farmami zabývajícími se chovem skotu" se rozumí podniky s více než třemi velkými dobytčími jednotkami, z nichž alespoň dvě třetiny tvoří skot;
b) "trávou" se rozumí trvalé nebo dočasné travinné porosty (obecně se za dočasné považuje doba kratší než čtyři roky);
c) "plodinami, pod které se seje tráva" se rozumí obiloviny na siláž, kukuřice na siláž, pod které se seje před (u kukuřice) nebo po sklizni tráva, která slouží jako travní pokryvná meziplodina pro biologické zachycení reziduí dusíku během zimy;
d) "řepou" se rozumí krmná řepa.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí platí individuálně a za podmínek uvedených v článcích 4, 5 a 6 pro zemědělské podniky zabývající se chovem skotu, kde se při střídání plodin z více jak 70 % střídají plodiny se zvláštní spotřebou dusíku a s dlouhým vegetačním obdobím.
Článek 4
Každoroční žádost o povolení a závazek
1. Zemědělci, kteří chtějí odchylky využívat, každoročně předloží příslušným orgánům žádost o její povolení.
2. Spolu s každoroční žádostí uvedenou v odstavci 1 se písemně zaváží k plnění podmínek stanovených v článcích 5 a 6.
Článek 5
Používání statkových a jiných hnojiv
1. Množství statkových hnojiv, které je každoročně vpraveno do půdy v zemědělských podnicích zabývajících se chovem skotu, včetně množství vpraveného samotnými zvířaty, nepřekročí množství hnojiv obsahující 230 kg dusíku na hektar za podmínek stanovených v odstavcích 2 až 8.
2. Celkový přísun dusíku odpovídá nárokům dotyčné plodiny na živiny i zásobování z půdy.
Celkové použití dusíku z hnojiv nepřekročí 280 kg na hektar za rok.
3. Pro každý zemědělský podnik se vede plán hnojení, jenž u zemědělské půdy popisuje střídání plodin i plánované použití statkových, dusíkatých a fosfátových hnojiv.
Tento plán se v zemědělském podniku zpřístupní v každém kalendářním roce nejpozději do 1. března.
Plán hnojení obsahuje následující údaje:
a) počet hospodářských zvířat, popis systému ustájení a uskladnění, včetně dostupných skladovacích kapacit pro statková hnojiva;
b) výpočet množství dusíku i fosforu vyprodukovaného ze statkových hnojiv v zemědělském podniku (po odečtení ztrát při ustájení a skladování);
c) nástin střídání plodin a plošnou výměru každé plodiny, včetně situačního náčrtu uvádějícího umístění jednotlivých polí;
d) předpokládané nároky plodin na dusík a fosfor;
e) množství a druh statkových hnojiv použitých mimo zemědělskou půdu;
f) použití dusíku a fosforu ze statkových hnojiv na každém pozemku (parcely zemědělského podniku homogenní z hlediska plodin i půdního typu);
g) použití dusíku a fosforu z chemických a jiných hnojiv na každém pozemku.
Tyto plány se aktualizují nejpozději sedm dní po provedení jakékoli změny v zemědělských postupech, aby se zajistil soulad plánů a skutečných zemědělských postupů.
4. Každý zemědělský podnik vypracuje evidenci hnojení.
Příslušnému orgánu se evidence předkládá za každý kalendářní rok.
5. Každý zemědělský podnik, který využívá jednotlivou odchylku, souhlasí s případnou kontrolou žádosti uvedené v čl. 4 odst. 1, jakož i plánu a evidence hnojení.
6. V každém zemědělském podniku, který využívá jednotlivé odchylky, se nejméně jednou za čtyři roky provedou periodické analýzy koncentrace dusíku a fosforu v půdě, a to v každé oblasti zemědělského podniku, jež je homogenní z hlediska střídání plodin a vlastností půdy.
Vyžaduje se nejméně jedna analýza na každých 5 hektarů půdy.
7. Před osevem travou na podzim se nesmí statková hnojiva rozmetávat.
8. Hnojivo se nesmí použít na půdu ve vzdálenosti kratší než 30 m od jezera.
Článek 6
Pokryv půdy
Na 70 nebo více procentech plošné výměry vhodné pro použití statkových hnojiv v dotyčném podniku zabývajícím se chovem skotu se vyseje tráva, travní pokryvné meziplodiny nebo řepa a další plodiny, pod které se seje tráva s nízkým potenciálem vyluhování dusičnanů.
Zemědělci, kteří využívají jednotlivé odchylky, provedou následující opatření:
a) Travní pokryvné meziplodiny se nebudou zaorávat před 1. březnem, aby se zajistil stálý rostlinný pokryv orné oblasti, aby se obnovily podzimní úniky dusičnanů do podorniční vrstvy půdy a omezily zimní úniky.
b) Dočasné travinné porosty se budou orat na jaře.
c) Střídání plodin nezahrnuje žádné luštěniny nebo jiné plodiny, které vážou atmosférický dusík.
To však neplatí pro jetel v travinných porostech s méně než 50 % jetele, ani pro ječmen a hrách, pod který se seje tráva.
Článek 7
Monitorování
1. Příslušný orgán vypracuje a každoročně aktualizuje mapy zachycující procentuální podíl zemědělských podniků, hospodářských zvířat a zemědělské půdy, na které se v každé obci vztahuje jednotlivá odchylka.
Tyto mapy se každoročně předkládají Komisi.
2. Dojde k vytvoření monitorovací sítě pro odběr vzorků z povrchových a mělkých podzemních vod, jež bude používána pro vyhodnocení vlivu odchylky na kvalitu vody.
Stávající monitorovací síť bude posílena v oblastech, kde zemědělské podniky, které využívají jednotlivých odchylek, tvoří 3 % nebo více z celkového počtu zemědělských podniků.
3. Šetření a rozbory živin poskytnou údaje o místním využívání půdy, střídání plodin a zemědělských postupech v podnicích, které využívají jednotlivých odchylek.
Tyto údaje se mohou použít pro modelové výpočty rozsahu vyplavování dusičnanů a úniku fosforu z polí, na kterých se použije na hektar a za rok až 230 kg dusíku obsaženého ve statkových hnojivech.
4. Vytvoří se monitorovací místa pro poskytování údajů o dusíku ve vodě, která opouští kořenovou zónu a proniká do systému podzemních vod a o vyplavování dusíku z povrchových a podpovrchových vrstev půdy v podmínkách s odchylkou i bez odchylky.
Článek 8
Podávání zpráv
1. Příslušný orgán předloží každoročně Komisi výsledky monitorování spolu se stručnou zprávou o vývoji kvality vody a postupech použitých při hodnocení.
Zpráva poskytne informace o tom, jak prostřednictvím kontrol na úrovni zemědělských podniků probíhá hodnocení uplatňovaných podmínek v rámci povolené odchylky, a rovněž informace o nevyhovujících podnicích na základě výsledků správních inspekcí a inspekcí prováděných v terénu.
2. K takto dosaženým výsledkům Komise přihlédne v případě nové žádosti o povolení odchylky.
Článek 9
Použití
Toto rozhodnutí se použije v souvislosti s Třetím rakouským akčním programem 2004–2007.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2007.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 97/808/ES o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o podlahoviny a venkovní povrchy
(oznámeno pod číslem K(2006) 553)
(Text s významem pro EHP)
(2006/190/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Tabulka pro skupinu výrobků "PODLAHOVINY A VENKOVNÍ POVRCHY (2/2)" v příloze III rozhodnutí Komise 97/808/ES ze dne 20. listopadu 1997 o postupu ověřování shody stavebních výrobků ve smyslu čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o podlahoviny a venkovní plochy [2], chybně stanoví systém ověřování shody 3 pro třídu FFL.
(2) Rozhodnutí 97/808/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha III rozhodnutí 97/808/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. března 2006
o zahájení činnosti Regionálního poradního sboru pro Baltské moře v rámci společné rybářské politiky
(2006/191/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/585/ES ze dne 19. července 2004, kterým se zřizují regionální poradní sbory v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na doporučení předané Dánskem dne 13. prosince 2005 jménem Dánska, Estonska, Finska, Litvy, Lotyšska, Německa, Polska a Švédska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2] a rozhodnutí 2004/585/ES stanoví rámec pro zřízení a fungování regionálních poradních sborů.
(2) Článkem 2 rozhodnutí 2004/585/ES se zřizuje Regionální poradní sbor pro Baltské moře v Mezinárodní radě pro průzkum moří (ICES) v oblastech IIIb, IIIc a IIId, jak je definována v nařízení Rady (EHS) č. 3880/91 [3].
(3) V souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2004/585/ES zástupci odvětví rybolovu a dalších zájmových skupin předložili Dánsku, Estonsku, Finsku, Litvě, Lotyšsku, Německu, Polsku a Švédsku žádost týkající se fungování uvedeného regionálního poradního sboru.
3 odst. 2 rozhodnutí 2004/585/ES dotčené členské státy určily, zda je žádost týkající se Regionálního poradního sboru pro Baltské moře v souladu s ustanoveními uvedeného rozhodnutí.
Dne 13. prosince 2005 dotčené členské státy předložily Komisi doporučení k danému regionálnímu poradnímu sboru.
(5) Komise posoudila žádost zúčastněných stran i doporučení na základě rozhodnutí 2004/585/ES a na základě cílů a zásad společné rybářské politiky a má za to, že Regionální poradní sbor pro Baltské moře je připraven zahájit činnost,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Regionální poradní sbor pro Baltské moře zřízený čl.
2 odst.
1 písm. a) rozhodnutí 2004/585/ES zahájí činnost dne 13. března 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. března 2006,
kterým se podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 stanoví pravidla pro používání loga programu EMAS ve výjimečných případech, kdy se jedná o dopravní obaly a terciární obaly
(oznámeno pod číslem K(2006) 306)
(Text s významem pro EHP)
(2006/193/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Logo EMAS sděluje veřejnosti a dalším zúčastněným stranám, že organizace registrovaná v programu EMAS zavedla systém řízení z hlediska ochrany životního prostředí v souladu s požadavky nařízení (ES) č. 761/2001.
(2) Logo EMAS se nesmí používat na produktech nebo jejich obalech nebo v souvislosti se srovnávacími výroky týkajícími se dalších produktů, činností nebo služeb. Komise však může jako součást hodnocení stanoveného v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 761/2001 zvážit, za jakých výjimečných okolností lze logo EMAS použít.
(3) Některé organizace registrované v programu EMAS vyjádřily zájem o umístění loga EMAS na své přepravní obaly nebo terciární obaly, neboť toto umístění považují za účinný způsob toho, jak zúčastněným stranám sdělovat informace o dopadu na životní prostředí.
(4) Z hodnocení provedeného Komisí ve spolupráci se členskými státy podle čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 761/2001 týkajícího se používání, uznávání a výkladu loga vyplynulo, že v případě dopravních obalů a terciárních obalů, jak jsou vymezeny směrnicí Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [2], se jedná o výjimečnou okolnost podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 761/2001, vzhledem k tomu, že takový obal nesouvisí přímo s produkty, a tudíž používání loga EMAS na takových obalech je přípustné.
(5) S cílem zajistit, aby nemohlo dojít k záměně se značkami ekologicky šetrných výrobků, a zřetelně sdělovat veřejnosti a dalším zúčastněným stranám, že používání loga v žádném případě nesouvisí s produkty nebo vlastnostmi produktu obsaženými v přepravním obalu nebo terciárním obalu, ale se systémem řízení z hlediska ochrany životního prostředí použitým registrovanou organizací, je dále zapotřebí k logu doplnit dodatečné informace.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 14 nařízení (ES) č. 761/2001,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Organizacím registrovaným v programu EMAS je dovoleno používat obě verze loga EMAS stanovené v příloze IV nařízení (ES) č. 761/2001 na svých přepravních obalech nebo terciárních obalech ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 94/62/ES.
V takových případech se k logu EMAS doplní tento text: "[Název organizace registrované v programu EMAS] je organizace registrovaná v programu Společenství pro systém řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS)".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. března 2006
o zavedení dotazníku ke směrnici Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění (IPPC)
(oznámeno pod číslem K(2006) 598)
(Text s významem pro EHP)
(2006/194/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem dotazníku, který mají členské státy použít k vypracování zpráv o provádění směrnice 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění, by měl být podrobný výčet použití hlavních opatření, která jsou stanovena v uvedené směrnici, členskými státy.
(2) S ohledem na zkušenosti získané při provádění směrnice 96/61/ES a při používání předchozích dotazníků v souladu s rozhodnutím Komise 1999/391/ES ze dne 31. května 1999 o dotazníku ke směrnici Rady 96/61/ES o integrované prevenci a omezování znečištění (IPPC) (provádění směrnice Rady 91/692/EHS) [2] je třeba dotazník pro období 2006–2008 upravit.
Rozhodnutí 1999/391/ES by zájmu jasnosti mělo být nahrazeno.
(3) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 6 směrnice 91/692/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zavádí se dotazník ke směrnici 96/61/ES uvedený v příloze tohoto rozhodnutí.
Členské státy použijí tento dotazník jako základ pro vypracování zprávy, která má být předložena Komisi podle čl. 16 odst. 3 směrnice 91/692/EHS a zahrnuje období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2008.
Článek 2
Rozhodnutí 1999/391/ES se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. března 2006,
pokud jde o finanční podporu Společenství na rok 2006 některým referenčním laboratořím Společenství v oblasti veterinární medicíny a zdraví spotřebitele (rezidua)
(oznámeno pod číslem K(2006) 604)
(Pouze německé, francouzské, italské a nizozemské znění je závazné)
(2006/195/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 28 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví, že Společenství přispívá na zlepšení účinnosti veterinárních kontrol poskytováním finanční podpory na referenční laboratoře.
Každá referenční laboratoř označená jako taková podle veterinárních předpisů Společenství může získat podporu Společenství, na niž se vztahují určité podmínky.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 156/2004 ze dne 29. ledna 2004 o finanční podpoře Společenství referenčním laboratořím Společenství podle článku 28 rozhodnutí 90/424/EHS [2] stanoví, že finanční příspěvek Společenství je udělen, jsou-li schválené pracovní programy řádně prováděny a příjemci předávají všechny potřebné informace ve stanovených lhůtách.
(3) Komise zhodnotila pracovní programy a odpovídající odhady rozpočtu, které předložily dotčené referenční laboratoře Společenství pro rok 2006.
(4) Finanční podpora by proto měla být udělena určeným referenčním laboratořím Společenství na plnění úkolů a povinností stanovených směrnicí Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [3].
(5) Dále by měla být poskytnuta podpora na organizování seminářů v oblasti působnosti referenčních laboratoří Společenství.
(6) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [4] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná podle předpisů Společenství financována v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. Pro účely finanční kontroly se k tomuto rozhodnutí použijí články 8 a 9 nařízení (ES) č. 1258/1999.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Společenství poskytuje finanční podporu Německu na úkoly a povinnosti stanovené v příloze V kapitole 2 směrnice 96/23/ES, prováděné subjektem Bundesamt für Verbraucherschutz und Lebensmittelsicherheit (dříve Bundesinstitut für gesundheitlichen Verbraucherschutz und Veterinärmedizin – BGVV) v Berlíně v Německu, na zjišťování reziduí některých látek.
Finanční podpora na období ode dne 1. ledna 2006 do dne 31. prosince 2006 nepřekročí částku 425000 EUR.
2. K maximální částce uvedené v odstavci 1 poskytuje Společenství Německu navíc finanční podporu na organizaci semináře, který uspořádá referenční laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 30000 EUR.
Článek 2
1. Společenství poskytuje finanční podporu Francii na úkoly a povinnosti stanovené v příloze V kapitole 2 směrnice 96/23/ES, prováděné laboratoří Laboratoire d'études et de recherches sur les médicaments vétérinaires et les désinfectants de L'Agence Française de Sécurité Sanitaire des aliments (dříve Laboratoire des médicaments vétérinaries – CNEVA-LMV) ve Fougères ve Francii, na zjišťování reziduí některých látek.
Finanční podpora na období ode dne 1. ledna 2006 do dne 31. prosince 2006 nepřekročí částku 425000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Francii finanční podporu na organizaci semináře, který uspořádá laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 30000 EUR.
Článek 3
1. Společenství poskytuje finanční podporu Itálii na úkoly a povinnosti stanovené v příloze V kapitole 2 směrnice 96/23/ES, prováděné subjektem Istituto Superiore di Sanità v Římě v Itálii, na zjišťování reziduí některých látek.
Finanční podpora na období ode dne 1. ledna 2006 do dne 31. prosince 2006 nepřekročí částku 255000 EUR.
2. K maximální částce uvedené v odstavci 1 poskytuje Společenství Itálii navíc finanční podporu na organizaci jednoho semináře, který uspořádá referenční laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 30000 EUR.
Článek 4
1. Společenství poskytuje finanční podporu Nizozemsku na úkoly a povinnosti uvedené v příloze V kapitole 2 směrnice 96/23/ES, prováděné subjektem Rijksinstituut voor Volksgezondheid en Milieuhygiëne (RIVM) v Bilthoven v Nizozemsku, na zjišťování reziduí některých látek.
Finanční podpora na období ode dne 1. ledna 2006 do dne 31. prosince 2006 nepřekročí částku 425000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Nizozemsku finanční podporu na organizaci semináře, který uspořádá laboratoř uvedená v odstavci 1.
Tato podpora nepřekročí 30000 EUR.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo, Francouzské republice, Italské republice a Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2006,
kterým se mění dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví masa a mléka v Polsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 609)
(Text s významem pro EHP)
(2006/196/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na přílohu XII kapitolu 6 oddíl B pododdíl I čl. 1 písm. e) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Polsku byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku B [1] přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/458/ES [2], 2004/471/ES [3], 2004/474/ES [4], 2005/271/ES [5], 2005/591/ES [6], 2005/854/ES [7] a 2006/14/ES [8].
(3) Podle úředního prohlášení polského příslušného orgánu některá zařízení v odvětví masa a mléka dokončila proces modernizace a jsou nyní zcela v souladu s právními předpisy Společenství.
Některá zařízení navíc ukončila svou činnost.
Uvedená zařízení by tedy měla být odstraněna ze seznamu zařízení v přechodné fázi.
(4) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zařízení uvedená na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí se odstraňují z dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2006
o povolení uvedení potravin, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici linie 1507 (DAS-Ø15Ø7-1), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003
(2006/197/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 15. února 2001 podaly společnosti Pioneer Overseas Corporation a Dow AgroSciences Europe příslušným orgánům Nizozemska podle článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [2] společnou žádost o uvedení potravin a složek potravin získaných z geneticky modifikované kukuřice linie 1507 na trh jako nových potravin nebo nových složek potravin (dále jen "výrobky").
(2) Ve zprávě o prvním posouzení ze dne 4. listopadu 2003 dospěl příslušný nizozemský subjekt pro posuzování potravin k závěru, že výrobky jsou stejně bezpečné jako potraviny a složky potravin získané z běžných linií kukuřice a mohou být používány stejným způsobem.
(3) Dne 10. listopadu 2003 zaslala Komise zprávu o prvním posouzení všem členským státům. Ve lhůtě 60 dní stanovené v čl.
4 nařízení (ES) č. 258/97 byly v souladu s uvedeným ustanovením podány odůvodněné připomínky k uvádění výrobků na trh.
V důsledku toho byla požadována zpráva o dalším posouzení.
(4) Podle čl. 46 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003 (dále jen "nařízení") se žádosti podané podle článku 4 nařízení (ES) č. 258/97 přede dnem použitelnosti tohoto nařízení, tj. 18. dubnem 2004, považují za žádosti podle kapitoly II oddílu 1 nařízení v případech, kdy je požadována zpráva o dalším posouzení v souladu s čl. 6 odst. 3 nebo 4 nařízení (ES) č. 258/97.
(5) Oblast působnosti nařízení (ES) č. 258/97 je omezena pouze na uvádění nových potravin nebo nových složek potravin na trh Společenství.
Toto rozhodnutí se proto nevztahuje na uvádění na trh krmiv, která obsahují kukuřici linie 1507, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobena.
(6) Na uvádění geneticky modifikované kukuřice linie 1507 na trh jako produkt nebo v některých produktech včetně krmiv, která tuto kukuřici obsahují nebo z ní sestávají, se vztahuje rozhodnutí Komise 2005/772/ES ze dne 3. listopadu 2005, kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L., linie 1507) s odolností vůči určitým škůdcům z řádu Lepidoptera a s tolerancí vůči herbicidu glufosinátu amonnému [3].
(7) Krmivo vyrobené z kukuřice linie 1507 bylo uvedeno na trh před datem použitelnosti nařízení, tedy před 18. dubnem 2004.
V důsledku toho podléhá požadavkům stanoveným v článku 20 nařízení a lze je uvádět na trh a používat v souladu s podmínkami stanovenými v registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva.
(8) Dne 3. března 2005 vydal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") v souladu s článkem 6 nařízení stanovisko, že neexistují doklady o tom, že by uvedení výrobků na trh mělo mít nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo životní prostředí [4].
Při přijímání stanoviska úřad přihlédl ke všem konkrétním dotazům a připomínkám podaným členskými státy.
(9) Úřad proto zastává názor, že žádné jiné zvláštní požadavky na označování než ty, které jsou uvedeny v čl. 13 odst. 1 nařízení, nejsou nutné. Dále není podle úřadu třeba vyžadovat zvláštní podmínky nebo omezení pro uvedení výrobků na trh a/nebo zvláštní podmínky nebo omezení pro jejich používání a nakládání s nimi, včetně požadavků na monitorování po uvedení na trh, ani žádné zvláštní podmínky týkající se ochrany určitých ekosystémů/životního prostředí a/nebo zeměpisných oblastí, jak jsou stanoveny v čl. 6 odst. 5 písm. e) nařízení.
(10) Ve svém stanovisku úřad dospěl k závěru, že žadatelem předložený plán monitorování životního prostředí spočívající v plánu všeobecného sledování je v souladu s plánovaným použitím výrobků.
(11) S ohledem na výše uvedené úvahy by mělo být povolení uděleno.
(12) Kukuřici linie 1507 by měl být přiřazen jednoznačný identifikační kód stanovený v nařízení Komise (ES) č. 65/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se zřizuje systém tvorby a přiřazování jednoznačných identifikačních kódů pro geneticky modifikované organismy [5].
(13) Veškeré informace o povolení výrobků obsažené v příloze tohoto rozhodnutí by měly být zapsány do registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva, jak je stanoveno v nařízení.
(14) V souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení jsou podmínky pro povolení výrobku závazné pro všechny osoby, které jej uvádějí na trh.
(15) Toto rozhodnutí musí být oznámeno prostřednictvím Informačního systému pro biologickou bezpečnost smluvním stranám Cartagenského protokolu o biologické bezpečnosti k Úmluvě o biologické rozmanitosti podle čl. 9 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1946/2003 ze dne 15. července 2003 o přeshraničních pohybech geneticky modifikovaných organismů [6].
(16) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal žádné stanovisko; Komise proto dne 5. října 2005 podle čl. 5 odst. 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES [7] předložila návrh Radě, aby o něm do tří měsíců rozhodla.
(17) Rada se ve stanovené lhůtě neusnesla. Komise by nyní měla přijmout rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Výrobky
Toto rozhodnutí se vztahuje na potraviny a složky potravin, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici (Zea mays L.) linie 1507, jíž byl přiřazen jednoznačný identifikační kód DAS-Ø15Ø7-1, jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 65/2004, sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, a které jsou blíže upřesněny v příloze tohoto rozhodnutí (dále jen "výrobky").
Článek 2
Uvádění na trh
Uvádění na trh v souladu s podmínkami upřesněnými v tomto rozhodnutí a v jeho příloze se povoluje pro účely čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1829/2003.
Článek 3
Označování
Pro účely zvláštních požadavků na označování podle čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1829/2003 se "názvem organismu" rozumí "kukuřice".
Článek 4
Monitorování dopadů na životní prostředí
1. Držitelé povolení zajistí, aby byl zaveden a prováděn plán monitorování dopadů na životní prostředí stanovený v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Držitelé povolení musí každoročně předkládat Komisi zprávy o provádění a výsledcích monitorovacích činností.
V těchto zprávách musí být jasně uvedeno, které části zpráv mají být považovány za důvěrné, spolu s ověřitelným zdůvodněním ohledně důvěrnosti, a to v souladu s článkem 30 nařízení (ES) č. 1829/2003.
Důvěrné části takových zpráv se předkládají v samostatných dokumentech.
Článek 5
Registr Společenství
Informace v příloze tohoto rozhodnutí budou zaneseny do registru Společenství pro geneticky modifikované potraviny a krmiva stanoveného článkem 28 nařízení (ES) č. 1829/2003.
Článek 6
Držitelé povolení
Držiteli povolení jsou společnosti:
a) Pioneer Overseas Corporation, Belgie, zastupující společnost Pioneer Hi-Bred International, Spojené státy, a
b) Dow AgroSciences Europe, Spojené království, zastupující společnost Mycogen Seeds, Spojené státy,
které jsou obě povinny plnit povinnosti držitelů povolení definované v tomto rozhodnutí a v nařízení (ES) č. 1829/2003.
Článek 7
Platnost
Toto rozhodnutí je platné po dobu 10 let ode dne přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. února 2006,
kterým se stanoví konkrétní podmínky pro dovoz produktů rybolovu ze Spojených států amerických
(oznámeno pod číslem K(2006) 495)
(Text s významem pro EHP)
(2006/199/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na rozhodnutí Rady 98/258/ES ze dne 16. března 1998 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 91/493/EHS stanoví, že pro dovoz produktů rybolovu z jednotlivých třetích zemí budou stanoveny zvláštní podmínky.
Tyto zvláštní podmínky dovozu zahrnují: postup při získávání osvědčení o zdravotní nezávadnosti, které musí doprovázet zásilky ryb vyvážených do Evropského společenství, označování produktů rybolovu identifikační značkou s uvedením původu a čísla provozovny, seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel.
(2) Příloha V Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými (USA) o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty (dále jen "dohoda") mimo jiné stanoví hygienická opatření pro ryby a produkty rybolovu a některé jiné živočišné produkty, které jsou předmětem obchodu se Spojenými státy, u nichž byla uznána rovnocennost.
(3) Příloha II dohody stanoví, že regulativním orgánem kontroly hygienických podmínek u ryb a produktů rybolovu v USA je Food and Drug Administration (Úřad pro kontrolu potravin a léků, FDA) a National Marine Fisheries Service – National Oceanic & Atmospheric Administration (NMFS-NOAA).
V rámci dohody odpovídají FDA a NMFS-NOAA zejména za účinné ověřování a kontrolu plnění platných hygienických předpisů v USA týkajících se výroby a zpracování produktů rybolovu a za poskytování informací a dodatečných záruk na produkty rybolovu vyvážené na území ES.
(4) V USA byla jménem Komise provedena inspekce za účelem ověření podmínek, za nichž se produkty rybolovu vyrábějí, skladují a expedují do Společenství.
(5) V návaznosti na výsledky inspekční návštěvy poskytly FDA a NMFS-NOAA záruky ohledně jejich výše uvedených povinností a ohledně plnění zvláštních podmínek, které stanoví toto rozhodnutí.
(6) Tyto garance se týkají rovněž kontrol zprostředkovatelů (vývozců, kteří nejsou zpracovateli).
(7) Je tudíž třeba stanovit podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených z USA do Společenství podle směrnice 91/493/EHS.
(8) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po dni jeho zveřejnění, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úřad pro kontrolu potravin a léků ("Food and Drug Administration" (FDA)) a "National Marine Fisheries Service – National Oceanic & Atmospheric Administration" (NMFS-NOAA) jsou příslušnými orgány ve Spojených státech amerických (USA) odpovědnými za ověřování a osvědčování shody produktů rybolovu s příslušnými požadavky hygienických norem USA obsažených ve Sbírce federálních předpisů (Code of Federal Regulation), jež byly pro tyto účely uznány za rovnocenné normám Evropského společenství předepsaným v rozhodnutí Rady 98/258/ES.
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené z USA do Společenství musí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce je přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze I.
2. Osvědčení o zdravotní nezávadnosti se vyhotoví nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
3. Na osvědčení o zdravotní nezávadnosti musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce FDA nebo NMFS-NOAA a úřední razítko NMFS-NOAA v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení.
Článek 4
Produkty rybolovu musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v seznamu v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "USA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 24. dubna 2006.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 97/296/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě, pokud jde o Spojené státy americké
(oznámeno pod číslem K(2006) 496)
(Text s významem pro EHP)
(2006/200/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/296/ES ze dne 22. dubna 1997, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě [2], uvádí seznam zemí a území, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě.
Část I přílohy uvedeného rozhodnutí obsahuje seznam zemí a území, na které se vztahuje zvláštní rozhodnutí na základě směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh, [3] a část II uvedené přílohy obsahuje seznam zemí a území, které splňují podmínky čl. 2 odst.
(2) Rozhodnutí Komise 2006/199/ES [4] stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu ze Spojených států amerických.
Tato země by proto měla být zahrnuta do seznamu v části I přílohy rozhodnutí 97/296/ES.
(3) V zájmu jasnosti by se příslušné seznamy měly nahradit v celém rozsahu.
(4) Rozhodnutí 97/296/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Toto rozhodnutí se použije od téhož dne jako rozhodnutí Komise 2006/199/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu ze Spojených států amerických.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/296/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 24. dubna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/201/SZBP
ze dne 27. února 2006
o prodloužení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. září 2005 přijala Rada společnou akci 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) [1].
(2) Článek 7 společné akce 2005/643/SZBP stanoví, že postavení personálu Pozorovatelské mise v Acehu v Indonésii, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných k úplnému provedení a řádnému fungování této mise, má být předmětem dohody, která bude uzavřena na základě článku 24 Smlouvy.
(3) Na základě jednání s indonéskou vládou přijala Rada dne 3. října 2005 rozhodnutí 2005/765/SZBP o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu [2], kterým dala zmocnění k podpisu uvedené dohody ve formě výměny dopisů.
(4) Jak uvádí ministr zahraničních věcí indonéské vlády ve svém dopise a jeho přílohách o úkolech, postavení, výsadách a imunitách Pozorovatelské mise v Acehu (AMM) a jejího personálu ze dne 14. září 2005 a generální tajemník/vysoký představitel ve své odpovědi ze dne 3. října 2005, uvedená dohoda ve formě výměny dopisů může být vzájemnou dohodou prodloužena na další období, a to nejdéle o šest měsíců [3].
(5) Indonéská vláda vyzvala dne 13. února 2006 Evropskou unii, aby prodloužila mandát Pozorovatelské mise v Acehu o tři měsíce.
(6) Rada přijala dne 27. února 2006 společnou akci 2006/202/SZBP, kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) [4], jíž prodloužila dobu trvání AMM o tři měsíce.
(7) Prodloužení dohody ve formě výměny dopisů o tři měsíce by mělo být schváleno jménem Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prodloužení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie
Rozhodnutí Rady 2006/205/SZBP
ze dne 10. března 2006,
kterým se provádí společný postoj 2004/694/SZBP o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj Rady 2004/694/SZBP [1], a zejména na článek 2 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle společného postoje 2004/694/SZBP přijala Rada opatření ke zmrazení veškerých finančních prostředků a hospodářských zdrojů fyzických osob, které byly obviněny ICTY.
(2) Dne 21. prosince 2005 přijala Rada rozhodnutí 2005/927/SZBP, kterým nahradila seznam osob uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP.
(3) Jméno Milana LUKIĆE by mělo být vypuštěno ze seznamu v důsledku jeho vzetí do vazby ICTY dne 21. února 2006.
(4) Je proto třeba změnit odpovídajícím způsobem seznam uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP se nahrazuje seznamem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2006,
kterým se mění dodatek A přílohy X aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v Maďarsku působící v odvětví masa
(oznámeno pod číslem K(2006) 606)
(Text s významem pro EHP)
(2006/206/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na přílohu X kapitolu 5 oddíl B písm. d) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Maďarsku byla poskytnuta přechodná období pro určitá zařízení uvedená v dodatku A přílohy X aktu o přistoupení.
(2) Dodatek A přílohy X aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/462/ES [1], 2004/472/ES [2] a 2005/665/ES [3].
(3) Dvě zařízení pro produkci masa odstoupila od procesu modernizace a požádala o přeřazení z vysokokapacitních zařízení do nízkokapacitních zařízení.
Podle úředního prohlášení příslušného maďarského orgánu jsou tato zařízení plně v souladu s právními předpisy EU pro nízkokapacitní zařízení.
Tato zařízení by proto měla být odstraněna ze seznamu zařízení, na něž se vztahují přechodná opatření.
(4) Dodatek A přílohy X aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zařízení uvedená na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí se odstraňují z dodatku A přílohy X aktu o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. března 2006
o obchodu s látkami, které poškozují ozonovou vrstvu, se samostatným celním územím Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu
(oznámeno pod číslem K(2006) 424)
(Text s významem pro EHP)
(2006/207/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Samostatné celní území Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu je pro Společenství důležitý obchodní partner a obchod a investice mezi tímto územím a Společenstvím je třeba podporovat.
(2) Samostatné celní území Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu není smluvní stranou ani Vídeňské úmluvy o ochraně ozonové vrstvy, ani Montrealského protokolu z roku 1987 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu.
Samostatné celní území Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu však zcela splňuje požadavky Montrealského protokolu a sekretariátu "Ozone" programu OSN pro životní prostředí poskytlo za tímto účelem údaje uvedené v článku 7 Montrealského protokolu.
(3) Články 8 a 9 a čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2037/2000 by proto neměly být použitelné pro samostatné celní území Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2037/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Články 8 a 9 a čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 2037/2000 se nepoužijí pro samostatné celní území Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2004/432/ES o schválení plánů monitoringu reziduí předložených třetími zeměmi podle směrnice Rady 96/23/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 681)
(Text s významem pro EHP)
(2006/208/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech a o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [1], a zejména na čl. 29 odst. 1 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 96/23/ES je předpokladem toho, aby třetí země byla zařazena a ponechána na seznamech třetích zemí stanovených právními předpisy Společenství, ze kterých smějí členské státy dovážet zvířata a primární produkty živočišného původu spadající do oblasti působnosti uvedené směrnice, to, že dotyčné třetí země předloží plán, kterým se stanoví záruky poskytované těmito zeměmi, pokud jde o monitoring skupin reziduí a látek uvedených v uvedené směrnici.
Uvedená směrnice také stanoví některé požadavky týkající se lhůt pro předložení plánů.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/432/ES [2] stanoví seznam třetích zemí, které předložily plán monitoringu reziduí se zárukami poskytnutými těmito zeměmi v souladu s požadavky uvedené směrnice.
(3) Některé třetí země předložily Komisi plány monitoringu reziduí pro zvířata a produkty neuvedené v rozhodnutí 2004/432/ES.
Hodnocení uvedených plánů a doplňkové informace vyžádané Komisí poskytují dostatečné záruky, pokud jde o monitoring reziduí u dotyčných zvířat a produktů v uvedených zemích.
Uvedená zvířata a produkty by proto měly být zařazeny na seznam u uvedených třetích zemí.
(4) Některé třetí země nepředložily Komisi požadované záruky u monitoringu reziduí pro zvířata a produkty uvedené v rozhodnutí 2004/432/ES.
Uvedené záruky nebyly poskytnuty, takže dotyčná zvířata a produkty by měly být odstraněny ze seznamu u předmětných třetích zemí.
(5) Rozhodnutí 2004/432/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2004/432/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí se použije ode dne 17. března 2006.
Pokud má změna tohoto rozhodnutí za následek vynětí produktů z některých zemí z přílohy rozhodnutí 2004/432/ES, nevztahuje se změna na zásilky, které obsahují tyto produkty, jestliže hospodářský subjekt, který je do Společenství dováží, může prokázat, že předmětnou zemi opustily na cestě do Společenství před vstupem tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. března 2006,
kterým se přiznávají odchylky za účelem uvedení statistických soustav členských států do souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1161/2005
(oznámeno pod číslem K(2006) 706)
(Pouze anglické, české, dánské, estonské, finské, francouzské, maďarské, maltské, portugalské, řecké, slovenské, slovinské a švédské znění je závazné)
(2006/209/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1161/2005 ze dne 6. července 2005 o sestavování čtvrtletních nefinančních účtů podle institucionálních sektorů [1], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na žádosti České republiky, Dánského království, Estonské republiky, Řecké republiky, Irska, Kyperské republiky, Lucemburského velkovévodství, Maďarské republiky, Republiky Malta, Portugalské republiky, Republiky Slovinsko, Slovenské republiky, Finské republiky, Švédského království a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1161/2005 obsahuje seznam čtvrtletních údajů, které musejí být od 3. ledna 2006 předávány.
(2) Ustanovení čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1161/2005 uvádí, že Komise může přijmout odchylky od uvedeného nařízení, pokud vnitrostátní statistické soustavy vyžadují rozsáhlé úpravy. Tyto odchylky nesmějí trvat déle než tři roky ode dne vstupu uvedeného nařízení v platnost.
(3) Řada orgánů členských států požádala dopisem o přiznání odchylek podle čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1161/2005.
(4) Z informací poskytnutých Eurostatu vyplývá, že žádosti členských států o odchylky jsou důsledkem potřeby provést rozsáhlé úpravy vnitrostátních statistických soustav, aby bylo dosaženo úplné shody s nařízením (ES) č. 1161/2005.
Sestavování čtvrtletních nefinančních účtů podle institucionálních sektorů vyžaduje další zdroje údajů, vývoj nových statistických nástrojů a vytvoření a zavedení systému vypracovávání, který by byl schopen dodržovat krátké termíny.
Požadované odchylky by proto měly být přiznány,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členským státům uvedeným v příloze se za podmínek a s výhradou omezení v ní stanovených přiznávají odchylky, aby bylo těmto členským státům umožněno uvést své vnitrostátní statistické soustavy do souladu s nařízením (ES) č. 1161/2005.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice, Dánskému království, Estonské republice, Řecké republice, Irsku, Kyperské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Portugalské republice, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. února 2006
o zřízení skupiny předních vnitrostátních právních expertů
(2006/210/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. března 2005 Komise přijala sdělení nazvané Zlepšení právní úpravy v oblasti růstu a pracovních míst v Evropské unii [1], ve kterém oznámila svůj záměr ustavit v průběhu roku 2005 skupinu předních vnitrostátních právních expertů, která by usnadnila přípravu opatření ke zlepšení právní úpravy jak na vnitrostátní úrovni, tak na úrovni EU.
(2) Tato skupina má Komisi poskytovat poradenství ve všeobecných otázkách zlepšení právní úpravy; nemá se vyjadřovat k iniciativám ani projektům v souvislosti s přípravou návrhů konkrétních právních předpisů.
(3) Skupina má být složena z předních vnitrostátních expertů, které jmenuje Komise na základě návrhů členských států, a otevřena pozorovatelům z přistupujících zemí.
(4) Je proto třeba zřídit skupinu předních vnitrostátních právních expertů, upřesnit její mandát a definovat její struktury,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise zřizuje skupinu expertů nazvanou "skupina předních vnitrostátních právních expertů" (dále jen "skupina").
Článek 2
Úkol skupiny
Komise může se skupinou konzultovat veškeré otázky týkající se strategie zlepšování právní úpravy a přípravy souvisejících opatření jak na vnitrostátní úrovni, tak na úrovni EU.
Úkolem skupiny je:
- fungovat jako účinný prostředník mezi Komisí a klíčovými vládními orgány, pomáhat tak Komisi při zlepšování právního prostředí pro podniky, průmyslové subjekty, spotřebitele, sociální partnery a pro občany obecně,
- přispívat k šíření osvědčených postupů týkajících se zlepšování právní úpravy v EU, které byly vypracovány jak na úrovni EU, tak na vnitrostátní úrovni,
- posílit spolupráci mezi Komisí a členskými státy s cílem zavést lepší právní úpravu na vnitrostátní úrovni a zejména společně ověřovat, jak jsou právní předpisy EU ze strany členských států prováděny a uplatňovány (zavádění dalších požadavků či postupů v průběhu jejich provádění),
- podílet se na vytváření uceleného souboru společných ukazatelů, jež budou sloužit ke sledování pokroku ve věci kvality právního prostředí jak na úrovni EU, tak v samotných členských státech; tento soubor pak bude tvořit základ pro porovnávání s referenčními ukazateli v rámci národních lisabonských programů,
- poskytovat Komisi poradenství v otázkách zlepšení právní úpravy, a to zejména pokud jde o zjednodušení, hodnocení dopadů v hospodářské a sociální oblasti a v oblasti životního prostředí, jakož i administrativních nákladů, postupy při konzultacích a různé typy právních úprav, které lze využít.
Článek 3
Složení a jmenování
1. Jmenováním členů skupiny z kandidátů, které navrhly členské státy, pověřuje Komise svůj generální sekretariát.
2. Skupina se skládá z jednoho člena, v některých výjimečných případech [2] ze dvou členů, za členský stát.
Náhradníky může na návrh členského státu jmenovat generální sekretariát Komise a tito náhradníci mohou automaticky nahrazovat členy v případě jejich nepřítomnosti nebo nejsou-li funkci schopni vykonávat.
3. Použijí se tato ustanovení:
- členy jsou vyšší úředníci, kteří mají zkušenosti v dané oblasti, a zástupci veřejných orgánů,
- členové jsou jmenováni na roční funkční období, které lze prodloužit.
Členové zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni, či do konce svého funkčního období,
- členové, kteří již nemohou účinně přispívat k práci skupiny, kteří odstoupí nebo kteří nesplňují podmínky podle první nebo druhé odrážky tohoto článku nebo článku 287 Smlouvy o založení Evropského společenství, mohou být na zbývající část svého funkčního období nahrazeni,
- jména členů, kteří byli jmenováni, budou zveřejněna na webových stránkách Komise.
Článek 4
Fungování skupiny
1. Skupině předsedá Komise.
2. Po dohodě s Komisí mohou být pro účely přezkoumání konkrétních otázek v souladu s mandátem stanoveným skupinou zřízeny podskupiny. Jakmile jsou otázky vyřešeny, tyto podskupiny se rozpustí.
3. Je-li to užitečné a/nebo nezbytné, může předseda k účasti na zasedání skupiny nebo podskupin přizvat odborníky, kteří mají odborné znalosti v otázkách, jež jsou na pořadu jednání, a pozorovatele, včetně zástupců z přistupujících zemí [3].
4. Informace získané při jednáních skupiny nebo podskupiny nesmí být vyzrazeny, pokud Komise požaduje zachování jejich důvěrné povahy.
5. Skupina a její podskupiny obvykle zasedají v některém z míst, kde má Komise a její útvary své sídlo, v souladu s postupy a časovým rozvrhem, jež stanoví Komise.
Sekretariát zajišťuje Komise.
6. Skupina přijme jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí [4].
7. Sekretariát skupiny a veškerých podskupin zřízených podle čl. 4 odst. 2 tohoto rozhodnutí zajišťuje Komise.
8. Komise může zveřejnit na internetu v pracovním jazyce či jazycích skupiny shrnutí, závěr, část závěru nebo pracovní dokument skupiny.
Pracovní dokumenty se zveřejňují v různých jazykových verzích v závislosti na jejich dostupnosti.
Článek 5
Výdaje na zasedání
V souladu s vnitřními pravidly Komise pro poskytování náhrad externím odborníkům uhradí Komise členům, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a případně též denní diety související s činností skupiny.
Komise hradí výdaje jednomu členovi skupiny za členský stát.
Za výkon funkcí nenáleží členům odměna.
Výdaje na zasedání se hradí v mezích limitů ročního rozpočtu, který skupině přidělily příslušné útvary Komise.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem jeho přijetí Komisí.
Jeho použitelnost končí dnem 31. prosince 2009.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. března 2006,
kterým se stanoví, že čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb se vztahuje na výrobu elektřiny v Anglii, Skotsku a Walesu
(oznámeno pod číslem K(2006) 690)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/211/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb [1], a zejména na čl. 30 odst. 4 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Spojeného království učiněnou prostřednictvím e-mailu ze dne 2. listopadu 2005 a potvrzenou podepsaným faxem ze dne 8. listopadu 2005 a na doplňkové informace, o které požádali pracovníci Komise prostřednictvím e-mailu dne 2. prosince 2005 a které byly předloženy Spojeným královstvím prostřednictvím e-mailu dne 12. ledna 2006,
s ohledem na závěry nezávislých vnitrostátních orgánů, úřadu pro trhy zemního plynu a elektřiny (dále jen "OFGEM"), podle kterých jsou podmínky pro uplatnění čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES splněny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na které se směrnice vztahuje, se neřídí touto směrnicí, pokud je v členském státě, ve kterém má být činnost vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup.
Přímé vystavení hospodářské soutěži se vyhodnocuje na základě objektivních kritérií, která vezmou v úvahu zvláštní vlastnosti dotčeného odvětví.
K neomezenému přístupu na trh dochází, pokud členský stát provede a uplatní příslušné právní předpisy Společenství k otevření daného odvětví nebo jeho části.
Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES, pokud jde o odvětví elektřiny, odkazují na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou [2].
Směrnice 96/92/ES byla nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [3], která vyžaduje ještě vyšší stupeň otevřenosti trhu.
(2) V souladu s čl. 62 odst. 2 směrnice 2004/17/ES se hlava III, která stanovuje pravidla pro veřejné soutěže na určitý výkon v oblasti služeb, nevztahuje na veřejné soutěže na určitý výkon organizované pro vykonávání v daném členském státě činnosti, o které Komise rozhodla, že se na ni vztahuje čl. 30 odst. 1 této směrnice, nebo o které se má za to, že se na ni uvedený odstavec vztahuje, na základě odst. 4 druhého a třetího pododstavce nebo odst. 5 čtvrtého pododstavce uvedeného článku.
(3) Žádost předložená Spojeným královstvím se týká výroby elektřiny v Anglii, Skotsku a Walesu.
Vzhledem k jednotné povaze trhů těchto tří zeměpisných oblastí a omezené kapacitě [4] spojení mezi sítěmi Spojeného království a ostatními územími Společenství by Anglie, Skotsko a Wales měly být považovány za vhodný trh pro účely hodnocení podmínek stanovených v čl. 30 odst.
1 směrnice 2004/17/ES. Tento závěr je v souladu se zjištěními sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu: Zpráva o pokroku při vytváření vnitřního trhu se zemním plynem a elektřinou [5] (dále jen "Zpráva 2005"), podle které "z hlediska hospodářských ukazatelů … má trh s elektřinou … v EU nadále vnitrostátní povahu."
(4) Toto hodnocení stejně jako všechny ostatní, které jsou obsaženy v tomto rozhodnutí, je výhradně určeno pro účely směrnice 2004/17/ES, aniž je dotčeno použití pravidel pro veřejné soutěže.
(5) Spojené království provedlo a uplatnilo nejen směrnici 96/92/ES, nýbrž i směrnici 2003/54/ES. Přístup na trh by proto v návaznosti na čl.
30 odst. 3 první pododstavec neměl být omezený.
(6) Přímé vystavení hospodářské soutěži by mělo být hodnoceno na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není sám o sobě rozhodující.
Ve Zprávě 2005 Komise uvedla, že "Na mnoha vnitrostátních trzích navíc dochází k vysokému stupni průmyslové koncentrace, a tím k omezování rozvoje účinné hospodářské soutěže" [6].
Proto dospěla k závěru, že pokud jde o výrobu elektřiny, "je jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích celkový podíl na trhu tří největších výrobců " [7].
Podle nejnovějších dostupných informací tvoří celkový podíl tří největších výrobců na velkoobchodním trhu 39 % [8], což je dostatečně nízká úroveň a měla by se považovat za projev přímého vystavení hospodářské soutěži.
(7) Za ukazatele by se měly pokládat rovněž mechanismy vyrovnávacích trhů.
Ve skutečnosti "jakýkoli účastník trhu, který snadno nedokáže přizpůsobit svůj výrobní profil charakteristikám svých zákazníků, pocítí rozdíl mezi cenou, za kterou provozovatel přenosových soustav prodává nedostatkovou energii, a cenou, za kterou koupí zpět nadbytečnou výrobu.
Tyto ceny může provozovateli přenosových soustav stanovit přímo regulační orgán; nebo lze využít na trhu založeného mechanizmu, tzn. že cena je určována na základě nabídek od ostatních výrobců, kteří chtějí tímto způsobem regulovat svou výrobu směrem nahoru či dolů … vážný problém pro účastníky trhu vzniká tehdy, pokud nastává riziko, že dojde k velkému rozmezí mezi nákupní cenou od provozovatele přenosových soustav a prodejní cenou.
K tomu dochází v několika členských státech a pravděpodobně poškozuje rozvoj hospodářské soutěže.
Velké rozmezí může svědčit o nedostatečné úrovni hospodářské soutěže na vyrovnávacím trhu, který může být ovládán pouze jedním či dvěma hlavními výrobci energie.
Takovéto problémy jsou ještě horší tam, kde uživatelé sítí nejsou schopní přizpůsobit své postavení téměř v reálném čase" [9].
Od zavedení mechanizmů British Electricity Trading and Transmission Arrangements (dále jen "BETTA") existuje pro Anglii, Skotsko a Wales jednotný vyrovnávací trh.
Mimoto jeho hlavní charakteristiky (tržní ceny, půlhodinové uzávěrky a relativně malé rozmezí mezi cenami) je třeba považovat za ukazatele přímého vystavení hospodářské soutěži.
(8) Vzhledem k vlastnostem dotčeného výrobku (elektřina) a nedostatku či nedostupnosti vhodných náhradních výrobků nebo služeb má větší význam při hodnocení stavu hospodářské soutěže na trzích s elektřinou cenová konkurence a tvorba cen.
Počet odběratelů, kteří mění dodavatele, je ukazatelem skutečné cenové konkurence a tedy nepřímo "přirozeným ukazatelem účinnosti hospodářské soutěže.
Mění-li dodavatele pouze málo odběratelů, je pravděpodobné, že trh nefunguje správně, ačkoli by se neměly opomíjet výhody plynoucí z možnosti opětovného uzavírání dohod s dosavadními dodavateli" [10].
Mimoto "existence regulovaných cen pro koncového odběratele je jasným klíčovým faktorem chování zákazníka… I když lze zachování kontrol v přechodném období odůvodnit, budou tyto kontroly s blížící se potřebou investic způsobovat stále větší narušení" [11].
(9) Ve Spojeném království změnilo dodavatele přes 70 % velkých a velmi velkých průmyslových odběratelů a malých a středně velkých průmyslových a obchodních odběratelů, zatímco v kategorii velmi malých obchodních odběratelů a domácností to bylo necelých 50 % [12]; kontrola cen koncových uživatelů byla zrušena v roce 2002 [13].
Situace ve Spojeném království je proto uspokojivá, pokud jde o změnu dodavatele a kontrolu cen koncového uživatele, a měla by se považovat za ukazatele přímého vystavení hospodářské soutěži.
(10) Vzhledem k těmto ukazatelům a celkové situaci tohoto odvětví v Anglii, Skotsku a Walesu, které vyplývají z informací předložených Spojeným královstvím obsažených ve Zprávě 2005 a její technické příloze, především pokud jde o rozsah, do jakého byly sítě odděleny od výroby/dodávky, a účinnou regulaci přístupu k sítím, podmínka přímého vystavení hospodářské soutěži stanovená v čl. 30 odst.
1 směrnice 2004/17/ES by měla být považována za splněnou v souvislosti s výrobou elektřiny v Anglii, Skotsku a Walesu.
Jak je uvedeno výše v 5. bodě odůvodnění, je třeba považovat za splněnou i další podmínku volného přístupu k činnosti. Proto by se směrnice 2004/17/ES neměla uplatňovat v případě, kdy zadavatelé zadají zakázky, které mají umožnit výrobu elektřiny v těchto zeměpisných oblastech, a ani na veřejné soutěže na výkon takové činnosti v těchto oblastech.
(11) Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci z listopadu 2005, jak se jeví z informací předložených Spojeným královstvím, ze Zprávy 2005 a její technické přílohy.
Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by nebyly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Směrnice 2004/17/ES se nevztahuje na zakázky zadané zadavateli, které jim mají umožnit výrobu elektřiny v Anglii, Skotsku a Walesu.
Článek 2
Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci z listopadu 2005, jak se jeví z informací předložených Spojeným královstvím, ze Zprávy 2005 a její technické přílohy.
Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by nebyly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externí auditory Österreichische Nationalbank
(2006/212/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na článek 27.1 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky ECB/2006/1 ze dne 1. února 2006 Radě Evropské unie o externích auditorech Österreichische Nationalbank [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank Eurosystému mají ověřovat nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.
37 odst. 1 spolkového zákona o Österreichische Nationalbank volí valná hromada Österreichische Nationalbank (ÖNB) každoročně dva auditory a dva náhradní auditory.
Náhradní auditoři budou pověřeni provést audit pouze tehdy, pokud audit nemohou provést auditoři.
(3) Mandát stávajících externích auditorů ÖNB nemůže být po provedení auditu za rozpočtový rok 2005 prodloužen na další funkční období.
Proto je nezbytné jmenovat od rozpočtového roku 2006 externí auditory.
(4) ÖNB vybrala společnosti KPMG Alpen-Treuhand GmbH, TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH, Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH a BDO Auxilia Treuhand GmbH za své nové externí auditory v souladu s právními předpisy Společenství a Rakouska o veřejných zakázkách a ECB se domnívá, že vybraní auditoři splňují požadavky nezbytné pro jmenování.
(5) Rada guvernérů ECB doporučila, aby mandát externích auditorů byl každoročně prodlužován, přičemž nepřesáhne období celkem pěti let.
(6) Je vhodné řídit se doporučením Rady guvernérů ECB a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí Rady 1999/70/ES [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se odstavec 9 nahrazuje tímto:
"9. Společnosti KPMG Alpen-Treuhand GmbH a TPA Horwath Wirtschaftsprüfung GmbH se společně schvalují jako externí auditoři Österreichische Nationalbank (ÖNB) pro rozpočtový rok 2006.
Společnosti Moore Stephens Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft mbH a BDO Auxilia Treuhand GmbH se společně schvalují jako náhradní auditoři ÖNB pro rozpočtový rok 2006.
Tento mandát může být každoročně prodloužen, přičemž nepřesáhne období celkem pěti let a skončí nejpozději rozpočtovým rokem 2010.".
Článek 2
Toto rozhodnutí bude oznámeno Evropské centrální bance.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. března 2006,
kterým se stanoví třídy reakce některých stavebních výrobků na oheň, pokud jde o dřevěné podlahoviny a deskové obložení a bednění z rostlého dřeva
(oznámeno pod číslem K(2006) 655)
(Text s významem pro EHP)
(2006/213/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve směrnici 89/106/EHS se předpokládá, že s cílem zohlednit různé úrovně ochrany staveb na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni může být nezbytné stanovit v interpretačních dokumentech třídy odpovídající ukazatelům vlastností výrobků z hlediska každého základního požadavku.
Tyto dokumenty byly zveřejněny ve sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice 89/106/EHS [2].
(2) Pokud jde o základní požadavek na bezpečnost v případě požáru, uvádí interpretační dokument č. 2 řadu vzájemně souvisejících opatření, která společně tvoří strategii požární bezpečnosti, kterou lze v členských státech rozvíjet různě.
(3) Interpretační dokument č. 2 uvádí jako jedno z těchto opatření omezení vzniku a šíření ohně a kouře v daném prostoru tím, že bude omezena schopnost stavebních výrobků přispívat k plnému rozvinutí požáru.
(4) Úroveň tohoto omezení může být vyjádřena pouze různými úrovněmi ukazatelů reakce výrobků na oheň při jejich konečném použití.
(5) Systém tříd byl jako harmonizované řešení přijat rozhodnutím Komise 2000/147/ES ze dne 8. února 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň [3].
(6) V případě dřevěných podlahovin a deskového obložení a bednění z rostlého dřeva je nezbytné použít klasifikaci stanovenou v rozhodnutí 2000/147/ES.
(7) Reakce mnoha stavebních výrobků a/nebo materiálů na oheň je v rámci klasifikace stanovené v rozhodnutí 2000/147/ES již dobře zavedena a dostatečně známa regulačním orgánům v oblasti požární bezpečnosti v členských státech, takže nevyžadují zkoušení této konkrétní funkční vlastnosti.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stavební výrobky a/nebo materiály, které splňují všechny požadavky na funkční vlastnost "reakce na oheň" bez dalšího zkoušení, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Zvláštní třídy, které se použijí pro různé stavební výrobky a/nebo materiály v rámci klasifikace z hlediska reakce na oheň přijaté rozhodnutím 2000/147/ES, jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
U výrobků je třeba, pokud je to vhodné, přihlížet k jejich konečnému použití.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. března 2006,
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2002/308/ES o seznamech schválených oblastí a schválených rybích hospodářství, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto nákazy
(oznámeno pod číslem K(2006) 683)
(Text s významem pro EHP)
(2006/214/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na články 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/308/ES [2] stanoví seznam schválených oblastí a schválených rybích hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o určité nákazy ryb.
(2) Itálie předložila důkazy pro získání statusu schválených oblastí, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN), pro určité oblasti na jejím území.
V některých z uvedených oblastí není možné provést odběr vzorků podle rozhodnutí 2001/183/ES ze dne 22. února 2001, kterým se stanoví plány odběru vzorků a diagnostické metody pro zjištování a potvrzování některých nákaz ryb a kterým se zrušuje rozhodnutí 92/532/EHS [3], vzhledem k zvláštním cyklům produkce na hospodářstvích, které se v těchto oblastech nacházejí.
(3) Tato produkce se nepředpokládala v okamžiku vypracování rozhodnutí 2001/183/ES.
Z poskytnuté dokumentace však vyplývá, že uvedené oblasti poskytují rovnocenný nákazový status jako oblasti, v nichž byl proveden odběr vzorků podle rozhodnutí 2001/183/ES.
Tyto oblasti tudíž splňují požadavky článku 5 směrnice 91/67/EHS.
Mají proto právo na získání statusu schválených oblastí a měly by být přidány na seznam schválených oblastí.
(4) Francie předložila důkazy pro získání statusu schválených oblastí, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN), pro určité oblasti na jejím území.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že tyto oblasti splňují požadavky článku 5 směrnice 91/67/EHS.
Mají proto právo na získání statusu schválených oblastí a měly by být přidány na seznam schválených oblastí.
(5) Rakousko, Německo a Itálie předložily důkazy pro získání statusu schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o VHS a IHN, pro určitá hospodářství na jejich území.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že tato hospodářství splňují požadavky článku 6 směrnice 91/67/EHS.
Mají proto právo na získání statusu schválených hospodářství v neschválené oblasti a měly by být přidány na seznam schválených hospodářství.
(6) Německo oznámilo výskyt IHN ve dvou hospodářstvích, která byla předtím považována za prosté této nákazy.
Tato hospodářství jsou však nadále prostá VHS.
Uvedená hospodářství by již neměla být uvedena v rozhodnutí 2002/308/ES jakožto hospodářství prostá IHN.
(7) Rozhodnutí 2002/308/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/308/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. března 2006,
kterým se ustavuje skupina odborníků na vysoké úrovni pro poskytování poradenství Evropské komisi při provádění a rozvoji strategie i2010
(2006/215/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle závěrů sdělení Komise s názvem "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost" [1] (dále jen "i2010") "Komise především prostřednictvím otevřené metody koordinace posílí dialog se zúčastněnými stranami a bude se členskými státy spolupracovat na řešení problematik informačních a komunikačních technologií".
Komise by proto měla požádat o radu a odborné poznatky poradní orgán úředníků z členských států se specializací na oblast politiky informačních a komunikačních technologií.
(2) Tato skupina musí přispívat k účinnému provádění i2010.
(3) Skupina musí sestávat ze zástupců na vysoké úrovni z členských států a být otevřena pozorovatelům z přistupujících zemí nebo zemí EHP.
(4) Je proto třeba ustavit "Skupinu na vysoké úrovni i2010" a zároveň je nezbytné podrobně vymezit její mandát a vnitřní uspořádání,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise tímto ustavuje skupinu odborníků s názvem "Skupina na vysoké úrovni i2010", dále jen "skupina".
Článek 2
Náplň činnosti
Komise může se skupinou konzultovat jakékoli záležitosti týkající se provádění strategie i2010.
Úkolem skupiny je:
- projednávat strategické otázky politiky informačních a komunikačních technologií v souvislosti s i2010 a v širším rámci lisabonské agendy, posuzovat účinnost i2010, poskytovat informace a poradenství za účelem možného zlepšení a úprav činností i2010 na základě sledování provádění i2010 a vývoje politiky,
- fungovat jako fórum pro strategické diskuse a výměnu zkušeností při zapojení všech útvarů Komise a
- vyměňovat si názory na otázky v souvislosti s vnitrostátními reformními plány v oblastech, na něž se vztahuje i2010, v zájmu dosažení cílů lisabonské strategie.
Článek 3
Složení a jmenování
1. Skupina sestává z jednoho zástupce každého členského státu a Komise.
Zástupce členských států mohou doprovázet příslušní kolegové podle projednávaných témat, aniž by byla dotčena pravidla platná pro úhradu výdajů na zasedání.
Zástupci jsou úředníci na vysoké úrovni, kteří se na vnitrostátní úrovni zabývají otázkami informační společnosti a jsou schopni zajistit náležitou koordinaci mezi vnitrostátními veřejnými orgány činnými v různých oblastech, na něž se vztahuje strategie i2010.
2. Komise může povolit účast pozorovatelů ze zemí EHP a přistupujících zemí.
Tito pozorovatelé jsou jmenováni podle kritérií uvedených v odstavci 1.
3. Členské státy, země EHP a přistupující země Komisi oznámí jména jmenovaných osob a jejich kontaktní údaje, jakož i veškeré následné změny.
4. Jména jmenovaných členů budou zveřejněna na internetové adrese i2010 (www.europa.eu.int/i2010).
Aktualizaci seznamu členů provádí generální ředitelství pro informační společnost a média pokaždé, když členské státy oznámí změny.
Článek 4
Činnost
1. Skupině předsedá Komise.
2. Komise smí po konzultacích se skupinou zřídit podskupiny pro posouzení konkrétních otázek v rámci mandátu stanoveného skupinou; tyto podskupiny se rozpustí, jakmile bude uvedený mandát splněn.
3. Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může Komise požádat odborníky nebo pozorovatele se zvláštními znalostmi tématu, které je na programu jednání, aby se zúčastnili jednání skupiny nebo podskupiny.
4. Informace získané v rámci účasti na jednání skupiny nebo podskupiny nesmí být vyzrazeny, pokud Komise uvede, že se týkají záležitostí důvěrné povahy.
5. Skupina přijme jednací řád na základě vzorového jednacího řádu [2].
6. Komise může zveřejnit jakékoli shrnutí, závěr, dílčí závěr nebo pracovní dokument skupiny.
Článek 5
Výdaje na zasedání
Komise uhradí v souladu s ustanoveními platnými v rámci Komise v souvislosti s činností skupiny jejím členům, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a denní diety.
Za výkon funkcí nenáleží členům odměna.
Výdaje na zasedání se hradí v mezích limitů položek přidělených příslušnému odboru na základě každoročního postupu o přidělování zdrojů.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. března 2006
o zveřejňování odkazů na normu EN 143:2000 "Ochranné prostředky dýchacích orgánů – Filtry proti částicím – Požadavky, zkoušení a značení" v souladu se směrnicí Rady 89/686/EHS (osobní ochranné prostředky)
(oznámeno pod číslem K(2006) 777)
(Text s významem pro EHP)
(2006/216/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/686/EHS ze dne 21. prosince 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se osobních ochranných prostředků [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 89/686/EHS stanoví, že osobní ochranné prostředky mohou být uváděny na trh a do provozu pouze tehdy, pokud při řádném udržování a používání pro zamýšlený účel chrání zdraví a zaručují bezpečnost uživatelů, aniž by to bylo na úkor zdraví a bezpečnosti jiných osob, domácích zvířat nebo majetku.
(2) Podle článku 5 směrnice 89/686/EHS se předpokládá, že osobní ochranný prostředek opatřený označením CE, u kterého může výrobce předložit prohlášení o shodě a certifikát ES přezkoušení typu vydaný oznámeným subjektem potvrzující shodu s příslušnými vnitrostátními normami, kterými byly převzaty harmonizované normy, jejichž odkazy byly Komisí zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, splňuje základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost uvedené v článku 3 směrnice 89/686/EHS a stanovené v příloze II uvedené směrnice.
Členské státy jsou povinny zveřejňovat odkazy na vnitrostátní normy, které přejímají harmonizované normy.
(3) Komise a Francie v souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 89/686/EHS formálně vznesly námitku, že norma EN 143:2000 "Ochranné prostředky dýchacích orgánů – Filtry proti částicím – Požadavky, zkoušení a značení" přijatá Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 7. ledna 2000, jejíž odkazy byly v Úředním věstníku Evropských společenství poprvé zveřejněny dne 24. ledna 2001 [3], nesplňuje zcela základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost uvedené v článku 3 směrnice 89/686/EHS, pokud jde o filtry proti částicím, u nichž se filtrační účinnosti dosahuje výhradně nebo částečně použitím materiálů na základě netkaných vláken nabitých elektřinou, dále jen "elektrostatické filtry".
(4) Na základě výsledků zkoušky filtrační účinnosti různých typů filtrů proti částicím existují podstatné důkazy, že postup zkoušek s cílem stanovit propustnost filtru, jak je stanoveno v bodu 8.7.2.4 poslední větě a bodu 8.7.3.4 poslední větě normy EN 143:2000, podle nějž se propustnost měří tři minuty po zahájení aerosolové zkoušky, nezajišťuje shodu se základním požadavkem na ochranu zdraví a na bezpečnost v bodu 3.10.1 (Ochrana dýchacích orgánů) přílohy II směrnice 89/686/EHS, pokud jde o elektrostatické filtry.
(5) Zejména bylo na základě pozorování zjištěno, že se filtrační účinnost tohoto typu filtru může během používání rychle zhoršovat.
Hodnoty filtrační účinnosti stanovené na základě zkoušky podle normy – tři minuty po zahájení zkoušky – mohou kdykoli po uplynutí těchto tří minut zcela ztratit na významu.
Pokles filtrační účinnosti může být velmi razantní, a může proto zpochybnit zařazení elektrostatického filtru do určité třídy účinnosti, jakož i údaje s ním související.
Považuje-li se zařazení do třídy účinnosti v průběhu používání za nesprávné, možný vliv nebezpečných částic ve vzduchu může způsobit vážnou újmu na zdraví a ohrozit bezpečnost uživatele.
Z výsledků zkoušek vyplývá též ztráta filtrační účinnosti elektrostatických filtrů, též pokud se používají přerušovaně.
(6) Vzhledem k těmto zjištěním bod 8.7.2.4 poslední věta a bod 8.7.3.4 poslední věta normy EN 143:2000 rovněž nezajišťují shodu se základními požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost 1.1.1 (Ergonomie), 1.1.2.1 (Nejvyšší úroveň možné ochrany) a 1.1.2.2 (Třídy ochrany odpovídající různým úrovním rizika) přílohy II směrnice 89/686/EHS, pokud jde o elektrostatické filtry.
Bod 10 normy navíc nezajišťuje shodu se základním požadavkem na ochranu zdraví a na bezpečnost bodu 1.4 odst. b) (Informace poskytované výrobcem) vzhledem k tomu, že není požadováno varování ohledně postupného zhoršování filtrační účinnosti elektrostatických filtrů.
(7) Odpovídajícím způsobem shodu se základními požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost podle výše uvedené směrnice 89/686/EHS rovněž, pokud jde o elektrostatické filtry, nezajišťují ani další související harmonizované normy, které buď stanoví, že zkoušky mají probíhat v souladu s normou EN 143:2000, nebo stanoví postup měření při zkoušce totožný s postupem stanoveným normou EN 143:2000.
(8) Evropská organizace pro normalizaci – CEN, Technický výbor CEN/TC 79 "Ochranná zařízení dýchacích orgánů", na žádost Komise zahájila revizi normy EN 143:2000 s cílem popsané nedostatky řešit.
Až do uvedené revize je v zájmu bezpečnosti a právní jistoty zapotřebí zveřejňování odkazů na normu EN 143:2000 doplňovat vhodným varováním, které by se rovněž mělo zohlednit, pokud jde o související harmonizované normy.
Je potřeba, aby členské státy doplnily totožné varování do vnitrostátních norem, jimiž se přejímá uvedená harmonizovaná norma.
(9) Je tedy potřeba, aby odkazy na harmonizovanou normu EN 143:2000 byly odpovídajícím způsobem znovu zveřejněny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkazy na harmonizovanou normu EN 143:2000 se nahrazují zněním, které je uvedeno v příloze.
Článek 2
K odkazu na vnitrostátní normy přejímající harmonizovanou normu uvedenou v článku 1, zveřejňovanému podle čl. 5 odst. 4 směrnice 89/686/EHS, členské státy připojí varování se zněním odpovídajícím znění stanovenému v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. května 2004
o opatřeních učiněných Dánskem ve prospěch TV2/Danmark
(oznámeno pod číslem K(2004) 1814)
(Pouze dánské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/217/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) uvedené dohody,
poté, co poskytla zúčastněným stranám lhůtu pro předložení připomínek k výše uvedeným ustanovením [1], s ohledem na tato vyjádření, a
vzhledem k těmto důvodům:
I. Stav věci
(1) Když 1. května 1999 vstoupila v platnost Amsterodamská smlouva, byl k ní v podobě přílohy připojen protokol o veřejném rozhlasovém a televizním vysílání v členských zemích (dále jen "protokol").
(2) Prostřednictvím dopisu z 5. dubna 2000 přijala Komise žalobu komerční dánské televizní společnosti SBS Broadcasting SA/TvDanmark (dále jen "TvDanmark") týkající se státního financování dánské veřejnoprávní televizní společnosti TV2/Danmark (dále jen "TV2").
Schůzka s žalobcem se uskutečnila 3. května 2000.
V dopisech z 28. února 2001, 3. května 2001 a 11. prosince 2001 sdělil žalobce další informace.
(3) Dne 15. listopadu 2001 zveřejnila Komise vyhlášku o použití pravidel pro státní podporu veřejnoprávního rozhlasového a televizního vysílání (dále jen "vyhláška o rozhlasovém a televizním vysílání") [2].
Tato vyhláška stanoví principy a metody pro posouzení, zda financování veřejnoprávního rozhlasového a televizního vysílání je slučitelné se smlouvou.
(4) Dopisem z 5. června 2002 zaslali úředníci Komise dánským úřadům žádost o podání informací, na niž dánské úřady odpověděly dopisem z 10. července 2002.
Uskutečnily se dvě schůzky s dánskými úřady, a to dne 25. října 2002 a dne 19. listopadu 2002.
Další informace byly poskytnuty prostřednictvím dopisů z 19. listopadu 2002 a 3. prosince 2002.
(5) Dopisem z 24. ledna 2003 Komise Dánsku oznámila, že se rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES v souvislosti se státním financováním veřejnoprávní dánské televizní společnosti TV2.
(6) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 14. března 2003 [3].
Komise v tomto oznámení vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se k opatřením vyjádřily.
(7) Komise obdržela vyjádření od dánských úřadů v dopise z 24. března 2003.
Kromě toho obdržela vyjádření dalších zúčastněných stran.
TvDanmark zaslala vyjádření v dopise ze 14. dubna 2003.
Evropské sdružení komerčních televizních společností, Association of Commercial Television in Europe (dále jen "ACT"), zaslalo vyjádření dopisem ze 14. dubna 2003.
Komerční televizní společnosti Antena 3 TV a Gestevisión Telecinco zaslaly svá vyjádření 16. dubna 2003.
Komerční televizní společnost TV3 zaslala své vyjádření v dopise ze 14. dubna 2003.
Komise tato vyjádření zaslala do Dánska, jež na ně reagovalo dopisem z 12. září 2003.
(8) Komise obdržela další informace od žalobce v dopisech z 15. prosince 2003 a z 6. ledna 2004.
Dne 17. prosince 2003 se konala schůzka žalobce a úředníků Komise za účelem vysvětlení informací uvedených v dopise žalobce z 15. prosince 2003.
Komise tyto informace předala dánské vládě, jež na ně reagovala dopisem z 15. března 2004.
Schůzka dánských úřadů a úředníků Komise se konala 9. února 2004.
(9) V souladu s rozhodnutím o zahájení formálního šetření se toto rozhodnutí týká období 1995–2002.
II. Popis
1. Pozadí případu
a) Dánský televizní trh
(10) V Dánsku existují dvě veřejnoprávní televizní společnosti, a to Danmarks Radio ("DR") a TV2.
DR je téměř výlučně financována z koncesionářských poplatků.
TV2 je financována z koncesionářských prostředků a z příjmů z reklamy.
(11) TV2 byla zřízena v roce 1986 [4] jako nezávislá nezisková organizace financovaná státní půjčkou.
Společnost začala vysílat po celé zemi 1. října 1988.
Provozuje pozemní kanál TV2 a v roce 2000 kromě toho začala provozovat satelitní kanál TV2 Zulu.
Koncem roku 2002 se z veřejnoprávního kanálu TV2 Zulu stal komerční placený televizní kanál.
Vláda kromě toho schválila osm stanic jako regionální stanice TV2.
TV2 má vysílat programy z regionálních stanic TV2 na svém celoplošném pozemním kanálu.
(12) Kromě veřejnoprávních televizních společností existují na celostátním dánském televizním trhu dvě komerční televizní společnosti, a to TvDanmark a TV3/3+.
Komerční televizní společnosti konkurují společnosti TV2 na celostátním trhu televizní reklamy.
TvDanmark je součástí SBS Broadcasting SA a vysílá v Dánsku na dvou kanálech.
Od roku 1997 provozuje TvDanmark kanál TvDanmark2 prostřednictvím sítě sestávající z 10 lokálních komerčních televizních stanic a od roku 2000 provozuje na základě britského povolení k vysílání satelitní kanál TvDanmark1.
Satelitní kanály TV3 a 3+ začaly vysílat v roce 1992.
Jsou součástí Modern Times Group (MTG).
b) Zákonné požadavky
(13) Úkol poskytovat veřejné služby byl v době podléhající šetření od roku 1995 do roku 2002 upravován řadou různých znění zákona o provozování rozhlasového a televizního vysílání (dále jen "zákon o rozhlasovém a televizním vysílání") [5].
(14) Úkol TV2 spočívá ve výrobě a rozšiřování celostátních a regionálních televizních programů.
Rozšiřování může probíhat prostřednictvím rádiových zařízení a satelitních nebo kabelových systémů.
Pravidla pro povinnosti [6] při poskytování veřejných služeb společností TV2 vydává ministr.
(15) Za veřejnou službu [7] se považuje celá programová plocha kanálu TV2.
V § 6a odst. 1 zákona o rozhlasovém a televizním vysílání se praví: "Veškeré provozování veřejných služeb musí dánskému obyvatelstvu prostřednictvím televize, rádia a internetu nebo podobných médií zajistit širokou nabídku programů a služeb, jež zahrnují zprostředkování zpráv, poskytování informací, vzdělávání, zprostředkování umění a zábavy.
V rámci nabídky je nutné usilovat o kvalitu, všestrannost a rozmanitost.
Při sestavování programu je třeba klást velký důraz na svobodu informací a vyjadřování. (…) Dále je nutné klást zvláštní důraz na dánský jazyk a na dánskou kulturu".
(16) Další definice je obsažena ve stanovách TV2 [8].
Stanovy určují povinnosti, jimž podléhá vysílací činnost TV2 ve vztahu k umění a kultuře, k dánské filmové produkci, k používání nových technologií (také kvůli posílení přístupu postižených k programům) a k programům pro děti, mládež a etnické menšiny.
TV2 je také povinna vysílat pro obyvatelstvo sdělení branně bezpečnostního charakteru.
(17) Podle § 6a odst. 3 zákona o rozhlasovém a televizním vysílání je "provozování veřejných služeb společnosti TV2 financováno z podílu TV2 na koncesionářských poplatcích, z příjmů reklamního vysílání v TV2 a z jiných příjmů".
(18) Povinnost provozovat vysílání komerčních televizních stanic do oblastí, které přesahují oblast lokálního vysílání, je stanovena v kapitole 5 zákona o rozhlasovém a televizním vysílání.
Kapitola 6 pojednává o provozování lokálního rozhlasového a televizního vysílání.
Kladené požadavky se týkají hlavně vydávání povolení.
Programové požadavky, které jsou kladeny na vlastníky takového povolení, jsou stanoveny ve vyhlášce č. 874 o evropských programech a ve vyhlášce č.
1349 o lokálním rozhlasovém a televizním vysílání [9]. Podle těchto vyhlášek mají síťové stanice, které získaly povolení k lokálnímu televiznímu vysílání, vysílat lokální programy po dobu alespoň jedné hodiny denně a produkovat značnou část svých programů v dánštině nebo pro dánské publikum.
Protože TV3, 3+ a kanál 1 stanice TvDanmark vysílají na základě britského povolení k vysílání, platí tato pravidla pouze pro TvDanmark2.
c) Komerční činnost stanice TV2
(19) TV2 provozuje mnoho forem komerční činnosti od 1. ledna 1997, kdy k tomu získala zvláštní povolení [10], a tato komerční činnost může zahrnovat využití technického vybavení, zřizování nových společností nebo vkládání kapitálu do existujících společností.
Během šetřeného období tato činnost m.j. zahrnovala reklamy, prodej programů, pronájem vysílacích stožárů, merchandising, internetové aktivity a další prodej práv na vysílání sportovních pořadů.
(20) Od ledna 2001 musí TV2 účetně rozlišovat svou činnost v oblasti veřejných služeb a "veškerou jinou činnost", jestliže obrat "veškeré jiné činnosti" přesáhne 5 % celkového obratu a 3 miliony DKK ročně (vyhláška č. 740).
Podle platné vyhlášky je nutné zaúčtovat veškeré náklady; ceny výrobků a služeb, které nespadají do oblasti veřejných služeb, se stanoví na základě tržních ocenění, a převod kapitálu mezi činností v oblasti veřejných služeb a jinou činností musí proběhnout za tržně ekonomických podmínek v souladu s tržně ekonomickým principem investování a nesmí obsahovat prostředky z koncesionářských poplatků [11].
2. Opatření
a) Prostředky z koncesionářských poplatků
(21) Během šetřené doby byly TV2 přiděleny prostředky z koncesionářských poplatků ve výši 4067,7 milionů DKK.
(22) Ministr kultury stanoví vždy na období jednoho roku nebo více let výši koncesionářských poplatků, jež mají platit všichni vlastníci rozhlasových a televizních přijímačů [12].
Koncesionářské poplatky za televizní vysílání vybírá DR, a tyto prostředky se rozdělují mezi DR a TV2 na základě bližšího určení ministra s ohledem na dohodu o médiích uzavřenou s dánským parlamentem (folketing).
(23) Ministr kultury stanoví podrobnější pravidla o vzniku povinnosti platit poplatky a o skončení této povinnosti, o platebních lhůtách a vybírání poplatků, o upomínacích poplatcích atd.
V souladu se zákonem o úrocích dochází v případě opožděné platby za koncesi k nabíhání úroků z této platby. Nezaplacené platby a poplatky může vymáhat Finanční správa.
Vymáhání se m.j. provádí zadržením mzdy dotčené osoby podle pravidel o vymáhání osobních daní stanovených v zákonu o srážkové dani.
(24) Až do roku 1997 dostávala TV2 všechny své prostředky prostřednictvím Fondu TV2 (TV2-Fonden), který byl zřízen státem a fungoval jako nezávislá jednotka za účelem přivádění příjmů do TV2.
Další nezávislou jednotkou, která v té době existovala, byla akciová společnost TV2 Reklame A/S, která spravovala prodej reklam TV2 a také měla zákonem danou povinnost převádět své příjmy do fondu TV2 (TV2-Fonden).
Prostředky, které sestávaly z koncesionářských poplatků a z příjmů z reklamy, byly poté v souladu s rozhodnutím ministra kultury převedeny do TV2.
Od roku 1997 dostává TV2 svůj podíl z koncesionářských poplatků přímo od DR.
b) Převody ad hoc z Fondu TV2 (TV2-Fonden) a z Rozhlasového fondu (Radiofonden)
(25) Kromě koncesionářských poplatků bylo do TV2 převedeno 58 milionů DKK z Rozhlasového fondu (Radiofonden) určených na zvýšení úsilí v oblasti dánské filmové produkce.
V roce 1997 obdržela TV2 od Fondu TV2 (TV2-Fonden) 167 milionů DKK na investice do digitalizace svých výrobních systémů a 50 milionů na pokrytí svých provozních nákladů.
c) Osvobození od placení daně z příjmů právnických osob
(26) TV2 kromě toho byla podle zákona o společnostech osvobozena od placení daně z příjmů právnických osob.
Prospěch, který toto osvobození v šetřeném období pro TV2 znamenalo, je vyčíslen na 159,4 milionů DKK.
V lednu 2001 zavedl dánský stát opatření, které mělo neutralizovat vliv osvobození od placení daně na komerční činnost TV2.
TV2 musí převádět 30 % svého ročního zisku z jiné činnosti na činnost v oblasti veřejných služeb.
Tato sazba odpovídá obvyklé sazbě daně z příjmů právnických osob, kterou Dánsko zavedlo v roce 2000.
d) Osvobození od úroků a srážek z úvěrů na rozběh činnosti
(27) Náklady na rozběh činnosti a na provozní ztrátu společnosti TV2 v počátečním období byly financovány ze státních úvěrů.
Podle původních úvěrových smluv měla TV2 zaplatit úroky z půjčeného kapitálu a splatit celý půjčený kapitál.
Ale v průběhu šetřeného období byla TV2 osvobozena od placení úroků a získala odklad s placením srážek za půjčky.
Prospěch z bezúročných úvěrů a z úvěrů s odloženým splácením na rozběh činnosti a na provoz v šetřeném období činí 341,8 milionů DKK.
e) Státní záruka za provozní úvěr
(28) Až do konce roku 1996 poskytoval stát státní záruky jako jistotu za úvěry, které si Fond TV2 (TV2-Fonden) vzal na financování provozu TV2.
Státem garantované půjčky byly převedeny do TV2, protože Fond TV2 (TV2-Fonden) byl zrušen.
Prospěch TV2 v případě této státní záruky činí 9,8 milionů DKK.
f) Poplatky za celostátní vysílací frekvence a povolení k vysílání v síťovém systému prostřednictvím lokálních frekvencí
(29) Dánsko má přístup ke třem celoplošným pozemním vysílacím frekvencím, které jsou vyhrazeny pro veřejnoprávní televizní společnosti. Jedna frekvence je vyhrazena pro TV2, druhá je vyhrazena pro DR, a třetí frekvence je určena pro digitální televizní vysílání.
(30) TV2 platí poplatek za užívání rezervované možnosti celoplošného vysílání Radě pro IT a TV (IT- og Telestyrelsen), která je státním orgánem a spadá pod ministerstvo pro vědu, technologii a vývoj [13].
Výše tohoto poplatku je stanovena finančním zákonem.
Během šetřeného období platila TV2 za poplatky za frekvenci ročně mezi 2 a 4 miliony DKK.
Jelikož druhá frekvence je používána jinou veřejnoprávní televizní společností a třetí frekvence se v podstatě neužívala, nelze poplatky placené společností TV2 porovnat s poplatky, jaké by v takovém případě byla zaplatila komerční televizní společnost.
(31) Dánsko také disponuje frekvencemi, které mají pouze regionální pokrytí.
V roce 1997 zavedla vláda kvůli zvýšení pokrytí možnost provést uplink na regionálních frekvencích (vysílací síť) [14].
V období 1998–2001 měly všechny komerční lokální televizní stanice s povolením vysílat v síťovém systému platit roční poplatek státu [15].
Regionální organizace TV2 tyto poplatky platit nemusely, protože vysílají v "oknech" na celoplošné frekvenci TV2.
Komerční televizní společnost TvDanmark byla jediným operátorem, který tento poplatek za svůj druhý kanál platil.
Celkový poplatek, který TvDanmark zaplatila, činí 85 milionů DKK.
g) Status "must-carry"
(32) Všichni vlastníci společného anténového zařízení jsou povinni vysílat prostřednictvím svého zařízení veřejnoprávní programy TV2 ("must-carry").
3. Odůvodnění zahájení řízení
(33) Po úvodním probrání věci Komise zjistila, že tato opatření se s výjimkou statusu "must–carry" týkají státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(34) Komise vyjádřila své pochyby o slučitelnosti těchto opatření se smlouvou, protože státní financování překročilo v případě závazku poskytovat služby ve veřejném zájmu čisté náklady TV2, a proto mohlo být použito pro převedení prostředků na komerční činnost TV2.
Komise došla po provedení úvodních šetření k závěru, že některé komerční aktivity TV2 byly ztrátové a že při řádném šetření prozkoumá, zda chování TV2 při těchto ztrátových komerčních aktivitách odpovídalo chování běžného tržně ekonomického operátora.
(35) Komise kromě toho vyjádřila své rozpaky ohledně možného jednání TV2 poškozujícího hospodářskou soutěž na reklamním trhu.
Jak Komise uvedla ve vyhlášce o rozhlasovém a televizním vysílání: "protože příjmová ztráta je kryta ze státní podpory, mohou se veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti cítit pobízeny ke stlačování cen na reklamním trhu nebo cen jiných komerčních aktivit tak, aby se zisk konkurentů snížil.
Jestliže se prokáže, že nějaká veřejnoprávní rozhlasová a televizní společnost se chová tímto způsobem, nelze to považovat za součást její úlohy zajišťovat poskytování služeb ve veřejném zájmu, jíž byla společnost pověřena. Jestliže veřejnoprávní společnost nabízí komerční aktivity pod cenovou úrovní, která je nutná pro pokrytí jednotlivých nákladů, které by efektivní komerční operátor v podobné situaci běžně měl hradit, pak taková praxe znamená, že se jedná o nadbytečné kompenzování povinnosti poskytovat služby ve veřejném zájmu, což v každém případě "mění podmínky spolupráce a hospodářské soutěže ve Společenství v takovém rozsahu, který je v rozporu se společnými zájmy", takže dochází k porušení Protokolu."
III. VYJÁDŘENÍ ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(36) TvDanmark uvedla, že poskytnutí celoplošné vysílací frekvence státem je státní podporou, protože stát se vzdává příjmů z tohoto omezeného aktiva.
Konkurence má pokrytí v rozsahu maximálně 77 %.
TvDanmark poznamenala, že okolnost, že poplatek za využívání síťového systému byl požadován pouze od TVDanmark2 a nikoliv od lokálních stanic TV2, i když jsou tyto televizní společnosti z ekonomického a obchodního hlediska ve stejné situaci, znamená státní podporu pro lokální stanice TV2.
Podle vyjádření ACT, Antena 3 TV a Telecinco vyžaduje princip neutrality EU týkající se vysílacích možností, že poplatek se musí uložit jakékoliv formě vysílacích sítí.
(37) ACT, Antena 3 TV a Telecinco s ohledem na osvobození od placení daně z příjmů právnických osob poznamenaly, že povinnost odvádět 30 % ze zisku z komerční činnosti na činnost TV2 v oblasti poskytování služeb ve veřejném zájmu nelze považovat za akt odpovídající platbě daně z příjmů právnických osob státu, protože deformuje konkurenci na televizním trhu.
(38) Pokud jde o definici úlohy ohledně poskytování služeb ve veřejném zájmu, ACT, Antena 3 TV a Telecinco se vyjádřily v tom smyslu, že kvalitativní a širokou definici televizní činnosti TV2 v oblasti poskytování služeb ve veřejném zájmu nelze považovat za legitimní, protože se neliší od definice činnosti komerčních operátorů.
Vznesly požadavek, aby stát nemohl uložit veřejnoprávním a soukromým televizním společnostem stejné povinnosti a přitom formálně pokládal za úkol poskytování služeb ve veřejném zájmu pouze ty povinnosti, které ukládá veřejnoprávním společnostem.
ACT poznamenala, že Komise zde má provést funkční, a nikoliv formální výklad právního principu Evropského společenství uvedeného v čl. 86 odst.
2 Smlouvy o ES. Podle TvDanmark je TV Zulu ilustrací evidentní chyby.
Když byla TV2 Zulu přeměněna z veřejnoprávního kanálu na komerční kanál, neznamenalo to žádné větší změny v sestavě programové nabídky.
(39) ACT poznamenala, že podmínka týkající se mandátu je splněna pouze tam, kde existuje právní mechanismus pro dodržování povinnosti poskytovat služby ve veřejném zájmu a kde tento právní mechanismus reálně umožňuje přinutit veřejnoprávního operátora ke splnění jeho přijatého úkolu.
Podle ACT zůstává tato podmínka v předkládané záležitosti nesplněna.
(40) Pokud jde o otázku proporcionality, ACT uvedla, že Komise by měla prošetřit, zda čisté náklady každého závazku ohledně poskytování služeb ve veřejném zájmu odpovídají nákladům, jaké by při poskytnutí totožné služby vykazoval běžný soukromý investor.
(41) TvDanmark poznamenala, že Komise by při výpočtu nadbytečného kompenzování měla přihlédnout k prospěchu TV2 v důsledku osvobození od placení daně z příjmů právnických osob, k bezúročným úvěrům a k úvěrům s odloženým splácením, ke státní záruce za provozní úvěry a k možnosti bezplatného vysílání, protože to TV2 v porovnání s komerčními operátory neoprávněně zvýhodňuje.
(42) TvDanmark uvedla, že výkyvy trhu v oblasti příjmů z televizní reklamy jsou všeobecně pouze omezené povahy, a neopravňují TV2 k posílení kapitálu.
Kolísání příjmů TV2 z reklamy v rozsahu 13 % v letech 1998–2002 souvisí s obecným oslabením ekonomiky.
TV2 je ve vztahu vůči pohybu cen méně zranitelná než její konkurenti, protože je to právě TV2, kdo diktuje ceny.
(43) Pokud jde o reklamní trh, požadovala TvDanmark, aby cenová politika TV2 nenutila komerční operátory ke krytí jejich samostatných nákladů (nákladů "stand–alone").
TvDanmark musí stanovit své TRP přibližně o 30–40 % nižší než TV2, aby byla na trhu akceptována (TRP nebo GRP společnosti TV2 má vyšší hodnotu na základě lepšího krytí) [16].
Na základě jedinečné pozice TV2 mj. v oblasti pokrytí a programové nabídky zadavatel vždy umístí část svého rozpočtu na reklamu u TV2, aby s daným rozpočtem dosáhl maximálního účinku, tzn. nejvíce možných kontaktů, největšího dosahu a/nebo frekvence.
TvDanmark předložila čísla, která ukazují, že TvDanmark byla od 1997–2002 ztrátová, a tvrdila, že nečestná konkurence ze strany TV2 zabránila TvDanmark vytvořit dostatečné příjmy, z nichž by společnost mohla financovat lepší programy, které by přilákaly inzerenty.
(44) Slevy poskytované společností TV2 jsou tak velké, že zákazníci, kteří koupí reklamní spoty na celostátní TV2, často dosáhnou nižších cen, jestliže koupí i reklamní čas na TV2 Zulu (bundling).
Ceny za reklamu v Dánsku jsou přibližně o 40–50 % nižší než ve srovnatelných zemích, jako je Norsko a Švédsko, což je důsledek speciálních slevových balíčků TV2 1:1 a 1:2.
TvDanmark předložila také jako součást své argumentace analýzu cen za televizní reklamu na dánském trhu vypracovanou Copenhagen Economics.
Ve zprávě se porovnávaly průměrné a marginální ceny na trhu a došlo se k závěru, že konkurence existuje pouze v oblasti reziduální poptávky, a že srovnávání by proto mělo být založeno na marginálních cenách.
TvDanmark kromě toho zajistila informace, které srovnávaly ceny TV2 s cenami jiných typů médií a s cenami v jiných zemích.
(45) Společnost TV3 uvedla, že kvůli tomu, aby byla na trhu akceptována, je nucena poskytovat na umístění reklam velké slevy, protože TV2 nabízí zvláštní marginální slevy na zbývající část rozpočtů, která inzerentům zbývá na televizní reklamu, pokud inzerenti i tuto část umístí u TV2.
IV. VYJÁDŘENÍ Z DÁNSKA
(46) S poukazem na rozsudek ve věci PreussenElektra [17] se dánská vláda táže, zda prostředky z koncesionářských poplatků, které byly převedeny do společnosti TV2, je třeba považovat za státní prostředky ve smyslu článku 87.
(47) Dánské úřady prohlásily, že vysílací frekvence pro TV2 nelze považovat za výhodu, protože lokální televizní stanice také disponují vysílacími frekvencemi, které jsou pro ně vyhrazeny.
Vůči TV2 se tudíž neuplatňuje zvláštní zacházení.
TV2 rovněž platila jiným stanicím poplatek za užívání frekvence.
86 odst. 2 neexistuje požadavek na zavedení speciálního kontrolního systému pro zajištění dodržování povinnosti poskytovat služby ve veřejném zájmu.
Kromě toho je systém kontroly v Dánsku dostatečný pro to, aby se zamezilo nadbytečnému kompenzování / převádění prostředků jinam.
Státní revize (Rigsrevision) provedla správní revizi a finanční revizi účtů TV2.
(49) S ohledem na proporcionalitu dánské úřady poznamenaly, že převod 167 milionů DKK z Fondu TV2 (TV2-Fonden) byl určen na digitalizaci televizní sítě.
Tyto peněžní prostředky proto nelze označit jako volný vlastní kapitál.
(50) Pokud jde o osvobození od placení daně z příjmů právnických osob, dánské úřady poznamenaly, že zisk z komerční činnosti byl velmi omezeného rozsahu, a že metoda, která byla zvolena za účelem neutralizace osvobození TV2 od placení daně z příjmů právnických osob ve vztahu ke komerčním aktivitám, brání tomu, aby tyto aktivity dosáhly v důsledku osvobození od daně ekonomického prospěchu, a že tato metoda má stejný ekonomický účinek jako daně.
(51) Dánské úřady se s Komisí shodly na úvodním zhodnocení případu, kdy Komise zjistila, že státní financování překračuje čisté náklady závazků poskytovat služby ve veřejném zájmu.
Dánsko však tvrdilo, že i když kompenzace překračuje čisté vyšší náklady na závazky TV2 týkající se poskytování služeb ve veřejném zájmu, nelze ji považovat za státní prostředky, a to z následujících důvodů.
(52) Přebytek kapitálu nelze považovat za nadbytečné kompenzování, ale je to pouze odraz přiměřeného výnosu ve vztahu k obratu TV2.
Kapitál byl kromě toho nutný jako kompenzační prostředek v případě náhlého poklesu příjmů z reklamy, a TV2 si podle zákona nemůže vzít vyšší půjčku než ve výši 4 % ročního obratu.
Kromě toho stát jednal v souladu s principem "běžného tržně ekonomického investora", protože současný vlastní kapitál TV2 není vyšší než kapitál, který by vložil běžný tržně ekonomický investor.
Takový přebytek kapitálu není v rozporu se smlouvou, pokud se kapitál nepoužije k převádění prostředků na komerční aktivity TV2.
(53) Co se týče chování TV2 na reklamním trhu, dánské úřady poznamenaly, že TV2 důsledně určovala své ceny s ohledem na snahu dosáhnout co největšího zisku.
Ceny jsou stanoveny výlučně na základě nabídky a poptávky.
Určují se jednou ročně na základě odhadu prováděného reklamním oddělením TV2 týkajícího se komerčního počtu diváků (věková skupina 21–50 let), programových plánů, vývoje konjunktury a konkurenční situace na trhu.
Provozní náklady TV2 se do tohoto odhadu nezahrnují a již vůbec se sem nezahrnuje objem prostředků z koncesionářských poplatků.
(54) TV2 má na dánském trhu nejvyšší ceny, takže nelze hovořit o tom, že by docházelo k podbízení cen kvůli tomu, aby vznikla zvýšená potřeba státního financování.
(55) Dánské úřady předložily zprávu RBB Economics o konkurenci na dánském trhu v oblasti televizní reklamy.
Ve zprávě se dospělo k závěru, že průměrné čisté ceny TV2 jsou ve skutečně vyšší než ceny konkurentů, a že rozdíly mezi cenami za reklamu u společností TV2 a TvDanmarks jsou důsledkem rozdílů jejich vzájemného poměru sil vzhledem k programové úrovni a schopnosti generovat diváky.
V. PRÁVNÍ ZHODNOCENÍ
1. Státní podpora podle čl. 87 odst. 1
(56) Aby bylo možné konstatovat, zda výše popsaná opatření jsou státní podporou podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, musí Komise zaujmout stanovisko, zda tato opatření:
- jsou poskytována státem nebo s pomocí státních prostředků,
- mohou zkreslit hospodářskou soutěž zvýhodněním určitých organizací nebo produkcí určitých produktů,
- mají vliv na obchodní vztahy mezi členskými státy.
a) Státní prostředky
(57) Pokud jde o prostředky z koncesionářských poplatků, je třeba nejdříve poznamenat, že do roku 1997 dostávala TV2 tyto prostředky přímo z Fondu TV2 (TV2-Fonden), což byl fond, který byl založen a kontrolován státem.
Od roku 1997 dostává TV2 tyto prostředky od DR, která je vybírá od vlastníků rozhlasových a televizních přijímačů.
(58) V souvislosti s tím je třeba uvést, že podle existující praxe Evropského soudního dvora [18] a podle praxe při rozhodování Komise [19] je třeba finanční zdroje považovat za státní prostředky, jestliže tyto prostředky jsou neustále kontrolovány veřejnými úřady, a proto jsou kompetentním veřejným úřadům k dispozici.
(59) V předkládané věci za prvé neexistuje žádný smluvní vztah mezi TV2 a plátci koncesionářských poplatků.
Je to DR, státem kontrolovaná veřejná instituce, kdo vyžaduje placení koncesionářských poplatků od vlastníků rozhlasových a televizních přijímačů, a kdo je dále platí TV2.
Za druhé je podíl TV2 na prostředcích z koncesionářských poplatků určován ministrem kultury.
Tudíž je to veřejný úřad, kdo nakonec stanoví, jakou částku z koncesionářských poplatků TV2 obdrží.
A jestliže se koncesionářský poplatek musí vymáhat, je to za třetí opět stát, kdo podle pravidel o vymáhání daní a ostatních státních pohledávek zakročí.
Prostředky z koncesionářských poplatků, které TV2 obdrží, jsou tak stále pod kontrolou veřejných úřadů, a proto je možné je pokládat za státní prostředky.
(60) Na rozdíl od tvrzení dánských autorit se Komise na základě výše uvedených důvodů nedomnívá, že tento případ lze srovnávat s kauzou PreussenElektra [20].
(61) Také v případě ad hoc převodu prostředků do TV2 z Rozhlasového fondu (Radiofonden) se jedná o prostředky z koncesionářských poplatků, které byly TV2 dány k dispozici na základě státního rozhodnutí.
Totéž platí v případě ad hoc převodu prostředků z Fondu TV2 (TV2-Fonden), když byl fond zrušen, jelikož prostředky z TV2-Fonden byly dány TV2 k dispozici na základě státního rozhodnutí.
Jelikož tyto prostředky zůstaly pod veřejnou kontrolou a k dispozici kompetentním národním úřadům, lze je tudíž rovněž považovat za státní prostředky.
(62) O státní prostředky se jedná v souvislosti s osvobozením od placení daně z příjmů právnických osob, protože vzdání se daňového prospěchu odpovídá spotřebě státních prostředků ve formě daňových výdajů [21].
(63) Zkoumané bezúročné úvěry a úvěry s odloženým splácením jsou TV2 poskytnuty přímo státem ze státního rozpočtu.
Tím, že se stát vzdává úroků a splátek z těchto úvěrů, přichází o své příjmy, a proto je jasné, že tyto prostředky jsou státními prostředky podle čl. 87 odst.
1. Kromě toho dánský stát ručí za tyto provozní úvěry.
Výhodou státní záruky je fakt, že riziko nese v souvislosti se zárukou stát.
Za okolnost, že stát nese riziko, se obvykle platí odměna ve formě přiměřené částky.
Jestliže se stát takové odměny vzdá, jedná se jak o prospěch pro TV2, tak i o snižování státních zdrojů [22].
(64) Stát pro TV2 vyhradil celostátní vysílací frekvenci, za niž TV2 platí státnímu orgánu poplatek za frekvenci.
Roční poplatek, který TV2 platila, se v šetřeném období pohyboval mezi 2 a 4 miliony DKK.
(65) Protože neexistují podklady pro možnost porovnání poplatku, který se platí za celostátní vysílací frekvenci, lze tento poplatek porovnat pouze s poplatkem, který se platí za povolení k možnosti dostat se k větší částí obyvatelstva prostřednictvím síťového systému.
Poplatek za frekvenci, který TV2 platí za možnost celostátního vysílání, je podstatně nižší než poplatek za vysílání prostřednictvím síťového systému, který musela zaplatit TvDanmark a který se pohyboval mezi 5 miliony DKK v roce 1997 a 30 miliony DKK v roce 2001, a to navzdory tomu, že TvDanmark může svým síťovým systémem regionálních frekvencí dosáhnout pokrytí pouze v rozsahu 77 %.
TV2 se tudíž mohla dostat k větší část dánského obyvatelstva za nižší cenu.
(66) Komise proto konstatuje, že poplatek za frekvenci neodráží podmínky trhu.
Jelikož stát nepožadoval za toto aktivum poplatek vypočítaný na základě tržních podmínek, rezignoval na výnos z poplatku do státního rozpočtu.
(67) Jelikož TV2 může vytvořit celonárodní vysílací síť, aniž by při vysílání využívala systém lokálních frekvencí, nepodléhá placení poplatku za vysílání v síťovém systému.
Protože stát nebyl oprávněn tento poplatek od TV2 požadovat, nerezignoval na výnos z poplatku, a žádné státní prostředky tedy nebyly v tomto případě zapojeny.
(68) Komise analogicky nevidí jakýkoliv prvek státních prostředků v zákonné povinnosti platící pro vlastníky společných anténových zařízení, aby v těchto zařízeních distribuovali programy spadající do kategorie veřejných služeb (must-carry), protože ani zde se nejedná o to, že by se stát vzdal nějakého příjmu nebo že by aktivně převáděl peněžní prostředky těmto operátorům [23].
b) Zvýhodňování určitých organizací a deformování hospodářské soutěže
(69) Neexistuje jakákoliv pochybnost o tom, že příjmy z licencí, převody ad hoc z Fondu TV2 (TV2-Fonden) a z Rozhlasového fondu (Radiofonden), osvobození od placení daně z příjmů právnických osob, bezúročné úvěry a úvěry s odloženým splácením a státní záruky za provozní úvěry, a dále přístup k celostátní frekvenci za zvýhodněných podmínek přinášejí TV2 ekonomický a finanční prospěch, který společnost zbavuje břemen souvisejících s provozními náklady, které by za běžných okolností kryla ze svého rozpočtu.
Protože tato opatření TV2 zvýhodňují v porovnání s konkurenty, kteří stejné prostředky nedostávají, je nutné tato opatření považovat za selektivní a za zkreslující hospodářskou soutěž v tom smyslu, jak se uvádí v čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Dánsko však požadovalo, aby tato opatření poskytla TV2 kompenzaci za čisté náklady spojené s vykonáváním úlohy v obecném zájmu, kterou TV2 pověřilo, a to v souladu s principy, které Evropský soudní dvůr určil v případu Altmark [24].
(70) Státní opatření, jež kompenzují čisté zvýšené náklady při poskytování služeb obecného ekonomického zájmu, nelze považovat za státní podporu podle čl. 87 odst.
1, jestliže kompenzace je stanovena takovým způsobem, který nemůže organizaci přinést žádný faktický prospěch. V rozsudku týkajícího se případu Altmark Evropský soudní dvůr prohlásil, že v souvislosti s tím je nutné, aby byly splněny čtyři podmínky:
- za prvé musí být organizaci, která je příjemcem podpory, skutečně uloženo, aby plnila povinnosti spočívající v poskytování služeb ve veřejném zájmu, a tyto povinnosti musejí být jasně definovány,
- za druhé musejí být objektivním a transparentním způsobem předem určena kritéria, jež jsou základem pro výpočet kompenzace,
- za třetí nesmí kompenzace překročit obnos, který je nutný pro úplné nebo částečné krytí výdajů vzniklých při plnění povinností v souvislosti s poskytováním služeb ve veřejném zájmu, neboť je třeba zohlednit příjmy, které jsou s tím spojené, a přiměřený zisk dosažený při plnění těchto povinností,
- a za čtvrté, jestliže výběr organizace, jež se pověří povinností poskytovat služby ve veřejném zájmu, neproběhne v rámci řízení pro přidělování veřejných zakázek, je třeba, aby výše nutné kompenzace byla stanovena na základě analýzy nákladů, které by při plnění takových závazků měla průměrná, dobře provozovaná organizace, jež je dostatečně vybavena výrobními prostředky umožňujícími plnit zadané požadavky na poskytování služeb ve veřejném zájmu, neboť je třeba vzít v úvahu příjmy, které jsou s touto činností spojeny, a přiměřený zisk dosažený při plnění takových závazků.
(71) Jestliže v první řadě odhlédneme od otázky, do jaké míry je TV2 organizací, jež byla pověřena poskytováním služeb v obecném hospodářském zájmu, je Komise toho názoru, že v každém případě druhý a čtvrtý bod výše uvedených podmínek není v tomto případu splněn.
Za prvé – kritéria, která jsou základem pro výpočet kompenzace, nejsou stanovena předem a objektivním a transparentním způsobem.
Kompenzace je určena v dohodě o médiích, která platí po čtyři roky, a není zde žádný veřejně přístupný rozpočet, který by propojoval kompenzaci a poskytování služeb.
Kromě toho TV2 získává řadu výhod, které jsou neprůhledné (osvobození od placení daně, neplacení úroků atd.).
Za druhé – TV2 nebyla vybrána jako televizní společnost pro poskytování služeb ve veřejném zájmu na základě nabídky a vůbec zde nebyla provedena jakákoliv analýza, jež by zajistila, aby se výše kompenzace stanovila na základě analýzy nákladů, které by při plnění takových závazků měla průměrná, dobře provozovaná organizace, jež je dostatečně vybavena výrobními prostředky umožňujícími plnit zadané požadavky na poskytování služeb ve veřejném zájmu, neboť je třeba vzít v úvahu příjmy, které jsou s touto činností spojeny, a přiměřený zisk dosažený při plnění takových závazků.
(72) Jak je popsáno v 10. až 12. bodě odůvodnění, TV2 konkuruje ostatním veřejnoprávním a soukromým televizním společnostem na televizním trhu.
Jestliže je TV2 zvýhodňována těmito opatřeními v porovnání se svými konkurenty, kteří stejné prostředky nedostávají, je nutné tato opatření považovat za selektivní a za taková, která deformují hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 87 odst.
c) Vliv na obchodní vztahy mezi členskými státy
87 odst. 1 Smlouvy o ES jen tehdy, pokud tato opatření ovlivňují obchodní vztahy mezi členskými státy.
To nastává vždycky, když příslušné aktivity jsou předmětem obchodních vztahů v rámci Společenství.
(74) Evropský soudní dvůr uvedl rozsáhlý výklad tohoto pojmu.
Okolnost, že příslušná organizace nic nevyváží, nevylučuje možnost ovlivnění obchodních vztahů.
Když určitý členský stát poskytuje podporu nějakému podniku, může tato podpora způsobit, že tuzemské aktivity se udrží nebo dokonce zvýší, což opět sníží možnost ostatních organizací uplatnit se na trhu.
Podpora tak umožní podniku, který ji obdrží, uchovat si podíl na trhu, který by jinak mohli získat konkurenti z jiných členských států [25].
(75) Ve vyhlášce o rozhlasovém a televizním vysílání uvedla Komise s odkazem na právní praxi Evropského soudního dvora, že "státní financování veřejnoprávní rozhlasové a televizní činnosti obvykle ovlivní obchodní vztahy mezi členskými státy.
Uvádí se případ, kdy se jedná o získání a prodej programových práv, což se často uskutečňuje na mezinárodní úrovni.
Pro organizace poskytující služby ve veřejném zájmu, které mají právo prodávat reklamní čas, mají i reklamy mezinárodní účinek, a to zejména v homogenních jazykových oblastech, které překračují hranice jednotlivých států.
A také struktura vlastnických vztahů rozhlasových a televizních společností může sahat za hranice určité členské země." [26].
(76) V předkládané záležitosti provádí sama TV2 aktivní činnost na mezinárodním trhu, protože si vyměňuje televizní programy prostřednictvím European Broadcasting Union a je účastníkem systému Eurovize [27].
TV2 přímo konkuruje komerčním televizním společnostem, které se aktivně účastní mezinárodního televizního trhu a jejichž vlastnické vztahy jsou mezinárodního charakteru.
Z právní praxe Evropského soudního dvora vyplývá, že pokud určitá podpora posiluje pozici organizace oproti ostatním organizacím, jimž konkuruje na poli obchodních vztahů v rámci Společenství, je nutné se domnívat, že tyto obchodní vztahy jsou zmíněnou podporou ovlivňovány [28].
Finanční prostředky, které byly TV2 dány k dispozici, přinesly TV2 prospěch v oblasti hospodářské soutěže týkající se koupě televizních práv a investování do programů, které lze poté prodat.
Podpůrná opatření kromě toho zvýhodnila TV2 v porovnání s konkurencí v rámci Evropské unie tím, že snížila možnosti konkurentů prosadit se v Dánsku.
Komise proto dospěla k závěru, že opatření učiněná ve prospěch TV2 ovlivňují obchodní vztahy mezi členskými státy ve smyslu čl. 87 odst.
d) Závěr
(77) Jelikož všechny podmínky čl. 87 odst. 1 jsou splněny a přinejmenším dvě z podmínek, které Evropský soudní dvůr stanovil v rozsudku ve věci Altmark, nejsou splněny, dochází Komise k závěru, že finanční opatření poskytnutá TV2 je třeba považovat za státní podporu podle čl. 87 odst. 1.
(78) Jelikož TV2 začala vysílat v roce 1989, byla veškerá opatření učiněná ohledně TV2 učiněna po přistoupení Dánska k Evropským společenstvím.
Tato opatření včetně prostředků z koncesionářských poplatků tak představují novou státní podporu a nikoliv existující státní podporu, o níž se mluví v čl. 88 odst.
2. Slučitelnost podpory se společným trhem podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES
86 odst. 2 Smlouvy o ES "podléhají organizace, jež byly pověřeny poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, nebo jež mají povahu fiskálních monopolů, ustanovením této smlouvy, zejména pravidlům o hospodářské soutěži, pokud aplikace těchto ustanovení právně nebo fakticky nebrání plnění těchto speciálních úkolů, jimiž jsou tyto organizace pověřeny.
Rozvoj obchodních vztahů nesmí být ovlivněn v takovém rozsahu, že by to bylo v rozporu se zájmem Společenství".
(80) Podle stálé praxe Evropského soudního dvora může článek 86 opravňovat k poskytnutí výjimky ze zákazu státní podpory tam, kde se jedná o organizace, jež byly pověřeny poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu.
V rozsudku případu Altmark bylo nepřímo uznáno, že státní podporu, která kompenzuje náklady, jež vzniknou organizaci při poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, lze považovat za slučitelnou se společným trhem, jestliže podpora splňuje podmínky čl. 86 odst.
(81) V souladu se stálou praxí Evropského soudního dvora [30] obsahuje článek 86 Smlouvy o ES výjimku, kterou je třeba vykládat restriktivně.
Soudní dvůr upřesnil, že pokud by nějaké opatření mělo spadat pod tuto výjimku, musejí být splněny všechny následující podmínky:
- příslušná poskytovaná služba má být službou obecného hospodářského zájmu a jako taková musí být členským státem jasně definována,
- příslušná organizace musí být členským státem výslovně pověřena vykonáváním takové služby,
- aplikace pravidel o hospodářské soutěži uvedených ve smlouvě musí bránit plnění speciálních úkolů, jimiž byla organizace pověřena, a zproštění povinnosti respektovat tato pravidla nesmí ovlivnit rozvoj obchodních vztahů v takovém rozsahu, že by to bylo v rozporu se zájmy Společenství.
(82) Vyhláška Komise o rozhlasovém a televizním vysílání obsahuje principy a metody, na jejichž dodržování Komise dbá kvůli zajištění plnění výše uvedených podmínek.
Komise proto musí v konkrétním případu zaujmout stanovisko k tomu, zda:
- je televizní činnost TV2 dánskými úřady jasně a přesně definována jako poskytování služby obecného hospodářského zájmu (definice),
- dánské úřady oficiálně pověřily TV2 poskytováním této služby (mandát),
- státní financování nepřekračuje čisté náklady spojené s vykonáváním tohoto úkolu poskytovat veřejné služby, a to zejména s ohledem na ostatní přímé nebo nepřímé příjmy z činnosti spočívající ve vykonávání veřejných služeb (proporcionalita).
a) Definice
(83) Jak je uvedeno v bodu 33 vyhlášky o rozhlasovém a televizním vysílání, záleží na jednotlivých členských státech, jak definují úkol veřejnoprávní televizní společnosti poskytovat veřejné služby.
S přihlédnutím ke zvláštní povaze sféry televizního vysílání Komise konstatuje, že "široká" definice, která ukládá dané televizní společnosti úkol přinášet všestranné a rozmanité programy v souladu s jejím mandátem, je s ohledem na ustanovení o výkladu obsažená ve smlouvě podle čl. 86 odst.
2 Smlouvy o ES povolena. Taková definice se shoduje se záměrem uspokojovat demokratické, sociální a kulturní potřeby jednotlivých společností a zachovávat pluralismus médií včetně kulturní a jazykové diverzity.
Role Komise je omezena na kontrolu, zda definice veřejných služeb neobsahuje nějakou evidentní chybu.
(84) TV2 má podle zákona v rámci poskytování veřejných služeb povinnost "zajistit dánskému obyvatelstvu prostřednictvím televize, rozhlasu a internetu nebo podobných médií širokou nabídku programů a služeb, jež zahrnují zprostředkování zpráv, poskytování informací, vzdělávání, zprostředkování umění a zábavy".
Jak je popsáno v 15. bodu odůvodnění, je poskytování veřejných služeb v rámci televizního vysílání blíže specifikováno ve stanovách TV2 a v zákonu o rozhlasovém a televizním vysílání.
(85) Ačkoliv povinnost TV2 při zajišťování televizního vysílání je definována z hlediska kvality a poměrně široce, Komise konstatuje, že taková "široká" definice úkolu je v souladu s vyhláškou o rozhlasovém a televizním vysílání.
(86) Komise také konstatuje, že závazek podporovat dánskou filmovou produkci, jenž byl TV2 uložen, spadá pod úkol provozovat veřejné služby při zajišťování televizního vysílání, protože TV2 později ve veřejnoprávní televizi vysílá filmy, k nimž společnost získala distribuční práva.
(87) Komise nemůže uznat vyjádření předložené zúčastněnými stranami týkající se toho, že na úkol TV2 poskytovat veřejné služby nelze pohlížet jako na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, protože tento úkol se neliší od požadavků kladených na komerční operátory v souvislosti s udělením povolení k vysílání.
Komise se domnívá, že je nutné rozlišovat mezi podmínkami pro získání povolení, které musí s ohledem na obecný zájem splňovat komerční televizní společnost, a mezi pověřením úkolem obecného zájmu, jímž stát pověří veřejnoprávní nebo soukromou organizaci [31]. Je jasné, že TV2 má podle zákona výslovnou povinnost plnit úkol spočívající v poskytování veřejných služeb při zajišťování televizní činnosti.
Kromě toho všichni konkurenti TV2 – TV3 a 3+ a rovněž TvDanmark1 – vysílají na základě britského povolení k vysílání.
Dánská pravidla tedy pro tyto kanály neplatí.
Dánská pravidla se vztahují pouze na TvDanmark2.
Komise rovněž podotýká, že není neobvyklé, jestliže povinnosti odpovídající těm, jež jsou ukládány kanálům, které operují v rámci sítě v Dánsku, se použijí v jiných zemích za účelem zajištění plnění určitých minimálních požadavků se zřetelem na etiku a veřejnou morálku.
Je zjevné, že podrobně popsané povinnosti, jež jsou uvedeny ve stanovách TV2, mají větší dosah než zmíněné minimální požadavky.
(88) Kromě povinnosti vysílat programy s určitým obsahem spadající do oblasti veřejných služeb prostřednictvím rozhlasu a televize zahrnuje definice veřejných služeb pro TV2 také povinnost prostřednictvím internetu apod. zajišťovat ostatní služby ve formě zprostředkování zpráv, poskytování informací, vzdělávání, zprostředkování umění a zábavy.
(89) Služby informační společnosti jsou jiné povahy než služby televizní, ale – jak se uvádí v bodu 34 vyhlášky o rozhlasovém a televizním vysílání – úkol "zajišťovat poskytování veřejných služeb může zahrnovat určité služby, které nejsou "programy" v tradičním pojetí, tzn. informační služby online, jestliže tyto služby – i kvůli rozvoji a diverzifikaci jejich aktivit v éře digitálních technologií – naplňují stejné demokratické, sociální a kulturní potřeby společnosti".
(90) Komise k projednávanému případu podotýká, že TV2 jako součást své úlohy spočívající v zajišťování veřejných služeb provozuje internetovou stránku.
Na této internetové stránce jsou uživatelé informováni o televizních programech TV2 spadajících do kategorie veřejných služeb.
Kromě toho TV2 provozuje i komerční internetovou stránku s hrami atd.
(91) Komise uznává, že ta internetová stránka TV2, která uživatele informuje výlučně o televizních programech TV2 spadajících do kategorie veřejných služeb, patří k úkolu TV2 zajišťovat poskytování veřejných služeb.
Proto fakt, že provoz této stránky je zahrnut do úkolů spočívajících v zajišťování provozování veřejných služeb, není žádnou evidentní chybou.
(92) Naproti tomu je nutné považovat komerční internetovou službu TV2 za ryze komerční aktivitu, protože nabízí interaktivní produkty jako hry a "chat rooms" pro pokrytí individuální poptávky, které se neliší od odpovídajících komerčních produktů.
Vzhledem k tomu, že takové služby nenaplňují demokratické, sociální a kulturní potřeby ve společnosti, nemůže se jednat o služby obecného hospodářského zájmu podle čl. 86 odst.
2 Smlouvy o ES. Dánské úřady rovněž konstatovaly, že tyto aktivity nespadají do veřejných služeb poskytovaných TV2.
b) Mandát
(93) K tomu, aby se na úkol poskytovat veřejné služby vztahovalo ustanovení o výjimce uvedené v čl. 86 odst.
2 Smlouvy o ES, je nutné, aby tento úkol byl TV2 svěřen na základě oficiálního právního aktu. Komise podotýká, že §§ 6a a 6b dánského zákona o rozhlasovém a televizním vysílání a stanovy TV2 formálně pověřují TV2 zajišťováním úkolu poskytovat veřejné služby v rámci televizního vysílání.
Ale jelikož z definice uvedené v zákonu nevyplývá dostatečně jasně, které další formy aktivit lze provozovat jako činnost spadající do kategorie veřejných služeb, je nutné, aby byl formálně předem udělen mandát pro vykonávání každé další aktivity, kterou bude TV2 provádět jako aktivitu poskytování veřejných služeb.
Komise poznamenává, že TV2 během šetřeného období kromě své veřejnoprávní televizní činnosti nenabízela žádné jiné služby.
Internetová stránka s hrami atd. byla tedy komerční službou, zatímco o internetové stránce, která informovala uživatele pouze o veřejnoprávních televizních programech TV2, se lze domnívat, že spadá pod úkol poskytovat veřejné služby v televizním vysílání, protože tuto činnost nelze odlišit od televizní činnosti.
Komise proto dochází k závěru, že úkol poskytovat veřejné služby během šetřeného období byl TV2 svěřen dostatečně korektně.
(94) Jak se uvádí v bodu 41–43 vyhlášky o rozhlasovém a televizním vysílání, úkol poskytovat veřejné služby nemá být televizní společnosti pouze formálně svěřen, ale je také nutné, aby se prováděl tak, jak je to uvedeno v právním aktu, jímž byl tento úkol společnosti svěřen.
Jelikož Komise nemůže rozhodovat o tom, zda jsou splněny eventuální nároky na kvalitu, je žádoucí, aby existovala vhodná dozorčí instituce, a přitom je věcí členského státu, aby si zvolil, jakým způsobem zajistí efektivní dozor, a to za předpokladu, že příslušná instituce je nezávislá na organizaci, jež byla úkolem pověřena.
(95) Komise v souvislosti s tím podotýká, že Státní revizní úřad (Rigsrevisionen) provedl v roce 2000 speciální kontrolu obsahu a povahy úkolu TV2 poskytovat veřejné služby a také toho, jak byly tyto povinnosti plněny v praxi.
Při této kontrole nebyly zjištěny žádné nedostatky v plnění závazků TV2 poskytovat veřejné služby.
V období mezi roky 2001 a 2002 kromě toho existovala Rada pro veřejné služby (Public Service Råd), která měla zajišťovat plnění závazků TV2 ohledně poskytování veřejných služeb, i když tato rada o tom nikdy během své krátké existence nevydala žádnou zprávu.
Komise nezjistila žádné známky toho, že by TV2 neplnila své závazky, nebo že by TV2 jednala takovým způsobem, že činnost společnosti by již nemohla být považována za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu podle čl. 86 odst.
(96) Podle dohody o médiích, která byla uzavřena 3. června 2002, už TV2 nemá předkládat roční rozpočet nebo vyúčtování veřejných služeb.
Místo toho vláda uzavře s TV2 smlouvu o veřejných službách, která TV2 uloží povinnost každoročně předkládat zprávu o plnění svých závazků uvedených ve smlouvě o veřejných službách.
Tyto výroční zprávy se předkládají Výboru pro rozhlasové a televizní vysílání (Radio- og tv-nævnet), který je schvaluje.
(97) S ohledem na finanční kontrolu poskytování veřejných služeb v televizním vysílání Komise poznamenává, že účty TV2 byly po celé šetřené období kontrolovány Státním revizním úřadem (Rigsrevisionen).
Revize zahrnovala jak finanční revizi, tak i správní revizi, i když Státní revizní úřad (Rigsrevisionen) neměl oprávnění k tomu, aby zabránil nadbytečnému kompenzování nákladů TV2 na veřejné služby.
(98) Naproti tomu je Komise oprávněna zhodnotit, do jaké míry došlo k nadbytečnému kompenzování.
Komise podotýká, že směrnice o transparentnosti je v Dánsku prováděna.
Komise také od dánských úřadů obdržela dostatečně průhledná data k tomu, aby mohla zhodnotit, zda státní financování překročilo zvýšené náklady na úkol poskytovat veřejné služby nebo nikoliv.
c) Proporcionalita
(99) Podle směrnice o transparentnosti [32] mají členské státy zajistit účetní rozlišení mezi aktivitami spadajícími pod pojem "veřejné služby" a aktivitami, které veřejnými službami nejsou.
Výdaje a příjmy je třeba správným způsobem přiřadit k různým aktivitám na základě jasně definovaných, objektivních principů nákladového účetnictví.
(100) Komise je toho názoru, že v sektoru televizního vysílání může být obtížné a možná dokonce nemožné zajistit účetní rozlišení na straně výdajů, jestliže vstupy jsou pro různé aktivity společné.
V tomto sektoru mohou členské státy považovat celkovou programovou plochu televizních společností za entitu, na niž se vztahuje mandát pro poskytování veřejných služeb, s tím, že se současně přihlédne k jejímu komerčnímu využití [33].
(101) Státní podpora, která se poskytuje jako kompenzace za závazek poskytovat veřejné služby, nesmí přesáhnout čisté náklady úkolu poskytovat veřejné služby.
Při výpočtu čistých nákladů je také třeba vzít v úvahu ostatní přímé nebo nepřímé příjmy plynoucí z úkolu poskytovat veřejné služby.
Při zhodnocení proporcionality podpory se proto přihlédne k čistému zisku z provádění veřejných služeb.
(102) Kromě toho mohou existovat deformace trhu, které nejsou pro naplnění úkolu poskytovat veřejné služby nutné.
Pokud je ztráta příjmů veřejnoprávní televizní organizace hrazena státem, může být např. lákavé stlačovat ceny reklam nebo jiných aktivit na trhu, které nepatří do úkolu poskytovat veřejné služby, a tím snižovat příjmy konkurence.
Komise proto konstatuje, že pokud veřejnoprávní televizní společnost nabízí aktivity, které nejsou veřejnými službami, pod cenou, a to za ceny nižší, než by bylo nutné kvůli úhradě samostatných nákladů (nákladů "stand–alone"), které by v obdobné situaci musel normálně hradit efektivní komerční operátor, svědčí to o tom, že dochází k nadbytečnému kompenzování závazků v oblasti poskytování veřejných služeb.
(103) Posouzení proporcionality, které je úkolem Komise, má proto dva aspekty.
Za prvé má Komise vypočítat čisté náklady spojené s úkolem poskytovat veřejné služby, jímž byla TV2 pověřena, a prošetřit, zda došlo k nadbytečnému kompenzování těchto nákladů.
Za druhé má Komise prošetřit všechny existující informace, které mohou naznačovat, že TV2 stlačovala ceny na komerčních trzích, např. na reklamním trhu, s cílem snížit zisk konkurence.
i) Čisté náklady spojené se závazkem poskytovat veřejné služby – Nadbytečné kompenzování?
(104) Při posuzování otázky proporcionality musí Komise nejdříve určit náklady na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu.
Jelikož TV2 vykonává i komerční aktivity, musí pro své různé aktivity vést zvláštní účetnictví.
Od roku 2001 je TV2 ze zákona povinna vést oddělené účetnictví pro činnosti spojené s poskytováním veřejných služeb a pro své komerční aktivity.
(105) Za druhé musí Komise při výpočtu čistých nákladů odečíst od hrubých nákladů spojených s poskytováním veřejných služeb celý čistý zisk z komerčního provozování veřejných služeb.
V tomto případu předložily dánské úřady čísla ohledně hospodářského výsledku TV2 v oblasti komerčních aktivit a veřejnoprávních aktivit v souladu s metodou, která je popsána v bodu 56 vyhlášky o rozhlasovém a televizním vysílání.
Čísla ukazují, že největší část komerčních aktivit TV2 měla vstupy společné s veřejnoprávními aktivitami [34].
Proto nebylo možné provést jakoukoliv smysluplnou alokaci nákladů na komerční aktivity.
V takovém případě odečte Komise čisté příjmy z komerčního provozu, aby dostala čisté náklady spojené s provozováním veřejnoprávních aktivit.
Komerční internetové aktivity jsou jedinými aktivitami, které lze posuzovat v tom smyslu, že byly odděleny od poskytování veřejných služeb.
Ztráty, které TV2 vykazovala v případě svých komerčních internetových aktivit od jejich zahájení v roce 1997, činí 11,3 milionů DKK.
(106) Komise má konečně posoudit, zda státní opatření jako celek nepřekračuje čisté náklady spojené s poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu.
(107) Komise proto v této věci odečetla příjmy z poskytování veřejných služeb (příjmy z reklamy a ostatní komerční příjmy) od hrubých nákladů na poskytování veřejných služeb, aby dostala čisté náklady na poskytování veřejných služeb.
Hotovostní financování poskytnuté státem je poté odečteno od čistých nákladů na poskytování veřejných služeb.
Výpočet je zřejmý z níže uvedené tabulky 1.
Tabulka 1
Náklady na poskytování veřejných služeb a kompenzační opatření v letech 1995–2002 (v milionech DKK) na základě účetnictví
(v milionech DKK) _BAR_
Rok _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ Celkem _BAR_
Hrubé náklady na poskytování veřejných služeb _BAR_ – 755,8 _BAR_ – 856,2 _BAR_ – 1415,2 _BAR_ – 1475,3 _BAR_ – 1439,1 _BAR_ – 1531,6 _BAR_ – 1518,5 _BAR_ – 1604,1 _BAR_ – 10595,8 _BAR_
Investování do digitalizace [35] _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ – 10,3 _BAR_ – 4 _BAR_ – 56,7 _BAR_ – 23,9 _BAR_ – 94,9 _BAR_
Čisté příjmy z reklamy _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 1091,9 _BAR_ 1118,4 _BAR_ 1014,4 _BAR_ 1089,9 _BAR_ 1006,8 _BAR_ 1028,3 _BAR_ 6349,7 _BAR_
Ostatní příjmy _BAR_ 83,2 _BAR_ 121,6 _BAR_ 97,3 _BAR_ 76,3 _BAR_ 50,9 _BAR_ 65,4 _BAR_ 58 _BAR_ 73,8 _BAR_ 626,5 _BAR_
Čisté náklady na poskytování veřejných služeb _BAR_ – 672,6 _BAR_ – 734,6 _BAR_ – 226,0 _BAR_ – 280,6 _BAR_ – 384,1 _BAR_ – 380,3 _BAR_ – 510,4 _BAR_ – 525,9 _BAR_ – 3714,5 _BAR_
Koncesionářské poplatky/Fond TV2 (TV2-Fonden) _BAR_ 730,4 _BAR_ 694 _BAR_ 328,5 _BAR_ 357,5 _BAR_ 414,6 _BAR_ 449,2 _BAR_ 537,3 _BAR_ 556,2 _BAR_ 4067,7 _BAR_
Převod při zrušení Rozhlasového fondu (Radiofonden) _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 8 _BAR_ 10 _BAR_ 15 _BAR_ 25 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 58 _BAR_
Převod při zrušení Fondu TV2 (TV2-Fonden) _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 217 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 217 _BAR_
Rozdíl (čisté náklady minus státní kompenzace) _BAR_ 57,8 _BAR_ – 40,6 _BAR_ 327,5 _BAR_ 86,9 _BAR_ 45,5 _BAR_ 93,9 _BAR_ 26,9 _BAR_ 30,3 _BAR_ 628,2 _BAR_
(108) Jak lze vyvodit z výše uvedené tabulky, státní financování je o 628,2 milionů DKK ((84,3 milionů EUR) vyšší než náklady.
(109) Komise poznamenává, že TvDanmark se domnívá, že při posuzování nadbytečného kompenzování je třeba vzít v úvahu také další opatření učiněná ve prospěch TV2, jako je osvobození od placení úroků a daní a přístup k celostátní vysílací frekvenci za výhodných podmínek.
Tyto výhody jsou shrnuty v tabulce 2.
Tabulka 2
Odhadované výhody v případě osvobození od placení daní, neplacení úroků a vysílací frekvence
(v milionech DKK) _BAR_
_BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ Celkem _BAR_
Osvobození od placení daně z příjmů právnických osob _BAR_ 19,7 _BAR_ – 13,8 _BAR_ 54,6 _BAR_ 30,1 _BAR_ 16,7 _BAR_ 29,7 _BAR_ 18,5 _BAR_ 3,9 _BAR_ 159,4 _BAR_
Narostlé úroky z úvěrů na rozběh činnosti _BAR_ 44,5 _BAR_ 39,2 _BAR_ 36,9 _BAR_ 41,3 _BAR_ 37,5 _BAR_ 45,1 _BAR_ 51,7 _BAR_ 45,6 _BAR_ 341,8 _BAR_
Státní záruka za provozní úvěry _BAR_ 2,4 _BAR_ 2,1 _BAR_ 1,7 _BAR_ 1,4 _BAR_ 1,0 _BAR_ 0,7 _BAR_ 0,4 _BAR_ 0,1 _BAR_ 9,8 _BAR_
Poplatek za vysílací frekvenci [36] _BAR_ _BAR_ _BAR_ 2,3 _BAR_ 7,9 _BAR_ 12,6 _BAR_ 21,4 _BAR_ 26,0 _BAR_ _BAR_ 70,2 _BAR_
Celkem _BAR_ 66,6 _BAR_ 27,5 _BAR_ 95,5 _BAR_ 80,7 _BAR_ 67,8 _BAR_ 96,9 _BAR_ 96,6 _BAR_ 49,6 _BAR_ 581,2 _BAR_
(110) Komise souhlasí s tím, že v posuzované věci je třeba brát na tato opatření zřetel.
Při výpočtu nadbytečného kompenzování však není nutné je zahrnovat do výpočtů v Tabulce 1.
Podobně jako je tomu v případě stanoviska Komise ve věci RAI [37], lze na tyto další výhody nahlížet jako na kompenzační náklady, které by jinak byly bývaly financovány.
S ohledem na posouzení proporcionality státního financování nákladů spojených s úkolem poskytovat veřejné služby je třeba, aby se tyto další výhody do výpočtu nezahrnovaly, protože jestliže by tyto náklady byly zaplaceny, vyplynulo by z toho odpovídající zvýšení počátečních nákladů na úkol zajišťovat veřejné služby, jímž byla TV2 pověřena.
Z hlediska čistého výsledku nedojde k žádnému rozdílu.
V takovém případě je však nutné zajistit, aby se tyto výhody uplatnily pouze v oblasti poskytování veřejných služeb, a aby neplynuly do sféry komerčních aktivit.
Tato otázka se probírá v 128. až 130. bodu odůvodnění.
(111) Dánská vláda uvádí argumenty pro ospravedlnění nadbytečného financování.
Za prvé tvrdí, že bylo nutné vytvořit kapitál pro to, aby TV2 mohla vzdorovat výkyvům v oblasti příjmů z reklamy, a tím zajistit provádění úkolu spočívajícího v poskytování veřejných služeb, jímž byla TV2 pověřena.
Za druhé vláda konstatuje, že přebytek odráží přiměřený výnos z činnosti TV2 a že se chovala jako soukromý tržně ekonomický investor, když vytvořila vlastní kapitál, protože to bylo nutné pro optimalizaci kapitálové struktury TV2.
(112) Jako první argument uvádějí dánské úřady tvrzení, že kapitál byl nutný jako kompenzační prostředek proti eventuálním výkyvům v oblasti příjmů z reklamy.
V souvislosti s tím uvádějí dánské úřady argument, že Státní revizní úřad (Rigsrevisionen) v roce 1996 ve své zprávě uvedl, že TV2 by měla vytvořit vlastní kapitál, aby byla schopna zvládnout výkyvy v oblasti příjmů z reklamy.
(113) Komise uznává, že pro organizace může být nutné mít takovou rezervu pro zajištění možnosti plnění úkolu zajišťovat veřejné služby.
Taková rezerva však má být zřízena za určitým účelem, a kromě toho je třeba ji uvést do souladu s pravidly a blíže určit termín, kdy se má zjištěné nadbytečné kompenzování vrátit.
Tak se zajistí, aby veřejnoprávní televizní společnost nezískala neoprávněnou výhodu.
Komise poznamenává, že v posuzované záležitosti se nejednalo o vytvoření takových specifických rezerv, nýbrž naopak o akumulaci vlastního kapitálu.
A vlastní kapitál lze použít k jakémukoliv účelu a nemusí být použit k zajištění plnění úkolu poskytovat veřejné služby.
(114) Dánské úřady uvádějí dále jako příklad, že TV2 nebyla schopna odolat náhlým poklesům příjmů z reklam, skutečnost, která nastala v roce 1999.
V tomto roce zažila TV2 pokles svých příjmů z reklam o 104 miliony DKK, neboli o 9,3 % oproti předchozímu roku.
Komise k tomu podotýká, že prostředky z koncesionářských poplatků v tomto roce se oproti předchozímu roku zvýšily o 57 milionů DKK, neboli o 16 %.
TV2 také snížila své programové náklady, a to právě tak, jako by to byla musela udělat každá komerční televizní společnost, pakliže dojde k poklesu jejích příjmů.
Z celkového pohledu se roční zisk TV2 snížil, ale TV2 stále dosahovala zisku a nikdy nebyla nucena sáhnout do svých rezerv.
Vytvořený kapitál tedy TV2 nemusela v praxi nikdy použít.
(115) Komise se proto domnívá, že přebytek kapitálu, který byl vytvořen, nebyl nutný k tomu, aby TV2 mohla fungovat v souladu se záměrem.
Kromě toho by bylo bývalo účelné, aby se jako kompenzace proti eventuálním poklesům příjmů z reklamy zřídila průhledná rezerva, a nikoliv aby se ve společnosti nechal hromadit kapitál.
Komise proto první argument dánských úřadů nemůže přijmout.
(116) Jako druhý argument dánské úřady uvádějí, že jako akcionář TV2 roční zisk TV2 reinvestovaly, a že kapitálový přebytek odráží přiměřený výnos z činnosti TV2.
(117) V souladu s existující právní praxí má Komise rozhodnout, jak dalece lze očekávat, že soukromý investor velikosti odpovídající správním orgánů ve veřejném sektoru by provedl vklad kapitálu ve stejném rozsahu [38].
(118) Nejprve Komise podotýká, že to byl dánský stát, kdo rozhodl o zřízení TV2 pomocí úvěrů namísto vlastního kapitálu.
Poté dánský stát poskytl TV2 také provozní úvěry.
Jelikož je Dánsko v tomto případě výhradním akcionářem, je stát prvním i posledním věřitelem, který bude v případě konkurzu uspokojován.
Takže z pohledu investora se dánský stát mohl snažit o dosažení co nejlepšího výnosu ze své investice, a to buď tím, že požadoval odměnu ve formě úroků z úvěru, nebo ve formě úročení vkladu.
(119) Komise podotýká, že po celé šetřené období Dánsko neuplatnilo své právo na úroky a nepožadovalo splácení úvěrů.
Namísto toho byla TV2 schopna vytvořit si vlastní kapitál a současně profitovala z bezúročných úvěrů a z úvěrů s odloženým splácením, což vyústilo ve vytvoření značného nadbytečného kapitálu, který nebyl určen na žádný konkrétní účel.
Kromě toho dánský stát nepožadoval jakékoliv odvádění úroků z vytvořeného kapitálu.
Dánsko tak fakticky nepožadovalo obvyklý výnos ze své investice, který by v běžném případě vlastník společnosti nebo věřitel požadoval.
(120) Dánské úřady konečně neuvedly žádný důvod pro to, že by z ryze strategického hlediska bylo rozumné místo požadování odměny ve formě úroků nebo výnosu zisk TV2 reinvestovat.
Takové rozhodnutí by za běžných okolností učinil investor pouze tehdy, jestliže by se domníval, že reinvestice zvýší hodnotu jeho původní investice.
V projednávané věci dánské úřady neuvedly, že existuje nějaký obchodní plán nebo jasná, hotová obchodní strategie, jež by ukázala, že šlo o tento případ.
Neexistují vůbec žádné jiné známky o tom, že TV2 plánuje rozvoj svých aktivit s ohledem na vytvoření takového zhodnocení.
(121) Komise poznamenává, že Fond TV2 (TV2-Fonden) byl zrušen v roce 1997, a že TV2 si mohla zisk ponechat.
Komise nesouhlasí s tím, že rozhodnutí ministra kultury o poskytnutí vyššího stupně finanční svobody pro TV2 lze postavit naroveň s výslovným rozhodnutím učiněným státem jako investorem o zahájení reinvestování eventuálního zisku TV2.
(122) Komise proto konstatuje, že neexistoval-li v projednávané věci žádný investor, který by dostával nějakou odměnu, pak není vůbec nutné brát při výpočtu čistých nákladů TV2 ohled na kapitálový výnos.
(123) Komise nemůže akceptovat příslušné body, které dánské úřady používají pro dokazování, že jednaly jako soukromý investor, když reinvestovaly roční zisk TV2.
Dánské úřady používají výnos z obratu jako vztažný bod pro posouzení výsledků TV2.
V projednávané věci je nutné zdůraznit, že dánská vláda předem jedná jako finančník společnosti TV2, neboť dává TV2 k dispozici značné prostředky na úhradu části provozních nákladů TV2.
Objem těchto prostředků má přímý dopad na to, jakých výsledků je TV2 schopna dosáhnout.
Lze pochybovat o tom, zda analýza koeficientů rentability přinese světlo do záležitostí, kdy stát se chová zároveň jako finančník i jako investor.
Protože rozsah státního financování nezávisí na nákladech, budou se tyto koeficienty rentability stále moci zlepšovat, a to jednoduše tak, že se zvýší objem přiváděných státních prostředků.
Ale jelikož nadbytečné financování obvykle také vede k neefektivnosti, která představuje odliv prostředků ze státní kasy, není zdaleka jisté, že zvýšený objem financování povede k odpovídajícím lepším výsledkům.
(124) Komise se proto nedomnívá, že by dánské úřady jednaly jako soukromý investor v tržně ekonomických podmínkách.
O dánských úřadech se nelze domnívat, že jednaly takovým způsobem, že by pečlivě zkoumaly a analyzovaly, jaká investice by mohla přinést maximální výnos.
Kromě toho nebyl zisk převeden do vlastního kapitálu TV2 za transparentních podmínek na základě výslovného rozhodnutí a za konkrétním účelem podle pravidel o převodech kapitálu.
Jak je vysvětleno výše, dánské úřady nepožadovaly žádný výnos ze své investice a reinvestice ročního zisku TV2 provedená dánským státem není podložena žádnou tržně ekonomickou investorskou strategií.
(125) Jedinou výjimkou je převod kapitálu určeného na investování do digitalizace výrobní techniky TV2.
Komise poznamenává, že dánské úřady požadují, aby se tento kapitál nemohl pokládat za volný kapitál.
Podle roční uzávěrky TV2 za rok 1997 bylo v Ujednání o médiích (Medieforliget) rozhodnuto, že TV2 by měla digitalizovat svou výrobní techniku do konce roku 2000.
Částka ve výši 300 milionů DKK byla účelově vázána na digitalizaci TV2 a regionálních stanic.
V roce 1997 bylo do TV2 na tento účel převedeno 167 milionů DKK.
Komise proto souhlasí s tím, že převod byl realizován na základě jasného rozhodnutí a jeho účel byl specifikován.
(126) Tato rezerva byla nakonec použita v souladu s učiněným rozhodnutí pouze zčásti.
Na konci roku 2000, kdy měla být digitalizace provedena, investovala TV2 pouze 14,3 milionů DKK ze 167 milionů DKK.
Na konci šetřeného období bylo do digitalizační techniky skutečně investováno pouze 95 milionů DKK.
S účinností od 1. ledna 2003 bylo zbývajících 72 milionů DKK z této rezervy uvolněno a dáno k dispozici TV2 pro použití na jakýkoliv požadovaný účel.
Komise se proto domnívá, že zbývající částka, která je fakticky srovnatelná s jakýmkoliv jiným zdrojem hotovostního financování provozních výdajů TV2, může vyústit v nadbytečné kompenzování.
Tato zbývající částka je proto zahrnuta do výše uvedeného výpočtu nadbytečného kompenzování.
(127) S ohledem na výše uvedená fakta dochází Komise s přihlédnutím k první části posouzení proporcionality k závěru, že TV2 skutečně získala nadbytečné kompenzování ve výši 628,2 milionů DKK (84,3 milionů EUR).
(128) Jak je popsáno v úvodu, TV2 vykonává také řadu komerčních aktivit.
S ohledem na veškeré aktivity TV2 však mají pouze marginální význam.
Náklady na tyto komerční aktivity byly alokovány podle metody, která byla uvedena ve vyhlášce o rozhlasovém a televizním vysílání, takže úplná alokace nákladů není provedena.
Pokud jde o prospěch, který TV2 má na základě přístupu k vysílací frekvenci, Komise podotýká, že je nedílně spjat s úkolem zajišťovat veřejné služby.
Komise také konstatuje, že v souladu s vyhláškou o rozhlasovém a televizním vysílání lze finanční náklady (výnosy z úroků) v plném rozsahu přiřadit pod oblast poskytování veřejných služeb.
(129) Aby se neutralizovaly účinky osvobození od placení daně, z nichž měla prospěch činnost v oblasti poskytování veřejných služeb, převede se 30 % ze zisku dosaženého při komerčních aktivitách na poskytování veřejných služeb.
Děje se tak od roku 2001.
Komise proto uznává, že mohlo dojít k deformaci televizního trhu v souvislosti s tím, že TV2 při stanovení svých komerčních cen nemusela brát ohled na daň z příjmů právnických osob.
Tato výhoda však již nebude nadále existovat, protože převedená část odpovídá v důsledku "neutralizačního mechanismu" skutečnému procentu daně.
Pokud jde o minulost, není tato skutečnost důvodem pro vznik problémů při výpočtu výše nadbytečného kompenzování, protože celkové příjmy z těchto komerčních aktivit byly použity na snížení čistých nákladů spojených se zajišťováním úkolu poskytovat veřejné služby.
(130) TV2 vykazovala ztrátové komerční internetové aktivity.
Jelikož tyto aktivity nepatří pod úkol zajišťovat veřejné služby, neexistuje zde žádná možnost státního financování.
Protože kromě toho neexistují žádné jiné aktivity, které byly vykonávány na samostatném základě (stand-alone basis), neplyne z komerčních aktivit žádný zisk, kterým by mohly být ztráty internetových aktivit kryty.
ii) Chování omezující hospodářskou soutěž na komerčních trzích
(131) Jak bylo objasněno ve vyhlášce o rozhlasovém a televizním vysílání, Komise se domnívá, že chování ze strany veřejnoprávních rozhlasových a televizních společností omezující hospodářskou soutěž nelze považovat za nutný faktor pro plnění jejich úkolu zajišťovat veřejné služby.
V bodu 58 vyhlášky se uvádí, že "veřejnoprávní rozhlasové a televizní společnosti se kvůli tomu, že příjmová ztráta je kryta ze státní podpory, mohou např. cítit pobízeny ke stlačování cen za reklamu na trhu nebo cen jiných komerčních aktivit tak, aby se zisk konkurentů snížil. Jestliže veřejnoprávní společnost nabízí komerční aktivity pod cenovou úrovní, která je nutná pro pokrytí jednotlivých nákladů, které by efektivní komerční operátor v podobné situaci běžně měl hradit, pak taková praxe znamená, že se jedná o nadbytečné kompenzování povinnosti poskytovat služby ve veřejném zájmu."
(132) TvDanmark zaslala informace, které ukazují, že TvDanmark nemůže pokrýt samostatné náklady (náklady "stand–alone") na své televizní aktivity z cen, které používá TV2.
TvDanmark porovnává své náklady s cenami za TRP 21–50, které použila TV2.
(133) Aby bylo možné uznat platnost tohoto porovnání, musí Komise nejdříve zjistit, zda se lze domnívat, že TvDanmark je v situaci, která odpovídá situaci TV2, a zda je TvDanmark efektivním operátorem.
(134) Za prvé musí Komise posoudit, zda je TvDanmark v situaci, která odpovídá situaci TV2.
V souvislosti s tím konstatuje Komise toto: TV2 má divácký podíl kolem 35 %, zatímco divácký podíl TvDanmark činí asi 15 %.
Také v oblasti reklam existují značné rozdíly v podílech na trhu.
Tržní podíl TV2 je kolem 60 %, zatímco tržní podíl TvDanmark je asi 8 %.
Obrat TV2 v oblasti reklamy byl přibližně pětinásobkem obratu TvDanmark.
Kromě toho je TV2 jedinou stanicí, která dosáhne ke 100 % obyvatelstva, zatímco TvDanmark2 má pokrytí 77 % a TvDanmark1 ještě méně.
S ohledem na výše uvedené důvody nelze TvDanmark bezprostředně srovnávat s TV2.
(135) Za druhé musí Komise zaujmout stanovisko k tomu, zda TvDanmark je na trhu efektivním operátorem.
O tom, zda nějaký podnik je efektivním operátorem, lze rozhodnout na základě analýzy obecně používaných koeficientů rentability a na základě porovnání výsledků operátora s průměrnými výsledky v příslušném členském státě.
Při této analýze se musí brát zřetel na rozdílnou velikost podniků a na jejich zvláštní struktury nákladů.
Ale jak už bylo uvedeno výše, o operátorech na dánském trhu se nedá říci, že jejich situace by byla natolik srovnatelná, že by bylo možné provést přímé porovnání koeficientů rentability založeného na účetních výsledcích.
Komise proto konstatuje, že v tomto konkrétním případu není provádění analýzy takových koeficientů rentability účelné.
(136) Komise místo toho analyzovala data týkající se výsledků TvDanmark a SBS Broadcasting.
Podle této analýzy nemůže Komise s jistotou určit, zda vzniklé ztráty spočívají v tom, že TvDanmark měla na začátku vysoké počáteční náklady, které se společnosti zatím nevrátily, nebo zda TvDanmark ve skutečnosti hospodaří neefektivně.
Přes četné žádosti se Komisi nepodařilo opatřit si údaje o třetí televizní společnosti, o TV3, aby mohla provést porovnání s třetím operátorem na trhu.
Komise proto nemůže s jistotou určit, zda ztráty TvDanmark jsou výsledkem cenového chování TV2 nebo zda jsou způsobeny jinými faktory, na něž má vliv i samotná TvDanmark.
(137) Protože se tedy nedá s jistotou určit, zda TvDanmark je efektivním operátorem, a protože přímé porovnání zmíněných dvou operátorů není možné, konstatuje Komise, že výše uvedené posouzení nevede v této věci k rozhodujícímu výsledku.
Komise proto provedla podrobnější analýzu stanovení cen TV2 a údajů, které jsou k dispozici o reklamním trhu, aby mohla zaujmout stanovisko k tomu, zda TV2 v šetřeném období jednala s cílem maximalizovat své příjmy z reklamy.
(138) Komise nejprve porovnala ceny těchto dvou operátorů a rozebrala stanovení ceny TV2.
Analýza je zaměřena na období let 1998–2002, neboť žalobce tvrdí, že v té době TV2 začala s cenovým "dumpingem" na reklamním trhu.
Poté Komise analyzovala dánské výdaje na reklamu ve srovnání s EU a zvlášť s ostatními skandinávskými zeměmi.
Nakonec bylo provedeno srovnání cen za zásah ve všech skandinávských zemích a pro všechna média.
(139) Dánské úřady na ochranu hospodářské soutěže v současné době šetří chování TV2 na reklamním trhu.
Posouzení, které je uvedeno níže, v žádném případě nepředjímá výsledek tohoto šetření.
Ceny za reklamu
(140) Divácké podíly a struktura diváků, programový obsah, pravidla týkající se reklamního času a úpravy financování kanálů jsou faktory, které mají vliv na hospodářskou soutěž na reklamním trhu.
Ceny jsou proto také u rozdílných televizních společností rozdílné.
Stanice také prodávají řadu diferencovaných "produktů", jejichž ceny jsou různé [39].
(141) V cenách, které stanice kalkulují, jsou zahrnuty značné rabaty.
Nemá proto význam porovnávat ceny televizních reklam uvedené v cenících.
Reklamní činnost v televizích probíhá převážně (asi 90 % celoplošných reklam) na základě ročních smluv, podle nichž televizní kanály poskytují roční rabaty.
Mimoto existuje řada jiných rabatů (pro nové inzerenty, méně atraktivní umístění reklam, další množstevní rabaty atd.).
Projednávání a zprostředkování těchto smluv je věcí takzvaných mediálních kanceláří.
(142) Aby bylo možné různé stanice porovnávat, je nutné vypočítat průměr z různých cen, které se používají.
V níže uvedené tabulce jsou zobrazeny průměrné ceny pro cílovou skupinu TRP 21–50.
Tyto ceny byly získány při vydělení obratu relevantních stanic z celoplošně umístěných reklam počtem dodaných TRP 21–50 [40]:
Tabulka 3
_BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
TVDanmark (EUR) _BAR_ 283 _BAR_ 270 _BAR_ 252 _BAR_ 251 _BAR_ 211 _BAR_
TV2 (EUR) _BAR_ 480 _BAR_ 409 _BAR_ 364 _BAR_ 381 _BAR_ 325 _BAR_
Rozdíl (EUR) _BAR_ 197 _BAR_ 139 _BAR_ 112 _BAR_ 130 _BAR_ 114 _BAR_
CPP společnosti TVDanmark v % z CPP společnosti TV2 [41] ( %) _BAR_ 58,9 _BAR_ 66,0 _BAR_ 69,3 _BAR_ 65,9 _BAR_ 64,9 _BAR_
Průměrný ukazatel CPP společnosti TV2 za TRP 21–50 ohodnocený krytím (0,7) (EUR) _BAR_ 336 _BAR_ 286 _BAR_ 255 _BAR_ 267 _BAR_ 228 _BAR_
CPP společnosti TVDanmark v % z ohodnoceného CPP společnosti TV2 ( %) _BAR_ 84,2 _BAR_ 94,3 _BAR_ 99,0 _BAR_ 94,1 _BAR_ 92,7 _BAR_
(143) Podle výše uvedených údajů byla cena TvDanmark za TRP 21–50 asi o 30–40 % nižší než cena TV2.
Jak Komise konstatovala v rozhodnutí týkajícím se státní podpory pro France 2 a France 3, existuje na trhu s televizní reklamou pozitivní vztah mezi průměrným počtem kontaktů a průměrnou čistou cenou za kontakt [42].
Cenový rozdíl mezi televizními společnostmi proto lze objasnit relativní silou stanic v oblasti generování diváků.
V takových situacích je relevantní zjistit, zda skutečné cenové rozdíly odrážejí podmínky na trhu.
(144) Na rozdíl od tématu projednávaného ve francouzském případu lze v posuzované věci analyzovat pozorování týkající se pouze dvou operátorů.
Sklon lineární regresní přímky se proto musí vypočítat na základě cen těchto dvou operátorů, což nebude mít příliš vysokou statistickou hodnotu.
Z toho vyplývá i to, že nebude možné dospět k závěru, do jaké míry sklon přímky je nebo není "správný".
(145) Pro šetření, zda lze o skutečných cenových rozdílech dvou operátorů říci, že odrážejí tržní podmínky, je použit korekční faktor s cílem pokusit se o neutralizaci vedoucí pozice TV2, kterou tato stanice na trhu má.
Faktor významnosti byl odvozen z kalkulací mediálních kanceláří a odráží rozdíl v pokrytí, jež se dosáhne v žádané cílové skupině, koupí-li se 100 TRP 21–50 u TvDanmark nebo u TV2.
Dosah TvDanmark činil průměrně necelých 70 % oproti dosahu TV2 (při zakoupení 100 TRP 21–50).
Započítá-li se tento faktor významnosti, ceny jsou více konvergentní.
Komise podotýká, že cena TV2 je stále poněkud vyšší než cena TvDanmark.
Zdá se tedy, že cenový rozdíl odráží tržní podmínky.
Tento závěr je však nutné brát s rezervou, protože nelze zapomínat, že takový korekční faktor neumožňuje přihlédnout ke všem rozdílům mezi stanicemi.
(146) Komise také poznamenává, že žalobce tvrdí, že faktická konkurence na trhu televizní reklamy se neprojevuje v cenách uváděných v cenících nebo v průměrných cenách GRP nebo TRP, jak je uvedeno výše.
Namísto toho si operátoři podle TvDanmark konkurují v oblasti takzvaných marginálních cen.
Uvádí se, že tyto marginální ceny jsou způsobeny vedoucí pozicí TV2 na trhu.
Aby inzerenti dosáhli cíle své kampaně, jsou nuceni kupovat určitou část ratingových bodů výlučně u TV2.
Tyto takzvané inframarginální jednotky neměly žádnou konkurenci a TV2 tak z těchto jednotek získala další zisk navíc.
V důsledku toho si operátoři konkurovali v oblasti zbývajících ratingových bodů a tudíž i marginálních cen.
TvDanmark tvrdí, že tyto ceny byly ještě nižší než průměrné ceny uvedené ve výše uvedených tabulkách.
(147) Odhlédneme-li od otázky, do jaké míry je toto tvrzení pravdivé, Komise shledává, že na základě silné pozice TV2 na trhu by bylo takové chování možné.
V této věci se však jedná o to, aby se zjistilo, zda chování TV2 na reklamním trhu bylo takové povahy, že TV2 neusilovala o maximalizaci svých příjmů.
Pokud se toho týče, nelze vyloučit, že TV2 udržovala své ceny na nízké úrovni kvůli zachování vysokého podílu na trhu, ale to zároveň neznamená, že se společnost nepokoušela o maximalizaci svého zisku.
Cenové chování TV2 v šetřeném období
(148) Na základě výše uvedených údajů lze konstatovat, že ceny TV2 byly vyšší než ceny TvDanmark v šetřeném období.
Je však také jasné, že faktická úroveň cen v tomto období klesala, i když ceny uváděné v cenících stoupaly.
TV2 ve velké míře uplatňovala své rabaty.
(149) Na základě cenové analýzy však nelze zjistit, zda vývoj cen skutečně přispěl ke snížení celkových příjmů z reklamy, a tím ke zvýšené potřebě státního financování.
Kvůli rozhodnutí této otázky Komise dále analyzovala stanovení cen TV2 a jeho vliv na celkové příjmy z reklamy, kterých TV2 dosáhla.
(150) Jak je vysvětleno v následujícím odstavci, TV2 provedla v šetřeném období řadu zvýšení a snížení cen (poskytnutím větších rabatů).
Níže uvedená tabulka poskytuje přehled o vývoji celkových příjmů TV2 z reklamy v období 1998–2002, což je období, o němž žalobce tvrdí, že v této době TV2 stlačovala ceny na dánském trhu.
Tabulka 4
(v milionech DKK) _BAR_
_BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
Příjmy z reklamy v celém Dánsku _BAR_ 1008 _BAR_ 884 (– 11,3 %) _BAR_ 959 (+ 8,5 %) _BAR_ 879 (– 8,3 %) _BAR_ 884 (– 0,6 %) _BAR_
(151) V roce 1997 učinila TV2 strategické rozhodnutí, že nebude zvyšovat využívání své kapacity, ale naopak zvýší v roce 1998 své ceny.
Další zvýšení cen bylo provedeno v roce 1999.
Dánské úřady tvrdí, že konkurence byla v roce 1999 tak intenzivní, že TV2 měla v souvislosti se zvýšením cen problémy, a příjmy TV2 z reklamy tak v porovnání s předchozím rokem poklesly asi o 10 %.
(152) V roce 2000 očekávala TV2 značné zostření konkurence a své ceny nezvyšovala.
Skutečné ceny však také klesaly, a to na základě nového systému rabatů, který TV2 zavedla.
V důsledku toho zvýšila TV2 využití své kapacity oproti předchozímu roku o 33 %.
Ale stanovení cen vedlo ke zvýšení příjmů TV2 z celoplošné reklamy o 8,4 %.
V roce 2001 TV2 své ceny opět zvýšila.
Navzdory vzrůstajícím cenám poklesly příjmy TV2 z reklamy a využití kapacity na úroveň roku 1999.
V roce 2002 provedla TV2 nové snížení cen a docílila nižšího poklesu celkového obratu.
Ale v oblasti veškerého reklamního trhu byl pokles obratu ještě vyšší.
(153) Z výše uvedených údajů lze vyvodit, že používání rozsáhlých rabatů vyústilo ve snížení skutečné cenové úrovně.
TV2 byla schopna kompenzovat pokles cen zvýšením využití kapacity.
Jelikož konkurence nedisponovala stejnou kapacitní rezervou, neměla stejnou možnost.
Aby se konkurence udržela na trhu, byla nucena držet krok s TV2.
V letech, kdy TV2 uplatnila své ceny, došlo k poklesu obratu TV2 v oblasti reklamy.
Když TV2 své ceny snížila, mohla společnost naopak celkový obrat zvýšit.
Komise z toho vyvozuje, že snížení cen, která TV2 provedla, ve skutečnosti vyústila v dosažení celkového vyššího zisku.
O cenovém chování TV2 proto nelze říci, že by svědčilo o tom, že TV2 se nepokoušela maximalizovat své příjmy.
Výdaje na televizní reklamu v Dánsku ve srovnání s celou EU
(154) Srovnání cen dánských operátorů a analýza cenového chování TV2 neposkytuje žádné náznaky v tom smyslu, zda úroveň cen na dánském trhu televizní reklamy byla příliš nízká.
Taková nízká cenová úroveň by mohla vzniknout proto, že TV2 využila své vedoucí pozice ke stlačení celkových nákladů na televizní reklamu pod úroveň, na jaké by tyto náklady byly v případě normální hospodářské soutěže.
(155) Kvůli objasnění této otázky analyzovala Komise ekonomické údaje týkající se reklamního trhu ve všech zemích EU a porovnávala je s Dánskem.
Protože dánský trh televizní reklamy lze nejlépe srovnávat s ostatními severoevropskými zeměmi, provedla Komise také porovnání údajů mezi Dánskem a ostatními severskými zeměmi (Finsko, Švédsko a Norsko) [43].
Analyzovanými rozhodujícími údaji pro výdaje na televizní reklamu jsou 1) výdaje na televizní reklamu v % z celkových výdajů na reklamu, 2) výdaje na televizní reklamu per capita, 3) výdaje na televizní reklamu v ‰ z HNP.
Následující tabulka přináší přehled těchto rozhodujících údajů [44].
Tabulka 5
Rozhodující údaje pro výdaje na televizní reklamu v Dánsku, v EU a v ostatních severských zemích
_BAR_ _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_
Výdaje na televizní reklamu v % z celkových výdajů na reklamu _BAR_ DK EU Severské země _BAR_ 27 35 24 _BAR_ 29 37 25 _BAR_ 29 37 26 _BAR_ 30 37 27 _BAR_ 28 37 27 _BAR_ 27 37 27 _BAR_ 27 37 26 _BAR_
Výdaje na televizní reklamu per capita (EUR) _BAR_ DK EU Severské země _BAR_ 39 37 32 _BAR_ 44 40 36 _BAR_ 48 45 41 _BAR_ 51 49 44 _BAR_ 46 53 45 _BAR_ 47 60 54 _BAR_ 44 58 49 _BAR_
Výdaje na televizní reklamu v ‰ z HNP _BAR_ DK EU Severské země _BAR_ 1,49 2,20 1,45 _BAR_ 1,61 2,34 1,51 _BAR_ 1,70 2,46 1,62 _BAR_ 1,77 2,58 1,72 _BAR_ 1,51 2,70 1,66 _BAR_ 1,45 2,88 1,73 _BAR_ 1,34 2,71 1,55 _BAR_
(156) Z předchozí tabulky lze vyvodit, že podíl televizní reklamy na celkových reklamních výdajích byl v Dánsku nižší (27 %) než průměr EU (37 %).
Údaje však ukazují, že existuje obecná dělicí čára mezi severní a jižní Evropou [46].
V jižních členských státech jsou výdaje na televizní reklamu podstatně vyšší než v severních členských zemích [47].
Stejná situace nastává v případě podílu výdajů na televizní reklamu z HNP [48].
Také výdaje na televizní reklamu per capita vykazují velký rozdíl mezi členskými státy [49].
Jestliže se tyto údaje porovnávají ve vztahu k severským zemím, zjistíme, že dánský model výdajů odpovídá modelu výdajů v ostatních severských zemích.
(157) S ohledem na výše uvedené údaje dochází Komise k závěru, že neexistuje jasný a nedvojznačný doklad o tom, že dánský trh televizní reklamy byl systematicky a důsledně utlačován cenovým chováním TV2.
Intermediální ceny
(158) Žalobce předložil také údaje o porovnání cen za zásah (vyjádřeno v CPM [50]) napříč jednotlivými typy médií a pro všechna média v určité zemi.
Údaje zprostředkované žalobcem porovnávají výdaje při proniknutí reklamy ve formě tištěných médií nebo televizního vysílání k 1000 jednotlivců v Dánsku, Norsku a Švédsku [51].
(159) Tyto údaje ukazují, že televizní reklamy v Dánsku nejsou tak drahé jako ve Švédsku a v Norsku [52], zatímco v případě tištěných médií platí obrácený poměr [53].
(160) Komise však nemůže ověřit spolehlivost předložených údajů, a žádné veřejně přístupné údaje neexistují.
Vzhledem k tomu, že se jedná o velmi omezené údaje, které nepřihlížejí k eventuálním kulturním rozdílům, nemůže Komise učinit nějaký platný závěr týkající se úrovně cen za zásah u různých médií ve skandinávských zemích.
(161) Komise proto činí závěr v tom smyslu, že TV2 měla v šetřeném období na dánském trhu nejvyšší ceny za reklamu, neboť mohla stanovit cenu svého produktu podle dosahu v relevantní cílové skupině o 15–40 % vyšší než konkurence.
Při srovnání se Švédskem a Norskem jsou ceny v Dánsku přibližně o 20 % nižší.
(162) Vzhledem k výše provedeným analýzám dochází Komise k závěru, že z hlediska státní podpory neexistují v současné době žádné jasné důkazy o tom, že TV2 se nepokoušela maximalizovat své příjmy z reklamy a že by toto chování bylo vedlo ke zvýšené potřebě financování ze státní pokladny.
Komise v každém případě shledává, že i když se příjmy TV2 z reklamních aktivit snížily, není tato ztráta vyšší než již uvedené nadbytečné kompenzování.
VI. ZÁVĚR
(163) Na základě výše uvedených důvodů dochází Komise k závěru, že podpora, která je předmětem tohoto šetření, poskytla TV2 nadměrnou kompenzaci ve výši 628,2 milionů DKK (84,3 milionů EUR), a že tato částka není podle čl. 86 odst.
2 Smlouvy slučitelná se společným trhem a je nutné požadovat její vrácení. Pokud jde o otázku, na kom je třeba vrácení částky požadovat, Komise poznamenává, že TV2 změnila v prosinci 2003 svůj právní status, neboť byla přeměněna na akciovou společnost TV2/DANMARK A/S ("TV2 A/S"), a že plná částka odpovídající této podpoře byla převedena do TV2 A/S. Z plné částky nadbytečného kompenzování má tedy nyní prospěch TV2 A/S, a proto je třeba požadovat její vrácení na této společnosti.
Částka nadbytečného kompenzování je vypočítána v ročním průměru na základě situace na konci každého roku (31. prosince).
Při výpočtu úroků je nutné vycházet z tohoto data,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpora, která byla v letech 1995 až 2002 poskytnuta TV2/DANMARK ve formě prostředků z koncesionářských poplatků a jiných opatření popsaných v tomto rozhodnutí, je s výjimkou částky ve výši 628,2 milionů DKK podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy slučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Dánsko učiní veškerá nutná opatření k tomu, aby si od společnosti TV2 A/S vyžádalo vrácení výše uvedené částky ve výši 628,2 milionů DKK.
2. Vrácení má proběhnout ihned a podle postupů státního práva, za předpokladu, že tyto postupy umožní rychlé a účinné splnění rozhodnutí.
3. Vracený obnos se bude po celou dobu úročit úroky počínaje dnem, kdy jednotlivé části obnosu byly poprvé dány příjemci podpory k dispozici, a konče dnem, kdy byly splaceny.
Úrok se vypočítává složeným úrokem od prvního roku, kdy poprvé došlo k nadbytečnému kompenzování.
V následujících letech se odpovídajícím způsobem úročí každá další částka, jíž je v příslušném roce poskytnuto nadbytečné kompenzování.
4. Úroky, které je třeba podle odstavce 3 požadovat, se vypočítávají podle postupu stanoveného v článku 9 a 11 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [54].
Článek 3
Dánské království bude nejpozději do dvou měsíců po sdělení tohoto rozhodnutí informovat Komisi o tom, jaká opatření za účelem splnění tohoto rozhodnutí jsou plánována a jaká jsou již provedena.
Tyto informace budou uvedeny v dotazníku uvedeném v příloze k tomuto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Dánskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. července 2005
o režimu podpor, které Itálie zamýšlí zavést za účelem ochrany bergamotu a jeho derivátů v Kalábrii
(oznámeno pod číslem K(2005) 1814)
(Pouze italské znění je závazné)
(2006/218/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec uvedené Smlouvy,
a po vyzvání účastníků k předložení jejich připomínek podle uvedeného článku,
vzhledem k těmto důvodům:
I. Postup
(1) Dopisem ze dne 20. ledna 2000, zaevidovaným dne 25. ledna 2000, oznámilo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy předlohu zákona, který stanoví normy pro ochranu bergamotu a jeho derivátů.
(2) Dopisem ze dne 14. března 2000 požádaly útvary Komise italské orgány o doplňující informace ohledně podpor stanovených předlohou výše uvedeného zákona.
(3) Dopisem ze dne 15. března 2000, zaevidovaným dne 28. března 2000, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi výňatek z Gazzetta ufficiale della Repubblica Italiana (Úřední věstník Italské republiky), který ukazuje, že předloha výše uvedeného zákona byla publikována jako zákon č. 39 ze dne 25. února 2000 (dále jen "zákon č. 39"), a dále sdělení italských orgánů, které uvádí, že poskytování stanovených podpor je podřízeno schválení Komise.
(4) Dopisem ze dne 5. června 2000, zaevidovaným dne 9. června 2000, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi doplňující informace požadované po italských orgánech dopisem ze dne 14. března 2000.
(5) Po přezkoumání těchto informací požádaly útvary Komise dopisem ze dne 28. června 2000 italské orgány o nové informace.
(6) Dopisem ze dne 17. července 2000, zaevidovaným dne 25. července 2000, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi odpověď italských orgánů na výše uvedený dopis ze dne 28. června 2000.
(7) Dopisem ze dne 6. října 2000 informovala Komise Itálii o svém rozhodnutí zahájit postup stanovený v čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ve věci podpor stanovených zákonem č. 39 (vlastní rozhodnutí přijala Komise v průběhu svého zasedání ze dne 20. září 2000).
(8) Rozhodnutí Komise zahájit postup bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [1].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k dotčeným podporám předložily své připomínky.
(9) Komise neobdržela žádné připomínky k dotčeným podporám od zúčastněných stran.
II. Popis
(10) Článek 4 zákona č. 39 stanoví poskytování podpor v závislosti na obdělávané ploše a na množství bergamotů skutečně dodávaných zemědělským podnikům, jednotlivě nebo ve sdružení hospodařícím zemědělcům a ostatním osobám, které bergamot pěstují.
Podmínky a postupy jejich poskytování musejí být stanoveny vyhláškou ministra zemědělské a lesnické politiky po konzultaci s regionem Kalábrie, Konsorciem pro bergamot, nejreprezentativnějšími oborovými sdruženími, Experimentální stanicí pro esence a výrobky odvozené z citrusových plodů v Reggio Calabria a Výzkumným ústavem pro citrusové plody v Acireale.
Rozpočet stanovený pro financování těchto podpor dosahuje 2 miliard italských lir (1032914 EUR).
(11) Článek 6 odst. 1 a 2 zákona č. 39 stanoví podpory pro realizaci plánů zaměřených na:
a) šíření pěstování bergamotu jako náhrady za ostatní druhy citrusových plodů;
b) činnosti spojené s prosvětlováním a roubováním s prořezáváním nebo bez něj;
c) rozvoj pěstitelských školek a mechanizaci hospodaření;
d) výstavbu hospodářských budov;
e) provádění prací menšího nebo středního rozsahu na infrastruktuře za účelem snížení výrobních nákladů a napomáhání obnově pěstování;
f) výstavbu zařízení pro zpracování a uvádění na trh;
g) provádění studií a výzkumů a poskytování technické pomoci;
h) provádění propagačních činností v obchodním odvětví.
(12) Dotčené plány může předkládat Konsorcium pro bergamot, obce, které se nalézají v uvedených oblastech v katastru ploch určených pro bergamot, a dále samostatní zemědělci nebo sdružení ze stejných oblastí.
(13) Podpory poskytované ve formě kapitálových grantů mohou dosahovat 75 % způsobilých nákladů v mezích celkové částky 6 miliard italských lir (3098742 EUR) pro rok 2000 a 3 miliardy italských lir (1549371 EUR) pro každý další rok v období 2001–2004.
(14) Čl. 6 odst. 3 zákona č. 39 rovněž stanoví podpory na provádění plánů na elektrifikaci a obnovu obecních a místních cest, které předkládají obce, na jejichž území jsou cesty určené k obsluze hospodářství, která se zabývají pěstováním bergamotu, za účelem jejich a podpory mechanizace pěstování.
(15) Rozpočet stanovený pro financování těchto podpor je 4 miliardy italských lir (2065828 EUR) na rok 2000 a 2 miliardy italských lir (1032914 EUR) pro každý další rok v období 2001–2004.
III. Zahájení postupu podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy
(16) Komise zahájila postup podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy, protože se vyskytly pochybnosti o slučitelnosti režimu se společným trhem. Tyto pochybnosti se týkaly níže uvedených bodů odůvodnění.
(17) Italské orgány, místo aby poskytly odpovědi na přesné otázky, uvedly, že podpory by se mohly vztahovat pouze na zásahy stanovené regionálním operačním programem ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [2] schváleným institucemi Společenství.
V okamžiku, kdy došlo k poskytnutí těchto informací, rozbor daného programu však dosud probíhal a nebylo možné předem určit jeho definitivně schválený obsah.
(18) Pokud jde o článek 4:
a) podpora stanovená podle množství dodávaného bergamotu se ukázala jako podpora provozování neslučitelná se společným trhem, jak ostatně připomenul bod 3.5 pokynů Společenství pro státní podporu v zemědělském odvětví [3], ale italské orgány se přes požadavek, který v tomto smyslu Komise formulovala ve svém dopise ze dne 14. března 2000 (viz odpověď zmíněná v 17. bodě odůvodnění), nikdy výslovně nezavázaly ji zrušit;
b) podpora stanovená v závislosti na obdělávané ploše byla prezentována pod úhlem zemědělsko-environmentálním; italské orgány však neposkytly žádnou informaci, která by umožnila zaručit dodržování ustanovení článků 22, 23 a 24 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení [4], ustanovení článků 12 až 20 nařízení Komise (ES) č.
1750/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [5], a bodu 5.3 pokynů.
(19) Pokud jde o čl. 6 odst. 1 a 2:
a) kvůli chybějícím podrobnostem o druhu způsobilých výdajů mohly některé podpory představovat podpory na provoz;
b) uvažovaná 75 % míra byla pro opatření, která se týkala produkce bergamotu, příliš vysoká; a rovněž nebylo prokázáno dodržování ustanovení bodu 4.1 pokynů ve smyslu životaschopnosti hospodářství nebo podniků a existence odbytišť;
c) zmíněné infrastruktury nebyly dostatečně určeny: některé z nich se mohly týkat jednotlivých hospodářství a podléhat ustanovením bodu 4.1 pokynů, které stanoví míru podpory nižší než 75 %;
d) pokud jde o zpracování bergamotu a uvádění získaného oleje na trh (produkt mimo přílohu I), dodržení míry podpory a ostatních ustanovení stanovených pokyny pro státní podpory pro regiony [6] a ustanovení rámce Společenství na státní podporu malým a středním podnikům [7] nebylo prokázáno;
e) pokud jde o výzkum a technickou pomoc, dodržování ustanovení bodů 13 a 14 pokynů nebylo prokázáno, stejně jako dodržování ustanovení rámce pro státní podporu pro výzkum a vývoj [8] ve znění sdělení Komise z roku 1998 [9] (pokud by některé podmínky vypsané v těchto textech nebyly splněny, 75 % míra by mohla být příliš vysoká);
f) pokud se týká reklamní kampaně na bergamotový olej (výrobek mimo přílohu I), nebylo prokázáno dodržování příslušných ustanovení pokynů pro státní podporu pro regiony.
(20) Pokud jde o čl. 6 odst. 3, přes informace požadované za tímto účelem Komisí v dopise ze dne 14. března 2000 po italských orgánech, nedošlo k žádnému upřesnění ve věci zamýšlené míry podpory a přístupnosti podpor.
IV. Připomínky italských orgánů
(21) Dopisem ze dne 26. října 2000, zaevidovaným dne 27. října 2000, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi dopis italských orgánů, ve kterém jako odpověď na dopis ze dne 6. října 2000, kterým se oznamuje zahájení postupu podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy, uvedly, že mechanismy poskytování finančních zdrojů uvedených v zákoně č. 39 přerušily.
(22) Dopisem ze dne 29. listopadu 2000, zaevidovaným dne 30. listopadu 2000, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi dopis italských orgánů, který obsahoval odpověď italských orgánů na připomínky, které Komise formulovala během zahájení postupu.
(23) Dopisem ze dne 14. února 2001, zaevidovaným dne 19. února 2001, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi dopis italských orgánů, ve kterém italské orgány doplnily odpověď uvedenou ve 22. bodě odůvodnění.
(24) Dopisem ze dne 21. září 2001, zaevidovaným dne 24. září 2001, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi novou doplňující odpověď od italských orgánů.
(25) Dopisem ze dne 23. dubna 2002, zaevidovaným dne 25. dubna 2002, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi text předlohy vyhlášky, která stanoví prováděcí pravidla k zákonu č. 39 a zohledňuje některé údaje z odpovědi poskytnuté v dopisech italských orgánů uvedených ve 22. až 24. bodě odůvodnění.
(26) Dopisem ze dne 5. listopadu 2003, zaevidovaným dne 7. listopadu 2003, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi dopis italských orgánů, ve kterém italské orgány sdělily expressis verbis, že vzhledem k době, která uplynula od odeslání jejich posledního dopisu, měly důvody domnívat se, že se ocitly v situaci "qui ne dit mot consent" ("kdo mlčí, souhlasí"), která jim umožňuje použít právní předpis upravený podle připomínek Komise.
(27) Dopisem ze dne 26. listopadu 2003 sdělily útvary Komise italským orgánům, že tímto přístupem je možné se řídit pouze u oznámené dokumentace na podporu a nikoliv u dokumentace, která je předmětem postupu stanoveného v čl. 88 odst. 2 Smlouvy, ale pokud by si italské orgány přály, mohly by Komisi požádat o přijetí rozhodnutí ve lhůtě dvou měsíců podle ustanovení čl. 7 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 (nyní článek 88) Smlouvy o ES [10]. Útvary Komise také upřesnily, že po obdržení takovéto žádosti by Komise přijala rozhodnutí v předepsané lhůtě, jak stanoví výše uvedená ustanovení.
(28) Dopisem ze dne 6. května 2005, zaevidovaným dne 11. května 2005, předalo Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi dopis italských orgánů, ve kterém se italské orgány dovolávají ustanovení čl. 7 odst. 7 výše uvedeného nařízení (ES) č. 659/1999, aby Komisi požádaly o přijetí konečného rozhodnutí ve lhůtě dvou měsíců. Komise tedy rozhodne na základě informací, které má k dispozici, tak jak předpokládají tato ustanovení.
Obsah předlohy vyhlášky
(29) Článek 2 předlohy vyhlášky stanoví poskytování podpor pro investice v zemědělských podnicích.
Míra podpory a podmínky poskytování jsou tyto:
Výdaje _BAR_ Znevýhodněné oblasti [11] _BAR_ Ostatní oblasti [12] _BAR_ Požadavky _BAR_
Výstavba, získání* nebo modernizace nemovitého majetku _BAR_ 50 % _BAR_ 40 % _BAR_ *Výpočet na základě hodnoty nemovitého majetku s vyloučením nákladů na zahájení provozu _BAR_
Stroje a zařízení včetně počítačových programů _BAR_ 50 % _BAR_ 40 % _BAR_ za použité stroje viz písm. [14] _BAR_
Obecné náklady (poplatky za architekta, inženýry a poradce; studie proveditelnosti; získávání patentů a licencí) _BAR_ 50 % _BAR_ 40 % _BAR_ 12 % celkových nákladů na projekt _BAR_
Investice do ochrany tradiční krajiny [13] _BAR_ až do 75 % _BAR_ až do 60 % _BAR_ bez navýšení výrobní kapacity _BAR_
_BAR_ 50 % + 100 % dodatečných výdajů _BAR_ 40 % + 100 % dodatečných výdajů _BAR_ s navýšením výrobní kapacity [15] _BAR_
(30) Podpory mohou přijímat pouze jednotlivé zemědělské podniky nebo sdružení:
- jejichž rentabilita je prokázána, když čistý příjem na pracovní jednotku se rovná alespoň 60 % referenčního příjmu stanoveného od ISTAT podle ustanovení operačního regionálního programu Kalábrie,
- které splňují minimální normy Společenství v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat,
- jejichž držitelé mají nezbytné odborné znalosti a schopnosti,
- které se zavazují použít investice pro účely stanovené předlohou vyhlášky během deseti let u nemovitého majetku a pěti let u movitého majetku.
(31) Nejsou způsobilé takové investice, které jsou zaměřené na zvyšování produkce produktů, pro které na trhu neexistuje odbytiště nebo produktů, které porušují případná omezení produkce nebo omezení podpory Společenství stanovená v rámci společné organizace obchodu.
(32) Článek 3 předlohy vyhlášky stanoví poskytování podpory investicím v odvětví zpracování a uvádění produktů na trh.
Míra podpory a podmínky poskytování jsou tyto:
Způsobilé výdaje _BAR_ Maximální míra podpory _BAR_
Výstavba, získávání [16] a/nebo modernizace nemovitého majetku _BAR_ 50 % _BAR_
Stroje a zařízení včetně počítačových programů [17] _BAR_ 50 % _BAR_
Obecné náklady (poplatky za architekta, inženýry a poradce; studie proveditelnosti; získávání patentů a licencí) _BAR_ 50 % _BAR_
(33) Podpory mohou přijímat pouze zpracovatelské podniky a podniky zabývající se uváděním produktů na trh:
- jejichž rentabilita je prokázána, jestliže návratnost investice (vztah mezi provozním kapitálem a investovaným kapitálem) se rovná návratnosti investice z každého úseku činnosti (u nových podniků musí být rentabilita prokázána v okamžiku, kdy činnosti dosáhnou normálního režimu ve shodě s ustanoveními operačního regionálního programu – ORP – Kalábrie),
- které splňují minimální normy Společenství v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat,
- které zaručují ekonomické dopady na základní producenty prostřednictvím dodavatelských smluv na dobu alespoň tří let od data ukončení investic,
- které se zavazují, že zaručí, aby investice byly používané k předpokládaným účelům po dobu deseti let u investic do nemovitého majetku a pěti let u ostatních investic.
(34) Pokud jsou příjemci sami producenti, musí být alespoň 60 % základní suroviny získáno mimo hospodářství.
(35) Z přijímání podpory jsou vyloučeny investice:
- jejichž cílem je zvyšování produkce produktů, které na trhu nemají odbytiště nebo které jsou v rozporu s případnými omezeními produkce nebo omezeními podpory Společenství v rámci společné organizace obchodu,
- které se týkají maloobchodu.
(36) Článek 4 předlohy vyhlášky stanoví ustanovení, která se týkají zavádění a udržování metod ekologického zemědělství při dodržování podmínek stanovených v regionálním operačním programu Kalábrie schváleném Komisí [18].
Stanoví, že poskytování podpory je podřízeno těmto podmínkám:
- uzavření smlouvy s regionem, která stanoví používání metod ekologického zemědělství na celé ročně obdělávané ploše a vedení hospodářských registrů stanovených v nařízení (EHS) č. 2092/91 [19] a (ES) č. 1804/1999 [20],
- povinnost pro příjemce řídit se na plochách a u plodin, které nejsou kryté výše uvedenou smlouvou, správnými zemědělskými praktikami.
(37) Finanční prostředky stanovené v rámci tohoto opatření pocházejí z disponibilních zdrojů regionálního operačního programu Kalábrie.
(38) Článek 5 předlohy vyhlášky stanoví poskytování podpor novým konsorciím a sdružením, která zastupují producenty bergamotu, kteří si přejí vykonávat činnosti v oblasti jakostní produkce uvedené v nařízení Rady (EHS) č. 2081/92 [21] a nařízení (EHS) č.
2092/91 při dodržování ustanovení pokynů Společenství pro státní podpory v zemědělském odvětví. Stejná konsorcia a sdružení také mohou přijímat podpory na zavádění systémů jakosti a osvědčování ekologických produktů a produktů s chráněným označením původu.
(39) Podmínky poskytování podpor při zahajování a rozšiřování činnosti uvedené v 38. bodě odůvodnění jsou tyto:
Zahájení nebo rozšíření činností [22] Způsobilé výdaje _BAR_ Maximální míra podpory _BAR_
Pronájem prostor [23]Nákup kancelářských zařízení (včetně počítačového zařízení)Osobní nákladyProvozní nákladyAdministrativní náklady _BAR_ Podpora se poskytuje maximálně na období pěti let; v průběhu prvního roku nemůže překročit 100 % vynaložených nákladů, pak se snižuje o 20 % ročně. _BAR_
(40) Podmínky poskytování podpor při zavádění systémů jakosti a osvědčování ekologických produktů a produktů s chráněným označením původu uvedených v 38. bodě odůvodnění jsou:
Způsobilé výdaje _BAR_ Maximální míra podpory _BAR_
Normy ISO a HACCP: Výdaje spojené se zaváděním norem pro zajištění jakosti a environmentální auditní systémy; vzdělávání poskytované osobám, které budou tyto normy uplatňovat. _BAR_ 100 % doložených výdajů (celková částka podpory nemůže překročit 100000 EUR na příjemce za období tří let [24] _BAR_
Vytváření systémů kontroly a osvědčování systémů jakosti (nařízení (EHS) č. 2081/92 a (EHS) č. 2092/91) _BAR_ 100 % doložených výdajů v prvním roce, pak snížení o asi 16,7 % ročně až do zániku (po šesti letech) _BAR_
Krytí poplatků požadovaných uznávanými certifikačními subjekty na prvotní certifikaci systémů zajištění jakosti a obdobných systémů _BAR_ 100 % doložených výdajů v prvním roce, pak snížení o asi 16,7 % ročně až do zániku (po šesti letech) _BAR_
Kontrola a osvědčování metod ekologického zemědělství _BAR_ 100 % doložených výdajů _BAR_
(41) Článek 6 předlohy vyhlášky stanoví poskytování podpory na využívání obecních a místních silnic a cest (k umožnění přístupu strojů k hospodářstvím), a na elektrifikaci oblastí, kde se pěstuje bergamot.
(42) Podmínky poskytování podpor uvedené v 41. bodě odůvodnění jsou tyto:
Druh investice a příjemci _BAR_ Maximální míra podpory _BAR_
Investice do infrastruktury prováděné veřejnými subjekty: silnice na venkově a elektrifikace _BAR_ 100 % _BAR_
Investice do realizace cest pro polní dopravní spojení [25] s podílem soukromých subjektů _BAR_ 75 % _BAR_
(43) Článek 7 předlohy vyhlášky stanoví poskytování podpor na výzkum ve prospěch nových konsorcií a/nebo celků, které zastupují zemědělské producenty.
(44) Podmínky poskytování podpor uvedených v 43. bodě odůvodnění jsou tyto:
Pro bergamot jakožto citrusový plod:
Výzkum a vývoj _BAR_ Maximální míra podpory _BAR_
Personální výdaje (výzkumníci, technici a pomocný personál zaměstnávaný výhradně pro výzkum)Náklady na nástroje, zařízení, pozemky a prostory používané výhradně pro výzkum (s výjimkou případu postoupení na komerční bázi)Provozní náklady na poradce a ekvivalentní služby používané výhradně pro výzkumnou činnost, včetně zakoupeného výzkumu, technických znalostí, patentů, licenčních práv atd.Všeobecné dodatečné výdaje nesené přímo za výzkumné činnostiOstatní provozní výdaje (například náklady na materiály, dodávky a obdobné produkty) nesené přímo za výzkumné činnosti _BAR_ 100 % způsobilých výdajů při dodržení podmínek sdělení Komise 98/C 48/2 [26] _BAR_
Pro bergamotovou esenci
Výzkum a vývoj (Úř. věst.
C 45, 17.10.1996) _BAR_ Maximální míra podpory a způsobilé výdaje [27] _BAR_
Průmyslový výzkum a studie technické proveditelnosti k průmyslovému výzkumu _BAR_ až do 50 % způsobilých výdajů _BAR_
Předběžné činnosti pro konkurenceschopnost _BAR_ až do 25 % způsobilých výdajů _BAR_
(45) Článek 8 předlohy vyhlášky stanoví poskytování podpor na provádění propagačních činností [28] ve prospěch bergamotu a jeho derivátů.
Příjemci jsou uznávaná seskupení producentů nebo konsorcia a/nebo celky zastupující producenty, kteří podnikají v oblasti produkce produktů s chráněným označením původu.
Podmínky poskytování pomoci jsou tyto:
Reklamní kampaně
Sdružení a celky, které zastupují producenty, musejí zaručit přístup k reklamním činnostem všem producentům za stejných podmínek. _BAR_
Reklamou se rozumí každý úkon, který je určený pro povzbuzení hospodářských subjektů nebo spotřebitelů ke koupi určeného produktu, veškerý materiál se distribuuje přímo spotřebiteli se stejnými cíli, stejně jako reklamní akce organizované pro spotřebitele v prodejních místech.
Za reklamu se nepovažují propagační akce ve smyslu bodu 8 pokynů Společenství pro státní podporu na reklamu produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy a některých produktů, na něž se příloha I [30] nevztahuje. _BAR_
Reklamní akce, které se realizují na společné téma, které jsou dotovány z ročního rozpočtu více než 5 milionů EUR a které se týkají nových kontrolních systémů jakosti nebo nových značek nebo odkazují na národní nebo regionální původ produktů, se musejí Evropské komisi povinně oznamovat. _BAR_
Ustanovení článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [29] se musejí dodržovat. _BAR_
Ustanovení právních předpisů Společenství, která se vztahují na uvažované produkty, se musejí dodržovat podle požadavků bodu 25 výše uvedených pokynů. _BAR_
Pro produkty s označením jakosti se musejí dodržovat následující podmínky: přístupnost označení všem producentům Společenství bez zeměpisného omezení spojeného s původem produktu a bez zeměpisného odkazu v označení; uznání na základě rovnocennosti, kontroly provedené subjekty uznanými ostatními členskými státy; druhotný charakter původu v reklamním sloganu (tento princip zároveň platí i pro produkty bez označení). _BAR_
Druh podpory _BAR_ Maximální míra podpory _BAR_
Reklama ve prospěch vysokojakostních produktů v souladu s ustanoveními článku 28 Smlouvy. Reklama ve prospěch produktů s označením původu podle nařízení (EHS) č. 2081/92. Reklama ve prospěch ekologických produktů podle nařízení (EHS) č. 2092/91. _BAR_ až do 50 % způsobilých výdajů s možností navýšení o 75 % pro MSP [31] v oblastech cíle 1 _BAR_
- budou vyloučeny podpory jednotlivým podnikům,
- podniky, které budou provádět reklamní kampaně, se budou vybírat na základě postupu, který je ve shodě s ustanoveními směrnice 92/50/EHS nebo, pokud tato směrnice použitelná není, na základě průhledných a nediskriminačních postupů,
- ve všech případech budou kampaně ve shodě alespoň s jedním stanoveným pozitivním kritériem, protože se budou týkat buď ekologických nebo vysokojakostních produktů nebo produktů s označením původu.
Poskytování a šíření obecných informací
Druh podpory _BAR_ Maximální míra podpory _BAR_
Organizování soutěží, výstav a veletrhůTržní studieŠíření informací _BAR_ až do 100000 EUR na příjemce [33] a na období tří let nebo v případě MSP [34], 50 % způsobilých výdajů, přičemž se použije nejvyšší částka _BAR_
(46) Článek 9 předlohy vyhlášky stanoví, že podpory, jejichž trvání je na dobu neurčitou, se při dodržení maximálních měr uvedených ve výše uvedených tabulkách kumulují.
(47) Článek 11 předlohy vyhlášky stanoví částky, které jsou pro financování výše popsaných podpor k dispozici. Tyto částky jsou:
- 2 miliardy ITL (1032914 EUR) pro opatření stanovená článkem 4 (při použití článku 4 zákona č. 39),
- 6 miliard ITL (3098742 EUR) pro opatření stanovená články 2, 3, 5, 7 a 8 (při použití čl. 6 odst. 2 zákona č. 39),
- 4 miliardy ITL (2065828 EUR) pro opatření stanovená článkem 6 (při použití čl. 6 odst. 3 zákona č. 39).
V. Hodnocení
(48) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy jsou podpory poskytované státy nebo ze státních zdrojů v jakékoli formě, které narušují nebo ohrožují soutěživost tím, že upřednostňují některé podniky nebo produkce, neslučitelné se společným trhem, neboť postihují obchod mezi členskými státy.
(49) Opatření stanovená nejprve zákonem č. 39 a dále předlohou vyhlášky předanou italskými úřady dopisem ze dne 23. dubna 2002, ve většině případů odpovídají této definici (pokud jde o výjimky, viz dále), protože jsou financována prostřednictvím veřejných zdrojů, upřednostňují některé produkce (produkci bergamotu a jeho derivátů) a mohou postihnout obchod vzhledem k pořadí, které Itálie v daném odvětví zaujímá (Itálie je největší producent bergamotu a bergamotových esencí v Unii a část produkce se vyváží do ostatních členských států).
(50) Nicméně v případech stanovených podle čl. 87 odstavce 2 a 3 Smlouvy je možné některá opatření výjimečně považovat za slučitelná se společným trhem.
(51) V daném případě, vzhledem ke druhu výše popsaných opatření, je jedinou výjimkou, které je možné se dovolávat, výjimka čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, podle které je možné považovat za slučitelné se společným trhem podpory, které jsou určené k usnadnění rozvoje některých činností nebo některých hospodářských regionů, pokud neporušují podmínky obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství.
(52) Vzhledem k obsahu předlohy vyhlášky zaslané italskými orgány bude použitelnost výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy přezkoumána ve světle těchto nařízení:
- na podpory stanovené články 2, 4, 5, 6 a 8 (pokud se jedná o reklamu v širokém slova smyslu) předlohy vyhlášky se použijí pokyny Společenství pro státní podpory v zemědělském odvětví, dále jen "pokyny" [35] (v daném případě nelze provést hodnocení ve světle ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malých a středních podniků působících v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh [36] vzhledem k tomu, že v čl. 20 odst. 3 se uvádí, že v případech, kdy se nedodrží podmínky tohoto článku, přezkoumá Komise nevyřešená oznámení v okamžiku vstupu v platnost ve světle pokynů, a že v takovém případě předloha vyhlášky neumožňuje vyloučit, že podpory mohou přijímat také jiné podniky než malé a střední),
- na podpory uvedené v článku 3 předlohy vyhlášky se použijí pokyny pro státní podpory regionálního zaměření [37] a nařízení (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve prospěch malých a středních podniků [38], které se podle čl. 9a odst. 1 [39] použijí pro nevyřešená oznámení jiná než oznámení, která se týkají podpor pro výzkum a vývoj,
- pro podpory uvedené v článku 7 předlohy vyhlášky se použije rámec Společenství pro státní podpory na výzkum a rozvoj [40] a sdělení Komise z roku 1998 o změně rámce Společenství pro státní podpory na výzkum a rozvoj [41],
- - pokyny Společenství pro státní podpory na reklamu produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy o ES a některých produktů, na něž se příloha I [42] nevztahuje, v případě reklamních opatření, která se týkají bergamotu jakožto ovoce, a pokyny pro státní podpory pro regiony v případě reklamních opatření, která se týkají bergamotové esence,
- pokyny pro činnosti spojené s propagací / technickou pomocí ve prospěch producentů bergamotu a pokyny pro státní podpory pro regiony a nařízení (ES) č. 70/2001 pro činnosti spojené s propagací / technickou pomocí ve prospěch producentů esenciálního bergamotového oleje.
Podpory podle článku 2 předlohy vyhlášky
(53) Podpory stanovené tímto článkem jsou podpory investicím v zemědělských podnicích a z toho důvodu se řídí ustanoveními bodu 4.1 pokynů, které stanoví:
- 40 % míru podpory způsobilých výdajů na investice v neznevýhodněných oblastech a 50 % sazbu na investice ve znevýhodněných oblastech s možností navýšení sazby o 5 procentních bodů na investice realizované mladými zemědělci po dobu pěti let, které následují po zahájení činnosti (míry podpory vyjadřují hrubý ekvivalent příspěvku),
- seznam způsobilých výdajů z nákupu, nabytí nebo zlepšení nemovitého majetku, nákupu zařízení nebo nového vybavení včetně počítačových programů (nákup použitého zboží je možné považovat za způsobilý výdaj tehdy, jestliže jsou splněny čtyři následující podmínky: je třeba doložit potvrzení prodávajícího, které stvrzuje přesný původ zařízení a skutečnost, že toto zařízení ještě nikdy nebylo předmětem vnitrostátní podpory nebo podpory Společenství; nákup zařízení musí představovat pro program nebo projekt zvláštní výhodu a musí být zdůvodněný výjimečnými okolnostmi, jako je neexistence nového disponibilního zařízení v požadovaném čase; náklady a z nich vyplývající celková částka podpory se musejí snížit v poměru k nákladům na stejné zařízení zakoupené v novém stavu, při zachování dobrého poměru mezi náklady a výhodou; použité zařízení musí vykazovat technické a/nebo technologické vlastnosti, které jsou nezbytné pro uvedení do shody se specifikacemi projektu) a všeobecné náklady (poplatky za architekty, inženýry a znalce, studie proveditelnosti, nabytí patentů a licencí atd.) až do výše 12 % obou výše uvedených výdajových položek,
- pro podniky, které jsou příjemci podpory, nezbytnost životaschopnosti na základě jejich perspektiv a dodržování minimálních norem v oblasti životního prostředí, hygieny a dobrých životních podmínek zvířat.
(54) Tato ustanovení se doplňují dalším ustanovením obecnějšího charakteru, podle kterého by měly režimy podpory stanovit, že žádnou podporu nelze přidělit na zahájené práce nebo na činnosti podniku do té doby, dokud není řádně předložena žádost o podporu dotčenému příslušnému orgánu, neboť podpora poskytnutá se zpětným účinkem na činnosti, které již příjemce zahájil, by se nemohla považovat za podporu s podněcujícím prvkem, který musí obsahovat každá nevyrovnávací podpora, aby byla prohlášena za podporu slučitelnou se společným trhem [43].
(55) Ve světle ustanovení výše uvedených v 29. až 31. bodu odůvodnění Komise shledává, že veškeré podmínky vyjádřené v 53. a 54. bodě odůvodnění jsou splněny, pokud míry podpory uvedené v předloze vyjadřují hrubý ekvivalent příspěvku a pokud podpory vždy obsahují podněcující prvek a nemají zpětný účinek, jinak řečeno nejsou poskytnuté na práce zahájené před předložením žádosti ve správné a náležité formě.
(56) V tomto kontextu Komise, která byla vyzvaná, aby se vyjádřila na základě dostupných informací, konstatuje, že zamýšlené podpory jsou slučitelné se společným trhem, pokud jsou vyhrazené příjemcům, kteří zahájili práce až po předložení žádosti o podporu příslušnému orgánu a pokud míry podpor stanovených v předloze vyhlášky vyjadřují hrubý ekvivalent příspěvků.
Podpory stanovené v článku 3 předlohy vyhlášky
(57) V průběhu zahájení postupu podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy, pokud jde o podpory stanovené v čl. 6 odst. 1 a 2 zákona č. 39 pro zpracování bergamotu a uvádění získaného esenciálního oleje na trh, bylo zdůrazněno, že dodržování míry podpory a ostatních ustanovení stanovených pokyny pro státní podpory pro regiony a rámcem Společenství pro státní podpory malým a středním podnikům, nebylo prokázáno.
(58) Článek 3 předlohy vyhlášky přináší upřesnění o míře financování zamýšlených opatření.
(59) Uvedená míra podpory (50 %) je přijatelná, protože bez ohledu na uvažovaný ekvivalent příspěvku, odpovídá míře, která byla schválena Komisí pro Kalábrii v rámci přezkoumání mapy státních podpor pro regiony v Itálii [44], a povaha popsaných způsobilých výdajů ukazuje, že se jedná o podporu na původní investice ve smyslu bodu 4.4 výše uvedených pokynů.
(60) Obdobné úvahy platí také tehdy, pokud se o podporách uvažuje ve světle nařízení (ES) č. 70/2001.
Nicméně, a bez ohledu na uplatnitelný text Společenství, Komise není s to stanovit, zda žádost o podporu bude předcházet zahájení provádění investičních projektů.
(61) V tomto kontextu může Komise odstranit pochybnosti, které již vyjádřila ve věci slučitelnosti analyzovaných podpor na zpracování a uvádění na trh se společným trhem pouze tehdy, pokud je podpora přidělena výhradně těm žadatelům, kteří předloží žádost o podporu před zahájením investic.
Podpory stanovené podle článku 4 předlohy vyhlášky
(62) Podle údajů obsažených v 36. bodě odůvodnění Komise konstatuje, že předpokládané veřejné finanční zásahy představují finanční účast členského státu na spolufinancování opatření pro rozvoj venkova ve smyslu článku 51 nařízení (ES) č. 1257/1999 [45] a nepředstavují tudíž podle stejného článku státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Podpory stanovené podle článku 5 předlohy vyhlášky
(63) Pokud jde o podpory na zahájení činnosti, jejichž podmínky poskytování jsou popsány v 39. bodě odůvodnění, Komise konstatuje, že text předlohy vyhlášky obsahuje ve věci dodržování ustanovení pokynů (viz 38. bod odůvodnění) výslovný závazek.
Nicméně, na jedné straně je vhodné objasnit, že podpory budou muset dodržovat zejména bod 10.3 pokynů, který stanoví pravidla, která musí dodržovat seskupení producentů, aby se stala způsobilá pro podporu. Na druhé straně je vhodné upřesnit, že intenzity stanovené v tabulce B.I projektu, který uvádí snížení podpory o 20 % za rok, se musejí vypočítat podle bodu 10.5 pokynů se snížením o 20 procentních bodů za rok a nikoliv snížením procenta použitelného v předchozím roce o 20 %.
(64) Pokud jde o podpory při zavádění systémů jakosti a osvědčování produktů s chráněným označením původu a ekologických produktů, jejichž podmínky poskytování jsou popsány ve 40. bodě odůvodnění, Komise konstatuje, že náležitá ustanovení pokynů (v tomto případě ustanovení 13. bodu odůvodnění) se úplně dodržují. Podpory, které se týkají kontroly a osvědčování ekologických metod produkce jsou tak ve shodě s ustanoveními bodu 13.4 posledního odstavce pokynů a je možné na ně, jakožto na podpory určené k usnadnění rozvoje některých činností nebo některých hospodářských regionů, použít výjimku stanovenou v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, aniž by došlo k porušení podmínek obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství; stejně jako podpory na vytváření kontrolních systémů a systémů osvědčování jakosti podle nařízení (EHS) č. 2081/92, které v příslušném období postupně klesají až až do svého zániku, jak rovněž stanoví výše uvedený bod 13.4.
(65) Podpory určené ke krytí výdajů, které souvisejí se zaváděním programů pro zajištění jakosti ISO a HACCP, jsou rovněž v souladu s většinou požadavků, které vyplývají z bodu 13.2 pokynů.
Nicméně strop 100000 EUR na příjemce a období tří let stanovený ve třetím odstavci tohoto bodu představuje součet podpor uplatnitelných na různé výdajové položky, mezi nimiž figurují náklady spojené se zaváděním norem pro zajištění jakosti a systémů auditu životního prostředí a krytí poplatků požadovaných schválenými certifikačními subjekty; ale podle tabulky B.II přílohy článku 5 předlohy vyhlášky se předpokládá, že výše uvedený strop platí pouze pro náklady, které jsou spojené se zaváděním norem na zajištění jakosti a systémů auditu životního prostředí, zatímco krytí poplatků požadovaných schválenými certifikačními subjekty žádnému stropu podřízeno není, což umožňuje překročení 100000 EUR, pokud se sčítají podpory, které se týkají těchto dvou výdajových položek.
Je tudíž vhodné podřídit schválení podpory podmínce, že souhrn daných podpor skutečně dodržuje řečený strop.
(66) Vzhledem ke všem těmto prvkům musí Komise dojít k závěru, že na podpory, které se týkají kontroly a osvědčování metod ekologického zemědělství, jakož i na podpory na vytváření kontrolních systémů a osvědčování systémů jakosti podle nařízení (EHS) č. 2081/92, se může jakožto na podpory určené k usnadnění rozvoje některých činností nebo některých hospodářských regionů vztahovat výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, aniž by došlo k narušení podmínek obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství, s výhradou podmínky týkající se dodržování stropu stanoveného v bodě 13.2 třetím odstavci pokynů.
Podpory stanovené podle článku 6 předlohy vyhlášky
(67) Podle údajů tabulky přiložené k článku 6 se budou veřejné finanční zásahy týkat pouze infrastruktur obecného zájmu.
(68) Uvedené zásahy mohou být v takovém případě považovány za zásahy, které nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Podpory stanovené podle článku 7 předlohy vyhlášky
(69) Pokud jde o podpory na výzkum pro bergamot jakožto citrusový plod, Komise ve světle tabulky přiložené k článku 7 konstatuje, že podmínky uvedené ve Sdělení Komise z roku 1998 o změně rámce Společenství pro státní podpory pro výzkum a vývoj jsou splněny. Na uvedené podpory, jakožto na podpory určené k usnadnění rozvoje některých činností nebo některých hospodářských regionů, se tudíž může vztahovat výjimka stanovená v čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, aniž by došlo k porušení podmínek obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství.
(70) Pokud jde o podpory na výzkumu související s bergamotovou esencí, Komise ve světle tabulky přiložené k článku 7 konstatuje, že způsobilé výdaje a míry podpory odpovídají mírám stanoveným rámcem Společenství pro státní podpory pro výzkum a vývoj. Pojmy průmyslový výzkum a předběžné činnosti pro konkurenceschopnost nejsou definovány, ale tabulka obsahuje odkaz na uvedený rámec Společenství.
Pro větší srozumitelnost je vhodné rozhodnout, že na podpory stanovené na výzkum esence bergamotu se může vztahovat výjimka stanovená v čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy za předpokladu, že pojmy průmyslový výzkum a předběžné činnosti pro konkurenceschopnost odpovídají pojmům uvedeným v příloze I výše uvedeného rámce.
Podpory stanovené podle článku 8 předlohy vyhlášky
(71) Pokud jde o reklamní činnosti, Komise poznamenává, že uvažované podpory budou přidělovány současně pro bergamot jakožto ovoce i pro produkty, které se z něho odvozují (jinak řečeno bergamotová esence).
Reklama, která se týká bergamotu jakožto ovoce
(72) Pokud se jedná o reklamu, která se týká bergamotu jakožto ovoce, stanoví pokyny Společenství pro státní podpory na reklamu produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy o ES, a některých produktů, na něž se příloha I nevztahuje, určitý počet podmínek, aby se na podpory mohla vztahovat výjimka stanovená v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy: zamýšlená reklamní kampaň nesmí splňovat žádné z vyjádřených záporných kritérií (reklama, která přehnaně zdůrazňuje původ produktů, reklama jednotlivých podniků, reklamní kampaň, která je v rozporu s odvozeným právem Společenství) a musí vyhovovat alespoň jednomu ze stanovených kladných kritérií (v zemědělském odvětví reklama zaměřená na přebytkové produkty nebo na nedostatečně využívané druhy, na nové produkty nebo náhradní produkty, které dosud nejsou přebytečné, na vysokojakostní produkty – včetně těch, které jsou vyrobené nebo získané podle výrobních metod šetrných k životnímu prostředí jako ekologické produkty – na rozvoj určitých regionů, na rozvoj malých a středních podniků). Navíc musí míra podpory dosahovat 50 % nákladů a s ohledem na závažnost některých zmíněných kladných kritérií je možné ji zvýšit až na 75 % výdajů v případě reklamy ve prospěch produktů vyráběných MSP, které jsou umístěné v oblastech, které mohou přijímat podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy.
(73) Komise konstatuje, že podpory budou přidělovány při dodržení alespoň jednoho z kladných kritérií (reklama na ekologické produkty) vyjádřených v pokynech Společenství pro státní podporu na reklamu produktů, na něž se vztahuje příloha I Smlouvy o ES a některých produktů, na které se příloha I nevztahuje, a bez žádného ze záporných kritérií vyjádřených v těchto pokynech (druhotná povaha původu v šířeném poselství, vyloučení jakékoliv reklamy pro jednotlivé podniky, dodržování nařízení použitelných na uvedené produkty i směrnice 2000/13/ES).
Zamýšlená 50 % míra podpory odpovídá míře stanovené uvedenými předpisy, stejně jako navýšení na 75 % pro malé nebo střední podniky vzhledem k tomu, že Kalábrie je region podporovaný ve smyslu čl. 87 odst.
(74) Vzhledem ke všem těmto okolnostem Komise došla k závěru, že na zamýšlené podpory na reklamu pro bergamot jakožto ovoce by se mohla vztahovat výjimka stanovená v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
Reklama týkající se bergamotové esence
(75) Pokud jde o reklamu, která se týká se bergamotové esence, Komise při zahájení postupu stanoveného v čl. 88 odst.
2 Smlouvy zdůraznila, že dodržení náležitých ustanovení pokynů pro státní podpory určené regionům, nebylo prokázáno (viz bod odůvodnění 19 f). Nicméně je třeba konstatovat, že bergamotová esence je produkt mimo přílohu I, který obsahuje převažující část produktů, na něž se příloha I vztahuje.
Podle 9. bodu odůvodnění se na ni rovněž vztahují pokyny Společenství pro státní podpory na reklamu produktů, na které se vztahuje příloha I Smlouvy o ES a některých produktů, na které se příloha I nevztahuje.
(76) Vzhledem k tomu, že předloha vyhlášky předložená italskými orgány stanoví pro bergamotovou esenci stejné podpory, jako podpory pro bergamot jakožto ovoce, Komise dospěla k závěru, že na podpory na reklamu pro bergamotovou esenci se rovněž může vztahovat výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, jakožto na podpory určené na usnadnění rozvoje některých činností nebo některých hospodářských regionů, aniž by došlo k porušení podmínek obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství.
(77) Pokud jde o podpory na poskytování a šíření všeobecných informací Komise konstatuje, že příjemci mohou být jednak producenti bergamotu a jednak producenti esenciálního bergamotového oleje.
Poskytování a šíření obecných informací ve prospěch producentů bergamotu
(78) Komise uvádí, že zahrnuté služby spadají do bodu 14 pokynů [46].
Zároveň ve světle tabulky E přiložené k článku 8 konstatuje, že veškeré náležité podmínky uvedených bodů (míra nebo částka podpory, přístupnost služeb) jsou dodrženy.
(79) Na uvedené podpory se tedy může vztahovat výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, jakožto na podpory, které jsou určené k usnadnění rozvoje některých činností nebo některých hospodářských regionů, aniž by došlo k porušení podmínek obchodu v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství.
Poskytování a šíření všeobecných informací ve prospěch producentů esenciálního bergamotového oleje
(80) Komise uvádí, že tabulka E přiložená k článku 8 předlohy vyhlášky spočívá rovněž na ustanoveních pokynů, pokud se podpory týkají producentů esenciálního bergamotového oleje.
Jak uvedeno výše, esenciální bergamotový olej však není součástí přílohy I Smlouvy a podpory, které se ho týkají bez ohledu na jejich formu, nemohou být zahrnuty v pokynech, ale musí se řídit ustanoveními zmíněnými v 52. bodě odůvodnění čtvrté odrážce.
(81) - pro služby poskytnuté externími poradci nesmí podpora překročit 50 % nákladů na tyto služby; uvedené služby nemají charakter stálé nebo pravidelné činnosti ani nesouvisí s obvyklými provozními náklady podniku na služby, jako například běžné daňové poradenství, pravidelné právní služby nebo reklama,
- hrubá podpora účasti na veletrzích a výstavách nepřekročí 50 % zvýšených nákladů vynaložených na pronájem, zřízení a provoz stánku (toto vynětí se použije pouze při první účasti podniku na daném veletrhu nebo výstavě).
(82) Bez ohledu na velikost příjemce se opatření nebude považovat za státní podporu za předpokladu, že se dodrží veškeré hmotné a formální podmínky stanovené nařízením (ES) č. 69/2001.
VI. Závěry
(83) - podpory podle článku 2 předlohy vyhlášky jsou slučitelné se společným trhem za předpokladu, že jsou vyhrazené příjemcům, kteří zahájili práce až po předložení žádosti o podporu u příslušného orgánu, a že míry uvažované podpory vyjadřují hrubý ekvivalent příspěvku,
- podpory podle článku 3 předlohy vyhlášky jsou slučitelné se společným trhem za předpokladu, že jsou přidělené pouze těm, kteří předloží žádost o podporu před zahájením svých investic,
- podpory podle článku 4 předlohy vyhlášky nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy,
- podpory podle článku 5 předlohy vyhlášky určené na kontroly prováděné v odvětví ekologických produktů a na vytváření systémů kontroly a osvědčování jakosti podle nařízení (EHS) č. 2081/92 jsou slučitelné se společným trhem,
- podpory podle článku 5 předlohy vyhlášky určené na zahájení nebo rozšíření aktivit seskupení producentů a podpory podle stejného článku určené ke krytí poplatků, které požadují schválené certifikační subjekty pro prvotní osvědčení systémů zajištění jakosti a obdobných systémů, jsou slučitelné se společným trhem za předpokladu, že souhrn podpor určených k pokrytí výdajů, které souvisejí se zaváděním programů zajištění jakosti ISO a HACCP a poplatků požadovaných certifikačními subjekty, jsou omezené na 100000 EUR na příjemce a na období tří let,
- podpory podle článku 6 předlohy vyhlášky nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy,
- podpory podle článku 7 předlohy vyhlášky určené pro bergamot jakožto ovoce jsou slučitelné se společným trhem,
- podpory podle článku 7 předlohy vyhlášky určené pro bergamotovou esenci budou slučitelné se společným trhem za předpokladu, že pojmy průmyslový výzkum a předběžné činnosti pro konkurenceschopnost odpovídají pojmům, které jsou uvedené v příloze I rámce Společenství pro státní podpory na výzkum a vývoj,
- podpory podle článku 8 předlohy vyhlášky určené pro reklamu ve prospěch bergamotu jakožto ovoce a bergamotové esence jsou slučitelné se společným trhem,
- podpory podle článku 8 předlohy vyhlášky určené na poskytování a šíření všeobecných informací ve prospěch producentů bergamotu jsou slučitelné se společným trhem,
- podpory podle článku 8 předlohy vyhlášky určené na poskytování a šíření všeobecných informací ve prospěch producentů esenciálního bergamotového oleje, kteří odpovídají vymezení pojmu Společenství pro malé a střední podniky, jsou slučitelné se společným trhem za předpokladu, že jsou splněny podmínky stanovené článkem 5 nařízení (ES) č. 70/2001,
- bez ohledu na velikost příjemce nepředstavují podpory podle článku 8 předlohy vyhlášky určené na poskytování a šíření obecných informací ve prospěch producentů esenciálního bergamotového oleje státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy za předpokladu, že jsou dodržovány veškeré hmotné a formální podmínky stanovené nařízením (ES) č. 69/2001.
(84) Protože italské orgány oznámily, že přerušily mechanismy poskytování finančních zdrojů uvedených v zákoně č. 39 (viz 21. bod odůvodnění), není nutné uvažovat o vymáhání neprávem přijatých podpor,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory podle článku 4 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 4 předlohy vyhlášky sdělené italskými orgány po zahájení postupu podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy s ohledem na články 4 a 6 uvedeného zákona, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 2 předlohy vyhlášky, jsou slučitelné se společným trhem za předpokladu, že podpory jsou vyhrazené příjemcům, kteří zahájili práce až po předložení žádosti o podporu u příslušných orgánů a že míry podpory plánované v předloze vyhlášky vyjadřují hrubý ekvivalent příspěvku.
Článek 3
Podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 3 předlohy vyhlášky, jsou slučitelné se společným trhem za předpokladu, že podpory jsou přidělené výhradně těm žadatelům, kteří předloží žádost o podporu před zahájením svých investic.
Článek 4
Podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 5 předlohy vyhlášky, jsou slučitelné se společným trhem za předpokladu, že veškeré podpory určené ke krytí výdajů souvisejících se zaváděním programů zajištění jakosti ISO a HACCP a poplatky požadované certifikačními subjekty nepřekročí 100000 EUR na příjemce a období tří let.
Článek 5
Podpory podle článku 4 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 6 předlohy vyhlášky, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Článek 6
1. Podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 7 předlohy vyhlášky, jsou slučitelné se společným trhem, jestliže jsou zaměřené na bergamot jakožto ovoce.
2. Podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanoveny článkem 7 předlohy vyhlášky, jsou slučitelné se společným trhem, jestliže jsou zaměřené na bergamotovou esenci za předpokladu, že pojmy průmyslový výzkum a předběžné činnosti pro konkurenceschopnost odpovídají pojmům, které jsou uvedené v příloze I rámce Společenství pro státní podpory na výzkum a vývoj.
Článek 7
1. Podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 8 předlohy vyhlášky, jsou slučitelné se společným trhem, jestliže jsou zaměřené na reklamní opatření.
2. Podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 8 předlohy vyhlášky, jsou slučitelné se společným trhem, jestliže jsou zaměřené na opatření pro poskytování a šíření všeobecných informací ve prospěch producentů bergamotu.
3. Podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanovené článkem 8 předlohy vyhlášky, jsou slučitelné se společným trhem, jestliže jsou zaměřené na opatření pro poskytování a šíření všeobecných informací ve prospěch producentů esenciálního bergamotového oleje, kteří odpovídají vymezení pojmu Společenství pro malé a střední podniky za předpokladu, že jsou splněny podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 70/2001.
4. Bez ohledu na velikost příjemce, podpory podle článku 6 zákona č. 39 ze dne 25. února 2000, jejichž podmínky uplatnění jsou stanoveny článkem 8 předlohy vyhlášky na poskytování a šíření všeobecných informací ve prospěch producentů esenciálního bergamotového oleje, nepředstavují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy za předpokladu, že jsou dodrženy všechny hmotné a formální podmínky stanovené v nařízení (ES) č. 69/2001.
Článek 8
Itálie informuje Komisi do dvou měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních přijatých v souladu s ustanoveními článků 2, 3, 6 a 7.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. července 2005
o státní podpoře, kterou Francie poskytuje dvěma turistickým lodím s cílem podpořit rozvoj Francouzské Polynésie
(oznámeno pod číslem K(2005) 2731)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/219/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998, kterým se stanoví nová pravidla pro podporu lodního stavitelství [1],
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články [2] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Komise svým rozhodnutím 1999/719/ES [3] schválila rozvojovou podporu na stavbu dvou lodí, R3 a R4.
Tato podpora byla schválena za podmínky, že obě lodě budou využívány výhradně ve Francouzské Polynésii, a to po dobu nejméně pěti let.
(2) Dopisem ze dne 3. října 2002 Francie Komisi informovala, že francouzské orgány souhlasily s tím, aby obě lodě mohly být do určité míry využívány mimo Francouzskou Polynésii.
(3) Dopisem ze dne 2. dubna 2003 Komise informovala Francii o svém rozhodnutí zahájit ohledně předmětné podpory řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(4) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [4].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k podpoře podaly své připomínky.
(5) Komise obdržela připomínky od jedné zúčastněné strany.
Předala je Francii, která se k nim vyjádřila dopisem ze dne 15. září 2003.
(6) Komise od Francie obdržela další dopisy ze dne 11. června 2003, 13. října 2003, 10. února 2004, 24. března 2004, 3. června 2004 a 10. května 2005.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
(7) Obě téměř totožné turistické lodě R3 a R4, jež byly dodány v měsíci květnu a září roku 1999, byly postaveny podnikem "Chantiers de l'Atlantique", který má sídlo ve Francii.
Lodě byly způsobilé pro poskytnutí francouzské rozvojové podpory, neboť byly určeny k podpoře cestovního ruchu ve Francouzské Polynésii, území, které může využívat rozvojových podpor na stavbu lodí podle pravidel OECD a Společenství.
(8) Původními majiteli lodí R3 a R4 byli francouzští soukromí investoři.
Na základě jejich investice do lodí jim byla poskytnuta daňová úleva v souladu s režimem daňových podpor na investice ve francouzských zámořských departementech a územích [5], tzv. "zákon Pons".
V rozhodnutí 1999/719/ES byla podpora oceněna na 41,6 % hodnoty lodí.
(9) V rámci režimu stanoveného zákonem Pons se majitelé lodí R3 a R4 zavázali, že lodě za výhodnou cenu na pět let pronajmou společnosti Renaissance Financial a že jí je po uplynutí této lhůty prodají za nižší cenu, než je tržní cena.
(10) Podpora uživateli tedy měla být poskytnuta prostřednictvím majitelů, a to jak každoročně, tak v podobě jednorázového zisku po uplynutí pětiletého období.
Schválení podpory bylo v rozhodnutí 1999/719/ES podmíněno tím, že pro zajištění "rozvojové" povahy podpory se lodě budou využívat výhradně ve Francouzské Polynésii po období nejméně pěti let.
Tato podmínka týkající se využití lodí přestala platit v květnu, respektive v září roku 2004.
(11) Společnost Renaissance Financial šla v září 2001 do konkursu.
Po dohodě s majiteli (francouzskými soukromými investory) byla koncem roku 2004 mezi společností Renaissance Financial a provozovateli plavidel zrušena dohoda týkající se lodí R3 a R4.
(12) Majitelé lodí tudíž museli najít nového uživatele.
Nabídku na obě lodě předložila pouze společnost P&O Princess Cruises (dále jen "P&O PC").
V srpnu 2002 tedy majitelé lodí podepsali se společností P&O PC dohodu, která stanoví, že společnost si lodě pronajme na tři roky a poté je odkoupí.
Společnost P&O PC tehdy byla samostatnou zaregistrovanou společností, avšak v dubnu 2004 ji převzala společnost Carnival Corporation a byla rozdělena na dvě dceřiné společnosti (P&O Cruises a Princess Cruises).
(13) Loď R3 byla přejmenována na Pacific Princess a plaví se po celém Tichém oceánu, a to i v Austrálii a na Aljašce.
Loď R4 byla přejmenována na Tahitian Princess a kotví na Tahiti ve Francouzské Polynésii.
Většinou se plaví mezi ostrovy Francouzské Polynésie, ale pluje rovněž po jiných oblastech, jako jsou Cookovy ostrovy a ostrovy Samoa (Plavecké ostrovy).
Lodě provozuje společnost Princess Cruises.
(14) Navzdory tomu, že v rozporu s podmínkou uloženou rozhodnutím 1999/719/ES se v těchto nových ujednáních počítalo s využitím lodí mimo Francouzskou Polynésii, francouzské daňové orgány toto řešení povolily a rozhodly, že daňová zvýhodnění poskytnutá na základě zákona Pons mohou být ponechána.
(15) Na základě článku 16 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [6], může Komise v případech zneužití podpory zahájit formální vyšetřovací řízení.
Komise o této možnosti Francii informovala v dopise ze dne 18. října 2002, ale Francie nereagovala.
(16) Vzhledem k jasným podmínkám, které Komise v rozhodnutí 1999/719/ES uložila, a vzhledem k tomu, že vyšlo najevo, že obě lodě jsou alespoň částečně využívány mimo Francouzskou Polynésii, měla Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení za to, že podmínka uvedená v rozhodnutí z roku 1999 není dodržena, a proto pojala podezření, že státní podpora může být uskutečňována protiprávně.
III. PŘIPOMÍNKY, KTERÉ SDĚLILY ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(17) Akciová společnost European Corporate Partners (ECP), jež je spoluvlastníkem lodě R3, předložila své připomínky v dopise ze dne 16. července 2003.
ECP se domnívá, že i přes změnu využívání lodí jsou podmínky pro jejich provozování stále dodrženy.
Společnost Princess Cruises se uvolila, že věnuje 4 miliony amerických dolarů na místní výdaje v oblasti rozvoje cestovního ruchu a že co možná nejvíce využije místní pracovní síly.
Francouzská Polynésie z toho bude mít podle společnosti ECP roční finanční zisk ve výši 30 milionů EUR.
Společnost ECP rovněž prohlásila, že Princess Cruises se zaměřuje na větší část trhu než je ta, v níž působila společnost Renaissance Financial, což by mohlo vést ke zvýšení místních výdajů.
Společnost ECP rovněž tvrdí, že v případě Francouzské Polynésie je třeba pro změření celkového kladného dopadu opatření hodnoty 2,5 krát vynásobit.
Pokud jde o aspekt rozvoje, ECP zdůrazňuje, že výdaje realizované mimo Francouzskou Polynésii v oblastech, jež jsou rovněž způsobilé pro příjem podpor na rozvoj, musejí být rovněž zohledněny v rámci odhadu dopadu lodí na celkový rozvoj.
(18) ECP rovněž tvrdí, že z důvodu vyšší moci (události z 11. září 2001) bylo nezbytné změnit provozovatele a upravit podmínky pro provozování lodí.
Konečně má za to, že zásada proporcionality by Komisi měla dovést k závěru, že řešení, jež bylo s P&O PC nalezeno, bylo vzhledem k obtížným okolnostem to nejlepší.
IV. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(19) Francie má v zásadě za to, že podmínky uložené rozhodnutím 1999/719/ES jsou dodržovány pokud jde nové využití lodí, poněvadž dopad na rozvoj je zejména v případě Francouzské Polynésie a jiných oblastí, jež jsou způsobilé pro příjem podpor na rozvoj obecně, v souladu se základními cíli rozhodnutí.
Francie se rovněž domnívá, že je důležité, aby obě lodě byly posuzovány společně, přestože jejich využití je v současné době rozdílné.
(20) Francie kromě toho níže uvedenými argumenty zdůvodňuje své povolení nového využití lodí.
(21) Počet zastávek v oblastech, jež jsou způsobilé pro příjem podpor na rozvoj, je vcelku totožný jako v případě využití, s nímž se původně počítalo.
(22) Celkový dopad na rozvoj, vycházející z nového využití, je velmi podobný dopadu, jenž se předpokládal v případě Francouzské Polynésie na začátku.
(23) Snížení dopadu na rozvoj vyplývající ze skutečnosti, že po jeden rok lodě nebyly v důsledku úpadku společnosti Renaissance Financial provozovány, nemusí být nezbytně vyváženo prodloužením podmínek pro využívání lodí, neboť k úpadku došlo v souvislosti s vyšší mocí (teroristické útoky z 11. září 2001).
(24) Za účelem částečné kompenzace časové ztráty za období, v němž lodě nebyly provozovány, prodloužila Francie požadavek na využívání obou lodí o čtyři, respektive pět let, tj. do poloviny roku 2005, a majitel tuto podmínku přijal.
(25) Princess Cruises se rozhodla nadále provozovat alespoň jednu z lodí ve Francouzské Polynésii do dubna 2006 a v současné době s vládou Francouzské Polynésie jedná o svém dalším širším působení na tomto území.
(26) Ve svých dalších sděleních má Francie za to, že výdaje za obě lodě v oblastech, které mohou využívat podpor na rozvoj, dosahují výše 28,9 milionů EUR ročně, z toho 78 % ve Francouzské Polynésii, což činí 22,5 milionů EUR ročně.
Celkové výdaje způsobené novým využíváním lodí ve Francouzské Polynésii by tudíž dosáhly 175,5 milionu EUR (viz tabulka).
Tabulka
Odhad výdajů na lodě Pacific Princess (dříve-R3) a Tahitian Princess (dříve-R4) ve Francouzské Polynésii
(v milionech EUR) _BAR_
Provozovatel _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ Celkem _BAR_
Společnost Renaissance Financial _BAR_ 5,8 _BAR_ 44 _BAR_ 34,5 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 84,3 _BAR_
Majitelé [7] _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 8,5 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 8,5 _BAR_
Společnost Princess Cruises _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 7,8 _BAR_ 22,5 _BAR_ 22,5 _BAR_ 22,5 _BAR_ 7,4 _BAR_ 82,7 _BAR_
Celkem _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 175,5 _BAR_
(27) Francie souhlasí s připomínkami, které vznesla společnost ECP.
V. Posouzení
Právní základ posouzení
(28) Čl. 87 odst. 1 Smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, jestliže nespadají do oblasti působnosti výjimek podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy.
(29) S ohledem na čl. 87 odst. 3 Smlouvy Rada přijala směrnici 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podpoře lodního stavitelství [8], podle níž byla tato podpora původně oznámena a schválena. V souladu s čl. 4 odst. 7 uvedené směrnice se v případě podpor, jež jsou poskytovány jako podpory na rozvoj rozvojové zemi, nepoužije strop pro podpory na provoz. Komise při posuzování slučitelnosti podpory na rozvoj se společným trhem:
- ověří, že zamýšlená podpora spadá do oblasti působnosti dohody pracovní skupiny č. 6 OECD týkající se výkladu článků 6, 7 a 8 dohody OECD o exportních úvěrech na export lodí,
- ověří specifický aspekt "rozvoje" zamýšlené podpory [9].
(30) Komise při schvalování podpory tedy ověřila aspekt "rozvoje".
Ve svém rozhodnutí 1999/719/ES, jímž schvaluje podporu, uvádí:
"Je zřejmé, že pokud lodě nebudou provozovány ve Francouzské Polynésii, nepřinesou tomuto území žádný hospodářský rozvoj.
Je tudíž důležité, aby podpora byla podmíněna tím, že tyto lodě budou provozovány ve Francouzské Polynésii.
Francie se zavázala, že budou provozovány výhradně na tomto území po dobu nejméně pěti let.
Komise se rozhodla podporu schválit pouze za této podmínky, aby nebyla zpochybněn aspekt "rozvoje projektu." "
(31) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v roce 2003 uvedla, že Francie připustila, že jedna z lodí, Pacific Princess, dříve R3, je trvale provozována mimo Francouzskou Polynésii a že druhá loď, Tahitian Princess, dříve R4, ačkoli kotví v Papeete, hlavním městě Francouzské Polynésie, je rovněž příležitostně využívána v oblastech, které nejsou součástí Francouzské Polynésie.
(32) Na základě této připomínky a vzhledem k jasným podmínkám, které Komise v rozhodnutí 1999/719/ES uložila, a vzhledem k tomu, že obě lodě jsou alespoň částečně využívány mimo Francouzskou Polynésii, měla Komise za to, že podmínka uložená rozhodnutím z roku 1999 již není dodržena, a proto pojala podezření, že státní podpora je protiprávní.
(33) Pravidla pro vyhodnocení, že státní podpora je zneužívána, jsou uvedena v článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999.
Tento článek sám odkazuje na obvyklá pravidla týkající se formálního vyšetřovacího řízení a řízení, která se použijí v případě protiprávních podpor.
(34) Toto posouzení se tudíž zaměří na otázku, zda podpora může být slučitelná se společným trhem na základě rozhodnutí 1999/719/ES a ustanovení týkajících se podpor na rozvoj, jež jsou obsažena v pravidlech pro státní podpory, která upravují stavbu lodí.
Posouzení slučitelnosti podpory
(35) Komise zaprvé poznamenává, že lodě prokazatelně nebyly využívány v souladu s rozhodnutím 1999/719/ES.
(36) Komise tudíž posoudí, zda podpora poskytnutá v roce 1999 může přesto být považována za slučitelnou se společným trhem ve světle nových skutečností zjištěných během tohoto vyšetřování a na základě původního cíle uvedené podpory, tj. zvláštního dopadu na hospodářský rozvoj Francouzské Polynésie.
(37) Je třeba posoudit dva hlavní aspekty, kterými jsou dopady teroristických útoků z 11. září 2001 a zvláštní dopad na hospodářský rozvoj Francouzské Polynésie.
Dopady 11. září 2001
(38) Komise ve více rozhodnutích o státních podporách [10] uznala, že teroristické útoky z 11. září 2001 je třeba v případě odvětví námořních plaveb považovat za výjimečné okolnosti.
Komise tudíž považuje za přijatelný argument, který uvedla Francie a společnost ECP a podle kterého tyto události představují vyšší moc.
(39) Komise má za to, že v tomto případě měly teroristické útoky z 11. září 2001 dvojí dopad.
(40) Zaprvé přispěly k úpadku společnosti Renaissance Financial.
Je-li pravda, že společnost Renaissance Financial již měla finanční problémy před 11. zářím 2001, důsledek teroristických útoků byl na trh v oblasti výletních plaveb rozhodující, neboť potenciální investoři odstoupili od jakýchkoli investic do společnosti.
Vzhledem k obtížím při hledání nového provozovatele a vzhledem ke složitým právním problémům, které měly být vyřešeny mezi konkursním správcem společnosti Renaissance Financial, majiteli, francouzskou vládou a novým provozovatelem, trvalo téměř rok, než byly lodě opět uvedeny do provozu.
V důsledku toho skutečnost, že lodě téměř po jeden rok nebyly provozovány, a snížení dopadu na rozvoj, které z toho pro Francouzskou Polynésii vyplývá, mohou být spjaty s vyšší mocí, kterou představují události z 11. září 2001.
(41) Za druhé, události z 11. září 2001 ovlivnily v krátkodobém a střednědobém výhledu podnikání v oblasti plaveb; důsledkem bylo, že společnosti byly nuceny snížit ceny, aby si udržely zákazníky, a potenciální zákazníci se na dlouhých vzdálenostech více zdráhají cestovat letadlem.
Vzhledem k tomu, že Francouzská Polynésie je daleko od Spojených států i Evropy, z finančního hlediska se provozování výletních lodí stalo obtížnějším.
Přesto, že tento dopad již odezněl, až do roku 2003 byl patrný.
(42) Komise má na základě výše zmíněných připomínek za to, že období, po které lodě nebudou z důvodu okolností spjatých s teroristickými útoky provozovány, nemá být kompenzováno a lze je tudíž odečíst z dopadu na rozvoj, jenž je pro zdůvodnění podpory vyžadován.
Dopady na rozvoj
(43) Komise posoudila dopady na rozvoj, které přináší využívání lodí, a porovnala je s původními předpoklady.
(44) Komise souhlasí s požadavkem Francie, že dopady obou lodí na rozvoj by měly být posuzovány společně, neboť obě lodě již byly společně posuzovány v rámci rozhodnutí 1999/719/ES.
Kromě toho je z hlediska rozvoje důležitý celkový dopad, a nikoli skutečnost, které z obou lodí jej lze připsat.
(45) Komise se však nedomnívá, že je třeba zohlednit dopady na rozvoj ve všech oblastech, které mohou využívat rozvojových podpor, neboť původní rozhodnutí se týkalo pouze dopadů na rozvoj ve Francouzské Polynésii.
Zohlednění dopadů v dalších oblastech nebo zemích by znamenalo změnu původního cíle podpory.
(46) Komise v původním rozhodnutí opírala své schválení podpory o roční výdaje odhadované přibližně na 44 milionů EUR, tzn. 5 x 44 = 220 milionů EUR na pětileté období.
(47) Odečteme-li čas ztracený v důsledku událostí z 11. září (jeden rok), dopady na rozvoj, které by byly nezbytné pro splnění původního rozhodnutí, by se stanovily takto: 4 roky x 44 = 176 milionů EUR.
Výdaje způsobené provozováním lodí na Francouzské Polynésii, jež jsou v současné době vypočítány na 175,5 milionu EUR, se prakticky rovnají této částce.
(48) Lze tedy dospět k závěru, že vzhledem k vyšší moci, kterou představují útoky z 11. září, lodě na základě předcházejícího a budoucího provozování, jež je v současné době známo, budou mít podobný dopad na rozvoj, s jakým se původně počítalo.
(49) Komise se tudíž domnívá, že zvláštní dopad podpory na rozvoj je zaručen, že podmínky pro schválení podpory jsou splněny a že podpora tedy nebyla zneužita.
VI. Závěr
(50) Komise shledává, že Francie v rozporu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy protiprávně změnila podmínky pro poskytnutí podpory na rozvoj, jež byla schválena na stavbu dvou lodí. Protože však dopad na rozvoj Francouzské Polynésie a čas ztracený z důvodu vyšší moci odpovídají původním předpokladům, je podpora slučitelná se společným trhem, a zejména s pravidly, jimiž se řídí podpory na rozvoj pro odvětví stavby lodí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Francie uskutečňuje jakožto podporu na rozvoj pro stavbu lodí Pacific Princess (dříve R3) a Tahitian Princess (dříve R4) v podobě daňových úlev, je na základě čl. 87 odst. 3 písm. e) Smlouvy slučitelná se společným trhem.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2004
o státní podpoře, kterou Itálie hodlá poskytnout zemědělskému podniku "Cooperativa Agricola Moderna" S.c.r.l.
(oznámeno pod číslem K(2004) 3639)
(Pouze italské znění je závazné)
(2006/224/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na čl. 88, odst.2, první odstavec,
poté, co byly zúčastněné strany vyzvány [1] k předložení připomínek v souladu se zmíněným článkem, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP ŘÍZENÍ
(1) Dopisem ze dne 8. února 2001, zaevidovaným dne 9. února 2001, Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie ohlásilo Komisi předmětné opatření podle ustanovení čl. 88, odst. 3 Smlouvy o ES.
(2) Dopisy ze dne 21. srpna 2001 zaevidovaným dne 24. srpna 2001, ze dne 3. prosince 2001 zaevidovaným dne 5. prosince 2001, a ze dne 11. dubna 2002 zaevidovaným dne 17. dubna 2002 Stálé zastoupení Itálie u Evropské unie Komisi sdělilo doplňující informace požadované po italské straně v dopisech ze dne 9. dubna 2001 a ze dne 27. září 2001 a prostřednictvím neformálních kontaktů.
(3) Dopisem ze dne 5. června 2002 Komise Itálii informovala o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES v záležitosti výše zmíněné podpory.
(4) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise vyzvala třetí strany, aby se k záležitosti předmětné podpory vyjádřily.
(5) Komise v této věci neobdržela od třetích zúčastněných stran žádné připomínky.
(6) Dopisem ze dne 16. září 2002 zaevidovaným dne 17. září 2002 Itálie Komisi oznámila další informace o navrhovaném opatření.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(7) Podnik Cooperativa Agricola Moderna S.c.r.l. (Moderní zemědělské družstvo, s.r.o.) je jedním z podniků, které byly vybrány k poskytnutí podpory na záchranu, kterou Komise prověřila a schválila v rámci dokumentace č.
N 354/2000 [3]. V rozhodnutí o schválení bylo počítáno s transformací záchranné podpory v podporu reorganizační, modernizační a restrukturalizační pod podmínkou, že Itálie do šesti měsíců od schválení podpory předloží plán restrukturalizace podniku v souladu s ustanoveními bodu 23 Pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen "Pokyny") [4].
Při provádění tohoto závazku italská strana oznámila plán restrukturalizace podniku.
Toto rozhodnutí se tedy týká podpory pro restrukturalizaci.
(8) V rámci plánu restrukturalizace byla poskytnutá podpora na záchranu rovnající se 900000000 ITL (464810 EUR) transformována na podporu ve formě kapitálového příspěvku.
A. Popis podniku
(9) Cooperativa Agricola Moderna S.c.r.l. je družstevní společnost malých rozměrů, skládá se z 69 členů a specializuje se na vinařství a obilnářství (primární výroba).
V současné době spravuje 75 ha vlastního majetku, 207 ha v nájmu a odebírá produkci z dalších 178 ha.
B. Studie trhu
(10) Podle italských orgánů je převládající činností podniku produkce vinné révy určené k přípravě vína (80 % hrubé produkce k prodeji).
Významný trh se tedy týká vinařské oblasti.
Celková vinařská produkce v regionu Marche, který má plochu osázenou révou rovnající se 23500 ha, z nichž 13000 ha produkuje révu s chráněným označením původu, představuje částku 147 miliard ITL.
Se svými 125 ha vinic zaujímá podnik 0,53 % celkové plochy regionu osázené révou a 0,96 % plochy osázené révou s chráněným označením původu, což se rovná 0,38 % průměrné produkce regionu (údaje za poslední tři roky).
(11) Aktuální tendence ve vinařském odvětví jsou zaměřeny na spotřebu vína nejlepší kvality (zvyšuje se spotřeba značkových vín, která jsou nositelem chráněného označení původu (DOC), zatímco spotřeba stolních vín klesá [5]).
Mezinárodní trhy získávají na důležitosti a věhlas italského vína v zahraničí roste, a to i přesto, že musí čelit silné konkurenci tradičních výrobců z jiných zemí, kteří v daném odvětví vynikají.
Téměř tři čtvrtiny vinařských závodů exportují do zahraničí: jedná se zpravidla o malé a střední podniky s ročním obratem nižším než 50 miliard.
Vína z Marche s chráněným označením původu mají výborné možnosti.
Víno s názvem Verdicchio dei Castelli di Jesi, které je hodnoceno jako jedno z nejlepších italských bílých vín, patří spolu s vínem Rosso Conero k nejpopulárnějším vínům z regionu Marche nejen v Itálii, ale i ve světě.
Podíl na vývozu dosahuje 30 % [6].
Perspektivy obsažené v plánu restrukturalizace představují mírně optimistickou vizi rozvoje vinařského trhu, která počítá s krizí poptávky po hodnotných vínech vyráběných v omezených zeměpisných oblastech.
Plán restrukturalizace družstva Cooperativa Moderna zahrnuje částečnou přeměnu produkce směrem k výrobě těchto druhů vín.
C. Původ problémů družstva
(12) Podle italské strany jsou finanční těžkosti družstva zapříčiněny:
a) Nadměrnými břemeny financování investic prostřednictvím krátkodobých půjček.
b) Trvalým poklesem cen na trhu, který není doprovázen analogickým snižováním nákladů výrobních faktorů (pracovní síla, technické prostředky).
Nízká mechanizace výroby a obzvláště zastaralý stav některých vinic nejsou zárukou dostatečné marže výnosnosti.
c) Nedostatečnými rezervami.
V průběhu posledních pěti let byly rezervy amortizačního fondu nižší než je potřebné ve vztahu k užitné životnosti vybavení, a tím ztížily finanční situaci.
d) Kalamitními událostmi. Nepříznivé klimatické podmínky, které charakterizovaly sezóny 1998/1999 (kroupy) a 1999/2000 (kroupy a sucho), zapříčinily ztráty, které byly pouze částečně uhrazené pojistným krytím a kterým nebyla udělena žádná kompenzační podpora v rámci celostátního nebo regionálního režimu.
e) Realizace investic do nových vinic, pro které byl státní příspěvek podstatně nižší než maximální index podle předpisů Společenství.
Region stanovil maximum přípustných výdajů na 17000000 ITL na jeden hektar a index podpory na 35 %.
V oblastech s velkým sklonem náklady na zařízení výrazně přesáhly stanovené maximum (32000000 ITL na jeden hektar).
Zadluženost družstva
(13) Podle orgánů Itálie je rekapitulace ztrát (upravená verze) družstva předkládána v následující podobě:
Rozdíl hospodářských výsledků za období 1995–2000 [7] _BAR_ 776432609 ITL (400994 EUR) _BAR_
Rozdíl veřejného příspěvku na investice _BAR_ 179363240 ITL (92633 EUR) _BAR_
Hrubá ztráta produkce v důsledku kalamitních událostí z let 1998/1999 _BAR_ 165120000 ITL (85277 EUR) _BAR_
Hrubá ztráta produkce v důsledku kalamitních událostí z let 1999/2000 _BAR_ 194599000 ITL (100502 EUR) _BAR_
Úhrn ztrát _BAR_ 1315514849 ITL (679406 EUR) _BAR_
D. Podpora na záchranu
(14) V rámci režimu N 354/2000 Komise zjistila, že Itálie použila za účelem zhodnocení stavu nouze pěti podniků přijímajících podporu na záchranu níže uvedená kritéria.
Přijaté podniky musely splňovat alespoň 2 ukazatele ziskovosti a 2 ukazatele finanční/strukturální.
Kategorie ukazatelů _BAR_ Ukazatel _BAR_ Hodnota _BAR_
Ukazatele ziskovosti _BAR_ Provozní ztráty _BAR_ Ztráty utrpěné za poslední tři roky _BAR_
Operativní zisk /operativní kapitál _BAR_ Nižší než 3 % v posledních 5 účetních obdobích nebo redukce, v posledních 5 účetních obdobích, až na hodnotu nižší než 3 % v posledním účetním období (1,5 % pro družstevní podniky) _BAR_
Operativní zisk / hodnota produkce _BAR_ Redukce o 50 % v posledních 5 účetních obdobích, s ročním indexem úbytku rovnajícím se alespoň 5 % a menším než 20 % v posledním účetním období _BAR_
Obrat / zásoby _BAR_ Redukce mezi 20 a 40 % v posledních 5 účetních obdobích s indexem úbytku nepřesahujícím 15 % v posledním účetním období _BAR_
Finanční platby / obrat _BAR_ Mezi 4 a 15 % v posledních 5 účetních obdobích _BAR_
Finanční a strukturální ukazatele _BAR_ Doba zdržení plateb dodavatelům _BAR_ Zvýšení o 70 % v posledních 5 účetních obdobích, s indexem růstu rovnajícím se alespoň 10 % a ne vyšším než 30 % v posledním účetním období _BAR_
Operativní zisk / finanční platby _BAR_ Redukce o 25–30 % v 5 posledních účetních obdobích, s indexem ročního úbytku rovnajícím se alespoň 3–4 % a nižším než 15 % v posledním účetním období _BAR_
(Obíhající aktiva – sklad) / pasiva _BAR_ Nižší než 0,6 v posledních 3 účetních obdobích nebo redukce v posledních 5 účetních obdobích, až do hodnoty nižší než 0,6 v posledním účetním období _BAR_
Obíhající aktivum / pasiva _BAR_ Nižší než 0,8 v posledních 3 účetních obdobích nebo redukce v posledních 5 účetních obdobích, až do hodnoty nižší než 0,8 v posledním účetním období _BAR_
Stálý kapitál / nevyužitý _BAR_ Nižší než 0,6 v posledních 3 účetních obdobích nebo redukce v posledních 5 účetních obdobích až do hodnoty nižší než 0,6 v posledním účetním období _BAR_
Krátkodobý bankovní dluh / pasiva _BAR_ Ne nižší než 0,35 a ne vyšší než 0,6 v posledních 5 účetních obdobích s absolutním nárůstem v posledním účetním období nižším než 0,2 _BAR_
V tomto případě družstvo Cooperativa Moderna naplňuje skutkovou podstatu této podmínky.
Stav nouze byl konstatován na základě následujících poměrů: finanční platby / obrat, obrat / zásoby, (obíhající aktivum – sklad) / pasiva, krátkodobý bankovní dluh / pasiva.
E. Restrukturalizace
(15) Plán restrukturalizace družstva předpokládá přeměnu vinařských ploch na konci jejich produktivního cyklu na nejreprezentativnější odrůdy s chráněným označením původu v regionu (Verdicchio dei castelli di Jesi a Rosso Conero), jakož i realizaci investic do strojového parku za účelem snížení nákladů na pracovní sílu a zvýšení podnikové ziskovosti.
Předpokládané kroky jsou následující:
a) obnovení a restrukturalizace deseti hektarů vinic s chráněným označením původu podle pětiletého programu investic, který má být realizován v rámci předpisů Společenství (nařízení (ES) č. 1493/1999 a 1227/2000);
b) realizace (probíhající) 10,5 hektarů vinic s chráněným označením původu (2,5 ha Verdicchio dei castelli di Jesi a 8,5 ha Rosso Conero);
c) nákup stroje na sklízení hroznů za 386900000 ITL (199820 EUR), který prostřednictvím mechanizace některých pěstitelských operací umožní snížit náklady na pracovní sílu zhruba o 184800000 ITL (95440 EUR) ročně.
(16) Náklady na investice do obnovy a restrukturalizace vinic, které mají být realizovány během pěti let a na které se vztahuje tento plán, jsou následující:
Popis _BAR_ Částka (v ITL) _BAR_
Vinice (10 ha x 45 milionů ITL) _BAR_ 450000000 _BAR_
[Přípustná investice (10 ha x 40 milionů ITL)] _BAR_ [400000000] _BAR_
Příslušný příspěvek (40 % ze 400 milionů ITL) _BAR_ –160000000 _BAR_
Zůstatek k financování _BAR_ 290000000 (149773 EUR) _BAR_
(17) Členové družstva provedli nové navýšení kapitálu společnosti rovnající se 100 milionů ITL (51650 EUR).
Kapitál družstva se tudíž v průběhu účetního období 2000 zvýšil z 92,7 milionů ITL (47880 EUR) na 192,7 milionů ITL (99520 EUR).
Dále členové poskytli družstvu půjčku ve výši 500 milionů ITL (258230 EUR).
(18) Restrukturalizační podpora zahrnuje i náklady na konzultaci a dozor nad plánem restrukturalizace ve výši 120000000 ITL (61975 EUR).
Tyto úkoly jsou svěřeny družstvu Moncaro na dobu tří let.
Finanční struktura plánu restrukturalizace bude tedy následující:
A.Předchozí situace zadluženosti (uvedená v předchozí tabulce) _BAR_ ITL – 1315514849 _BAR_
B.Platby hrazené členy (nižší odměna za vklady, vyšší nárůst kapitálu) _BAR_ 534233484 _BAR_
Čistá zadluženost (A–B) _BAR_ –781281365 _BAR_
Příspěvek 50 % na nákup vybavení _BAR_ –193450000 _BAR_
Náklady na dozorčí činnost _BAR_ –120000000 _BAR_
Celkem _BAR_ –1094731365 _BAR_
F. Použití podpory na záchranu
Ztráta za účetní období 1996 _BAR_ ITL 181878103 _BAR_
Rozdíl veřejného příspěvku na investice _BAR_ 179363240 _BAR_
Příspěvek 50 % na nákup vybavení _BAR_ 193450000 _BAR_
Náklady na dozorčí činnost _BAR_ 120000000 _BAR_
Menší amortizační podíly (částečný podíl) _BAR_ 225308657 _BAR_
Celkem _BAR_ 900000000 _BAR_
(19) Transformace podpory na záchranu 900000000 ITL (464811 EUR) za pomoci kapitálového účtu umožní zredukovat 792000000 ITL (409034 EUR) celkové výše uvedeného zadlužení, a částečně pokrýt nákup stroje na sklizeň hroznů a výdaje na dozorčí činnost spojené s realizací plánu restrukturalizace.
(20) Jako protihodnotu se družstvo zavázalo snížit vlastní výrobní kapacitu ve vinařském odvětví.
Ke dni 31. prosince 2001 tato kapacita s přihlédnutím k pěstovaným odrůdám a normám produkce stanoveným rozhodnutími vztahujícími se na různá chráněná označení původu představovala 1674,1 tun.
Po snížení o 16 %, předpokládaném na období pěti let v souladu s ustanovením bodu 74, odrážky i) Pokynů, bude výrobní kapacita snížena na 1406,2 tun.
Tato úroveň bude udržována až do roku 2005; plán restrukturalizace byl předložen začátkem roku 2001.
G. Důvody pro zahájení řízení
Komise zahájila řízení o zmíněných opatřeních z následujících důvodů:
(21) Účetní uzávěrky družstva vykazují negativní výsledky jen od roku 1996.
Proto Komise vyjádřila pochybnosti o reálném stavu zadlužení a o potížích družstva v období let 1995–1999.
(22) Komise měla pochybnosti o možnosti, že by podnik mohl obnovit svoji ziskovost při snížení své výrobní kapacity o 16 % a obzvláště pochybovala o číslech předložených Itálií, podle kterých by menší produkce měla zanedbatelný vliv na hospodářskou rovnováhu podniku (výnos z prodeje poklesl jen o 1–2 % v období let 2002–2005).
(23) Komise měla pochybnosti i o výši předpokládané podpory, která se zdála být větší než nevyhnutelné minimum, které by umožnilo restrukturalizaci.
Zvláště za účelem výpočtu skutečné potřeby Komise pochybovala o tom, že by mohly být jako ztráty zvažovány neodročené amortizační kvóty a vyjádřila pochybnosti o oprávněnosti podpory na investici do vybavení pro neztrátovou produkci v rámci plánu restrukturalizace.
(24) Nakonec Komise vyjádřila rozpaky nad náklady na dozorčí činnost nad plánem restrukturalizace a nemohla vyloučit poskytnutí nepřímé podpory družstvu pověřenému výkonem těchto funkcí.
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ITÁLIÍ
(25) V dopise ze dne 16. září 2002 Itálie poskytla další informace a upřesnění.
(26) V souvislosti se stavem nouze družstva Itálie zdůraznila, že družstvo Moderna splňuje čtyři kritéria používaná regionem a schválená v rámci podpory N 354/2000.
Objasnila specifika družstevních podniků, které mají obecně tendenci sestavovat vyrovnané rozpočty, přestože se nacházejí v obtížné situaci, o čemž svědčí i finanční platby způsobené vysokým zadlužením, přičemž mají na zřeteli operativní zisk na pokrytí finančních plateb.
(27) Itálie uvedla, že pro dosažení této rovnováhy rozpočtu v letech 1994–1999 podnik provedl vyhodnocení následujících rozpočtových položek: a) nižší odměny za poskytnutí pozemků členů (nižší než tržní ceny) a požadavek, aby členové přispívali značnou finanční částkou (434 milionů ITL); b) úspora amortizačních kvót rovnající se 50 % poměrné části odpovídající efektivnímu stupni využití strojového parku a jiných.
To způsobilo nedostatek ve vytváření finančních zdrojů určených k obnově zařízení s negativními důsledky i pro finanční správu.
(28) Kromě toho výnosy následujících účetních období nepokryly vysokou ztrátu z účetního období 1996 (182 milionů ITL rovnající se 13 % obratu).
V účetních obdobích 1998 a 1999 byly zaznamenány nepředpokládané náhlé pasivní výdaje ve výši 78 milionů ITL a 134 milionů ITL v důsledku menších tržeb vzhledem k odhadovaným tržbám z propůjčení zemědělských výrobků.
(29) S ohledem na obnovu ziskovosti podniku navzdory snížení výrobní kapacity Itálie zdůraznila a potvrdila, že závazek snížit vinařskou produkci podniku o 16 % po dobu pěti let (tak, že ji bude omezovat až na hranici 1406,2 tun hroznového vína vzhledem k maximální dosažitelné produkci) nezpůsobuje odpovídající procentuální snížení hodnoty produkce, protože změna výrobní kombinace směrem k hroznovému vínu vyšší kvality způsobuje mnohem menší snížení výnosů z prodeje.
Itálie potvrdila správnost výpočtů předkládaných v průběhu řízení.
(30) S ohledem na přijatelnost podpory na investice do strojového parku (v tomto případě na stroj ke sklizni vína), Itálie upřesnila, že tento nákup je nezbytný pro obnovu ziskovosti podniku, jelikož tento stroj umožní mechanizaci některých pěstitelských operací a operací spojených se sklizní tak, že zredukuje počet pracovních hodin potřebných pro správu vinic a v důsledku toho umožní snížení výrobních nákladů (185 milionů ITL), což přispěje k návratu ziskovosti do vinařské části hospodářské činnosti podniku.
(31) Itálie dodala tabulku, ve které jsou uvedeny skutečné náklady na vysazení vinic situovaných na příkrém svahu ve srovnání s referenčními hodnotami, na základě kterých byla poskytnuta státní podpora, a které způsobily nedostatek příjmů ve výši 179363240 ITL.
(32) Itálie dále poskytla objasnění nákladů na poradenskou a dozorčí činnost.
Upřesnila, že v částce 120000000 ITL jsou zahrnuty náklady na analýzu majetkově-hospodářské činnosti v letech 1994–1999, vypracování projektu restrukturalizace, vypracování předběžných rozpočtů až do roku 2005, technicko-administrativní pomoc nezbytná pro realizaci kroků naplánovaných projektem, monitorování započatých činností a posuzování eventuálních nápravných opatření.
Ve věci vyčíslení nákladů na poradenskou a dozorčí činnost a přiměřenosti částky Itálie odkazuje na dekret prezidenta republiky č. 645 ze dne 10. října 1994, který určuje náhrady za poskytování služeb inženýrům ekonomie.
IV. HODNOCENÍ PODPORY
(33) Podle ustanovení čl. 87, odst. 1 smlouvy, jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(34) Uvedená podpora odpovídá této definici v tom smyslu, že poskytuje hospodářskou výhodu jednomu určitému podniku, je financována z veřejných prostředků (regionálních) a je schopná ovlivnit obchod vzhledem k místu zaujímanému Itálií ve vinařském odvětví (Itálie je druhým největším výrobcem vína v Unii a v roce 1998 představovala 32 % produkce ES).
(35) Přesto v případech předpokládaných v čl. 87, odst. 2 a 3 Smlouvy o ES, mohou být tato opatření výjimečně považována za slučitelná se společným trhem.
(36) V tomto případě je jedinou uplatnitelnou výjimkou ustanovení čl. 87, odst. 3, písm. c) Smlouvy, podle kterého mohou být považovány za slučitelné se společným trhem podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí za předpokladu, že nenaruší podmínky obchodu v neprospěch veřejného zájmu.
(37) Aby bylo možné uplatnit výše zmíněnou výjimku, musí být předmětná podpora vzhledem ke svému charakteru v souladu s podmínkami stanovenými Pokyny.
(38) Pokyny stanoví následující všeobecné podmínky pro poskytování podpory určené na restrukturalizaci:
a) podnik musí splňovat znaky podniku v nesnázích;
b) musí být předložen plán restrukturalizace, a to takový, který musí umožnit obnovit dlouhodobou ekonomicko-finanční efektivitu podniku v rozumném časovém horizontu;
c) je nutné přijmout opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky podpory na soutěžitele (kompenzace);
d) výše a intenzita podpory musí být omezena na přísné minimum potřebné pro umožnění restrukturalizace;
e) podpora musí být jednorázová.
Nouzová situace družstva Cooperativa Moderna
(39) Vycházíme z konstatování, že neexistuje žádná definice Společenství, co je to podnik v nesnázích (bod 4). Pokyny specifikují, že pro účely hodnocení podpory poskytnuté na záchranu a restrukturalizaci je považován za podnik v nesnázích takový podnik, který není schopen prostřednictvím zdrojů svých či prostředků získaných od svých vlastníků / akcionářů nebo věřitelů zastavit ztráty, které ho bez vnějšího zásahu orgánů veřejné moci během krátkého či střednědobého období téměř jistě přivedou k úpadku.
Obvyklými znaky podniku v nesnázích jsou zvyšující se ztráty, snižující se obrat, rostoucí množství zásob, nadbytečná kapacita, snižující se peněžní tok, rostoucí dluh, rostoucí úrokové platby a klesající nebo nulová čistá hodnota aktiv.
(40) V tomto případě byl stav nouze podniku konstatován v rámci režimu podpory poskytnuté na záchranu (N 354/2000 schváleném Komisí rozhodnutím SG(2000) D/106283) na základě hodnotící metody uvedené v bodě (14) tohoto odůvodnění, která je nedílnou součástí rozhodnutí o schválení.
Družstvo bylo prohlášeno za podnik v nesnázích podle následujících kritérií: finanční platby / obrat, obrat / zásoby, obíhající aktivum-sklad / pasiva, krátkodobý bankovní dluh / pasiva.
(41) Přestože podpora na záchranu a podpora na restrukturalizaci předmětu tohoto rozhodnutí byly podrobeny oddělenému hodnocení a poté byly schváleny, je třeba zdůraznit, že v tomto případě záchrana a restrukturalizace představují dvě hlediska, která, přestože jsou jasně rozlišitelná, jsou součástí jedné a té samé operace (bod 9 Pokynů).
Komise se proto domnívá, že může považovat stav nouze podniku (jak již bylo konstatováno v předchozím textu) za potvrzený.
(42) Ostatně důkladné přezkoumání informačních prvků dodaných Itálií tento závěr potvrzuje.
Vyrovnaný rozpočet, který vyvolal pochybnosti Komise, je účetní údaj, který je ve své skutkové podstatě brán izolovaně, nepodává kompletní obraz efektivní ekonomicko-finanční solidnosti podniku.
V případě družstva Cooperativa Moderna se ukázalo, že vyrovnaný rozpočet je umělý údaj, kterého bylo dosaženo díky podstatné absorpci ztrát ze strany členů, kteří přijali nižší odměny za propůjčené pozemky [8], jakož i díky neúplné rezervě amortizačních kvót, která – i když to italské zákony umožňují [9] – odráží neschopnost podniku financovat svým vlastním pokladním příjmem normální proces obnovy výrobního zařízení.
(43) Důkaz o tom, že se podnik nachází ve stavu nouze, je třeba hledat rovněž v krátkodobém zadlužení a v nedostatku likvidity, spojenými s poklesem obratu.
Při zadlužení rovnajícímu se 1254832000 ITL (648070 EUR) v roce 2000, silně deficitní finanční správě (238951430 ITL = 123408 EUR) v roce 2000 a indexu likvidity rovnajícímu se 0,555 v roce 2000, je při snaže čelit klesajícímu obratu družstvo Cooperativa Moderna zjevně neschopné obnovit svou ziskovost vlastními zdroji, nebo zdroji členů, kteří již ostatně zakročili vícekrát (prostřednictvím půjček a menších odměn za poskytnuté pozemky).
Plán restrukturalizace
(44) Podpora na restrukturalizaci musí být tedy spojena s restrukturalizačním plánem, jehož trvání musí být co nejkratší, musí obnovit dlouhodobou životaschopnost podniku během rozumné doby a na základě reálných předpokladů, pokud jde o budoucí provozní podmínky.
Musí zahrnovat zejména průzkum trhu.
Zlepšení životaschopnosti musí vycházet především z vnitřních opatření obsažených v restrukturalizačním plánu.
Restrukturalizace musí zahrnovat ukončení činností, které by byly i po restrukturalizaci nadále ze strukturálního hlediska ztrátové (bod 32 Pokynů).
(45) Orgány Itálie předložily plán restrukturalizace doplněný o studii trhu a o hodnocení perspektiv družstva s veřejného příspěvku ve výši 900000000 ITL a bez něho.
(46) Plán restrukturalizace popsaný v bodě (15) tohoto odůvodnění a rozčleněný do tří let uvádí důvody podnikové krize a stanoví sérii vnitřních opatření, které by podniku umožnily obnovení ziskovosti.
(47) Předpokládaná opatření jsou:
a) přeměna části vinic na produkci s chráněným označením původu (hrozny Verdicchio a Rosso Conero), které mají podle studie trhu zajímavé obchodní perspektivy, s veřejným příspěvkem;
b) realizace (již probíhá) 10,5 hektarů vinic s chráněným označením původu (na základě práv nové výsadby);
c) nákup stroje na sklizeň hroznů pro automatizaci produkce a snížení nákladů.
(48) Komise měla pochybnosti o přijatelnosti podpory na investice do vybavení, které se nezdálo být nevyhnutelným pro obnovu ziskovosti (stroj na sklizeň hroznů).
Po podrobném přehodnocení zaslaných informací se však zjistilo, že mechanizace výroby představuje klíčový prvek pro oživení ziskovosti podniku.
Podle výpočtů dodaných Itálií přinese nákup strojového vybavení ročně 185000000 ITL pro správu vinic, z nichž 80 % pochází z hrubé prodejné produkce družstva, aniž by přinesly zvýšení produkce.
(49) Itálie se zavázala snížit vinařskou výrobní kapacitu družstva o 16 % na dobu pěti let.
Komise měla pochybnosti o ujištění italské strany, že tato redukce by nepřinesla podstatné snížení tržeb z prodeje.
Přesto důkladné prověření tabulek předložených Itálií (body (50) a (51) tohoto odůvodnění) podpořilo tezi, že obrat směrem k odrůdám hroznového vína s chráněným označením původu (verdicchio superiore, verdicchio riserva, verdicchio passito) lépe hodnocených na trhu, přinese vyšší zisky, které v dostatečné míře nahradí předpokládanou redukci kapacity.
Proto návrat k podnikové ziskovosti není kompromisem předpokládané redukce kapacity.
(50) Výpočet tržeb z prodeje bez snížení kapacity:
Hrozny _BAR_ ha _BAR_ t/ha _BAR_ Výrobní kapacita Max/t _BAR_ Cena EUR/q _BAR_ Celková hodnota _BAR_
Verdicchio Castelli Jesi _BAR_ 0,62 _BAR_ 14,00 _BAR_ 8,7 _BAR_ 42,09 _BAR_ 3653,52 _BAR_
Verdicchio Castelli Jesi _BAR_ 99,00 _BAR_ 14,00 _BAR_ 1386,0 _BAR_ 46,48 _BAR_ 644228,34 _BAR_
Verdicchio Superiore _BAR_ 0,00 _BAR_ 11,00 _BAR_ 0,0 _BAR_ 50,61 _BAR_ 0,00 _BAR_
Verdicchio Riserva _BAR_ 0,00 _BAR_ 11,00 _BAR_ 0,0 _BAR_ 61,97 _BAR_ 0,00 _BAR_
Verdicchio Passito _BAR_ 0,00 _BAR_ 11,00 _BAR_ 0,0 _BAR_ 103,29 _BAR_ 0,0 _BAR_
Rosso Conero doc riserva _BAR_ 2,22 _BAR_ 14,00 _BAR_ 31,1 _BAR_ 87,80 _BAR_ 27287,52 _BAR_
Esino rosso _BAR_ 8,96 _BAR_ 15,00 _BAR_ 134,4 _BAR_ 33,31 _BAR_ 44770,62 _BAR_
Marche IGT bianco _BAR_ 4,89 _BAR_ 18,00 _BAR_ 88,0 _BAR_ 20,66 _BAR_ 18183,41 _BAR_
Marche IGT rosso _BAR_ 1,44 _BAR_ 18,00 _BAR_ 25,9 _BAR_ 22,21 _BAR_ 5756,22 _BAR_
CELKEM _BAR_ 117,13 _BAR_ 14,29 _BAR_ 1674,1 _BAR_ _BAR_ 743879,62 _BAR_
Celkem ITL _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 1440351800 _BAR_
(51) Výpočet tržeb z prodeje při snížení kapacity:
Hrozny _BAR_ ha _BAR_ t/ha _BAR_ Výrobní kapacita Max/t _BAR_ Cena EUR/q _BAR_ Celková hodnota _BAR_
Verdicchio Castelli Jesi _BAR_ 0,62 _BAR_ 12,32 _BAR_ 7,6 _BAR_ 42,09 _BAR_ 3215,10 _BAR_
Verdicchio Castelli Jesi _BAR_ 59,00 _BAR_ 12,60 _BAR_ 743,4 _BAR_ 46,48 _BAR_ 345540,65 _BAR_
Verdicchio Superiore _BAR_ 20,00 _BAR_ 10,45 _BAR_ 209,0 _BAR_ 50,61 _BAR_ 105780,70 _BAR_
Verdicchio Riserva _BAR_ 15,00 _BAR_ 10,45 _BAR_ 156,8 _BAR_ 61,97 _BAR_ 97145,54 _BAR_
Verdicchio Passito _BAR_ 5,00 _BAR_ 9,22 _BAR_ 46,1 _BAR_ 103,29 _BAR_ 47607,00 _BAR_
Rosso Conero doc riserva _BAR_ 9,18 _BAR_ 12,60 _BAR_ 115,7 _BAR_ 87,80 _BAR_ 101553,81 _BAR_
Esino rosso _BAR_ 2,00 _BAR_ 12,60 _BAR_ 25,2 _BAR_ 33,31 _BAR_ 8394,49 _BAR_
Marche IGT bianco _BAR_ 4,89 _BAR_ 16,20 _BAR_ 79,2 _BAR_ 20,66 _BAR_ 16365,07 _BAR_
Marche IGT rosso _BAR_ 1,44 _BAR_ 16,20 _BAR_ 23,3 _BAR_ 22,21 _BAR_ 5180,60 _BAR_
CELKEM _BAR_ 117,13 _BAR_ 12,01 _BAR_ 1406,3 _BAR_ _BAR_ 730782,97 _BAR_
Odchylka _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ –1,76% _BAR_
(52) Bod 32 Pokynů předpokládá, že restrukturalizace musí zahrnovat ukončení činností, které by byly i po restrukturalizaci nadále ze strukturálního hlediska ztrátové.
V tomto případě neexistují činnosti, které by byly ze strukturálního hlediska ztrátové vzhledem k tomu, že podnikové potíže jsou hlavně finanční povahy a že nákupem příslušného vybavení družstvo bude moci zvýšit marže ziskovosti vyplývající z vinařské činnosti.
Proto plán restrukturalizace není v rozporu s požadavky Pokynů.
Prevence nedovolených narušení hospodářské soutěže způsobených podporou
(53) Podle bodů 35–39 Pokynů musí být přijata opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky podpory na soutěžitele prostřednictvím omezení přítomnosti společnosti na jejím trhu (kompenzace).
Způsoby aplikace tohoto obecného principu v zemědělském odvětví jsou specifikovány v Hlavě 5 Pokynů.
Vzhledem k tomu, že v zemědělském odvětví v zásadě i podpora velmi omezeného významu může poškodit hospodářskou soutěž, Komise vyžaduje kompenzační opatření ode všech, příjemců podpory na restrukturalizaci, a to ve formě snížení kapacity.
V případě primární výroby je stanoveno snížení kapacity, nebo zavření na dobu minimálně pěti let.
(54) Pro opatření zaměřená na specifické produkty nebo pracovníky musí být snížení výrobní kapacity v řadě rovnající se maximálně 16 % kapacity, pro kterou je poskytnuta podpora na restrukturalizaci, redukovatelná na 14 % v regionech, kterým je poskytována podpora.
Ve skutečnosti Itálie předpokládala snížení kapacity rovnající se 16 % výrobní kapacity podniku na dobu 5 let.
Tato podmínka je tudíž splněna.
Podpora omezená na přísné minimum
(55) Podle bodu 40 Pokynů musí být výše a intenzita podpory omezena na přísné minimum potřebné pro umožnění restrukturalizace s přihlédnutím k dostupným finančním zdrojům společnosti. Očekává se, že příjemci podpory významně přispějí k restrukturalizačnímu plánu ze svých vlastních zdrojů, včetně prodeje aktiv, která nejsou nezbytně důležitá pro přežití podniku, nebo z vnějšího financování za tržních podmínek.
Pro omezení rušivého vlivu musí být výše podpory nebo forma, v níž je podpora poskytnuta, taková, aby se zamezilo poskytnutí přebytečné hotovosti podniku, která by mohla být užita k agresivním, trh narušujícím činnostem, které nesouvisejí s procesem restrukturalizace.
(56) Při zkoumání dodržování tohoto požadavku Pokynů se Komise opírala o následující podklady:
(57) Plán restrukturalizace bude komplexně využívat následujících veřejných příspěvků:
- 900000000 ITL (464810 EUR) na podporu kapitálového účtu, plus
- 160000000 ITL (82630 EUR) na zařízení pro vinice (40 % přípustných výdajů).
(58) Část ve výši 900000000 ITL bude použita na pokrytí již uhrazených reálných nákladů (ztráty způsobené nepřízní počasí, ztrátové investice, amortizační kvóty, které nejsou v rezervě), část bude použita v rámci plánu restrukturalizace (náklady na dozorčí činnost a příspěvek na nákup vybavení).
Z velké části bude podpora omezena na pokrytí podnikových dluhů a financování investic nezbytných pro restrukturalizaci.
(59) Na základě podnikatelského plánu předloženého podnikem v příštích účetních obdobích po restrukturalizačním zásahu nebude vytvářen takový pokladní tok, který by podniku umožnil realizovat expanzivní operace nepřímo vázané na investice předpokládané plánem restrukturalizace.
Kromě toho zredukované rozměry podniku a jeho skromný význam ve vinařském odvětví regionu (0,38 % regionální produkce) zaručují, že podpora bude mít jen zanedbatelný dopad na konkurenci.
(60) S ohledem na náklady na dozorčí činnost přesvědčila vysvětlení podaná Itálií (viz bod (32) tohoto odůvodnění) Komisi o přiměřenosti předpokládaných částek a odvrátila pochybnosti o eventuální existenci podpory družstva Cooperativa Moncaro, pověřené poskytovat služby v dané záležitosti.
Příspěvek družstva na restrukturalizaci
(61) S ohledem na příspěvek družstva a jeho členů k plánu restrukturalizace je vhodné zdůraznit, že investice předpokládané plánem restrukturalizace budou financovány alespoň z 50 % samotným družstvem.
Za účelem vytvoření potřebných zdrojů členové v roce 2000 navýšili kapitál společnosti o 100000000 ITL a poskytli družstvu půjčku ve výši 500000000 ITL.
Proto lze považovat odpovídající podmínku Pokynů za splněnou.
Podpora "una tantum"
(62) Bod 48 Pokynů stanoví, že podpora na restrukturalizaci by měla být poskytnuta pouze jednou.
Itálie potvrdila dodržování této zásady.
V. ZÁVĚR
(63) Opatření je ve shodě s Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši rovnající se částce 900000000 ITL (464810 EUR), kterou Itálie hodlá udělit ve prospěch družstva Cooperativa Agricola Moderna, je slučitelná se společným trhem.
Udělení podpory je proto povoleno.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2 března 2005
o režimu podpory uskutečněném Itálií na restrukturalizaci subjektů odborného vzdělávání
(oznámeno pod číslem K(2005) 429)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/225/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl.62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na rozhodnutí K(2003)793 v konečném znění [1], jímž se Komise rozhodla zahájit řízení podle čl.
88 odst. 2 Smlouvy ohledně podpory K22/2003 (ex NN168/2002),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními a s přihlédnutím k zaslaným připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 27. května 2002, zaevidovaným 31. května 2002 (A/14263), Komise obdržela stížnost na usnesení č. 57–5400 regionální rady regionu Piemont ze dne 25. února 2002.
(2) Dopisem D/55115 ze dne 13. září 2002 byla italským orgánům zaslána žádost o doplňující informace.
Stěžovatel, který byl dopisem Komise D/55127 ze dne 16. září 2002 informován o prošetřování jeho stížnosti, zaslal dopisem A/38090 ze dne 5. listopadu 2002 doplňující informace.
(3) Italské orgány odpověděly dopisem č. 12998 ze dne 24. října 2002, který byl zaevidován 8. listopadu 2002 (A/38204).
(4) Dopisem ze dne 21. března 2003 (SG(2003)D/229057) Komise informovala Itálii o svém rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy ohledně daného režimu podpory, který se uplatňuje nejen v regionu Piemont, ale téměř na celém území členského státu.
(5) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala třetí zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.
(6) Dopisem ze dne 6. června 2003 (A/33954) Komise od třetích zúčastněných stran obdržela jejich připomínky.
Itálii byly zaslány dopisem D/55630 ze dne 4. září 2003.
Itálie zaslala dopisem A/37007 ze dne 10. října 2003 žádost o prodloužení lhůty na odpověď.
Dopisem A/37736 ze dne 11. listopadu 2003 Itálie sdělila své připomínky.
(7) Po schůzce mezi italskými orgány a útvary Komise, ke které došlo 16. dubna 2003, byly dopisem A/34148 ze dne 13. června 2003 zaslány připomínky, které Itálie k zahájení řízení vyjádřila.
(8) Dopisem ze dne 18. prosince 2003 (D/58151) Komise Itálii požádala, aby jí předala další informace.
(9) Italské orgány dopisem A/31204 ze dne 19. února 2004 požádaly o prodloužení lhůty, kterou Komise dopisem D/51435 ze dne 26. února 2004 poskytla, a prostřednictvím dopisů A/32487 ze dne 7. dubna 2004 a A/32628 ze dne 14. dubna 2004 dodaly požadované údaje.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(10) Podle stěžovatele byly některým subjektům odborného vzdělávání působícím na území regionu Piemont uděleny protiprávní podpory na základě usnesení č. 57–5400 regionální rady regionu Piemont ze dne 25. února 2002, které bylo prováděno v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(11) Z dokumentace přiložené k odpovědi italských orgánů na žádost Komise o další informace (A/38204) ihned vyplynulo, že usnesení 57–5400/2002, na jehož základě byla stížnost podána, je v případě regionu Piemont pouze prováděcím pravidlem ministerské vyhlášky 173/2001 (dále jen "MV 173/2001") a zejména jednoho z jejích podprogramů nazvaného "podpory na splacení nákladů z minulosti".
(12) Podpora udělená na základě výše uvedeného podprogramu je určena především na úhradu dluhů, které subjekty odborného vzdělávání mají a které se týkají předešlých finančních a mzdových nákladů; podpora se poskytuje formou nevratných dotací.
Podpora může být poskytnuta subjektům odborného vzdělávání různých forem, ziskovým i neziskovým, a to včetně velkých podniků.
(13) V MV 173/2001 jsou stanoveny rovněž jiné podprogramy, jak je dále uvedeno:
a) "pobídky k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání"
b) "přizpůsobení provozních budov a zařízení závazným právním předpisům v oblasti bezpečnosti a za účelem usnadnění přístupu zdravotně postiženým"
c) "přizpůsobení informačních systémů"
d) "vzdělávání školitelů s cílem vyhovět podmínkám pro akreditaci"
(14) Italské orgány dopisem A/38204 ze dne 8. listopadu 2002 potvrdily, že podpora byla poskytnuta prostřednictvím národního fondu v celkové hodnotě 180 miliard italských lir (zhruba 93 milionů EUR), jež byly na základě MV 173/2001 rozděleny mezi různé italské regiony.
Zmíněná vyhláška je prováděcím pravidlem zákona 388 ze dne 23. prosince 2000, kterým se stanoví "Ustanovení pro sestavení ročního a víceletého rozpočtu státu (finanční zákon 2001)" (dále jen "zákon 388/2000"), jenž v čl. 118 odst.
(15) V témž dopise, uvedeném v bodě 14, italské orgány potvrdily, že opatření nepovažují za státní podporu, neboť podle jejich mínění bylo určeno na podporu neobchodních činností v obecném zájmu.
(16) Itálie kromě toho tvrdila, že systém akreditace, který má být přijat, byl, alespoň fakticky, spjat s restrukturalizací subjektů odborného vzdělávání dohodou mezi státem a regiony z května 2000 a na základě ustanovení článku 17 zákona č. 196 ze dne 24. června 1997, kterým se stanoví "Pravidla v oblasti podpory zaměstnanosti" (dále jen "zákon 196/97"). Toto pojetí bylo potvrzeno čl. 118 odst. 9 zákona 388/2000, který je prováděn prostřednictvím MV 173/2001.
(17) Podle Itálie měly dotace subjektům odborného vzdělávání odstranit organizační nedostatky na straně příjemců, které by případně mohly ohrozit úspěch při akreditaci.
Totiž pouze akreditovaným subjektům odborného vzdělávání bylo v zásadě povoleno věnovat se vzdělávací činnosti financované z veřejných zdrojů od července 2003.
(18) Na druhé straně subjekty odborného vzdělávání již mohly poskytovat určitý druh "soukromého" vzdělávání – totiž obchodní vzdělávací služby na konkurenčním základě – od roku 1997 podle vývoje příslušných vnitrostátních předpisů (zejména tzv. "balíku Treu"; zákona č.
144 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví "opatření v oblasti investic, zmocnění vlády k reorganizaci pobídek k zaměstnanosti a předpisů pro INAIL a ustanovení pro reorganizaci pojišťovacích subjektů" a dohoda mezi státem a regiony z března 2000) a v mnoha případech jej skutečně provedly.
(19) Podle Itálie však posuzované opatření nepřineslo výhodu oproti konkurentům, jelikož má zachovat zkušenosti a know-how "zavedených" subjektů (například jednou z požadovaných podmínek pro získání podpory jsou ujednání, jež musí být uzavřeny s veřejnými finančními subjekty na nejméně 3 až 5 let) a v dané fázi bylo nezbytné, aby tyto subjekty splnily podmínky akreditace a aby se mohly i nadále věnovat vzdělávací činnosti na liberalizovaném trhu.
Navíc by tyto subjekty, které vyvíjejí činnost většinou na místní úrovni (subregionální), nebyly schopny narušit obchodní výměnu.
(20) Pokud jde o provádění posuzovaného opatření na území státu, podle informací, které Itálie zaslala, regiony Furlandsko-Julské Benátsko, Sicílie a Kampánie režim nezačaly uskutečňovat. Sardínie a autonomní provincie Trento opatření provedly na základě nařízení Komise (ES) č.
69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis [3] (dále jen "nařízení de minimis").
Regiony Toskánsko a Umbrie po zahájení řízení k tomuto případu přijaly stejné řešení. Pouze autonomní provincii Bolzano nebyly přiděleny žádné dotace ve smyslu MV 173/2001, a tudíž tato provincie opatření neprovedla Jiné regiony ve skutečnosti provedly pouze částečně dotyčné podprogramy.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(21) Komise především podotkla, že pouze subjekty odborného vzdělávání jsou příjemci podpory, která je poskytována z fondu, který byl výslovně vytvořen na základě vnitrostátních předpisů.
Navíc byly vybrány na základě specifických kritérií, které stanovily regiony, a Komise tudíž opatření považovala za selektivní a vyžadující využití veřejných zdrojů.
(22) Komise poté vyjádřila silnou pochybnost o tom, zda může být celkově odborné vzdělávání považováno za neobchodní činnost v obecném zájmu, jak od počátku italské orgány tvrdily.
V tomto ohledu Komise vyjádřila mínění, že tyto podpory mohou zlepšit finanční situaci příjemců podpory, jelikož snižují náklady, které by příjemci museli za normální situace nést sami.
(23) Konečně, přestože vzdělávání je předmětem obchodních výměn v rámci Společenství pravděpodobně pouze v omezené míře, nebylo možné vyloučit, že některé subjekty odborného vzdělávání vyvíjejí činnost na úrovni Společenství.
Tyto subjekty by mohly mít zájem o přístup na italský trh.
(24) Komise se proto domnívala, že dané opatření může představovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(25) Jesliže by bylo posuzované opatření považováno za státní podporu, muselo by být hodnoceno na základě ustanovení Smlouvy a dalších příslušných právních předpisů Společenství.
(26) V tomto ohledu Komise vyjádřila názor, že pouze část podpory na "přizpůsobení provozních budov a zařízení" by měla mít výjimku, a to v té míře, kdy se vztahuje na dodatečné náklady spojené se zaměstnáváním tělesně postižených pracovníků.
Obdobně by "vzdělávání školitelů" mohlo mít výjimku, pokud budou splněna kritéria stanovená nařízením Komise (ES) č. 68/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory na vzdělávání [4].
(27) Naopak všechny ostatní podprogramy, které spis obsahuje, měly být podle Komise posuzovány jako podpory na provoz a podle žádného ustanovení Smlouvy jim tudíž neměly být uděleny výjimky.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(28) Připomínky třetích stran Komise obdržela pouze od jednoho italského subjektu odborného vzdělávání, který zjevně vyvíjí činnost přinejmenším na vnitrostátní úrovni a který je rovněž příjemcem posuzovaného opatření.
(29) Zatímco uvedený subjekt se domnívá, že italské předpisy pro přístup na trh v oblasti vzdělávání jsou pro vnitrostátní subjekty i pro subjekty na úrovni Společenství totožné, podotýká rovněž, že podle kritérií stanovených regiony musí provozní oddělení subjektů odborného vzdělávání, chtějí-li zajišťovat vzdělávání financované z veřejných zdrojů, dosáhnout ve své předchozí činnosti určité úrovně efektivity a musí mít úzké vztahy se společenskými a podnikatelskými kruhy.
Z tohoto důvodu žádný zahraniční subjekt odborného vzdělávání doposud nedokázal splnit stanovené podmínky.
V. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(30) Podle Itálie dané opatření neovlivní obchodní výměnu v rámci Společenství, jelikož systém akreditace, který je založen na objektivních kritériích stanovených regionálními prováděcími pravidly, neklade žádnou překážku či omezení právu vzdělávacích agentur z jiných regionů nebo členských států na usazení.
(31) Podle italských orgánů by navíc nově příchozí subjekty nebyly poškozeny podporou, která by byla poskytnuta italským subjektům odborného vzdělávání, u nichž se předpokládá, že již obtížně zvládají vlastní území, jak potvrzují v minulosti utrpěné ztráty, jež mělo posuzované opatření kompenzovat.
Podle Itálie zejména podpora ve formě kompenzace za předešlé ztráty, způsobené výkonem odborného vzdělávání, jímž byly subjekty odborného vzdělávání pověřeny a jež bylo uskutečňováno v rámci systému veřejného odborného vzdělávání, nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 87 odst.
(32) Kromě toho podle mínění Itálie zahraniční subjekty nemají žádný zájem vstoupit na italský trh v oblasti "veřejného" vzdělávání kvůli jeho neziskovosti, což rovněž dosvědčuje nezbytnost posuzovaných podpor.
(33) Neziskové odborné vzdělávání, financované z veřejných zdrojů, které příjemci neplatí přímo a které je poskytováno v rámci systému veřejného odborného vzdělávání, by podle italských orgánů nemělo být považováno za obchodní činnost, a to zejména ve světle judikatury "Humbel" [5] a "Wirth" [6].
(34) Region Piemont připouští, že opatření je selektivní a vyžaduje využití veřejných zdrojů, popírá však, že přináší jakoukoli výhodu nebo že má vliv na obchodní výměnu v rámci Společenství.
S ohledem na první aspekt je toho názoru, že udělená podpora je pouze kompenzací za služby poskytnuté subjekty odborného vzdělávání, pokud se jednalo o vzdělávání poskytované v rámci veřejného odborného vzdělávání.
Pokud jde o druhý aspekt, podle jeho mínění mezi členskými státy neexistuje obchodní výměna služeb v oblasti vzdělávání, jelikož největší překážky představuje odlišný jazyk a chybějící spjatost s územím.
Podle jeho názoru naopak může účinně existovat trh v rámci Společenství v oblasti "soukromého" vzdělávání (tzn. obchodní služby v oblasti vzdělávání na základě hospodářské soutěže).
(35) V každém případě by tato opatření nepřivodila nově příchozím žádnou újmu, jelikož by nemuseli nést náklady, jež příjemci v minulosti museli hradit.
I kdyby tato výhoda byla prokázána, podle regionu Piemont by se jednalo pouze o narušení čistě místního trhu tak, že by se podle jeho názoru nepoužil čl. 87 odst.
VI. POSOUZENÍ PODPORY
(36) Analýza Komise se týká režimu podpory tvořeného danými obecnými opatřeními a nikoli jednotlivých podpor poskytovaných určitým subjektům.
Již od zahájení řízení italské orgány jasně věděly o pochybnostech, které Komise k režimu má.
Kdyby se bývaly domnívaly, že by tyto specifické případy měly být posuzovány jednotlivě, bývaly by měly informovat Komisi o jejich specifické povaze a poskytnout všechny nezbytné informace, aby mohlo dojít k jednotlivému posouzení.
VI.1.
Poskytnutí podpory ve smyslu čl. 87 odst.
(37) Čl. 87 odst. 1 Smlouvy stanoví, že, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, nejsou se společným trhem slučitelné podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků, které tím, že zvýhodňují určité podniky nebo odvětví výroby, narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž.
(38) Posuzovaná podpora spočívá v poskytnutí veřejných zdrojů z fondu o hodnotě 180 miliard italských lir (zhruba 93 milionů EUR), který byl výslovně vytvořen na základě vnitrostátních předpisů a rozdělen mezi téměř všechny italské regiony, jak vyplývá z přílohy k MV 173/2001.
Je tedy splněna podmínka využití veřejných zdrojů.
(39) Příjemci z tohoto režimu podpory jsou pouze subjekty odborného vzdělávání.
Kromě toho jsou příjemci vybíráni na základě regionu, podle dostupné finanční dotace a podle případných doplňkových kritérií ve vztahu ke každému italskému regionu; výběr opatření je tedy dvojí.
(40) Existenci výběru a veřejných zdrojů kromě jiného potvrdily italské orgány ve svých připomínkách.
VI.1.1.
Hospodářská činnost
(41) Především je třeba zdůraznit, že v obecné rovině pojetí podniku v kontextu předpisů v oblasti hospodářské soutěže zahrnuje podle judikatury Soudního dvora [7] jakýkoli subjekt vykonávající hospodářskou činnost, a to bez ohledu na jeho právní postavení (např. neziskový subjekt), na míru nebo způsob jeho financování, a že jakákoli činnost spočívající v nabízení zboží či služeb na určitém trhu je hospodářská činnost.
(42) Tento postoj byl rovněž vyjádřen ve sděleních Komise z roku 1996 [8] a z roku 2000 [9] o službách v obecném zájmu v Evropě, jakož i ve zprávě Komise o zasedání Evropské rady v Laekenu [10].
(43) Pokud jde zejména o rozlišení mezi službami hospodářské povahy a službami nehospodářské povahy, Komise nedávno zdůraznila (viz zejména bod 44 Zelené knihy o službách obecné povahy [11], který je mimo jiné uveden v Bílé knize na stejné téma [12]), že jakákoli činnost spočívající v nabízení zboží či služeb na daném trhu je hospodářská činnost.
Hospodářské i nehospodářské činnosti mohou tudíž společně existovat ve stejném odvětví a někdy mohou být dokonce poskytovány stejnou organizací.
Pravidla vnitřního trhu, hospodářské soutěže a zejména státních podpor se použijí v případě hospodářských činností.
(44) Pravidla vnitřního trhu a hospodářské soutěže se naopak nepoužijí v případě nehospodářských činností a nemají tudíž žádný vliv na služby v obecném zájmu, pokud tyto služby jsou skutečně nehospodářské činnosti.
S odvoláním na odborné vzdělávání na vnitrostátní úrovni se Soudní dvůr Evropských společenství rozsudku Humbel domníval, že stát se zavedením a udržováním tohoto systému nesnaží vykonávat ziskovou činnost, ale zamýšlí plnit svou úlohu vůči obyvatelstvu v sociální, kulturní a výchovné oblasti [13].
(45) Rozsudek v záležitosti Humbel zejména stanoví, že kursy konané v technickém institutu v rámci systému odborného vzdělávání na vnitrostátní úrovni nemohou být považovány za "služby" pro účely článku 50 Smlouvy.
První odstavec tohoto článku totiž stanoví, že výkony poskytované zpravidla za úplatu mají být podle Smlouvy považovány za služby.
(46) Rozsudek ve věci Wirth [14] potvrzuje závěry Soudního dvora v případě Humbel, podle nichž základní charakteristika úplaty spočívá v tom, že tvoří přiměřený zisk za danou službu a je zpravidla sjednána mezi poskytovatelem a příjemcem služby.
V tomtéž rozsudku má Soudní dvůr za to, že v kursech poskytovaných v rámci systému odborného vzdělávání na vnitrostátní úrovni tato charakteristika chyběla.
(47) Na základě judikatury Soudního dvora v případu Wirth jsou v obecnější rovině zpravidla mnohé činnosti realizované organizacemi vykonávajícími především společenské funkce, které jsou neziskové a jejichž záměrem není provozovat průmyslovou či obchodní činnost, vyňaty z používání pravidel Společenství týkajících se hospodářské soutěže a vnitřního trhu [15].
(48) V posuzovaném případě z informací, které Itálie poskytla, vyplynulo, že činnosti provozované zúčastněnými vzdělávacími instituty se překrývaly.
Na jedné straně zajišťovaly institucionální služby v oblasti vzdělávání, jež měly společenský záměr a byly určeny jednotlivcům a které byly součástí systému veřejného odborného vzdělávání a byly financovány státem nebo jeho regiony, a to na základě prosté úhrady určitých způsobilých výdajů.
Na druhé straně měly možnost vykonávat, a v mnoha případech skutečně vykonávaly, obchodní činnosti v oblasti vzdělávání určené jak podnikům a jejich zaměstnancům, tak jednotlivcům, jež byly hrazeny v tržních cenách.
V důsledku toho italské orgány příjemcům uložily povinnost oddělit účetnictví.
(49) Lze se tedy domnívat, že první druh služeb nezahrnuje žádnou hospodářskou činnost.
Z toho by vyplývalo, že daná činnost nepodléhá pravidlům o hospodářské soutěži a vnitřním trhu a tudíž nespadá do oblasti působnosti čl. 87 odst.
(50) Komise nicméně podotýká, že, jak vyplývá z nedávné judikatury, pojetí hospodářské činnosti se vyvíjí a že částečně souvisí s politickými rozhodnutími každého členského státu.
Členské státy se mohou rozhodnout na podniky převést úkoly, které jsou tradičně považovány za spadající do svrchované pravomoci států.
Členské státy mohou rovněž vytvořit podmínky nezbytné k zajištění trhu pro výrobek či službu, pro něž by jinak takový trh neexistoval.
Výsledkem takového zásahu je, že se dané činnosti stanou hospodářskými a že spadají do oblasti působnosti pravidel o hospodářské soutěži.
(51) Soudní dvůr například podotkl, že přeprava pacientů je činností, kterou různé subjekty na trhu v oblasti přepravy v naléhavých případech nebo přepravy pacientů nabízejí za úplatu.
V případě, který byl předložen Soudnímu dvoru, byly tyto služby zajišťovány neziskovými subjekty.
Soudní dvůr však připomněl, že vzhledem k dané charakteristice nelze vyloučit klasifikaci těchto organizací jakožto podniku ve smyslu článku 87 Smlouvy v případech, kdy stejné subjekty vykonávají rovněž hospodářskou činnost [16].
(52) Soudní dvůr měl rovněž za to, že v rámci nemocnice výroba látky, která je používána v rámci lékařské služby nemocnice, je činností hospodářského typu.
Skutečnost, že služba nebyla hrazena přímo pacientem, ale byla financována veřejnými fondy, nemá na klasifikaci jakožto hospodářské činnosti [17] vliv.
(53) Tento přístup byl potvrzen jinými dvěma rozsudky Soudního dvora [18].
Některé členské státy se domnívaly, že lékařské služby nejsou hospodářskými činnostmi, jelikož pacienti, kteří jsou v nemocnicích ošetřováni, za služby, které jim jsou poskytovány, nutně neplatí.
Soud měl za to, že lékařské činnosti jsou hospodářskými činnostmi bez ohledu na skutečnost, že příslušné služby nemusí být hrazeny přímo pacienty, ale orgány veřejné moci nebo zdravotními pojišťovnami.
(54) Kromě toho určitý podíl solidarity nezbytně nevylučuje možnost vykonávat činnost, která může být zisková.
Některé subjekty mohou vzít v úvahu tyto aspekty solidarity vzhledem k výhodám, které mohou vstupem do uvedeného odvětví získat.
Neziskové subjekty mohou naopak konkurovat ziskovým podnikům a mohou být tudíž podniky ve smyslu čl. 87 Smlouvy.
(55) V důsledku toho Komise nemůže vyloučit, že určité činnosti vykonávané vzdělávacími institucemi, i v případě odborného vzdělávání poskytovaného v rámci veřejného systému odborného vzdělávání, budou muset být posuzovány jako hospodářské činnosti.
86 odst. 2 Smlouvy, který se vztahuje na podniky pověřené provozováním služeb v obecném hospodářském zájmu.
Uvedený článek stanoví, že tyto podniky podléhají pravidlům obsaženým v této Smlouvě, zejména pravidlům hospodářské soutěže, pokud uplatnění těchto pravidel nebrání právně nebo fakticky plnění zvláštních úkolů, které jim byly svěřeny.
Článek kromě jiného upřesňuje, že rozvoj obchodu nesmí být dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství.
(57) V důsledku toho lze ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy udělit výjimku, neboť subjekty odborného vzdělávání byly v rámci příslušných vnitrostátních a regionálních předpisů pověřeny veřejnou službou prostřednictvím závazných aktů, totiž ujednání sjednaných mezi italskými regiony a vzdělávacími subjektymi, a jelikož nehrozilo nebezpečí nadměrných náhrad, protože podpora nemohla přesáhnout výši způsobilých nákladů, jak vyplývá z odděleného účetnictví.
(58) Komise naopak dospívá k závěru, že hospodářská činnost je dostatečně prokázána u druhého typu činnosti, který je uveden v bodě 48, a to na základě údajů, které dodaly samy italské orgány.
VI.1.2.
Narušení hospodářské soutěže a vliv na obchodní výměnu
(59) Aby podpora spadala do oblasti působnosti čl. 87 Smlouvy, musí narušovat hospodářskou soutěž nebo jejím narušením hrozit, pokud je ovlivněna obchodní výměna mezi členskými státy.
Tyto dvě podmínky jsou v případě státních podpor často spojené.
(60) Pokud jde zejména o obchodní výměnu v rámci Společenství, Soud prvního stupně [19] připomněl, že když finanční podpora upevňuje postavení určitého podniku ve vztahu k jiným konkurenčním podnikům na trhu Společenství, tento trh ovlivňuje.
Tento případ nastane, když podnik, který je příjemcem podpory, se aktivně podílí na obchodu mezi členskými státy nebo je smluvní stranou smluv sjednaných na základě postupu při nabídkovém řízení ve více členských státech.
(61) Kromě toho podpora může být takové povahy, že ovlivňuje obchodní výměnu mezi členskými státy a narušuje hospodářskou soutěž, i když podnik, který je příjemcem podpory a který je konkurentem podniků ostatních členských států, není přeshraničních činností přímo účasten.
Pokud totiž některý členský stát poskytne podporu určitému podniku, domácí nabídka může zůstat stejná nebo být navýšena s tím důsledkem, že podniky se sídlem v jiných členských státech budou mít menší příležitost nabízet své služby na trhu tohoto členského státu.
(62) Proto ani přímá účast příjemců podpory [20] na vývozních činnostech, ani existence skutečné obchodní výměny mezi členskými státy ve stejném segmentu trhu nejsou pro prokázání vlivu na obchodní výměnu nezbytné.
Navíc ani omezená částka podpory, ani poměrně malá velikost subjektu, který je příjemcem podpory, nedovolují, aby byly předem vyvozovány závěry, že obchodní výměna není ovlivněna.
(63) Komise v tomto ohledu podotýká, že v posuzovaném případě jsou někteří příjemci podpory aktivní alespoň na regionální nebo nadregionální úrovni (a někdy vnitrostátní) a jejich obchodní obrat je značný, z čehož lze usuzovat, že jim umožňuje překonat překážky bránící proniknutí nabídky služeb v oblasti vzdělávání na trh Společenství.
Komise kromě jiného podotýká, že tito příjemci podpor jsou již aktivní na nadnárodní úrovni.
(64) Tak zejména jednotlivý příjemce podpory již působí v některých členských státech, jako v Belgii (se čtyřmi sídly), Francii (sedm sídel), Německu (čtyři sídla) a Spojeném království (jedno sídlo), v nečlenských státech jako je Švýcarsko a také v mimoevropských státech (Argentina).
Tento příjemce je rovněž partnerem mezinárodní sítě "Exemplo", která se skládá ze čtrnácti evropských vzdělávacích agentur a která sleduje cíle, jakými jsou např. výměna poznatků, stanovování referenčních ukazatelů ("benchmarking"), spolupráce v rámci projektů Společenství, rozvoj specifických segmentů trhu pro elektronický obchod a "on–line" vzdělávání.
(65) Na základě uvedených údajů a pokud jde o vliv na obchodní výměnu, Komise dospívá k závěru, že posouzení státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, pokud jde o předmětná opatření, musí být potvrzeno, jelikož tato opatření mohou mít skutečně vliv na obchodní výměnu uvnitř Společenství.
VI.2.
Legitimita podpory
(66) Komise podotýká, že povinnost předběžného oznámení vyplývající z čl. 88 odst. 3 Smlouvy nebyla v daném případě dodržena.
(67) Vzhledem k tomu, že případ nebyl předběžně oznámen Komisi, aby mohla ověřit jeho slučitelnost s pravidly v oblasti státní podpory, byl výše udělený režim prováděn v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy a je tudíž protiprávní.
VI.3.
Slučitelnost podpory s článkem 87 Smlouvy
Podpory na splacení nákladů z minulosti
(68) Podprogram "podpory na splacení nákladů z minulosti" by v zásadě mohl spadat do oblasti působnosti nařízení "de minimis" [21], jelikož režim nepamatuje ani na odvětví, která jsou z nařízení "de minimis" vyňata, ani na podpory činností spjatým s vývozem či na činnosti, které podléhají přednostnímu využití tuzemských výrobků.
Nicméně je třeba zdůraznit, že výše podpory často překračuje mezní hranici 100000 EUR.
(69) Komise tudíž setrvává v názoru, že posuzované opatření není v souladu s nařízením "de minimis" a nelze je za takové považovat.
Italské orgány navíc nikdy daný režim neposuzovaly jako režim "de minimis".
(70) Jelikož se v tomto podopatření neberou v úvahu žádné způsobilé náklady stanovené v čl. 4 odst.
7 písm. a) až f) nařízení o podporách na vzdělávání [22] nemůže mu být ve smyslu výše uvedeného nařízení udělena výjimka. Navíc ani italské orgány jej nikdy neposuzovaly jako podporu na vzdělávání.
(71) Je–li podpora posuzována na základě nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [23], Komise podotýká, že v rámci daného podprogramu není stanovena žádná podpora na investice, a to jak do hmotného, tak nehmotného majetku.
Jeho cílem je naopak pouze snížit běžné výdaje, a to prostřednictvím podpor na splacení nákladů z minulosti, které lze posuzovat jako náklady na provoz a k nimž Komise obvykle nezaujímá příznivý postoj.
(72) Poskytnutí podpory na provoz, která nebude spojena s žádným dodatečným nákladem způsobeným realizací veřejné služby, může být příčinou ke snížení režijních nákladů, které podniky musí zpravidla nést samy.
(73) Skutečností je, že podpory na provoz mohou být výjimečně poskytovány pouze v oblastech, na které se vztahuje výjimka podle čl. 87 odst.
3 písm. a) za předpokladu, že jsou dodrženy náležitosti stanovené v bodě 4.15 pokynů pro regionální podporu [24]. V daném případě je třeba zdůraznit, že příslušné vnitrostátní pravidlo se bez rozdílu použije na celém území členského státu bez jakéhokoli odlišování majícího za cíl odstranit regionální znevýhodnění.
(74) Komise má za to, že posuzovaný režim nesplňuje žádnou z výše uvedených podmínek.
Kromě toho ani nařízení o podporách malým a středním podnikům, ani pokyny pro regionální podporu nebyly v souvislosti s případnou slučitelností režimu italskými orgány uplatněny.
(75) Navíc se nezdá, že daná podpora má nějaký další horizontální cíl Společenství na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, jako výzkum a vývoj, zaměstnanost, životní prostředí nebo záchranu a restrukturalizaci podniků majících potíže, ve smyslu příslušných pokynů, rámců a nařízení.
(76) Výjimku stanovenou v čl. 87 odst. 2 písm. a) až c) [25] Smlouvy zjevně nelze použít pro tento případ. Stejný závěr lze vyvodit v souvislosti s výjimkami podle čl. 87 odst. 3 písm. b) až d) [26].
Pobídky k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání a přizpůsobení informačních systémů
(77) V případě podprogramů "pobídky k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání" a "přizpůsobení informačních systémů" lze uplatnit stejnou úvahu jako v případě podprogramu "podpory na splacení nákladů z minulosti".
(78) Komise má totiž za to, že většina těchto podpor musí být považována za podpory na provoz; z toho důvodu se domnívá, že se na ně nevztahují výjimky.
(79) (15) Má zejména za to, že cílem podpor je vybízet zaměstnance k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání, čímž je pravděpodobně poskytována neoprávněná konkurenční výhoda, neboť subjekty odborného vzdělávání, kterým je podpora poskytována, mohou oproti svým konkurentům uměle snížit náklady na zaměstnance, nemohou využívat žádné výjimky, a to jak na základě nařízení Komise (ES) č. 2204/2002 ze dne 12. prosince 2002 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory zaměstnanosti [27], tak na základě jiných platných právních předpisů.
(80) Obdobně výdajům na přizpůsobení informačních systémů nemůže být udělena žádná výjimka, jelikož nejsou počáteční investicí ve smyslu nařízení o podporách malým a středním podnikům [28] a nepředstavují ani nástroj regionálního rozvoje ve smyslu pokynů pro regionální podporu [29].
Přizpůsobení budov a zařízení a vzdělávání školitelů
(81) Na podporu na přizpůsobení budov a zařízení závazným bezpečnostním normám se ve smyslu v současnosti platných pravidel o státních podporách nemůže vztahovat žádná výjimka, a to z důvodů uvedených v bodech 68 až 76.
(82) Naopak na část podpory na přizpůsobení budov a zařízení, která se vztahuje na dodatečné náklady vyplývající ze zaměstnávání tělesně postižených pracovníků, může být na základě nařízení o podporách zaměstnanosti [30] využito výjimky.
(83) Obdobně na podpory na základě podprogramu "vzdělávání školitelů" může být na základě nařízení o podporách na vzdělávání [31] využito výjimky.
VII. ZÁVĚRY
(84) Jelikož odborné vzdělávání, jež je součástí systému veřejného odborného vzdělávání a jež je poskytováno jednotlivcům, jak je uvedeno v bodech 44 – 49 a jak vyplývá z odděleného účetnictví, není považováno za hospodářskou činnost, nevztahuje se na podpory poskytnuté v souvislosti s náklady spjatými s takovou činností ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy; tyto podpory tudíž nepředstavují státní podporu.
(85) Na druhé straně, pokud by některé činnosti vykonávané v rámci systému veřejného odborného vzdělávání byly na základě vývoje v pojetí hospodářské činnosti považovány za hospodářské činnosti, jak je uvedeno v bodech 50 až 55, mohou ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy využít výjimky.
(86) Naopak podpory poskytované v souvislosti s náklady způsobenými obchodní činností splňují všechny podmínky, aby byly považovány za státní podporu a tudíž se na ně vztahuje čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(87) Komise vyjadřuje politování, že režim podpor na reformu systému odborného vzdělávání je protiprávní vzhledem k tomu, že byl v míře, kdy podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy představuje státní podporu, uskutečněn v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(88) Podprogramy "přizpůsobení provozních budov a zařízení závazným právním předpisům v oblasti bezpečnosti a pro potřeby tělesně postižených osob" v části, která se týká dodatečných nákladů na zaměstnávání tělesně postižených pracovníků, a "vzdělávání školitelů, aby splnili podmínky akreditace" mohou využít výjimky podle nařízení Komise č. 2204/2002 ze dne 12. prosince 2002 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory zaměstnanosti [32] (v případě prvního podprogramu) a nařízení Komise č. 68/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory na vzdělávání [33] (v případě druhého podprogramu).
(89) Podpory poskytnuté v rámci podprogramů "podpory na splacení nákladů z minulosti", "pobídky k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání", "přizpůsobení provozních budov a zařízení závazným právním předpisům v oblasti bezpečnosti a pro potřeby tělesně postižených osob" jsou v části týkající se přizpůsobení závazným bezpečnostním normám neslučitelné se společným trhem.
(90) Komise podotýká, že nařízení "de minimis" [34] by se v zásadě mohlo pro zvažovaná opatření použít, neboť při těchto opatřeních se neberou v úvahu ani odvětví, na která se toto nařízení nevztahuje, ani podpory na činnosti spjaté s vývozem či podpory, které podléhají přednostnímu využití tuzemských výrobků.
V důsledku toho, jsou-li splněny všechny podmínky stanovené nařízením "de minimis", a zejména je-li dodržena mezní hranice 100000 EUR pro jednotlivého příjemce podpory na každé tříleté období, může být podpora poskytovaná na základě posuzovaných opatření považována za "de minimis" a tudíž za nespadající do oblasti působnosti čl. 87 odst.
(91) Toto rozhodnutí o posuzovaném režimu podpor musí být neprodleně uplatněno.
Zavedenou praxí Komise je, že na základě článku 87 Smlouvy po příjemci podpory požaduje, aby navrátil podporu, která byla podle článku 88 Smlouvy poskytnuta protiprávně a je neslučitelná se společným trhem.
Tato praxe byla potvrzena v článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/99, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 88 Smlouvy o ES [35].
(92) Komise kromě jiného podotýká, že rozhodnutím o režimu podpory není dotčena možnost, že by jednotlivá opatření netvořila podporu (jelikož se na jednotlivé poskytnutí podpory vztahuje pravidlo de minimis) nebo může být zcela nebo částečně považována na základě vlastních charakteristik za slučitelnou se společným trhem (například na základě nařízení o výjimce).
(93) Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/99 se musí k podpoře, která má být navrácena, připočíst úroky vypočítané na základě příslušné sazby, jež stanovila Komise. Úroky běží ode dne, kdy byla protiprávní podpora dána příjemci k dispozici, do dne, kdy byla navrácena.
(94) Úroky se vypočítávají v souladu s ustanoveními v kapitole V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [36].
(95) Za tímto účelem Itálie možným příjemcům podpory z režimu nařídí, aby do dvou měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí podporu navrátili i s úroky, jež jsou specifikovány v bodě 94.
Celá podpora musí být navrácena nejpozději ke konci prvního daňového roku, který následuje po dni oznámení tohoto rozhodnutí.
(96) Itálie Komisi poskytne požadované informace a použije při tom dotazník, který je součástí přílohy I tohoto rozhodnutí; vystaví seznam dotčených příjemců a jasně uvede stanovená a již přijatá opatření, aby neprodleně a účinně dosáhla navrácení protiprávní státní podpory.
Itálie do dvou měsíců od přijetí rozhodnutí zašle Komisi veškeré dokumenty prokazující, že vůči příjemcům nezákonných podpor bylo zahájeno řízení o návrácení (jedná se o oběžníky, rozhodnutí o navrácení atd.).
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Podpory poskytnuté Itálií na základě vyhlášky ministerstva č. 173/2001, kterou se provádí zákon 388/2000, v souvislosti s náklady na činnosti v oblasti odborného vzdělávání, které je jednotlivcům poskytováno jakožto součást systému veřejného odborného vzdělávání a jak vyplývá z odděleného účetnictví, nespadají do oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy a nepředstavují státní podporu, pokud jsou uvedené činnosti hospodářskou činností.
2. V případě podpor uvedených v odstavci 1, které jsou poskytovány na činnosti hospodářské povahy vykonávané v rámci systému veřejného odborného vzdělávání, se může podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy využít výjimky.
Článek 2
1. Režim podpory, který Itálie zřídila vyhláškou ministerstva č. 173/2001, kterou se provádí čl. 118 odst. 9 zákona 388/2000, a dalšími prováděcími opatřeními, která přijaly italské regiony, pokud spadají do oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy, je protiprávní, neboť podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy nebyl předběžně oznámen Komisi.
2. Režim podpory uvedený v článku 1 je slučitelný se společným trhem pouze v případě podprogramů "přizpůsobení budov a zařízení pro zlepšení přístupu tělesně postižených" a "vzdělávání školitelů".
3. Režim podpor uvedený v článku 1 je neslučitelný s vnitřním trhem v případě podprogramů "podpory na splacení nákladů z minulosti", "pobídky k dobrovolnému odchodu ze zaměstnání", "přizpůsobení informačních systémů", "přizpůsobení budov a zařízení závazným bezpečnostním normám".
Článek 3
1. Itálie zajistí, aby byla přijata všechna nezbytná opatření, aby dosáhla navrácení podpor uvedených v čl. 2 odst. 3, které byly příjemcům dány k dispozici protiprávně.
2. K navrácení podpor dojde bez průtahů a podle postupů stanovených ve vnitrostátních právních předpisech za předpokladu, že umožňují neprodlené a účinné provedení tohoto rozhodnutí
3. Podpora musí být navrácena nejpozději do konce prvního daňového roku, který následuje po dni oznámení tohoto rozhodnutí.
4. Částky na navrácení jsou úročeny ode dne, kdy byly dány příjemcům k dispozici, do dne, kdy jsou skutečně uhrazeny.
5. Úroky se vypočítávají v souladu s ustanoveními v kapitole V nařízení Komise (ES) č. 794/2004.
6. Itálie nařizuje všem příjemcům podpor uvedených v čl. 2 odst. 3, aby do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí navrátili protiprávní podporu a s ní spjaté úroky.
Článek 4
Itálie do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí uvědomí Komisi o opatřeních, která přijala či zamýšlí přijmout k jeho splnění, přičemž vyplní dotazník, který je k tomuto rozhodnutí přiložen.
Itálie ve stejné lhůtě Komisi zašle veškeré dokumenty, které mohou prokázat, že vůči příjemcům protiprávních podpor bylo zahájeno řízení o navrácení.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. prosince 2005
Investice společnosti Shetland Leasing and Property Developments Ltd. na Shetlandských ostrovech (Spojené království)
(oznámeno pod číslem K(2005) 4649)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/226/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [1], a zejména na článek 14 tohoto nařízení,
poté, co v souladu s čl. 88 odst. 2 prvním pododstavcem vyzvala zúčastněné třetí strany, aby předložily svá vyjádření,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) V lednu roku 2004 Komisi občan Spojeného království informoval o investicích provedených za účasti orgánů Shetlandských ostrovů Spojeného království, které mohly představovat státní podporu.
Komise požádala Spojené království o informace o těchto investicích dopisy ze dne 17. února 2004 a ze dne 1. září 2004, na něž Spojené království odpovědělo dopisy ze dne 30. dubna 2004 a ze dne 13. prosince 2004.
(2) Dopisem ze dne 20. dubna 2005 Komise informovala Spojené království o rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. Spojené království předložilo své připomínky k případu dopisem ze dne 19. května 2005.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 10. června 2005 [2].
Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby předložily svá vyjádření k případu.
Nebyly obdrženy žádné připomínky.
II. POPIS
(4) Rada Shetlandských ostrovů (Shetland Islands Council, dále jen "SIC"), která je orgánem veřejné moci na Shetlandských ostrovech, založila dva fondy: Shetland Development Trust (dále jen "Development Trust") a Shetland Islands Council Charitable Trust (dále jen "Charitable Trust").
(5) Development Trust byl založen jako hlavní nástroj financování projektů na podporu hospodářského rozvoje na Shetlandských ostrovech.
Financování provádí prostřednictvím úvěrů. Správci fondu jsou členové SIC a dva nezávislí správci.
(6) Charitable Trust je svěřenecký fond SIC, který poskytuje úvěry na charitativní účely.
Správci fondu Charitable Trust jsou členové SIC a dva nezávislí správci.
(7) Jak Charitable Trust, tak Development Trust jsou financovány z rezervního fondu zřízeného SIC.
Tento rezervní fond je pak financován na základě dohody ze dne 12. července 1974 uzavřené mezi SIC a ropnými společnostmi, které využívají přístavní zařízení v Sullum Voe.
V dohodě je uvedeno, že tyto společnosti platí poplatky "v souvislosti s dovozem ropy a jako náhradu za narušení způsobená tímto dovozem".
(8) Pro obchodní a rozvojové činnosti založila SIC obchodní společnost s ručením omezeným – Shetland Leasing and Property Ltd. (dále jen "SLAP"), založenou za účelem zisku, kterou zcela vlastní Charitable Trust.
Úkolem SLAP je získávat majetkové účasti v místních podnicích, poskytovat místnímu průmyslu úvěry s tržními úrokovými sazbami a stavět průmyslové budovy k pronájmu za tržní nájemné.
(9) Jakožto obchodní společnost s ručením omezeným zcela vlastněná fondem Charitable Trust získává SLAP finance na svou činnost od fondu Charitable Trust a ze svých vlastních zisků.
Na některé konkrétní projekty jí poskytuje finanční prostředky také Development Trust.
(10) V roce 1999 se představenstvo společnosti SLAP rozhodlo investovat do společnosti Shetland Seafish Ltd.
Tato společnost vznikla 7. října 1999 v důsledku finančního spojení společností Williamson Ltd. a Ronas Ltd. Obě společnosti byly v té době ztrátové a byly považovány za platebně neschopné.
Spojením těchto dvou ztrátových společností a vytvořením společnosti Shetland Seafish Ltd. se měly zvýšit zisky a očekávalo se, že nová společnost bude brzy zisková. Podle příslušných prognóz měla společnost Shetland Seafish Ltd. do konce roku 2002 začít vytvářet zisk přesahující 460000 GBP.
(11) SLAP investovala do společnosti Shetland Seafish Ltd. tak, že zakoupila 156250 jejích kmenových akcií (62,5 %) v hodnotě 1 GBP za akcii a 1000000 preferenčních akcií (100 %) v hodnotě 1 GBP za akcii. Dalšími akcionáři, kteří měli v držení kmenové akcie, byli společnost Shetland Seafish Producers Organisation Ltd. (43750 akcií), p. L. A. Williamson (18750 akcií), a p. R. A. Carter (18750 akcií) a společnost Shetland Fisheries Centre Ltd. (12500 akcií).
(12) V červnu roku 2000 se představenstvo společnosti SLAP rozhodlo do Shetland Seafish Ltd. investovat znovu, když se tato společnost rozhodla, že převezme činnosti společnosti Whalsay Ltd., ztrátového podniku na zpracování ryb se sídlem na Shetlandských ostrovech.
Společnost SLAP toto převzetí financovala zakoupením dalších 2000000 preferenčních akcií společnosti Shetland Seafish Ltd., které SLAP upsala ve dvou tranších; v listopadu roku 2000 získala SLAP 1200000 preferenčních akcií a dne 16. února 2001 dalších 800000 preferenčních akcií.
(13) Od 16. února 2001 se tak základní kapitál společnosti Shetland Seafish Ltd. skládal z 250000 kmenových akcií a 3000000 preferenčních akcií, které vlastnili stejní akcionáři ve stejném poměru jako po první emisi akcií v roce 1999.
(14) Na základě zvláštního usnesení přijatého představenstvem Shetland Seafish Ltd. dne 17. prosince 1999 preferenční akcie společnosti Shetland Seafish Ltd. zakládají "právo na pevně stanovenou nekumulativní preferenční dividendu ve výši 10 % ročně (po odečtení související daňové úlevy) z dosud splaceného kapitálu nebo z úlevy, která byla vyplacena v souvislosti s tímto kapitálem od data jeho úpisu, přičemž tato dividenda má být vyplácena (pokud je k dispozici zisk, který lze rozdělit) ročně dne 31. ledna, a to za posledních dvanáct měsíců, které k tomuto datu uplynou; akcie lze zpětně odkoupit za nominální hodnotu (tedy 1 GBP na preferenční akcii) navýšenou o případnou nevyplacenou preferenční dividendu, a to podle rozhodnutí společnosti kdykoli po prvním výročí data, kdy byly preferenční akcie přiděleny".
(15) Z předložených údajů je zřejmé, že společnost Shetland Seafish Ltd. je od roku 1999 ve ztrátě.
(16) V dopisech ze dne 30. dubna 2004 a 13. prosince 2004 Spojené království uvedlo, že by dotyčné investice měly být považovány za soukromé investice, protože společnost SLAP je soukromý subjekt a jak SIC, tak SLAP měly v době provedení investic oprávněná očekávání, že by dotyčné částky měly být považovány za soukromé prostředky.
(17) Zadruhé Spojené království uvedlo, že jestliže jsou dotčené částky považovány za veřejné prostředky, pak jsou investice provedené společností SLAP investicemi, o kterých by býval mohl rozhodnout i běžný soukromý subjekt.
Na podporu tohoto tvrzení Spojené království předložilo dvě zprávy, které se týkají dotyčných investic: zprávu o fúzi vedoucí ke vzniku společnosti Shetland Seafish a zprávu o převzetí společnosti Whalsay.
Zpráva o fúzi vedoucí ke vzniku společnosti Shetland Seafish
(18) Zpráva o fúzi vedoucí ke vzniku společnosti Shetland Seafish je dokument ze dne 27. září 1999, který vypracovali p. M. Goodlad a p.
S. Gillani pro členy představenstva společnosti SLAP, pod názvem "A proposed restructure and merger of L.A. Williamson & Sons (Shetland) Limited & Ronas Fisheries Limited" (Navrhovaná restrukturalizace a fúze společností L. A. Williamson & Sons (Shetland) Limited a Ronas Fisheries Limited).
(19) Podle číselných údajů a prognóz uvedených ve zprávě měla fúze společností L.A. Williamson & Sons (Shetland) Limited a Ronas Fisheries Limited prostřednictvím založení společnosti Shetland Seafish Ltd. vést k zahájení tvorby zisku nejpozději do tří let.
Zpráva o převzetí společnosti Whalsay
(20) Zprávu o převzetí společnosti Whalsay, vydanou v červnu roku 2000, vypracoval p. John Inkster, který v té době zastával funkci generálního ředitele společnosti Whalsay Fish Processors Ltd.
V této zprávě je analyzována situace zúčastněných společností, vývoj na trhu a možné výhody plynoucí pro společnost Shetland Seafish Ltd. z převzetí společnosti Whalsay Ltd.
Důvody zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(21) Komise usoudila, že na základě číselných a jiných údajů ve zprávách předložených orgány Spojeného království není možné stanovit, zda lze tyto investice považovat za ziskové investice a zda společnost SLAP jednala jako běžný soukromý investor.
Navíc vzhledem k tomu, že investice byly nepochybně provedeny ve prospěch zúčastněných společností a tyto společnosti přímo konkurovaly ostatním podnikům na zpracování ryb jak ve Spojeném království, tak v jiných členských státech, měla Komise za to, že se tyto investice jeví jako státní podpora ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES.
(22) Jelikož byly investice provedeny v letech 1999 a 2000, byly posouzeny podle Obecných pokynů Společenství pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury [3] z roku 1997.
Podle bodu 2.3 těchto pokynů musí být podpora, která nesplňuje podmínky stanovené v pokynech, posuzována případ od případu.
Podle bodu 1.2 je státní podpora, která je udělena, aniž by příjemcům ukládala jakékoli povinnosti, a která je určena ke zlepšení situace podniků a zvýšení jejich obchodní likvidity a která vede ke zvýšení příjmu příjemce, coby provozní podpora neslučitelná se společným trhem.
Podle pokynů lze provozní podporu prohlásit za slučitelnou se společným trhem pouze tehdy, souvisí-li tato podpora s plánem restrukturalizace slučitelným se společným trhem.
Jelikož takový plán restrukturalizace nebyl předložen, Komise usoudila, že investice jsou se společným trhem neslučitelné.
III. PŘIPOMÍNKY SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ
(23) Ve své odpovědi ze dne 19. května 2005 Spojené království tvrdí, že by společnost SLAP měla být považována za soukromý subjekt.
Dále uvádí, že veškeré důkazy o případu byly již předloženy Komisi, že informace obsažené ve zprávě o fúzi vedoucí ke vzniku společnosti Shetland Seafish jsou považovány za dostatečný základ učiněných předpokladů, že předpoklady uvedené ve zprávě by měly být pokládány za konzervativní a rozumné a že původní obchodní důvody pro fúze, uvedené ve zprávě, byly obhajitelné v souvislosti s úlohou společnosti SLAP jakožto soukromého investora.
(24) Spojené království zastává názor, že jestliže Komise přijme záporné rozhodnutí, nemělo by být požadováno navrácení podpory, protože by to bylo v rozporu se zásadou ochrany oprávněných očekávání.
S odkazem na rozhodnutí Komise 2003/612/ES ze dne 3. června 2003 o úvěrech na nákup rybolovných kvót na Shetlandských ostrovech (Spojené království) [4] Spojené království svou odpověď uzavírá tvrzením, že jeho orgány důsledně postupovaly takovým způsobem, že lze učinit odůvodněný závěr, že příslušný fond je soukromým fondem podle pravidel pro strukturální fondy Společenství.
IV. POSOUZENÍ
(25) Nejprve je třeba stanovit, zda lze opatření považovat za státní podporu a pokud ano, zda je tato podpora slučitelná se společným trhem.
A. Existence státní podpory
87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví, že "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak".
Aby mohlo být opatření klasifikováno jako státní podpora, musejí být splněny čtyři podmínky: zaprvé musí opatření zvýhodnit podniky, které z něj mají prospěch; zadruhé musí být podpora poskytnuta státem nebo ze státních prostředků; zatřetí musí zvýhodnění určitých podniků narušit hospodářskou soutěž nebo hrozit jejím narušením; a konečně, toto opatření musí ovlivnit obchod mezi členskými státy.
Státní zdroje
(27) Finanční prostředky společnosti SLAP použité na investici pocházejí z financí poskytnutých fondem Charitable Trust. SIC založila fond Charitable Trust, aby jménem Shetlandského společenství přijímal a držel příjmy z poplatků za narušení, které se zavázal platit ropný průmysl.
(28) Jak již Komise uvedla ve svém rozhodnutí ze dne 3. června 2003 o úvěrech na nákup rybolovných kvót na Shetlandských ostrovech, tyto částky, které přímo souvisejí s narušením, kterému jsou vystaveni obyvatelé Shetlandských ostrovů, a nikoli se samotným využíváním přístavních zařízení, nelze považovat za soukromé prostředky, nýbrž je třeba považovat je za "státní prostředky" pro účely článku 87 Smlouvy o ES.
(29) V současnosti zkoumané investice společnosti SLAP jsou financovány z finančních zdrojů stejného druhu.
S ohledem na závěry, které Komise učinila v rozhodnutí uvedeném v bodu 24, a na skutečnost, že Spojené království nepředložilo žádné další důkazy o tom, že příslušné prostředky jsou soukromými prostředky, Komise soudí, že na tyto investice je třeba pohlížet jako na investice financované ze státních prostředků.
Možnost připsat opatření státu
(30) Ve svém výše uvedeném rozhodnutí poukázala Komise také na to, že správci fondu Charitable Trust jsou členové SIC.
Tito členové rady sice jednají jako správci z úřední moci, ale ze skutečnosti, že jsou jmenováni radou, vyplývá, že SIC má dominantní vliv na fond i na společnost SLAP, jakož i na finanční prostředky, které mají k dispozici.
Existuje tudíž řada faktorů nasvědčujících tomu, že rozhodnutí nemohou být přijímána bez ohledu na požadavky orgánu veřejné moci.
(31) S přihlédnutím k případu Stardust [5] a vzhledem ke skutečnosti, že finanční prostředky společnosti SLAP pocházejí z veřejných zdrojů a že orgán veřejné moci má přímo či nepřímo dominantní vliv jak na Charitable Trust, tak na jeho finanční prostředky, je tedy na rozhodnutí o těchto finančních prostředcích třeba pohlížet jako na rozhodnutí, jež lze připsat orgánu veřejné moci, a na příslušnou podporu jako na podporu poskytnutou ze státních prostředků.
Zvýhodnění příjemce podpory a zásada investora v tržním hospodářství
(32) Veřejné investice se považují za státní podporu, pokud je o nich rozhodnuto za okolností, které by pro soukromého investora jednajícího podle běžných zásad tržního hospodářství nebyly přijatelné.
(33) Podle Spojeného království společnost SLAP při investování do společnosti Shetland Seafish Ltd. a v rámci převzetí společnosti Whalsay Ltd. společností Shetland Seafish Ltd. jednala jako běžný investor v tržním hospodářství.
To údajně vyplývá ze dvou zpráv předložených představenstvu v době provádění investic: zprávy o fúzi vedoucí ke vzniku společnosti Shetland Seafish a zprávy o převzetí společnosti Whalsay.
(34) Na investici lze pohlížet jako na investici odpovídající zásadě investora v tržním hospodářství, jestliže je provedena za okolností, které by byly přijatelné pro soukromého investora působícího za běžných podmínek tržního hospodářství.
Investice není považována za odpovídající této zásadě, jestliže je finanční situace společnosti, a zejména struktura a objem její zadluženosti, taková, že nelze očekávat běžnou návratnost investice v přiměřené době od jejího provedení.
Zpráva o fúzi vedoucí ke vzniku společnosti Shetland Seafish
(35) Prognózy zisku obsažené ve zprávě o fúzi vedoucí ke vzniku společnosti Shetland Seafish ze dne 27. září 1999 vycházejí z řady předpokladů, které nejsou podpořeny dostatečnými argumenty.
Zpráva obsahuje prognózy výsledovky, rozvahy a výkazu peněžních toků na léta 2000, 2001 a 2002.
Z údajů v těchto účetních výkazech vyplývá, že společnost Shetland Seafish Ltd. bude zisková a že její předpokládaný obrat vzroste o 16 % v roce 2001 a o 26 % v roce 2002, ve srovnání s rokem 2000.
Zpráva však neobsahuje dostatečné číselné údaje a argumenty dokládající spolehlivost těchto předpokladů, neboť v ní chybějí nezbytné údaje o dodávkách, cenách a produkci, o něž by bylo třeba tyto předpoklady opřít.
(36) Kromě toho, že Komise nemůže posoudit věrohodnost těchto prognóz a předpokladů, platí, že i kdyby je bylo možné považovat za přesné a spolehlivé, žádnému běžnému soukromému investorovi, který chce investovat do podobné transakce, by bez číselných údajů o dodávkách, cenách a produkci nestačily.
(37) Ve zprávě je uvedeno, že "nová organizace vedení a nová strategie produkce byly pečlivě navrženy pro odstranění dřívějších nedostatků v obou zúčastněných společnostech.
Ale jádrem nové filozofie je poznání, že úspěch a pokračující zpracování síha na Shetlandských ostrovech lze zajistit jedině prostřednictvím tržního přístupu", což je podle Spojeného království dokladem toho, že v době provedení investic bylo záměrem zajistit, aby společnosti fungovaly v souladu s podmínkami na příslušném trhu, a tím dosáhnout jejich dlouhodobé životaschopnosti.
(38) Na základě číselných a dalších údajů obsažených ve zprávě Komise podotýká, že argumenty Spojeného království nejsou správné ani dostatečné.
Komise soudí, že při neexistenci zevrubných údajů podporujících rozhodnutí investovat nelze investici považovat za ziskovou investici, a že tedy společnost SLAP nejednala jako běžný soukromý investor.
Zpráva o převzetí společnosti Whalsay
(39) Zprávu o převzetí společnosti Whalsay vypracoval generální ředitel společnosti Whalsay Ltd., a proto ji nelze pokládat za nezávislou zprávu o Whalsay a o možném převzetí této společnosti společností Shetland Seafish Ltd.
Ve zprávě se uvádí, že obě společnosti zjevně trpí omezenými dodávkami lososa na trhu a že jejich spojení "je nejen nejlepší, ale možná jedinou možností, jak zajistit zachování a dlouhodobou udržitelnost zaměstnanosti v tomto odvětví".
(40) Zpráva navíc dospívá k závěru, že "pokud tedy představenstvo společnosti SLAP schválí návrhy investovat do fúze mezi společnostmi Seafish a Whalsay, jeho rozhodnutí musí vycházet z toho, že budou zajištěny trvalé dodávky lososa; v opačném případě by bylo schválení fúze jednoznačně vysoce rizikové rozhodnutí a společnosti SLAP i Seafish by se dostaly do ohroženého postavení".
(41) Ve zprávě je jasně vyslovena pochybnost ohledně zisků plynoucích z fúze mezi oběma společnostmi a je v ní také odkaz na zajištění zaměstnanosti v daném odvětví.
Zpráva navíc neobsahuje údaje postačující k prokázání ziskovosti dotyčné investice.
Vyplývá z ní, že při rozhodování o investici nebyly získány a použity žádné další informace; Spojené království výslovně potvrdilo, že rozhodnutí investici provést bylo skutečně přijato pouze na základě této zprávy.
Z těchto důvodů, a zvláště s ohledem na pochybnost vyslovenou ve zprávě a na neexistenci dalších údajů prokazujících opak, musí Komise učinit závěr, že běžný soukromý investor by se nerozhodl ani pro tuto investici.
(42) S ohledem na uvedené důvody Komise soudí, že investice do společnosti Shetland Seafish Ltd. provedené v letech 1999 a 2000 společností SLAP nejsou běžné komerční investice, o kterých by býval mohl rozhodnout kterýkoli běžný soukromý investor.
(43) Z dostupných informací učinila Komise závěr, že zúčastněné společnosti, tedy společnost Shetland Seafish Ltd., vzniklá spojením společností L.A. Williamson Ltd. a Ronas Ltd., a společnost Whalsay Ltd., by bez dotyčných investic nemohly pokračovat v obchodní činnosti.
Investice v každém případě posílily jejich postavení na trhu, k čemuž by jinak nedošlo.
Selektivita a narušení hospodářské soutěže
(44) Investice byly provedeny ve prospěch zúčastněných společností, které přímo konkurují ostatním podnikům na zpracování ryb jak ve Spojeném království, tak v jiných členských státech, a proto narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž.
Závěr
(45) Na základě uvedených důvodů se investice společnosti SLAP do společnosti Shetland Seafish Ltd. považují za státní podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES.
B. Slučitelnost se společným trhem
(46) Státní podporu lze prohlásit za slučitelnou se společným trhem, jestliže spadá pod některou z výjimek uvedených ve Smlouvě o ES.
Pokud jde o státní podporu v odvětví rybolovu, opatření udělující státní podporu se považují za slučitelná se společným trhem, jestliže splňují podmínky uvedené v Pokynech pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury z roku 2004 [6]. Podle bodu 5.3 těchto pokynů se "protiprávní podpora" ve smyslu čl.
1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 bude posuzovat podle pokynů platných v době, kdy vstoupil v platnost správní akt, jímž se tato podpora zakládá.
(47) Jelikož společnost SLAP dotyčné investice provedla v letech 1999 a 2000, slučitelnost podpory se společným trhem je třeba posoudit podle Obecných pokynů Společenství ke zkoumání státní podpory v oblasti rybolovu a akvakultury z roku 1997 (dále jen "pokyny"; viz 22. bod odůvodnění), které v té době platily.
(48) Podle bodu 2.3 pokynů lze podporu na investice do zpracování produktů rybolovu a jejich uvádění na trh považovat za slučitelnou se společným trhem, jestliže jsou podmínky pro její udělení srovnatelné s podmínkami stanovenými v nařízení (ES) č. 3699/93 a jsou přinejmenším stejně přísné, a zároveň za předpokladu, že rozsah podpory, vyjádřený v subvenčním ekvivalentu, nepřesahuje celkový rozsah vnitrostátních dotací a dotací Společenství povolený podle těchto pravidel.
Dále platí, že pokud se podpora týká investic, které podle nařízení (ES) č. 3699/93 nejsou způsobilé pro pomoc Společenství, musí Komise její slučitelnost s cíli společné rybářské politiky posuzovat případ od případu.
(49) Podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 2468/98 ze dne 3. listopadu 1998 [7], které nahradilo nařízení (ES) č. 3699/93, mohou členské státy za podmínek stanovených v příloze II uvedeného nařízení přijímat opatření na podporu kapitálových investic v oblasti zpracování produktů rybolovu a akvakultury a jejich uvádění na trh. V bodu 2.4 přílohy II se uvádí, že způsobilé investice do jejich zpracování a uvádění na trh se týkají zvláště výstavby a pořízení budov a zařízení, pořízení nového vybavení a zařízení potřebných ke zpracování produktů rybolovu a akvakultury a k jejich uvádění na trh v době mezi vykládkou a fází konečného produktu či zavedení nových technologií určených zvláště ke zvýšení konkurenceschopnosti a přidané hodnoty.
(50) Investice společnosti SLAP nelze považovat za investice týkající se některé z těchto oblastí, a v souladu s bodem 2.3 pokynů by tedy měly být posuzovány případ od případu.
(51) Jelikož účinkem těchto investic bylo zlepšení celkové finanční situace společnosti Shetland Seafish Ltd., příslušná podpora by měla být pokládána za provozní podporu.
(52) Podle obecných zásad stanovených v bodu 1.2 pokynů je podpora, která je udělena, aniž by příjemcům ukládala jakékoli povinnosti, a která je určena ke zlepšení situace podniků a zvýšení jejich obchodní likvidity nebo která je vypočtena na základě vyráběného či prodávaného množství, cen výrobků, počtu vyrobených jednotek nebo výrobních prostředků a která má za následek snížení výrobních nákladů příjemce či zvýšení příjmů příjemce, coby provozní podpora se společným trhem neslučitelná.
(53) Pokud jde o takovou provozní podporu, v uvedeném bodu pokynů se uvádí, že jestliže souvisí s plánem restrukturalizace, který je považován za slučitelný se společným trhem, Komise je povinna posuzovat ji případ od případu.
(54) Spojené království nepředložilo žádný plán restrukturalizace, který by mohla Komise posoudit.
Jelikož provozní podporu lze podle pokynů prohlásit za slučitelnou se společným trhem pouze tehdy, souvisí-li tato podpora s plánem restrukturalizace slučitelným se společným trhem, dotyčné investice nejsou v souladu s pokyny.
C. Navrácení podpory
1 nařízení (ES) č. 659/1999 stanoví, že je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, musí Komise rozhodnout, že dotyčný členský stát musí učinit všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil.
Komise by neměla vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.
Zásada ochrany oprávněných očekávání je obecnou zásadou práva Společenství.
Komise soudí, že v tomto případě tato zásada vylučuje navrácení podpory z níže uvedených důvodů.
(56) Dne 3. června 2003 Komise rozhodnutím 2003/612/ES přijala záporné rozhodnutí o úvěrech na nákup rybolovných kvót na Shetlandských ostrovech [8].
Ve svém rozhodnutí Komise uvedla, že sice neexistuje nezbytný vztah mezi kroky a rozhodnutími Komise ve vztahu k strukturálním fondům Společenství v souvislosti s nařízením Rady (ES) č. 1260/1999 [9] na jedné straně a rozhodnutími Komise o státní podpoře na straně druhé, ale že vzhledem ke konkrétním okolnostem dotyčného případu mohla v důsledku spojení řady událostí vzniknout oprávněná očekávání ohledně soukromé povahy dotyčného fondu.
(57) Komise shledala, že jak ona sama, tak vláda Spojeného království soustavně jednaly způsobem, který naznačoval, že tento fond je soukromým fondem pro účely pravidel pro strukturální fondy Společenství, a že i když z právního hlediska neexistuje automatický vztah mezi těmito dvěma otázkami, mohlo to vést k důvodnému předpokladu na straně vnitrostátních orgánů a rybářů, že dotací z takového fondu se netýkají pravidla o státní podpoře, čímž v tomto ohledu vznikla oprávněná očekávání.
(58) Kromě toho Komise ve svém rozhodnutí usoudila, že financování společností SLAP bylo považováno za soukromý příspěvek v rámci cíle I programu pro oblast Highlands and Islands 1994–1996 Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR).
Dále, vzhledem k těsným vztahům mezi Orknejskými ostrovy a Shetlandskými ostrovy si byly orgány Shetlandských ostrovů pravděpodobně vědomy skutečnosti, že obdobný subjekt Orkney Reserve Fund (podpora C 87/2001 [10]) byl orgány Spojeného království i Komisí v praxi považován za soukromý fond, takže bylo přípustné, aby se podílel na soukromém spolufinancování v souvislosti s financováním z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF).
(59) V souladu s tím Komise dospěla k názoru, že tyto okolnosti ve svém celku vedly ke vzniku oprávněného očekávání na straně orgánů Shetlandských ostrovů, zúčastněných subjektů i rybářů; Komise učinila závěr, že vzhledem k tomu mohli mylně předpokládat, že se pravidla pro státní podporu uvedená ve Smlouvě nepoužijí, i když z právního hlediska mezi oběma otázkami neexistuje automatický vztah.
(60) V současnosti zkoumané investice společnosti SLAP jsou financovány z finančních zdrojů stejného druhu, a to ve stejném časovém rámci.
Stejně jako v uvedeném případě byly činnosti SLAP považovány za činnosti soukromé společnosti, pokud jde o soukromé financování fondem Shetland Islands Charitable Trust.
Kromě toho společnost Shetland Seafish Ltd. vzhledem k okolnostem a zvláštnostem Shetlandského společenství musela vědět o režimu úvěrů na nákup rybolovných kvót, a zvláště o výkladovém letáku, na který odkazuje odstavec 68 rozhodnutí 2003/612/ES a ve kterém se uvádí, že dotace a úvěry od fondu Charitable Trust budou považovány za soukromé příspěvky.
(61) Podle ustálené judikatury nemohou být oprávněná očekávání příjemce podpory založena na jednání vnitrostátního orgánu, jestliže nebyl dodržen postup stanovený v článku 88 Smlouvy (rozsudek Soudu ve věci Alcan Deutschland [11]).
Protože však i Komise soustavně jednala způsobem, který naznačoval, že tento fond je soukromým fondem, má Komise za to, že vzhledem k okolnostem případu a k výše uvedenému rozhodnutí Komise mohla jak společnost SLAP, tak společnost Shetland Seafish Ltd., která byla příjemcem podpory, předpokládat, že jsou vynakládány jen soukromé prostředky, a že se tudíž nepoužijí pravidla pro státní podporu uvedená ve Smlouvě.
(62) Z těchto důvodů a na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 nebude požadováno navrácení podpory udělené společnosti Shetland Seafish Ltd., protože zásada ochrany oprávněných očekávání je "obecnou zásadou práva Společenství".
V. ZÁVĚR
(63) Na základě posouzení provedeného v oddílu IV. Komise konstatuje, že Spojené království v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES protiprávně poskytlo podporu společnosti Shetland Seafish Ltd. tím, že získalo akcie této společnosti za okolností a podmínek, které by pro běžného soukromého investora v tržní ekonomice nebyly přijatelné.
(64) Komise soudí, že tyto investice nejsou slučitelné se společným trhem, neboť je nelze považovat za běžné komerční investice, o kterých by býval mohl rozhodnout kterýkoli běžný soukromý investor,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpora udělená v letech 1999 a 2000 prostřednictvím investic společnosti Shetland Leasing and Property Ltd. do společnosti Shetland Seafish Ltd. není slučitelná se společným trhem.
Článek 2
Podpora uvedená v článku 1 nemusí být navrácena.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. března 2006
o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Izraeli
(oznámeno pod číslem K(2006) 902)
(Text s významem pro EHP)
(2006/227/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová nákaza drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce nákazy by mohl být zavlečen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a drůbežími produkty.
(2) Izrael oznámil Komisi izolaci viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu.
Klinický obraz vede k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků, a to až do určení neuraminidázy typu (N).
(3) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zavlečení choroby do Společenství představovalo, je vhodné formou okamžitého opatření dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež a násadových vajec těchto druhů z Izraele dočasně pozastavit.
(4) Vzhledem k tomu, že je z Izraele povoleno dovážet lovecké trofeje a vejce pro lidskou spotřebu, dovozy těchto produktů do Společenství by s ohledem na riziko pro zdraví zvířat měly být rovněž pozastaveny.
(5) Dále by měl být zakázán dovoz z Izraele do Společenství, pokud jde o čerstvé maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře, a dovoz masných polotovarů, mletého masa, mechanicky separovaného masa a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem.
(6) S ohledem na inkubační dobu choroby by některé výrobky z drůbeže poražené před 15. únorem 2006 měly být nadále schváleny.
(7) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [3], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování daných patogenů.
Aby se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto se zdá vhodné, aby dovozy výrobků z drůbežího masa, které pocházejí z Izraele a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byly nadále povoleny.
(8) Situace bude přezkoumána na příštím zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví z izraelského území dovoz:
- živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí 2000/666/ES, a násadových vajec těchto druhů,
- čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře,
- mletého masa, masných polotovarů, mechanicky separovaného masa a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem,
- syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části uvedených druhů,
- vajec pro lidskou spotřebu, a
- neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz produktů, na něž se vztahují odrážky 1 až 4 odstavce 1, které byly získány z ptáků poražených před 15. únorem 2006.
3. Ve veterinárních osvědčeních a obchodních dokladech doprovázejících zásilky produktů podle odstavce 2 musí být podle dotčených druhů uvedena tato informace:
"Čerstvé maso drůbeže/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masný výrobek z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře nebo s jeho obsahem/masný polotovar z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a spavolně žijící i farmové pernaté zvěře nebo s jeho obsahem/syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující části drůbeže, ptáků nadřádu běžci, volně žijící i farmové pernaté zvěře [4] získané z ptáků poražených před 15. únorem 2006 a v souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 2006/227/ES [5].
4. Odchylně od třetí odrážky odstavce 1 povolí členské státy dovoz masných výrobků z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové i volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud maso těchto druhů prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C či D části IV přílohy II rozhodnutí Komise 2005/432/ES.
Článek 2
Členské státy změní opatření, která uplatňují na dovozy, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato přijatá opatření poté neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije do 31. května 2006.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/228/SVV
ze dne 9. března 2006,
kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/211/SVV ze dne 24. února 2005 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2005/211/SVV stanoví, že článek 1 uvedeného rozhodnutí se použije ode dne, který stanoví Rada, jakmile budou splněny nezbytné předběžné podmínky, a že Rada může stanovit různé dny použitelnosti pro různá ustanovení. Tyto předběžné podmínky byly splněny, pokud jde o čl. 1 bod 7 rozhodnutí 2005/211/SVV, konkrétně nový čl. 100 odst. 3 písm. f).
(2) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [2], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES [3] ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [4] o podpisu uvedené dohody jménem Evropské unie a 2004/860/ES [5] o jejím podpisu jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustanovení čl. 1 bodu 7 rozhodnutí 2005/211/SVV, které se týká nového čl. 100 odst. 3 písm. f), se použije ode dne 31. března 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2006/229/SVV
ze dne 9. března 2006,
kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/211/SVV ze dne 24. února 2005 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2005/211/SVV stanoví, že článek 1 uvedeného rozhodnutí se použije ode dne, který stanoví Rada, jakmile budou splněny nezbytné předběžné podmínky, a že Rada může stanovit různé dny použitelnosti pro různá ustanovení. Tyto předběžné podmínky byly splněny, pokud jde o čl. 1 bod 7 rozhodnutí 2005/211/SVV, konkrétně nový čl. 100 odst. 3 písm. e).
(2) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [2], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí Rady 1999/437/ES [3] ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [4] o podpisu uvedené dohody jménem Evropské unie a 2004/860/ES [5] o podpisu uvedené dohody jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustanovení čl. 1 bodu 7 rozhodnutí 2005/211/SVV, které se týká nového čl. 100 odst. 3 písm. e), se použije ode dne 31. března 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 2005
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o obchodu s vínem
(2006/232/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. října 2000 Rada zmocnila Komisi ke sjednání dohody o obchodu s vínem mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými.
(2) Jednání byla uzavřena a dne 14. září 2005 obě smluvní strany parafovaly Dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o obchodu s vínem (dále jen "dohoda").
Dohoda představuje první fázi dohody a smluvní strany by měly zahájit jednání do devadesáti dní ode dne vstupu této dohody v platnost za účelem uzavření jedné nebo více dohod, které dále usnadní obchod s vínem mezi smluvními stranami.
(3) Dohoda by proto měla být schválena.
(4) Aby byla usnadněno provádění a možné změny příloh dohody, měla by být Komise oprávněna provádět nezbytné technické úpravy postupem stanoveným v nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o obchodu s vínem (dále jen "dohoda") se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Pro účely čl. 5 odst. 4, čl. 7 odst. 2, čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 5, čl. 11 odst. 5 a 6, čl. 13 odst. 1 a článku 14 dohody je Komise oprávněna přijímat postupem stanoveným v čl. 75 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 opatření nezbytná k provedení dohody a měnit její přílohy, protokol a dodatky k němu.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2006
o zvláštních podmínkách, kterými se upravují produkty rybolovu dovezené z Indonésie a určené k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(2006) 843)
(Text s významem pro EHP)
(2006/236/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [2], a zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 97/78/ES a nařízením (ES) č. 178/2002 musí být přijata nezbytná opatření, pokud jde o dovozy produktů ze třetích zemí, které mohou představovat vážné ohrožení zdraví lidí či zvířat nebo u nichž takové riziko hrozí.
(2) V produktech rybolovu dovezených z Indonésie a určených k lidské spotřebě byl zjištěn histamin a těžké kovy.
Přítomnost těchto látek v potravinách představuje možné nebezpečí pro lidské zdraví.
(3) Směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [3] stanoví postup pro odběr vzorků a analýzu histaminu, jakož i jeho povolené úrovně.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [4], stanoví maximální limity těžkých kovů, jejichž přítomnost v rybách je povolena.
(5) Výsledky posledních inspekčních návštěv Společenství v Indonésii odhalily vážné nedostatky, pokud jde o hygienu při manipulaci s produkty rybolovu.
Takovými nedostatky se rozumí to, že ryba není tak čerstvá, jak by měla být, rychle se kazí a limity histaminu v příslušných druzích jsou vysoké.
Inspekce rovněž odhalily vážné nedostatky, pokud jde o schopnost indonéských orgánů spolehlivě kontrolovat ryby, a zejména zjišťovat přítomnost histaminu a těžkých kovů v příslušných druzích.
(6) Členské státy by měly provádět příslušné kontroly produktů rybolovu z Indonésie při jejich dodání na hranice Společenství s cílem zabránit tomu, aby byly uváděny na trh produkty nevhodné k lidské spotřebě.
(7) Nařízení (ES) č. 178/2002 zřizuje systém včasné výměny informací pro potraviny a krmiva, který by měl být použit k provedení požadavku vzájemné výměny informací podle čl. 22 odst. 2 směrnice 97/78/ES. Kromě toho budou členské státy Komisi pravidelně zasílat zprávy s analýzou všech výsledků úředních kontrol provedených u zásilek produktů rybolovu z Indonésie.
(8) Toto rozhodnutí se posoudí na základě záruk poskytnutých příslušnými indonéskými orgány a na základě výsledků zkoušek provedených členskými státy.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na produkty rybolovu dovezené z Indonésie a určené k lidské spotřebě.
Článek 2
Zkoušky
1. Členské státy, které používají příslušné plány odběru vzorků a metody detekce, zajistí, aby v případě každé zásilky produktů podle článku 1 byly provedeny nezbytné zkoušky, jejichž cílem je zaručit, že dotčené produkty nepřesahují maximální limity těžkých kovů stanovené v nařízení (ES) č. 466/2001.
Kromě toho musí být v případě druhů čeledí scombridae, clupeidae, engraulidae a coryphaenidae provedena zkouška, kterou se zjistí přítomnosti histaminu, aby bylo zajištěno, že úrovně zůstanou pod úrovněmi stanovenými směrnicí 91/493/EHS.
2. Členské státy předloží Komisi každý třetí měsíc zprávu s analýzou všech výsledků úředních kontrol zásilek s produkty uvedenými v odstavci 1.
Tato zpráva bude předložena v průběhu měsíce, který následuje po každém čtvrtletí (duben, červenec, říjen a leden).
Článek 3
Špatné výsledky zkoušek
Členské státy nepovolí dovozy produktů podle článku 1, u nichž bylo při zkouškách prokázáno, že přesahují maximální úrovně uvedené v čl. 2 odst. 1, na své území nebo zasílání takových produktů do jiného členského státu.
Článek 4
Úhrada nákladů
Veškeré výdaje spojené s používáním tohoto rozhodnutí hradí odesílatel, příjemce nebo jejich obchodní zástupce.
Článek 5
Soulad
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 6
Přezkoumání
Toto rozhodnutí bude posouzeno s ohledem na záruky poskytnuté příslušnými indonéskými úřady a na základě výsledků testů uvedených v článku 2.
Článek 7
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 2005
o podporách, které Nizozemsko provedlo ve prospěch společnosti AVR za účelem zpracovávání nebezpečného odpadu
(oznámeno pod číslem K(2005) 1789)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/237/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran, aby předložily své připomínky v souladu s uvedenými články [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1 POSTUP
(1) V dopise ze dne 7. ledna 2003 (zaregistrovaném dne 10. ledna 2003 pod číslem A/30189) Nizozemsko oznámilo provozní podporu ve prospěch společnosti AVR Nutsbedrijf Gevaarlijk Afval BV (dále jen "společnost AVR Nuts") za účelem zpracovávání nebezpečného odpadu určeného k odstranění v Nizozemsku. Převážná část této podpory se týkala spalování tohoto druhu odpadu ve dvou rotačních bubnových pecích (dále jen "RBP"). Nizozemsko se odvolávalo na čl. 86 odst. 2 Smlouvy a požádalo Komisi, aby rozhodla, že opatření nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, protože jde o přiměřenou kompenzaci za závazek poskytovat službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy. Případ byl zaregistrován jako podpora č. N 43/2003.
(2) V dopisech ze dne 7. února (s referenčním údajem D/50847) a 22. dubna 2003 (s referenčním údajem D/52566) Komise požádala o doplňující informace.
Nizozemsko poskytlo doplňující informace v dopise ze dne 24. března 2003 (zaregistrovaném dne 28. března 2003 pod číslem A/32279) a ze dne 19. června 2003 (zaregistrovaném dne 25. června pod číslem A/34394).
Zástupci Nizozemska a útvarů Komise se setkali dne 21. května 2003.
Dva konkurenti dopisem ze dne 2. května 2003 (zaregistrovaným dne 5. května 2003 pod číslem A/33155) podali společnou stížnost proti podpoře.
V dopise ze dne 20. května 2003 (zaregistrovaném ještě téhož dne pod číslem A/33548) oznámili Komisi, že se k této stížnosti připojila dceřiná společnost jednoho z nich.
(3) Rozhodnutím K (2003) 1763 ze dne 24. června 2003 Komise zahájila řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy ohledně oznámeného opatření podpory. Případ byl zaregistrován jako podpora č.
K 43/2003. Rozhodnutí bylo Nizozemsku oznámeno dopisem ze dne 26. června 2003 (s referenčním údajem D/230250).
Toto rozhodnutí bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 20. srpna 2003 [2].
Komise obdržela připomínky čtyř zúčastněných stran (zaregistrovaných pod čísly A/36309, A/36463, A/36645, A/36679, A/36870, A/37077, A/37480 a A/37569), mezi kterými byl i jeden ze dvou konkurentů, kteří už v květnu podali stížnost; tato stížnost byla navíc podána jménem dalšího podniku, který je součástí koncernu, k němuž patří jeden z původních dvou konkurentů podávajících stížnost (dále jsou tyto čtyři subjekty souhrnně označovány jako "dva společně jednající konkurenti").
Komise tyto připomínky zaslala Nizozemsku v dopisech ze dne 1. října (s referenčním údajem D/56129), 29. října (s referenčním údajem D/56898), 7. října (s referenčním údajem D/57120) a 12. listopadu 2003 (s referenčním údajem D/57185).
Tyto dopisy rovněž obsahují další otázky Komise.
(4) V dopise ze dne 13. srpna 2003 (zaregistrovaném dne 14. srpna 2003 pod číslem A/35706) dva společně jednající konkurenti Komisi oznámili, že část podpory byla společnosti AVR Nuts vyplacena, a požádali Komisi, aby přijala rozhodnutí na základě článku 11 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [3], kterými by Nizozemsku uložila povinnost pozastavit další platby a vyžádat si předběžné navrácení podpory.
Na žádost Komise ze dne 20. srpna 2003 (dopis s referenčním údajem D/55321) Nizozemsko v dopise ze dne 25. září 2003 (zaregistrovaném dne 30. září 2003 pod číslem A/36690) potvrdilo, že oznámená podpora, pokud jde o rok 2002 a první čtvrtletí roku 2003, byla společnosti AVR Nuts vyplacena.
V dopise ze dne 20. října 2003 (s referenčním údajem D/56735) Komise dvěma společně jednajícím konkurentům oznámila, že nemá v úmyslu požadovaná rozhodnutí přijmout.
Dva společně jednající konkurenti svou žádost důrazně zopakovali v dopise ze dne 14. listopadu 2003 (zaregistrovaném dne 17. listopadu 2003 pod číslem A/37909) a v dopise ze dne 1. prosince 2003 (zaregistrovaném dne 2. prosince 2003 pod číslem A/38325).
Tento poslední dopis se ve skutečnosti minul s odpovědí Komise ze dne 24. listopadu 2003 (s referenčním údajem D/57541), ve kterém své stanovisko potvrdila.
(5) Po žádosti o odklad (v dopise ze dne 14. července 2003, zaregistrovaném dne 18. července 2003 pod číslem A/35109, a v dopise ze dne 29. října 2003, zaregistrovaném dne 5. listopadu 2003 pod číslem A/37568), které bylo v dopise ze dne 23. července 2003 (s referenčním údajem D/54737) vyhověno, Nizozemsko v dopise ze dne 18. prosince 2003 (zaregistrovaném dne 8. ledna 2004 pod číslem A/30088) předložilo připomínky týkající se rozhodnutí Komise.
Nizozemsko předložilo stanovisko týkající se připomínek zúčastněných stran v dopise ze dne 23. prosince 2003 (zaregistrovaném dne 8. ledna 2004 pod číslem A/30090), ze dne 23. ledna 2004 (zaregistrovaném dne 29. ledna 2004 pod číslem A/30621), ze dne 25. února 2004 (zaregistrovaném dne 27. února 2004 pod číslem A/31451) a ze dne 23. dubna 2004 (zaregistrovaném dne 30. dubna 2004 pod číslem A/33118).
Prostřednictvím obou těchto posledních dopisů Nizozemsko informovalo Komisi i o momentálním vývoji společnosti AVR Nuts.
Jelikož si rostoucí deficity vyžadovaly stále vyšší objem finanční podpory, bylo rozhodnuto o uzavření jedné ze dvou RBP od 1. července 2004.
Uvažovalo se navíc i o případném uzavření druhé RBP.
Zdálo se, že původní dohoda o podpoře obsahuje ustanovení, na jejichž základě by Nizozemsko přiznalo určitou kompenzaci nákladů na uzavření.
(6) Vzhledem k novým informacím Komise přijala rozhodnutí K(2004) 2640 v konečném znění ze dne 14. července 2004, kterým rozšířila řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o kompenzaci nákladů (případného) uzavření RBP. Toto rozhodnutí bylo dne 16. července 2004 zasláno Nizozemsku, které požádalo o prodloužení lhůty na předložení připomínek týkajících se tohoto rozhodnutí, jakož i o setkání k projednání aktuálního vývoje (v dopise ze dne 30. července 2003, zaregistrovaném dne 4. srpna 2004 pod číslem A/35996).
Dne 23. srpna 2004 se uskutečnilo setkání zástupců Nizozemska a Komise.
Dne 26. srpna 2004 se uskutečnilo další setkání útvarů Komise a dvou společně jednajících konkurentů.
Kromě toho ještě jednoho konkurenta zastupovala advokátní kancelář.
Nizozemsko předložilo připomínky týkající se rozhodnutí Komise v dopise ze dne 10. září 2004 (zaregistrovaném dne 17. září 2004 pod číslem A/36999).
Komise požádala o další informace dopisem ze dne 30. září 2004 (s referenčním údajem D/56902), které Nizozemsko poskytlo v dopise ze dne 22. října 2004 (zaregistrovaném dne 27. října 2004 pod číslem A/38271).
V tomto dopise Nizozemsko potvrdilo, že příjemci byla vyplacena další podpora za zbytek roku 2003, za první tři čtvrtletí roku 2004 a za uzavření jednoho ze zařízení.
(7) Rozhodnutí o rozšíření řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 9. října 2004 [4].
Komise obdržela připomínky dvou společně jednajících konkurentů (dopisy ze dne 16. a 19. listopadu 2004, zaregistrované pod číslem A/38860 a A/38978).
Komise tyto připomínky zaslala Nizozemsku v dopise ze dne 22. listopadu 2004 (s referenčním údajem D/58307).
Nizozemsko zaujalo stanovisko k těmto připomínkám a odpovědělo na otázky Komise v dopisech ze dne 22. prosince 2004 (zaregistrovaném dne 5. ledna 2005 pod číslem A/30171) a 12. ledna 2005 (zaregistrovaném dne 17. ledna 2005 pod číslem A/30525).
V těchto dopisech Nizozemsko Komisi uvědomilo nejen o rozhodnutí uzavřít zbývající RBP, ale i o odpovídající kompenzaci nákladů na uzavření.
(8) Nakonec dva společně jednající konkurenti potvrdili svůj nesouhlas s podporou v dopisech ze dne 25. dubna 2005 (zaregistrovaném ještě téhož dne pod číslem A/33476) a ze dne 2. května 2005 (zaregistrovaném dne 12. května 2005 pod číslem A/33884).
Po zaslání těchto dopisů se 26. května 2005 uskutečnilo další setkání útvarů Komise a dvou společně jednajících konkurentů.
Advokátní kancelář opět zastupovala i téhož třetího konkurenta (tento konkurent a dva další konkurenti budou nadále souhrnně označováni jako "tři společně jednající konkurenti").
Na tomto setkání byl předložen dokument, ze kterého vyplývalo, že společnosti AVR Nuts byla vyplacena další podpora na rok 2004.
2 PODROBNÝ POPIS PODPORY
2.1 Souvislosti a cíl
(9) V čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [5] je stanoveno, že "členské státy přijmou ve spolupráci s dalšími členskými státy, pokud je to nezbytné nebo účelné, vhodná opatření k vybudování jednotné a přiměřené sítě zařízení na odstraňování odpadu s využitím nejlepší dostupné technologie, která nevyžaduje nadměrné náklady. Tato síť musí Společenství jako celku umožnit, aby dosáhlo soběstačnosti v odstraňování odpadu, a členským státům, aby se tomuto cíli individuálně přibližovaly, přičemž se berou v úvahu zeměpisné podmínky nebo potřeby specializovaných zařízení pro určité druhy odpadu." V čl. 5 odst. 2 téže směrnice se stanoví, že "Tato síť musí též umožnit, aby se odpad odstraňoval v některém z nejbližších vhodných zařízení, s použitím co nejvhodnějších metod a technologií k zajištění vysokého stupně ochrany životního prostředí a veřejného zdraví."
(10) Začátkem 90. let byla v Nizozemsku za tímto účelem uvedena do provozu speciální skládka (dále jen "skládka C2") a RBP.
Skládka C2 se používá ke vhodnému odstranění nebezpečného odpadu, který nelze spálit (dále jen "odpad C2").
RBP se používají ke vhodnému odstranění nebezpečného odpadu, který je i navzdory jeho nízké výhřevné hodnotě možno zpracovat spalováním [6] (dále jen "odpad RBP").
Při tomto spalování je potřebné přitápění plynem a v praxi je z hlediska nákladů nejvýhodnějším palivem nebezpečný odpad s vysokou výhřevnou hodnotou.
(11) Členské státy mohou podle čl. 8 odst.
3 směrnice 75/442/EHS a čl. 4 odst.
3 nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [7] zakázat vývoz "odpadů určených k odstranění".
S odpadem tohoto druhu je povoleno obchodovat jedině po vykonání různých kontrol. Členské státy však nemohou všeobecně zakázat vývoz "odpadů určených k využití" do jiných členských států [8].
Pojmy "odpady určené k odstranění" a "odpady určené k využití" byly objasněny v různých rozsudcích Soudního dvora Evropských společenství [9]. V důsledku toho je třeba považovat menší objem nebezpečného odpadu za "odpady určené k odstranění" a více odpadu za "odpady určené k využití", což se liší od výkladu, který dosud používalo Nizozemsko.
Tento rozdíl nezávisí na výhřevné hodnotě odpadu, ale spíše na primárním účelu zařízení, ve kterém se odpad zpracovává, a na druhu tohoto odpadu.
(12) Odpad C2 a odpad RBP dodávají podniky ze všech hospodářských odvětví.
Mezi důležitá odvětví patří mimo jiné metalurgie, obchodní a veřejné služby, odvětví chemického (petrochemického) průmyslu, doprava a těžba nerostů.
Většinu odpadu shromažďují specializovaní zprostředkovatelé, jejichž služby se zpravidla týkají různých druhů odpadu podniku: odpad C2 a odpad RBP, jiný nebezpečný odpad a odpad, který není nebezpečný.
Tyto služby se přirozeně váží většinou na místo, kde se odpad produkuje, ale určité druhy odpadu se přepravují na větší vzdálenosti.
Různě velké průmyslové společnosti zabývající se zpracováním odpadů působí v mezinárodním měřítku a mají pobočky v řadě zemí.
(13) V průběhu minulých let se možnosti využití nebezpečného odpadu dále rozvinuly.
Stále větší objem odpadu se využívá v cementářském průmyslu (především v Belgii) nebo k zaplnění uzavřených dolů (hlavně v Německu).
Tento rozvoj podpořil striktní výklad pojmu "odpady určené k odstranění" ze strany Soudního dvora.
Výrobci současně dále omezili produkci odpadu.
V rámci zákonných omezení mohou alespoň do určité míry jeho část smísit s méně nebezpečným odpadem, což umožňuje levnější odstranění nebo využití odpadu.
Tak nabídka odpadu RBP klesla ze zhruba 80000/100000 tun v roce 1995 na zhruba 34000 tun v roce 2002.
V roce 2002 se ještě očekávalo, že se ročně vyprodukuje zhruba 38500 tun.
V polovině roku 2004 společnost AVR Nuts odhadovala, že jí ročně bude nabízeno jen 16000 tun odpadu RBP [10].
Nabídka odpadu C2 klesla ze zhruba 6000 tun v roce 2000 na zhruba 4000 tun v roce 2002.
Vývoz nebezpečného odpadu vyprodukovaného v Nizozemsku vzrostl na zhruba 36000 tun, přičemž zhruba 4000 tun z toho tvořil odpad RBP, což způsobilo nadměrnou kapacitu zařízení na odstraňování odpadu.
K tomuto jevu dochází ve větší míře a týká se to například i Spojeného Království, Německa a Belgie.
2.2 Příjemce
(14) Skládku C2 a různé RBP na začátku vybudovala společnost AVR Chemie CV (dále jen "společnost AVR Chemie"), ve které měl stát podíl 30 % a Holding AVR Bedrijven NV (dále jen "společnost AVR Holding" nebo zkráceně "společnost AVR") podíl 70 %.
Společnost AVR je na nizozemském trhu s odpadem důležitým hráčem.
Stoprocentním vlastníkem společnosti AVR je momentálně město Rotterdam, ale to nedávno oznámilo svůj záměr podíly ve společnosti AVR prodat.
Od poloviny 90. let zaznamenala společnost AVR Chemie ztráty (10,9 milionu EUR v roce 2000 a 7,2 milionu EUR v roce 2001).
Proto chtěla společnost AVR uzavřít tři RBP, které v té době provozovala.
Nizozemsko již dříve dospělo k dohodě o restrukturalizaci.
Současně došlo k rozdělení společnosti AVR Chemie.
Byla vytvořena společnost AVR Nuts, která měla pokračovat ve zpracovávání odpadu C2 a odpadu RBP po uzavření jedné ze tří RBP.
Společnost AVR-Industrial Waste Services Rotterdam BV (dále jen "společnost AVR IW") byla založena k výkonu zbývajících činností na trhu s (nebezpečným) odpadem, kterým se společnost AVR chtěla dále věnovat z vlastních, obchodních, důvodů.
Obě společnosti jsou plně v rukou společnosti AVR.
Jedinou zbývající činností společnosti AVR Chemie je pronájem zařízení společnosti AVR Nuts.
Společnost AVR Nuts a společnost AVR IW úzce spolupracují.
Dohoda o poskytování služeb stanovuje, že většinu řídících a obchodních úloh společnosti AVR Nuts vykonává společnost AVR IW.
(15) Kapacita obou RBP, na kterou má společnost AVR povolení, představuje 100000 tun nebezpečného odpadu ročně.
Kapacita, která je teoreticky k dispozici, tvoří 80 – 85 % povolené kapacity.
Společnost AVR v roce 2001 zpracovala 84880 tun nebezpečného odpadu (odpadu RBP a jiného odpadu), v roce 2002 to bylo 81274 tun a v roce 2003 to bylo 78297 tun.
Ke spalování odpadu RBP je jako palivo potřebné přibližně stejné množství jiného nebezpečného odpadu.
Objem odpadu RBP, který byl v RBP skutečně zpracován, podle odhadu představoval 19000 tun v roce 2002 a 23000 tun v roce 2003.
Určité druhy odpadu RBP je navíc možné zpracovat i v zařízeních na spalování domovního odpadu, která fungují při nižší výhřevné teplotě.
(16) Společnost AVR Nuts je povinna vést oddělené účetnictví v souladu se směrnicí Komise 80/723/EHS z 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [11].
2.3 Podpora
2.3.1 Provozní deficity
(17) Podpora a činnosti, pro které je tato podpora poskytována, jsou popsány v licenčním rozhodnutí ministra stavebnictví, územního plánování a životního prostředí ze dne 3. července 2002 a v licenční dohodě mezi Nizozemskem, společností AVR Holding, společností AVR Nuts, společností AVR IW a několika dalšími dceřinými společnostmi, která byla podepsána dne 10. července 2002.
Tímto licenčním rozhodnutím stát uděluje "společnosti AVR Nuts výhradní právo využívat po dobu pěti let skládku odpadu C2 a právo ke zpracovávání nebezpečného odpadu v rotačních bubnových pecích se závazkem poskytovat skládku C2 a zpracovávání nebezpečného odpadu v rotačních bubnových pecích jako služby obecného hospodářského zájmu veřejnosti za přiměřených, transparentních a nediskriminačních podmínek a za všeobecně přijatelné sazby, a to při zohlednění podmínek a ustanovení, která jsou podrobněji uvedena dále v licenční dohodě".
Tato dohoda podrobně stanovuje podmínky provozování činnosti společnosti AVR Nuts.
Dohoda má platit od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2006 včetně.
(18) Podpora představuje 100 % předem stanoveného provozního deficitu vypočítaného na základě metodiky stanovené nezávislým účetním.
V případě předem stanoveného provozního přebytku se 70 % z něj použije na splacení podpory poskytnuté v předchozích letech.
Předem stanovený provozní deficit představuje 1,5 milionu EUR v roce 2002 a 2,8 milionu EUR v roce 2003.
V příloze I tohoto rozhodnutí je uvedeno shrnutí této metodiky a její aplikace na roky 2002, 2003 a 2004.
Většina podpory se týká RBP.
Například předem vypočítaný deficit z roku 2003 pro skládku C2 představoval 370000 EUR.
(19) Podle dohody o poskytování služeb vykonává společnost AVR IW převážnou část administrativních a provozních úloh společnost AVR Nuts.
K těmto účelům dostává příspěvek, který je započítán do předem stanoveného deficitu.
Započítání se uskutečňuje na základě nákladové ceny ("activity based costing").
V praxi to znamenalo, že za období let 2002–2004 se v průměru 30 % režijních nákladů společnosti AVR započítalo společnosti AVR Nuts.
(20) Dodatečná nákladová položka, která je začleněná do předem stanoveného rozpočtu a pro kterou společnost AVR Nuts dostává podporu, kterou poskytuje další společnosti AVR IW, se týká akvizice odpadu.
Vzhledem k velkému podílu fixních nákladů se aktivní akvizice odpadu považovala za nevyhnutelnou pro maximální využití kapacity a tedy k udržení provozních nákladů na co nejnižší úrovni.
Předem stanovené a skutečné náklady jsou uvedeny v tabulce č. 1.
Tabulka č. 1
Předem stanovené a skutečné akviziční náklady
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_
Předem stanovené dodatečné náklady _BAR_ 514000 _BAR_ 532000 _BAR_ 550000 _BAR_
Předem stanovené pořizovací náklady za mezinárodní akvizici _BAR_ 400000 _BAR_ 400000 _BAR_ – _BAR_
Předem stanovené náklady celkem _BAR_ 914000 _BAR_ 932000 _BAR_ 550000 _BAR_
Skutečně vzniklé náklady _BAR_ 875000 _BAR_ 900000 _BAR_ 930000 _BAR_
(21) Na začátku měl deficit podle očekávání stoupnout na 3,8 milionu EUR v roce 2006, ale tržní a provozní podmínky se zdály být mnohem složitější, než se předpokládalo, s malou šancí na zlepšení.
V období let 2002–2003 zaznamenala společnost AVR Nuts kromě předem stanoveného deficitu ztrátu 12 milionů EUR.
Očekávalo se, že předem stanovený deficit na rok 2004 a další roky bude mnohem vyšší, než se původně předpokládalo; předem stanovený deficit na rok 2004 představoval 8,898 milionu EUR [12].
Při tomto výpočtu se počítalo s rozhodnutím o uzavření RBP.
2.3.2 Kompenzace nákladů na uzavření
(22) Vzhledem k rostoucím provozním deficitům Nizozemsko, jak již bylo uvedeno v bodech 5 a 7, změnilo svůj postup.
Koncem roku 2003 bylo přijato rozhodnutí o uzavření jedné ze dvou RBP od 1. července 2004.
V létě roku 2004 bylo přijato rozhodnutí o uzavření druhé RBP od 1. ledna 2005.
Na zbývající roky jsou předem stanovené ztráty za odvoz odpadu C2 podle očekávání nízké.
(23) Podle licenční dohody by stát společnosti AVR poskytl finanční kompenzaci zůstatkové účetní hodnoty investic, které ještě nebyly odepsány a které byly uskutečněny během období platnosti dohody se souhlasem státu ve prospěch společnosti AVR Nuts.
Za předpokladu použití tohoto ustanovení nizozemské úřady při svých výpočtech dospěly ke kompenzaci za náklady na uzavření první RBP ve výši 8670108 EUR.
Tato částka se týká různých investic, které byly odepsány na 50 % v případě, že se týkaly obou RBP, a na 100 % v případě, že byly učiněny samostatně pro RBP, která byla uzavřena.
Nejdůležitější částí této částky je 1,9 milionu EUR za investice do protipožárního zabezpečení, 3,3 milionu EUR za homogenizační zařízení, 1,5 milionu EUR za výměnu koksové násypky a 0,5 milionu EUR za bubnový uzávěr a prstenec Stefferson.
Na uzavření druhé RBP činí výpočet 11151000 EUR za zůstatkovou účetní hodnotu zařízení a hmotných fixních aktiv.
Tato částka obsahuje dalších 50 % zůstatkové účetní hodnoty uvedených investic, které byly uskutečněny se souhlasem státu, a 100 % zůstatkové účetní hodnoty investic uskutečněných se souhlasem státu, které se týkají jen druhé RBP.
Tato poslední část obsahuje zejména investici do celkové revize zbývající RBP, uskutečněné v průběhu roku 2004.
Touto revizí se náklady zvýšily o 3273000 EUR, což byla vyšší částka, než se předpokládalo.
Zpětně se tato investice jeví jako nevýhodná.
(24) Protože licenční dohoda navíc v zásadě zavazuje Nizozemsko ke kompenzaci rozpočtových deficitů do roku 2006 včetně, musel stát se společností AVR vyjednávat o kompenzaci dodatečných nákladů na uzavření druhé RBP od 1. ledna 2004 – místo od původního data, kdy měla skončit platnost dohody.
Kompenzace tedy zahrnuje tyto dodatečné částky:
- 1,75 milionu EUR ke kompenzaci negativního dopadu skutečnosti, že klienti budou (postupně) muset přesunout své toky odpadů do jiných zařízení už v roce 2004;
- 5,843 milionu EUR na průběžné fixní náklady v letech 2005–2006.
Týká se to nákladů spojených například s infrastrukturou informačních a komunikačních technologií (ICT), s nájmem kancelářských prostor, se smlouvami o bezpečnostních službách, a nákladů na společná zařízení jako jídelny atd. Společnost AVR vypočítala vyšší celkovou částku potřebnou pro tyto účely, konkrétně 8,208 milionu EUR;
- 7,868 milionu EUR na dodatečné náklady na snížení stavu zaměstnanců v důsledku předčasného uzavření zbývající RBP.
Tato částka bude vypočítána jako rozdíl odhadovaných nákladů na snížení stavu zaměstnanců při okamžitém ukončení provozu a odhadovaných nákladů na snížení stavu zaměstnanců při skončení platnosti dohody o podpoře o dva roky později.
Akceptovaná částka se zakládá na podrobném odhadu, který se týká zhruba 244 zaměstnanců a počítá s tím, že většinu z nich je možno přeřadit na jiné místo v rámci podniku;
- jiné náklady, jako například zůstatková účetní hodnota určitých aktiv jiných podniků společnosti AVR, která byla získána k poskytování služeb v souladu s dohodou o poskytování služeb, náklady na správu místa a náklady, na které společnost AVR IW nedostává vyrovnávací příspěvek, který by dostávala, pokud by se spalováním v RBP pokračovala v letech 2005 a 2006, náklady na uzavření, které nebyly zahrnuty do rozpočtu, a náklady na odkoupení smluv uzavřených na více let.
Společnost AVR tyto náklady odhadla na celkovou částku 29,567 milionu EUR, která zahrnuje například i částku 11,716 milionu EUR na dodatečné ztráty, které společnost AVR Nuts utrpěla v letech 2002 a 2003.
V průběhu jednání se stát a společnost AVR dohodly pouze na částce 1,238 milionu EUR.
(25) Při těchto vyjednáváních asistoval Nizozemsku nezávislý účetní, jehož zpráva byla poskytnuta Komisi.
Dohodnutá kompenzace za uzavření druhé RBP představovala celkem 27,85 milionu EUR.
Tato částka je o mnoho nižší než částka stanovená na základě vlastních odhadů společnosti AVR, která představovala 58,544 milionu EUR (nebo 46,828 milionu EUR, pokud by nebyly brány v úvahu dodatečné ztráty společnosti AVR Nuts v letech 2002 a 2003).
Nizozemsko vysvětlilo, že kdyby zbývající RBP zůstala v provozu do konce roku 2006, suma odhadovaných provozních deficitů za roky 2005 a 2006 a kompenzace nákladů na uzavření na konci roku 2006 by představovala 31 milionů EUR.
Dohoda o urychleném uzavření tedy snížila náklady státu.
(26) Následkem této kompenzace za uzavření činí celková podpora za období let 2002 – 2004 částku 49718108 EUR, jak je zřejmé i z přehledu v tabulce č. 2.
Tabulka č. 2
Přehled kompenzací pro společnost AVR
Předem stanovený rozpočtový deficit za rok 2002 _BAR_ 1500000 _BAR_
Předem stanovený rozpočtový deficit za rok 2003 _BAR_ 2800000 _BAR_
Předem stanovený rozpočtový deficit za rok 2004 _BAR_ 8898000 _BAR_
Kompenzace zůstatkové účetní hodnoty první RBP _BAR_ 8670108 _BAR_
Kompenzace zůstatkové účetní hodnoty druhé RBP _BAR_ 11151000 _BAR_
Kompenzace dodatečných nákladů na uzavření
–dodatečné provozní náklady za rok 2004 _BAR_ 1750000 _BAR_
–průběžné fixní náklady za roky 2005–2006 _BAR_ 5843000 _BAR_
–dodatečné náklady na snížení stavu zaměstnanců _BAR_ 7868000 _BAR_
–ostatní náklady _BAR_ 1238000 _BAR_
_BAR_ 16699000 _BAR_
CELKOVÁ PODPORA _BAR_ 49718108 _BAR_
(27) Nizozemsko uznalo, že společnosti AVR byla vyplacena podpora ve výši 19543608 EUR.
Kompenzace spojená s uzavřením druhé RBP je uložena na zablokovaném účtu.
2.3.3 Záruka za náklady na demoliční práce a následné úpravy
(28) Licenční dohoda obsahuje i záruku, že pokud dojde k likvidaci společnosti AVR Chemie, stát uhradí maximálně 30 % nákladů na demoliční práce a následné úpravy, které bude třeba vykonat za účelem odstranění a zneškodnění zařízení.
Tento procentní podíl odpovídá podílu státu ve společnosti AVR Chemie.
2.4 Provozní aspekty
(29) Ještě před uzavřením licenční dohody společnost AVR Chemie zvýšila své sazby za převzetí odpadu na 700 NLG za tunu (317,6 EUR za tunu).
Ještě vyšší sazby by podle Nizozemska vedly k obcházení předpisů, například k "přimíchávání" do jiných toků odpadů a uskladňování odpadu na ilegálních skládkách, zvýšení sazeb by tedy nepomohlo snížit provozní deficit.
Sazby za převzetí odpadu jsou v porovnání se sazbami v sousedních státech vysoké, což umožňuje nizozemská politika zákazu vývozu odpadu určeného k odstranění.
Cílem poskytnuté podpory bylo udržet sazby na tehdejší úrovni – ne je snížit.
Za tímto účelem obsahuje licenční dohoda přílohu, která vymezuje rámec definující strukturu sazeb, předmět sazeb a metodu výpočtu.
Nizozemské orgány výši sazeb kontrolují, protože musí předem schvalovat předem stanovený rozpočtový deficit a rozhodujícím prvkem při jeho výpočtu jsou samozřejmě sazby.
(30) Sazby za převzetí nebezpečného odpadu s vysokou výhřevnou hodnotou, který se používá jako palivo, jsou mnohem nižší než sazby za odpad RBP.
Společnost AVR Nuts odebírá první kategorii odpadu za sazby odpovídající podmínkám na trhu, konkrétně za sazby, které by byly účtovány například při zpracování v RBP v zahraničí nebo v cementářském průmyslu.
(31) Protože fixní náklady jsou v porovnání s variabilními náklady velmi vysoké, snaží se společnost AVR Nuts maximálně využívat svou kapacitu s cílem udržovat své ztráty na co nejnižší úrovni.
Proto se sazby za převzetí účtované dodavatelům nebezpečného odpadu snižují, když se zvyšuje roční nabízený objem.
Tyto "objemové slevy" se stanovují předem a platí, pokud se spolu s odpadem RBP nabízí alespoň 75 % téhož objemu odpadu s vysokou výhřevnou hodnotou.
(32) Všechny sazby jsou stanoveny předem na celé licenční období [13] a platí pro konkurenty společnosti AVR a rovněž pro společnost AVR IW.
Od začátku platnosti licenční dohody byly sazby za odpad C2 a odpad RBP veřejně dostupné a byly k dispozici každému dodavateli.
Od začátku roku 2004 to platilo i v případě nebezpečného odpadu s vysokou výhřevnou hodnotou.
(33) Za účelem plánování využívání své kapacity společnost AVR IW své dodavatele každoročně vybízí, aby oznámili, kolik odpadu plánují dodat, a v průběhu roku se sazby za převzetí vypočítávají na základě odpovídající objemové slevy.
V případě, že skutečně dodaný objem je na konci roku vyšší nebo nižší než bylo oznámeno, následuje zpětná platba nebo se vyúčtuje dodatečná přirážka tak, aby na základě skutečně dodaného objemu byla vyúčtována správná objemová sleva.
Dohody zpravidla neobsahují závazek dodat dohodnuté množství.
3 DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2
(34) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy Komise vyjádřila pochybnosti týkající se následujících bodů.
(35) Za prvé, Komise vyjádřila pochybnosti, zda je skutečně možno aktivity společnosti AVR Nuts považovat za službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst.
2 Smlouvy, protože například nebylo jasné, zda společnost AVR byla jediným podnikem schopným poskytovat tento druh služeb za stejných nebo srovnatelných podmínek.
Komise dále vyjádřila pochybnosti, zda Nizozemsko při výběru společnosti AVR Nuts uplatnilo správný postup. Kromě toho Komise vyjádřila pochybnosti, zda se za všech okolností předchází porušování zásady "znečišťovatel platí", protože producenti předmětných odpadů musí platit sazby za převzetí, které je možno považovat za běžné náklady.
(36) Za druhé, Komise měla pochybnosti týkající se případné "nadměrné kompenzace" s rizikem průniku do jiných segmentů trhu s odpady.
Komise se totiž obávala, že nadměrná kompenzace může vyplývat i ze skutečnosti, že podpora byla založena na předem provedeném výpočtu; přičemž si společnost AVR Nuts směla ponechat část případného kladného rozdílu mezi skutečnými a předem stanovenými přebytky nebo deficity.
(37) Za třetí, Komise měla pochybnosti, zda by v případě, že by opatření bylo srovnáno s článkem 87, rámcová úprava Společenství týkající se státní podpory v oblasti životního prostředí [14] (dále jen "rámcová úprava podpory v oblasti životního prostředí") mohla poskytnout důvod k prohlášení podpory za slučitelnou se společným trhem.
(38) Ve svém rozhodnutí o rozšíření řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy Komise vysvětlila, že měla podobné pochybnosti, pokud jde o značně vyšší částku podpory za rok 2004 a kompenzaci za urychlené uzavření RBP.
4 PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(39) Po rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy zaslaly své připomínky čtyři zúčastněné strany.
(40) První zúčastněná strana namítala, že opatření údajně narušuje hospodářskou soutěž na irském trhu, protože společnost AVR prostřednictvím svého 50procentního podílu na společném podniku s irskou společností Safeway Warehousing/South Coast Transport údajně může účtovat sazby pod úrovní cen nákladů a značně pod úrovní běžných tržních cen na irském trhu.
(41) Druhá zúčastněná strana rovněž poukazuje na diskriminační konkurenční výhodu pro společný podnik společností AVR a Safeway.
Z Irska se dováží velké množství nebezpečného odpadu.
Tato zúčastněná strana rovněž namítala, že opatření narušuje hospodářskou soutěž na mezinárodním trhu "komplexních projektů čištění" týkajících se polychlorovaných bifenylů, pesticidů a jiného nebezpečného organického odpadu.
(42) Třetí zúčastněná strana, společnost Edelchemie, poukázala na vnitrostátní trh.
Tato společnost vyvinula vlastní technologii na zpracování odpadu z galvanizačních závodů a fotografických procesů ("eco-optie") a na zpětné získání využitelných materiálů z tohoto odpadu (mimo jiné ušlechtilých kovů a obsidiánu).
Opatření ve prospěch společnosti AVR údajně škodí společnosti nejen z obchodního hlediska, ale brzdí i technologický rozvoj.
Připomínky společnosti Edelchemie se týkají společnosti AVR Nuts, společnosti AVR Chemie a jejích předchůdců do roku 1963; současně jsou k dispozici podrobnosti týkající se nizozemské politiky nakládání s nebezpečnými odpady v průběhu všech těchto let.
(43) Závěrem tři společně jednající konkurenti poukázali na vnitrostátní trh s odpadem RBP.
V Nizozemsku, podobně jako v jiných členských státech, údajně existuje kapacita rovnocenná RBP společnosti AVR.
Rozšíření činností společnosti AVR údajně způsobilo nadměrnou kapacitu na nizozemském trhu s odpadem RBP a údaje týkající se odpadu RBP údajně neposkytují komplexní a správný obraz.
V polovině 90. let společnost AVR uzavřela jednu ze svých RBP a tehdy se už dalo očekávat, že nabídka nebezpečného odpadu bude nadále klesat.
Vzhledem k těmto očekáváním by bývalo vhodné uzavřít jednu ze dvou zbývajících RBP.
Během setkání, které se uskutečnilo dne 26. května 2005, jeden zástupce doslova prohlásil, že "správným rozhodnutím by [v roce 2002] bývalo uzavřít jednu RBP".
Společnost AVR navíc údajně zneužívá svého postavení na trhu tím, že účtuje vysoké sazby, tím, že požaduje, aby byl do RBP zároveň dodáván i odpad s vysokou výhřevnou hodnotou, jakož i strukturou sazeb, která údajně není transparentní a veřejně dostupná.
Společnost AVR IW takto údajně může účtovat i sazby za určité druhy odpadu RBP a následně tento odpad zpracovávat na roštových pecích zařízení na spalování domovního odpadu, což údajně vede k nižším provozním nákladům, protože tyto pece lze provozovat při nižší teplotě.
(44) Opatření údajně představuje neslučitelnou provozní podporu.
Tato služba údajně není službou obecného hospodářského zájmu a údajně nesplnila čtyři kritéria rozsudku ve věci Altmark k určení, zda kompenzace není státní podporou [15].
Pokud by Komise podporu (část podpory) schválila, muselo by to být za jiných podmínek, aby se zabránilo křížovému subvencování, povinně vázanému odběru odpadu (tying) a cenové diskriminaci.
Dále by Nizozemsko opatření nemohlo prodloužit o dalších deset let.
(45) Dva společně jednající konkurenti rovněž zaslali připomínky poté, co Komise rozhodla o rozšíření řízení.
Trvali na všech bodech svého prvního prohlášení a poskytli doplňující dokumenty, které musí prokázat, že jde o křížové subvencování.
Kromě toho byly předneseny i následující body.
(46) Za prvé, je překvapující, že navzdory uzavření jedné z RBP je předem stanovený provozní deficit mnohem vyšší, než se původně předpokládalo.
Pokud by bylo dodrženo čtvrté kritérium rozsudku ve věci Altmark (účinnost), provozní deficit by musel klesnout.
(47) Za druhé, vznášejí námitky proti podpoře na kompenzaci za uzavření RBP.
Neváže se na ni žádné protiplnění ze strany společnosti AVR.
Tuto kompenzaci údajně není možno nazvat náhradou škody a není odůvodněná mimo jiné proto, že byly uskutečněny investice určené na provoz na období deseti let, využívaly se ovšem méně než tři roky.
Mají rovněž otázky, pokud jde o podrobnost těchto výpočtů, zejména částky, která se má odepsat, nákladů na snížení stavu zaměstnanců a průběžných fixních nákladů.
Celková částka je velmi vysoká a je též mnohem vyšší než 2 miliony EUR zmiňované v článku 21.2 licenční dohody.
Dále bylo v parlamentním dokumentu uvedeno, že "při stanovení náhrady škody přiznané společnosti Afvalverwerking Rijnmond za účelem uzavření rotačních bubnových pecí bylo rovněž dosaženo dohody o stále ještě nesplacené pohledávce ministerstva stavebnictví, územního plánování a životního prostředí vůči společnosti AVR v souvislosti se znečištěním území Lickebaertpolder dioxinem".
V důsledku toho ministerstvo obdrželo částku 2,5 milionu EUR, která nebyla na rok 2004 odhadována.
Tři společně jednající konkurenti se obávají, že vyrovnání tohoto rozdílu mohlo "zkreslit" výpočet kompenzace.
Na základě této skutečnosti mají pocit, "že se některé věci zakrývají".
(48) Za třetí, vznášejí námitky proti dalším výhodám poskytnutým společnosti AVR na základě článku 21.5 licenční dohody, zejména proti skutečnosti, že pokud dojde k likvidaci společnosti AVR Chemie, stát uhradí 30 % nákladů na demoliční práce a nákladů na odstranění znečištění daných zařízení.
Vzhledem k předpisům o státní podpoře stát tyto závazky nikdy neměl přijmout.
(49) Za čtvrté, údajně nejde o službu obecného hospodářského zájmu, zejména proto, že služba tohoto druhu není nevyhnutelná z hlediska různých existujících alternativ, jako je například pyrolýza, zpracování v cementářském průmyslu, uschování v solných dolech nebo odstranění v energetických zařízeních a v zahraničních RBP.
Předmětné činnosti byly považovány za službu obecného hospodářského zájmu jen proto, že se staly ztrátovými.
Licenční dohoda byla uzavřena výhradně s cílem financování investic do RBP, na které společnost AVR Nuts získala výhradní právo.
Dále mají dva společně jednající konkurenti pochybnosti, zda tato podpora zaručuje přijatelné ceny za tyto služby, vzhledem k tomu, že sazby společnosti AVR za převzetí jsou vyšší než sazby za převzetí v sousedních státech.
Vysoké sazby se údajně dají vysvětlit na základě praktik "tying" a křížového subvencování, které uplatňuje společnost AVR a které se týkají odpadu s vysokou výhřevnou hodnotou používaného jako palivo.
Sazby údajně nejsou transparentní a veřejně dostupné.
Zisky se údajně připisují společnosti AVR IW a ztráty společnosti AVR Nuts.
Tak může společnost AVR IW údajně účtovat vyšší sazby za převzetí odpadu RBP.
Společnost AVR dále údajně není ochotna přijímat odpad RBP, pokud klient současně nedodá odpad s vysokou výhřevnou hodnotou, čímž prý porušuje své závazky vyplývající z licenční dohody, jelikož služby nenabízí všem klientům.
Navíc, na rozdíl od jiných alternativ, nedochází k udržení nebo zvýšení kvality poskytovaných služeb.
(50) Za páté, podpora údajně nesplňuje kritéria stanovená ve věci Altmark.
Před udělením licence se neuskutečnilo veřejné nabídkové řízení a podpora nebyla stanovena na základě nákladů průměrné, dobře řízené společnosti.
Podpora nebyla stanovena na základě kritérií stanovených předem objektivním a transparentním způsobem; je údajně vyšší, než je třeba, a údajně dochází k průniku na jiné trhy.
RBP v zahraničí údajně mohou – bez státní podpory – účtovat nižší sazby.
V úvahu nebyly vzaty ani levnější metody odstraňování odpadu.
Společnost AVR si navíc může ponechat část zisku, pokud její provoz bude úspěšnější, než se předpokládalo.
(51) Dva společně jednající konkurenti navíc poukazují na skutečnost, že Nizozemsko má v úmyslu předpisy o státní podpoře nadále porušovat, neboť v případě nepříznivého rozhodnutí Komise nizozemské orgány její rozhodnutí projednají se společností AVR a budou hledat řešení finančních těžkostí, které mohou společnosti AVR v důsledku různých skutečností nastat.
5 STANOVISKO NIZOZEMSKA
5.1 Použitelné právní předpisy
(52) Jelikož právní předpisy Společenství členským státům povolují zakázat vývoz odpadů určených k odstranění, podpora údajně nenarušuje hospodářskou soutěž mezi členskými státy.
5.2 Služba obecného hospodářského zájmu
(53) Nizozemsko namítalo, že se podpora poskytuje výlučně pro službu obecného hospodářského zájmu, kterou poskytuje společnost AVR Nuts.
Veřejné nabídkové řízení se nepovažovalo za vhodné, jelikož společnost AVR Nuts byla jedinou společností v Nizozemsku, která údajně byla schopná a ochotná zpracovat všechen předmětný odpad C2 a odpad RBP.
Licence však byla oznámena ve Státním věstníku, přičemž případné dotčené strany měly po tomto oznámení možnost vznést námitky.
Námitky vzneseny nebyly.
Nizozemské orgány navíc před přijetím svého rozhodnutí o uzavření RBP už uzavřely potřebné dohody, aby v případě prodloužení eventuelně mohly zorganizovat veřejné nabídkové řízení.
(54) Opatření údajně splňuje kritéria stanovená ve věci Altmark, a proto ho nelze považovat za státní podporu.
Státu, který předem stanovoval deficity, například pomáhala nezávislá účetní kancelář.
Opatření údajně nijak neporušuje zásadu "znečišťovatel platí", jelikož sazby jsou vyšší než v sousedních zemích.
(55) Tvrzení, že společnost AVR Nuts byla ochotna odpad RBP přijmout jedině, pokud klient zároveň dodal odpad s vysokou výhřevnou hodnotou, je údajně zcela nesprávné.
Rovněž je výslovně stanoveno, že sazby účtované ostatním společnostem AVR za zpracování jiného odpadu musí být stejné jako sazby účtované třetím stranám [16].
Nizozemsko požádalo účetní kancelář o radu ohledně možností zvýšení transparentnosti v souvislosti s dohodami mezi společností AVR Nuts a společností AVR IW.
Předložená doporučení byla akceptována a předložena k provedení.
(56) Pokud jde o výsledky společnosti AVR Nuts, Nizozemsko poukázalo na skutečnost, že při výpočtu provozního deficitu se nepočítalo se žádným ziskem.
V případě předem stanoveného provozního přebytku, který se neočekával, je zisk údajně omezen jen na 30 % z přebytku, až dokud nebude v plné výši vrácena podpora z minulosti.
5.3 Připomínky týkající se připomínek dotčených stran
Irský trh
(57) Nizozemsko poukázalo na skutečnost, že v připomínkách není uvedeno, jak může podpora ovlivňovat cenu nákladů společného podniku společností AVR a Safeway.
Tento podnik údajně musí za zpracování odpadu v Rotterdamu platit stejné sazby, jako jsou sazby, které platí pro domácí dodavatele odpadu.
Kromě toho se v Rotterdamu údajně zpracovává jen jedna třetina odpadu, který společný podnik shromažďuje, a údajně jen malá část z něj je odpad C2 a odpad RBP ve smyslu licenční dohody.
Konkurenční ceny lze vysvětlit na základě různých dalších faktorů: 1) Safeway je jedinou společností v Irsku, která disponuje překládkovou stanicí, kde se odpad efektivně třídí a dělí před zasláním do nejvhodnějšího zařízení na zpracování odpadu; 2) existuje přímé spojení s přepravní společností Southcoast, což přináší výhody v oblasti logistiky a úsporu nákladů, a 3) v Irsku byla úroveň sazeb v minulosti mnohem vyšší, protože neexistovala konkurence.
Trh s komplexními projekty čištění
(58) Za zpracování odpadu, který pochází z komplexních projektů čištění, společnost AVR údajně účtuje sazby vyšší, než jsou sazby pro domácí dodavatele.
Průměrná sazba za všechny toky odpadů z jiných zemí je údajně o něco vyšší než průměrná sazba, která se účtuje domácím dodavatelům.
Kromě toho nižší sazby údajně nejsou důvodem vyšší částky podpory, jelikož podpora závisí na předem stanoveném provozním deficitu.
Domácí konkurence a alternativy RBP
(59) V okamžiku podepsání licenční dohody byly obě RBP provozovány při plné kapacitě.
Vzhledem k rozsáhlým zásobám se očekávalo plné využití kapacity.
Dnešní přebytek kapacity pravděpodobně nezpůsobil zvýšený podíl konkurentů na trhu, ale spíše zvýšený podíl recyklace odpadu, například po jeho smísení s jinými druhy odpadu v zákonem povoleném rozsahu.
(60) Pokud jde o pyrolýzu, Nizozemsko poukázalo na skutečnost, že sazby společnosti AVR jsou vyšší než sazby účtované jedinou společností v Nizozemsku, která disponuje pyrolýzními zařízeními.
Vyplacení části oznámeného opatření
(61) Nizozemsko vysvětlilo, že část podpory byla vyplacena z důvodu finančních těžkostí společnosti AVR Nuts, z hlediska rozsudku ve věci Altmark a času, který byl potřebný na uzavření formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
Edelchemie
(62) Nizozemsko poukázalo na skutečnost, že společnost Edelchemie působí zejména v oblasti nebezpečného odpadu z fotografických procesů, který společnost AVR z důvodu efektivity nemůže zpracovávat.
Tato společnost vlastní různá zařízení, přičemž největší význam má pro její činnost pyrolýzní pec.
Na rozdíl od zařízení společnosti AVR však tato technologie údajně není vhodná pro všechny druhy odpadu RBP.
Podle povolení v oblasti životního prostředí může být v této peci zpracováno nejvíce 10000 tun, což je pro toky nebezpečného odpadu v Nizozemsku zcela nedostatečné.
Nizozemsku není jasné, jak může podpora poškodit zájem společnosti Edelchemie, když společnost AVR nezpracovává žádný odpad z fotografických procesů a účtuje sazby, které odpovídají tržním podmínkám.
Technologický vývoj podporují například specifické stimulační programy a skutečnost, že při udělování povolení v oblasti životního prostředí se stanoví používání nejvhodnější dostupné technologie.
Doba platnosti těchto povolení je omezena na pět let.
Případná podpora z minulosti nespadá do desetileté lhůty podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 a jelikož je odepisování zařízení stanoveno na deset let, pro výpočet očekávaných provozních deficitů společnosti AVR údajně každopádně neexistují žádné důsledky.
Námitka nadměrné kompenzace
(63) Nizozemsko namítalo, že nedošlo k nadměrné kompenzaci ani ve prospěch společnosti AVR Nuts, ani ve prospěch společnosti AVR IW.
Společnost AVR IW plnila úlohu zprostředkovatele, ale neměla možnost využít tohoto postavení k získání nadměrné kompenzace, a ani tak neučinila.
Tak se například odpad, který společnosti AVR Nuts dodali konkurenti, dokonce ani tehdy, pokud tento odpad přijala podle písemných záznamů společnost AVR IW jménem společnosti AVR Nuts, nezohlednil při výpočtu objemových slev na sazby za odpad, který přijala samotná společnost AVR IW.
Tento odpad byl dodáván přímo do RBP, nikoli na místo provozovny společnosti AVR IW, protože to by se vzhledem k dodatečným logistickým nákladům nevyplatilo.
(64) Podpora na kompenzaci nákladů akvizice odpadu je oprávněná.
Aktivní akvizice odpadu RBP je údajně potřebná, protože se v rostoucí míře uplatňují možnosti mísení tohoto druhu odpadu nebo pozměnění jeho obalu, čímž odpad přestane spadat do kategorie odpadu RBP.
Bez takovéto akvizice by podíl společnosti AVR Nuts na trhu klesal a společnost by ztratila svůj podíl na trhu ve prospěch alternativních možností zpracování odpadu, zejména v zahraničí.
V důsledku toho by využívání kapacity kleslo a stouply by ztráty.
Kompenzace pro společnost AVR IW za náklady akvizice nebezpečného odpadu s vysokou výhřevnou hodnotou se vysvětluje tím, že je nevyhnutelné mít k dispozici dostatečné množství tohoto druhu odpadu jako paliva.
Na této skutečnosti je založeno rozdělení akvizičních nákladů mezi společnost AVR Nuts a společnost AVR IW.
Uzavřením RBP dojde ke ztrátě sedmi pracovních míst, která odpovídají vypočítaným nákladům.
Tato skutečnost údajně dokazuje, že těchto sedm pracovních míst představuje dodatečné akviziční náklady vynakládané výlučně v zájmu společnosti AVR Nuts.
(65) Nizozemské orgány poskytly studii o budoucím vývoji alternativ odstraňování a využití předmětného odpadu v Nizozemsku a v sousedních zemích; na tuto studii odkazuje bod č. 13.
Z této studie vyplývá, že pro budoucnost jsou naplánovány dodatečné alternativy, pomocí nichž má být zajištěno bezpečné a vhodné odstraňování a využití tohoto odpadu.
(66) Nizozemsko rovněž předložilo hospodářskou analýzu licenční dohody a potenciální nadměrné kompenzace, kterou na žádost společnosti AVR vypracoval poradce.
Ve studii se mimo jiné za prvé uvádí, že všichni významní konkurenti společnosti AVR měli možnost využívat vyšší objemové slevy, ale zjevně upřednostňovali možnost dodávat část vysbíraného odpadu alternativním zahraničním zařízením k odstranění nebo využití.
Za druhé, výše kompenzace, kterou Nizozemsko za uzavření RBP skutečně poskytne, je značně nižší než náklady ve výši 45 milionů EUR, které vyčíslila samotná společnost AVR, a než náklady, které nezávislý účetní vyčíslil na téměř 40 milionů EUR.
Nejvýznamnější rozdíl spočívá v rozdílných výpočtech nákladů na snížení stavu zaměstnanců.
(67) Nizozemsko poskytlo podrobné vyúčtování rozpočtového deficitu za rok 2004.
Navzdory uzavření jedné RBP je vyšší než v předchozích letech, protože situace na trhu se zhoršila, zejména proto, že klesly sazby za nebezpečný odpad s vysokou výhřevnou hodnotou.
(68) Jelikož má stát 30procentní podíl ve společnosti AVR Chemie, mezi státem a společností AVR musí proběhnout jednání o uhrazení nákladů na zrušení a následných nákladů v případě likvidace společnosti AVR Chemie.
Samozřejmě proběhnou i jednání o případném nepříznivém rozhodnutí Komise týkajícím se oznámené podpory a budou se hledat řešení, ne však bez zohlednění výroku Komise.
6 POSOUZENÍ PODPORY
6.1 Otázka, zda opatření představují státní podporu
(69) V souladu s čl. 87 odst. 1 Smlouvy jsou "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelná se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy".
(70) Provozní podporu a kompenzaci nákladů souvisejících s uzavřením RBP ve prospěch společnosti AVR Nuts v souladu s popisem v bodech 17 až 27 včetně poskytuje stát a jsou financovány přímo ze státních prostředků.
Tato opatření jsou selektivní, protože v prvé řadě ovlivňují společnost AVR, společnost AVR Nuts a společnost AVR IW.
Tyto společnosti nabízejí své služby na trhu s odpadem určeným k odstranění a na trhu s odpadem určeným k využití.
Totéž platí i pro platby ze strany státu za náklady na demoliční práce a následné úpravy, na které stát poskytl záruku do výše 30 %.
(71) Opatření je nutno považovat za opatření, která nepříznivě ovlivňují obchod mezi členskými státy.
Trh s odpadem určeným k odstranění a trh s odpadem určeným k využití jsou navzájem neoddělitelně propojeny a navzdory právní úpravě a přísným kontrolám odpadu určeného ke zpracování je obchod mezi členskými státy na obou těchto trzích běžnou praxí.
Například po oznámení o uzavření RBP značně vzrostl počet žádostí o povolení vývozu odpadu do jiných členských států.
Na základě této skutečnosti Komise usuzuje, že podpora s ponecháním RBP v provozu měla na obchod mezi členskými státy omezující účinek.
(72) Opatření nepředstavují zvýhodnění dodavatelů nebezpečného odpadu.
Sazby za převzetí odpadu s vysokou výhřevnou hodnotou, který se používal jako palivo, byly ve srovnání se sazbami, které se účtují v Nizozemsku a v sousedních zemích, stanoveny na tržní úrovni.
Sazby za převzetí odpadu C2 a odpadu RBP byly z hlediska politických úvah stanoveny na všeobecně přijatelné úrovni, avšak byly vyšší než sazby v okolních zemích.
To bylo možné z důvodu omezení vývozu odpadu určeného k odstranění.
Vyšší sazby by za normálních tržních podmínek nebyly proveditelnou a realistickou volbou, protože by se více odpadu vyváželo, přimíchávalo do jiných toků odpadů nebo by se legálně či ilegálně uskladňovalo na skládkách, což by tedy nepřineslo nárůst příjmů společnosti AVR Nuts.
Uzavření RBP totiž dodavatelům zjednodušilo využívání nižších sazeb za převzetí v Belgii a Německu.
Bez podpory by k uzavření RBP došlo dříve, a to i tehdy, pokud by se rychleji vyskytly rozsáhlejší možnosti vývozu odpadu určeného k odstranění v souladu s nařízením (EHS) č.
259/93. Potvrzuje to vývoj cen a objemu po uzavření druhé RBP.
Z těchto důvodů je Komise toho názoru, že opatření neosvobodilo dodavatele nebezpečného odpadu od nákladů, které by za normálních okolností zatěžovaly jejich rozpočet.
(73) Aniž je dotčeno posouzení, zda je opatření v souladu s čl. 86 odst.
2 Smlouvy, zastává Komise názor, že není splněno čtvrté kritérium rozsudku ve věci Altmark. Za prvé, společnost AVR Nuts nebyla vybrána na základě veřejného nabídkového řízení a uveřejnění rozhodnutí o udělení licence ve Státním věstníku – po kterém dotčené strany v průběhu šesti týdnů mohly podat námitky – nemůže nahradit veřejný a transparentní postup veřejného nabídkového řízení.
Za druhé, kompenzace není stanovena na základě nákladů, které by vynaložila průměrná, dobře řízená společnost, která disponuje přiměřenou kapacitou na zpracovávání odpadu.
Vzhledem k jedinečnému postavení skládky C2 a RBP v zemi se totiž zdá, že takováto průměrná společnost v Nizozemsku neexistuje.
Předem stanovený rozpočtový deficit je spíše odrazem specifických podmínek, za kterých společnost AVR Nuts tato zařízení provozuje, a náklady na srovnatelná zařízení v zahraničí nebyly zohledněny.
Je zjevné, že společnost AVR nedisponovala přiměřenou kapacitou na zpracování odpadu – nadměrná kapacita způsobila nedostatečné využívání RBP a nakonec její uzavření.
Některé skutečnosti se odrazily v opatřeních podpory, zejména deficit za rok 2004 a kompenzace za uzavření.
Za těchto okolností je třeba opatření považovat za opatření, která společnosti AVR Nuts přinášejí selektivní výhodu, nikoli jen za kompenzaci, kterou by ve stejné situaci za srovnatelných podmínek získaly i jiné společnosti, pokud by byly pověřeny výkonem tohoto závazku poskytování služeb.
(74) Selektivní výhoda vyplývá nejen z provozních deficitů a kompenzace nákladů na uzavření, ale i ze státní záruky za 30 % nákladů na demoliční práce a následné úpravy zařízení.
Skutečnost, že tyto náklady odpovídají podílu státu ve společnosti AVR Chemie, nic nemění na zjištění, že jde o státní podporu, jelikož stát by jako tichý společník ve společnosti AVR Chemie byl zodpovědný jen do výše svého podílu – a ne za další pohledávky, které tento podíl převyšují.
Spíše se zdá, že záruka vyplývá z politického cíle státu předejít situaci, ve které po likvidaci společnosti AVR Nuts a společnosti AVR Chemie nebude možné uplatnit odpovědnost jiné společnosti za vhodné zabezpečení demoličních prací a následných úprav.
Záruka pravděpodobně přinášela výhody po celou dobu platnosti licenční dohody, jelikož společnost by bez této záruky vytvořila (musela vytvořit) potřebné rezervy během provozní doby životnosti zařízení, aby mohla bez podpory uhradit náklady na demoliční práce a následné úpravy.
(75) V důsledku toho oznámená opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(76) Komise vyjadřuje své politování, že Nizozemsko provedlo značnou část předmětných opatření podpory v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
6.2 Posouzení podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy
Označení za službu obecného hospodářského zájmu
(77) Členské státy mají volnost v oblasti definování služeb, které považují za služby obecného hospodářského zájmu, a to i na základě specifických znaků těchto činností, přičemž jejich definici lze přezkoumat, jen jde-li o zjevné chyby [17].
V Zelené knize (2003) a v Bílé knize (2004) o službách obecného zájmu [18] Komise vysvětlila základní pojmy přístupu k této otázce.
Podle bodu 3.4 Bílé knihy "V souladu s politikou Unie o udržitelném rozvoji je rovněž třeba brát náležité ohledy na úlohu služeb obecného zájmu v souvislosti s ochranou životního prostředí a na specifické charakteristiky služeb obecného zájmu, které jsou přímo spojeny s oblastí ekologie, jako je například vodohospodářství a nakládání s odpady."
Je to v souladu s judikaturou Soudního dvora, který prohlásil, že "nakládání s určitými odpady může být službou obecného hospodářského zájmu, zejména pokud je tato služba určena k vyřešení problému ochrany životního prostředí." [19]
(78) Komise souhlasí s Nizozemskem v tom, že služba podle popisu v rozhodnutí o udělení licence a v licenční dohodě je službou obecného hospodářského zájmu z následujících důvodů.
(79) Za prvé, je zřejmé, že existuje veřejný zájem na vhodném nakládání s nebezpečným odpadem určeným k odstranění.
Existuje i veřejný zájem a zájem Společenství na zajištění dostupnosti dostatečné vnitrostátní kapacity pro toto odstranění. Pokud totiž jde o odstraňování odpadu, členské státy musejí v souladu s cílem, který je formulován v čl.
5 odst. 1 směrnice 75/442/ES, usilovat o dosažení soběstačnosti.
(80) Za druhé, státní opatření byla pro zabezpečení tohoto veřejného zájmu nevyhnutelná.
Jelikož provozování RBP bylo ztrátové, bez podpory by společnost AVR uzavřela RBP a skládku C2 už koncem roku 2001.
(81) Za třetí, tento veřejný zájem byl reálný.
V rozmezí let 2002-2004 bylo odstraněno značné množství odpadu C2 a odpadu RBP, které bylo vyprodukováno v Nizozemsku, i když toto množství bylo mnohem nižší, než se očekávalo, mimo jiné v důsledku rozsudku Soudního dvora, ve kterém byly blíže vysvětleny pojmy "odpad určený k odstranění" a "odpad určený k využití".
Nizozemsko na vývoj na trhu reagovalo tím, že kapacitu přizpůsobilo novým analýzám předpokládané potřeby, definitivně se vzdalo svého postupu a uzavřelo jedinou zbývající RBP.
Tyto skutečnosti však nejsou neslučitelné s veřejným zájmem, pokud jde o skutečně odstraněné množství odpadu C2 a odpadu RBP.
Množství odpadu určeného k odstranění by možná bylo nižší, pokud by Nizozemsko od začátku používalo správné definice, ale je málo pravděpodobné, že by všechen odpad C2 a odpad RBP byl použit na využití.
Některá tvrzení potvrzuje množství odpadu C2 a odpadu RBP, které bylo společnosti AVR Nuts nabídnuto v roce 2004, a množství odpadu RBP, které bylo vyvezeno do zahraničí za účelem odstranění v RBP.
Zúčastněné strany mají možná pravdu, když uvádějí, že i bez RBP společnosti AVR by veškerý nebezpečný odpad vyprodukovaný v Nizozemsku v tomto období mohl být odstraněn nebo využit doma nebo v zahraničí.
Nedokázaly však, že bez RBP společnosti AVR by žádný odpad určený k odstranění nemusel být do zahraničí vyvezen z důvodu nedostatku kapacity.
Přesně v tomto bodě může Nizozemsko svůj postup oprávněně zdůvodnit snahou obhájit veřejný zájem v souladu s cílem podle čl. 5 odst.
(82) Za čtvrté, opatření vůbec neporušují zásadu "znečišťovatel platí".
Jak bylo konstatováno v bodě 72, dodavatelé odpadu nejsou osvobozeni od nákladů, které by za normálních okolností zatěžovaly jejich rozpočet.
(83) Za páté, označením služby za službu obecného hospodářského zájmu nedochází k obcházení předpisů, které za normálních okolností platí.
Opatření je zaměřeno na ochranu životního prostředí, jelikož se jeho prostřednictvím zabezpečuje, aby byl nebezpečný odpad zpracován vhodným způsobem na místě v blízkosti jeho zdroje.
Rámcová úprava podpory v oblasti životního prostředí obsahuje předpisy týkající se provozní podpory pro účely nakládání s odpadem (bod E.3.1).
Tyto předpisy však byly zavedeny v prvé řadě pro provozní podporu, která se poskytuje podnikům, které samy produkují příslušný odpad.
(84) Za šesté, většinu odpadu C2 a odpadu RBP podle druhu dodávají podniky, ale existují i systémy sběru nebezpečného odpadu z domácností za účelem bezpečného a jednoduchého odstranění všech případných nebezpečných odpadů.
Část takto vysbíraného nebezpečného odpadu je následně možné odstranit v RBP.
Služba, pro kterou byla podpora poskytnuta, byla tedy obecné povahy a nepředstavovala zvýhodnění omezené skupiny uživatelů těchto služeb.
(85) Dva společně jednající konkurenti namítají, že neexistuje žádný tržní nedostatek, který by tuto službu obecného hospodářského zájmu mohl zdůvodnit.
Kromě toho v některých členských státech údajně žádné RBP neexistují.
Cíle směrnice 75/442/EHS – soběstačnost v oblasti odstraňování odpadu a odstraňování odpadu blízko místa vzniku odpadu (zásada blízkosti) – se potom možná neshodují s tržním výsledkem, tím však nejsou méně legitimní.
Přesná definice služby obecného hospodářského zájmu; pověření poskytováním služby
(86) Veřejná úloha musí být jasně popsána a výslovně určena ve státním rozhodnutí.
Z rozhodnutí o udělení licence a z licenční dohody vyplývá, že společnost je správným způsobem pověřena poskytováním služby obecného hospodářského zájmu.
Definice veřejného úkolu je v těchto dokumentech dostatečně přesná.
Je striktně navázána na odpad pro skládku C2 a odpad s nízkou výhřevnou hodnotou určený ke spálení v RBP.
Rovněž opatření podpory na kompenzaci nákladů za službu obecného hospodářského zájmu jsou popsána dostatečně podrobně.
V této souvislosti je však třeba poznamenat následující skutečnosti.
(87) Za prvé, vyskytly se nedostatky, pokud jde o transparentnost.
Konkurentům nebylo vždy dostatečně jasné, zda společnost AVR IW jednala vlastním jménem, nebo jménem společnosti AVR Nuts.
Rovněž systém sazeb a slev, zejména pokud jde o odpad s vysokou výhřevnou hodnotou, který bylo nutné používat jako palivo pro RBP, zpočátku nebyl dostatečně jasný.
Společnosti AVR, státu a nezávislým kontrolorům však tyto otázky byly dostatečně jasné na základě licenční dohody, což umožnilo přiměřenou kontrolu.
(88) Komise je toho názoru, že metodika popsaná v příloze I je dostatečně transparentní pro účely kontroly, a považuje dodatečná opatření na zvýšení transparentnosti při správě služby obecného hospodářského zájmu, jako ta, která byla předložena k vykonání po doručení připomínek, za dostačující.
(89) Za druhé, pojem "všeobecně přijatelné sazby" za zneškodnění odpadu RBP je na první pohled velmi neurčitý.
V praxi to však nezpůsobovalo žádné problémy.
Sazby zůstaly na té úrovni, na kterou se zvýšily v předchozích letech.
V souladu se zásadou "znečišťovatel platí" byly sazby vyšší než sazby za odstranění v zahraničí.
Zúčastněné strany ani Nizozemsko však současně neprokázaly, že k tomu, aby se zabránilo ilegálním praktikám, které by mohly být škodlivé pro životní prostředí, jsou nevyhnutelně nutné nižší sazby.
Nizozemsko sazby zjevně nepovažovalo za příliš vysoké, jelikož souhlasilo s předem stanovenými rozpočtovými deficity, které byly založeny na přesnějších předpokladech, pokud jde o účtované sazby.
Absence nadměrné kompenzace
(90) Při všech prvcích podpory v opatřeních podpory je třeba zabránit nadměrné kompenzaci.
V této souvislosti provádí Komise pro každý z těchto bodů samostatné posouzení: 1) kompenzace rozpočtových deficitů v letech 2002 a 2003; 2) kompenzace rozpočtových deficitů v letech 2004, 2005 a 2006, 3) kompenzace nákladů na uzavření, které spočívají a) v kompenzaci nákladů na uzavření v souvislosti s dohodnutými investicemi, pokud ještě nebyly odepsány, b) v nákladech na uzavření v důsledku urychleného uzavření RBP, a 4) podpora obsažená v záruce.
(91) Pokud jde o rozpočtové deficity v letech 2002 a 2003, Komise považuje metodiku výpočtu očekávaných deficitů, které jsou poskytovány v podobě podpory, za vhodnou a dostatečně restriktivní.
Všechny prvky kromě kompenzace akvizičních nákladů (viz body 108 až 113 včetně) souvisejí přímo s plněním závazku, který spočívá v poskytování veřejné služby.
Neexistuje žádný důvod předpokládat, že výdajové položky jsou uměle zvýšené, a jelikož Nizozemsko povolalo nezávislého poradce, mohlo podporu vypočítat restriktivně.
Metodika obsahuje podrobnější analýzu počátečního salda společnosti AVR Nuts, která poskytuje dobrý výchozí bod pro odhady výdajů a příjmů společnosti AVR Nuts v nové situaci.
Variabilní náklady, přímé fixní náklady a náklady vypočítané jinými společnostmi společnosti AVR Nuts byly stanoveny na základě podrobných členění.
Investice a odpisy jsou přiměřeně zohledněny v podobě podrobného investičního plánu na roky 2002-2016 a odepsáním nových investic za 7,24 let.
Tím se zajistilo, že nebylo možné náklady uměle zvýšit specifickými investicemi nebo nerovnoměrným odepisováním.
V připomínkách zúčastněných stran byly vzneseny různé otázky, nebyl však předložen žádný důkaz o nadměrné kompenzaci.
Kromě toho poruchy a technické problémy způsobily za roky 2002 a 2003 ztráty v celkové výši 12 milionů EUR nad rámec předem stanovených ztrát.
Tím je vyloučena jakákoli nadměrná kompenzace ve prospěch společnosti AVR Nuts v tomto období.
(92) Na období 2004–2006 je podpora stanovena na základě stejné metodiky.
Proto Komise předem neočekává, že by došlo k nadměrné kompenzaci.
Předem stanovený rozpočtový deficit z roku 2004 je založený na úplně stejné metodice a nárůst předem stanoveného deficitu, navzdory uzavření jedné z RBP, je zcela vysvětlen na základě různých výdajových položek v rámci této metodiky (viz číselné údaje v příloze I).
Vzhledem k vysokým ztrátám nad rámec předem stanovených deficitů za roky 2002 a 2003 nemůže překvapovat skutečnost, že předem stanovený deficit na rok 2004 byl nakonec vyšší.
Uzavření první RBP navíc mohlo snížit variabilní náklady, jeho dopad na fixní náklady, které představují významnou část celkových nákladů, však zůstal omezený.
V souladu se všeobecnou politikou Komise však musí být nadměrná kompenzace nákladů na službu obecného hospodářského zájmu vyloučena nejen předem, ale i následně.
Proto Komise požaduje, aby Nizozemsko kontrolovalo skutečné náklady a v potřebné míře přizpůsobilo výši podpory, aby se zabránilo tomu, že by kompenzace umožnila společnosti AVR Nuts dosáhnout ze svých činností zisk, který je vyšší, než je pro tento druh činnosti v tomto odvětví obvyklé.
(93) Komise akceptuje skutečnost, že podporu lze poskytnout jako kompenzaci výdajů za uzavření v souvislosti s dohodnutými investicemi, pokud tyto investice ještě nebyly odepsány.
Bez účinných záruk nelze očekávat, že provozovatel uzavře dohodu o poskytování služeb, které si vyžadují značné investice, na dobu pěti let.
Odepsání investic během období, které odpovídá době platnosti dohody (pět let) by bylo rovněž nepřiměřené.
V důsledku toho by předem stanovené ztráty za toto období – a tím i podpora – byly mnohem vyšší.
V tomto bodě představují podmínky licenční dohody nevyhnutelný a efektivní důsledek kompenzačního systému.
Skutečnost, že tato ustanovení byla použita před předpokládaným datem konce licenční dohody, na tomto zjištění nic nemění.
Na základě informací, které poskytlo Nizozemsko, Komise předpokládá, že pro tuto účast nebude poskytnuta nadměrná kompenzace.
Určitý počet bodů však není dostatečně jasný, zejména to, zda příjmy z prodeje aktiv nebo zisky z dalšího užívání pro jiné účely budou přiměřeně zohledněny.
V důsledku toho Komise žádá, aby Nizozemsko kontrolovalo skutečné náklady i v případě tohoto prvku a přiměřeně upravilo výši podpory.
(94) Komise může rovněž souhlasit s tím, aby byla poskytnuta kompenzace za dodatečné náklady v důsledku toho, že RBP byly uzavřeny dříve, než se plánovalo.
Není možné zavázat členský stát, aby v plnění takové dohody pokračoval, zejména pokud členský stát takto platí méně, než by pravděpodobně musel zaplatit v případě pokračování těchto činností.
Údaje, které Nizozemsko o těchto dodatečných nákladech poskytlo, jsou poměrně podrobné.
Rozličné prvky se však zakládají na odhadech, u kterých, jak se zdá, existuje velmi velký prostor pro nepřesnosti.
Kromě toho je možné zahrnout jen náklady nevyhnutelně související se službou obecného hospodářského zájmu a s urychleným uzavřením a z dostupných informací není dostatečně jasné, zda tomu tak je v tomto případě.
V důsledku toho Komise žádá, aby Nizozemsko kontrolovalo skutečné náklady i v případě tohoto prvku a přiměřeně upravilo výši podpory.
(95) Na závěr může Komise souhlasit s tím, aby byla podpora poskytnuta prostřednictvím použití záruky za úhradu 30 % nákladů na demoliční práce a následný úklid.
Pokud by žádná záruka neexistovala, provozní deficity a provozní podpora by pravděpodobně byly vyšší, protože by bylo třeba vyčlenit odpovídající částku jako rezervu.
Náklady tak přímo souvisí s původním cílem politiky poskytovat uvedenou službu obecného hospodářského zájmu v Nizozemsku.
Skutečné náklady však ještě nejsou známy, takže Komise dále vyžaduje přiměřenou kontrolu.
(96) Po shrnutí všech skutečností Komise dospěla k závěru, že nedochází k poskytování nadměrné kompenzace za provozní deficity za roky 2002 a 2003, ale že zbývající prvky podpory může povolit jedině tehdy, jestliže Nizozemsko zaručí, že během celého období později nedojde k poskytování nadměrné kompenzace, přičemž zohlední i vyšší deficity a přebytky za každý rok doby platnosti licence.
Podpora může umožnit, aby společnost AVR Nuts za předmětné činnosti dosahovala přiměřený zisk.
V rámci dohody bylo riziko podstupované společností AVR omezeno tím, že předem stanovené ztráty měly být v plné výši kryty touto podporou.
Provozní riziko však z větší části nesla společnost AVR [20].
Její činnost tedy nebyla zcela bez rizika, jak se ukázalo i v praxi.
Vzhledem k tržním podmínkám a k rizikovému profilu společnosti AVR Nuts může Komise určitě souhlasit se ziskem v maximální výši výnosu z nizozemských státních dluhopisů zvýšeného o 2 procenta.
Pokud by se v praxi ukázalo, že zisk tuto hranici překročil, musí Nizozemsko upravit výši podpory se zpětnou účinností a v souladu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy oznámit každou podporu, která společnosti AVR Nuts umožní překročit tuto procentuální sazbu zisku.
Při následné kontrole je třeba přiměřeně prověřit, zda nedošlo k poskytnutí jakékoli nadměrné kompenzace. Za tímto účelem Komise vyžaduje podrobné monitorovací zprávy, ve kterých musí být uvedeny alespoň body stanovené v příloze II tohoto rozhodnutí.
Přiměřenost a zabránění takovému ovlivňování obchodu, které by poškozovalo zájem Společenství
(97) Komise dohlíží na přiměřenost opatření, aby prostředky, které se používají ke splnění úkolu obecného zájmu, nevedly ke zbytečnému ovlivňování obchodu.
Konkrétněji je třeba dohlížet na to, aby omezení ustanovení Smlouvy o ES, a hlavně omezení hospodářské soutěže a omezení svobod na vnitřním trhu, nezacházela dále, než je nevyhnutelné a účelné k vykonání úkolu.
(98) Komise zastává názor, že opatření, která přijalo Nizozemsko, z velké části splňují požadavek přiměřenosti.
Je obtížné říci, jakými jinými prostředky Nizozemsko mohlo zabezpečit, aby byla k dispozici dostatečná vnitrostátní kapacita na odstraňování nebezpečného odpadu.
Žádná ze zúčastněných stran neprokázala, že k dosažení tohoto cíle existují méně rušivé alternativy.
Za přiměřené se považují i tyto prvky opatření.
(99) Systém sazeb za převzetí založený na objemových slevách: Jelikož účelem tohoto systému je udržet dostatečnou kapacitu na přiměřené odstraňování odpadu RBP, jeho samozřejmým důsledkem je zaměřit se na maximální využití kapacity, aby náklady byly udržovány na co nejnižší úrovni.
Jak Nizozemsko prokázalo, všichni dodavatelé mohli uplatnit svůj nárok na tyto slevy, ať už přímo nebo jen při dodání odpadu prostřednictvím zprostředkovatelů.
Proto je systém sazeb za převzetí založený na objemových slevách oprávněný.
Systém nediskriminačních sazeb a objemových slev pro všechny dodavatele – tedy i pro společnost AVR IW – omezuje narušování hospodářské soutěže způsobené opatřeními.
I když v praxi možná existoval zmatek, nediskriminační charakter systému mohl být jasný všem zúčastněným stranám.
Když vyšlo najevo, že jsou v této oblasti zmatky, přijalo Nizozemsko dostatečná doplňující opatření ke zvýšení transparentnosti.
Stanovením sazby za odpad s vysokou výhřevnou hodnotou na úrovni konkurujících alternativ odstraňování došlo k omezení narušování hospodářské soutěže na trhu s tímto druhem odpadu.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že žádná společnost v Nizozemsku nebyla povinna dodávat odpad RBP nebo odpad určený k odstranění s vysokou výhřevnou hodnotou společnosti AVR Nuts nebo společnosti AVR IW.
Naproti tomu společnost AVR Nuts je na základě licenční dohody povinna přijímat všechen odpad C2 a odpad RBP, který jí je nabízen, bez ohledu na to, zda je současně dodán i odpad určený k odstranění s vysokou výhřevnou hodnotou, nebo ne.
V tomto bodě Komise nenašla dostatečné důkazy o tom, že by ze strany společnosti AVR na první pohled mělo jít o zneužívání dominantního postavení a licenční dohoda jakoukoli oporu pro takové zneužívání určitě neposkytuje.
(100) Kompenzace nákladů na uzavření: Ustanovení v licenční dohodě v souvislosti s kompenzací zůstatkové účetní hodnoty ještě neodepsaných investic, které společnost AVR se souhlasem státu uskutečnila během doby platnosti dohody, která bude vyplacena, pokud nedojde k prodloužení dohody, je rovněž třeba považovat za přiměřené.
Bez takovéto záruky nebylo možno oprávněně očekávat souhlas společnosti AVR.
Totéž platí i pro záruku státu za úhradu až 30 % nákladů na demoliční práce a následný úklid při likvidaci zařízení.
Potřebná demolice staveb a úklid samozřejmě jsou ve veřejném zájmu.
Vzhledem ke 30procentnímu podílu ve společnosti AVR Chemie je přijatelné, aby stát na sebe vzal odpovědnost za svůj podíl, zatímco zbývající odpovědnost zůstává na druhém podílníku, společnosti AVR Holding.
(101) Zachování původně dvou RBP: Komise zkoumala, zda Nizozemsko muselo poskytnout podporu na zachování jen jedné RBP.
Otázkou je, zda příspěvek na uskutečnění cílů, které si vytyčilo Nizozemsko, zachováním druhé RBP vyváží podpora, kterou si vyžaduje, a možné nepříznivé důsledky pro hospodářskou soutěž, které z toho vyplývají.
(102) V tomto bodě Komise uznává, že pro Nizozemsko může být oprávněným cílem disponovat dostatečnou vnitrostátní kapacitou na zpracovávání odpadu RBP s cílem zabránit nedostatku kapacity, v jehož důsledku by byl stát povinen povolit vývoz tohoto odpadu do zahraničí.
Při posuzování této skutečnosti není možné se vyhnout určité pružnosti se zřetelem na skutečnost, že nebylo možno předem s určitostí předpokládat, jaké toky odpadu C2 a odpadu RBP budou vyprodukovány, a se zřetelem na rizika spojená s dostupností zařízení.
Tato rizika se skutečně vyskytla, když byla jedna z RBP v důsledku poruch v roce 2002 na nějaký čas mimo provoz.
Dostupná kapacita představovala v roce 2002 jen 73 % a v roce 2003 jen 75 % povolené kapacity v objemu 100000 tun.
Proto musely nizozemské orgány v rozporu s cíli své politiky povolit vývoz odpadu RBP.
(103) Při porovnání předpokládaných objemů odpadu RBP a kapacity obou RBP je třeba připomenout následující skutečnosti: Při přípravě licenční dohody koncem roku 2001/v polovině roku 2002 se předpokládaná nabídka odpadu RBP odhadovala na zhruba 38500 tun ročně.
Tento odhad byl založen na zkušenostech z minulosti.
K jeho zpracování je třeba minimálně stejný objem odpadu s vysokou výhřevnou hodnotou.
Jedna RBP by na řádné zpracování takového množství odpadu jednoznačně nepostačovala.
Spolu s tímto číslem je však třeba uvést tři kritické poznámky.
Za prvé, část předpokládané dodávky odpadu RBP společnosti AVR Nuts byla pravděpodobně důsledkem toho, že Nizozemsko používalo definici "odpadů určených k odstranění" do začátku roku 2003 restriktivně.
Za druhé, zúčastněné strany poukázaly na alternativní vnitrostátní kapacitu na zpracování odpadu RBP.
Za třetí, při sestavování odhadů údajně nebyla zohledněna možnost, že by společnost AVR část odpadu zpracovala ve svých roštových pecích na zpracování domovního odpadu [21].
Na druhou stranu však odhad výslovně bere v úvahu tehdejší vývoj.
Nabídka odpadu RBP na vývoz se navíc každým rokem mění a závisí na situaci na mezinárodním trhu, situace je rovněž různá, pokud jde o různé kategorie odpadů.
Kromě toho začátkem roku 2002 ještě existovala značná zásoba odpadu RBP, takže na začátku rozhodujícího období byla nabídka zaručena.
Odhad toku odpadu RBP by byl pravděpodobně nižší, pokud by nizozemské orgány v roce 2002 tento odhad postavily na předpokladu správného používání definice odpadu určeného k využití, ale zdá se málo pravděpodobné, že na základě údajů, které byly v daném okamžiku k dispozici, by tento odhad byl natolik nízký, že by nizozemské orgány mohly s jistotou rozhodnout, že postačuje jen jedna RBP.
Některá z těchto tvrzení potvrzuje skutečnost, že v roce 2003, kdy už Soudní dvůr objasnil přesnou definici "odpadů určených k odstranění", bylo Nizozemsko stále ještě nuceno povolit vývoz odpadu RBP v důsledku kapacitních problémů společnosti AVR.
Skutečnost, že se tok odpadu RBP do společnosti AVR skutečně snížil, lze do velké míry vysvětlit pomocí faktorů, jako je nárůst vývozu.
Pokud jde o ostatní kapacitu v Nizozemsku, poukazuje Komise na to, že značná část této kapacity byla k dispozici až od konce roku 2003 po vydání požadovaných povolení pro nejvýznamnější konkurenční pyrolýzní zařízení.
Zúčastněné strany nebyly schopny prokázat, že nizozemské orgány už v roce 2002 musely počítat s dostatečnou alternativní vnitrostátní kapacitou na zpracování všech druhů odpadu RBP, který se v Nizozemsku produkuje a dodává k odstranění.
(104) Rozhodnutí ponechat v provozu dvě RBP namísto jedné způsobilo zvýšení objemu podpory zejména kvůli investicím, které se zdály nevyhnutelné a které bylo následně třeba kompenzovat v důsledku uzavření.
Část těchto investic však v okamžiku podpisu licenční dohody nebyla plánována.
Důsledky pro předem stanovené provozní deficity byly relativně omezené, protože do značné míry převažovaly fixní náklady.
Komise předpokládá, že důsledky pro konkurenty zůstaly rovněž poměrně omezené: nic nenasvědčuje tomu, že by ponechání dvou RBP v provozu vedlo ke spalování zvýšeného objemu RBP a jiného nebezpečného odpadu.
Využití kapacity na jiné druhy odpadu – o kterém nebyly předloženy žádné důkazy – je poměrně neúčelné a nelze usuzovat, že mělo na konkurenty zvláště negativní vliv.
(105) Vzhledem k výše uvedené skutečnosti je Komise toho názoru, že původní rozhodnutí o ponechání dvou RBP v provozu lze považovat za přiměřené a že rozhodnutí o uzavření RBP nebyla přijata příliš pozdě.
(106) Úloha společnosti AVR IW: společnost AVR IW zabezpečovala velkou část administrativy společnosti AVR Nuts a byla současně konkurentem jiných dodavatelů odpadu určeného k odstranění.
Díky tomu získávala informace o plánovaném a skutečném objemu odpadu.
Jelikož ani jeden dodavatel nebyl povinen společnosti AVR Nuts dodat původně uvedené množství odpadu a jelikož skutečné sazby a slevy byly v konečném důsledku založeny výlučně na skutečně dodaném objemu odpadu, je těžké posoudit, jak mohla společnost AVR IW ze své ústřední pozice vytěžit finanční nebo strategickou výhodu.
Nizozemsko prohlásilo, že společnost AVR IW této pozice nemohla zneužít, a ani Komise, mimo jiné na základě připomínek zúčastněných stran, nemůže dospět k jinému závěru.
Je možné, že společnost AVR IW vlastním jménem nabízela zpracování odpadu za sazby, které byly nižší než sazby společnosti AVR Nuts, to však nelze označit za důsledek opatření podpory a mohlo by to patřit do rámce konkurenčního jednání; případní konkurenti mohli bez zábran postupovat podobně.
I kdyby společnost AVR IW přesměrovala část odpadu RBP do svých zařízení na spalování domovního odpadu (což nebylo prokázáno), nezdá se, že by to vedlo k nepřiměřenému narušení, jelikož každý dodavatel se znalostmi o odpadu mohl dosáhnout podobných zisků tak, že by tento odpad jednoduše nabídl přímo jiným zařízením na spalování domovního odpadu – společnosti AVR nebo jiných společností.
Jelikož byla podpora navíc vyměřena na základě předem stanoveného rozpočtu, Komise předpokládá, že si společnost AVR zvolila efektivní řešení a odpad nepřesměrovala, pokud by to vedlo k nedostatečnému využívání zařízení a tím ke zvýšení skutečné ztráty.
Podobné přesměrování odpadu je ve skutečnosti třeba považovat spíše za účelné hospodaření s odpady v souladu se zásadami Společenství.
(107) Technologický vývoj: Komise nepředpokládá, že opatření budou mít zvláště negativní dopad na vývoj alternativních technologií v oblasti odstraňování a využívání odpadů.
Jak uvedlo Nizozemsko, k podpoře takového vývoje existují jiné nástroje.
V roce 2003 bylo například uděleno povolení pro inovační pyrolýzní zařízení.
Sazby, které účtovala společnost AVR, byly mnohem vyšší než sazby, které účtoval provozovatel tohoto zařízení, a proto je třeba rušivý dopad podpory, pokud jde o tento bod, pokládat za omezený.
(108) Podpora na akvizici odpadu: Na rozdíl od předešlých prvků není možné považovat opatření za přiměřená, pokud jde o akvizici odpadu, jako v případě společnosti AVR IW, za kterou společnost AVR Nuts vyplácí kompenzaci z podpory, kterou získává od státu.
Komise chápe, že k omezení nákladů systému musí být objem odpadu ke zpracování, a zejména objem odpadu RBP, u kterého jsou sazby za převzetí nejvyšší, co největší.
Jak bylo uvedeno v bodě 99, z tohoto důvodu je možno akceptovat systém nediskriminačních objemových slev.
Naproti tomu kompenzace poskytovaná společnosti AVR za akvizici odpadu je nepřiměřeným narušením hospodářské soutěže, jelikož společnost AVR IW je jediným příjemcem.
Její konkurenti žádnou srovnatelnou kompenzaci akvizičních nákladů, které musejí vynakládat, nedostávají.
Pokud jde o nebezpečný odpad s vysokou výhřevnou hodnotou, v případě přetrvávajícího nedostatku tohoto odpadu mohlo řešení spočívat v nediskriminačním snížení sazeb za převzetí.
I v případě odpadu RBP je třeba kompenzaci akvizičních nákladů považovat za nepřiměřenou.
Tato kompenzace poskytuje společnosti AVR IW diskriminační výhodu pro účely specifické činnosti, která přímo konkuruje jiným společnostem, které se zabývají nakládáním s odpady.
Tato akvizice určitě není přímo ve veřejném zájmu, který zdůvodňuje podporu.
Naopak, může dokonce stimulovat odstraňování odpadu v Nizozemsku na úkor využívání odpadu jinde.
Za specifických okolností to může být v rozporu se zásadou, že odpad by se měl zpracovávat blízko jeho zdroje.
Částku ve výši 2,4 milionu EUR určenou pro akvizici, která byla prvkem podpory založené na předem stanoveném rozpočtu pro společnost AVR Nuts a byla převedena na společnost AVR IW, tedy nelze zdůvodnit na základě čl. 86 odst.
2 Smlouvy. Tento prvek podpory je v bodě 6.3 přezkoumán z hlediska slučitelnosti s čl.
6.3 Přezkoumání kompenzace za akvizici podle článku 87 Smlouvy
(109) Komise zkoumala, zda se na kompenzaci pro společnost AVR IW pro účely akvizičních nákladů vztahují výjimky podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy. Výjimky podle čl. 87 odst. 2 Smlouvy by mohly sloužit jako základ uznání podpory za slučitelnou se společným trhem. Podpora však: a) není sociální povahy a není poskytována individuálním spotřebitelům; b) neslouží k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a c) není potřebná k vyrovnání hospodářských znevýhodnění způsobených rozdělením Německa.
87 odst. 3 písm. a), b) a d) Smlouvy; ty se vztahují na podporu hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, na podporu při uskutečňování projektů společného evropského zájmu nebo nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu a na podporu určenou na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
Nizozemsko se nepokoušelo podporu zdůvodnit žádným z těchto důvodů.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, zejména podpory k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností, Komise poukazuje na to, že podpora není zaměřena ani na výzkum a vývoj, ani na investice uskutečňované středními a malými podniky, ani na záchranu nebo restrukturalizaci společnosti AVR IW.
Podpora ani nepřispívá k regionálnímu rozvoji, ani společnost AVR IW nesídlí v regionu, kde pro regionální podporu přicházejí v úvahu počáteční investice.
Proto není možné prohlásit podporu za slučitelnou se společným trhem na základě toho, že by usnadňovala rozvoj určitých regionů.
(112) Komise zkoumala, zda opatření podpory z nějakého dalšího důvodu splňuje kritéria výjimky podle čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy, a zejména zda se na tento případ vztahuje rámcová úprava podpory v oblasti životního prostředí.
Jelikož podpora představuje provozní podporu, Komise podporu zkoumala srovnáním s bodem E.3.1 rámcové úpravy podpory v oblasti životního prostředí. Nezdá se však, že by podpora byla nevyhnutelná, ani není omezena na striktní kompenzaci dodatečných nákladů na výrobu se zřetelem k tržní ceně příslušných výrobků nebo služeb.
(113) Jelikož se na tuto kompenzaci nevztahuje žádná ze všech těchto výjimek, dospěla Komise k závěru, že je tato podpora neslučitelná se společným trhem a je nutné ji od příjemce, společnosti AVR IW, vymáhat v souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 659/1999 podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [22].
7 ZÁVĚR
(114) Komise dospěla k závěru, že státní podporu ve prospěch společnosti AVR Nuts představují tato opatření: 1) kompenzace rozpočtových deficitů v letech 2002 a 2003; 2) kompenzace rozpočtových deficitů v roce 2004 a za zbývající období let 2005–2006, 3) kompenzace nákladů na uzavření, kterou tvoří a) kompenzace nákladů na uzavření v souvislosti s dohodnutými investicemi, pokud ještě nebyly odepsány, b) nákladů na uzavření v důsledku předčasného ukončení zpracovávání odpadu v RBP, a 4) podpora obsažená v záruce. Podporu, kromě části na kompenzaci nákladů na akvizici odpadu, lze prohlásit za slučitelnou se společným trhem, jelikož představuje kompenzaci nákladů služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl.
86 odst. 2 Smlouvy za předpokladu, že podpora nepřekročí celkový souhrn ztrát, které v tomto období skutečně vznikly, přičemž zbude prostor jen na přiměřený zisk.
Proto Komise žádá, aby Nizozemsko každoročně předkládalo zprávy o skutečném využívání podpory a o ziskovosti činností v příslušném roce.
Nizozemsko musí rovněž kontrolovat kompenzaci nákladů na uzavření a při této kontrole musí věnovat pozornost bodům, které jsou uvedeny v příloze II.
Předběžná zpráva o této kontrole musí být Komisi předložena nejpozději na jaře 2006 a závěrečná zpráva nejpozději na jaře 2007. Kromě toho musí Nizozemsko oznámit každou podporu společnosti AVR Nuts, na jejímž základě tato společnost může dosáhnout vyššího zisku, než je výnos z nizozemských státních dluhopisů zvýšený o 2 procenta.
Tato podpora nesmí být vyplacena dříve, než ji schválí Komise v souladu s článkem 4 nebo 7 nařízení (ES) č. 659/1999.
(115) Naproti tomu kompenzaci ve výši 2,396 milionu EUR, která byla převedena na společnost AVR IW za účelem nákladů na akvizici odpadu, nelze prohlásit za slučitelnou, jelikož ji nelze považovat za přiměřenou kompenzaci za službu obecného hospodářského zájmu.
Jde spíše o kompenzaci poskytovanou společnosti AVR IW, pokud jde o výdaje, které za normálních okolností musí být zahrnuty do rozpočtu společnosti, která se zabývá nakládáním s odpadem.
Na tuto kompenzaci se nevztahuje žádná z výjimek ze zákazu státní podpory podle čl. 87 odst.
1 Smlouvy. Tuto část podpory je tedy nutno vymáhat přímo od společnosti AVR IW.
Proto Komise Nizozemsku nařizuje, aby společnosti AVR IW přikázalo navrátit podporu s úrokem podle podmínek, které jsou stanoveny v tomto rozhodnutí.
(116) Komise žádá Nizozemsko, aby na základě dotazníku, který je k tomuto rozhodnutí připojen jakožto příloha III, předložilo požadované údaje a jasně uvedlo, která opatření k okamžitému a účinnému navrácení protiprávní státní podpory jsou plánována a která už byla přijata.
Komise žádá Nizozemsko, aby do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytlo všechny písemnosti, které potvrzují, že vůči společnosti AVR IW bylo zahájeno řízení o navrácení (jako například příkazy k navrácení, atp.),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kompenzace provozních deficitů, kompenzace nákladů na uzavření rotačních bubnových pecí a záruka státu uhradit 30 % nákladů na demoliční práce a úklid, které vyplývají z licenční dohody mezi Nizozemskem a společností AVR Nuts a které Nizozemsko částečně provedlo, představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Za podmínek stanovených v článku 3 je státní podpora uvedená v článku 1 s výjimkou podpory uvedené v článku 4, která je dále poskytována společnosti AVR IW, slučitelná se společným trhem, jelikož příjemci poskytuje kompenzaci nákladů na službu obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy.
Článek 3
1. Podpora ve prospěch společnosti AVR Nuts není vyšší než součet předem stanovených deficitů, skutečných dodatečných ztrát, které společnosti AVR Nuts vznikly, a přiměřeného zisku během doby platnosti licenční dohody.
Pokud by se stalo, že zisk v období poskytování podpory bude ve skutečnosti vyšší než výnos z nizozemských státních dluhopisů zvýšený o dvě procenta, Nizozemsko se zpětnou účinností upraví výši podpory.
2. Nizozemsko předloží zprávu o provedení opatření v roce 2004, jakož i výroční zprávy o provedení záruky za náklady na demoliční práce a úklid a o provedení opatření pro skládku C2 během zbývající doby jejich platnosti.
Nejpozději na jaře 2006 Nizozemsko předloží průběžnou zprávu o kontrole kompenzace nákladů na uzavření a nejpozději na jaře 2007 závěrečnou zprávu.
V těchto zprávách bude zdůvodněna kompenzace, přičemž budou přiměřeně zohledněny body uvedené v příloze II.
Článek 4
Podpora ve prospěch společnosti AVR IW, která spočívá v kompenzaci akvizičních nákladů ve výši 2,396 milionu EUR, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 5
1. Nizozemsko přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat podporu uvedenou v článku 4 od společnosti AVR IW.
2. Navrácení se provede bezodkladně a v souladu s postupy vnitrostátního práva za předpokladu, že umožňují okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
3. Podpora, která má být vrácena, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce podporou disponovat, až do okamžiku jejího skutečného vrácení.
4. Úroky se vypočítají podle ustanovení kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 6
1. Nizozemsko do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí sdělí Komisi, jaká opatření už přijalo a jaká se chystá přijmout za účelem navrácení podpory uvedené v článku 4.
Tyto údaje budou poskytnuty na základě dotazníku, který je k tomuto rozhodnutí připojen jako příloha III.
2. Nizozemsko do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne všechny písemnosti, které potvrzují, že vůči společnosti AVR IW bylo zahájeno řízení o navrácení.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. listopadu 2005
o opatření, které Francie uskutečňuje ve prospěch společnosti Mines de Potasse d’Alsace
(oznámeno pod číslem K(2005) 4204)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/238/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) Komise v roce 1994 schválila kapitálovou dotaci francouzského státu společnosti Entreprise Minière et Chimique (dále jen "společnost EMC") ve výši 76 milionů EUR, kterou má společnost EMC převézt na společnost Mines de Potasses d’Alsace (dále jen "společnost MDPA") v podobě zvýšení kapitálu.
Komise měla ve svém rozhodnutí [2] za to, že opatření je slučitelné se společným trhem, neboť má kompenzovat dodatečné sociální náklady pracovníků v důchodu (vytápění, bydlení, příspěvky na připojení a odstupné), jež nese společnost MDPA a jež vyplývají ze zvláštního legislativního postavení horníků [3].
(2) Komise v roce 1996 ze stejných důvodů schválila [4] na léta 1995, 1996 a 1997 tři kapitálové dotace francouzského státu společnosti EMC, přičemž každá dosahovala výše 38 milionů EUR, které měla společnost EMC převézt na společnost MDPA v podobě zvýšení kapitálu.
(3) Francouzské orgány dne 7. prosince 1998 oznámily tři nové kapitálové dotace, přičemž každá dosahovala výše 42 milionů EUR, které měly být v roce 1998, 1999 a 2000 poskytnuty společnosti EMC a převedeny na společnost MDPA.
Podle Francie měla tentokrát tato opatření společnosti MDPA kompenzovat některé sociální náklady a náklady na životní prostředí, které nesla v souvislosti s ukončením své činnosti.
(4) Z doplňujících informací, které Francie dne 22. ledna 1999 předala Komisi, je patrné, že kromě převedení podpory, kterou Francie poskytla, se společnost EMC zavázala od roku 1995 každoročně zvyšovat kapitál společnosti MDPA.
Francouzské orgány dopisem ze dne 14. března 2000 Komisi informovaly, že část podpor, které byly oznámeny v roce 1998, již byla podniku poskytnuta.
Komise ve své odpovědi ze dne 10. dubna 2000 oznámila, že na tyto podpory se má pohlížet jako na protiprávní.
(5) Komise dopisem ze dne 10. října 2000 informovala Francii o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s výše uvedenými opatřeními řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy. Toto rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [5].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k dotyčným podporám podaly své připomínky.
(6) Komise obdržela od francouzských orgánů připomínky dne 28. listopadu 2000 a dne 21. a 23. března 2001.
Dne 2. prosince 2004 došlo ke schůzce mezi francouzskými orgány a zástupci Komise.
Francie zaslala Komisi informace prostřednictvím dopisů ze dne 8. února 2005 a ze dne 23. září 2005.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1. Příjemce
(7) Společnost MDPA od roku 1904 prováděla těžbu v ložisku sylvinitu v Alsasku, ze kterého mohla získávat chlorid draselný, který se používá jako hnojivo nebo jako průmyslová surovina.
Francie v roce 1967 založila společnost EMC [6], veřejné zařízení průmyslové nebo obchodní povahy, a společnost MDPA přeorganizovala na akciovou společnost řízenou vedením a dozorčí radou (Société Anonyme à Directoire et Conseil de Surveillance) [7], kterou zcela ovládá společnost EMC.
(8) Vzhledem k vytěžení ložiska vyjednala společnost MPDA v roce 1996 sociální program na postupný útlum činnosti až do úplného ukončení těžby v roce 2004.
Vedle společnosti MPDA měla společnost EMC v té době přímou účast nebo účast prostřednictvím holdingu EMC Société Anonyme (dále jen "EMC SA") v několika společnostech působících v oblasti chemických produktů, krmiv pro zvířata, životního prostředí a nakládání s odpady.
(9) V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení měla Komise za to, že společnost MDPA je jediným příjemcem posuzovaných opatření.
Toto rozhodnutí takový úsudek potvrzuje.
Žádný údaj totiž nenaznačuje, že dceřiné společnosti ovládané společností EMC měly prospěch z podpory, která byla poskytnuta společnosti MDPA.
Není zejména pochyb o tom, že společnost EMC převedla v podobě zvýšení kapitálu všechny fondy na společnost MDPA.
(10) V důsledku požáru v roce 2002 společnost MDPA předčasně ukončila těžební činnost.
Cíl společnosti byl změněn tak, aby odrážel tuto událost: zatímco při svém založení měla společnost MDPA za cíl "využívat doly na draselnou sůl a na sůl, které byly poskytnuty bývalému veřejnému zařízení Mines domaniales de potasse d’Alsace", změněný článek 3 jeho stanov nyní stanoví, že cílem podniku je "zajištění úkolů spjatých s ukončením těžby v dolech na potaš, jež se nacházejí v revíru severně od města Mulhouse; ukončení těžby se týká starých podniků, jejich zařízení, přilehlých budov a hospodářského příslušenství".
(11) Tyto úkoly spočívají zejména v podpoře při převádění pracovníků na jinou práci a v obnově, zabezpečení a postoupení dotyčných míst.
MDPA bude na konci této fáze rozpuštěna, s čímž se počítá na konci roku 2009.
(12) Dne 1. ledna 2005 převedla společnost EMC svůj podíl na kapitálu společnosti MDPA zdarma na stát [8].
2.2. Podpory
Rozhodnutí o zahájení řízení se týká dvou různých opatření:
Opatření 1 nebo oznámená opatření
(13) Francie zaplatila společnosti MDPA podpory, které byly oznámeny v roce 1998 (což činí 42 milionů EUR v letech 1998, 1999 a 2000), a nečekala na rozhodnutí Komise.
Tyto podpory jsou tedy protiprávní.
Opatření 2 nebo doplňkové podpory
(14) Aby mohla společnost MDPA pokračovat ve své činnosti až do roku 2004, kdy má být podle plánu těžba v dolech ukončena, zvyšovala společnost EMC od roku 1996 každoročně kapitál své dceřiné společnosti, přičemž toto zvyšování odpovídalo ztrátě, kterou dceřiná společnost měla během předchozího rozpočtového roku.
Z tabulky 1 vyplývá, že částky, které byly takto vyplaceny společnosti MDPA, jsou vyšší než podpory, které Komise schválila ve svém rozhodnutí z roku 1996, a vyšší než podpory oznámené za období let 1998–2000.
Tabulka 1: Neoznámené podpory, které byly poskytnuty společnosti MDPA v letech 1996 až 2000
v milionech EUR _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_
Podpory, které Komise schválila ve svém rozhodnutí z roku 1996 _BAR_ 38 _BAR_ 38 _BAR_ 38 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Podpory oznámené v letech 1998–2000 = Opatření 1 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 42 _BAR_ 42 _BAR_ 42 _BAR_
Výsledek společnosti MDPA _BAR_ – 84 _BAR_ – 95 _BAR_ – 128 _BAR_ – 118 _BAR_ – 96 _BAR_ – 86 _BAR_
Zvýšení kapitálu společnosti MDPA od společnosti EMC _BAR_ 0 _BAR_ 84 _BAR_ 98 _BAR_ 128 _BAR_ 117 _BAR_ 79 _BAR_
Opatření 2 _BAR_ 0 _BAR_ 46 _BAR_ 59 _BAR_ 86 _BAR_ 75 _BAR_ 37 _BAR_
3. ZÁVĚR
(15) Komise podotýká, že společnost, jež je příjemcem podpory, vlastní přímo a ze 100 % Francie, že definitivně zanechala veškeré hospodářské činnosti v odvětví potaše a že nedojde k opětovnému otevření dolů.
Společnost MDPA nepřestala existovat jen proto, že musí dokončit úkoly spjaté s ukončením těžby v dolech, a zejména proto, aby dotčenou lokalitu uvedla do stavu, který odpovídá požadavkům bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
Tato naposledy uvedená odpovědnost by v každém případě připadla státu, pokud by společnost MDPA zanikla [9].
Jakmile bude tohoto úkolu dosaženo, bude společnost MDPA zrušena.
(16) V posuzovaném případě činnosti společnosti MDPA spjaté s udržováním bezpečnosti a s ochranou životního prostředí nemají hospodářskou povahu, jež by odůvodňovala uplatnění pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě.
Komise proto, vycházejíc z předpokladu, že opatřeními 1 a 2 byla společnosti MDPA poskytnuta výhoda a že jimi byla narušena hospodářská soutěž, dospěla k závěru, že k narušení hospodářské soutěže nedochází od té doby, co společnost MDPA ukončila svou obchodní činnost a poté, co byly uzavřeny doly.
Komise rovněž podotýká, že kapitál společnosti MDPA byl zdarma postoupen státu.
Za těchto podmínek by rozhodnutí Komise o podpůrné povaze předmětných opatření a o jejich slučitelnosti nemělo žádný praktický účinek.
(17) Formální vyšetřovací řízení, jež bylo zahájeno na základě čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES, se tedy stalo bezpředmětným,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení, jež bylo zahájeno dne 10. října 2000 vůči společnosti Mines de potasse d’Alsace na základě čl. 88 odst. 2 Smlouvy, se ukončuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. května 2003
o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch podniků Kahla Porzellan GmbH a Kahla/Thüringen Porzellan GmbH
(oznámeno pod číslem K(2003) 1520)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/239/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododstavec 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zúčastněných stran, aby předložily připomínky podle výše uvedených ustanovení [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1) Dne 16. listopadu 1998 a 24. března 1999 Komise obdržela stížnosti od konkurentů na domnělé zneužití státních podpor, které země Durynsko údajně poskytla podnikům Kahla Porzellan GmbH (dále jen "Kahla I") a Kahla/Thüringen Porzellan GmbH.(dále jen "Kahla II"), oběma se sídlem v Durynsku, Německo.
(2) Po rozsáhlé korespondenci a četných schůzkách se zástupci Německa zahájila Komise dne 15. listopadu 2000 formální vyšetřovací řízení ve věci podpor ad hoc, které byly zmíněným podnikům poskytnuty.
Německo bylo současně vyzváno k předání dostatečných údajů, aby bylo možné zjistit, zda jsou některá opatření podpory v souladu se schválenými režimy podpor, podle kterých byla údajně poskytnuta.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k dotčené podpoře vyjádřily.
Dne 31. července 2001 Komise obdržela od podniku Kahla II stanoviska, která byla postoupena Německu dopisem ze dne 7. srpna 2001.
(4) Dne 26. března 2001 Německo odpovědělo na výzvu k poskytnutí informací, předložilo údaje k podporám a informovalo Komisi o dalších podporách poskytnutých podniku, které dříve nebyly oznámeny.
Dne 28. května 2001 si Komise vyžádala dodatečné informace, které obdržela 31. června 2001.
Další doplňující informace byly poskytnuty 9. srpna 2001.
(5) Dopisem ze dne 30. listopadu 2001 Komise Německu sdělila, že rozšířila řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES na podpory, které nebyly v souladu se schválenými režimy podpor, v jejichž rámci byly údajně poskytnuty, a rovněž na podpory, o kterých Komise nebyla dříve informována.
(6) Dne 10. prosince 2001 byl případ podrobně projednán se zástupci Německa a podniku.
(7) Rozhodnutí Komise o rozšíření řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [3].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k dotyčné podpoře vyjádřily.
Komise obdržela stanoviska od příjemce podpory (Kahla II).
Tato stanoviska byla postoupena dopisem ze dne 6. března 2002 Německu, kterému byla poskytnuta možnost zaujmout stanovisko.
(8) Dne 30. ledna Německo odpovědělo na rozhodnutí o rozšíření formálního vyšetřovacího řízení a poskytlo podrobné informace.
Dopisem ze dne 30. dubna 2002 byly vyžádány doplňující informace.
Německo doručilo svou odpověď dopisem ze dne 29. května 2002, který byl téhož dne zaevidován jako doručený.
(9) Dopisem ze dne 28. února 2002 obdržela Komise od podniku Kahla II stanovisko, které bylo Německu sděleno dopisem ze dne 6. března 2002.
Dne 18. března 2002 přišla nová stížnost, že Kahla II obdržela další podpory.
Tato informace byla Německu sdělena dopisem ze dne 30. dubna 2002.
Odpověď Německa na tuto stížnost byla doručena 29. května 2002.
(10) Dne 24. července 2002 byl případ znovu projednán se zástupci Německa.
Po této schůzce Německo podalo 7. srpna 2002 další vysvětlení.
Dne 30. července 2002 Kahla II uvedla, že na svých dřívějších argumentech trvá i nadále.
Německo předložilo další stanovisko dopisem ze dne 1. října 2002, který byl téhož dne zaevidován jako doručený.
II. POPIS
A. Podnik
(11) Kahla II je nástupnickým podnikem podniku Kahla I. Jak Kahla I, tak i Kahla II vyrábí nádobí z porcelánu a jemné keramiky. Sídlí v regionu, kterému lze poskytovat podpory podle čl.
87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
Kahla I
(12) V souladu s německým nařízením o přeměně národních kombinátů, podniků a zařízení na kapitálové společnosti ("Verordnung zur Umwandlung von volkseigenen Kombinaten, Betrieben und Einrichtungen (UmwandVO)") byl podnik založen 1. března 1990 přeměnou národního podniku VEB Vereinigte Porzellanwerke Kahla na dvě společnosti s ručením omezeným.
Jednou z těchto společností byla KAHLA I. Dne 23. dubna 1991 Úřad pro správu státního majetku ("Treuhandanstalt", dále jen "THA") privatizoval podnik Kahla I prodejem panu Hoffmannovi (75,1 % základního kapitálu) a panu Ueingovi (24,9 % základního kapitálu) za kupní cenu ve výši 2 DEM.
Byla vybrána privatizační nabídka jediných uchazečů poté, co THA zveřejnil zamýšlený prodej ve svém seznamu podniků nabídnutých k prodeji (Hoppenstedt) a obrátil se na svazy keramického průmyslu a na obchodní komory.
Likvidace podniku by byla podle tvrzení Německa pro THA nákladnější.
Podle údajů Německa vstoupila smlouva o privatizaci v platnost až 11. prosince 1992.
(13) Německo sdělilo tyto obchodní údaje (obrat a hospodářský výsledek v milionech DEM):
Tabulka 1
_BAR_ 1991 _BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 1561 _BAR_ 827 _BAR_ 696 _BAR_
Obrat _BAR_ 25,4 _BAR_ 29,3 _BAR_ 27,9 _BAR_
Hospodářský výsledek _BAR_ -29,5 _BAR_ -25,8 _BAR_ -13,4 _BAR_
(14) Dne 9. srpna 1993 oznámil podnik, že podal návrh na konkurs.
Konkursní řízení bylo zahájeno dne 29. září 1993.
(15) Podle údajů Německa hledal správce konkursní podstaty po zahájení konkursního řízení investory pro převzetí aktiv.
Podle názoru správce konkursní podstaty by bylo nejvýhodnější ceny za aktiva dosaženo tím, pokud by byl podnik prodán jako fungující celek.
Kahla II
(16) V listopadu 1993 založil pan G. Raithel, soukromý investor, podnik Kahla II. V lednu 1994 prodal správce konkursní podstaty nemovitosti, stroje a zařízení, jakož i zásoby podniku Kahla I v konkursním řízení panu G. Raithelovi.
Bylo převzato 380 zaměstnanců.
(17) Celková cena původně činila 7,391 mil. DEM.
Smlouva byla 5. října 1994 pozměněna tak, že cena za zařízení ve výši 2,05 mil. DEM, která měla být financovaná z grantu ve výši 2,5 mil.
DEM (viz opatření 15), měla být uhrazena při podpisu pozměněné smlouvy. Zákonná práva, obchodní značky, chráněné zapsané vzory a know-how byly převedeny za 1 DEM.
Seznam zákazníků a stav zakázek byly převedeny bezúplatně.
Cena za skladové zásoby ve výši 2,136 mil. DEM měla být uhrazena v deseti splátkách počínaje 1. březnem 1994.
Nemovitý majetek měl být prodán s osvobozením od poplatků za 3,205 mil. DEM se splatností do 14 dní.
(18) Podle tvrzení Německa byly splátky částečně uhrazeny do roku 1996.
Částka ve výši 1 mil. DEM byla nakonec zaplacena v roce 1999 poté, co správce konkursního řízení zrušil hypotéku na část nemovitého majetku.
Celková cena, která byla nakonec zaplacena, činila 6,727 mil. DEM.
Podle prohlášení Německa lze snížení ceny zásob o 0,664 mil. DEM vysvětlit poškozením, které bylo po prodeji zjištěno.
Z dostupných informací vyplývá, že prodej byl v první řadě financován pomocí státních podpor.
Vlastní zdroje bez jakéhokoli prvku státní podpory činily pouze 55000 DEM.
(19) Prodej nemovitého majetku schválil THA dne 18. července 1994 [4] a 19. října 1995 jeho právní nástupce, "Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben" (dále jen "BvS").
(20) Kupní smlouva kromě toho stanovila, že Thüringer Industriebeteiligungs GmbH & Co. KG (dále jen "TIB"), státní podnik, který byl založen spolkovou zemí Durynsko, která jej kontroluje prostřednictvím nadace, převezme tichou spoluúčast na podniku Kahla II ve výši 49 %.
K tomu došlo dne 5. března 1994.
(21) Německo předložilo tyto údaje o obchodní činnosti podniku (obrat a hospodářský výsledek v mil. DEM):
Tabulka 2
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 380 _BAR_ 369 _BAR_ 327 _BAR_ 323 _BAR_ 307 _BAR_ 327 _BAR_ 322 _BAR_
Obrat _BAR_ 23 _BAR_ 29 _BAR_ 32 _BAR_ 39 _BAR_ 34 _BAR_ 35,8 _BAR_ 41,6 _BAR_
Hospodářský výsledek […] [5] _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
B. Finanční opatření
a) Finanční opatření pro podnik Kahla I
(22) Podniku Kahla I byla od doby jeho založení až do jeho úpadku poskytnuta z veřejných zdrojů tato finanční opatření (v mil. DEM):
Tabulka 3
Opatření pro podnik Kahla I
_BAR_ Částka _BAR_
Opatření před privatizací
1 _BAR_ _BAR_ THA _BAR_ Záruka za vývozní úvěry _BAR_ 4,5 _BAR_
Opatření v rámci privatizace
2 _BAR_ 23.4.1991 _BAR_ THA _BAR_ Převzetí starých zátěží _BAR_ 37,7 _BAR_
3 _BAR_ 23.4.1991 _BAR_ THA _BAR_ Převzetí starých dluhů _BAR_ 31,1 _BAR_
4 _BAR_ 23.4.1991 _BAR_ THA _BAR_ Záruky _BAR_ 24,9 _BAR_
Opatření po privatizaci
5 _BAR_ 12.1991 _BAR_ Země _BAR_ Přímé investiční granty _BAR_ 1,825 _BAR_
6 _BAR_ 5.10.1992 _BAR_ THA _BAR_ Půjčka _BAR_ 4,3 _BAR_
7 _BAR_ 1.12.1992 _BAR_ THA _BAR_ Půjčka _BAR_ 1,8 _BAR_
8 _BAR_ 1993 _BAR_ THA _BAR_ Výnosy z užívání nemovitostí _BAR_ 5,676 _BAR_
9 _BAR_ _BAR_ Stadtsparkasse Jena _BAR_ Úvěry _BAR_ 3,9 _BAR_
10 _BAR_ 1992–1995 _BAR_ Země _BAR_ Investiční příspěvky _BAR_ 0,035 _BAR_
Celkem _BAR_ 115,736 _BAR_
(23) Opatření 1: Záruka za vývozní úvěry poskytnutá před privatizací, která podle údajů Německa nebyla nikdy využita.
(24) Opatření 2 a 3: Převzetí dluhů úřadem THA z úvěrů, které poskytla Dresdner Bank AG před 1. červencem 1990, a půjček poskytnutých THA před privatizací.
(25) Opatření 4: Německo uvádí, že tyto záruky THA byly poskytnuty na zajištění investic, krytí ztrát a úvěrů od Dresdner Bank AG.
Za tyto záruky poskytl podnik různá zajištění, od jejichž využití THA po zahájení konkursního řízení upustil.
Jako doplňkové zajištění bylo THA přiznáno právo užívat ty nemovitosti podniku, které pro podnik nebyly bezprostředně nezbytné.
Tyto nemovitosti byly oceněny na 13,3 mil.
DEM. Očekávané výnosy měly být použity na splacení úvěrů, za které se zaručil THA.
Německo uznává, že úvěry zajištěné těmito zárukami nebyly se souhlasem THA nikdy splaceny.
V době jejich čerpání představovaly tyto záruky včetně úroků celkovou částku 24,9 mil. DEM.
(26) Opatření 5: V prosinci 1991 obdržel podnik od spolkové země Durynsko investiční granty ve výši 1,825 mil. DEM.
(27) Opatření 6: Dne 5. října 1992 schválil THA půjčku ve výši 4,2 mil. DEM za účelem odvrácení platební neschopnosti.
(28) Opatření 7: Dne 1. prosince 1992 poskytl THA další půjčku ve výši 1,8 mil. DEM rovněž za účelem odvrácení platební neschopnosti.
(29) Opatření 8: Výnosy z užívání nemovitostí podniku uvedeného v opatření 3 činily celkem 5,676 mil. DEM.
V roce 1993 byly podniku Kahla I poskytnuty k dispozici 3,4 mil. DEM z celkových výnosů, které nebyly použity na splacení úvěrů, za které se zaručil THA.
Německo uvádí, že zaplacení této částky úřadu THA sice bylo odloženo, ale že od splacení upuštěno nebylo, jelikož celková částka ve výši 5,676 mil. DEM byla zahrnuta do konkursní podstaty.
Finanční prostředky od THA, které plynuly ve prospěch podniku, avšak nebyly použity na splácení úvěrů, činily celkem 5,676 mil.
DEM. Německo tuto skutečnost nepopřelo.
(30) Opatření 9: Dva úvěry od Kreis- a Stadtsparkasse Jena v celkové vyši 3,9 mil. DEM.
Tyto úvěry s úrokovou sazbou ve výši 13,25 % a 17,25 % byly zajištěny hypotékami na nemovitý majetek ve výši 10 mil. DEM.
(31) Opatření 10: V období od roku 1992 do roku 1995 byly poskytnuty investiční příspěvky ve výši 0,035 mil. DEM.
(32) Kahla I obdržela z veřejných zdrojů finanční podporu v celkové výši 115,736 mil.
DEM. Přes tuto finanční podporu bylo 29. září 1993 zahájeno konkursní řízení.
Německo uvádí, že THA zahrnul závazky ve výši 41,2 mil. DEM do konkursní podstaty.
V této částce jsou obsažena opatření 3, 6, 7 a 8, včetně úroků.
(33) THA rozhodl dne 27. září 1993, že upustí od využití zajištění poskytnutých podnikem na záruky v souvislosti s opatřením 4.
Dne 18. července 1994 upustil THA, respektive jeho nástupnická organizace BvS, od svého právně zaručeného převzetí nemovitého majetku.
Podle údajů Německa by to mělo za následek kompenzační plnění jiným věřitelům, a tedy dodatečné náklady.
b) Finanční opatření pro podnik KAHLA II
(34) Podniku Kahla II byla od doby jeho založení až do roku 1999 poskytnuta tato finanční opatření z veřejných zdrojů (v milionech DEM):
Tabulka 4
Opatření pro podnik Kahla II
_BAR_ Částka _BAR_
Opatření v letech 1994 – 1996
11 _BAR_ 5.4.1994 _BAR_ TIB _BAR_ Majetková účast _BAR_ 1,975 _BAR_
12 _BAR_ 5.4.1994 _BAR_ TIB _BAR_ Podílová půjčka _BAR_ 6,0 _BAR_
13 _BAR_ 25.3.1994 _BAR_ Země _BAR_ Devadesátiprocentní záruka (18 - 22) _BAR_ _BAR_
14 _BAR_ 25.3.1994 _BAR_ Země _BAR_ Devadesátiprocentní záruka za půjčku ve výši 6,5 mil. DEM od soukromé banky _BAR_ 5,85 _BAR_
15 _BAR_ 10.5.1994 _BAR_ Země _BAR_ Grant pro malé a střední podniky – investiční zajištění _BAR_ 2,5 _BAR_
16 _BAR_ 4./ 5.6.1994 _BAR_ Deutsche Ausgleichsbank (DtA) - program půjček na vlastní kapitál ("DtA-Eigenkapitalhilfe") _BAR_ Půjčka _BAR_ 0,2 _BAR_
17 _BAR_ 5./6.1994 _BAR_ ERP – program půjček na založení podniku ("ERP-Existenzgründung") _BAR_ Půjčka _BAR_ 1,8 _BAR_
18 _BAR_ 3./.4.1995 _BAR_ ERP – program pro obnovu ("ERP-Aufbau") _BAR_ Půjčka 1 _BAR_ 2,0 _BAR_
19 _BAR_ 3./4.1995 _BAR_ "Kreditanstalt für Wiederaufbau" (dále jen "KfW") – program pro malé podniky ("KfW-Mittelstand") _BAR_ Půjčka _BAR_ 1,0 _BAR_
20 _BAR_ 6./ 26.4.1995 _BAR_ DtA – program pro životní prostředí ("DtA-Umwelt") _BAR_ Půjčka _BAR_ 1,73 _BAR_
21 _BAR_ 7./ 26.4.1995 _BAR_ ERP - program pro úspory energií ("ERP-Energiespar") _BAR_ Půjčka _BAR_ 3,45 _BAR_
22 _BAR_ 3./ 25.4.1996 _BAR_ ERP - program pro obnovu ("ERP-Aufbau") _BAR_ Půjčka 2 _BAR_ 2,0 _BAR_
23 _BAR_ 13.2.1996 _BAR_ Země _BAR_ Devadesátiprocentní záruka za půjčku na 1 mil. DEM od soukromé banky _BAR_ 0,9 _BAR_
24 _BAR_ 1994-1996/97 _BAR_ Země _BAR_ Přímé investiční granty _BAR_ 3,36 _BAR_
25 _BAR_ 1994-1996 _BAR_ Země _BAR_ Investiční příspěvky _BAR_ 0,838 _BAR_
26 _BAR_ 1994-1996 _BAR_ Úřad práce _BAR_ Granty na základě zákona na podporu zaměstnanosti _BAR_ 1,549 _BAR_
27 _BAR_ 1994-1996 _BAR_ _BAR_ Různé granty _BAR_ 0,492 _BAR_
Opatření od roku 1997
28 _BAR_ 1997-1999 _BAR_ Země _BAR_ Přímé investiční granty _BAR_ 1,67 _BAR_
29 _BAR_ 1997-1999 _BAR_ Země _BAR_ Investiční příspěvky _BAR_ 0,365 _BAR_
30 _BAR_ 3./5.1999 _BAR_ Země _BAR_ Devadesátiprocentní záruka za půjčku ve výši 2,32 mil. DEM od soukromé banky _BAR_ 0,042 _BAR_
31 _BAR_ 1997-1999 _BAR_ Úřad práce _BAR_ Granty na základě zákona na podporu zaměstnanosti _BAR_ 0,851 _BAR_
32 _BAR_ 1997-1999 _BAR_ _BAR_ Různé granty _BAR_ 0,352 _BAR_
33 _BAR_ 1994-1999 _BAR_ _BAR_ Zvláštní odpis _BAR_ 0,104 _BAR_
CELKEM _BAR_ 39,028 _BAR_
(35) Opatření 11: V březnu 1994 převzala TIB 49 % podíl v podniku Kahla II za 1,975 mil. DEM. Dne 31. prosince 1999 TIB ukončila svou majetkovou účast v podniku a převedla svůj podíl v podniku Kahla II na pana G. Raithela a jeho syna, pana H. Raithela, kteří za ně zaplatili […] [6].
(36) Opatření 12: TIB poskytla v březnu 1994 podílovou půjčku ve výši 6 mil. DEM.
Německo konstatuje, že tato půjčka nepropůjčuje TIB žádná další hlasovací práva.
Půjčka měla být úročena 12 %, přičemž výše úroků byla omezena na 50 % ročního přebytku.
Komise bere na vědomí, že Kahla II začala dosahovat skromných zisků až od roku 1996.
Riziková prémie dohodnuta nebyla.
Německo uvádí, že půjčka i s úroky ve výši 1,631 mil. DEM byla splacena dne 29. prosince 1999.
(37) Opatření 13 a 23: V březnu 1994 převzala země Durynsko devadesátiprocentní záruku za investiční úvěry až do výše 13,5 mil. DEM. Když úvěry nakonec nabyly splatnosti, kryla záruka podle opatření 13 úvěry 18 až 22. Záruka podle opatření 23 kryla úvěr ve výši 1 mil. DEM poskytnutý soukromou bankou v únoru 1996 s úrokovou sazbou 6,1 %.
(38) Opatření 14: Další devadesátiprocentní záruku za nesplacení úvěrů na provozní kapitál ve výši 6,5 mil. DEM, kterou poskytlo Durynsko v březnu 1994.
Úvěr byl skutečně poskytnut jednou soukromou bankou s úrokovou sazbou 8,5 %.
Tato záruka se postupně snižovala a 31. prosince 1999 vypršela.
(39) Za tyto záruky platil podnik poplatek ve výši 0,75 % za rok, který byl od června 1995 snížen na 0,5 %.
(40) Opatření 15: Grant pro malé a střední podniky původně ve výši 2 mil. DEM, později zvýšený na 2,5 mil. DEM, který byl poskytnut dne 10. května 1994.
(41) Opatření 16: Půjčka na vlastní kapitál ve výši 0,2 mil. DEM poskytnutá údajně z režimu podpor [7] v červnu 1994 panu Raithelovi, investorovi, v souvislosti se založením podniku Kahla II.
Podle tohoto režimu měl investor tuto částku poskytnout podniku ve formě vlastního kapitálu.
Podle prohlášení Německa byla půjčka splacena 30. září 2001.
(42) Opatření 17: Půjčka ve výši 1,8 mil. DEM údajně poskytnutá v květnu 1994 podle programu půjček na založení podniku [8].
(43) Opatření 18: Investiční půjčka ve výši 2 mil. DEM údajně poskytnutá podle programu pro obnovu v březnu 1995 [9].
(44) Opatření 19: Investiční půjčka ve výši 1 mil. DEM od Kreditanstalt für Wiederaufbau z března 1993 [10].
(45) Opatření 20: Investiční půjčka ve výši 1,73 mil. DEM poskytnutá v dubnu 1995 podle programu pro životní prostředí ("DtA-Umweltprogramm").
(46) Opatření 21: Investiční půjčka ve výši 3,45 mil. DEM údajně poskytnutá podle programu pro životní prostředí ERP v dubnu 1995 [11].
(47) Jelikož úroky na trhu klesaly, byla dne 30. března 1998 nesplacená částka půjček v rámci opatření 18 - 21 ve výši 7,329 mil. DEM přeměněna na půjčku za tržních podmínek od Hypovereinsbank.
Úroková sazba činila u této nové půjčky přibližně 5,9 % a byla tedy vyšší než platná referenční úroková sazba ve výši 5,49 %.
Komise však konstatuje, že za tuto novou půjčku za tržních podmínek byla poskytnuta devadesátiprocentní záruka podle opatření 13.
(48) Opatření 22: Investiční půjčka ve výši 2 mil. DEM údajně poskytnutá podle programu pro obnovu ERP v březnu 1996 [12].
(49) Opatření 23: Viz bod odůvodnění (37).
(50) Opatření 24: Kahla II obdržela v říjnu 1994 od spolkové země Durynsko investiční granty ve výši 3,36 mil. DEM na investice na období 1994 až 1996 [13].
(51) Opatření 25: Podnik obdržel v letech 1994 až 1996 investiční příspěvky ve výši 0,838 mil. DEM [14].
(52) Opatření 26: Granty na podporu zaměstnanosti ve výši 1,549 mil. DEM v letech 1994 až 1996.
(53) Opatření 27: Podnik obdržel v letech 1994 až 1996 granty na účast na veletrzích ve výši 122414 DEM, granty na reklamu ve výši 0,03 mil. DEM, granty na výzkum a vývoj ve výši 0,318 mil. DEM a granty na začlenění zaměstnanců ve výši 0,021 mil. DEM.
(54) Opatření 28: Další investiční granty ve výši 1,67 mil. DEM byly schváleny v prosinci 1996 na roky 1997 až 1999.
(55) Opatření 29: Podnik obdržel investiční příspěvky ve výši 0,365 mil. DEM na roky 1997 až 1999.
(56) Opatření 30: V květnu 1999 poskytla soukromá banka půjčku ve výši 2,32 mil. DEM; tato půjčka byla rovněž kryta devadesátiprocentní zárukou pro případ nesplacení, která byla poskytnuta v březnu 1994 spolkovou zemí Durynsko na investiční úvěry do výše 13,5 mil.
DEM (viz opatření 13 a 23). Tato půjčka byla poskytnuta s úrokovou sazbou 4,6 %.
(57) Opatření 31: Další granty na podporu zaměstnanosti ve výši 0,851 mil. DEM.
(58) Opatření 32: Podle výročních zpráv obdržel podnik v letech 1997 až 1999 granty na účast na veletrzích, na reklamu a začlenění zaměstnanců ve výši 342910 DEM, a rovněž granty na náklady na personál v souvislosti s činnostmi v oblasti výzkumu a vývoje ve výši 8602 DEM.
Celková částka grantů tak činila 0,352 mil. DEM.
(59) Po rozšíření formálního vyšetřovacího řízení Německo dále prohlásilo, že podnik využil systému, který umožňuje odepisovat investice na počátku ve vyšší míře a v průběhu let tuto míru snižovat (zvláštní odpis).
Německo přiznává, že toto opatření představovalo ve skutečnosti pro podnik výhodu, jelikož s ním souvisely nejen ztráty v prvních letech, nýbrž také nižší platby daní.
Příjmová ztráta, která státu vznikla v důsledku nižších daní, musí být také považována za finanční opatření státu poskytnuté ve prospěch podniku Kahla II (jak je uvedeno dále: opatření 33).
C. Projekt
(60) Podle prohlášení Německa byl 25. března 1994 vypracován plán financování potřeb podniku Kahla II.
Původně plánované náklady byly nepatrně sníženy asi o 2 mil. DEM.
Podrobný rozpis nákladů je uveden v tabulce 5 sestavené na základě údajů poskytnutých Německem (v milionech DEM):
Tabulka 5
Náklady _BAR_ Plánováno _BAR_ Realizováno (1994 - 1996) _BAR_
Nemovitý majetek: _BAR_ 3,200 _BAR_ 3,200 _BAR_
Budovy: _BAR_ _BAR_ _BAR_
Stroje/zařízení _BAR_ 2,050 _BAR_ 2,050 _BAR_
Zboží: _BAR_ 2,136 _BAR_ 1,472 _BAR_
Obnova strojů _BAR_ 14,650 _BAR_ 14,977 _BAR_
Nehmotná aktiva _BAR_ _BAR_ _BAR_
Provozní kapitál: _BAR_ 14,854 _BAR_ 12,709 _BAR_
CELKEM _BAR_ 36,890 _BAR_ 34,408 _BAR_
(61) Za účelem pokrytí těchto nákladů byl v březnu 1994 vypracován finanční plán, který byl poté několikrát změněn.
Tabulka 6 je sestavena z údajů poskytnutých Německem. Opatření vytištěná kurzivou se týkají údajných soukromých prostředků (v milionech DEM):
Tabulka 6
Opatření _BAR_ Finanční plán _BAR_ 25.3.1994 _BAR_ 26.4.1995 _BAR_ 25.4.1996 _BAR_ Realizováno _BAR_
11 _BAR_ Majetková účast TIB _BAR_ 1,950 _BAR_ 1,975 _BAR_ 1,975 _BAR_ 1,975 _BAR_
12 _BAR_ Podílová půjčka (TIB) _BAR_ 6,000 _BAR_ 6,000 _BAR_ 6,000 _BAR_ 6,000 _BAR_
15 _BAR_ Grant pro malé a střední podniky _BAR_ 2,000 _BAR_ 2,500 _BAR_ 2,500 _BAR_ 2,500 _BAR_
_BAR_ Půjčky _BAR_ 13,500 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
18 _BAR_ —KfW-ERP, program pro obnovu _BAR_ _BAR_ 2,000 _BAR_ 2,000 _BAR_ 2,000 _BAR_
19 _BAR_ —KfW, program pro malé podniky _BAR_ _BAR_ 1,000 _BAR_ 1,000 _BAR_ 1,000 _BAR_
20 _BAR_ —DtA, program pro životní prostředí _BAR_ _BAR_ 1,730 _BAR_ 1,730 _BAR_ 1,730 _BAR_
21 _BAR_ —ERP, program pro úspory energií _BAR_ _BAR_ 3,450 _BAR_ 3,450 _BAR_ 3,450 _BAR_
22 _BAR_ —KfW-ERP, program pro obnovu _BAR_ _BAR_ _BAR_ 2,000 _BAR_ 2,000 _BAR_
_BAR_ —Bankovní půjčka _BAR_ _BAR_ 5,320 _BAR_ 3,320 _BAR_ 1,000 _BAR_
(14) _BAR_ Provozní úvěr od bank _BAR_ 6,500 _BAR_ 6,500 _BAR_ 6,500 _BAR_ 6,500 _BAR_
24 _BAR_ Investiční granty _BAR_ 3,370 _BAR_ 3,340 _BAR_ 3,340 _BAR_ 3,360 _BAR_
25 _BAR_ Investiční příspěvky _BAR_ 1,020 _BAR_ 1,020 _BAR_ 1,020 _BAR_ 0,838 _BAR_
_BAR_ Pan Raithel (vlastník) _BAR_ 2,550 _BAR_ 0,055 _BAR_ 0,055 _BAR_ 0,055 _BAR_
16 _BAR_ —DtA, program půjček na vlastní kapitál _BAR_ _BAR_ 0,200 _BAR_ 0,200 _BAR_ 0,200 _BAR_
17 _BAR_ —KfW-ERP, program půjček na založení podniku _BAR_ _BAR_ 1,800 _BAR_ 1,800 _BAR_ 1,800 _BAR_
_BAR_ CELKEM _BAR_ 36,890 _BAR_ 36,890 _BAR_ 36,890 _BAR_ 34,408 _BAR_
(62) Nutno poznamenat, že majetková účast TIB (opatření 11) se v roce 1995 oproti původně plánované částce zvýšila o 0,25 mil. DEM.
Dále se konstatuje, že původní plán předpokládal půjčky ve výši 13,5 mil. DEM.
Za tyto půjčky a rovněž za provozní úvěr od soukromé banky ve výši 6,5 mil. DEM země převzala devadesátiprocentní záruky (opatření 13 a 14).
V roce 1994 byl poskytnut provozní úvěr.
Půjčky v celkové výši 13,5 mil. DEM byly poskytnuty v roce 1995 (opatření 18 - 22) a skutečně kryty devadesátiprocentní zárukou.
(63) Co se týče údajných soukromých prostředků, je třeba poznamenat, že původně plánovaný příspěvek od investora ve výši 2,555 mil. DEM byl snížen na 2,055 mil. DEM, tj. o 0,5 mil. DEM. "Grant pro malé a střední podniky" (opatření 15) se zvýšil o 0,5 mil. DEM, tedy přesně o částku, o kterou byl snížen příspěvek od investora. Když byl údajný příspěvek od soukromého investora skutečně poskytnut, sestával mimoto z částky v hotovosti ve výši 0,055 mil. DEM z vlastních zdrojů investora a dvou půjček ve výši 2 mil. DEM, které byly poskytnuty státními bankami na základě schválených režimů podpor (opatření 16 a 17).
(64) Nutno poznamenat, že tabulka 6, jak byla předložena Německem, neobsahuje žádný odkaz na granty poskytnuté podle opatření 26 a 27, ani na systém zvláštních odpisů, který mohl podnik podle prohlášení Německa využít (opatření 33).
Ve zvláštní tabulce zaslané dne 30. ledna 2002 Německo uvedlo, že investice odepsané v letech 1994 a 1995 činily celkem 3,603 mil. DEM.
(65) Německo předložilo další tabulku obsahující různé investice, které podnik uskutečnil v letech 1997 a 1998 (v milionech DEM):
Tabulka 7
Náklady _BAR_ Plánováno _BAR_ Uskutečněno _BAR_
Stroje/zařízení _BAR_ 5,580 _BAR_ _BAR_
Nehmotná aktiva _BAR_ 0,150 _BAR_ _BAR_
CELKEM _BAR_ 5,730 _BAR_ 6,769 _BAR_
(66) Financování těchto nákladů je podrobně znázorněno v tabulce 8 poskytnuté Německem (v milionech DEM):
Tabulka 8
Opatření _BAR_ Financování _BAR_ Plánováno _BAR_ Realizováno _BAR_
_BAR_ Vlastní příspěvek _BAR_ 1,318 _BAR_ 2,406 _BAR_
28 _BAR_ Investiční granty _BAR_ 1,670 _BAR_ 1,670 _BAR_
29 _BAR_ Investiční příspěvky _BAR_ 0,279 _BAR_ 0,292 _BAR_
_BAR_ Ostatní zdroje _BAR_ 2,400 _BAR_ 2,400 _BAR_
_BAR_ CELKEM _BAR_ 5,730 _BAR_ 6,769 _BAR_
(67) Nutno konstatovat, že tabulka 8, jak byla poskytnuta Německem, neobsahuje žádný odkaz na granty podle opatření 31 a 32.
Pokud jde o financování nákladů podle tabulky 7, Německo nicméně uvádí, že podnik odepsal podle systému zvláštních odpisů (opatření 33) investice ve výši až 0,743 mil. DEM.
Tato posledně uvedená částka je pravděpodobně zahrnuta v položce "Ostatní zdroje" v tabulce 8.
(68) Německo mimoto předalo další investiční plán [15], ve kterém jsou podrobně uvedeny investice uskutečněné v letech 1994 až 2000, a rovněž investice, které mají být uskutečněny v letech 2000 až 2003.
Tento plán uvádí velký počet zejména strojů a zařízení, do kterých podnik investoval.
Celkové náklady za období let 1994 – 2000 jsou uvedeny v tabulce 9, jak byla předložena Německem (v milionech DEM):
Tabulka 9
1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ Celkem _BAR_
8,504 _BAR_ 4,540 _BAR_ 1,933 _BAR_ 1,846 _BAR_ 4,923 _BAR_ 1,370 _BAR_ 0,790 _BAR_ 23,906 _BAR_
(69) Komise konstatuje, že tento posledně uvedený investiční plán shrnuje část investic popsaných v tabulkách 5 až 8.
V tomto ohledu činí investice uskutečněné v období let 1994 – 1996 celkem 14,977 mil.
DEM. To odpovídá skutečně provedeným investicím podle položky "Obnova strojů" uvedené v tabulce 5.
Pro roky 1997 a 1998 odpovídá celková částka investic investicím uskutečněným podle tabulky 7.
D. Analýza trhu
(70) Jak Kahla I, tak i Kahla II vyrábějí nádobí z jemné keramiky a porcelánu pro sektor domácností.
Kahla II se rozrostla a dnes vyrábí také pro obchodní sektor, zejména pro hotely a dekoratérství.
Výrobky se také vyvážejí.
(71) V sektoru stolního a ozdobného porcelánu panuje mezi členskými státy čilý obchod.
Zatímco se ozdobný porcelán vyrábí po celé Evropě, existují významné regionální koncentrace výrobců stolního porcelánového nádobí v severním Bavorsku (Německo), Staffordshire (Spojené království) a Limousin (Francie).
Vedle značného množství malých a středních podniků existuje také řada velkých podniků.
K těm patří Villeroy&Boch (Německo/Lucembursko), Hutschenreuther a Rosenthal (Německo), jakož i Royal Doulton a Wedgewood (Spojené království), na které připadá více než třetina celkové produkce ve Společenství.
Zvláštní potřeby pohostinství a hoteliérství byly důvodem vzniku "sektoru hotelového porcelánu" s pevným porcelánem pro ten účel zvlášť navrženým.
Spojené království, Německo a Itálie jsou hlavními výrobními a spotřebitelskými zeměmi.
Těsný vztah s konečným spotřebitelem a potřebná konkurence v oblasti designu vtiskly tomuto velmi pracovně náročnému oboru s jeho obrovskou nabídkou výrobků zvláštní ráz.
Prodej do třetích zemí převyšuje dovoz do Společenství co se týče hodnoty, objemově však dovoz převyšuje vývoz, především z důvodu extrémně levných dovozů z Číny [16].
(72) V odvětví porcelánu existují nadměrné kapacity.
Výroba a spotřeba zaznamenaly v letech 1984 až 1991 setrvalý růst, po kterém v letech 1992 a 1993 následoval pokles.
Zotavení očekávané v roce 1994 nenastalo.
Obchodní bilance posledních let byla kladná, ale podíl dovozů se výrazně zvýšil, zejména co se týče nádobí pro domácnost.
Růst vývozu nemůže vyvážit konkurenční tlak v tomto sektoru.
Napjatá konkurenční situace a nadbytečná kapacita se naopak ještě zvyšují v důsledku nových konkurentů na trhu z jihovýchodní Asie a východní Evropy (především z České republiky a Maďarska), kteří těží ze svých obchodních dohod s Evropskou unií [17].
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ A ROZŠÍŘENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(73) Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise prošetřila finanční opatření ve prospěch podniků Kahla I a Kahla II podle čl. 87 odst.
1 Dohody o EHP. Opatření zahrnovala státní prostředky a narušila hospodářskou soutěž mezi členskými státy nebo hrozila, že ji naruší, a zajistila těmto podnikům výhody.
Při svém předběžném hodnocení se Komise domnívala, že Kahla I a Kahla II jsou podniky v obtížích.
Komise dále pochybovala, že se stát choval jako soukromý investor v tržním hospodářství, když těmto podnikům poskytoval finanční prostředky.
V předběžném hodnocení byla taková opatření považována za státní podporu.
(74) Jelikož Komise měla vážné pochybnosti, zda jsou tyto podpory slučitelné se společným trhem, zahájila ve věci podpor ad hoc poskytnutých podnikům Kahla I a Kahla II formální vyšetřovací řízení.
Německo kromě toho tvrdilo, že řada opatření podpory byla poskytnuta podle schválených režimů podpor.
Komise nemohla na základě předložených údajů rozhodnout, zda tato opatření byla v souladu se schválenými režimy podpor, podle kterých byla údajně poskytnuta.
Proto Komise v rámci zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyzvala Německo, aby za účelem objasnění této skutečnosti poskytlo informace.
(75) Informace sdělené v odpovědi na výzvu k poskytnutí informací rozptýlily pochybnosti Komise pouze v případě některých opatření poskytnutých údajně podle schváleného režimu podpor v tom ohledu, že se jedná o existující podpory.
Komise dále u několika opatření zjistila podrobnosti, o kterých dříve nebyla informována.
Komise proto rozšířila formální vyšetřovací řízení za účelem posouzení těch opatření, která evidentně stále ještě nebyla v souladu se schválenými režimy podpor, a rovněž opatření, o nichž byla informována až po zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
IV. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA
(76) Ve svém dopisu ze dne 11. listopadu 1999 Německo zastávalo názor, že nemusí žádné z výše uvedených finančních opatření Komisi oznamovat.
Německo uvádí, že Kahla II byla v únoru 1994 nově založena, a že obchodní činnost podniku Kahla I již nepokračovala.
Podle tvrzení Německa se Kahla II nenachází v obtížích.
Na tomto stanovisku Německo trvalo během celého řízení.
Na podporu této argumentace Německo předložilo nejprve dvě zprávy vypracované poradci ze dne 29. listopadu 1993 a 11. ledna 1994.
Po rozšíření formálního vyšetřovacího řízení Německo předložilo zprávu vypracovanou dalším poradcem ze dne 21. ledna 2002.
(77) Německo nejprve konstatovalo, že většina finančních opatření od veřejných institucí by neměla být považována za podporu, jelikož státní orgány jednaly při poskytnutí finanční pomoci podniku Kahla II jako soukromý investor v tržním hospodářství.
Na ostatní finanční opatření ve prospěch podniku Kahla II, která by nespadala pod zásadu soukromého investora v tržním hospodářství, je třeba podle Německa pohlížet buď jako na opatření, na která se vztahují schválené režimy podpor, nebo jako na podpory de minimis.
Německo předalo podrobné informace a podklady.
(78) Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení Německo uznalo, že některá opatření by mohla představovat podpory a některá by nemusela spadat pod pravidla de minimis obsažená ve sdělení Komise o podporách "de minimis" [18] a v nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory "de minimis" [19] nebo pod schválené režimy podpor.
Německo však zastávalo názor, že v tomto případě je podpora investiční podporou, která splňuje maximální výše regionální podpory.
Německo dále předalo k této věci několik investičních plánů a doplňujících informací, včetně odhadu míry podpory daných opatření.
(79) Německo nakonec uvedlo, že pokud by Komise neuznala žádný z uvedených argumentů – zejména co se týče opatření 26 – měla by ověřit, zda by podpora nemohla být považována za podporu zaměstnanosti slučitelnou se společným trhem.
(80) Ve svém dopisu ze dne 1. října 2002 Německo prohlásilo v protikladu ke všem předchozím argumentům, že pokud by Komise měla za to, že Kahla II je podnikem v obtížích, měla by být sporná opatření podpory hodnocena jako restrukturalizační podpory podle pokynů Společenství k podporám na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [20] (pokyny pro restrukturalizace).
V. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(81) Po zahájení a rozšíření řízení obdržela Komise připomínky od podniku Kahla II, které byly postoupeny Německu dopisem ze dne 7. srpna 2001 a 6. března 2002.
Argumenty uvedené podnikem Kahla II se do značné míry shodují s argumenty Německa.
(82) Kromě toho byla doručena nová stížnost, že Kahla II údajně obdržela další podpory.
Tato informace byla postoupena Německu dopisem ze dne 30. dubna 2002.
Německo odpovědělo dne 29. května 2002 a uvedlo, že podnik neobdržel žádné jiné granty než ty, o kterých byla Komise informována.
(83) Kahla II předložila Komisi dne 30. července 2002 další stanovisko, které neobsahovalo žádné nové skutečnosti nebo důkazy, ve kterém však Německo trvalo na svých předchozích argumentech, že se podnik nikdy nenacházel v obtížích, že určitá opatření nelze považovat za podporu, a že podpory ad hoc by měly být považovány za slučitelné regionální podpory.
VI. HODNOCENÍ
A. Podnik
(84) Při zahájení formálního vyšetřovacího řízení nemohla Komise na základě předložených údajů rozhodnout, zda jsou Kahla I a Kahla II nezávislé podniky, nebo do jaké míry by měla být Kahla II považována za nástupnický podnik nebo za záchranné řešení.
Proto bylo Německo vyzváno k předložení dostatečných údajů za účelem objasnění tohoto bodu.
(85) Po rozšíření formálního vyšetřovacího řízení Komise dospěla k závěru, že Kahla I a Kahla II jsou různé právní subjekty.
Kahla II byla považována za záchrannou společnost, neboť byla založena panem G. Raithelem jako plášťová společnost, aby pokračovala v činnostech podniku Kahla I, který se nacházel v likvidaci, a aby převzala jeho aktiva.
V předložených podkladech je Kahla II často označována za záchrannou společnost a Komise zjistila, že došlo ke změně kontroly, vlastnických poměrů a právní subjektivity.
Německo tento názor nepopřelo.
(86) Prodej aktiv podniku Kahla II se neuskutečnil v otevřené veřejné soutěži.
Německo prohlašuje, že hospodářské subjekty byly informovány o tom, že aktiva byla nabídnuta k prodeji.
Podle Německa byl po jednáních se dvěma potenciálními investory vybrán správcem konkursní podstaty pan G. Raithel jako nejlepší uchazeč.
Podle správce konkursní podstaty byla důvodem tohoto výběru jak zkušenost uchazeče na trhu s porcelánem, tak i skutečnost, že učinil podstatně vyšší nabídku než druhý uchazeč, který podle Německa nabídl 1 DEM.
Komise však konstatuje, že pan G. Raithel sice skutečně nabídl více než 1 DEM, avšak tato nabídnutá cena měla být financována ze státních prostředků.
Z dostupných informací nicméně vyplývá, že pan G. Raithel vložil 55000 DEM z vlastních zdrojů, tedy více než 1 DEM.
Na základě dostupných informací se Komise připojuje k názoru Německa, že pan G. Raithel byl nejlepším uchazečem.
(87) Komise uznává, že hodnota nemovitostí podniku Kahla I spočívala na nezávislém znaleckém posudku.
Hodnota zařízení a zásob – celkem kolem 3,5 mil.
DEM – nebyla podle Německa stanovena na základě znaleckého posudku, jelikož existovaly praktické potíže a velká část zařízení byla ve špatném stavu a vyžadovala výměnu.
S přihlédnutím k těmto skutečnostem činí Komise závěr, že není důvod pochybovat o tom, že cena zaplacená za aktiva podniku Kahla I neodpovídala tržní ceně.
(88) Co se týče následného prodeje 49 % akcií TIB v podniku Kahla II, bude v následujících odstavcích analyzováno, zda tento prodej odpovídá jednání investora v tržním hospodářství.
Komise však konstatuje, že prodej tohoto podílu panu G. Raithelovi a jeho synovi dne 31. prosince 1999 neproběhl na základě transparentní a otevřené veřejné soutěže.
(89) TIB je zemská finanční instituce.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropských společenství a politiky Komise má Komise za to, že prodejní cena za veřejnou majetkovou účast neobsahuje žádné prvky státní podpory, pokud je prodávaný objekt nabízen v rámci veřejného, nepodmíněného a nediskriminačního výběrového řízení.
Členské státy ovšem nejsou povinny řídit se tímto postupem při prodeji veřejných majetkových účastí.
(90) Pokud se takový postup neuskuteční, může prodejní cena obsahovat prvky státní podpory.
Proto může Komise případně prošetřit, zda je prodejní cena přiměřená hodnotě veřejné majetkové účasti.
V této souvislosti Komise konstatuje, že cena akcií prodaných panu G. Raithelovi a jeho synovi byla vyšší než cena, kterou TIB sama zaplatila o šest let dříve.
Dále se konstatuje, že podíl představoval menšinovou majetkovou účast.
Závěrem je třeba zdůraznit, že v souvislosti se zahájením nebo rozšířením formálního vyšetřovacího řízení nepodala žádná zúčastněná strana stížnost na to, že by byla z prodeje záměrně vyloučena, a že žádná zúčastněná strana nepředložila nabídku na majetkovou účast.
Podle názoru Komise tedy neexistují žádné důkazy o podpoře při prodeji této majetkové účasti.
B. Podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(91) Podnikům Kahla I a Kahla II byla poskytnuta finanční pomoc ze státních prostředků, která oběma podnikům zajistila výhody vůči jejich konkurentům.
Skutečnosti obsažené v podkladech ukazují, že instituce pod státní kontrolou poskytují půjčky soukromým podnikům a majetkové účasti na soukromých podnicích, jak učinila TIB v případě podniku Kahla II, a jejich činnost je jasně přičitatelná státu.
V této souvislosti se odkazuje na zprávu vypracovanou poradcem ze dne 29. listopadu 1993, podle níž je nutno pohlížet na celý plán restrukturalizace podniku Kahla z hlediska úsilí regionální vlády o zajištění pracovních míst u podniku Kahla [21].
Jelikož je trh s porcelánem vysoce konkurenčním evropským trhem produktů, který trpí nadměrnou kapacitou, hrozí nebezpečí, že finanční prospěch zvýhodňující jeden podnik před jeho konkurenty naruší hospodářskou soutěž a nepříznivě ovlivní obchod mezi členskými státy.
(92) Co se týče podniku Kahla I, dochází Komise v rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení k závěru, že opatření 2, 3 a 9 nepředstavují podpory.
Na ostatní opatření poskytnutá Německem se stále ještě pohlíží jako na podpory ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Německo neodporovalo tomuto názoru, který tedy zůstává v platnosti.
(93) Pokud jde o podnik Kahla II, domnívá se Německo i nadále, že se jedná o nový podnik, který nezachovává kontinuitu podniku Kahla I a nikdy se nenacházel v obtížích.
Tím, že mu orgány veřejné moci poskytly finanční podporu, jednaly jako investor v tržním hospodářství.
Komise nejprve prošetří, zda veřejné instituce, které poskytly podniku Kahla II finanční pomoc, jednaly jako investor v tržním hospodářství.
Poté Komise prošetří otázku obtíží podniku.
Investor v tržním hospodářství
(94) Německo předložilo dvě zprávy vypracované poradci, aby podpořilo své tvrzení, že veřejné instituce, které podniku Kahla II poskytly finanční pomoc, jednaly jako investoři v tržním hospodářství.
(95) Jak je vyloženo v bodě odůvodnění 91, navrhuje první zpráva ze dne 29. listopadu 1993 plán restrukturalizace pro záchrannou společnost s přihlédnutím k úsilí zemské vlády udržet pracovní místa v podniku Kahla [22].
Restrukturalizace měla být uskutečněna v letech 1994 až 1997 a její celkové náklady se měly pohybovat ve výši 18,779 mil. DEM.
Prahu ziskovosti mělo být dosaženo v roce 1996 s kladným výsledkem ve výši 0,101 mil. DEM.
(96) Druhá zpráva byla vypracována dne 11. ledna 1994 pro TIB před převzetím jejího podílu v podniku ve výši 49 %.
Studie vysvětluje, že cílem TIB je udržení a vytváření pracovních míst v Durynsku [23].
Ve studii se odkazuje na skutečnost, že obnovení rentability lze dosáhnout jen restrukturalizací za podpory orgánů veřejné moci.
Prahu ziskovosti by mělo být dosaženo v roce 1996 s kladným výsledkem ve výši 1,394 mil. DEM.
Studie kromě toho poukazovala na to, že veřejná angažovanost ve prospěch podniku Kahla II zahrnovala vysoká rizika a že byla vyloučena jakákoli možnost podniku splatit finanční podporu dříve než v roce 1998.
(97) Vzhledem k těmto zprávám činí Komise závěr, že státní finanční instituce – zejména TIB – nejednaly jako investor v tržním hospodářství, když podniku Kahla II poskytly finanční pomoc.
Tyto zprávy jednoznačně dokládají, že cíl zemské vlády a jejích finančních institucí spočíval v udržení pracovních míst.
To hlavním cílem investora v tržním hospodářství není.
Tyto zprávy kromě toho předpokládají ztráty nejméně po dobu dvou let a neanalyzují eventuální protiplnění za majetkovou účast orgánů, jak by tomu muselo být u každého investora v tržním hospodářství.
(98) Co se týče zejména majetkové účasti TIB, Komise může jen setrvávat na svém stanovisku, že není v souladu se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství, a proto je třeba ji považovat za podporu.
Skutečnost, že TIB prodala svůj podíl o pět let později většinovým vlastníkům, panu G. Raithelovi a jeho synovi, a to za vyšší cenu, než sama zaplatila v roce 1994, nemění nic na tomto závěru.
Jednání TIB musí být posuzováno ex ante s přihlédnutím k potenciálním rizikům a očekávaným příjmům.
Podle tehdy dostupných zpráv byla rizika vysoká [24], avšak nebyla učiněna žádná opatření, aby se jim čelilo.
Dále nebyla provedena analýza budoucích příjmů.
Kromě toho je zisk, kterého TIB skutečně dosáhla, malý.
(99) Oproti tvrzení Německa nejsou podmínky majetkové účasti TIB srovnatelné s podmínkami soukromého investora, pana Raithela.
Raithel do podniku údajně investoval 2,055 mil. DEM.
Z jeho soukromých vlastních zdrojů však pocházelo jen 0,055 mil. DEM.
Zbývající 2 mil. DEM pocházely ze státních prostředků ve formě 2 půjček, které byly Raithelovi poskytnuty (opatření 16 a 17).
Kromě toho se na jednu z těchto půjček (opatření 16) vztahovala záruka spolkové vlády pro poskytující banku "Deutsche Ausgleichsbank", zatímco druhá půjčka (opatření 17) byla zajištěna prvořadou hypotékou na nemovitý majetek podniku Kahla II [25].
TIB naproti tomu poskytla podniku 1,975 mil. DEM z vlastních zdrojů ve formě majetkové účasti.
Tato částka představovala vlastní kapitál, který nemá v případě úpadku přednostní právo na uspokojení nároků.
Riziko, které převzala TIB, je tak výrazně vyšší než riziko soukromého investora.
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 111, měl pan G. Raithel kromě toho právo od smlouvy odstoupit, kdyby se majetková účast TIB a/nebo jiná opatření nerealizovala, zatímco TIB takovými právy nedisponovala.
Majetková účast TIB proto není v souladu se zásadou soukromého investora.
(100) Co se týče ostatních opatření přijatých Německem, poskytl by investor v tržním hospodářství, vzhledem ke zvláštní situaci podniku a ke skutečnosti, že podnik působí na trhu vyznačujícím se strukturálními nadměrnými kapacitami, finanční podporu jen za podmínek, které maji tyto skutečnosti na zřeteli.
(101) Komise prošetří nejprve úvěry poskytnuté TIB a státními bankami.
Tyto úvěry jsou souhrnně znázorněny v tabulce 10:
Tabulce 10
Opatření _BAR_ Částka (DEM) _BAR_ Úroková sazba _BAR_ Referenční úroková sazba _BAR_ Zajištění _BAR_
12 _BAR_ 6 mil. _BAR_ 12 % [26] _BAR_ 6,62 % _BAR_ — _BAR_
16 _BAR_ 0,2 mil. _BAR_ 0 %-5 % [27] _BAR_ 6,62 % _BAR_ Záruka spolkové vlády _BAR_
17 _BAR_ 1,8 mil. _BAR_ 5,5 % _BAR_ 6,62 % _BAR_ Prvořadá hypotéka na nemovitý majetek na 1,8 mil. DEM; podpůrná hypotéka na nemovitý majetek na 20 mil. DEM _BAR_
18 _BAR_ 2 mil. _BAR_ 6,5 % _BAR_ 8,28 % _BAR_ Druhořadá hypotéka na nemovitý majetek na 1,8 mil. DEM, druhořadá a třetiřadá hypotéka na nemovitý majetek na více než 20 mil. DEM, postoupení strojů a práv vůči třetím osobám, postoupení skladových zásob, postoupení pohledávek vůči zákazníkům , devadesátiprocentní záruka spolkové země Durynsko _BAR_
19 _BAR_ 1 mil. _BAR_ 6,75 % _BAR_ 8,28 % _BAR_ Jako opatření 18 _BAR_
20 _BAR_ 1,73 mil. _BAR_ 6,65 % _BAR_ 8,28 % _BAR_ Jako opatření 18 _BAR_
21 _BAR_ 3,45 mil. _BAR_ 6,65 % _BAR_ 8,28 % _BAR_ Jako opatření 18 _BAR_
22 _BAR_ 2 mil. _BAR_ 5 % _BAR_ 7,33 % _BAR_ Jako opatření 18 _BAR_
(102) Tabulka 10 dokládá, že státní finanční instituce nejednaly jako investor v tržním hospodářství.
Zejména je nutno u podílové půjčky od TIB (opatření 12) konstatovat, že dohodnutá úroková sazba činila 12 %, avšak výše úroků byla omezena na 50 % ročního přebytku.
Ve zprávách již bylo zdůrazněno, že Kahla II nedosáhne žádných zisků nejméně během prvních dvou let.
K tomu skutečně došlo.
Nebyla dohodnuta zvýšená úroková sazba za účelem vyrovnání za roky, za které byly platby úroků nepravděpodobné.
TIB tedy vědomě poskytla podílovou půjčku, která nebyla spojena s žádnými dodatečnými hlasovacími právy, aniž by požadovala jakékoli zajištění a za úrokovou sazbu 0 % na období nejméně dvou let.
Nebyla dohodnuta žádná riziková prémie pro vyrovnání rizik předvídaných ve zprávě, na jejímž základě byla poskytnuta podílová půjčka (a majetková účast).
Co se týče zbývajících půjček, tabulka ukazuje, že byly poskytnuty za nižší než referenční úrokovou sazbu.
Kromě toho, pokud byla poskytnuta zajištění, pak pocházela buď od orgánů veřejné moci nebo byla opakovaně použita tatáž aktiva jako zajištění pro všechny půjčky.
Tato aktiva nebyla oceněna nezávisle, takže jejich skutečná hodnota je pochybná.
Kromě toho je třeba připomenout, že tato aktiva byla financována státní podporou.
(103) Smlouva o ručení stanovila, že pan G. Raithel má poskytnout podpůrnou záruku ve výši 0,7 mil. DEM, pokud nelze prokázat, že poskytl osobní záruku na půjčku na vlastní kapitál (opatření 16).
Smlouva o půjčce pro opatření 16 neodkazuje na poskytnutí osobní záruky, nýbrž na záruku spolkové vlády.
Komise však nikdy nebyla informována o tom, že tato záruka ve výši 0,7 mil. DEM byla někdy poskytnuta.
Podle informací Komise byla půjčka zajištěna spíše zárukou spolkové vlády, než právě osobní zárukou.
I kdyby byla poskytnuta, byla by oproti všem ostatním zajištěním druhořadá a kryla by jen velmi malou část možná vysokého rizika nesplacení.
Vzhledem k tomu může Komise jen učinit závěr, že státní banky a instituce nejednaly jako hospodářské subjekty v tržním hospodářství.
Navíc Německo samo označuje půjčky podle opatření 16 – 22 za podporu [28], třebaže existující podporu.
Komise sdílí názor Německa, že představují podpory.
Jejich klasifikace jako existující podpora se zkoumá v následujících odstavcích.
(104) Co se týče grantů (opatření 15, 24 – 29, 31 – 32), žádný investor v tržním hospodářství by podle názoru Komise neposkytl nenávratnou finanční pomoc.
Německo tutu skutečnost nepopřelo.
Konečně, co se týče devadesátiprocentní záruky spolkové země (opatření 13, 14, 23 a 30), Německo samo uznává, že představuje podpory.
Vzhledem k vysokému riziku, které je s tím spojeno, a k neexistenci náležité rizikové prémie, Komise tento názor plně sdílí.
Není tedy nutné tuto otázku dále zkoumat.
Podle názoru Německa spadají tyto záruky pod pravidla de minimis.
To je zkoumáno v oddílu D hodnocení.
(105) Vzhledem k tomu nemůže Komise učinit závěr, že státní finanční instituce poskytly podniku Kahla II podporu za podmínek, které by byly srovnatelné s podmínkami investora v tržním hospodářství.
Proto jsou všechna opatření Německa i nadále považována za podpory ve smyslu čl. 87 odst.
Podnik v obtížích
(106) Kahla II je záchranné řešení, tedy nově založený podnik, který převzal aktiva podniku v úpadku.
I když jsou záchranná řešení nově založenými podniky, které byly zřizovány zvláště ve východním Německu, mohou být považovány za podniky v obtížích.
Důvodem je skutečnost, že tyto plášťové společnosti převezmou aktiva podniku v úpadku a pokračují v jeho činnosti, a to zpravidla, aniž by dříve provedly jakoukoli přijatelnou restrukturalizaci.
Záchranná řešení proto "dědí" řadu strukturálních nedostatků a potřebují podstatné změny, aby mohly fungovat v tržním hospodářství.
K těmto změnám patří investice na výměnu a modernizaci starých strojů a zařízení, změny struktury podniku (tradičně velké konglomeráty, které fungovaly v rámci centrálně řízeného hospodářství), snížení počtu zaměstnanců (ve východoněmeckých konglomerátech byl zpravidla zaměstnáván nadměrný počet pracovních sil), orientace na nové produkty, marketing atd. Kromě toho musí být obnovena důvěra zákazníků, dodavatelů a úvěrových institucí, jelikož záchranná společnost je nástupkyní zkrachovalého podniku.
V tomto smyslu nejsou srovnatelné s ostatními nově založenými podniky.
(107) Přizpůsobení se zpravidla uskutečňuje pomocí restrukturalizace, která ve většině případů zahrnuje státní podpory.
S přihlédnutím ke zvláštní situaci nových spolkových zemí Komise schválila pružnou a velkorysou koncepci, která umožňuje, aby záchranná řešení využívala do konce roku 1999 podpory na restrukturalizaci.
Tento postup je stanoven v poznámce pod čarou 10 pokynů pro restrukturalizace [29].
Na základě své zvláštní situace tvoří záchranné společnosti výjimku z pravidla, že podle pokynů pro restrukturalizace nejsou nově založené podniky způsobilé pro podpory na záchranu a restrukturalizaci.
(108) V rámci jiného řízení [30] Německo výslovně konstatovalo v dopisech ze dne 5. března a 6. května 1999, že Kahla II je podnikem v obtížích.
O dva roky později však Německo dopisem ze dne 26. září 2001 popřelo své dřívější údaje a konstatovalo, že se Kahla II nikdy v obtížích nenacházela.
V tomto řízení zastávalo Německo názor, že Kahla II nemůže být považována za podnik v obtížích, poněvadž nejsou splněny všechny podmínky uvedené v pokynech pro restrukturalizace.
(109) Komise podotýká, že pokyny pro restrukturalizace nepodávají přesnou definici podniku v obtížích, uvádějí však typické znaky.
V případě podniku Kahla II je splněno obecné kritérium uvedené v bodě 2.1 pokynů pro restrukturalizace (1994), podle kterého se určuje, zda se podnik nachází v obtížích: Podniky v obtížích se rozumí podniky, "které se nemohou zotavit prostřednictvím vlastních zdrojů nebo finančních prostředků vlastníků podílů nebo cizího kapitálu."
To se konstatuje ve zprávách [31] dostupných v době založení podniku Kahla II a v době poskytnutí podpory (v době rozhodující pro hodnocení); V nich je Kahla II pokládána za podnik v obtížích a popsána restrukturalizace za účelem obnovení rentability [32].
Ex post je to potvrzeno skutečností, že podnik podle dostupných informací nikdy neobdržel finanční prostředky od bank bez státní podpory [33].
(110) Některé z ukazatelů uvedených v pokynech pro restrukturalizace skutečně nejsou určeny pro "záchranná řešení", jelikož se jedná o nově založené podniky, u kterých nelze přezkoumat vývoj obchodu v minulosti.
Z toho důvodu nejsou v době svého založení postiženy příznaky jako je sestupná rentabilita nebo rostoucí ztráty, klesající obraty, rostoucí zásoby na skladě, snížený peněžní tok, vzrůstající úrokové zatížení atd. Zde Komise připomíná, že "záchranná řešení" jsou výjimkou z pravidla, že nově založené podniky nelze považovat za podniky v obtížích, a proto nemohou obdržet podpory na restrukturalizaci.
(111) Na druhé straně se jiné ukazatele na "záchranná řešení" skutečně vztahují, zejména nízká čistá účetní hodnota.
V případě podniku Kahla II Komise připomíná, že je nástupcem podniku v úpadku, a proto pravděpodobně ztratil důvěru řady zákazníků, dodavatelů a finančních institucí.
Tak bylo dokonce i nabytí aktiv závislé na státní podpoře.
Smlouva o prodeji aktiv podniku Kahla I stanovila, že nový investor, pan G. Raithel, má právo odstoupit od smlouvy, pokud není zajištěno financování zahrnující různá státní opatření (jako majetková účast TIB a státní půjčky) [34].
Kahla II dále převzala aktiva podniku Kahla I, který nikdy neuskutečnil úspěšnou restrukturalizaci a musel na základě této skutečnosti ohlásit úpadek.
Ex post je jasné, že strukturální potíže pokračovaly, jelikož Kahla II neobdržela žádné soukromé finanční prostředky bez státní podpory.
(112) Dalším ukazatelem je příliš vysoký počet zaměstnanců.
Jelikož je státní podpora poskytovaná pro záchranná řešení zpravidla vázána na udržení pracovních míst, přináší s sebou na určitou dobu další nevýhodu spočívající v tom, že musí zůstat zachován určitý počet pracovních míst.
Jak dokládají zprávy uvedené v bodě odůvodnění 91, bylo hlavním cílem zemské vlády udržet pracovní místa.
V následujících letech snížila Kahla II počet svých zaměstnanců.
Z toho lze vyvodit, že na začátku měla příliš mnoho zaměstnanců.
(113) Jelikož jsou záchranná řešení kromě toho nucena provést restrukturalizaci, aby mohla fungovat v tržním hospodářství, dochází v prvních letech ke ztrátám, peněžní tok v prvních letech nestoupá a potřebné investice s sebou přináší vysoké zadlužení a úrokové zatížení.
Bylo tomu tak i u podniku Kahla II.
Německo sice nikdy neoznačilo proces, kterým Kahla II prošla, za restrukturalizaci podniku v obtížích, Komise však konstatuje, že v obou zprávách z listopadu 1993 a ledna 1994 byla navrhována restrukturalizace jako nezbytnost pro obnovení rentability podniku.
Dále je Kahla II ve zprávě od Projekt Management Eschbach (PME) předložené Německem v souvislosti s dalším řízením [35] popsána jako podnik procházející procesem restrukturalizace, který nebude ukončen do roku 1996 [36].
Komise dochází k závěru, že takový proces není typický pro zdravý podnik.
(114) Německo je dále toho názoru, že je třeba odvozovat ztráty, které Kahla II utrpěla během prvních let, pouze z používání systému zvláštních odpisů (opatření 33).
Komise se však domnívá, že v důsledku používání tohoto odpisového systému sice mohly vzniknout vyšší ztráty, podnik by však bez státní podpory jistě utrpěl podstatně vyšší ztráty a pravděpodobně by z trhu zmizel.
Konstatuje se, že státní podpora byla ve zprávách z let 1993 a 1994, které předložilo Německo, považována za rozhodující pro existenci podniku a obnovení rentability.
(115) Na podporu svého argumentu, že se Kahla II nikdy nenacházela v obtížích, předložilo Německo zprávu vypracovanou poradcem 21. ledna 2002.
Tabulka 11
_BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_
Obrat (mil. DEM) _BAR_ 23,19 _BAR_ 28,95 _BAR_ 31,46 _BAR_ 39,10 _BAR_ 34,34 _BAR_ 35,81 _BAR_ 41,60 _BAR_
Hospodářský výsledek před zdaněním (mil. DEM) _BAR_ […] [37] _BAR_
Peněžní tok (mil. DEM) _BAR_ […] _BAR_
Skladové zásoby _BAR_ […] _BAR_
Vytížení kapacity % _BAR_ […] _BAR_
Vlastní kapitál % _BAR_ […] _BAR_
Cizí kapitál % _BAR_ […] _BAR_
(116) Komise konstatuje, že tabulka 11 představuje hodnocení historie podniku ex post.
Je užitečná v tom, že potvrzuje, že nejdůležitější prognózy zpráv dostupných v roce 1994 byly správné: ztráty měly vzniknout nejméně v prvních dvou letech.
Komise však musí provést své hodnocení ex ante, tedy zjistit, zda Německo od roku 1994 plnilo svůj závazek podle Smlouvy o ES a oznámilo podporu.
Kdyby Německo své závazky splnilo, založila by Komise své hodnocení na zprávách v té době dostupných.
Jak již bylo uvedeno v bodech odůvodnění 95, 96 a 113, jsou tyto zprávy založeny na předpokladu, že podnik musel obnovit svou rentabilitu, a dospěly k závěru, že pro uskutečnění tohoto cíle byla státní podpora zcela rozhodující.
S přihlédnutím k těmto zprávám by Komise podle své ustálené praxe považovala podnik Kahla II (záchranné řešení) za podnik v obtížích.
Tento závěr nemůže změnit ex post skutečnost, že tyto obtíže byly díky poskytnutí značných podpor v krátké době překonány.
(117) Celkově lze říci, že Komise na základě zpráv, které byly v dané době dostupné, činí závěr, že Kahla II nebyla schopna zotavit se pomocí vlastních zdrojů nebo získáním finančních prostředků za běžných podmínek na trhu.
Komise zejména konstatuje, že Německo tuto skutečnost výslovně přiznalo již v roce 1999.
Navíc by podnik bez státní podpory pravděpodobně z trhu zmizel.
Skutečnost, že ne každý jednotlivý ukazatel uvedený v pokynech pro restrukturalizace se vztahuje na podnik Kahla II, není významná: Tyto pokyny obsahují neúplný seznam typických znaků a neúplný a kumulativní seznam kritérií.
(118) Komise proto setrvává na svém názoru, že Kahla II byla v období od roku 1994 do konce roku 1996 podnikem v obtížích, když s nejvyšší pravděpodobností díky poskytnutým podporám poprvé dosáhla mírně kladného výsledku a podíl vlastního kapitálu začal růst.
Komise se domnívá, že nedostatečné soukromé financování bez státní podpory a dostupné údaje toto stanovisko potvrzují.
C. Podpory, které údajně spadají pod schválené režimy podpor
(119) Část opatření podpory byla podnikům Kahla I a Kahla II údajně poskytnuta podle schválených režimů podpor.
Vzhledem k tomu, že Komise měla vážné pochybnosti o tom, zda jsou tato opatření podpory v souladu s režimy podpor, podle kterých byla údajně poskytnuta, vyzvala Německo k poskytnutí informací podle čl. 10 odst.
659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [38], aby jí poskytlo všechny podklady, informace a údaje nutné pro posouzení. Pokud jsou informace poskytnuté Německem nedostatečné k tomu, aby se mohlo dospět k výsledku, že se na tato opatření vztahují příslušné programy, je tedy Komise oprávněna rozhodnout na základě dostupných informací.
(120) Komise dospěla v rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení k závěru, že opatření 1, 4, 5, 6, 7 a 10 ve prospěch podniku Kahla I představují existující podpory, které není třeba znovu posuzovat.
Komise potvrzuje svůj názor, že opatření 8 nebylo poskytnuto v rámci schváleného režimu podpor, a že je třeba je hodnotit jako podporu ad hoc.
(121) Co se týče podniku Kahla II, činí Komise v rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení závěr, že opatření 28 a 29 ve prospěch podniku Kahla II představují existující podpory, které není třeba znovu posuzovat.
Komise potvrzuje svůj názor, že opatření 11, 12 a 20 nebyla poskytnuta v rámci žádného režimu schváleného Komisí.
Co se týče zbývajících opatření poskytnutých údajně podle schváleného režimu podpor, Komise částečně ověří předběžná hodnocení provedená v zahájeném a rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení.
(122) Opatření 13, 14, 23 a 30: Tyto devadesátiprocentní státní záruky byly založeny na režimu, který Komisi nebyl nikdy oznámen.
Tento režim byl zaevidován pod číslem NN 46/97 a Komise jej nikdy neschválila.
Jak je stanoveno v rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení, je tedy třeba tyto záruky posuzovat jako podpory ad hoc.
Komise ve svém rozhodnutí o obecných pokynech poskytování záruk spolkové země Durynska [39] kromě toho konstatovala povinnost Durynska tento neoznámený režim nadále nepoužívat.
(123) Co se týče prvku podpory v těchto zárukách, Německo tvrdí, že podle dohody mezi Německem a Komisí má prvek podpory v záruce činit 0,5 % částky kryté zárukou.
Komise však konstatuje, že se tato dohoda týká osmdesátiprocentních státních záruk, které jsou v souladu se schválenými režimy podpor.
Dané záruky překračují tuto hranici o 10 % a nebyly poskytnuty v rámci schváleného režimu podpor, nýbrž podle neoznámeného režimu, který Komise nikdy neschválila.
Dohoda kromě toho vylučovala ze své oblasti působnosti podniky v obtížích.
Navzdory údajům Německa proto nelze na tyto záruky použít sazbu ve výši 0,5 %.
(124) K zárukám v rámci opatření 13, 14 a 23. Na základě sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záručních závazků a záruk [40] platí toto: "Jestliže je při převzetí záruky velmi pravděpodobné, že příjemce úvěru nemůže své závazky splnit, např. proto, že je ve finančních potížích, může být hodnota záruky stejně vysoká jako částka, která je takovou zárukou skutečně krytá".
Jak bylo vyloženo v oddílu B hodnocení (body odůvodnění 106 – 118), byla Kahla II v době poskytnutí těchto opatření podnikem v obtížích.
To znamená, že u záruk, které byly poskytnuty do roku 1996, činí prvek podpory u těchto záruk možná 90 % příslušných úvěrů.
(125) Co se týče opatření 30, které bylo poskytnuto v době, kdy se podnik již nenacházel v obtížích, je Německo opět toho názoru, že na základě dohody s Komisí uvedené v bodě odůvodnění 123 by měl být ekvivalent podpory stanoven na 0,5 %.
Komise však připomíná, že se tato dohoda týká osmdesátiprocentních státních záruk, které byly poskytnuty v rámci schválených režimů podpor.
V daném případě překročila záruka osmdesátiprocentní hranici o 10 % a nebyla poskytnuta v rámci schváleného režimu podpor.
Proto zde nelze použít ekvivalent podpory 0,5 %.
V době poskytnutí této záruky souhlasila spolková země Durynsko s tím, že bude vázat záruky na rozhodnutí Komise o obecných pokynech poskytování záruky spolkové země Durynsko [41], podle kterého by měl být prvek podpory u osmdesátiprocentních záruk poskytnutých v rámci režimů podpor stanoven na 0,5 % a 2 %.
I když se toto rozhodnutí týká také osmdesátiprocentních záruk poskytnutých v rámci schválených režimů podpor, je podle názoru Komise vhodné použít zde toto pravidlo analogicky.
Avšak s přihlédnutím ke skutečnosti, že záruka kryla velkou část rizik obsažených v půjčkách, což se odráží v nízké úrokové sazbě stanovené soukromou bankou, použije Komise pro záruky nejvyšší sazbu přípustnou v tomto režimu, tj. 2 %.
(126) Obdobně považuje Komise za vhodné použít prvek podpory ve výši 2 % na devadestiprocentní záruku podle opatření 13, a to od 30. března 1998, kdy byly půjčky podle opatření 18 – 21 přeměněny na půjčku za tržních podmínek.
Úroková sazba půjčky za tržních podmínek činila 5,9 %.
Před přeměnou půjček podle opatření 18 až 21 se úroková sazba pohybovala mezi 6,5 % a 6,75 %.
Půjčky obdržené ze státních prostředků tak byly přeměněny na soukromou půjčku přesně v době, kdy podnik mohl za soukromou půjčku na trhu získat nižší úrokovou sazbu, než by musel zaplatit u půjčky poskytnuté ze státních prostředků.
V této souvislosti se připomíná, že taková přeměna byla možná jen proto, že na tuto novou půjčku byla poskytnuta devadesátiprocentní státní záruka.
(127) Podle Německa spadají tyto záruky pod pravidla de minimis.
Použití pravidel de minimis bude ověřeno v oddílu D hodnocení.
(128) Opatření 15: Grant ve výši 2,5 mil. DEM byl údajně poskytnut v rámci schváleného režimu podpor [42].
V rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení Komise omylem konstatovala, že tento režim je určen jen pro malé a střední podniky.
Německo právem upozornilo na to, že také velké podniky mají za určitých podmínek nárok na podpory v rámci tohoto režimu.
Z oblasti působnosti tohoto režimu jsou však výslovně vyňaty podniky v obtížích.
(129) Komise nedávno přijala negativní rozhodnutí ohledně tohoto režimu z důvodu zneužívání, neboť byl kromě jiného používán pro podniky v obtížích [43].
Ve svém rozhodnutí Komise výslovně konstatovala, že Německo zahrnulo podnik Kahla II mezi podniky v obtížích, které využívaly tento režim v rozporu se zvláštními ustanoveními schválenými Komisí.
Ve svém rozhodnutí o uvedeném režimu Komise konstatovala, že její rozhodnutí o tomto režimu je nezávislé na jejím rozhodnutí v předloženém případě, v jehož kontextu bylo toto individuální použití zkoumáno.
V daném rozhodnutí zastává Komise názor, že v době poskytnutí tohoto opatření podpory byla Kahla II podnikem v obtížích.
Proto je ponecháno v platnosti stanovisko, že tuto podporu je třeba považovat za novou podporu.
(130) Opatření 16: Půjčka ve výši 0,2 mil. DEM byla údajně poskytnuta v rámci schváleného programu podpory vlastního kapitálu [44].
Tento program byl určen jen pro malé a střední podniky.
Jelikož však Kahla II měla více než 250 zaměstnanců, a proto nebyla v době poskytnutí tohoto opatření hodnocena jako malý a střední podnik, není podpora evidentně v souladu s tímto programem.
Německo nedávno poukázalo na to, že půjčka nebyla poskytnuta podniku, nýbrž panu G. Raithelovi.
Ve schválení programu, v jehož rámci byla půjčka poskytnuta, Komise stanovila, že investoři obdrží takovou podporu jen za podmínky, že ji vloží do podniku jako kapitál.
To pan G. Raithel učinil.
Účelem této půjčky tedy byla podpora podniku, ačkoli byla poskytnuta přímo soukromé osobě.
Proto je třeba hodnotit tuto půjčku jako novou podporu ve prospěch podniku Kahla II.
(131) Opatření 17, 18, 19 a 22: Komise dospěla při šetření k závěru, že podmínky stanovené v programu, podle kterého byly tyto půjčky poskytnuty [45], jsou v daném případě splněny.
Tyto úvěry proto představují existující podpory, které Komise nemusí znovu posuzovat.
(132) Opatření 21: Tato půjčka byla údajně poskytnuta v rámci schváleného režimu podpor [46].
Tento režim však předpokládal půjčky v maximální výši 2 mil. DEM pro podniky v nových spolkových zemích.
Daná půjčka tuto hranici překračuje.
Komise proto nemůže učinit závěr, že jsou splněny podmínky uvedené v příslušném režimu.
Vzhledem k úrokovému zvýhodnění, snížené hodnotě poskytnutých zajištění a poskytnutí devadesátiprocentní záruky, která pokrývá téměř celé riziko nesplacení, má Komise za to, že tato půjčka v době, kdy byla poskytnuta, mohla představovat podporu v její plné výši.
(133) Opatření 24 a 25 byla poskytnuta v rámci schválených režimů podpor, a to za účelem krytí investic podrobně uvedených v tabulce 5.
Z informací poskytnutých Německem kromě toho vyplývá, že část investiční podpory poskytnuté v rámci systému zvláštních odpisů (opatření 33) sloužila rovněž ke krytí těchto investic.
Německo doložilo, že všechna tato opatření jsou v souladu s podmínkami programů, podle kterých byla údajně poskytnuta.
Opatření 24, 25 a 33 tedy představují existující podpory, které Komise nemusí znovu posuzovat.
(134) Opatření 26: Granty na podporu zaměstnanosti ve spojení s investicemi na životní prostředí, které byly údajně poskytnuty podle schváleného programu, nejsou pokládány za podporu [47].
Jak však bylo zjištěno v rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení, byl tento režim – co se týče jeho aspektů životního prostředí – určen na odstranění nebezpečí pro životní prostředí ve státních podnicích.
Granty tedy jednoznačně nejsou v souladu s programem, na jehož základě byly údajně poskytnuty.
Dopisem ze dne 29. července 1994 [48] Německo vysvětlilo Komisi, jak se má tento předpis vykládat.
Německo jednoznačně konstatovalo, že taková opatření by mohla být prováděna jen v obcích, městech atd.
Podniky ve správě THA by také byly způsobilé pro tuto podporu před jejich privatizací, jelikož do té doby je bylo třeba považovat za státní podniky [49].
Komise zastávala názor, že tato opatření nepředstavují podpory, jelikož žádnému podniku nezajišťovala výhody [50].
(135) Kahla II však byla v době poskytnutí těchto opatření soukromým podnikem, a nebyla proto způsobilá pro podporu.
Komise kromě toho připomíná, že část těchto grantů poskytla spolková země Durynsko, ačkoli podle příslušného programu byl oprávněn poskytovat takové granty pouze "Bundesanstalt für Arbeit" (Spolkový úřad práce).
Komise tedy nemůže učinit závěr, že tato opatření představují existující podpory [51].
(136) Po rozšíření formálního vyšetřovacího řízení Německo změnilo svou argumentaci a tvrdilo, že tato opatření nezajistila podniku žádné výhody.
Německo především uvedlo, že opatření byla poskytnuta na likvidaci starých zařízení, což bylo údajně důležité pro životní prostředí.
Komise však nemůže uznat, že likvidace starých zařízení nepředstavovala pro podnik žádné výhody.
Práce tohoto druhu nutně vedly ke zvětšení použitelné plochy a zvýšení hodnoty podniku.
(137) Německo nedávno tvrdilo, že opatření byla určena k odstranění nebezpečí pro životní prostředí, které nastalo v červenci 1990.
Podle praxe Komise taková opatření nepředstavují podporu.
Německo však nepodalo žádný důkaz toho, že by existovala nějaká nebezpečí, která by vznikla před červencem 1990.
Kromě toho byla taková nebezpečí údajně odstraněna podnikem Kahla I, který tuto podporu využil již v roce 1991 (opatření 2) ve výši částky potřebné pro odstranění těchto nebezpečí.
Německo nikdy nepodalo důkaz toho, že nebezpečí pro životní prostředí stále ještě nebyla odstraněna, když byla prodána aktiva podniku Kahla I. I kdyby tomu tak bylo, musel by si nabyvatel náležitě ověřit, že aktiva jsou bez takových rizik.
Pokud tomu tak nebylo, pak nevykonal přiměřenou péči, a proto je nepřijatelné, že je pro ten účel později požadována státní podpora.
Kdyby byla provedena náležitá kontrola, přihlíželo by se k existenci takových rizik a k nutnosti rezervovat finanční prostředky na jejich odstranění již v kupní ceně a nežádalo by se později o státní podporu.
(138) Německo také uvedlo, že kdyby podnik věděl, že tato opatření představují podpory, dotyčné práce by nejspíš neprovedl nebo by nasadil své vlastní zaměstnance nebo menší počet zaměstnanců nebo jiné zaměstnace.
Německo tvrdí, že skutečnost, že Komise neklasifikovala uvedený program jako podpory, a že jej schválila, byla dostatečným důvodem k oprávněnému očekávání, že opatření nepředstavují podpory.
Komise nemůže tento argument uznat, neboť její souhlas s daným programem byl dán na základě oznámení a dodatečných informací poskytnutých Německem.
Proto Německo nemůže vědomě jednat v rozporu s oznámením a uplatňovat porušení oprávněných očekávání.
Ani oprávněná osoba nemůže uplatňovat taková očekávání, jestliže je v německém programu jednoznačně stanoveno, že tato opatření nemohou být provedena v zájmu jednotlivého podniku a že pouze "Bundesanstalt für Arbeit" (Spolkový úřad práce) je oprávněn poskytovat takové granty, a zde byla část podpory poskytnuta spolkovou zemí Durynsko.
(139) Německo nakonec uvedlo, že tyto granty představují všeobecné opatření, které mohou využívat všechny podniky v Německu bez diskriminace.
Komise však konstatuje, že toto tvrzení je v rozporu se všemi dříve poskytnutými informacemi.
Z ustanovení příslušného německého zákona (§ 249h AFG) a ze všech dokumentů poskytnutých Komisi, které jí umožnily neklasifikovat program jako podporu a schválit jej, jednoznačně vyplývá, že ne všechny podniky mohou využívat takových opatření.
Naopak, německý zákon a všechny dokumenty, které předložilo Německo, jež měly Komisi umožnit posouzení ustanovení, se vztahují na veřejnoprávní subjekty a výslovně vylučují opatření ve prospěch jednotlivého podniku.
Toto ustanovení zahrnuje jednoznačně selektivní složky, což znamená, že toto opatření nelze hodnotit jako všeobecné opatření.
(140) Opatření 27: Granty pro různé účely, které byly poskytnuty v letech 1995 a 1996.
Jelikož nebyl uveden žádný právní základ, hodnotila Komise granty předběžně jako nové podpory.
Německo poté tvrdilo, že granty na výzkum a vývoj ve výši 0,318 mil. DEM byly poskytnuty v rámci schváleného režimu podpor [52].
Na základě dostupných informací jsou tyto podpory v souladu s uvedeným režimem a představují tak existující podpory, které není třeba znovu posuzovat.
(141) Co se týče grantů na začlenění zaměstnanců ve výši 0,021 mil. DEM, zastává Německo názor, že nepředstavují podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, jelikož byly určeny jen na podporu zaměstnanosti postižených osob. Komise však konstatuje, že jen taková opatření nepředstavují podporu, která podle pokynů pro podporu zaměstnanosti [53] (pokyny podpory zaměstnanosti) platí na základě objektivních kritérií pro jednotlivce, aniž by zvýhodňovaly určité podniky nebo výrobní odvětví. Přes výzvu k poskytnutí informací, zejména pokud jde o tento bod, Německo v tomto ohledu nikdy nepředložilo žádné doklady. Komise proto na základě poskytnutých informací činí závěr, že tato opatření představovala státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(142) Zbývající granty na účast na veletrzích ve výši 0,122 mil. DEM a rovněž granty na reklamu ve výši 0,030 mil.
DEM údajně spadají pod pravidla de minimis. Jejich soulad s pravidly de minimis se zkoumá níže.
(143) Opatření 28 a 29: Jak bylo objasněno v rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení, jsou tato opatření na základě dostupných informací hodnocena jako existující podpory.
Z informací poskytnutých Německem kromě toho vyplývá, že část investiční podpory poskytnuté v rámci systému zvláštních odpisů (opatření 33) sloužila také ke krytí těchto investic.
Německo doložilo, že všechna tato opatření jsou v souladu s programy, podle kterých byla údajně poskytnuta.
V důsledku toho představují existující podpory, které Komise nemusí znovu posuzovat.
(144) Opatření 31: Další granty na podporu zaměstnanosti, které byly poskytnuty podle schváleného režimu podpor [54].
Na základě údajů poskytnutých Německem zastává Komise názor, že tyto granty jsou v souladu s programem, podle kterého byly poskytnuty.
Představují tedy existující podpory, které Komise nemusí znovu posuzovat.
(145) Opatření 32: Granty pro různé účely.
Jelikož nebyl uveden žádný právní základ, hodnotila Komise tyto granty předběžně jako nové podpory.
Německo však tvrdí, že granty na výzkum a vývoj ve výši 0,009 mil. DEM byly poskytnuty v rámci schváleného režimu podpor [55].
Tento program je však určen jen pro malé a střední podniky.
Podle dostupných informací neměla být Kahla II v letech 1997 až 1999 nikdy klasifikována jako malý a střední podnik, hlavně proto, že horní hranice v počtu 250 zaměstnanců nebyla nikdy dodržena, a to ani po odečtení počtu učňů.
Tyto podpory tedy evidentně nespadají do programu, podle kterého byly údajně poskytnuty, a je třeba je hodnotit jako nové podpory.
(146) Pokud jde o granty na začlenění zaměstnanců, Německo znovu prohlásilo, že se nejedná o podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, jelikož byly určeny na podporu zaměstnanosti postižených osob. Stejně jako v případě grantů podle opatření 27 však Německo, přes výzvu k poskytnutí informací, zejména co se týče tohoto bodu, ani zde nepředložilo v tomto ohledu žádný doklad. Podle údajů uvedených ve výročních zprávách podniku [56] činí granty na začlenění 0,119 mil. DEM pro roky 1997 a 1998 a podíl neznámé výše grantů uvedených ve zprávě pro rok 1999 na veletrhy a na zapracování 0,121 mil. DEM pro rok 1999. Komise proto na základě dostupných informací dochází k závěru, že tato opatření představovala státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(147) Zbývající granty na účast na veletrzích a granty na reklamu ve výši 0,103 mil. DEM pro roky 1997 a 1998, jakož i podíl neznámé výše grantů na veletrhy a zapracování uvedených ve výroční zprávě z roku 1999 ve výši 0,121 mil.
DEM pro rok 1999 údajně spadají pod pravidla de minimis. Jejich soulad s pravidly de minimis je zkoumán v oddílu D hodnocení.
(148) Opatření 17, 18, 19, 22, 24, 25, část opatření 27, opatření 28, 29, 31 a opatření 33 představují vzhledem k uvedenému výkladu existující podpory, které Komise nemusí znovu posuzovat.
D. Údajná opatření de minimis
(149) Opatření 13, 14, 23, část opatření 27, opatření 30 a rovněž část opatření 32 spadají údajně pod pravidla de minimis [57].
Podle těchto pravidel činí maximální celková částka podpory de minimis 100000 EUR v průběhu tří let od doby poskytnutí první podpory de minimis.
Tato částka zahrnuje všechny druhy podpor z veřejných prostředků poskytnuté jako podpora de minimis a neovlivňuje možnost příjemce obdržet jiné podpory podle programů schválených Komisí.
Příslušná období jsou 25. březen 1994 až 25. březen 1997 a 25. březen 1997 až 25. březen 2000.
(150) Co se týče prvního období let 1994 až 1997, spadají opatření 13, 14, 23 a část opatření 27 údajně pod pravidla de minimis.
(151) Ačkoli část grantů poskytnutých v rámci opatření 27, na která se údajně vztahují pravidla de minimis, tedy granty na účast na veletrzích ve výši 122000 DEM a granty na reklamu ve výši 30000 DEM, činí celkem 152000 DEM (77716 EUR), měla by být tato částka sloučena s ekvivalentem podpory v zárukách poskytnutých podle opatření 13, 14 a 23.
Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 124, může být hodnota záruky stejně vysoká jako částka skutečně krytá zárukou [58].
To znamená, že prvek podpory v těchto zárukách mohl činit v době jejich poskytnutí 90 % příslušných úvěrů, což značně překračuje hranici pravidel de minimis.
Proto nelze uznat, že všechna tato opatření spadají pod pravidla de minimis.
(152) Pokud jde o období let 1997 až 2000, spadá záruka podle opatření 30 a část opatření 32 údajně pod pravidla de minimis.
(153) Co se týče záruky poskytnuté podle opatření 30, může být prvek podpory stanoven na 41760 DEM, jestliže se použije ekvivalent podpory 2 %, jak je vysvětleno v bodě odůvodnění 125.
Část opatření 32, která údajně spadá pod pravidla de minimis, zahrnuje granty na účast na veletrzích ve výši 294000 DEM a granty na snižování nákladů ve výši 114000 DEM.
K tomu by se dále měla připočíst nová hodnota záruky podle opatření 13 od doby, kdy kryla půjčky za tržních podmínek.
Jak je vysvětleno v bodě odůvodnění 47, činily tyto půjčky celkem 7,329 mil.
DEM. Použije-li se i zde ekvivalent podpory 2 % na částku půjček krytých zárukou, je výsledkem prvek podpory 131922 DEM.
Proto opatření poskytnutá údajně podle pravidel de minimis v období let 1997–1999 činí celkem 581682 DEM.
Tato částka značně překračuje hranici pravidel de minimis.
(154) Vzhledem k tomu Komise nemůže uznat, že všechna tato opatření spadají pod pravidla de minimis. Proto představují podporu ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES.
E. Nové podpory
(155) S ohledem na výše uvedený výklad jsou opatření 8 ve prospěch podniku Kahla I a opatření 11, 12, 13, 14, 15, 16, 20, 21, 23, 26, 27, 30 a 32 ve prospěch podniku Kahla II hodnoceny jako nové podpory.
Na základě dostupných údajů nemůže Komise učinit závěr, že jsou v souladu se schválenými režimy podpor.
F. Slučitelnost se společným trhem
(156) Ve Smlouvě o ES jsou stanoveny některé výjimky ze zásady obecné neslučitelnosti státních podpor se společným trhem. Ustanovení o výjimkách uvedená v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES nelze v daném případě použít, neboť opatření podpory nepředstavují ani podpory sociální povahy poskytované jednotlivým spotřebitelům, ani podpory určené k odstranění škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi, ani podpory poskytované hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa. Možnosti osvobození od zásadní neslučitelnosti se společným trhem jsou upraveny v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Čl. 87 odst. 3 písm. a) umožňuje Komisi povolit podpory pro hospodářský rozvoj určitých oblastí. Čl. 87 odst. 3 písm. c) stanoví schválení státních podpor, které mají napomoci rozvoji určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise vydala řadu pokynů, ve kterých jsou přesně vyloženy podmínky, za kterých mohou být povoleny podpory na základě tohoto ustanovení.
Podpory poskytnuté do konce roku 1996
(157) Německo nepopírá, že podpory pro podnik Kahla I, ačkoli se dotčený podnik nachází v oblasti, kde regionální podpory mohou být poskytovány v souladu s čl. 87 odst.
3 písm. a) Smlouvy o ES, je třeba hodnotit podle pokynů pro restrukturalizace (1994), jelikož prvořadý cíl těchto podpor nebyl regionální povahy, nýbrž se týkal obnovení dlouhodobé rentability podniku v obtížích. Komise na tomto místě připomíná, že je třeba hodnotit jen podporu poskytnutou v rámci opatření 8.
(158) Co se týče podniku Kahla II, Německo tvrdí, že cíl opatření, která byla hodnocena jako podpory, které nejsou kryty schválenými režimy podpor nebo které nespadají pod pravidla de minimis, byl regionální povahy.
Komise na tomto místě připomíná, že podpory ad hoc, které mají být hodnoceny, zahrnují opatření 11, 12, 13, 14, 15, 16, 20, 21, 23, 26, 27, 30 a 32.
(159) Komise se domnívá, že pokyny pro státní podpory s regionálním zaměřením [59] (dále jen "regionální pokyny") nejsou použitelné pro hodnocení slučitelnosti podpor, které byly poskytnuty v letech 1994 až 1996, se společným trhem.
V poznámce pod čarou 10 těchto pokynů se stanoví: "Podpory ad hoc pro podniky v obtížích podléhají zvláštním předpisům a nejsou pojaty jako skutečné regionální podpory."
Těmito zvláštními předpisy jsou pokyny pro restrukturalizace.
(160) Komise konstatuje, že současné regionální pokyny nebyly použitelné v době, kdy byla podpora poskytnuta.
Pravidla platná v době jejího poskytnutí, která jsou uvedena v poznámce pod čarou 2 těchto pokynů, však rovněž jednoznačně stanoví, že taková podpora nesmí být poskytnuta, poruší-li se tím zvláštní předpisy pro podpory podnikům v obtížích.
Jak je vysvětleno ve výše uvedeném oddílu B hodnocení (body odůvodnění 106 - 118), činí Komise závěr, že Kahla II byla až do roku 1996 podnikem v obtížích.
Podpory ad hoc tedy nelze posuzovat podle těchto předpisů.
Je to zřejmé také podle druhu nákladů, které byly podporami kryty.
Komise poukazuje na tabulku 5, podle níž bylo 80 % výdajů použito na obnovu strojů a provozní kapitál, typické výdaje v rámci restrukturalizačního, nikoli však investičního projektu.
(161) Vzhledem k tomu nemůže Komise učinit závěr, že veškeré podpory ad hoc poskytnuté podniku Kahla II do roku 1996 mohou být považovány za regionální podpory slučitelné se společným trhem.
(162) Německo nedávno tvrdilo, že podpory podle opatření 26 by měly být považovány za podpory zaměstnanosti.
Pokyny pro podporu zaměstnanosti [60] stanoví podpory pro vytváření nových pracovních míst.
Podle údajů Německa byly granty použity na likvidaci části zařízení podniku Kahla II.
Tyto práce prováděli nezaměstnaní, což tedy vedlo k přechodnému zaměstnání nezaměstnaných.
Nevedlo to však k jejich trvalému zaměstnání.
Tuto podporu nelze pokládat ani za podporu k udržení pracovních míst, jelikož v podniku došlo k podstatnému snížení stavu zaměstnanců (ze 380 v roce 1994 na 327 v roce 1996).
Kromě toho vyjádření Německa k využití podpory, tedy k dočasnému zaměstnání nezaměstnaných, jednoznačně dokládají názor, že v podniku Kahla II žádná pracovní místa udržena nebyla. Proto se Komise domnívá, že opatření 26 nelze schválit jako podporu zaměstnanosti na základě pokynů pro podporu zaměstnanosti.
Tento názor Komise platí také pro podpory poskytnuté před vstupem pokynů v platnost, jelikož pokyny zaměstnanosti pouze potvrzují existující praxi, a podporu zaměstnanosti nelze rozhodně schválit, nejsou-li pracovní místa ani vytvářena, ani udržena.
(163) Vzhledem ke skutečnosti, že se podnik v době poskytnutí podpory ad hoc nacházel v obtížích, musí se nyní prošetřit, zda lze pokládat podporu pro podnik Kahla II do roku 1996 a podporu pro podnik Kahla I za slučitelnou se společným trhem podle pokynů pro restrukturalizace.
Komise zastává názor, že nelze použít žádný z ostatních pokynů Společenství, jako například pokyny pro podporu výzkumu a vývoje, ochrany životního prostředí, malých a středních podniků nebo odborné přípravy.
Protože všechna opatření podpory byla poskytnuta dříve, než vstoupilo v platnost přepracované znění pokynů pro restrukturalizace, je třeba použít pokyny ze dne 23. prosince 1994 [61].
Splnění nejdůležitějších podmínek stanovených v těchto pokynech bude hodnoceno postupně.
(164) Restrukturalizační podpory jsou zpravidla kombinací provozních podpor na krytí ztrát, sociálních nákladů, provozního kapitálu atd. a hmotných investic.
To lze jednoznačně ověřit podle účelu opatření podpory pro podnik Kahla I a opatření poskytnutých podniku Kahla II do roku 1996 [62].
(165) Co se týče podpor poskytnutých podniku Kahla I, jak je zdůrazněno v zahájeném a rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení, nebyl Komisi nikdy předložen plán restrukturalizace.
Neexistuje-li plán restrukturalizace, pak nejsou splněny podmínky, které jsou nezbytné, má-li být restrukturalizace schválena v souladu s pokyny pro restrukturalizace, zejména existence řádného plánu restrukturalizace při poskytnutí podpory [63].
Proto musí být podpora poskytnutá podle opatření 8 hodnocena jako neslučitelná se společným trhem.
(166) K podporám, které byly poskytnuty v letech 1994 až 1996 podniku Kahla II, Komise v zahájeném a rozšířeném formálním vyšetřovacím řízení konstatovala, že existovaly náznaky toho, že podnik provedl restrukturalizaci.
Zprávy předložené Německem popisují tato opatření zaměřená na obnovení rentability: orientaci na nové produkty, snížení stavu zaměstnanců, výměnu starých strojů a zařízení, uzavření výrobních zařízení, investice zaměřené na dodržování technických a ekologických norem a vybudování distribuční sítě.
Při formálním vyšetřovacím řízení Německo uvedlo, že tato opatření byla součástí první koncepce podnikání, která se později dále rozvíjela, a odmítlo označit tato opatření za plán restrukturalizace.
Ve svém dopisu ze dne 1. října 2002 Německo nakonec prohlásilo, že, kdyby Komise považovala podnik Kahla II za podnik v obtížích, bylo by třeba pohlížet na tato opatření jako na plán restrukturalizace.
(167) Není však zřejmé, který z předložených dokumentů se má pokládat za relevantní plán restrukturalizace.
Komise bere na vědomí, že první zpráva byla vypracována před uskutečněním prodeje aktiv a navíc byla určena výhradně pro TIB, aby se mohla rozhodnout o účelnosti převzetí majetkové účasti na podniku.
Ačkoli obě zprávy navrhovaly řadu opatření potřebných pro rentabilitu podniku, byla tato opatření podle Německa dále rozvíjena investorem.
Pokud by tyto zprávy měly být pokládány za plán restrukturalizace, je zřejmé, že navržená opatření nepředstavují konečnou verzi plánu, zejména co se týče analýzy nákladů navrhovaných opatření.
První zpráva stanovila celkové náklady ve výši 30,945 mil. DEM, které sestávaly z investic, nabytí aktiv, krytí ztrát a plateb úroků za půjčky.
Druhá zpráva navrhovala restrukturalizační opatření v celkové výši 27,727 mil. DEM sestávající z investic (včetně převzetí aktiv), krytí ztrát a provozního kapitálu.
Náklady stanovené v první a druhé zprávě se neshodují s náklady, které Německo podrobně uvedlo v tabulce 5 a popsalo v "investičním plánu", na jehož základě byla podpora údajně poskytnuta.
Seznam opatření určených pro financování těchto nákladů v obou zprávách opomíjí četná opatření podpory, která byla podniku skutečně poskytnuta (srovnej tabulku 4), což platí také pro "investiční plán" (tabulka 5).
Pokud by byl jeden z těchto dokumentů považován za plán restrukturalizace, může Komise dospět pouze k závěru, že plán buď nebyl konečným plánem nebo že podnik obdržel neúměrně vysoké podpory.
(168) I kdyby bylo možné považovat tyto dokumenty za plán restrukturalizace, nelze je považovat za konečnou verzi takového plánu.
Kromě toho není zřejmé, do jaké míry byly navrhované kroky skutečně provedeny.
(169) Pro zjištění, zda byla splněna kritéria stanovená v pokynech pro restrukturalizace, potřebuje Komise zejména přesné údaje o tom, které restrukturalizační kroky byly učiněny pro obnovení dlouhodobé rentability podniku [64].
Německo přes opakované výzvy Komise nikdy nepředložilo konečnou verzi plánu restrukturalizace pro podnik Kahla II nebo neuvedlo údaje o tom, která restrukturalizační opatření byla skutečně učiněna.
Jelikož takový plán není k dispozici, nemohou být kritéria těchto pokynů ověřena.
(170) Komise kromě toho konstatuje, že soukromý příspěvek k celkovým nákladům nelze pokládat za podstatný.
Je nutno připomenout, že Komise formálně vyzvala Německo k tomu, aby poskytlo informace o každém příspěvku, který byl nebo měl být poskytnut soukromým investorem. Ve svém dopisu ze dne 1. října 2002 Německo rozepisuje údajné soukromé financování podle zprávy ze dne 29. listopadu 1993.
To sestává z majetkové účasti pana G. Raithela ve výši 2,055 mil. DEM, platby úroků z půjček poskytnutých panu G. Raithelovi ve výši 0,986 mil.
DEM, peněžní hotovosti ve výši 2,217 mil. DEM a kapitálového příspěvku TIB ve výši 7,975 mil.
(171) Údajný příspěvek investora sestával ze dvou půjček z veřejných zdrojů se zvýhodněnou úrokovou sazbou (opatření 16 a 17) v celkové výši 2 mil. DEM a z 0,055 mil.
DEM, které investor vložil do podniku z vlastních finančních prostředků jako vlastní kapitál.
Pouze posledně zmíněný příspěvek byl čistě soukromé povahy. Půjčka ve výši 0,2 mil.
DEM podle opatření 16 byla jištěna zárukou spolkové vlády. Půjčka ve výši 1,8 mil.
DEM podle opatření 17 byla jištěna hypotékou na nemovitý majetek podniku Kahla II.
Koupě těchto aktiv byla financována ze státních podpor. Vzhledem ke skutečnosti, že tyto půjčky byly poskytnuty ze státních prostředků, a s přihlédnutím k poskytnutým zárukám, nelze půjčky podle opatření 16 a 17 jednoznačně pokládat za příspěvek soukromého investora.
Pokud jde o nové údajné platby úroků ve výši 0,986 mil. DEM, Komise o nich nikdy neobdržela žádné informace.
Pravděpodobně se vztahují na úroky placené panem G. Raithelem za obě půjčky podle opatření 16 a 17. Tyto platby úroků však nefinancují náklady na restrukturalizaci.
Co se týče peněžního toku, Komise konstatuje, že plánovaný zisk, který měl podnik dosáhnout, nelze považovat za podstatný příspěvek ve smyslu pokynů pro restrukturalizace.
Komise kromě toho není informována o tom, zda tohoto peněžního toku bylo skutečně dosaženo nebo zda byl použit na krytí nákladů na restrukturalizaci.
(172) Vzhledem ke skutečnosti, že podnik začal dosahovat určitého zisku, převedl investor dne 30. března 1998 část veřejných půjček na soukromé půjčky.
Tento příspěvek však byl v době poskytnutí podpory nejistý a byl poskytnut až po restrukturalizaci.
Proto se lze domnívat, že následující příspěvek byl možný jen díky zlepšení finanční situace podniku v důsledku státních podpor.
Komise kromě toho poznamenává, že příspěvek byl možný jen díky devadesátiprocentní záruce, která byla poskytnuta na krytí těchto půjček [65].
Navíc k tomu opět došlo po ukončení restrukturalizace a v době poskytnutí podpory nebylo jasné, a stále jasné není, jaké zdroje byly k tomuto účelu použity.
Konečně při neexistenci celkového rozpisu nákladů na restrukturalizaci nelze učinit závěr, že byl soukromý příspěvek podstatný.
(173) Podpory na restrukturalizaci mohou být poskytovány jen na základě proveditelného plánu restrukturalizace, který musí zahrnovat také opatření ke zmírnění možných nepříznivých dopadů podpory a podstatný příspěvek ze soukromých prostředků.
Jelikož i přes výzvu k poskytnutí informací neexistuje žádný důkaz, že podpory byly poskytnuty za těchto podmínek, lze s jistotou říci, že tyto podmínky ve skutečnosti nebyly splněny.
Podpory ad hoc poskytnuté podniku Kahla II do roku 1996 tedy představují podpory na restrukturalizaci neslučitelné se společným trhem.
(174) Vzhledem k tomu nemůže Komise učinit závěr, že podpory ad hoc poskytnuté podniku Kahla II do roku 1996 mohou být pokládány za slučitelné se společným trhem.
Podpory poskytnuté podniku Kahla II po roce 1997
(175) Vzhledem k dosaženým skromným kladným hospodářským výsledkům podniku se Komise domnívá, že od roku 1997 již nelze pokládat podnik Kahla II za podnik v obtížích.
Na žádost Německa hodnotí Komise podpory poskytnuté podniku Kahla II v rámci regionálních pokynů.
Komise připomíná, že se to týká pouze opatření 30 a 32, která je třeba hodnotit jako podpory ad hoc, neboť zbývající opatření představují existující podpory.
(176) Podle regionálních pokynů může mít jednotlivá podpora ad hoc poskytnutá jedinému podniku značné dopady na hospodářskou soutěž na příslušném trhu, avšak k regionálnímu rozvoji přispěje pravděpodobně jen zanedbatelně.
Takové podpory obecně spadají pod zvláštní nebo sektorová průmyslová opatření a odchylují se od smyslu a účelu vlastní politiky regionálních podpor.
Tyto podpory tedy nesplňují podmínky stanovené v regionálních pokynech, pokud není prokázán opak.
Komise konstatuje, že trh s porcelánem je nasycen a průmyslové odvětví porcelánového zboží trpí nadměrnou kapacitou.
To potvrzuje negativní domněnky ohledně podpor ad hoc, jelikož každá investiční podpora by pravděpodobně měla záporné dopady na daný sektor.
(177) Cílem regionálních podpor jsou buď produktivní investice (počáteční investice) nebo vytváření pracovních míst spojené s investicemi.
"Počáteční investicí" se rozumí kapitálová investice do základních prostředků při zřizování nové provozovny, při rozšiřování stávající provozovny nebo při provádění podstatné změny výrobku nebo výrobního postupu stávající provozovny (racionalizací, změnou sortimentu výrobků nebo modernizací).
(178) Komise především konstatuje, že část příslušných podpor (opatření 32) sestává z grantů, které byly údajně poskytnuty na výzkum a vývoj, začlenění zaměstnanců, účast na veletrzích a snižování nákladů.
Takové výdaje nepředstavují investice.
Opatření 30 je na druhé straně zárukou za půjčku, která mohla být použita na investice, ačkoli Německo toto hledisko nikdy neuplatnilo.
(179) Komise výslovně a formálně vyzvala Německo, aby poskytlo popis investic, které byly nebo mají být uskutečněny.
Pro ověření otázky, zda byla počáteční investice uskutečněna, Německo předložilo pouze investiční plány popsané v tabulkách 7 a 9.
Německo neposkytlo žádný popis údajného investičního projektu.
Podle těchto plánů byly opatřeny stroje a uskutečněny investice do stávajících zařízení.
Jelikož nebylo podáno žádné další vysvětlení, Komise nemůže učinit závěr, že tyto investice souvisí s rozšiřováním provozovny nebo s provedením podstatné změny výrobku nebo výrobního postupu.
(180) I kdyby tomu tak bylo, nemůže se Komise kromě toho v této souvislosti opřít o žádné informace.
Nelze tedy určit celkové náklady způsobilé pro podporu.
Proto není možné zjistit, zda je dodržena maximální přípustná výše podpory ve výši 35 % se zřetelem na kumulaci s ostatními investičními podporami krytými schválenými režimy podpor (opatření 28, 29 a část opatření 33).
(181) Aby bylo zajištěno, že produktivní investice jsou rentabilní a dobře vložené, musí kromě toho podle bodu 4.2 regionálních pokynů činit příspěvek příjemce podpory k jejich financování nejméně 25 %.
Tento minimální příspěvek nesmí obsahovat žádnou podporu.
Není tomu tak například tehdy, když se jedná o půjčku s výhodným úrokem nebo státem zaručenou půjčku, která obsahuje prvky státní podpory.
(182) Komise výslovně a formálně vyzvala Německo k podání informací o každém příspěvku, který investor poskytl nebo má poskytnout.
Podle dostupných údajů převedl investor dne 30. března 1998 veřejné půjčky na půjčky za tržních podmínek.
Je však pochybné, zda je možné hodnotit tyto půjčky jako soukromý příspěvek bez jakékoli podpory, jelikož souvisí s dříve poskytnutými opatřeními podpory.
Navíc byly také tyto půjčky za tržních podmínek kryty devadesátiprocentní státní zárukou.
Vlastní příspěvek k investicím uskutečněným údajně v letech 1997 až 1998 činil podle tabulky 8 celkem 2,406 mil.
DEM. Nebylo však podáno žádné vysvětlení k původu tohoto příspěvku.
Neexistuje-li takové vysvětlení, nemůže Komise učinit závěr, že příspěvek příjemce podpory činil nejméně 25 % celkových investičních nákladů.
(183) Tato opatření také nelze pokládat za provozní podpory slučitelné se společným trhem, neboť nejsou splněny podmínky stanovené v regionálních pokynech.
Podle těchto podmínek mohou být poskytnuty takové podpory tehdy, jsou-li odůvodněné z hlediska jejich příspěvku k regionálnímu rozvoji a jejich charakteru a je-li jejich výše přiměřená nevýhodám, které je třeba vyrovnat.
Německo žádný z těchto bodů nedoložilo.
Německo navíc nedoložilo, že podpora je časově omezená a sestupně odstupňovaná.
(184) Souhrnem lze říci, že Komise nemůže učinit závěr, že údajné investice, které uskutečnil podnik Kahla od roku 1997, představují způsobilé investice ve smyslu pokynů pro státní podpory s regionálním zaměřením.
Mimoto neexistuje žádný důkaz, že 25 % celkových nákladů neobsahovalo žádnou podporu, a že bylo kryto příjemcem podpory.
Komise tedy nemůže učinit závěr, že podpora měla kladné účinky na region nebo na trh.
Proto Komise nemůže konstatovat, že podpory mohou být hodnoceny jako slučitelné se společným trhem ve smyslu regionálních pokynů.
ZÁVĚR
(185) Komise konstatuje, že Německo poskytlo podporu v rozporu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES. Na základě dostupných informací nemůže Komise učinit závěr, že podpory ad hoc poskytnuté podnikům Kahla I a Kahla II lze považovat za slučitelné se společným trhem.
(186) Podle článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 [66] musí být podpory neslučitelné se společným trhem vráceny, pokud požadavek na vrácení podpory není v rozporu s některou zásadou práva Společenství.
Podle názoru Komise tomu tak není. Zejména skutečnosti tohoto případu nenaznačují, že příjemce by mohl uplatňovat oprávněná očekávání.
(187) Proto musí být požadováno vrácení všech protiprávních a neslučitelných podpor, které byly poskytnuty podnikům Kahla I a Kahla II.
Co se týče opatření podpory, která již byla splacena, mělo by být přesto požadováno vrácení v míře, v jaké je splacená částka nižší než dlužná částka s úroky při platné referenční úrokové sazbě pro regionální podpory.
(188) Podpora, kterou je třeba požadovat zpět, musí zahrnovat úroky od data, od kterého byla podpora příjemci k dispozici, až do data vrácení.
Úroky musí být vypočteny na základě referenční úrokové sazby používané pro výpočet dotačního ekvivalentu regionálních podpor -
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Státní podpora poskytnutá Německem ve prospěch podniku Kahla Porzellan GmbH podle opatření 8: Výnosy z užívání pozemků podniku, které měly být použity na splácení úvěrů zaručených THA, je neslučitelná se společným trhem.
2. Se společným trhem jsou neslučitelné následující státní podpory, které poskytlo Německo podniku Kahla/Thüringen Porzellan GmbH:
a) Opatření 11: Kapitálová účast TIB;
b) Opatření 12: Podílová půjčka od TIB;
c) Opatření 13, 14, 23 a 30: Devadesátiprocentní záruky spolkové země Durynsko;
d) Opatření 15: Grant od spolkové země Durynsko;
e) Opatření 16: Půjčka na základní kapitál od státní banky;
f) Opatření 21: Půjčka od státní banky;
g) Opatření 26: Granty na podporu zaměstnanosti;
h) Opatření 27: Opatření pro začlenění zaměstnanců, na účast na veletrzích a na reklamu.
i) Opatření 32: Opatření na výzkum a vývoj, na začlenění zaměstnanců, účast na veletrzích a na snižování nákladů.
Článek 2
1. Německo učiní všechna nezbytná opatření k tomu, aby od příjemce získalo zpět protiprávně poskytnuté podpory uvedené v článku 1.
Jestliže byly tyto podpory již splaceny, bude požadováno vrácení do té míry, v jaké je splacená částka nižší než částka s úroky vypočtená na základě referenční úrokové sazby platné v době poskytnutí podpor pro regionální podpory.
2. Vrácení podpor bude vyžádáno neprodleně a v souladu s vnitrostátními postupy, pokud umožňují okamžitý a účinný výkon rozhodnutí.
Podpora, která bude požadována zpět, bude zahrnovat úroky od data, kdy byla protiprávní podpora příjemci k dispozici, až do jejího skutečného vrácení.
Úroky se vypočítají na základě referenční úrokové sazby používané pro výpočet dotačního ekvivalentu regionálních podpor.
Článek 3
Německo sdělí Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí opatření, která byla učiněna pro splnění rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. listopadu 2004
o režimu podpory Německa lihovarům na výrobu obilných pálenek
(oznámeno pod číslem K(2004) 3953)
Pouze německé znění je závazné
(Text s významem pro EHP)
(2006/240/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle výše uvedených ustanovení [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 22. listopadu 2000 šest německých průmyslových výrobců, kteří jsou členy svazu průmyslových lihovarů, podalo stížnost Komisi na změnu německého zákona o monopolu na lihoviny (Branntweinmonopolgesetz) ze dne 2. května 1976 zákonem o konsolidaci rozpočtu (Haushaltssanierungsgesetz) ze dne 22. prosince 1999 [2].
(2) Stěžovatelé žádali, aby bylo stanoveno, že německý zákonodárce zavedl změnou zákona o monopolu na lihoviny [3] režim, který porušuje článek 87 Smlouvy o ES, neboť zachází nerovně s průmyslovými a zemědělskými lihovary na výrobu obilných pálenek, které měly doposud bez rozdílu nárok na podporu, jelikož nyní jsou pro podporu způsobilí pouze zemědělští výrobci.
Uplatňují, že nový režim zajišťuje zemědělským lihovarům na výrobu obilných pálenek nespornou výhodu, která by měla být posouzena jako podpora neslučitelná s pravidly Společenství pro hospodářskou soutěž.
(3) Komise poprvé požádala Německo o bližší informace k namítaným změnám dne 3. ledna 2001.
Německo odpovědělo dopisem ze dne 14. února, přičemž odkázalo na skutečnost, že sporná opatření podpory byla již Komisi oznámena v roce 1976 a že nový zákon slouží pouze ke zlepšení stávající úpravy.
Komise se dne 16. března 2001 obrátila na Německo s dalšími dotazy, které pak požádalo o prodloužení lhůty. Tu Komise poskytla dopisem ze dne 9. dubna 2001.
(4) Komise obdržela odpověď Německa dne 24. dubna 2001. Své první závěry a komenáře předala Komise dne 19. listopadu.
Dopisem ze dne 19. prosince 2001 potvrdilo Německo své závěry ze dne 14. února 2001 a znovu ubezpečilo, že sporné podpory jsou v souladu s právními předpisy Společenství.
(5) Dopisem ze dne 22. února 2002 požádala Komise Německo podle čl. 17 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [4], o stanovisko a předložení vhodných návrhů, jak by mohla být legislativa týkající se podpor pro lihovary uvedena do souladu s čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Německo písemně informovalo dne 19. března Komisi, že taková opatření nepovažuje za nutná, jelikož se závěry Komise nesouhlasí. To platí zejména pro závěr, podle kterého je obilná pálenka průmyslový a nikoli zemědělský produkt.
(6) V rozhodnutí ze dne 19. června 2002 navrhla Komise Německu řadu vhodných opatření k novému znění německého zákona o podporách pro lihovary na výrobu obilné pálenky.
Dopisem ze dne 19. a 23. července 2002 sdělilo Německo Komisi, že její návrh odmítá a nezamýšlí ve stanovených lhůtách provést vhodná opatření.
(7) Komise proto u sporných opatření podpory rozhodla dne 16. října 2002 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle článku 19 nařízení (ES) č. 659/1999.
Rozhodnutí bylo zveřejněno dne 11. září 2002 v Úředním věstníku Evropské unie [5] a všechny zúčastněné strany byly vyzvány, aby předložily ke sporným opatřením své připomínky.
(8) Německo se k zahájení řízení vyjádřilo dne 12. listopadu 2002.
(9) Komise obdržela od třetích stran celkem 54 připomínek včetně stanoviska s přibližně 2000 podpisy.
Připomínky se žádostí o stanovisko byly zaslány Německu dne 7. února 2003. Dne 26. února 2003 požádalo Německo Komisi o prodloužení lhůty k odpovědi, která byla poskytnuta dne 27. února.
Odpověď Německa byla Komisi doručena dopisem ze dne 19. března 2003.
(10) Dne 5. června 2003 se na žádost Německa konalo jednání; za tím účelem předalo Německo Komisi dne 4. června 2003 přípravný dopis; dne 2. července 2003 následoval další dopis.
(11) Stěžovatelé předali Komisi dne 13. srpna 2003 před jednáním, které se konalo dne 29. srpna 2003 na jejich žádost, písemné připomínky.
(12) Dne 5. března 2004 předala Komise Německu dopis stěžovatelů ze dne 13. srpna 2003.
Německo na něj odpovědělo dopisem ze dne 5. dubna 2004.
II. POPIS DOTČENÉHO REŽIMU
A. Německý monopol na lihoviny a jeho vývoj
(13) Německý monopol na lihoviny byl zaveden zákonem ze dne 8. dubna 1922 [6] a pozměněn zákonem ze dne 2. května 1976 v důsledku judikatury Soudního dvora Evropských společenství, mj. rozsudku ze dne 17. února 1976 [7] ve věci 45/75 (Rewe-Zentrale) [8].
Nový zákon ze dne 2. května 1976 o monopolu na lihoviny zrušil politiku cenové podpory, která byla v rozporu s článkem 31 (bývalý článek 37) a nahradil ji úpravou vyrovnání cen.
(14) Dne 9. dubna 1976 oznámilo Německo Komisi reformovaný zákon o monopolu lihovin [9] podle čl. 93 odst. 3 (nyní čl. 88 odst. 3) Smlouvy o ES ve spojení s článkem 4 nařízení Rady č. 26 ze dne 4. dubna 1962 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi [10]. Článek 4 uvedeného nařízení stanoví: "Ustanovení čl. 93 odst. 1 a odst. 3 první věty Smlouvy se vztahují na podpory poskytované na produkci produktů uvedených v příloze II Smlouvy [dále jen příloha I Smlouvy o ES; zdůrazněno Komisí] nebo na obchod s nimi" [11]. V důsledku toho mají členské státy jednoduchou oznamovací povinnost bez nutnosti schválení Komisí.
(15) Ve svém oznámení Německo odkázalo Komisi na skutečnost, že bude nadále plnit svoji zákonnou povinnost vykupovat produkci tuzemských výrobců pálenek za cenu kryjící náklady.
(16) V oznámení v roce 1976 nebyl rozlišen druh produktů, tedy neutrální alkohol a aromatizovaný alkohol, jako je např. obilná pálenka.
Komise se tehdy k textu oznámení nevyjádřila.
(17) Po změně zákona v roce 1976 sestával monopol z výkupu a uvádění alkoholu na trh Spolkovou správou monopolu lihovin ("BfB" Bundesmonopolverwaltung für Branntwein) podřízenou ministerstvu financí.
BfB nakupuje alkohol za zákonem zaručené ceny, rektifikuje jej [12] a prodává za tržní ceny.
Z tohoto postupu je vyňata obilná pálenka.
(18) U obilné pálenky byla obdobná úloha, avšak jen pro její výkup a uvádění na trh, svěřena zákonem ze dne 2. května 1976 společnosti Deutsche Kornbranntwein-Vermarktung GmbH ("DKV") [13], která byla založena dne 14. června 1930.
Zákonem z roku 1976 získala DKV výlučné právo k převzetí největší části domácí produkce obilné pálenky za zákonem zaručené ceny, které kryjí náklady jak průmyslových tak zemědělských producentů [14], a k uvádění na trh obilných pálenek za tržní ceny po případné přeměně a/nebo rektifikaci.
Až do roku 2000 uvedla 80 % obilné pálenky vyprodukované v Německu na trh DKV a zbylých 20 % samotné lihovary [15].
(19) DKV se jako protiplnění za výkon zákonné povinnosti, která na ni byla přenesena podle § 82 zákona o monopolu na lihoviny, poskytuje odměna, která se kvůli chybějící tržní ceně určuje podle hlavních zásad pro určování cen u veřejných zakázek na základě vlastních nákladů.
(20) Němečtí producenti obilných pálenek, kteří mají nárok na podporu, mají vůči DKV dodávkovou povinnost ve výši, která odpovídá jejich právům destilace, jež každoročně stanoví státní orgány.
Mohou také produkovat větší množství alkoholu, avšak bez zaručené ceny.
Zemědělské lihovary mají (na rozdíl od průmyslových lihovarů, ze zjevných důvodů) zákonnou povinnost zpracovat suroviny (zrno), které samy vyprodukovaly, a dále ve svém zemědělském podniku znovu využít vedlejší produkty vzniklé při destilaci, tj. například výpalky vzniklé při destilaci použít jako krmivo pro dobytek a kejdu využít jako hnojivo.
(21) Některé lihovary/někteří producenti však také využívají a uvádějí na trh celou svou produkci nebo její část sami, aniž by využily DKV.
V takovém případě obdrží od DKV v rámci jim přidělených práv destilace protihodnotu nákladů na rektifikaci, skladování a uvádění na trh, které DKV ušetřilo.
Tito producenti mají proto finančně stejné postavení s producenty, kteří dodávají svoji produkci DKV.
(22) Zákonem HSanG byly provedeny změny monopolu s cílem podpory omezit.
V první řadě byl omezen okruh příjemců podpory a částečně nově upraven systém přidělování podpor.
Po vstupu v platnost HSanG využívají plně původní režim výlučně zemědělské lihovary, jelikož práva na destilaci pro průmyslové lihovary na provozní roky 2000/2001 až 2005/2006 byla podle § 40 odst. 5 pozměněného zákona o monopolu na lihoviny stanovena na 50 % obvyklých práv na destilaci [16].
Po uplynutí zákonem stanovené přechodné doby 2005/2006 budou mít nárok na podporu již jen zemědělské lihovary.
(23) Průmyslové lihovary, které se již nemohou podle § 58a zákona o monopolu na lihoviny pozměněného HSanG po uplynutí provozního roku 2006/2007, tj. po 30. září 2006, účastnit monopolu, však mohou dobrovolně vystoupit z monopolu již od roku 2001.
K vyrovnání nevyhnutelných ztrát průmyslových lihovarů zákonodárce stanovil, že lihovary, které vystoupí z monopolu předčasně, obdrží vyrovnávací platby.
Z tohoto důvodu se velký počet průmyslových lihovarů rozhodl pro předčasné vystoupení z monopolu.
(24) Z důvodů rovného zacházení mohou podle zákona na žádost vystoupit z monopolu i zemědělské lihovary; v takovém případě obdrží stejné vyrovnávací platby jako průmyslové lihovary.
(25) DKV bude úkol, který byl na něj přenesen zákonem ze dne 2. května 1976, plnit až do 30. září 2006; poté by mohla jeho úkol převzít společnost BfB.
B. Popis sporných podpor
Vyrovnání výrobních nákladů
(26) Odstranění monopolu na lihoviny ve druhé polovině 70. let a otevření trhu vedly bezodkladně ke zřetelnému zvýšení německých dovozů lihovin a zároveň k výraznému poklesu prodejní ceny lihovin, aniž by se tento cenový pokles projevil také u výrobců.
(27) Monopol se přizpůsobil (prostřednictvím DKV a BfB) novým tržním podmínkám a snížil své vlastní prodejní ceny na konkurenceschopnou úroveň.
Prodejní cena alkoholu se tak snížila průměrně z 333 DEM/hl v roce 1976 na 115 DEM/hl v období let 1999/2000.
(28) V roce 1999/2000 činila zákonem stanovená výkupní cena, kterou měl DKV hradit lihovarům, 263 DEM za hektolitr alkoholu (oproti 296 DEM/hl, které platí BfB výrobcům ostatních destilátů).
Výkupní cena se vypočítává tak, aby byly pokryty náklady výrobců.
Referenční náklady tvoří průměrné výrobní náklady svědomitého výrobce na hektolitr alkoholu.
Ve stejném období obnášela prodejní cena obilné pálenky hrazená DKV 157 DEM/hl alkoholu (oproti 93 DM/hl za neutrální alkohol).
(29) Vyrovnávací režim má proto prokazatelně za cíl zmírnit důsledky chybějící částky, která se dotýká monopolu na distribuci lihovin a tím i DKV.
Podle údajů poskytnutých Německem činily dotace poskytnuté lihovarům v období od 1. října 1999 až do 30. září 2000 36,6 milionů DEM (18,7 milionů EUR).
(30) Rozdíl mezi výkupní a prodejní cenou na trhu (tržní cena) představuje jednoznačně podporu.
Tuto skutečnost Německo nepopírá.
Vyrovnávací částky při předčasném vystoupení z monopolu
(31) Režim stanovený v § 58a zákona o monopolu na lihoviny má lihovarům usnadnit vystoupení z monopolu.
Jak je již uvedeno výše (viz bod odůvodnění 22), lihovary, které jsou ochotné vystoupit předčasně z monopolu, budou do září 2006 dostávat jako protiplnění a namísto provozní podpory k vyrovnání výrobních nákladů klesající vyrovnávací částky, které jsou vypláceny vždy v prvních čtyřech měsících provozního roku.
Vyrovnávací částky umožňují výrobcům, kteří to přes vystoupení z monopolu chtějí, být nadále činní na tzv. "volném" trhu s obilnými pálenkami [17].
Jedná se proto o přesměrování již dříve existujících podpor, které mohou výrobci podle přání využít.
(32) Je třeba připomenout, že téměř všechny průmyslové a také několik zemědělských lihovarů zvolilo tuto alternativu.
Financování podpory
(33) Schodek plynoucí z rozdílu mezi výkupní cenou a prodejem produktů za tržní ceny v Německu kryjí prostředky spolkového rozpočtu.
Jako protiopatření byla proto zvýšena daň z alkoholu.
Jedná se o spotřební daň, která se ukládá jak na domácí, tak na dovážený alkohol.
Trh v číslech
(34) Na konci provozního roku 1999/2000 (před zavedením zákona) působilo 68 průmyslových a 409 zemědělských lihovarů, které produkovaly celkem 253000 hektolitrů obilné pálenky.
Ke dni 1. října 2001 působilo na trhu bezprostředně po reformě již jen 11 průmyslových lihovarů s celkovou produkcí 5000 hektolitrů.
Počet zemědělských lihovarů se snížil na 340 s celkovou produkcí 142000 hektolitrů.
(35) 57 průmyslových lihovarů, které z monopolu vystoupily předčasně, obdrželo na konci obchodního roku 2001/2002 vyrovnávací částky v celkové výši 5,9 milionů EUR, 6 zemědělských lihovarů obdrželo 0,6 milionů EUR.
47 lihovarů, které svoji produkci uvádějí na trh samy (celkem 5400 hektolitrů obilné pálenky), obdrželo za tímto účelem podpory ve výši 315000 EUR.
Konečně DKV obdžela v obchodním roce 2001/2002 dotaci ve výši 6,6 milionů EUR.
C. Připomínky třetích stran
(36) Po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení došlo Komisi 54 stanovisek od třetích stran, mezi nimi fyzických osob, podniků, svazů a profesních sdružení.
Převažující větina (47) odmítá opatření navržená Komisí, která tvoří výchozí bod pro toto řízení; tři stanoviska byla částečně kladná a čtyři zcela.
(37) Čtyři kladná stanoviska předložili zástupci lihovarnického průmyslu.
Ti jsou dokonce toho názoru, že Komise nešla ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dostatečně daleko, a že německý monopol na lihoviny musí být zásadně reformován.
Zemědělští producenti
(38) Všech 35 zemědělských lihovarů zastává vůči stanovisku Komise odmítavý postoj.
U většiny z nich se jedná o malé rodinné zemědělské podniky.
Všechny popírají názor Komise, podle kterého je obilná pálenka průmyslovým výrobkem.
Podle jejich názoru se jednoznačně jedná o zemědělský produkt.
Kritizují také pojem "obilná pálenka" ("Kornbranntwein"), který Komise používá; vhodnější název pro produkt dodávaný DKV by podle nich byl "surový alkohol" nebo také "obilný surový alkohol".
Alkohol dodávaný DKV není produktem hotovým ke spotřebě, nýbrž musí být ještě dále zpracován nebo rektifikován.
Částečně také argumentují, že postavení zemědělských výrobců nelze srovnat s průmyslovými podniky, jelikož nepodléhají stejným povinnostem.
V této souvislosti jsou podrobně popsány různé stupně procesu výroby obilné pálenky, který vychází ze systému recyklace (pěstování obilí, lihovar, využití výpalků jako krmivo pro dobytek, využití kejdy jako hnojiva k pěstování obilí), a který vyžaduje přísně ekologické způsoby postupu.
Zemědělské lihovary se proto domnívají, že se v jejich případě musí nadále uplatňovat ustanovení Smlouvy o ES, která se vztahují na zemědělské produkty a že by byly nevyhnutelně znevýhodněny vůči zemědělským podnikům, které dodávají svůj alkohol BfB, pokud by se na ně místo toho vztahovala přísná pravidla na ochranu hospodářské soutěže Smlouvy o ES.
Konec monopolu ode dne 1. ledna 2004 by byl pro ně zajisté zhoubný, neboť řada z nich provedla investice, na které by poté již nestačila.
Kromě toho byl lihovar v některých případech jádrem zemědělského podniku a pokud bude zastavena jeho činnost, bude hrozit zánik celého podniku.
Sdružení zastupující zemědělské lihovary, které samy uvádějí na trh obilné pálenky, posuzuje obilnou pálenku také jako zemědělský produkt a domnívá se, že Komise by tento názor měla akceptovat.
V mnoha stanoviscích je konečně zastáván i názor, že opatření podpory nemohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy, jelikož obilná pálenka je alkohol, který lze vyrábět pouze v německém jazykovém prostoru.
Stěžovatel a průmyslové lihovary
(39) Sdružení průmyslových lihovarů kritizuje zahájení řízení, jelikož se v něm navrhuje zrušení veškerých podpor jakéhokoli druhu, jak pro zemědělské, tak průmyslové lihovary.
Sdružení dalo podnět k řízení, lituje však, že Komise zpochybňuje vyrovnávací částky pro průmyslové lihovary, které byly zamýšleny jako stimul pro předčasné vystoupení z monopolu.
Podle názoru stěžovatele nepředstavují vyrovnávací částky státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Spíše se jedná o protihodnotu práv na destilaci, kterých se budou muset na rozdíl od zemědělských lihovarů vzdát.
Schválení vyrovnávacích částek stanovených v HSanG se vyžaduje už jen z důvodů ochrany důvěry a je zároveň nezbytné, aby byla do konce uplynutí přechodné lhůty poskytnuta dotčeným lihovarům možnost přeměnit svoji činnost za hospodářsky přijatelných podmínek, zvláště když částky nebyly tak vysoké jako ztráty způsobené novým zákonem.
Kromě toho nebude obchod mezi členskými státy platbami ovlivněn, neboť nedochází k narušení hospodářské soutěže, jelikož všichni členové sdružení zastavili produkci obilné pálenky z toho důvodu, že bylo nemožné udržet se na dotovaném trhu, aniž by sami obdrželi dotace.
Stěžovatel trvá na svém názoru, že podpory pro zemědělské lihovary jsou z důvodu nerovného zacházení protiprávní.
Tři průmyslové lihovary se přímo ozvaly s požadavkem, aby byla zachována ustanovení HSanG o platbě vyrovnávacích částek jako protihodnoty za předčasné vystoupení z monopolu.
Ostatní stanoviska
(40) Ostatní stanoviska včetně stanoviska znalce, který uvádí, že se účastnil prací na přípravě nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 ze dne 29. května 1989, kterým se stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin [18], nebo stanoviska sdružení spotřebitelů, které sebralo 2000 podpisů, odmítají důrazně stanovisko zastávané Komisí při zahájení řízení, přičemž používají většinou shodné argumenty jako zemědělské lihovary a zejména zdůrazňují, že obilná pálenka musí být nadále posuzována jako zemědělský produkt a že Komise nesmí zpochybňovat tradiční způsoby výroby tohoto produktu.
DKV uplatňuje, aby Komise, pokud bude ve svém konečném rozhodnutí trvat na jí navrhovaných vhodných účelných opatřeních, dbala při stanovení lhůty pro jejich provedení na zásadu proporcionality a prodloužila přechodnou lhůtu na období po 1. lednu 2004, aby měly dotčené podniky příležitost změnit jejich činnost.
D. Připomínky Německa
(41) Německo nepopírá, že systém náhrad výrobních nákladů poskytovaných prostřednictvím DKV má charakter provozní podpory.
Zastává však názor, že by se na obilnou pálenku měla použít ustanovení Smlouvy o ES vztahující se na zemědělské produkty, a že by jí Komise neměla posuzovat jako průmyslový výrobek.
Nesdílí názor Komise, podle kterého obilný destilát vyrobený v rámci monopolu není zemědělským produktem, který spadá pod zastřešující pojem ethanol, nýbrž lihovinou označovanou jako pálenka, a je proto průmyslovým produktem.
Své stanovisko odůvodňuje skutečností, že znění přílohy I Smlouvy o ES je jednoznačné, a že obsah textu Smlouvy o ES nelze zpochybnit předpisem sekundárního práva, jakým je nařízení (EHS) č. 1576/89.
(42) Na podporu svých argumentů Německo uvádí, že Soudní dvůr potvrzením nediskriminačního charakteru daně z alkoholu v několika rozsudcích (mimo jiné v rozsudku ze dne 13. března 1979 ve věci 91/78, (Hansen GmbH& Co/Hauptzollamt Flensburg [19] a ze dne 15. ledna 1985 ve věci 253/83, (Sektkellerei C.A Kupferberg v Hauptzollamt Mainz)) [20] uznal slučitelnost této daně s ustanoveními článků 37 a 95 (nyní články 31 a 90) [21] a tím nepřímo také s články 87 a 88 Smlouvy o ES.
(43) Pokud jde o vyrovnávací částky pro lihovary, které se rozhodly předčasně vystoupit z monopolu, uvádí Německo, poté, co objasnilo, že u práv na destilaci nejde oproti tvrzení stěžovatele o majetkovou hodnotu, ale že se kvůli dlouhodobému zapojení lihovarů v monopolu s lihovinami jedná o nezbytné podněty.
Kromě toho mají zemědělské lihovary z důvodů rovného zacházení rovněž možnost vystoupit z monopolu, a to za stejných podmínek jako průmyslové lihovary.
(44) Německo upozorňuje, že pokud Komise setrvá na svém posouzení, a to jak v případě provozních podpor pro lihovary setrvávající v monopolu, tak v případě vyrovnávacích částek jako protiplnění za předčasné vystoupení z monopolu, bude z důvodu tradičního zapojení producentů obilných pálenek do monopolu, a s tím spojené ochrany důvěry, nezbytná víceletá přechodná lhůta.
Tuto dobu potřebují lihovary, ať již jde o průmyslové podniky nebo jsou součástí zemědělského podniku, k přizpůsobení svých výrobních struktur volnému trhu nebo k přeměně svého podniku na jiné druhy výrobní činnosti.
Německo proto navrhlo přechodnou lhůtu až do 30. září 2006.
Předložilo Komisi konkrétní důvody, proč by měla být původní přechodná lhůta stanovená Komisí v rámci vhodných opatření na 1. ledna 2004 prodloužena alespoň do provozního roku 2005/2006.
Jakékoli jiné rozhodnutí by mělo za následek uzavření mnoha průmyslových a zemědělských lihovarů a ztrátu mnoha pracovních míst.
(45) Německo popírá tvrzení stěžovatele, podle kterého HSanG ze dne 22. prosince 1999 vedl k diskriminaci průmyslových lihovarů na výrobu obilných destilátů, jelikož se omezuje na přeměnu monopolu prostřednictvím minimálního snížení počtu příjemců podpory v přechodné lhůtě šesti let a odpovídajícího finančního vyrovnání, které bude stejným dílem vypláceno průmyslovým i zemědělským lihovarům.
III. PRÁVNÍ POSOUZENÍ
A. Použitelnost pravidel hospodářské soutěže
Na obilnou pálenku se nevztahuje příloha I Smlouvy o ES
(46) Výše bylo uvedeno, že zpracování obilné pálenky bylo organizačně odděleno od ostatních alkoholických výrobků zemědělského původu, na které se vztahuje monopol (viz odst.
16–24).
V roce 1930 byla zvláště pro tento produkt v rámci monopolu na lihoviny založena DKV, organizace s právní subjektivitou.
Zákonem ze dne 2. května 1976 Německo znovu potvrdilo zvláštní úpravu pro obilnou pálenku zachováním spoluexistence dvou různých institucí organizace trhu – BfB a DKV.
(47) Většina základních alkoholických výrobků (destilátů) dodávaná BfB je jasně určena k výrobě neutrálního alkoholu, který není určen ke spotřebě, zatímco destiláty dodávané DKV (Německem označované jako "jemný obilný destilát") se vyznačují svými aromatickými vlastnostmi, a jsou proto vhodné k lidské spotřebě.
(48) Toto rozlišování vychází hlavně ze stavu, v jakém je hlavní produkce z lihovarů dodávána oběma organizacím, které je uvádějí na trh, a z kvality produktu uváděného na trh po přeměně a/nebo rektifikaci oběma organizacemi.
(49) BfB vykupuje převážně surový alkohol (m.j. na bázi ovoce, brambor, melasy, obilí), který po rektifikaci a/nebo přeměně prodává jako neutrální alkohol.
(50) DKV vykupuje destilát – "jemný obilný destilát" –, který se již považuje za lihovinu ve smyslu nařízení (EHS) č. 1576/89.
Rektifikace destilátu prováděná DKV spočívá zejména ve standardizaci obsahu alkoholu obsaženého v konečném produktu (32 % u produktu označovaného jako "Korn" a 37,5 % u produktu označovaného jako "Kornbrand").
(51) V příloze I Smlouvy o ES ve znění nařízení Rady č. 7a ze dne 18. prosince 1959 o přijetí některých výrobků na seznam přílohy II Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství [22] se jedná o "Ethylalkohol denaturovaný či nedenaturovaný, o jakémkoli obsahu alkoholu, získávaný ze zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, vyjma destilátů, likérů a jiných lihových nápojů a složených lihových přípravků (tzv. koncentrované extrakty) pro výrobu alkoholických nápojů".
Tento text lze vykládat pomocí položek ex22.08 a 22.09 (nyní 22.07 a 22.08) celního sazebníku, ve kterém je definován ethylalkohol, destiláty, likéry a jiné alkoholické nápoje.
(52) Ve vysvětlivkách k celnímu sazebníku je pálenka, na kterou se nevztahuje Příloha I, definována jako: "(…) který (bez přidání aromatických látek) se získává destilací vykvašených přírodních tekutin jako víno, jablečné víno anebo z vykvašených plodů, vykvašených lihovarských výpalků, obilí nebo podobných vykvašených rostlinných výrobků; vyznačuje se zvláštní chutí a zvláštním aroma; to je způsobeno obsahem sekundárních složek (estery, aldehydy, kyseliny, vyšší alkoholy atd.), které závisí na druhu výchozích látek použitých k destilaci. "
(53) Položka zahrnuje také "ethylalkohol, nedenaturovaný s obsahem alkoholu nižším než 80 % […]".
Vysvětlivky k tomuto výrobku uvádějí:" ...bez ohledu na to, zda je určený ke spotřebě nebo pro technické účely; odlišuje se od výrobků uvedených pod písmenem A [např. pálenka], i když je určen ke spotřebě, tím, že neobsahuje složky dodávající aroma."
(54) Obilná pálenka je tedy pálenka, která se vyznačuje přítomností aromatických složek, a nelze ji proto považovat za ethylalkohol.
O tom svědčí také bod C písmeno 4 vysvětlivek k položce ex22.09 (nyní 22.08, bod C, písmeno 2); ve kterém se zdůrazňuje, že do této položky náleží kromě ethylalkoholu také "whisky a jiné destiláty z destilace vykvašené zápary (ječmenné, ovesné, žitné, pšeničné, kukuřičné zápary atd.)".
(55) Ve svých odpovědích Komisi Německo zaměňuje obilný alkohol, který lze považovat podle výše uvedených podmínek za ethylalkohol (viz bod odůvodnění 53), s lihovinou obilná pálenka.
Ze znění zákona o monopolu na lihoviny ve znění HSanG ze dne 22. prosince 1999 lze usuzovat, že německý zákonodárce skutečně přistupuje k obilnému alkoholu a obilné pálence odlišně, neboť se jedná o různé produkty.
(56) V důsledku toho Komise trvá na svém názoru, že se jedná o odlišné produkty; první z nich je určen k výrobě neutrálního alkoholu, zatímco druhý, o kterém se jedná v tomto řízení, obsahuje prvky, které mu dodávají aroma a chuť.
(57) Ustanovení čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1576/89 se stanoví, že se tímto nařízením stanoví obecná pravidla pro definici, označování a obchodní úpravu lihovin.
1 odst. 4 uvedeného nařízení jsou uvedeny různé kategorie lihovin.
Pod písmenem c) je "obilný destilát" definován jako
"1. lihovina vyrobená destilací zkvašené obilné zápary mající organoleptické vlastnosti použité suroviny
Označení "obilný destilát" může být nahrazeno označením Korn nebo Kornbrand v případě nápoje vyráběného v Německu a v regionech Společenství, ve kterých je němčina jedním z úředních jazyků, za předpokladu, že tento nápoj je v těchto regionech tradičně vyráběn a pokud se tam obilný destilát získává bez jakýchkoli přídatných látek
- buď výhradně destilací zkvašené zápary celých zrn pšenice, ječmene, ovsa, žita nebo pohanky se všemi jejich částmi,
- nebo redestilací destilátu získaného podle prvního pododstavce
2. Obilný destilát označený "obilná pálenka" musí být získán destilací ne méně než 95 % objemových zkvašené obilné zápary a musí mít organoleptické vlastnosti použité suroviny."
(59) V předloženém případě dodávají výrobci obilných destilátů DKV produkt získaný postupem popsaným v nařízení (EHS) č. 1576/89 (jemný obilný destilát), který následně DKV rektifikuje a/nebo přemění tak, aby mohl být uveden na trh.
(60) Německo se domnívá, že by Komise neměla z tohoto textu vycházet, neboť ten pouze stanoví pravidla pro prodej lihovin v zájmu ochrany spotřebitele.
Komise nepopírá, že toto je účel nařízení, nevylučuje však ani, že text lze použít pro účely popisu a definice obilné pálenky (Kornbranntwein) jako lihoviny, která jako taková přímo podléhá pravidlům hospodářské soutěže.
Proto se domnívá, aniž by k tomu chtěla vydat konečný závěr, že tato část textu sekundárního práva podporuje její názor, pokud jde o klasifikaci sporného produktu.
(61) Německo poukazuje v jednom ze svých sdělení Komisi na to, že znění Přílohy I Smlouvy o ES je v jednotlivých jazykových verzích odlišné.
Slovo "pálenka" chybí v anglické a nizozemské jazykové verzi; v nich je uveden pouze "likér" a "lihoviny".
Komise k tomu poznamenává, že německá a ostatní jazykové verze jsou, co se této věci týče, jasné a že "pálenka" je v nich nepochybně zmíněna.
Jazykové verze, které, jako anglická a nizozemská, výslovně nevylučují pálenku, musí být vykládány a používány ve světle ostatních jazykových verzí a lze jim rozumět pouze tak, že pálenka patří k ostatním alkoholickým nápojům, které jsou také vyloučeny z oblasti působnosti Přílohy I.
(62) V rámci fungování a dalšího rozvoje společného trhu se zemědělskými produkty přijala Rada dne 8. dubna 2003 nařízení Rady (ES) č. 670/2003, kterým se stanoví zvláštní opatření týkající se trhu s ethanolem zemědělského původu [23].
Tímto nařízením má být poprvé vytvořena společná organizace trhu s alkoholem zemědělského původu.
(63) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise použila k podpoře svých argumentů několik bodů tohoto nařízení, které bylo tehdy ještě ve stadiu přípravy.
Mohlo by být zajímavé vzít si k případné podpoře názoru Komise, podle kterého je obilná pálenka průmyslovým produktem, přípravné práce k tomuto právnímu předpisu, tak i konečné znění nařízení.
Lihoviny ve smyslu nařízení (EHS) č. 1576/89 byly v první předloze článku 1 výslovně vyloučeny z jeho oblasti působnosti.
V konečné verzi nařízení jsou dotčené zemědělské produkty definovány s odkazem na Přílohu I Smlouvy o ES.
V položkách celního sazebníku zmíněných v článku 1, pro která platí nařízení, není uveden destilát ve formě obilné pálenky, nýbrž pouze nedenaturovaný a denaturovaný ethylalkohol a denaturovaný destilát.
(64) Komise proto dochází k závěru, že obilná pálenka je lihovina vyňatá z přílohy I Smlouvy o ES, a proto se na ní vztahují pravidla hospodářské soutěže Společenství.
B. Sporná opatření by se měla hodnotit jako existující podpory ve smyslu článku 87 odst. 1 smlouvy o ES
(65) Komise dokázala, že obilná pálenka je průmyslový produkt, na který se použijí články 87 a 88 Smlouvy o ES.
(66) Článek 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanoví, že "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak".
Krytí výrobních nákladů
(67) Sporná opatření poskytují výhodu producentům obilné pálenky, jelikož jim zaručují krytí výrobních nákladů v rámci jim propůjčených práv na destilaci nezávisle na ceně, kterou bude produkt nakonec mít na německém trhu.
Je třeba připomenout, že obilná pálenka byla vykupována DKV v letech 1999/2000 za cenu 263 DEM/hl a poté uváděna na trh za cenu 157 DM/hl, což v dotčeném období odpovídá podpoře ve výši 36,6 milionů DEM (18,7 milionů EUR).
Němečtí producenti obilné pálenky tak mohou prodávat svoji produkci za finančních podmínek, které jsou podstatně výhodnější než podmínky, které by platily, kdyby museli svou produkci prodávat za běžných tržních podmínek – tj. bez značných dotací monopolu.
(68) V případech, kdy DKV není sama zapojena do výrobního procesu obilné pálenky, získávají dotčení producenti podle svých práv na destilaci odškodnění ve výši nákladů, které DKV ušetřila za rektifikaci, uvedení na trh, skladování atd. obilné pálenky.
(69) Díky těmto podporám mohou němečtí výrobci část své produkce obilné pálenky, na kterou se nevztahují práva na destilaci a kterou mohou uvádět na trh přímo, prodávat za ceny, které by nemohli požadovat, pokud by, díky monopolu, nezískali za zbylou produkci dodanou DKV nadměrnou výkupní cenu.
(70) Toto zvýhodnění se projevuje v obvyklých výrobních nákladech a nákladech na uvádění na trh, tj. provozních nákladech daného podniku.
Vyrovnávací částky
(71) Výrobci rovněž čerpají výhody z vyrovnávacích částek, které jim jsou poskytovány namísto náhrady výrobních nákladů, pokud předčasně vystoupí z monopolu, aby se mohli případně prosadit na "volném" trhu s obilnými pálenkami.
Poskytnuté finanční prostředky nahrazují dotace na výrobu a uvádění na trh určitého produktu, odpovídají však ve své podstatě dotacím.
Není důležité, že vyrovnávací částky mohou být použity také pro jiné účely než pro setrvání na "volném" trhu s obilnými pálenkami, např. k uzavření nebo restrukturalizaci lihovarů.
(72) HSanG, kterým má být rozsah dotací v rámci monopolu na lihoviny celkově snížen, je zjevně určen k vytvoření vyvážené přechodné úpravy, která bude zohledňovat potřeby všech výrobců podle jejich zvláštností a stanovených cílů.
V této souvislosti je třeba upozornit na to, že ne všichni výrobci mají stejné povinnosti; zemědělští výrobci musí např. při výrobě ze zákona uplatňovat ekologickou zásadu recyklace.
(73) Vyrovnávací částky nejsou vázány na investice a týkají se tak běžného provozu zvýhodněných lihovarů.
(74) Opatření jsou financována ze státních prostředků, ať již ve formě dotací výrobních nákladů nebo ve formě vyrovnávacích částek.
Schodek plynoucí z rozdílu mezi výkupní cenou a prodejem produktů za tržní cenu v Německu kryjí prostředky spolkového rozpočtu. To se týká také vyrovnávacích částek pro výrobce, kteří předčasně vystoupí z monopolu.
(75) Cílem opatření je podpora produkce obilných pálenek.
Mají tedy selektivní charakter.
(76) Opatření zcela zjevně narušují hospodářskou soutěž na společném trhu a ovlivňují obchod mezi členskými státy, jelikož němečtí výrobci soutěží s výrobci jiných členských států, kteří by mohli chtít stejný alkohol uvádět na německý trh.
Jak upozornilo více třetích stran, smí být označení obilný destilát podle citovaného nařízení (EHS) č. 1576/89 výlučně používáno "pro nápoj vyráběný v Německu a v regionech Společenství, ve kterých je němčina jedním z úředních jazyků [24], za předpokladu, že tento nápoj je v těchto regionech tradičně vyráběn…" Kromě toho obilný destilát soutěží s jinými destiláty a lihovinami z ostatních členských států.
Skutečnost, že Soudní dvůr v případech Hansen und Sektkellerei C.A. Kupferberg rozhodl, že se články 95 a 37 Smlouvy o EHS mají vykládat v tom smyslu, že nejsou v rozporu s faktickým snížením prodejní ceny destilátu prodávaného monopolní institucí, za předpokladu, že "se ani na dovezené výrobky nepoužije skutečně žádná vyšší daňová sazba než na odpovídající tuzemské výrobky", nepředjímá hodnocení státních podpor Komisí.
(77) Proto není pochybnost, že sporná opatření jsou způsobilá ovlivnit obchod mezi členskými státy.
(78) U sporných opatření se tedy jedná o státní podpory ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Jelikož mají krýt náklady na běžný provoz dotčených podniků, jedná se o provozní podpory.
(79) Po přezkoumání podkladů, které předalo Německo, stěžovatelé a zúčastněné třetí strany, Komise konstatuje, že zákonem HSanG ze dne 22. prosince 1999 byla stanovena nová úprava monopolu s lihovinami ve znění zákona ze dne 2. května 1976, tak, aby byly obecně odstraněny dotace pro výrobu obilného destilátu.
Komise dále stanoví, že Německo oznámilo opatření plynoucí ze zákona z roku 1976 na základě ustanovení platných pro zemědělské produkty v dubnu 1976, a že oznámení nebylo svého času podnětem pro další připomínky.
(80) Komise ve svém rozhodnutí doporučila Německu, aby přijalo vhodná opatření podle čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES a článku 18 nařízení (ES) č. 659/1999, poté, co dospěla k závěru, že obilný destilát je třeba považovat za průmyslový výrobek a že dotčená opatření představují existující podpory, které již nejsou slučitelné se společným trhem, proti čemuž však Německo vzneslo námitku.
(81) Státní podpory vyplývající ze zákona o monopolu na lihoviny, včetně opatření podpory pro obilné destiláty na základě zákona ze dne 2. května 1976 Německo řádně oznámilo, aniž by Komise v dané době vyjádřila výhrady, pokud jde o jejich slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže.
Německo svého času Komisi informovalo, že zamýšlí opatření provést.
Proto se jedná o existující státní podpory ve smyslu článku 1 písm. b) bod iii) nařízení (ES) č. 659/1999.
(82) Ani ve svém rozhodnutí ze dne 19. června 2002 Komise neklasifikovala opatření vyplývající ze zákona ze dne 22. prosince 1999 jako nové podpory.
(83) Vlastní účel HSanG ze dne 22. prosince 1999 spočívá ve snížení okruhu příjemců a výše poskytovaných dotací.
Nemění nic na podstatě systému zavedeného zákonem ze dne 2. května 1976, podle kterého jsou náklady výrobců hrazeny bez ohledu na tržní cenu obilného destilátu.
To samé platí pro vyrovnávací částky, které se poskytují za předčasné vystoupení z monopolu a nahrazují na určitou dobu dotace.
(84) Proto nemusel být HSanG z roku 1999 před svým vstupem v platnost Komisi oznámen.
(85) Tento názor odpovídá rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 9. srpna 1994 ve věci C 44/03 ("Namur–Les assurances du crédit SA") [25].
V tomto případě se veřejný podnik rozhodl, že rozšíří své činnosti, takže státní podpora, která mu byla poskytnuta na základě právních předpisů vydaných před vstupem v platnost Smlouvy, by zvýhodnila i rozšířenou oblast činnosti. Soud rozhodl, že v takovém případě nelze zastávat názor, že se zde jedná o zavedení nebo úpravu podpory ve smyslu čl.
93 odst. 3 Smlouvy o ES, jelikož se toto rozhodnutí uplatní, aniž by došlo ke změně režimu podpory zavedené zákonem.
(86) Proto se na podpory, které byly poskytnuty na základě režimu podpory existujícího před vstupem v platnost Smlouvy, nevztahuje povinnost předchozího oznámení ani zákaz provádění podle čl. 93 odst. 3; jsou však předmětem průběžného zkoumání v souladu s odst. 1 stejného článku.
"Nelze přinutit členské státy - aniž by vznikla právní nejistota - aby oznamovaly Komisi nejen nové podpory a úpravy podpor ve vlastním smyslu, které jsou poskytovány podniku, který je příjemcem podpory podle stávajícího režimu podpory a podléhaly jejím preventivním kontrolám, ale i opatření, která se týkají činnosti tohoto podniku a mají dopad na fungování společného trhu nebo na hospodářskou soutěž."
(87) Komise se k tomuto hodnocení připojuje.
(88) Ve světle výše uvedeného zahájila Komise řízení stanovené v nařízení (ES) č. 659/1999.
a) Předběžná opatření podle nařízení (ES) č. 659/1999
(89) Pod nadpisem článku 17 nařízení (ES) č. 659/1999: "Spolupráce podle čl. 93 odst. 1 Smlouvy" je uvedeno:
"(1) Komise získá od dotyčného členského státu všechny informace nezbytné pro přezkoumání existujících režimů podpory podle čl. 88 odst. 1 Smlouvy, které proběhne ve spolupráci s členským státem.
(2) Považuje-li Komise existující režim podpory za neslučitelný nebo již neslučitelný se společným trhem, informuje dotyčný členský stát o tomto předběžném názoru a poskytne dotyčnému členskému státu možnost předložit ve lhůtě jednoho měsíce vyjádření…".
(90) Dopisem ze dne 22. února 2002 Komise řádně informovala Německo, že po přezkoumání jeho odpovědí a skutečností předložených stěžovateli dospěla k závěru, že se na sporná opatření podpory použijí pravidla hospodářské soutěže Společenství a že se nemůže dovolávat zvláštních ustanovení platných pro zemědělské produkty, neboť obilný destilát je průmyslový výrobek, který nespadá do přílohy I Smlouvy o ES.
(91) Poté co Komise stanovila, že opatření Německa ve prospěch lihovarů představují existující podpory, jejichž slučitelnost s ustanoveními Smlouvy o ES je sporná, vyzvala Německo podle článku 17 nařízení (ES) č. 659/1999, aby předložilo své vyjádření ve lhůtě šesti měsíců po obdržení dopisu ze dne 22. února 2002.
Kromě toho vyzvala Německo, aby předložilo vhodné návrhy ke změně své monopolní legislativy tak, aby byla slučitelná s ustanoveními článku 87 Smlouvy o ES.
(92) Dopisem ze dne 19. března 2002 vzneslo Německo námitky proti hodnocení Komise a znovu uvedlo, že se na obilný destilát musí vztahovat ustanovení platná pro zemědělské produkty.
b) Návrh vhodných opatření
(93) Článek 18 nařízení (ES) č. 659/1999 stanoví:
"Pokud Komise, z hlediska informací předložených členským státem podle článku 17, dospěje k názoru, že existující režim podpory není nebo již není slučitelný se společným trhem, vydá doporučení navrhující dotyčnému členskému státu vhodná opatření.
Doporučení může navrhovat zejména: a) podstatnou změnu režimu podpory nebo b) zavedení procesních požadavků nebo c) zrušení dotyčného režimu podpory."
(94) Komise ve svém rozhodnutí ze dne 19. června 2002 doporučila Německu vhodná opatření podle článku 88 odst. 1 Smlouvy o ES ve spojení s článkem 18 nařízení (ES) č. 659/1999 za účelem nápravy jednotlivých ustanovení německé legislativy pro obilné pálenky (zákon ze dne 2. května 1976 a ze dne 22. prosince 1999):
a) Zemědělské a průmyslové lihovary již nesmí dostávat provozní podpory ve formě dotací na udržení cen zaručených zákonem.
b) Nemohou již požadovat jakékoli jiné podpory jako vyrovnání za předčasné vystoupení ze systému.
c) Změny legislativy je třeba provést co možná nejdříve od začátku provozního roku 2002/2003 a musí vstoupit v platnost nejpozději k 1. lednu 2004.
d) Německo bude informovat Komisi o přijatých vhodných opatřeních prostřednictvím zprávy, která musí být předložena nejpozději na konci prvního čtvrtletí 2003.
Druhá zpráva o skutečném provádění opatření musí být Komisi předložena nejpozději do konce listopadu 2003.
C. Posouzení judikatury, kterou Německo uvedlo k odůvodnění opatření podpory
(95) Soudní dvůr Evropských společenství se vyjádřil několikrát ke slučitelnosti zákonných ustanovení německého monopolu na lihoviny s určitými ustanoveními Smlouvy o ES (srov. zejména rozsudky ve věcech Hansen a Sektkellerei C.A. Kupferberg, viz bod odůvodnění 42).
(96) Německo se ve svých odpovědích Komisi odvolává na tuto judikaturu a odvozuje z ní, že ustanovení zákona o monopolu na lihoviny ze dne 2. května 1976 byla Soudním dvorem přezkoumána a potvrzena.
V důsledku toho nemůže Komise zákon o monopolu na lihoviny (ve znění zákona ze dne 22. prosince 1999) zpochybňovat, neboť ho Soudní dvůr neshledal závadným.
(97) Je proto vhodné zabývat se podrobně podstatnými ustanoveními této judikatury.
(98) V právních věcech citovaných v této souvislosti byl Soudní dvůr požádán o rozhodnutí o předběžné otázce ve věci platnosti daňových ustanovení zavedených německým monopolem na lihoviny ve světle článků 37 a 95 (nyní články 31 a 90) Smlouvy o ES.
Soudní dvůr se při této příležitosti vyjádřil ke slučitelnosti daňových opatření vyplývajících ze zákona o monopolu na lihoviny s ustanoveními Smlouvy o ES.
(99) Ve svém rozsudku se omezil na to, aby poukázal na skutečnost, že "při provádění článků 92 a 93 je Komisi ponechán široký prostor k zásahu, zatímco článek 37 je přímo použitelný". Tím potvrdil, že Komise má na základě Smlouvy o ES oprávnění posuzovat sporná opatření z hlediska práva státních podpor.
(100) Soudní dvůr kromě toho uvádí, že společným cílem článků 92 a 93 na jedné straně a článku 37 na straně druhé je sice zabránit, aby členské státy "činností státního monopolu nebo poskytováním podpor" způsobily narušení podmínek hospodářské soutěže na společném trhu nebo znevýhodnění výrobců nebo obchodu jiných členských států, že se však jedná o ustanovení, která "mají rozdílné předpoklady pro své použití, jež jsou vlastní té formě státního opatření, kterou upravují".
Nakonec Soudní dvůr uvedl, že v tomto zvláštním případě nemusí být přezkoumáno, do jaké míry jsou ustanovení článků 92 a 93 použitelná na produkci dotčených zemědělských produktů a obchod s nimi.
(101) Z tohoto odůvodnění nelze odvodit, že Soudní dvůr zastával stanovisko, podle kterého se ustanovení o podporách ve Smlouvě o ES nepoužijí na dotace poskytované v rámci monopolu s obilnými destiláty.
(102) Německo sice uznává, že se Soudní dvůr nevyjádřil přímo k souladu monopolu s články 92 a 93, uplatňuje však, že neexistuje pochybnost o tom, že by Soudní dvůr klasifikoval sporný produkt jako zemědělský produkt, který může být předmětem společné organizace trhu.
(103) Komise poznamenává, že se Soudní dvůr ke sporným státním podporám nevyjádřil.
Trvá proto na stanovisku, že rozsudky Soudního dvora, na které se Německo v této věci odvolává, nepředjímají ani klasifikaci sporného produktu ani posouzení podpor ve prospěch německých lihovarů z hlediska práva podpor.
Citovaná judikatura proto není pro tento případ relevantní.
D. Slučitelnost podpor
(104) V článku 87 odst. 2 Smlouvy o ES jsou uvedeny určité druhy podpor, které jsou slučitelné se Smlouvou o ES. Vzhledem ke druhu a charakteru podpor je však zřejmé, že výjimky uvedené v čl. 87 odst. 2 písm. a), b) a c) se v tomto případě neuplatní.
(105) V čl. 87 odst. 3 jsou uvedeny druhy podpor, které mohou být považovány za slučitelné se společným trhem. Je zřejmé, že sporná úprava neslouží ani uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu ani nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu, ani podpoře kultury a zachování kulturního dědictví ve smyslu výjimek stanovených v čl. 87 odst. 3 písm. b) a d).
(106) Pokud jde o výjimky v zájmu rozvoje oblastí, stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c), je třeba upozornit, že se sporné podpory vztahují bez rozdílu na všechny regiony Německa. Není také pochyb, že podpory nejsou určeny k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností (čl. 87 odst. 3 písm. c)) v oblastech vědy a rozvoje, ochrany životního prostředí, zaměstnání nebo vzdělávání podle příslušných rámců nebo pokynů Společenství. Jelikož nelze uplatnit ani jiný důvod v souvislosti s rozvojem určitých hospodářských činností, je třeba sporné podpory považovat za neslučitelné se společným trhem.
(107) Komise se přesto domnívá, že ze zcela určitých důvodu lze dovolit, aby systém prováděný v Německu zůstal po určitou přechodnou dobu zachován.
(108) Po zahájení řízení protestovaly všechny dotčené strany s výjimkou zástupců lihovarnického průmyslu proti lhůtě navržené Komisí.
Německo Komisi vysvětlilo, že je nezbytné poskytnout víceletou lhůtu, aby sporné podpory mohly být odstraněny za příznivých podmínek, aniž by byla ohrožena existence producentů, kteří byli doposud zvýhodněni řádně oznámeným systémem dotací, proti kterému Komise po léta nic nenamítala.
(109) Komise bere ze všeho nejdříve na vědomí, že provozní rok výroby obilné pálenky začíná dne 1. října jednoho roku a končí 30. září roku následujícího.
Tuto skutečnost Komise zohlední při stanovení lhůty, ve které musí Německo provést změnu zákona.
(110) Německo Komisi přesvědčivě odůvodnilo, že průmyslové a zemědělské lihovary, které doposud dodávaly DKV destiláty vyrobené v rámci monopolu a v budoucnosti by chtěly samy dodávat na trh obilnou pálenku v rámci nového systému, musí uskutečnit značné investice.
K tomu patří například pořízení nových destilačních zařízení nebo výstavba nových budov a skladovacích prostor (ocelové nádrže, dřevěné sudy, laboratorní přístroje, zařízení na plnění lahví, skladovací prostor pro zabalené zboží, žádosti o stavební povolení, atd.).
Německo odhaduje, že lihovar s roční produkcí 1000 hl obilného alkoholu musí na uvedení na trh tohoto množství ročně investovat alespoň 400000 EUR.
(111) Nezbytné změny nejsou evidentně proveditelné bez poskytnutí dodatečné lhůty, během které bude zachována existující finanční podpora, ať již ve formě náhrady výrobních nákladů nebo ve formě vyrovnávacích částek.
To platí především pro malé lihovary, které tvoří převážnou většinu dotčených podniků a/nebo zemědělských podniků.
(112) Komise uznává oprávněnost žádosti Německa do té míry, v jaké lze prokázat, že náhlé zastavení podpor poskytovaných desítky let, by ohrozilo existenci velké části podniků, zejména zemědělských lihovarů dotčených opatřeními.
Proto by měla být stanovena taková přechodná lhůta, aby se v ní lihovary mohly přizpůsobit nové situaci.
(113) Komise bere rovněž na vědomí, že obilná pálenka soutěží s jinými produkty, které spadají do přílohy I Smlouvy o ES a dostávají podpory.
Jelikož se však v daném případě jedná o provozní podpory, musí být ukončeny v přiměřené lhůtě: na základě výše uvedeného by mohlo být v této souvislosti přiměřené zachovat režim během přibližně dalších dvou a půl let (do 30. září 2006).
Poté musí Německo tento režim se všemi jeho důsledky zrušit.
(114) Komise proto stanoví:
a) Zemědělské a průmyslové lihovary již nesmí dostávat provozní podpory ve formě dotací na udržení cen zaručených zákonem.
b) Nemohou rovněž uplatňovat jakýkoli další nárok na jakékoli jiné podpory jako vyrovnání za předčasné vystoupení ze systému.
c) Změny legislativy je třeba provést co možná nejdříve od začátku provozního roku 2005/2006 a musí vstoupit v platnost nejpozději dne 30. září 2006.
d) Německo musí Komisi informovat o přijatých vhodných opatřeních prostřednictvím zprávy, kterou je třeba předložit nejpozději na konci druhého čtvrtletí 2005.
Druhá zpráva o skutečném provádění opatření musí být Komisi předložena nejpozději do konce roku 2006,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim podpory ve prospěch producentů obilných pálenek, který stanoví německý zákon o monopolu na lihoviny, je neslučitelný se společným trhem.
Článek 2
Německo přijme všechna nezbytná opatření ke zrušení režimu podpory uvedeného v článku 1 od 30. září 2006.
Článek 3
Nejpozději dne 30. června 2005 Německo oznámí Komisi, jaká opatření přijalo ke zrušení režimu podpory.
Nejpozději dne 31. prosince 2006 oznámí Německo Komisi skutečné používání přijatých opatření.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. března 2006
o některých ochranných opatřeních týkajících se některých produktů živočišného původu z Madagaskaru s výjimkou produktů rybolovu
(oznámeno pod číslem K(2006) 888)
(Text s významem pro EHP)
(2006/241/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/517/ES ze dne 1. srpna 1997 o některých ochranných opatřeních týkajících se některých produktů živočišného původu z Madagaskaru s výjimkou produktů rybolovu [2] bylo podstatně změněno [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Inspekce Společenství na Madagaskaru ukázaly, že tam existují vážné nedostatky ohledně infrastruktury a hygieny v zařízeních na výrobu masa a neexistují dostatečné záruky účinnosti kontrol prováděných příslušnými orgány.
Veterinární správa na Madagaskaru jeví vážné nedostatky a nepoužívá pravidla Společenství.
V této zemi existuje možné riziko pro zdraví veřejnosti, pokud jde o produkci a zpracování živočišných produktů s výjimkou produktů rybolovu.
(3) Dovoz produktů živočišného původu z Madagaskaru s výjimkou produktů rybolovu by se neměl povolit, dokud nebude možné zaručit, že již neexistuje žádné riziko.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se použije na produkty živočišného původu z Madagaskaru s výjimkou produktů rybolovu.
Článek 2
Členské státy zakáží dovoz produktů uvedených v článku 1.
Článek 3
Rozhodnutí 97/517/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 97/245/ES, Euratom o postupech, jimiž členské státy předávají Komisi informace v rámci systému vlastních zdrojů Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 845)
(2006/246/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [2], a zejména na čl. 6 odst. 4 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem pro vlastní zdroje,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/245/ES, Euratom [3] bylo přijato, aby se zohlednily změny, které byly nařízením (ES, Euratom) č. 1355/96 [4] provedeny v nařízení Rady (EHS, Euratom) č.
1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [5]. Rozhodnutí 97/245/ES, Euratom tak stanovilo postupy, jimiž členské státy předávají Komisi informace v rámci systému vlastních zdrojů Společenství.
(2) Protože nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 bylo kodifikováno nařízením (ES, Euratom) č. 1150/2000, je třeba vzít v úvahu, že odkazy v některých přílohách rozhodnutí 97/245/ES, Euratom na nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 musí být v zájmu srozumitelnosti změněny.
(3) Platnost Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO) skončila dne 23. července 2002.
V důsledku toho již neexistují cla, která se v účtech vykazují jako vlastní zdroje podle této smlouvy.
(4) Je třeba zohlednit změny, které byly provedeny rozhodnutím 2000/597/ES, Euratom, jež nahradilo rozhodnutí Rady 94/728/ES, Euratom [6], zejména pokud jde o úpravu procentní sazby ke krytí nákladů spojených s vybíráním "tradičních" vlastních zdrojů.
Rozhodnutí 2000/597/ES, Euratom stanovilo novou procentní sazbu ve výši 25 %, která se však netýká částek, které měly být odvedeny před 28. únorem 2001 a ze kterých si členské státy i nadále odečítají 10 %.
(5) Je třeba zohlednit nové informační povinnosti, které byly do nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 doplněny nařízením (ES, Euratom) č.
2028/2004. To stanoví povinnost členských států předložit s posledním čtvrtletním výkazem za každý rozpočtový rok odhad celkové částky nároků vykázaných na konci každého rozpočtového roku ve zvláštním účtu, u kterých není pravděpodobné, zda budou skutečně vybrány.
Členské státy jsou rovněž povinny v příloze čtvrtletního výkazu zvláštního účtu uvést částky, které jsou prohlášeny nebo považovány za nedobytné.
(6) Je třeba využít zkušenosti, jež členské státy získaly při zasílání výkazů účtů, které jsou uvedeny v čl. 6 odst. 3 písm. a) a b) nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000, a zlepšit úpravu formulářů, které jsou za tímto účelem používány.
(7) Rozhodnutí 97/245/ES, Euratom by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Je vhodné stanovit přiměřené prováděcí lhůty pro předání změněných výkazů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 97/245/ES, Euratom se mění takto:
a) přílohy I, II a III se nahrazují zněním přílohy I tohoto rozhodnutí;
b) příloha III a), která je uvedena v příloze II tohoto rozhodnutí, se vkládá za přílohu III.
Článek 2
Výkazy vyhotovené podle vzorů uvedených v přílohách I a II se poprvé předloží za měsíc červen 2006 v případě měsíčního výkazu, a za druhé čtvrtletí 2006 v případě čtvrtletního výkazu.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. března 2006
o určitých ochranných opatřeních ohledně dovozu z Bulharska v souvislosti s vysoce patogenní influenzou ptáků v uvedené třetí zemi
(oznámeno pod číslem K(2006) 890)
(Text s významem pro EHP)
(2006/247/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová nákaza drůbeže a jiných ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch a která může rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Existuje riziko, že původce nákazy by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu se živou drůbeží a drůbežími produkty zanesen do Společenství.
(2) Bulharsko oznámilo Komisi izolaci viru influenzy typu A podtypu H5N1 asijského kmene odebraného z klinického případu u volně žijících ptáků.
(3) Bulharsko je zahrnuto do seznamu v části I přílohy I rozhodnutí Komise 96/482/ES ze dne 12. července 1996, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz drůbeže a násadových vajec (kromě ptáků nadřádu běžci a jejich vajec) ze třetích zemí, včetně veterinárních opatření po dovozu [3].
Uvedený seznam stanoví třetí země nebo části třetích zemí, které jsou oprávněny k používání vzorů osvědčení A až D, jak je uvedeno v příloze uvedeného rozhodnutí.
Dovoz živé drůbeže, násadových vajec a jednodenních kuřat ze třetích zemí nebo z jejich částí uvedených na seznamu v části I přílohy I uvedeného rozhodnutí do Společenství je povolen.
(4) Bulharsko je zahrnuto do seznamu v přílohách I a II rozhodnutí Komise 2000/585/ES ze dne 7. září 2000, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz králičího masa a některého masa volně žijící a farmové zvěře, a kterým se stanoví hygienické a veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz tohoto masa [4].
Dovoz masa z volně žijící pernaté zvěře z Bulharska do Společenství je proto povolen.
(5) Vzhledem k současné epizootické situaci v Bulharsku je vhodné pozastavit dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec uvedených druhů pocházejících z celého území Bulharska.
(6) Kromě uvedeného pozastavení je rovněž vhodné pozastavit dovoz čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře a dovoz mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z masa uvedených druhů nebo s jeho obsahem, jakož i určitých dalších produktů z ptáků pocházejících z Bulharska.
(7) Rozhodnutí Komise 2003/812/ES ze dne 17. listopadu 2003, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz některých produktů pro lidskou spotřebu, na které se vztahuje směrnice Rady 92/118/EHS [5] stanoví, že seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz vajec určených pro lidskou spotřebu je uveden v příloze rozhodnutí Komise 94/85/ES ze dne 16. února 1994, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa [6].
S ohledem na nadcházející dobu kladení vajec u volně žijících ptáků by měl být z Bulharska rovněž zakázán dovoz vajec určených k lidské spotřebě, která byla sebrána od volně žijících ptáků.
(8) Vzhledem k současné epizootické situaci v Bulharsku a k tomu, že uvedená země uplatňuje určitá opatření pro tlumení nákazy a zaslala Komisi další informace o nákazové situaci, je vhodné omezit pozastavení dovozu určitých produktů z ptáků na ty části území Bulharska, které jsou postiženy a/nebo ohroženy influenzou ptáků.
(9) Určité produkty získané z volně žijící pernaté zvěře ulovené před 1. srpnem 2005 by měly být nadále z uvedených částí Bulharska povoleny vzhledem k epizoocii nákazy v těchto částech uvedené země.
(10) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [7], stanoví seznam třetích zemí nebo jejich částí, ze kterých je povolen dovoz masných výrobků, a zavádí režimy ošetření masných výrobků, které jsou považovány za účinné při zneškodňování určitých patogenů.
(11) Aby se zabránilo riziku přenosu nákazy prostřednictvím výrobků, na které se vztahuje rozhodnutí 2005/432/ES, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Je proto vhodné, aby dovoz výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře, které pocházejí z Bulharska a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byl do Společenství nadále povolen.
(12) Aby byl povolen dovoz výrobků z masa, které prošly tepelným ošetřením dostačujícím k inaktivaci možného viru v mase, je nezbytné ve veterinárních osvědčeních stanovených v souladu s přílohami III a IV rozhodnutí 2005/432/ES uvést požadované ošetření masa volně žijící pernaté zvěře.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím se použijí, aniž jsou dotčena opatření související s ohnisky newcastleské choroby v Bulharsku podle rozhodnutí Komise 2005/648/ES ze dne 8. září 2005 o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku [8].
(14) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastaví dovoz:
a) živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů, které pocházejí z části území Bulharska uvedeného v části A přílohy;
b) následujících produktů pocházejících z části území Bulharska uvedené v části B přílohy:
i) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře,
ii) mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem,
iii) syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části volně žijící pernaté zvěře,
iv) vajec volně žijící pernaté zvěře určených k lidské spotřebě,
v) neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků,
vi) nezpracovaného peří a jeho částí,
vii) nezpracovaného hnoje pocházejícího z drůbeže nebo jakýchkoli jiných ptáků.
Článek 2
1. Odchylně od článku 1 členské státy povolí dovoz produktů uvedených v písm. b) bodech i), ii) a iii) uvedeného článku, které byly získány z ptáků ulovených před 1. srpnem 2005.
2. Ve veterinárních osvědčeních/obchodních dokumentech provázejících zásilky produktů uvedených v čl. 1 písm. b) bodech i), ii) a iii) se uvedou podle jednotlivých druhů tato slova:
"Čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/masné výrobky z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem/masné polotovary z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem/syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující jakékoli části volně žijící pernaté zvěře [9] získané z ptáků ulovených před 1. srpnem 2005.
3. Odchylně od čl. 1 písm. b) bodu ii) povolí členské státy dovoz masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem, pokud maso takových druhů prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C nebo D části 4 přílohy II rozhodnutí Komise 2005/432/ES.
4. Zvláštní ošetření použité v souladu s odstavcem 3 tohoto článku se uvede v bodě 9.1 sloupci B veterinárního osvědčení vypracovaného v souladu se vzorem uvedeným v příloze III rozhodnutí 2005/432/ES a do tohoto osvědčení se doplní následující text:
"Masné výrobky ošetřené v souladu s rozhodnutím Komise 2006/247/ES."
5. Zvláštní ošetření použité v souladu s odstavcem 3 tohoto článku se prokáže prostřednictvím doplnění následujícího textu do veterinárního osvědčení vypracovaného v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV rozhodnutí 2005/432/ES:
"Masné výrobky ošetřené v souladu s rozhodnutím Komise 2006/247/ES."
Článek 3
Členské státy zajistí, že jsou při dovozu zásilky zpracovaného peří či zpracovaných částí peří doprovázeny obchodním dokumentem potvrzujícím, že zpracované peří nebo jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn.
Uvedený obchodní doklad nebude nicméně vyžadován u zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neprůmyslovému využití.
Článek 4
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do 31. května 2006.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. dubna 2004
o státní podpoře, kterou má Itálie v úmyslu poskytnout ve prospěch podniků prodávajících hovězí maso v provincii Brescia
(oznámeno pod číslem K(2005) 1377)
(Pouze italské znění je závazné)
(2006/249/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedeným článkem,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1) Dopisem ze dne 27. července 2001 (zaevidovaným dne 1. srpna 2001) oznámilo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi podporu určenou k nákupu zařízení určeného k zaručení původu a jakosti hovězího masa.
(2) Dopisem ze dne 15. října 2001 (zaevidovaným 16. října 2001) a dopisem ze dne 26. února 2002 (zaevidovaným dne 27. února 2002) předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi doplňující informace vyžádané od italských orgánů dopisy ze dne 12. září 2001 a 28. listopadu 2001.
(3) Dopisem ze dne 24. dubna 2002 informovala Komise Itálii o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o založení ES ve věci předmětné podpory.
(4) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [1] dne 18. června 2002.
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotyčné podpoře.
(5) Od zúčastněných stran neobdržela Komise žádné připomínky v daném ohledu.
(6) Dopisem ze dne 25. června 2002 (zaevidovaným dne 27. června 2002) předala Itálie Komisi další informace o plánovaném opatření.
II. POPIS
Název podpory:
(7) Podpora na nákup zařízení určeného k zaručení původu a jakosti hovězího masa.
Výše podpory:
(8) Rozpočet stanovený na opatření činí 291,38 EUR (200 milionů ITL) z prostředků Obchodní komory v Brescii.
Doba trvání podpory:
(9) Do konce roku 2001.
Příjemci podpory:
(10) Podpora je určena malým a středním obchodním podnikům se dvaceti a méně zaměstnanci, které mají sídlo a provozní středisko v provincii Brescia, nemají neuzavřená řízení se správami sociálního zabezpečení, mají zaplaceny příspěvky obchodní komoře, nejsou pod nucenou správou, ve vyrovnávacím řízení či v úpadku.
Popis podpory:
(11) Podpora je zaměřena na poskytnutí příspěvku na zakoupení vah napojených na informační systém (hardware a software), který umožní doložit původ hovězího masa a příslušnou kontrolu ze strany Střediska zlepšování jakosti mléka a hovězího masa v Brescii.
(12) V původním znění opatření byly příjemci podpory malé a střední podniky terciální sféry prodávající maso a v daleko menší míře také hospodářství prodávající maso přímo spotřebitelům.
Jak upřesnily italské orgány dopisem ze dne 25. června 2002, jsou tyto posledně jmenované podniky nyní z podpory vyloučeny.
V definitivním znění mohou podporu čerpat pouze malé a střední obchodní podniky (řeznictví) prodávající certifikované hovězí maso.
(13) V původním znění opatření byla stanovena tato míra podpory:
40 % kupní ceny vah pro podniky prodávající maso;
50 % kupní ceny vah pro hospodářství prodávající maso přímo spotřebiteli v méně příznivých oblastech provincie;
40 % kupní ceny vah pro hospodářství prodávající maso přímo spotřebiteli v jiných než méně příznivých oblastech provincie.
Po vyloučení hospodářství prodávajících své maso přímo spotřebiteli je nyní míra podpory stanovena na 40 %.
(14) Příspěvek poskytnutý jednomu podniku nesmí překročit maximální částku ve výši 1291,15 EUR (2,5 miliónu ITL).
(15) Příspěvek nelze kumulovat s jinými podporami poskytnutými státem nebo jinými veřejnoprávními orgány.
(16) Pro čerpání podpory nejsou způsobilé žádosti o příspěvek na nákupy uskutečněné před datem zveřejnění vyhlášení soutěže.
Poskytnutí podpory podléhá schválení Komisí.
III. ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ DLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY O ES
(17) Komise zahájila řízení dle čl. 88 odst. 2 Smlouvy, protože chovala pochybnosti o slučitelnosti režimu se společným trhem.
(18) Komise byla vedena pochybnostmi o slučitelnosti podpory se společným trhem zejména z důvodu určitých mezer v informacích oznámených Itálií.
(19) Za prvé: italské orgány neposkytly žádné údaje o dodržování minimálních norem vztahujících se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat.
Obchodní komora se omezila na oznámení, že dodržování výše uvedených norem není v její pravomoci.
(20) Za druhé: Obchodní komora neposkytla žádný komentář ohledně existence odbytu pro dotčené produkty na trhu.
(21) Výše uvedené informační mezery vedly Komisi k pochybnostem o splnění některých podmínek uvedených v bodech 4.2 a 4.3 Pokynů Společenství pro státní podpory v odvětví zemědělství.
(22) Dalším problémem, který vyplynul při předběžném šetření, je kontrola nad nekumulováním příspěvků.
Vzhledem k organizaci režimu podpory doporučila Komise vytvořit spolu se správními orgány lombardského regionu kontrolní systém nad nekumulováním jednotlivých podpor.
Podle doplňujících informací předaných Komisi prohlásila Obchodní komora, že je připravena kontrolovat 10 % předložených žádostí.
Taková kontrola je nedostačující, neboť neumožňuje Komisi vyloučit případ, že by příjemci využívali příspěvky z více zdrojů s rizikem, že budou překročeny přípustné podíly.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(23) V dopise ze dne 25. června 2002 (zaevidovaném dne 26. června 2006) se Itálie zavázala poskytovat podporu pouze řeznictvím prodávajícím certifikované hovězí maso v souladu s předpisem schváleným Ministerstvem pro zemědělskou a lesní politiku.
U těchto zařízení bylo již dříve ověřeno dodržování příslušných minimálních norem vztahujících se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat.
(24) Itálie dále upřesnila, že je existence odbytu na trhu zajištěna skutečností, že příjemci podpory jsou maloobchodní podniky.
(25) Co se týče dodržování kritéria nekumulovat jednotlivé podpory, italské orgány ujistily, že ve spolupráci se správními orgány lombardského regionu bude u všech příjemců podpory ověřováno dodržování pravidel o kumulování.
V. VYHODNOCENÍ PODPORY
87 odst. 1 Smlouvy o ES podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá výrobní odvětví, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
Opatření stanovená předmětným rozhodnutím odpovídají z níže uvedených důvodů této definici.
(27) Finanční prostředky poskytnuté obchodními komorami je nutno posuzovat jako státní prostředky ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy, protože členství podniků v těchto veřejnoprávních institucích je povinné stejně jako příspěvky, které podniky hradí. Kromě toho Komise již v minulosti považovala opatření přijatá italskými obchodními komorami [2] za státní podporu.
(28) Opatření podporují některé podniky a některé hospodářské subjekty (malé a střední podniky v odvětví odbytu zemědělských produktů).
(29) Opatření mohou ovlivnit obchod vzhledem k významu, který má obchodování se zpracovanými produkty (jež představují značnou část obchodu se zemědělskými výrobky - např. v roce 1998 dovezla Itálie zemědělské výrobky za 15,222 miliardy ECU a vyvezla jich za 9,679 miliard ECU; ve stejné době dosahovalo obchodování se zemědělskými výrobky Evropské unie výše 128,256 miliard ECU v dovozu a 132,458 miliard ECU ve vývozu).
(30) V případech uvedených v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy lze nicméně v rámci výjimky považovat určité podpory za slučitelné se společným trhem.
(31) S uvážením povahy výše uvedených opatření je možné v daném případě uplatnit podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy jako jedinou výjimku, podle níž lze považovat za slučitelné se společným trhem podpory, jež mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(32) Aby bylo možné využít výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, musí podpora investicím do odvětví zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh odpovídat relevantním ustanovením nařízení Komise (ES) č. 1/2004 ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh [3]. Pokud nelze toto nařízení uplatnit, nebo nejsou-li splněny všechny požadované náležitosti, musí být podpora vyhodnocena podle relevantních ustanovení Pokynů Společenství pro státní podpory v odvětví zemědělství [4] (dále jen „pokyny Společenství).
(33) Jelikož je předmětná podpora omezena na malé a střední obchodní podniky v odvětví odbytu, použije se nařízení (ES) č. 1/2004.
Zejména u podpory investicí do odvětví zpracování a/nebo uvádění zemědělských produktů na trh je nutno při vyhodnocování slučitelnosti podpory vycházet z článku 7 výše uvedeného nařízení.
(34) Ve smyslu článku 7 nařízení (ES) č. 1/2004 může být podpora investic do zpracování a/nebo uvádění zemědělských produktů na trh poskytnuta v případě, že jsou splněny následující podmínky:
a) podporu lze poskytnout pouze hospodářsky ziskovým zemědělským podnikům;
b) tyto podniky musejí dodržovat minimální normy vztahujících se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat;
c) míra podpory nesmí překročit 50 % způsobilých investic v regionech spadajících pod cíl 1 a 40 % způsobilých investic v ostatních regionech;
d) za způsobilé výdaje lze považovat zejména výstavbu, nabytí nebo zkvalitnění nemovitého majetku, nákup nového strojního zařízení a vybavení, režijní náklady;
e) musí být dostatečně prokázáno, že v budoucnosti existuje pro dotyčné produkty běžný tržní odbyt.
Existenci běžného tržního odbytu musí posoudit veřejný subjekt nebo třetí osoba, která je nezávislá na příjemci podpory;
f) podpora nesmí být omezena na zvláštní zemědělské produkty.
(35) Z popisu opatření nicméně vyplývá, že v rozporu s ustavením uvedeným výše pod písmenem f) jsou předmětné investice omezeny na odvětví hovězího masa.
Důsledkem toho nejsou dodržena všechna kritéria stanovená v nařízení (ES) č. 1/2004, a podpora musí být proto posuzována podle pokynů Společenství.
(36) V informacích předaných dopisem ze dne 25. června 2002 italské orgány upřesnily, že podpora bude poskytována výhradně obchodním podnikům (řeznictvím) prodávajícím certifikované hovězí maso. Aby se dala uplatnit výjimka podle čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, je nutno při posuzování této změny postupovat podle ustanovení bodu 4.2 pokynů Společenství ("Podpora investic do odvětví zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh").
(37) Ve smyslu bodu 4.2 pokynů Společenství může být podpora investic do odvětví zpracování a/nebo uvádění zemědělských produktů na trh schválena, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) příjemci podpory musejí být podniky s prokázanou ziskovostí;
b) tyto podniky musejí dodržovat minimální normy vztahující se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat;
c) míra podpory nesmí překročit 50 % způsobilých investic v regionech spadajících pod cíl 1 a 40 % způsobilých investic v ostatních regionech;
d) způsobilé výdaje zahrnují zejména výstavbu, nabytí nebo zkvalitnění nemovitého majetku, nákup nového strojního zařízení a vybavení, režijní náklady;
e) pro dané produkty musí existovat běžný tržní odbyt.
(38) Co se týče kritéria hospodářské ziskovosti, jsou pro přípustnost poskytnutí podpory stanoveny podmínky zaručující splnění kritéria uvedeného pod písmenem a), zejména vyloučení podniků v nucené správě nebo ve vyrovnávacím řízení či v úpadku.
(39) Co se týče dodržování minimálních norem vztahujících se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat, které je jedním z důvodů, proč Komise zahájila řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy, italské orgány se v dopise ze dne 25. června 2002 zavázaly poskytovat podporu pouze řeznictvím prodávajícím certifikované hovězí maso v souladu s předpisem schváleným Ministerstvem pro zemědělskou a lesní politiku. U těchto zařízení bylo již dříve ověřeno dodržování příslušných minimálních norem vztahujících se k životnímu prostředí, hygieně a dobrým životním podmínkám zvířat.
V důsledku toho může být kritérium písmena b) považováno za splněné.
(40) Vzhledem k tomu, že tuto podporu mohou čerpat pouze obchodní podniky, je její výše stanovena na 40 % způsobilých výdajů bez možnosti úpravy.
Tato míra odpovídá výše uvedenému kritériu c).
(41) Podpora je určena na nákup vah, tj. zařízení, které lze zahrnout mezi způsobilé výdaje dle písmena d).
(42) Co se týče odbytu na trhu, v dopise ze dne 25. června 2002 zaplnily italské orgány informační mezeru, která vedla Komisi k pochybnostem o slučitelnosti podpory se společným trhem.
Zejména vzhledem k tomu, že jsou příjemci podpory hospodářsky ziskové obchodní podniky a že plánovaná investice nepřináší zvýšení výrobní kapacity, lze považovat kritérium písmena a) za splněné.
(43) Další faktor, který vedl Komisi k zahájení řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy, spočíval v kontrolním mechanismu kumulace podpor, který se zdál nedostatečný. Nicméně v dopise ze dne 25. června 2002 se italské orgány zavázaly provádět kontrolu všech žádostí o podporu ve spolupráci s lombardským regionem.
Tím byly rozptýleny pochybnosti Komise v tomto ohledu.
VI. ZÁVĚRY
(44) Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že podpora, kterou Obchodní komora Brescie zamýšlí poskytnout podnikům obchodujícím s hovězím masem na zakoupení vah, je slučitelná se společným trhem, protože je v souladu s ustanoveními bodu 4.2 Pokynů Společenství v odvětví zemědělství. V důsledku toho lze na toto opatření použít výjimku podle čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Itálie zamýšlí poskytnout ve prospěch některých podniků obchodujících s hovězím masem v provincii Brescia, je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
Tímto se povoluje provedení výše uvedené podpory.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2005
o režimu podpor "Enterprise Capital Funds" (fondy pro poskytování financí malým a středním podnikům formou vlastního kapitálu), který zamýšlí zavést Spojené království
(oznámeno pod číslem K(2005) 1144)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/250/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými ustanoveními předložily své připomínky [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
1. Orgány Spojeného království, dle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, oznámily Komisi dopisem ze dne 25. listopadu 2003, který byl Komisí zaevidován dne 26. listopadu 2003, výše uvedené opatření.
2. Komise si dopisem D/58191 ze dne 19. prosince 2003 vyžádala další informace ohledně oznámeného opatření.
3. Tyto informace Spojené království poskytlo v dopise ze dne 30. ledna 2004 a v dopise ze dne 19. března 2004, které byly zaevidovány dne 3. února 2004 a dne 25. března 2004.
4. Komise informovala Spojené království dopisem ze dne 7. května 2004 o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES o výše uvedeném opatření.
5. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala ostatní zúčastněné strany k předložení připomínek.
6. Spojené království předalo Komisi dopisem ze dne 11. června 2004, který byl Komisí zaevidován dne 16. června 2004, svoji odpověď na rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
7. Komise obdržela připomínky od 20 zúčastněných stran:
(a) dopisem ze dne 20. září 2004, který byl Komisí zaevidován dne 23. září 2004;
(b) dopisem ze dne 9. září 2004, který byl Komisí zaevidován dne 28. září 2004;
(c) dopisem ze dne 22. září 2004, který byl Komisí zaevidován dne 29. září 2004;
(d) dopisem ze dne 1. října 2004, který byl Komisí zaevidován dne 4. října 2004;
(e) dopisem ze dne 6. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(f) dopisem ze dne 6. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(g) dopisem ze dne 7. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(h) dopisem ze dne 6. října 2004, který byl Komisí zaevidován dne 7. října 2004;
(i) dopisem ze dne 7. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(j) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(k) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(l) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(m) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(n) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován ve stejný den;
(o) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován dne 11. října 2004;
(p) dopisem ze dne 6. října 2004, který byl Komisí zaevidován dne 11. října 2004;
(q) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován dne 11. října 2004;
(r) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován dne 11. října 2004;
(s) dopisem ze dne 7. října 2004, který byl Komisí zaevidován dne 11. října 2004;
(t) dopisem ze dne 8. října 2004, který byl Komisí zaevidován dne 12. října 2004.
8. Komise poskytla tyto připomínky Spojenému království dopisem D/57629 ze dne 25. října 2004, aby Spojené království dostalo možnost na tyto připomínky reagovat.
9. Stanovisko Spojeného království k připomínkám třetích stran obdržela Komise v dopise ze dne 23. listopadu 2004, který byl Komisí zaevidován dne 24. listopadu 2004.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
II.1.
Účel opatření
10. Účelem tohoto opatření je zvýšit objem kapitálu určeného pro malé a střední podniky (MSP) ve Spojeném království, které se snaží navýšit vlastní kapitál o částky od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionů EUR).
11. Opatření poskytne finanční prostředky schváleným fondům pro kapitálové investice do podniků "Enterprise Capital Funds" (ECF).
Každý ECF bude splácet poskytnuté finanční prostředky, úrok z těchto prostředků a podíl na zisku.
12. Bude se požadovat, aby ECF investovaly kapitál do MSP prostřednictvím nástrojů vlastního nebo kvazivlastního kapitálu.
II.2.
Popis opatření
Právní základ opatření
13. Právním základem tohoto režimu je oddíl 8 "Zákona o pomoci průmyslovému rozvoji z roku 1982".
Rozpočet opatření
14. Protože finanční prostředky, které se fondům poskytnou, budou muset být splaceny, mělo by se opatření samofinancovat během střednědobého období.
15. Spojené království vyčlenilo na první fázi režimu 44 milionů GBP (63,8 milionů EUR), které mají pokrýt náklady na peněžní toky při zahájení činnosti.
Doba trvání opatření
16. Spojené království žádá o schválení opatření na dobu 10 let.
Správa opatření
17. Statutární zodpovědnost ponese Ministerstvo obchodu a průmyslu prostřednictvím svého výkonného orgánu "Služba pro drobné podnikání".
18. Tento orgán bude vykonávat dozor nad přidělováním statusu ECF.
19. Bude průběžně sledovat investice prováděné jednotlivými ECF, nebude však mít žádný přímý vliv na jednotlivá rozhodnutí ECF o poskytnutí investic.
20. Rovněž zajistí, aby každý ECF plnil svůj podnikatelský záměr a aby dodržoval podmínky své úspěšné nabídky.
Příjemci opatření
21. Režim je určen výhradně pro nekotované malé a střední podniky [3] ve Spojeném království.
22. Finanční prostředky z tohoto režimu nemohou obdržet podniky v obtížích, jak je definováno v pokynech Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [4].
23. Fondy ECF nebudou investovat do citlivých odvětví s omezením státní podpory nebo do odvětví, pro které se nepoužívá "sdělení Komise o státní podpoře a rizikovém kapitálu" [5].
Na poskytnutí finančních prostředků v rámci tohoto režimu nebudou mít nárok odvětví s nízkým rizikem, včetně realitních, zemědělských, finančních a investičních společností nebo leasingových společností finančního typu.
24. ECF rovněž nesmí investovat do jiných ECF.
Výše investic
25. Fondy ECF budou přijímajícím MSP poskytovat v jednotlivých investičních dávkách investice v rozsahu od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
26. Další poskytnutí investic přijímajícímu MSP nad hranici 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) nebude povoleno v těch případech, kdy ECF investuje za méně výhodných podmínek než jiní komerční investoři.
27. Další poskytování investic bude povolováno tak dlouho, dokud celková výše investic, které do vlastního kapitálu přijímajícího MSP vložili ECF a jiní kapitáloví investoři, nedosáhne mezní částky 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
Další poskytnutí investic nad mezní částku 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) bude povolováno ve výjimečných případech po uplynutí lhůty nejméně 6 měsíců od prvního poskytnutí investic ECF přijímajícímu MSP. Další poskytnutí investic nad mezní částku 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) bude povoleno také tehdy, pokud to bude nutné, aby se zabránilo oslabení podniku.
Do jednoho MSP lze investovat maximálně 10 % upsaného kapitálu jednoho ECF.
II.3.
Mechanismus opatření
Úloha fondů pro kapitálové investice do podniků (Enterprise Capital Funds)
29. Fondy ECF zřízené pro účely tohoto opatření budou slučovat soukromé a veřejné finanční zdroje za účelem investování do MSP.
30. Po udělení statusu ECF budou jednotlivé ECF oprávněny přijímat státní finanční prostředky s úrokovou sazbou rovnou nebo blížící se průměrnému kurzu desetiletých státních dluhopisů.
Omezení státních finančních prostředků a povinnosti splátek
31. Objem státních finančních prostředků poskytovaných autorizovanému fondu ECF nebude vyšší než dvojnásobek soukromého kapitálu, který fond získá.
32. Každý fond ECF musí splatit státní finanční prostředky, úrok z těchto prostředků a podíl na zisku ze státního příspěvku.
Tak bude zajištěno, že program se bude ve střednědobém období financovat sám.
Omezení státních zásahů na nejnižší možnou míru
33. Přesná výše poskytnutých státních prostředků, podílu na zisku a přednostních splátek se stanoví v konkurenčním nabídkovém řízení tak, aby se státní podpora omezila na nejnižší možnou míru.
34. To, že státní podpora pro dosažení zamýšleného cíle bude omezena na nejnižší možnou míru, bude zajištěno také veřejnou výzvou k podání přihlášek, která bude zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie a v příslušném obchodním tisku.
35. V žádosti o udělení statusu ECF musí možní zájemci uvést požadovanou výši státní podpory (nejvýše dvojnásobek soukromého kapitálu), rozdělení podílu na zisku mezi státní a soukromé investory, ale také priority splátek:
(a) úroků z poskytnutých veřejných prostředků;
(b) poskytnutých veřejných prostředků;
(c) soukromého kapitálu;
(d) podílů na zisku.
Podmínky pro uznání způsobilosti ECF
36. Zájemci o udělení statusu ECF předloží podrobný podnikatelský záměr, který bude obsahovat:
(a) seznam navrhovaných členů řídícího týmu, informace o jejich příslušných zkušenostech a důkazy jejich způsobilosti účinně spravovat ECF;
(b) objem soukromého kapitálu, který fond hodlá získat, a předpokládané zdroje tohoto kapitálu;
(c) důkazy o spoluúčasti investorů na navrhovaném podnikatelském záměru ECF;
(d) navrhovanou investiční strategii ECF, včetně podílu prostředků, které se mají investovat do vznikajících nebo nově vzniklých společností;
(e) opatření pro splátky, včetně rozpisu splátek finančních prostředků, úroků z těchto prostředků, rozdělení zisku a také státní podíl na zisku.
37. Bude se požadovat, aby ECF dodržovaly pokyny společnosti British Venture Capital Association (BVCA) pro vedení účetnictví.
Záruka rozhodování o investicích, která budou podporovat dosažení zisku
38. Nabídky, u kterých budou státní finanční prostředky vystaveny vyššímu riziku než soukromý kapitál, nebudou přijaty.
39. Soukromí investoři ECF mohou být vystaveni vyššímu riziku snížení ceny než stát, tím se odstraní prostor pro subjektivní riziko ovlivnění rozhodnutí provozovatelů ECF a zajistí se nejlepší obchodní postupy při činnosti a rozhodování ECF.
Čerpání státních finančních prostředků fondy ECF
40. Jakmile si ECF zajistí upsání dohodnuté výše soukromého kapitálu, je oprávněn čerpat státní finanční prostředky.
41. Každý ECF bude moci čerpat takový objem finančních prostředků, kolik bude potřebovat, s podmínkou, že se nepřekročí celkový poměr finančních prostředků, které byly dohodnuty při jeho schválení.
42. Maximální nárok na státní finanční prostředky bude vždy určen poměrem k soukromému kapitálu, který byl vložen do fondu.
43. Maximální poměr finančních prostředků 2:1 (státní finanční prostředky budou omezeny na dvojnásobek soukromého kapitálu) se použije pro každý ECF.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
44. Sdělení Komise o státní podpoře a rizikovém kapitálu [6] (dále jen "sdělení") uznává úlohu opatření pro státní financování nástrojů rizikového kapitálu, která jsou omezena pouze na vyřešení definovatelných selhání trhu.
45. Sdělení uvádí, že některé zvláštní faktory nepříznivě ovlivňující přístup MSP ke kapitálu, jako jsou nedokonalé nebo asymetrické informace nebo vysoké transakční náklady, mohou způsobit selhání trhu, které může odůvodnit státní podporu.
46. Sdělení dále upřesňuje, že ve Společenství obecně neexistuje nebezpečí selhání kapitálového trhu, avšak existují spíše mezery na trhu některého typu investic pro společnosti v určitých stupních vývoje a také částečné problémy v oblastech oprávněných k poskytnutí podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES ("podporované oblasti").
47. Sdělení pokračuje vysvětlením, že Komise bude obecně vyžadovat důkazy o selhání trhu a teprve potom bude ochotna schválit opatření rizikového kapitálu.
48. Komise však bude ochotna uznat existenci selhání trhu bez předložení důkazů v těch případech, kdy každá finanční tranše pro jednu společnost investovaná v rámci opatření pro poskytování rizikového kapitálu, která jsou plně nebo částečně financována prostřednictvím státní podpory, bude představovat částku maximálně 500000 EUR v nepodporovaných oblastech, 750000 EUR v oblastech podle čl. 87 odst. 3 písm. c) nebo 1 milion EUR v oblastech podle čl. 87 odst. 3 písm. a).
49. Z toho vyplývá, že v případech překročení výše uvedených finančních tranší bude Komise požadovat prokázání selhání trhu, které odůvodní navrhovaná opatření pro poskytnutí rizikového kapitálu a to ještě před posouzením slučitelnosti opatření podle kladných a záporných kritérií uvedených v bodu VIII.3 sdělení.
50. Režim ECF, jak ho navrhuje Spojené království, předpokládá investice rizikového kapitálu do MSP ve Spojeném království ve výši od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) na jednu finanční tranši.
51. Podle "mapy regionální pomoci" pro Spojené království pro období 2000 až 2006, se Spojené království skládá z oblastí, které jsou v současné době označeny jako podporované podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, jako podporované podle čl. 87 odst. 3 písm. c) stejné smlouvy, a z nepodporovaných oblastí [7].
52. V souladu s bodem VI.5 sdělení by Komise byla ochotna uznat selhání trhu bez dalších důkazů, pokud financování rizikového kapitálu pro MSP ve Spojeném království, zcela nebo částečně zajištěné formou státní podpory, bude omezeno na částku maximálně 1 milion EUR pro oblasti podporované podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, 750000 EUR pro oblasti podporované podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a 500000 EUR pro nepodporované oblasti.
53. Podle uvedeného sdělení by Spojené království muselo předložit důkazy o selhání trhu v případě investic rizikového kapitálu navrhovaných podle režimu ECF, které by překročily výše uvedené mezní částky.
54. Aby Spojené království prokázalo selhání trhu, předložilo dvě studie, [8] které dokazovaly, že ve Spojeném království existuje mezera v poskytování rizikového kapitálu pro MSP v objemu od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR), a to z následujících důvodů:
(a) Výpadky v poskytování financí typu vlastního kapitálu, podporujících růst, ve Spojeném království, které trvají nejméně od roku 1999, jak je doloženo posledním průzkumem provedeným ve Spojeném království v roce 2003:
i. Ačkoliv přístup k financím, zejména k dluhovému financování, se u většiny společností ve Spojeném království zlepšil, malé společnosti s možností velkého růstu mají s přilákáním vlastního kapitálu stále problémy.
Stává se, že finanční prostředky nezískají, protože individuální investoři nejsou schopni poskytnout dostatečně vysokou částku a společnosti pro kapitálové investice nejsou ochotny nést relativně vyšší náklady související s investováním do MSP.
ii. Existuje vyšší poptávka po financování formou investic do vlastního kapitálu, než kterou nyní uspokojují výhradně profesionální investoři.
Pokud by se zvýšil přísun financí typu vlastního kapitálu, zejména na území, kde v této oblasti existuje mezera, může se celkově zvýšit povědomí o vlastním kapitálu a společnosti mohou jako mechanismus pro financování svého růstu ochotněji používat mimopodnikové zdroje
(b) Kvalitativní důkazy o existenci výpadků ve financování malých podniků a podniků s vysokým růstem.
Tato mezera má největší dopad na společnosti, které chtějí přitáhnout prvotní investice v rozsahu přibližně od 250000 GBP do 2 milionů GBP (357000 EUR až 2,9 milionu EUR):
(i) V rámci ekonomiky Spojeného království je objem investičního kapitálu omezený, což se dotýká zejména MSP, které se snaží získat malé množství mimopodnikových financí pro počáteční stádium své činnosti, růst firmy a další rozvoj.
Dostupnost mimopodnikových financí, zejména zdrojů vlastního kapitálu, od profesionálních investorů je problematická zejména u investic nižších než 1,5 až 2 miliony GBP (2,17 až 2,9 milionu EUR)
(ii) Většina profesionálních poskytovatelů vlastního kapitálu ve Spojeném království nemá zájem investovat částky menší než 3 miliony GBP (4,35 milionu EUR).
I když menší peněžní tranše od neformálních investorů/podporovatelů podnikání a vládních/soukromých systémů, jakož i oblastních rizikových investičních fondů pomáhají nalézt finanční zdroje do částky 500000 GBP (725000 EUR), Spojené království dosud nemá funkční systém, který by umožnil poskytování "odstupňovaného" nebo "růstového" financování atraktivním podnikům s omezeným kapitálem.
(iii) Důkazy také poukazují na to, že mezera časem roste.
Jedním z důvodů byl úspěch soukromého odvětví poskytování vlastního kapitálu, které začalo investovat vyšší částky.
Předpovídá se, že tato mezera se zřejmě bude zvětšovat, protože problematika stálých nákladů bude motivovat profesionální společnosti poskytující rizikový kapitál, ke zvyšování objemu poskytovaných finančních prostředků i minimálních přijatelných velikostí jejich obchodů.
55. Komise informovala Spojené království dopisem ze dne 7. května 2004 o svém rozhodnutí zahájit ve věci režimu ECF řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
56. Komise ve svém dopise uvedla, že má pochybnosti o tom, zda argumenty předložené Spojeným královstvím k prokázání selhání trhu mohou dostatečně odůvodnit poskytování investic rizikového kapitálu, které výrazně překračují Komisí předpokládaný maximální objem financí.
Komise dále vysvětlila, že se domnívá, že si daná problematika vyžaduje důkladnější analýzu. Taková analýza musí zahrnovat i všechny připomínky vznesené zúčastněnými stranami.
O tom, zda opatření navrhované Spojeným královstvím ovlivní podmínky obchodování v takovém rozsahu, který není v souladu se společným zájmem, může Komise rozhodnout pouze s přihlédnutím k připomínkám zúčastněných stran.
IV. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
58. Jako odpověď na zveřejnění svého rozhodnutí o zahájení formálního řízení v Úředním věstníku Evropské unie obdržela Komise připomínky od následujících zúčastněných stran:
- Nelfunding
- England’s Regional Development Agencies
- Confederation of British Industry
- Nederlandse Vereniging van Participatiemaatschappijen
- VNO-NCW
- Cavendish Asset Management
- The University of Warwick
- Stonesfield Capital Ltd.
- YFM Group
- Close Venture Management Ltd.
- Bundesministerium der Finanzen Deutschland
- Enterprise Corporate Finance Ltd.
- The Institute of Chartered Accountants in England & Wales
- Pénzügyminisztérium
- Interregnum
- Permanente Vertegenwoordiging van het Koninkrijk der Nederlanden
- 3i Group plc
- Northwest Development Agency
- One NorthEast
- Lietuvos Respublikos Ukio Ministerija
59. Všechny doručené připomínky byly kladné a podtrhovaly význam opatření a také přiměřenost navrhovaných objemů investic.
60. Argumenty předložené výše uvedenými zúčastněnými stranami lze rozčlenit a shrnout následovně.
Připomínky od členských států
61. Německo ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení zdůraznilo tyto skutečnosti:
a. Podle průzkumů, které provedli odborníci v Německu, existuje mezera v poskytování rizikového kapitálu a ve financování malých a středních podniků rizikovým vlastním kapitálem v objemu do 5 milionů EUR.
b. Obecně je obtížné prokázat selhání trhu, jak bylo stanoveno ve sdělení, a je nutné, aby Komise vypracovala jasná měřítka, podle kterých by členské státy mohly vyhodnotit mezery na trhu v jednotlivých oblastech.
62. Nizozemsko ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení zdůraznilo na tyto důkazy:
a. Problém trhu s rizikovým kapitálem vzniká na kapitálovém trhu především u nižších částek.
Nizozemsko zaznamenalo mezeru mezi nabídkou a poptávkou pro začínající podniky v oblasti špičkových technologií v rozsahu od 100000 EUR do 2,5 milionu EUR na jedno kolo financování.
b. Maximální částky stanovené ve sdělení vycházely ze znalostí trhu před rokem 2001, kdy se během konjunktury informačních a telekomunikačních technologií zdálo, že je dostatek soukromého vlastního kapitálu pro investice do vznikajících i začínajících podniků.
Od té doby se trh s rizikovým kapitálem rychle vyvíjel a mezera v investování do vlastního kapitálu se zvýšila výrazně nad rámec maximálních částek stanovených ve sdělení.
Investice fondů rizikového kapitálu směřují ke stále větším objemům obchodování a do zavedených společností.
63. Maďarsko ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení upozornilo na tyto skutečnosti:
a. Model ECF navrhovaný Spojeným královstvím je model, který si zasluhuje pozornost z hlediska možného využití v Maďarsku.
b. V roce 2003 lze v Maďarsku pozorovat přesun trhu směrem k větším objemům obchodování.
Zatímco obchodování v objemu do 2,5 milionu EUR představovalo v Maďarsku 14 % všech soukromých investic, obchodování s objemem vyšším než 5 milionů EUR představovalo zbývajících 86 % soukromých investic.
Prakticky se neuskutečnily žádné obchody s objemem od 2,5 do 5 milionů EUR.
c. Nepřiměřeně přísný výklad již tak dosti tvrdých maximálních částek uvedených ve sdělení může zabránit činnosti státu při podpoře zaplnění výše uvedené významné mezery v oblasti vlastního kapitálu a tím zabránit možnostem růstu MSP.
d. Komise by měla namísto stanovení pevných maximálních částek vyvinout kontrolní systém, který by jí umožnil mapovat vývoj trhů v závislosti na relativní úrovni rozvoje členských států a jejich kapitálových trhů.
64. Litva ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení zdůraznila tyto zkušenosti:
a. Investování soukromého vlastního kapitálu se zaměřuje více na velké fondy a na investice do relativně stabilizovaných větších společností, zatímco objem investic do menších, začínajících společností je úměrně nižší.
b. Schéma ECF by mohlo být významnou součástí strategie pro odstranění překážek bránících úspěšnému soukromému podnikání, a proto je v souladu s cíli Společenství v oblasti soukromého podnikání a inovací.
Připomínky od sdružení a vysokých škol
65. Konfederace britského průmyslu (Confederation of British Industry) (CBI) plně podporuje návrh Spojeného království na založení ECF.
CBI zjistila mezeru na trhu v rozmezí částek od 250000 GBP (357000 EUR) do 3 milionů GBP (4,3 milionu EUR), a proto se domnívá, že ECF zaplní jasně definovanou mezeru na trhu ve financování rozvíjejících se společností.
66. Nederlandse Vereniging van Participatiemaatschappijen (NVP) uvádí, že existuje zřetelná mezera na trhu do objemu 2,5 milionu EUR.
Tato mezera se může v každém členském státě lišit, rozdíl však nebude významný.
67. Konfederace nizozemského průmyslu a zaměstnavatelů (Confederation of Netherlands Industry and Employers) podporuje závěry CBI a NVP, zejména ohledně velikosti mezery v oblasti vlastního kapitálu.
68. Institut autorizovaných účetních v Anglii a Walesu (Institute of Chartered Accountants in England and Wales) se domnívá, že z následujících důvodů existuje mezera v oblasti financování formou vlastního kapitálu, která může dosahovat až 5 milionů GBP (7 milionů EUR):
(a) Většina profesionálních poskytovatelů rizikového vlastního kapitálu nemá zájem obchodovat v objemu menším než 3 miliony GBP (4,3 milionu EUR).
(b) Ze zkušenosti lze říci, že pouze několik málo společností poskytujících ve Spojeném království rizikový kapitál aktivně investuje částky ve výši 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR) nebo méně.
Proto je množství malých společností, které během dvanáctiměsíčního období obdrží z těchto zdrojů investice ve výši kolem 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) velice omezeno.
Další společnosti mohou mít o takový finanční objem zájem, avšak spíše v rámci mnohem větší investice nad částku 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR), pokud se podílí na financování odkupu společnosti jejím vedením (MBO) nebo pokud dojde ke změně vlastnictví společnosti, a ne v případě investic do rozvoje společnosti.
(c) Profesionální společnosti, které ve Spojeném království poskytují rizikový kapitál, vytvořily aktivní prostředí pro soukromé středně velké a velké investice do kapitálu společností a zaměřují se hlavně na získání velké kapitálové účasti nebo kontroly nad významně ziskovými a velkými společnostmi.
Zdá se, že během posledních 5 až 6 let se snížil počet společností, které investují rizikový kapitál ve výši do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) do rozumného počtu malých společností.
Institut se domnívá, že navrhovaný režim ECF poskytne hodnotný zdroj financí pro společnosti, které požadují relativně skromný objem vlastního kapitálu a že bude motivovat další investory ke spoluúčasti na poskytování malých objemů investic, když budou moci následovat fond zaměřený na toto odvětví, zatímco nyní provádějí pouze občasné investice
69. Agentury pro místní rozvoj (England’s Regional Development Agencies) uvádějí, že nejnovější studie provedená společností Advantage West Midlands RDA ukazuje, že překážky přístupu k financím podporujícím růst jsou nejvážnější pro ty společnosti, které potřebují částky od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionů EUR), jak je doloženo následujícími skutečnostmi:
(a) Studie ukazuje, že mezera v oblasti financování vlastního kapitálu se zvětšila od období 1999/2000, kdy se formální rizikový kapitál přesunul k větším obchodním objemům ve výši 2 – 3 miliony GBP (2,9 – 4,2 milionu EUR).
(b) Spojené království provedlo v oblasti trhu s menšími objemy rizikového kapitálu řadu zásahů, které MSP úspěšně poskytly malé množství růstového kapitálu.
Poslední zprávy však ukazují, že existuje významný počet společností, které žádají částky vyšší než mezních 250000 GBP (357000 EUR).
70. Agentura Northwest Regional Development vznesla tyto připomínky:
(a) Potřeby společností, které se snažily získat další finanční prostředky ve výši od 750000 EUR do 2,9 milionu EUR, nejsou tak významné, aby vzbudily zájem hlavních společností poskytujících rizikový kapitál.
(b) Průmysl rizikového kapitálu ve Spojeném království posunul minimální částku pro investování k hranici blížící se 5 milionům GBP (7 milionům EUR).
(c) Skutečná mezera v oblasti vlastního kapitálu ve Spojeném království je přibližně 3 miliony GBP (5,2 milionu EUR) až 5 milionů GBP (7 milionů EUR).
(d) Pokud Komise uzná selhání trhu u částek nižších než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR), bude to mít významný a rozhodující vliv na podporu společností s vysokým růstovým potenciálem ve Spojeném království.
71. Univerzita Warwick se po přímých rozhovorech s odborníky na převody technologií z více než 50 univerzit ve Spojeném království vyjadřuje k trhu s rizikovým kapitálem v počátečním stadiu a zejména k problematice, která souvisí se společnostmi vznikajícími ve spolupráci s vysokými školami.
Jsou zdůrazněna tato hlediska:
(a) I když se zdá, že takové společnosti mohou relativně jednoduše získat menší granty a základní kapitál v objemu do 500000 GBP (700000 EUR), u částek nad 500000 GBP (700000 EUR) se tyto možnosti snižují.
Hlavním, často jediným, zdrojem rizikového kapitálu v tomto stádiu je rizikový kapitál pro technologie.
(b) Existuje relativně málo společností poskytujících v této oblasti rizikový kapitál, všechny z nich mají omezené možnosti financování.
Nedostatek vlastního kapitálu na této úrovni omezil a zpozdil růst jednotlivých společností vznikajících ve spolupráci s vysokými školami.
(c) Z dané skupiny získala vlastní kapitál v rozmezí 500000 GBP (700000 EUR) až 1 milion GBP (1,4 milionu EUR) pouze 1 společnost z 15.
(d) Problémy, kterým čelí společnosti zakládané ve spolupráci s vysokými školami, které se snaží zvýšit objem svého vlastního kapitálu o 1 milion GBP (1,4 milionu EUR) až 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR) jsou v naprosté většině podobné.
Protože se nacházejí v podobném stupni vývoje, musejí společnosti požadující méně než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR) řešit stejné problémy spojené s nedostatkem zdrojů.
(e) Ani jedna ze všech oslovených univerzit neměla pro uvedené společnosti investiční kapitál v objemu od 1 milionu GBP (1,4 milionu EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
Pro společnosti zakládané ve spolupráci s vysokými školami je dostupných více zdrojů vlastního kapitálu, pokud požadují více než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR).
Připomínky od soukromých společností poskytujících rizikový kapitál
72. Společnost Northern Enterprise Limited (Nelfunding) se domnívá, že ve Spojeném království existuje selhání trhu v oblasti investic rizikového kapitálu s objemem nižším než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR) a že to následně nepříznivě ovlivňuje rozvoj MSP.
73. Společnost Stonesfield Capital Limited v oblasti vlastního kapitálu aktivně investuje částky od 500000 GBP (700000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR), na něž se zaměřuje opatření Enterprise Capital Funds, a předložila tyto připomínky:
(a) Nabídka kapitálu ve Spojeném království pro investice v rozsahu od 500000 GBP (700000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) je velice omezená.
Pro malé společnosti existuje mezera v poskytování vlastního kapitálu a tato mezera se spíše rozevírá, než uzavírá.
(b) Podle nejnovější zprávy o investiční činnosti "Report on Investment Activity 2003", zveřejněné britskou společností "British Venture Capital Association", došlo v období 2001 – 2003 k 32% poklesu objemu financí investovaných do začínajících společností.
(c) Během téhož období také značně poklesla výkonnost fondů investujících do začínajících společností.
Celkový dlouhodobý výnos investorů za rok byl u takových fondů 14,1 % v roce 2001 a v roce 2003 poklesl na 4,7 %.
(d) Jak snížení investic, tak i výkonnosti během tohoto období vedlo k tomu, že se mnoho investorů rizikového kapitálu do začínajících společností stáhlo z trhu.
(e) Tento vývoj trhu se odrazil také v průměrné výši investic do začínajících společností.
V roce 2001 byl průměrný objem jednoho obchodu přibližně 1 milion GBP (1,4 milionu EUR).
V roce 2003 se zvýšil na 1,6 milionu GBP (2,3 milionu EUR).
(f) To dokazuje, že investoři na trhu rizikového kapitálu investují vyšší finanční částky, typicky ve snaze snížit riziko. Tím přispívají k rozšíření mezery v poskytování financí formou vlastního kapitálu až nad hranici 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
(g) S navýšením o požadovaný objem mají nejvíce problémů společnosti požadující částky od 1 milionu GBP (1,4 milionu EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
Je tomu tak proto, že částka 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR) je nižší, než jaká je v hledáčku většiny investorů do rizikových podniků.
(h) Objem finančních prostředků investovaných do začínajících podniků poklesl od roku 2001 do roku 2003 o 73 %.
V roce 2001 se tak investovalo 1,4 miliardy GBP (2 miliardy EUR), oproti 369 milionům GBP (517 milionům EUR) v roce 2003.
Pouze 1 % z částky 369 milionů GBP (517 milionů EUR) investované v roce 2003 bylo určeno pro obchody s objemem menším než 10 milionů GBP (14 milionů EUR).
(i) MSP nemohou odůvodnit zvýšení kapitálových požadavků na částky vyšší než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR), protože jejich velikost a stupeň rozvoje ukazuje, že nejsou dostatečně vyspělé a rozředění kapitálu je příliš velké.
To zanechává významnou mezeru pro poskytování financí, která se musí zaplnit, aby se tyto MSP mohly stát úspěšnými většími společnostmi.
Poskytování finančních prostředků v objemu od 500000 GBP (700000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) je pro mnoho malých společností významné k tomu, aby mohly přežít a prosperovat.
74. Skupina YFM Group předložila tyto připomínky:
(a) Nejnovější statistické údaje sdružení British Venture Capital Association (BVCA) ukazují, že členové BVCA investovali v roce 2003 do 1015 společností se sídlem ve Spojeném království 724 milionů GBP (1 miliarda EUR) v částkách nižších než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR).
(b) Pokud se zaměříme na částky nižší než 500000 GBP (700000 EUR), potom se obraz výrazně změní.
V roce 2000 se investovaly 482 miliony GBP (675 milionů EUR) v částkách od 500000 GBP (700000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) do 348 společností.
Do roku 2003 poklesl investovaný objem na 286 milionů GBP (400 milionů EUR), což je oproti roku 2000 pokles o 41 %, s investicemi do 277 společností.
(c) Tato čísla zahrnují také odkupy společností vedením podniku (MBO) nebo externím manažerským týmem (MBI), rozšiřování v pozdějším stádiu, druhotné nákupy a obchody, u kterých se refinancovaly bankovní dluhy.
Pokud by se odečetly tyto operace a pokud bychom se zaměřili pouze na obchodování v počátečním stádiu, potom by se údaje o investovaných částkách ještě dále snížily.
(d) Financování začínajících podniků, bez ohledu na velikost uzavřených obchodů, se snížilo z částky 703 milionů GBP (984 milionů EUR) v roce 2000 na 263 miliony GBP (368 milionů EUR) v roce 2003, což je pokles o 63 %.
(e) S podporou Evropské komise a vlády Spojeného království roste počet a hodnota obchodů v ceně nižší než 500000 GBP (700000 EUR).
(f) Na následujícím stupni obchodování však z důvodu posunu finančních společností ve Spojeném království k vyšším objemům obchodů došlo k vytvoření mezery v poskytování finančních prostředků.
Omezení na straně nabídky se stává výrazným problémem.
Společnosti, které obdržely investice nižší než 500000 GBP (700000 EUR) a které by potřebovaly významné objemy dalších financí, nejsou schopny na tyto peníze dosáhnout, protože existuje mezera v poskytování dotací v rozmezí od 500000 GBP (700000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
75. Společnost Close Venture Management Limited zdůraznila tyto skutečnosti:
(a) Existují přesvědčivé důkazy toho, že mezera v poskytování vlastního kapitálu, která časem vznikla, nyní pokrývá pásmo od 500000 GBP (700000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
Investoři rizikového kapitálu postupně a s rostoucím objemem spravovaných finančních prostředků opustili oblast částek nižších než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR).
(b) Je to projev běžného a nevyhnutelného vývoje.
Když jsou investiční manažeři ve svém oboru úspěšní, začnou získávat více finančních prostředků, které jim zase umožní uzavírat větší obchody.
Protože v průmyslu rizikového kapitálu/soukromého vlastního kapitálu existují úspory z rozsahu, investiční manažeři zpravidla ihned, jakmile mohou, přestanou uzavírat malé obchody.
(c) To znamená, že ve Spojeném království působí v oblasti poskytování částek nižších než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR) velice málo profesionálních nebo institucionálních investorů.
V současné době se neuskuteční přibližně 60 % všech obchodů v rozmezí od 500000 GBP (700000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionů EUR), protože neexistují vhodní dodavatelé rizikového kapitálu.
76. Pro společnost Enterprise Corporate Finance Limited bylo stále více nemožné zajistit pro své zákazníky kapitál v rozmezí od 500000 GBP (700000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR):
(a) Hlavním důvodem není nedostatečná kvalita investičních možností samotných, avšak rostoucí neochota rizikových fondů investovat malé částky do rizikových podniků.
(b) Trh se během posledních několika málo roků výrazně zhoršil v takové míře, že obchodování s objemem nižším než 5 milionů GBP (7 milionů EUR) má velice nízkou pravděpodobnost na financování, bez ohledu na kvalitu společnosti, do níž se investuje.
(c) Problém je výrazně horší pro ty společnosti, které hledají finanční prostředky od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) hlavně z důvodu příliš vysokých nákladů a nedostatku vhodných obchodních schopností.
Většina rizikového kapitálu je zaměřena na důležitější a vyspělejší společnosti s majetkem, které jsou úspěšné v oboru a vykazují zisk.
77. Společnost 3i ve svých připomínkách zdůraznila toto:
(a) V uplynulých dvou až třech letech prošel trh s rizikovým kapitálem významnou transformací, protože poklesla návratnost investic do začínajících společností a společností s nižším růstem.
(b) To, spolu se směřováním celého odvětví k poskytování větších investic a opatrnějších investičních strategií, vedlo ke snížení nabídky na trhu nižších objemů investic.
Společnost 3i v současné době odhaduje, že mezera v poskytování vlastního kapitálu se zvýšila z 500000 GBP (700000 EUR) až 1 milionu GBP (1,4 milionu EUR) na celé 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR).
Společnost 3i výrazně omezila své investice do tohoto segmentu trhu.
Zatímco v roce 2001 investovala do začínajících společností v Evropě přibližně 1,1 miliardy EUR rizikového kapitálu, v roce 2004 investovala do podobných společností v tomto segmentu trhu přibližně 150 milionů EUR.
78. Společnost Cavendish Asset Management Limited podporuje připomínky, které vznesl Institute of Chartered Accountants in England and Wales, popsané v bodu odůvodnění 68.
V. PŘIPOMÍNKY SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ
79. Připomínky Spojeného království k rozhodnutí Komise zahájit formální řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES a také k připomínkám zúčastněných stran jsou shrnuty v bodech odůvodnění 80 až 96.
80. Zatímco přístup k půjčkám se od poloviny 90. let minulého století pro většinu společností ve Spojeném království zlepšil, důležitá menšina MSP s velkým růstovým potenciálem má stále problémy s financováním formou vlastního kapitálu.
81. Financování formou vlastního kapitálu je vhodné pro společnosti, které se nacházejí v počátcích svého rozvoje a ještě nevytvářejí dostatečný tok příjmů pro splácení úroků z dluhů.
Tyto peníze jsou vhodné také pro společnosti vyvíjející nové technologie, pro výrobky nebo trhy, které nabízejí možnost dosáhnout značného růstu, avšak nesou s sebou také značné riziko neúspěchu.
82. Veřejná diskuse o přístupu ke kapitálu pro růst malých společností, úhrnné údaje sdružení BVCA i akademický výzkum ukazují na to, že ve Spojeném království existuje mezera ve financování formou vlastního kapitálu ve výši od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
Mezera ve financování formou vlastního kapitálu se v posledních létech zvětšila, zejména od roku 1999. To bylo částečně způsobeno úspěchem soukromých poskytovatelů vlastního kapitálu, kteří se přesunuli k větším investičním objemům.
Výrazně se zvýšila průměrná výše obchodování, protože firmy poskytující rizikový kapitál se snaží využívat úspory z rozsahu.
84. Mezera ve financování vlastního kapitálu je v posledních létech výrazná pro začínající MSP, protože se posunul trh s typy investic, které uskutečňují investoři do rizikových podniků.
Jsou důkazy, že investice rizikového kapitálu se posunuly směrem ke společnostem v rozvinutějším stadiu vývoje, k investicím pro MBO nebo MBI všech akcií společnosti jejím vrchním vedením.
85. Poslední údaje sdružení BVCA z roku 2003 ukazují, že se trvale klade důraz na obchodování ve vyšším stupni vývoje společnosti, a zejména na velké odkupy.
Investice do začínajících společností představovaly v roce 2003 pouze 6,5 % rizikového kapitálu investovaného ve Spojeném království, což je méně než 0,02 % HDP.
To je v rozporu s průměrem 0,05 % HDP, který byl do stejných společností investován v období 1998 – 2001.
86. Předpokládané využití nově vzniklých fondů s rizikovým kapitálem bude zaměřeno převážně na větší obchody do dobře zavedených společností.
Poslední údaje sdružení BVCA uvádějí, že pouze 4 % získaných prostředků se mají použít pro investování do začínajících společností, 3 % pro investování obchodů určených k rozšíření společností a 1 % pro MBO nebo pro investice menší než 10 milionů GBP.
Očekávalo se, že pouze 3 % vzniklých fondů budou určena pro začínající společnosti a pro investice do technologie k rozšíření společností, v porovnání s 5 % v roce 2002.
87. Dále, údaje naznačují, že z těch investic, které se uskuteční v objemu od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR), je pouze 1 ze 4 první, nesdružená investice.
Z přibližně 1000 investic v objemu menším než 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR) v období 2000 – 2002 bylo více než 70 % následných investic.
88. Protože investoři do rizikových podniků se přesunuli směrem k větším finančním objemům, existuje málo důkazů o přílivu nových investorů rizikového kapitálu na trh s menšími investicemi.
Pro vstup případných nových finančních týmů, které se snaží soutěžit na trhu s rizikovým kapitálem, tvoří značnou překážku význam pověsti v oblasti rizikového kapitálu.
Tento trend způsobí zvýšení nedostatku talentovaných a zkušených manažerů v té oblasti trhu, v níž existuje mezera. Tento nedostatek se bude postupem času stále hůře odstraňovat, protože kvalitní manažeři budou získávat větší objemy finančních prostředků a budou tedy uskutečňovat větší obchody.
Vzhledem k tomu, jaké schopnosti jsou nezbytné pro úspěšné investování do menších a začínajících podniků, je podmínkou pro existenci dynamického trhu investic do začínajících společností příliv nových kvalitních subjektů.
89. Spojené království usuzuje, že se všichni dotázaní shodli na existenci selhání trhu s rizikovým kapitálem, které způsobuje, že je obtížné financovat MSP s velkými možnostmi dalšího růstu.
Připomínky všech zúčastněných stran podpořily názor Spojeného království, že došlo ke změně trhu a že v současné době existuje mezera v poskytování vlastního kapitálu nad úroveň stanovenou ve sdělení Komise.
90. Spojené království se pokusilo prokázat, že existuje mezera ve financování v objemech do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
Řada dotázaných se domnívá, že to je skromný odhad a že mezera se může týkat investic až do objemu 5 milionů GBP (7 milionů EUR).
Spojené království se však domnívá, že nejpádnější důkazy svědčí o tom, že se jedná o částku 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR).
91. Spojené království zdůrazňuje, že odpovědi od společností činných v oblasti rizikového kapitálu ve Spojeném království jsou v souladu se závěry jeho vlastních podrobných konzultací.
Dotázaní obecně potvrdili existenci mezery v poskytování rizikového kapitálu v objemu 2 miliony GBP (2,9 milionu EUR) nebo více.
Tito dotázaní mají praktické zkušenosti s tímto trhem a posuzovali otázku z komerčního hlediska.
Jejich zkušenosti podporují vlastní průzkum provedený Spojeným královstvím, jehož závěrem je to, že fondy působící v této oblasti nejsou schopny přitáhnout soukromé investory kvůli vnímání rizika a ekonomické stránky vytváření malých investic.
Spojené království je proto spokojeno s tím, že režim fondů ECF nevytlačí stávající soukromé poskytovatele kapitálu působící na tomto trhu.
92. Spojené království také vítá úroveň podpory pro praktický návrh modelu ECF.
Vítá také shodu mezi dotazovanými, že navrhovaná struktura fondů neznamená narušení hospodářské soutěže a bude motivovat důvěryhodná komerční rozhodnutí o investicích.
Základní podmínkou je to, aby navrhované ECF neposkytovaly ochranu soukromým investorům.
Je to motivace k výběru dobrého vedení fondu, které bude investovat jejich finance nejvýhodněji.
Pokud některý ECF nedosáhne kladné návratnosti, soukromí investoři utrpí ztrátu.
Spojené království se domnívá, že toto je komerčně silnější pobídka než náhradní model, u kterého je menší podíl státních investic, u kterého však jsou státní fondy ve větším riziku než soukromé investice a soukromí investoři mohou získat svoje peníze i v případě, že fondy dosáhnou ztráty.
93. Díky tomu, že se v nabídkovém řízení vezmou v úvahu klíčová hlediska struktury každého fondu, bude Spojené království platit pouze nezbytné minimum za náklady na řízení fondu a za podřízenost.
Nabídkové řízení stanoví některé minimální požadavky, jako je rozmístění ztrát formou pari passu a přednostní návratnost pro stát, avšak zahrnuje také možnost, aby žadatelé stanovili náhradní podmínky, které nejsou pro stát tak výhodné.
To otevírá možnost, že by soukromí investoři mohli být vystaveni většímu riziku snížení ceny než stát nebo že se bude vyžadovat menší než předpokládaná investice, pokud zájemce bude schopen prokázat, že by to bylo pro investory jeho fondu lákavější.
94. Spojené království dále upozorňuje, že odpovědi z jiných členských států zdůrazňují nutnost aktualizovat stávající sdělení.
Trh s rizikovým kapitálem v Evropské unii se od zveřejnění sdělení v roce 2001 výrazně změnil.
Z toho důvodu Spojené království souhlasí s tím, že při revizi, která proběhne v roce 2006, bude nutné sdělení zásadně přepracovat.
Tato revize bude muset téměř jistě zasáhnout na jedné straně do oblasti velikosti tranší, ale také do jiných oblastí, jako je vyrovnání rizika soukromého sektoru jako kompenzace za vyšší příspěvek státu a větší využívání takových nástrojů, jako jsou blokové výjimky.
95. Spojené království se domnívá, že schéma ECF významně přispěje k odstranění významné překážky pro inovace a soukromé podnikání a ke splnění cílů stanovených v Lisabonu a v akčním plánu pro soukromé podnikání.
Schéma ECF také pomůže splnit doporučení Kokovy zprávy, která uvedla, že financování MSP v Evropě je v současné době příliš založeno na úvěrech a vyzvala k většímu využívání rizikového kapitálu.
96. Spojené království usuzuje, že podpora vyjádřená jak státním, tak soukromým sektorem, ostatními členskými státy a také těmi, kteří působí na trhu rizikového kapitálu kladně odráží potřebu investičního nástroje typu ECF.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
97. Komise zkoumala režim z pohledu článku 87 Smlouvy o ES a zejména na základě sdělení Komise o státní podpoře a rizikovém kapitálu [9].
Výsledky tohoto posouzení jsou shrnuty v následujícím textu.
VI.1.
Zákonnost
98. Oznámením režimu splnily orgány Spojeného království svoji povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
VI.2.
Existence státní podpory
99. Podle ustanovení sdělení se při posouzení existence státní podpory musí vzít v úvahu možnost, že opatření může poskytnout podporu nejméně na třech různých úrovních:
(a) podpora investorům;
(b) podpora některému fondu nebo jinému nástroji, přes který opatření působí;
(c) podpora společnostem, do nichž se investuje.
100.
Komise se domnívá, že na úrovni investorů se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Zahrnutí státních zdrojů je prokázáno skutečností, že orgány Spojeného království poskytnou fondům ECF veřejné finanční prostředky.
Soukromí investoři do fondů ECF, jimiž mohou být podniky ve smyslu Smlouvy o ES, mohou mít oprávnění k vyšším výnosům než stát a mohou tedy získat výhodu.
I když z investování do fondů není vyloučena žádná osoba nebo organizace, omezená velikost fondů nezaručí, že budou přijaty všechny potenciální investice a Komise se proto domnívá, že je toto opatření selektivní.
Konečně, režim ovlivňuje obchodování mezi členskými státy, protože kapitálové investice jsou činností, která je mezi nimi předmětem značného obchodování.
101.
Na úrovni fondů se Komise spíše kloní k názoru, že fond je nástrojem pro převod podpory k investorům a/nebo společnostem, do nichž se investuje, než že samotný fond je příjemcem podpory.
Avšak v určitých případech, zejména u opatření týkajících se převodů ve prospěch stávajících fondů s mnoha a různými investory, může mít fond charakter nezávislé společnosti.
Podle představeného režimu budou fondy ECF teprve založeny a nebude povoleno, aby se zabývaly jinými činnostmi, než jaké předpokládá režim.
Komise proto nepovažuje fondy ECF za samostatné příjemce podpory.
Tato zásada je v souladu s rozhodnutím Komise ve věci "Viridian Growth Fund" [10], "Coalfields Enterprise Fund" [11] a "Community Development Venture Fund" [12].
102.
Na úrovni společností, do nichž se investuje, se Komise domnívá, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Jsou zahrnuty státní zdroje, protože investování fondu do MSP bude obsahovat i veřejné prostředky.
Opatření narušuje hospodářskou soutěž tím, že uděluje výhodu MSP, který přijme podporu, protože jinak by nebyl schopen získat rizikový kapitál za stejných podmínek a/nebo ve stejném objemu.
Opatření je výběrové, protože je zaměřeno na určité MSP ve Spojeném království.
Opatření by mohlo ovlivnit obchod mezi členskými státy, protože existuje možnost, že cílové MSP se zabývají nebo se budou zabývat činnostmi týkajícími se vnitřního obchodu ve Společenství.
103.
Komise proto usuzuje, že na úrovni investorů a na úrovni MSP, které přijmou podporu, je poskytována státní podpora ve smyslu čl. 87 odst.
VI.3.
Důkazy o selhání trhu
104. V souladu s ustanoveními sdělení může Komise uznat existenci selhání trhu bez předložení dalších důkazů v těch případech, kdy jednotlivé finanční tranše poskytované podniku v rámci opatření rizikového kapitálu, která jsou zcela nebo částečně financována ze státní podpory, bude představovat částku maximálně 500000 EUR v nepodporovaných oblastech, 750000 EUR v oblastech podle čl. 87 odst. 3 písm. c) nebo 1 milion EUR v oblastech podle čl. 87 odst. 3 písm. a).
105.
Opatření, jak je navrhuje Spojené království, předpokládá investice rizikového kapitálu do MSP ve Spojeném království ve výši od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionů EUR) na jednu finanční tranši.
106.
Podle "mapy regionální pomoci pro období 2000 – 2006" pro Spojené království, se Spojené království skládá z oblastí, které jsou v současné době označeny jako podporované podle čl. 87 odst.
87 odst. 3 písm. c) stejné smlouvy a z nepodporovaných oblastí [13].
107.
Komise v souladu se sdělením informovala Spojené království, že s ohledem na to, že navrhované investice rizikového kapitálu podle předloženého schématu jsou vyšší než výše uvedené mezní částky stanovené ve sdělení, bude muset Spojené království předložit důkazy o selhání trhu.
108.
Argumenty předložené Spojeným královstvím a připomínky zúčastněných stran prokazující existenci mezery na trhu v rozsahu investic od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) jsou shrnuty v následujícím textu.
Ekonomické zdůvodnění mezery v poskytování vlastního kapitálu pro MSP na trhu s rizikovým kapitálem
109.
Nejdůležitějším samostatným zdrojem cizích financí pro MSP je bankovní úvěr, zejména ve formě dočasných úvěrů a půjček s pevným termínem, což dohromady představuje přibližně polovinu cizích financí [14].
Bankovní úvěr je nejvhodnější tam, kde společnosti vytvářejí dostatečný peněžní tok pro platbu úroků.
Dostupnost úvěrů se v poslední dekádě výrazně zlepšila.
Neexistují reálné důkazy o společnostech, které mají problémy se získáním bankovních financí.
Avšak věřitelé při posuzování vyhlídek jednotlivých společností stále čelí značné nejistotě.
Často se u půjček pro MSP spoléhají na záruku, zejména pokud dlužník není ve svém oboru zaveden.
Ne všichni vlastníci společností jsou schopni nabídnout dostatečnou záruku.
110.
Nedostatky trhu v oblasti úvěrů vznikají z důvodu nesouměrnosti informací, když věřitel je o vyhlídkách obchodu informován pouze částečně.
Nesouměrnost informací znamená, že věřitelé nejsou u jednotlivých MSP schopni vyčíslit míru rizika.
Proto je obtížné posoudit kvalitu investičního návrhu a ještě obtížnější je stanovit úrokovou sazbu, která přesně odráží riziko.
Banky zpravidla rozhodují o poskytnutí úvěru na základě takových kritérií, jako je historie úvěru, vedení účtů v minulosti, souhrn dosažených výsledků žadatele a ochota investovat do obchodu vlastní peníze, důkazy o schopnosti splácet vyplývající z podnikatelského záměru.
Avšak jednotlivec vždy nemá zkušenosti s podnikáním a nemusí mít svůj kapitál, který by do obchodu investoval.
Z toho důvodu věřitelé také kladou velký důraz na ochotu podnikatele poskytnout majetkovou záruku za úvěr.
Protože věřitelé se spoléhají na majetkovou záruku, která jistí úvěr, může tento přístup k půjčkám pro MSP způsobit potíže těm podnikatelům, kteří nemají vhodný majetek, který by poskytli jako záruku.
111.
Zatímco úvěry a finance založené na majetku splňují potřeby většiny společností, významná menšina potřebuje finance ve formě vlastního kapitálu.
Investoři vkládají kapitál výměnou za podíl na společnosti, což jim umožňuje získat část jejího budoucího zisku.
Tento způsob financování je nejvhodnější, pokud je společnost v počátcích svého rozvoje a ještě nevytváří dostatečný tok příjmů pro splácení úroků a/nebo pokud společnost vyvíjí nové technologie, výrobky nebo trhy s možností dosáhnout významného růstu, ale také s velkým rizikem nezdaru.
112.
Objem financí formou vlastního kapitálu představuje pouze 8 procent všech externích financí poskytnutých MSP, avšak tato statistika nemá v moderní podnikavé ekonomice příliš velký význam.
Společnosti, které nejvíce potřebují finance ve formě vlastního kapitálu jsou často velice průkopnické a potenciálně mohou významně přispět k růstu výkonnosti.
Kromě toho jsou finance poskytnuté investory do rizikových podniků někdy spojené s podporou řízení, doporučeními a jinými odbornými znalostmi.
113.
Protože finance ve formě vlastního kapitálu významně působí na růst jednotlivých společností a v širším měřítku i celé ekonomiky, existují pádné důkazy toho, že strukturální znaky trhu soukromých investic do vlastního kapitálu jsou příčinou významné a rostoucí "mezery vlastního kapitálu", které čelí společnosti usilující o menší objem kapitálu pro vlastní růst.
Tyto strukturální důvody se týkají jak nabídky, tak i poptávky na trhu.
114.
Informační problémy zdůrazněné pro trh s úvěry platí i pro trh s vlastním kapitálem.
Na straně nabídky se běžně objevují tři problémy, totiž nesouměrnost informací, náklady na prováděné operace a vnímání rizika a odměn.
115.
"Nesouměrnost informací" znamená, že investoři poskytující finance formou vlastního kapitálu mohou při hledání vhodných možností pro investování vynaložit významné náklady.
Takové problémy s informacemi jsou zpravidla největší u menších, mladších firem a zejména u novátorských společností, které se snaží o rozvoj neověřených technologií, výrobků a trhů.
Potíže při získávaní informací představují významnou překážku pro investování malých finančních objemů do vlastního kapitálu, protože náklady na investice nejsou úměrné velikosti objemu investice.
V porovnání s velkými společnostmi, které jsou kotované na veřejné burze cenných papírů, je tok informací o malých, nekotovaných společnostech, které se snaží o získání investic, omezenější.
Investoři proto při hledání vhodných možností vynaloží značné náklady na průzkum.
Dále, často je obtížné odhadnout vyhlídky společnosti, zejména pokud není ověřený její vedoucí tým, výrobek nebo technologie.
Investoři do vlastního kapitálu, před tím než mohou kvalifikovaně rozhodnout o investici, tedy musí provést postup povinné péče.
Tyto náklady na sběr informací nejsou úměrné objemu investic a u malých investic mohou být neúměrně vysoké vzhledem k možnému finančnímu zisku z vložených investic.
Konečně, investoři musejí po investování do společnosti sledovat průběžnou výkonnost investice.
To často dělají tak, že jsou členy představenstva a významnou měrou mohou poskytnout podporu vedení, zejména pokud je společnost řízena relativně nezkušeným týmem.
Tak lze významně přispět k výkonnosti společnosti, avšak znovu je nutno připomenout, že tyto náklady nejsou úměrné objemu investic.
116.
Při investování do vlastního kapitálu vznikají značné konstantní náklady, například při vyjednávání podmínek pro investování a přijímání nezbytných právních ujednání ("transakční náklady").
Tyto transakční náklady, stejně jako ostatní konstantní náklady mají sklon působit proti investicím malých finančních objemů.
117.
Rozhodnutí o investicích budou založena na vnímání rizika a pravděpodobného finančního zisku.
Pokud investoři nemají správné očekávání, bude výsledkem méně výhodné přidělení kapitálu.
118.
Stejný význam při omezení finančního toku od investorů do MSP mají omezení na straně poptávky.
Výzkum upozornil na řadu problémů, které odrazují malé společnosti od hledání kapitálu ve formě vlastního kapitálu.
Mezi záležitosti, které MSP citují nejčastěji, patří ztráta řízení a omezená svoboda vedení, avšak běžnými překážkami jsou také náklady na zajištění financí ve formě vlastního kapitálu a nedostatek znalostí vnějších finančních zdrojů.
Mnoho společností, které hledají investice do vlastního kapitálu je omezeno také nedostatečnou "připraveností k investicím".
MSP může brzdit omezené povědomí o různých formách dostupných rizikových financí a omezené znalosti o tom, jak tyto finance získat a také nedostatečně zpracovanými nebo špatně předloženými podnikatelskými záměry.
Nedostatečná příprava obchodu a nedostatečné plánování odradí možné investory, přinejmenším kvůli nákladům na získání dalších informací a na povinnou péči.
119.
Mezera v poskytování financí ve formě investic do vlastního kapitálu vzniká tam, kde životaschopné společnosti nejsou schopné přitáhnout investice od neformálních investorů nebo od investorů do rizikových podniků, kteří jsou hlavním zdrojem financí formou investic do vlastního kapitálu MSP.
Neformální investoři (obchodní mecenáši a jiní neformální investoři) mají přístup k omezeným finančním zdrojům, a proto zpravidla investují malé finanční částky.
Naopak oficiální investoři do rizikových podniků obvykle vynakládají mnohem vyšší částky na vyhodnocení možných investic.
Ze strukturálních důvodů, uvedených výše, pokud společnost hledá pouze skromný objem financí, jsou tyto náklady často neúměrně vysoké.
120.
Mezera v poskytování financí se proto dotýká společností, které hledají finanční částku, která je vyšší než finanční možnosti většiny neformálních investorů, avšak nižší než úroveň, která je přijatelná pro investory do rizikových podniků.
Důkazy zvětšující se mezery v poskytování financí formou investic do vlastního kapitálu na trhu s rizikovým kapitálem ve Spojeném království
121.
Podle nejnovějších údajů BVCA [15] vykázaly velké fondy investující do MBO v roce 2003 a dlouhodobě dobré zisky, zatímco průměrné zisky fondů investujících do začínajících a technologických podniků v roce 2003 nadále klesaly.
122.
Pokud se jedná o celkovou výkonnost podle investiční fáze, fondy zaměřené na investice v počáteční fázi měly v roce 2003 průměrný zisk -18,1 % v porovnání s průměrným ziskem za tři roky -25,1 % a s průměrným ziskem za pět roků -12,5 %.
123.
Fondy, které se zaměřují na investice ve fázi rozvoje, zaznamenaly v roce 2003 průměrný zisk -3,4 % v porovnání s průměrným ziskem za tři roky -8,2 % a s průměrným ziskem za pět roků 2,7 %.
124.
Fondy zaměřené na MBO si ve stejnou dobu vedly značně lépe.
U středně velkých MBO byl v roce 2003 průměrný zisk 12,2 %, v porovnání s průměrným ziskem za tři roky 2,9 % a s průměrným ziskem za pět roků 6,7 %.
Rozdíl bude mnohem větší, pokud se podíváme na velké MBO, s průměrným ziskem v roce 2003 15,3 %, s průměrným ziskem za tři roky 9,1 % a s průměrným ziskem za pět roků 13,6 %.
125.
Údaje uvedené výše podtrhují současnou skladbu trhu s rizikovým kapitálem ve Spojeném království.
Poskytovatelé rizikového kapitálu se přesunují směrem k větším obchodním objemům, protože s nimi spojené zisky jsou vyšší. Proto se rozšiřuje mezera v poskytování financí formou investic do vlastního kapitálu mezi menšími investicemi na rozvoj v počáteční fázi a většími investicemi do dobře zavedených společností.
126.
Tento vývoj směrem ke stále větším objemům investic je dále podtržen současnými údaji o investiční aktivitě ve Spojeném království.
[16]. Průměrná výše financování napříč všemi fázemi investic se v roce 2003 zvýšila na 4,3 milionu GBP (6 milionů EUR), oproti 3,8 milionu GBP (5,3 milionu EUR) v roce 2002.
To se vysvětluje skutečností, že menší investice do společností ve fázi rozšiřování podniků v roce 2003 poklesly o 57 % na 477 milionů GBP (670 milionů EUR) z 1,2 miliardy GBP (1,7 miliardy EUR) v roce 2002.
Průměrný objem, který obdržely rozšiřující se společnosti, poklesl z 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) v roce 2002 na 800000 GBP (1,1 milionu EUR) v roce 2003.
127.
Převážná většina financí ze všech fondů vzniklých v roce 2003, a to 92 % (8,2 miliardy GBP neboli 11,5 miliardy EUR), byla investována do MBO a MBI, oproti 87 % v roce 2002.
Zpráva předpokládá, že pouze 3 % (290 milionů GBP neboli 406 milionů EUR), budou investována do rozšiřujících se společností, oproti 6 % v roce 2002.
Do začínajících společností se v roce 2003 investovala 4 % ze všech finančních prostředků vynaložených v roce 2003 (368 milionů GBP neboli 515 milionů EUR), oproti 3 % v roce 2002.
128.
Ve skupině MBO/MBI se očekává, že 58 % bude přiděleno největším MBO/MBI (více než 100 milionů GBP nebo 140 milionů EUR z celkového obchodovaného objemu), v porovnání se 45 % v roce 2002.
20 % bude přiděleno MBO/MBI s obchodovaným objemem mezi 50 miliony GBP (70 miliony EUR) a 100 miliony GBP (140 miliony EUR), oproti 17 % v roce 2002, a 13 % bude přiděleno MBO/MBI s obchodovaným objemem mezi 10 miliony GBP (14 milionů EUR) a 50 miliony GBP (70 milionů EUR), v porovnání s 24 % v roce 2002.
Stejně jako v roce 2002 bude pouhé 1 % přiděleno MBO/MBI s obchodovaným objemem do 10 milionů GBP (14 milionů EUR).
129.
Výše uvedené snížení investic i výkonnosti způsobilo, že investoři rizikového kapitálu, kteří investují do začínajících společnost, se z trhu stáhli.
Potvrzuje to skutečnost, že průměrný objem financí (napříč investicemi do všech fází rozvoje společností) se stále zvyšuje a v roce 2003 dosáhl částky 4,3 milionu GBP (6 milionů EUR).
Investoři na trhu s rizikovým kapitálem ve Spojeném království investují větší částky peněz za účelem snížit riziko, a tím přispívají k rozšiřování mezery v poskytování financí ve formě investic do vlastního kapitálu.
130.
Objem finančních prostředků určených v roce 2003 k financování začínajících rizikových příležitostí poklesl oproti roku 2001 o 73 %.
V roce 2001 bylo určeno k investicím rizikového kapitálu do začínajících příležitostí 1,4 miliardy GBP (2 miliardy EUR), v porovnání s 369 miliony GBP (517 milionů EUR) v roce 2003.
Pouze 1 % z těchto 369 milionů GBP (517 milionů EUR) získaných v roce 2003 bylo určeno k obchodování s objemem menším než 10 milionů GBP (14 milionů EUR).
131. Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení podle čl.
88 odst. 2 Smlouvy o ES o navrhovaném opatření státní podpory uvedla, že s ohledem na nejvyšší částku investic navrhovanou v režimu, která výrazně převyšuje nejvyšší částku předpokládanou ve sdělení, je nutné získat připomínky zúčastněných stran, aby bylo možno rozhodnout, zda opatření ovlivní obchodní podmínky v rozsahu, který je v rozporu se společným zájmem.
132.
Všechny připomínky, které podaly zúčastněné strany, byly kladné a obecně podtrhovaly význam opatření a také vhodnost navrhované nejvyšší částky investic.
133. Komise, s ohledem na informace uvedené v prvním oznámení, na připomínky podané zúčastněnými stranami a také na další informace dodané Spojeným královstvím po rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl.
88 odst. 2 Smlouvy o EU, dospěla k názoru, že Spojené království poskytlo dostatek důkazů o existenci mezery v poskytování financí ve formě investic do vlastního kapitálu v objemu od 250000 GBP (357000 EUR) do 2 milionů GBP (2,9 milionu EUR) na trhu s rizikovým kapitálem ve Spojeném království.
VI.4.
Slučitelnost opatření – shoda s kladnými prvky sdělení
Omezení investic
134.
ECF budou moci investovat pouze do malých a středních podniků podle definice Komise.
To je nutno považovat za klad.
Zaměření na selhání trhu s rizikovým kapitálem
135.
Bude se vyžadovat, aby ECF investovaly kapitál do MSP rovným dílem nebo podle podobných zásad.
Nebudou povoleny investice, které budou tvořeny pouze dlužními nástroji a nebudou obsahovat prvky vlastního kapitálu.
Komise se domnívá, že toto je kladný prvek.
Rozhodnutí o investicích musejí být prováděna s cílem dosáhnout zisku
136.
Je vytvořena vazba mezi výkonností investic a odměnou obchodních ředitelů, odpovědných za rozhodování o investicích.
Státní orgány se nebudou podílet na výběru investic a na rozhodování ECF, s výjimkou stanovení omezující podmínky, že přidělení investic je možné pouze malým a středním podnikům.
Rozhodnutí o investicích budou přijímat obchodní ředitelé ECF v zájmu zajištění co nejvyššího zisku fondu.
Výkonný orgán SBS schválí pouze ty ECF, jejichž provozovatelé budou mít stanoveny jasné pobídky pro dosažení co nejvyššího zisku.
Podmínky, za kterých budou státní orgány investovat do ECF budou soukromé investory silně pobízet k tomu, aby zajistili, že jejich fondy budou usilovat o dosažení zisku a že budou působit úspěšně.
Tyto pobídky vzniknou tím, že soukromí investoři budou muset platit úroky ze státního kapitálu a před rozdělením zisků budou muset úplně splatit kapitál státním i soukromým investorům.
Z toho důvodu ponesou soukromí investoři přinejmenším úměrnou část ztrát vytvořených ECF.
ECF nebo jejich provozovatelé budou muset jednat podle norem platných pro dané odvětví (směrnice sdružení British Venture Capital Association – BVCA).
Všechny tyto prvky je nutno považovat za klad.
Narušení hospodářské soutěže musí být omezeno na nejnižší možnou míru
137.
Orgány UK zajistí, že schéma ECF bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie a v příslušném obchodním tisku a že budou přijímány přihlášky z celého EHP.
Žádnému investorovi nebo operátorovi nebudou kladeny překážky z důvodu jeho místa podnikání.
Také toto je považováno za kladný prvek.
Zaměření na odvětví
138.
Základní podnikatelské fondy nebudou investovat do citlivých odvětví s omezením státní podpory nebo do odvětví, pro které se nepoužívá sdělení. Na poskytnutí finančních prostředků v rámci tohoto schématu nebudou mít nárok odvětví s nízkým rizikem, včetně realitních, zemědělských, finančních a investičních společností nebo leasingových společností finančního typu.
To je nutno považovat za klad.
Investice na základě podnikatelského záměru
139.
ECF bude přidělovat všechny investice na základě silného podnikatelského záměru.
To je další kladný prvek.
Zabránění kumulace
140.
Orgány UK se zavázaly, že způsobilost přijímajících malých a středních podniků k získávání grantů, úvěrů nebo jiných investiční pomoci z veřejných zdrojů bude omezena na 30 % výše podpory, na kterou by měly nárok, pokud by se neúčastnily tohoto režimu.
Komise to považuje za kladný prvek.
VII. ZÁVĚR
141.
Komise proto došla k závěru, že podpora poskytnutá v rámci fondů ECF splňuje podmínky sdělení Komise o státní podpoře a rizikovém kapitálu. Opatření proto shledala jako slučitelné se společným trhem podle čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Spojené království zamýšlí poskytnout, je slučitelná se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
Zavedení podpory je tedy schváleno.
Článek 2
Spojené království předloží výroční zprávu o zavádění podpory.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/135/ES, pokud jde o vymezení oblastí A a B v určitých členských státech z důvodu výskytu ohnisek vysoce patogenní influenzy ptáků
(oznámeno pod čislem K(2006) 1144)
(Text s významem pro EHP)
(2006/251/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [4], a zejména na čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Švédsko informovalo Komisi a ostatní členské státy o ohnisku viru vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5 u drůbeže v určitých oblastech na svém území a až do určení neuraminidázy typu (N) přijalo vhodná opatření podle rozhodnutí Komise 2006/135/ES ze dne 22. února 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže ve Společenství [5].
(2) Následně po určení uvedeného ohniska přijalo Švédsko nezbytná opatření v souladu s rozhodnutím 2006/135/ES.
Po oznámení uvedených opatření je Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem prozkoumala a je přesvědčena, že oblasti A a B vymezené uvedeným členským státem jsou v dostatečné vzdálenosti od ohniska u drůbeže a epizooticky souvisejících případů u volně žijících ptáků.
Je proto nezbytné vymezit oblasti A a B ve Švédsku a stanovit dobu trvání uvedené regionalizace.
(3) Zároveň by měly být pozměněny určité podrobnosti regionalizace ve Francii.
(4) Je proto nezbytné odpovídajícím způsobem pozměnit části A a B přílohy I rozhodnutí 2006/135/ES.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2006/135/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 1999/217/ES, pokud jde o seznam látek určených k aromatizaci používaných v potravinách nebo na jejich povrchu
(oznámeno pod číslem K(2006) 899)
(Text s významem pro EHP)
(2006/252/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví postup Společenství pro látky určené k aromatizaci používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2232/96 stanoví postup stanovení pravidel pro látky určené k aromatizaci používané nebo určené k použití v potravinách.
Toto nařízení upravuje přijetí seznamu látek určených k aromatizaci (dále jen "seznam") po oznámení členských států ohledně seznamu látek určených k aromatizaci, které lze na území těchto států používat v potravinách nebo na jejich povrchu, a na základě kontroly tohoto oznámení Komisí.
Tento seznam byl přijat rozhodnutím Komise 1999/217/ES [2].
(2) Nařízení (ES) č. 2232/96 navíc upravuje program pro hodnocení látek určených k aromatizaci, aby bylo kontrolováno, zda splňují obecná kritéria pro používání látek určených k aromatizaci uvedená v příloze uvedeného nařízení.
(3) Společný výbor odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) došel na svém 65. zasedání ve dnech 7. až 16. června 2005 k závěru, že acetamid (FL 16.047) je jasně karcinogenní pro myši i krysy, a ačkoli není znám mechanismus vzniku nádoru, není možno vyloučit možnost genotoxického mechanismu.
JEFCA považuje za nevhodné, aby tato sloučenina byla používána jako aromatizační složka.
V souladu s tím nesplňuje acetamid obecná kritéria uvedená v příloze nařízení (ES) č. 2232/96 a měl by být vyškrtnut ze seznamu.
(4) Rozhodnutí 1999/217/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V části A přílohy rozhodnutí 1999/217/ES se řádek v tabulce věnovaný látce pod číslem FL 16.047 (acetamid) vyškrtne.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2005
o odpovídající ochraně osobních údajů obsažených v záznamech o knihování cestujících v letecké dopravě, které se předávají Agentuře kanadské pohraniční služby
(oznámeno pod číslem K(2005) 3248)
(Text s významem pro EHP)
(2006/253/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [1], a zejména na čl. 25 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 95/46/ES vyžaduje, aby členské státy stanovily, že k předávání osobních údajů do třetích zemí může dojít pouze tehdy, pokud dotyčná třetí země zajistí odpovídající úroveň ochrany a pokud jsou před předáním údajů splněny právní předpisy členských států provádějící ostatní ustanovení uvedené směrnice.
(2) Komise může dospět k závěru, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany.
Takové zemi mohou členské státy předávat osobní údaje, aniž by byly nutné dodatečné záruky.
(3) Podle směrnice 95/46/ES by měla být úroveň ochrany údajů posouzena s ohledem na všechny okolnosti související s předáním nebo předáváním údajů se zvláštním přihlédnutím k řadě prvků, které pro předání mají význam a které jsou vyjmenovány v čl. 25 odst. 2 uvedené směrnice.
(4) V rámci letecké dopravy se "záznamem o knihování cestujícího" (PNR) rozumí záznam o cestovních požadavcích každého cestujícího obsahující veškeré informace, jež jsou nezbytné ke zpracování a kontrole rezervací leteckými společnostmi, které provádějí rezervace a podílejí se na přepravě [2].
Pro účely tohoto rozhodnutí zahrnuje výraz "cestující" v jednotném a množném čísle členy posádky.
"Leteckou společností, která provádí rezervaci" se rozumí letecká společnost, u níž si cestující udělal původní rezervaci nebo u níž byly učiněny dodatečné rezervace po zahájení cesty.
"Leteckou společností, která se podílí na přepravě" se rozumí kterákoli letecká společnost, u níž knihující letecká společnost rezervovala svému cestujícímu místo na jednom nebo více letech.
(5) Agentura kanadské pohraniční služby (CBSA) vyžaduje, aby jí každý letecký dopravce provozující osobní leteckou dopravu směřující do Kanady poskytl elektronický přístup k záznamu o knihování cestujícího v rozsahu, v němž je tento záznam získán a obsažen v počítačových rezervačních systémech a systémech řízení odletů daného leteckého dopravce.
(6) Požadavky na předávání osobních údajů cestujících v letecké dopravě, které jsou obsaženy v PNR, Agentuře kanadské pohraniční služby vyplývají z oddílu 107.1 celního zákona (Customs Act) a odst. 148 písm. d) zákona o přistěhovalectví a ochraně uprchlíků (Immigration and Refugee Protection Act) a z prováděcích nařízení přijatých podle uvedených zákonů [3].
(7) Dotyčné právní předpisy Kanady se týkají posílení bezpečnosti a podmínek, za nichž mohou fyzické osoby vstupovat do země, tedy záležitostí, o nichž má Kanada svrchované právo rozhodovat v rámci své jurisdikce.
Kromě toho nejsou stanovené požadavky neslučitelné s jakýmikoli mezinárodními závazky, které Kanada přijala.
Kanada je demokratickou zemí s vládou práva a silnou tradicí občanských svobod.
O legitimitě jejího zákonodárného procesu a síle a nezávislosti jejího soudnictví není pochyb.
Další silnou zárukou proti porušování občanských svobod je svoboda tisku.
(8) Společenství je plně odhodláno podporovat Kanadu v boji s terorismem v mezích daných právem Společenství.
Právo Společenství vyžaduje dosažení nezbytné rovnováhy mezi bezpečnostními obavami a obavami o zachování soukromí.
Například článek 13 směrnice 95/46/ES stanoví, že členské státy mohou přijmout legislativní opatření s cílem omezit rozsah některých požadavků uvedené směrnice, je-li to nutné z důvodů bezpečnosti státu, obrany, veřejné bezpečnosti a předcházení trestným činům a jejich vyšetřování, odhalování a stíhání.
(9) Do předávání dotyčných údajů jsou zapojeni zvláštní správci, jmenovitě letecké společnosti, které provozují lety ze Společenství do Kanady, a pouze jeden příjemce v Kanadě, jmenovitě CBSA.
(10) Jakékoli ujednání týkající se vytvoření právního rámce pro předávání PNR do Kanady, zejména prostřednictvím tohoto rozhodnutí, by mělo být časově omezeno.
Bylo proto dohodnuto období tří a půl let.
Během tohoto období může dojít k výrazné změně situace a Společenství i Kanada se shodují, že bude nutné tato ujednání přezkoumat.
(11) Zpracování osobních údajů cestujících v letecké dopravě, které jsou obsaženy v PNR, agenturou CBSA se řídí podmínkami stanovenými v závazcích Agentury kanadské pohraniční služby, pokud jde o uplatňování jejího programu PNR (dále jen "závazky") a ve vnitrostátních právních předpisech Kanady v rozsahu uvedeném v závazcích.
(12) Ve vnitrostátním právu Kanady mají v této souvislosti význam zákon na ochranu soukromí (Privacy Act), zákon o přístupu k informacím (Access to Information Act) a oddíl 107 celního zákona (Customs Act) v míře, v níž upravují podmínky, za kterých může CBSA zamítnout žádosti o sdělení a tudíž zachovat důvěrnost PNR.
Zákon na ochranu soukromí upravuje sdělování PNR osobě, jíž se týká, což je úzce spojeno s právem subjektu údajů na přístup k údajům.
Zákon na ochranu soukromí platí pouze pro osoby, které se zdržují v Kanadě.
CBSA však navíc umožňuje přístup k informacím v PNR týkajícím se cizích státních příslušníků v případě, že se příslušná osoba nezdržuje v Kanadě.
(13) V odstavci 43 závazků je uvedeno, že jejich ustanovení jsou začleněna do stávajícího kanadského práva, nebo jsou zakotvena ve vnitrostátních nařízeních vypracovaných speciálně za tímto účelem, a proto budou mít právní účinek.
Úplné znění závazků bude zveřejněno v kanadském věstníku Canada Gazette.
Jako takové představují ze strany CBSA vážný a uvážený závazek a jejich plnění bude podléhat společnému přezkumu ze strany Kanady a Společenství.
Proti neplnění by bylo možné postupovat příslušnými právními, administrativními a politickými cestami a v případě přetrvávajícího neplnění by došlo k pozastavení účinků tohoto rozhodnutí.
(14) Normy, podle nichž bude CBSA zpracovávat údaje o cestujících obsažené v PNR na základě kanadských právních předpisů a závazků, obsahují základní zásady nezbytné pro zajištění odpovídající úrovně ochrany fyzických osob.
(15) Pokud jde o zásadu účelového omezení, budou osobní údaje cestujících v letecké dopravě obsažené v PNR, které byly předány agentuře CBSA, zpracovány pro zvláštní účel a následně využity nebo dále sděleny pouze v té míře, která je slučitelná s účelem předání.
Především jde o to, že údaje obsažené v PNR budou využity výhradně pro účely prevence a potírání: terorismu a souvisejících zločinů a jiných závažných zločinů s nadnárodní povahou, včetně organizovaného zločinu.
(16) Pokud jde o kvalitu údajů a zásadu přiměřenosti, kterou je třeba zvažovat ve vztahu k významným důvodům veřejného zájmu, kvůli nimž se údaje v PNR předávají, nebude CBSA údaje obsažené v PNR, které jí byly poskytnuty následně měnit.
Bude předávat maximálně 25 kategorií údajů v PNR a CBSA bude konzultovat Evropskou Komisi a dohodne se s ní v případě revize 25 požadovaných datových prvků PNR uvedených v příloze A, a to před provedením takové revize.
Dodatečné osobní údaje, které budou požadovány bezprostředně na základě údajů obsažených v PNR, budou získávány z mimovládních zdrojů pouze zákonnými cestami.
Platí obecné pravidlo, podle něhož bude PNR vymazán po maximálně 3 letech a 6 měsících.
(17) Pokud jde o zásadu transparentnosti, poskytne CBSA cestujícím informace o účelu předávání a zpracování, o totožnosti správce údajů, jakož i další informace.
(18) Pokud jde o zásadu bezpečnosti, přijme CBSA taková technická a organizační opatření, která jsou přiměřená rizikům, jež představuje zpracování.
(19) Zákon na ochranu soukromí přiznává práva na přístup, opravu a záznam osobám zdržujícím se v Kanadě.
CBSA rozšíří tato práva týkající se údajů v PNR, které má k dispozici, na cizí státní příslušníky nezdržující se v Kanadě.
Předpokládané výjimky jsou zhruba srovnatelné s omezeními, která mohou členské státy zavést podle článku 13 směrnice 95/46/ES.
(20) Údaje lze na individuálním základě dále předat jiným vládním orgánům, včetně orgánů zahraničních vlád, pro účely, které jsou totožné nebo v souladu s účely vymezenými v ustanovení o účelovém omezení týkajícím se minimálního množství údajů.
Údaje mohou být také předány z důvodů ochrany životně důležitých zájmů subjektu údajů nebo jiných osob, zejména pokud jde o významná zdravotní rizika nebo v jakémkoli soudním řízení či v jiných případech vyžadovaných zákonem.
Přijímající úřady jsou podle výslovných podmínek upravujících sdělování povinny využít údaje pouze k těmto účelům a nepředávat údaje dále bez souhlasu CBSA.
Prostřednictvím databází CBSA nemá k údajům PNR přímý elektronický přístup žádný jiný zahraniční, federální, provinciální nebo místní orgán.
CBSA odmítne veřejné sdělení PNR na základě výjimek z příslušných ustanovení zákona o přístupu k informacím a zákona na ochranu soukromí.
(21) CBSA nezíská citlivé údaje ve smyslu článku 8 směrnice 95/46/ES.
(22) Pokud jde o donucovací mechanismy, které mají zajistit dodržování těchto zásad ze strany CBSA, je zajištěno školení a informování zaměstnanců CBSA a jsou stanoveny postihy pro jednotlivé zaměstnance.
Všeobecná úcta k soukromí ze strany CBSA bude pod kontrolou nezávislého Úřadu kanadského komisaře pro ochranu soukromí (Office of the Canadian Privacy Commissioner) v souladu s podmínkami stanovenými v Kanadské listině práv a svobod (Canadian Charter of Rights and Freedoms) a v zákoně na ochranu soukromí.
Komisař pro ochranu soukromí může řešit stížnosti, které mu předají orgány členských států na ochranu údajů jménem osob, které jsou rezidenty ve Společenství, pokud se takové osoby domnívají, že CBSA jejich stížnost nevyřešila uspokojivě.
Dodržování závazků bude předmětem každoročního společného přezkumu, který provede CBSA spolu s týmem vedeným Komisí.
(23) V zájmu transparentnosti a s cílem zachovat schopnost příslušných orgánů členských států zajistit ochranu jednotlivců, pokud jde o zpracování jejich osobních údajů, je nutné upřesnit výjimečné okolnosti, za nichž je možné odůvodnit pozastavení určitých toků údajů, aniž by byl dotčen závěr o odpovídající ochraně.
(24) Pracovní skupina pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, která byla zřízena podle článku 29 směrnice 95/46/ES, vydala stanoviska o úrovni ochrany poskytované údajům cestujících ze strany kanadských orgánů, jímž se Komise řídila při jednání s CBSA.
Komise vzala uvedená stanoviska při přípravě tohoto rozhodnutí na vědomí [4].
(25) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 31 odst. 1 směrnice 95/46/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely čl. 25 odst. 2 směrnice 95/46/ES se má za to, že Agentura kanadské pohraniční služby (dále jen "CBSA") poskytuje odpovídající úroveň ochrany údajů v PNR předávaných ze Společenství v souvislosti s lety směřujícími do Kanady v souladu se závazky stanovenými v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí se týká odpovídající úrovně ochrany poskytované agenturou CBSA za účelem plnění požadavků čl. 25 odst. 1 směrnice 95/46/ES a nemá vliv na ostatní podmínky nebo omezení, jimiž se provádějí jiná ustanovení uvedené směrnice, která souvisejí se zpracováním osobních údajů ve členských státech.
Článek 3
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států činit kroky za účelem zajištění souladu s vnitrostátními ustanoveními přijatými podle jiných ustanovení než článku 25 směrnice 95/46/ES, mohou příslušné orgány členských států uplatnit své stávající pravomoci pozastavit toky údajů do CBSA s cílem ochránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v následujících případech:
a) pokud příslušný orgán Kanady stanovil, že CBSA porušuje platné normy ochrany; nebo
b) pokud existuje vysoká pravděpodobnost, že jsou porušovány normy ochrany stanovené v příloze, existují rozumné důvody k domněnce, že CBSA nečiní nebo neučiní přiměřené a včasné kroky k vyřešení dané skutečnosti, pokračující předávání by vytvořilo bezprostřední riziko vážné újmy subjektům údajů a příslušné orgány členského státu vynaložily v dané situaci úsilí, aby v tom CBSA uvědomily a poskytly jí příležitost k reakci.
2. Pozastavení skončí, jakmile budou zajištěny normy ochrany a budou o tom informovány příslušné orgány dotyčných členských států.
Článek 4
1. Členské státy neprodleně informují Komisi, pokud přijmou opatření podle článku 3.
2. Členské státy a Komise se vzájemně informují o jakýchkoli změnách norem ochrany a o případech, kdy opatření orgánů odpovědných za zajištění dodržování norem ochrany ze strany CBSA v souladu s přílohou nejsou pro zajištění dodržování uvedených norem dostačující.
3. Jestliže informace shromážděné podle článku 3 a podle odstavců 1 a 2 tohoto článku poskytnou důkazy, že přestaly být dodržovány základní zásady nutné pro odpovídající úroveň ochrany fyzických osob nebo že jakýkoli orgán odpovědný za zajišťování dodržování norem ochrany ze strany CBSA v souladu s přílohou neplní účinně svou úlohu, bude o tom CBSA informována a v případě potřeby se použije postup uvedený v čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES s cílem zrušit nebo pozastavit toto rozhodnutí.
Článek 5
Fungování tohoto rozhodnutí se bude sledovat a jakákoli související zjištění budou oznámena výboru zřízenému podle článku 31 směrnice 95/46/ES, včetně jakýchkoli důkazů, které by mohly ovlivnit závěr uvedený v článku 1 tohoto rozhodnutí, podle něhož je ochrana osobních údajů cestujících v letecké dopravě, které jsou obsaženy v PNR a předávány agentuře CBSA, odpovídající ve smyslu článku 25 směrnice 95/46/ES.
Článek 6
Členské státy přijmou veškerá opatření, která jsou nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím, do čtyř měsíců od data jeho oznámení.
Článek 7
Použitelnost tohoto rozhodnutí skončí tři roky a šest měsíců po datu jeho oznámení, pokud nebude prodloužena v souladu s postupem uvedeným v čl. 31 odst. 2 směrnice 95/46/ES.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. března 2006
o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu
(oznámeno pod číslem K(2006) 1321)
(Text s významem pro EHP)
(2006/254/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ohniska klasického moru prasat se vyskytla v Německu.
(2) Vzhledem k obchodu s živými prasaty a s některými produkty z vepřového masa mohou tato ohniska ohrozit stáda v jiných členských státech.
(3) Německo přijalo opatření v rámci směrnice Rady 2001/89/ES [2] o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat.
(4) Veterinární podmínky a veterinární požadavky pro obchod s živými prasaty jsou stanoveny směrnicí Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [3].
(5) Veterinární podmínky a veterinární požadavky pro obchod se spermatem prasat jsou stanoveny směrnicí Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [4].
(6) Veterinární podmínky a veterinární požadavky pro obchod s vajíčky a embryi prasat jsou stanoveny rozhodnutím Komise 95/483/ES ze dne 9. listopadu 1995, kterým se stanoví vzor osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi prasat uvnitř Společenství [5].
(7) Do zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a ve spolupráci s dotčenými členskými státy je vhodné přijmout prozatímní ochranná opatření.
(8) Toto rozhodnutí přezkoumá Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Aniž jsou dotčena opatření směrnice 2001/89/ES, a zejména články 9, 10 a 11 uvedené směrnice, zajistí Německo, aby:
a) žádná prasata nebyla přepravována z hospodářství s chovem prasat v oblastech uvedených v příloze a do nich;
b) přeprava jatečných prasat z hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze na jatka v uvedených oblastech a přeprava prasat přes uvedené oblasti byly umožněny jen na hlavních silnicích a železnicích a v souladu s podrobnými pokyny, které stanoví příslušné orgány, aby se zabránilo přímému či nepřímému kontaktu dotčených prasat s jinými prasaty během přepravy.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) mohou příslušné orgány povolit přepravu prasat přímo na jatka v oblasti uvedené v příloze nebo ve výjimečných případech na určená jatka mimo uvedenou oblast v Německu na okamžitou porážku.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby prasata, s výjimkou prasat poslaných na okamžitou porážku přímo na jatka, nebyla odeslána do jiných členských států a třetích zemí, pokud prasata:
a) nepocházejí z hospodářství v oblasti mimo oblasti uvedené v příloze; a
b) nebyla v hospodářství původu chována nejméně 30 dnů před naložením, nebo od narození, jsou-li mladší než 30 dní; a
c) nepocházejí z hospodářství, kam nebyla živá prasata umístěna během 30 denního období bezprostředně před odesláním dotčených prasat.
2. Příslušný veterinární orgán v Německu zajistí, aby oznámení o odeslání prasat do jiných členských států bylo sděleno ústředním a místním veterinárním orgánům v jiných členských státech určení a všem členským státům tranzitu alespoň tři dny před odesláním.
Článek 3
1. Německo zajistí, aby nebyly odeslány žádné zásilky spermatu prasat do jiných členských států a třetích zemí, pokud sperma nepochází od kanců držených v inseminační stanici uvedené v čl. 3 písm. a) směrnice Rady 90/429/EHS a umístěných mimo oblasti uvedené v příloze.
2. Německo zajistí, aby nebyly odeslány žádné zásilky vajíček a embryí prasat do jiných členských států a třetích zemí, pokud vajíčka a embrya nepochází od prasat chovaných v hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze.
Článek 4
Německo zajistí, aby:
a) veterinární osvědčení podle směrnice Rady 64/432/EHS doprovázející prasata odeslaná z Německa bylo doplněno tímto:
"Zvířata splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/254/ES ze dne 28. března 2006 o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu";
b) veterinární osvědčení podle směrnice Rady 90/429/EHS doprovázející kančí sperma odeslané z Německa bylo doplněno tímto:
"Sperma splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/254/ES ze dne 28. března 2006 o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu";
c) veterinární osvědčení podle rozhodnutí Komise 95/483/ES doprovázející vajíčka a embrya prasat odeslaná z Německa bylo doplněno tímto:
"Vajíčka/embrya (nehodící se škrtněte) splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/254/ES ze dne 28. března 2006 o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu".
Článek 5
Německo zajistí, aby vozidla, která byla použita pro přepravu prasat nebo která se nacházela v hospodářství, kde jsou prasata chována, byla očištěna a dezinfikována po každém použití a přepravce poskytne důkaz o této dezinfekci příslušnému veterinárnímu orgánu.
Článek 6
Členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření poté neprodleně odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. března 2006
o vnitrostátních ustanoveních, která Kypr oznámil podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a kterými se ukládá povinnost umístit geneticky modifikované potraviny v supermarketech do jiných regálů než regálů s geneticky nemodifikovanými produkty
(oznámeno pod číslem K(2006) 797)
(Text s významem pro EHP)
(2006/255/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 5 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTKOVÉ OKOLNOSTI:
(1) Dopisem ze dne 15. září 2005 oznámila předsedkyně výboru pro životní prostředí kyperské poslanecké sněmovny Evropské unii, v souladu s čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES, předlohu zákona z roku 2005, kterým se mění zákony o potravinách (kontrola a prodej) z roku 1996 a 2005 (tzv. "základní právní předpisy") a kterým se ukládá povinnost umístit geneticky modifikované potraviny v supermarketech na místa zvlášť vyhrazená pro tento účel do jiných regálů než regálů, v nichž se nacházejí geneticky nemodifikované produkty (dále jen "předloha zákona") odchylně od ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 [1] a (ES) č. 1830/2003 [2].
1. Ustanovení čl. 95 odst. 5 a 6 Smlouvy o ES
(2) V čl. 95 odst. 5 a 6 Smlouvy o ES se stanoví, že:
"5. … pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné přijmout vnitrostátní předpisy, opírající se o nové vědecké poznatky o ochraně životního prostředí nebo pracovního prostředí, z důvodu zvláštního problému, který se objeví v tomto členském státě po přijetí harmonizačních opatření, oznámí návrhy předpisů Komisi spolu s důvody pro jejich přijetí.
6. Komise do šesti měsíců po oznámení podle odstavců (…) a 5 schválí nebo zamítne dotyčné vnitrostátní předpisy poté, co prověří, zda neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
Nerozhodne-li Komise v této lhůtě, pokládají se vnitrostátní předpisy uvedené v odstavcích (…) a 5 za schválené."
2. Oznámené vnitrostátní předpisy
(3) Předloha zákona by se měla nazývat "zákon (změna zákona) o potravinách (kontrola a prodej) (článek 2) z roku 2005" a bude muset být čtena současně se zákony o potravinách (kontrola a prodej) z roku 1996 a 2005 (dále jen "základní právní předpisy").
Soubor složený ze základních právních předpisů a předlohy zákona by měl být označen slovy "zákon o potravinách (kontrola a prodej) od roku 1996 do roku 2005 (článek 2)".
(4) Cílem této předlohy zákona je změnit "základní právní předpisy přidáním" nového čl. 22 odst. 1 v tomto znění: "geneticky modifikované potraviny se ve všech supermarketech umístí na místě zvlášť vyhrazeném pro tento účel do jiných regálů než regálů, v nichž se nacházejí geneticky nemodifikované produkty".
(5) "Obchodník", který výše uvedená ustanovení poruší nebo se jim nepodrobí, se dopustí trestného činu a hrozí mu pokuta až do výše tři tisíce kyperských liber a v případě opakovaného porušení pokuta nepřesahující šest tisíc liber nebo vězení nepřesahující šest měsíců, nebo oba tyto tresty.
(6) Pro účely předlohy zákona se "obchodníkem" rozumí každá fyzická nebo právnická osoba nebo veřejnoprávní nebo soukromoprávní subjekt, který je za supermarket odpovědný nebo jej vlastní; patří sem vlastník nebo hlavní akcionář, správce, generální ředitel a všechny další osoby zajišťující kontrolu nebo správu uvedeného supermarketu a způsobilé přijímat rozhodnutí týkající se fungování tohoto supermarketu.
(7) Předloha zákona rovněž stanoví, že termín geneticky modifikovaná potravina je třeba chápat ve významu, který je vymezen v nařízení (ES) č. 1829/2003.
3. Odůvodnění předložená ze strany Kypru
(8) Podle kyperských orgánů je cílem předlohy zákona ochrana spotřebitele.
Dle jejich názoru umístění potravin sestávajících z GMO do zvláštních regálů umožní všem spotřebitelům snadno rozeznat a rozlišit různé druhy produktů a vybrat ty, které chtějí skutečně koupit.
II. ŘÍZENÍ
(9) Dopisem ze dne 15. září 2005 oznámila kyperská poslanecká sněmovna Komisi, v souladu s čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES, existenci předlohy zákona, kterým se ukládá povinnost umístit geneticky modifikované potraviny v supermarketech na místa zvlášť vyhrazená pro tento účel do jiných regálů než regálů, v nichž se nacházejí geneticky nemodifikované produkty, odchylně od ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 a (ES) č. 1830/2003 a ve světle článků 37, 95 a čl. 152 odst. 4 písm. b) Smlouvy o ES, která je právním základem výše uvedených nařízení.
(10) Dopisem ze dne 11. listopadu 2005 informovala Komise kyperské orgány, že obdržela jejich oznámení podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a že šestiměsíční období pro jeho posouzení stanovené v souladu s čl. 95 odst. 6, bylo zahájeno dne 16. září 2005, což je den po obdržení oznámení.
(11) Dopisem ze dne 20. prosince 2005 informovala Komise ostatní členské státy o žádosti předložené Kyperskou republikou.
Komise rovněž zveřejnila oznámení o žádosti v Úředním věstníku Evropské unie s cílem informovat ostatní zúčastněné strany o předloze vnitrostátních opatření, které má Kyperská republika v úmyslu přijmout.
III. PRÁVNÍ POSOUZENÍ
95 odst. 5 Smlouvy se použije pouze za účelem přijetí vnitrostátních předpisů pro splnění cílů, které jsou v tomto odstavci uvedené.
S ohledem na toto ustanovení Smlouvy o ES se proto oznámení členského státu, který se neodvolává na některý z těchto cílů, prohlásí za nepřijatelné.
(13) Předloha zákona ukládá povinnost umístit geneticky modifikované potraviny v supermarketech na místo zvlášť vyhrazené pro tento účel do jiných regálů než regálů, v nichž se nacházejí geneticky nemodifikované produkty.
Ve vysvětlujícím dopise přiloženém k předloze zákona byly kyperské orgány toho názoru, že by tato předloha mohla být v rozporu s ustanoveními o označování obsaženými v nařízeních (ES) č. 1829/2003 a (ES) č.
1830/2003. Tyto orgány navíc jasně uvedly, že cílem tohoto opatření je umožnit spotřebitelům lepší rozlišení geneticky modifikovaných potravin od jiných potravin a poskytnout jim tak možnost informovaného výběru.
(14) Kyperské oznámení neobsahuje žádný odkaz na jeden ze dvou cílů uvedených v čl. 95 odst.
5 Smlouvy o ES. Za těchto okolností není Komise schopna provést ověření podle odst.
6 tohoto ustanovení. Komise nerozhoduje o otázce, zda oznámení spadá do oblasti harmonizované právními předpisy Společenství, ani o souladu opatření s právem Společenství nebo pravidly WTO.
IV. ZÁVĚR
(15) Komise se tedy domnívá, že oznámení kyperských orgánů neobsahuje údaje umožňující posouzení plánovaného opatření podle čl. 95 odst.
5 a 6 Smlouvy o ES. Proto je Komise toho názoru, že oznámení není přijatelné.
(16) S ohledem na výše uvedené a aniž by bylo dotčeno jakékoli posouzení, které by Komise provedla s ohledem na slučitelnost oznámených vnitrostátních opatření s právem Společenství, je Komise toho názoru, že oznámení Kyperské republiky o povinnosti umístit geneticky modifikované potraviny v supermarketech na místa zvlášť vyhrazená pro tento účel do jiných regálů než regálů, v nichž se nacházejí geneticky nemodifikované produkty, které bylo předloženo v souladu s čl. 95 odst. 5 Smlouvy dne 15. září 2005, není přijatelné.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Oznámení o předloze zákona, kterým se ukládá povinnost umístit geneticky modifikované potraviny v supermarketech na místo zvlášť vyhrazené pro tento účel do jiných regálů než regálů, v nichž se nacházejí geneticky nemodifikované produkty, které podle čl. 95 odst. 5 předala Kyperská republika Komisi dne 15. září 2005, se prohlašuje za nepřijatelné.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Kyperské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. března 2006,
kterým se po druhé mění rozhodnutí 2005/758/ES, pokud jde o rozšíření částí Chorvatska, na které se vztahují některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků
(oznámeno pod číslem K(2006) 891)
(Text s významem pro EHP)
(2006/256/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2005/758/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Chorvatsku a o zrušení rozhodnutí 2005/749/ES [3] bylo přijato poté, co uvedená třetí země Komisi oznámila podezření na virus vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5 u volně žijících ptáků na svém území.
(2) Chorvatsko ohlásilo další případy u volně žijících ptáků mimo území, které je v současnosti v uvedeném rozhodnutí regionalizováno, což je důvodem k rozšíření pozastavení určitých dovozů z Chorvatska, které se bude vztahovat na nově postiženou část území uvedené třetí země.
(3) Rozhodnutí 2005/758/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/758/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. února 2006,
kterým se mění rozhodnutí 96/335/ES, kterým se stanoví soupis a společná nomenklatura přísad používaných v kosmetických prostředcích
(Text s významem pro EHP)
(2006/257/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], a zejména na čl. 5a odst. 3 a čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Soupis a společná nomenklatura přísad používaných v kosmetických prostředcích, které jsou uvedeny v příloze rozhodnutí 96/335/ES [2], musí být aktualizovány v souladu s informacemi poskytnutými průmyslem.
(2) Oddíl I přílohy rozhodnutí 96/335/ES by měl být aktualizován, aby se zajistila vědecká správnost a platnost některých stávajících položek, jakož i nových položek, a aby se zdokonalily položky s botanickými údaji a rovněž definice a funkční třídy.
(3) Ukázalo se, že je nezbytné podstatným způsobem zrevidovat pravidla tvorby názvů uvedená v příloze rozhodnutí 96/335/ES, aby se stala srozumitelnější a přizpůsobila se změnám
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. března 2006,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2002/683/ES, kterým se přijímá závazek nabídnutý v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu některých barevných televizních přijímačů pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky
(2006/258/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) V srpnu 2002 uložila Rada nařízením (ES) č. 1531/2002 [2] konečné antidumpingové clo z dovozu barevných televizních přijímačů (dále jen "dotčený výrobek") pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky.
(2) Zároveň přijala Komise rozhodnutím 2002/683/ES [3] společný závazek (dále jen "závazek") od společností Haier Electrical Appliances Corp., Ltd, Hisense Import & Export Co., Ltd, Konka Group Co., Ltd, Sichuan Changhong Electric Co., Ltd, Skyworth Multimedia International (Shenzen) Co., Ltd, TCL King Electrical Appliances (Hui Zhou) Co., Ltd a Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd (dále jen "společnosti") a Čínské obchodní komory pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků.
(3) V důsledku toho byl dotčený výrobek čínského původu vyráběný společnostmi, který odpovídá typu, na který se vztahuje závazek (dále jen "výrobek, na který se vztahuje závazek"), osvobozen od konečného antidumpingového cla.
B. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
1. Povinnosti společností se závazky
(4) V rámci závazku, který společnosti nabídly, jsou tyto společnosti povinny mimo jiné vyvážet výrobek, na který se vztahuje závazek, prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství za minimální dovozní cenu uvedenou v závazku nebo za cenu vyšší a dodržovat určité množstevní limity.
Tyto ceny a množstevní limity odstraňují poškozující účinek dumpingu.
(5) Za účelem zajištění dodržování závazku Čínská obchodní komora pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků a společnosti rovněž souhlasily s tím, že poskytnou veškeré informace, jež Komise považuje za nezbytné, a že umožní inspekce na místě ve svých prostorách, jejichž cílem bude ověřit správnost a pravdivost údajů předkládaných v uvedených čtvrtletních zprávách.
(6) Jak je uvedeno v 239. bodu odůvodnění nařízení (ES) č. 1531/2002, závazek zvláště stanoví, že porušení ze strany kterékoli z dotyčných společností nebo Čínské obchodní komory pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků se považuje za porušení závazku všemi signatáři.
Nedostatečná spolupráce s Evropskou komisí při sledování závazku se považuje za jeho porušení.
(7) Z tohoto hlediska Komise požádala o provedení inspekce na místě v prostorách Čínské obchodní komory pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků a v prostorách dvou společností, které vykázaly největší objem prodeje dotčeného výrobku, a to jmenovitě v Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd a Konka Group Co., Ltd. Komise zaslala Čínské obchodní komoře pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků a společnostem Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd a Konka Group Co., Ltd předem dopisy, ve kterých jim oznámila data inspekcí na místě.
2. Výsledky žádosti o ověření
(8) Čínská obchodní komora pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků a společnost Xiamen Overseas Chinese Electronic Co., Ltd souhlasily s inspekcí na místě požadovanou Komisí.
Nicméně společnost Konka Group Co., Ltd inspekci na místě zamítla.
(9) Společnost byla vyzvána, aby vysvětlila, zda se jedná o její poslední rozhodnutí a byla upozorněna na to, že podle bodu 5.6 závazku se společnosti zavázaly spolupracovat při poskytování jakýchkoli informací, jež Komise považuje za nezbytné pro zajištění dodržování společného závazku, a umožňovat úředníkům Evropské komise ověřovat veškeré dodané informace a data. Tito úředníci mohou jmenovitě provádět vyšetřování na místě v prostorách společností a/nebo Čínské obchodní komory pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků, a to i v případě, že na tato vyšetřování bylo upozorněno v krátké lhůtě.
(10) Společnost Konka Group Co., Ltd dopisem potvrdila svůj nezájem o spolupráci; tento postoj společnosti byl rovněž potvrzen Čínskou obchodní komorou pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků.
(11) Čínská obchodní komora pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků a společnosti byly tudíž informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě Komise zamýšlí odvolat přijetí závazku z důvodu jeho porušení společností Konka Group Co., Ltd a uložit konečné antidumpingové clo.
Společnosti byla udělena lhůta, během níž se mohla písemně nebo ústně k dané věci vyjádřit.
Žádné připomínky nebyly předloženy.
C. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2002/683/ES
(12) Z výše uvedených zjištění vyplývá, že přijetí tohoto závazku, který byl nabídnut společnostmi a Čínskou obchodní komorou pro vývoz a dovoz strojírenských a elektronických výrobků, by mělo být zrušeno.
Rozhodnutí 2002/683/ES, kterým se přijímá závazek, by mělo být zrušeno.
(13) Současně s tímto rozhodnutím změnila Rada nařízením (ES) č. 511/2006 [4] nařízení (ES) č. 1531/2002 a uložila na dovoz barevných televizních přijímačů vyvážených dotčenými společnostmi do Společenství konečné antidumpingové clo,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/683/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. března 2006,
kterou se mění příloha II rozhodnutí Rady 79/542/EHS, pokud jde o regionalizaci pro Argentinu a vzory osvědčení pro dovoz čerstvého hovězího masa z Brazílie
(oznámeno pod číslem K(2006) 896)
(Text s významem pro EHP)
(2006/259/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 a 4 a čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že
(1) Rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a veterinární a hygienické podmínky a podmínky veterinárních osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a z nich získaného čerstvého masa do Společenství [2], stanoví, že dovoz takových zvířat a masa z nich musí splňot požadavky uvedené v příslušných vzorech osvědčení obsažených v rozhodnutí.
(2) Argentina potvrdila výskyt ohniska slintavky a kulhavky neprodleně okamžitě o tom uvědomila Komisi dne 8. února 2006.
(3) S cílem ochrany nákazového statutu Společenství je nutné přijmout regionalizační opatření, která dočasně zastaví dovoz vykostěného masa ze skotu původem z tohoto departmentu a sousedících departmentů Berón de Astrada, Capital, General Paz, Empredado, Itati, Mbucuruyá a San Cosme.
(4) Podezření na výskyt kulhavky a slintavky bylo argentinským veterinárním orgánům poprvé oznámeno 4. února 2006.
Veterinární orgány však zastavily vydávání veterinárních osvědčení pro vývoz masa ze zvířat poražených po 4. lednu 2006.
Je třeba, aby zásilky masa ze skotu poraženého dne 4. ledna 2006 nebo po tomto datu byly z těchto departmentů zastaveny.
Avšak odchylně od tohoto pozastavení by zásilky s veterinárním osvědčením podepsaným mezi 4. lednem 2006 až 4. únorem 2006 pro vykostěné a zralé maso ze skotu poraženého během období od 4. ledna 2006 až 4. února 2006, které již byly do Společenství odeslány, měly být do Společenství dovezeny.
(5) Nedávná návštěva vyslaná Komisí do Brazílie zjistila, že i když se podstatně zlepšily systémy zpětného vysledování, je nutné zavést další zdokonalení nezbytná k tomu, aby se zabránilo možnému styku mezi zvířaty s různým statutem.
Je také nutné zvýšit účinnost očkování proti kulhavce a slintavce a způsobilost prokázat, že s ohledem na skutečnost, že se do Společenství dováží pouze vykostěné a zralé hovězí maso, se virus kulhavky a slintavky nešíří.
(6) Jako další opatření je třeba poskytnout doplňkové záruky týkající se styku mezi zvířaty, očkování a veterinárního dozoru.
(7) Dále je třeba vzít v úvahu záměr státu Santa Catarina nepoužívat očkování proti kulhavce a slintavce.
(8) Příloha II rozhodnutí 79/542/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 79/542/EHS se mění v souladu se přílohou k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 31. března 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. ledna 2005
o státní podpoře, kterou Itálie zamýšlí poskytnout společnostem Società Consortile De Tomaso srl a UAZ Europa srl, které jsou součástí skupiny De Tomaso
(oznámeno pod číslem K(2005) 40)
(Pouze znění v italském jazyce je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/260/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru , a zejména na čl.62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle výše uvedených ustanovení [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 18. prosince 2002 italské orgány Komisi oznámily plán regionálních podpor společnostem Società Consortile De Tomaso srl a UAZ Europa srl.
Dne 4. února 2003 Komise požádala o dodatečné informace.
Dne 12. března a 22. dubna italské orgány požádaly o prodloužení lhůty na odpověď a dopisem ze dne 26. května 2003 informace zaslaly.
(2) Dopisem ze dne 24. července 2003 Komise informovala Itálii, že ohledně uvedené podpory zahájila řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala třetí zúčastněné strany, aby předložily své připomínky.
(4) Komise od třetích zúčastněných stran připomínky neobdržela.
(5) Itálie předložila připomínky při zahájení řízení dne 13. října 2003.
Dne 6. února 2004 Komise požádala Itálii o objasnění a dne 17. února došlo k setkání mezi útvary Komise, italskými orgány a zástupci dotčené společnosti.
Itálie poskytla další informace dopisem ze dne 23. dubna 2004.
Dne 30. dubna italský ministr průmyslu zaslal Komisi dopis, v němž žádá rychlé vyřešení daného případu.
Komise na zmíněný dopis odpověděla 18. června 2004.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(6) Předpokládaná podpora měla být poskytnuta konsorční společnosti De Tomaso srl a společnosti UAZ Europa srl, které jsou součástí skupiny De Tomaso (dále jen "De Tomaso").
V současné době společnost De Tomaso vyrábí ve velmi omezeném množství sportovní automobily s vysokým výkonem.
Itálie se domnívá, že společnost De Tomaso spadá mezi malé a střední podniky na základě definice uvedené v nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [3] (dále jen "nařízení o malých a středních podnicích").
Projekt
(7) Společnost De Tomaso má v úmyslu na zelené louce otevřít výrobní podnik, který po svém dokončení bude mít kapacitu:
a) pro finální montáž přibližně čtyřiceti tisíc kusů modelu Simbir ročně; jedná se o terénní automobil ruského výrobce vozů UAZ,
b) pro výrobu přibližně osmi tisíc kusů sportovní limuzíny Vallelunga ročně a tří set kusů luxusního sportovního automobilu Pantera ročně.
S realizací projektu se začne, jakmile Komise podporu schválí, a s dokončením prací se počítá v roce 2006.
Výroba automobilů bude zahájena již v roce 2005.
(8) Projekt by měl být realizován v Itálii, v lokalitě Cutro v Kalábrii, jež je podle čl.
87 odst. 3 písm. a) regionem způsobilým pro podporu s limitem regionální podpory ve výši 50 % hrubého ekvivalentu příspěvku [4] na léta 2000–2006.
(9) Podle italských orgánů lze projekt uskutečnit i na jiných místech: společnost De Tomaso posuzuje možnost umístit výrobu modelu Simbir do Temešváru (Rumunsko) a modelů Vallelunga a Pantera do Modeny (Itálie).
V Temešváru by se jednalo o investici na zelené louce, zatímco v Modeně by investice spočívala v rozšíření stávajícího závodu společnosti De Tomaso, kde se dnes ve velice omezeném množství vyrábí sportovní vysokovýkonný automobil Guarà.
(10) V souladu s oznámením společnost De Tomaso zamýšlí investovat nominální částku 218760000 EUR (aktualizovaná hodnota je 206912337 EUR; tato částka byla vypočítána na základě referenčního roku 2003 a na základě diskontní sazby 5,06 % [5]).
Italské orgány považovaly celou tuto investiční částku za způsobilou.
Právní základ a částky podpory
(11) Po schválení Komisí byla oznámená podpora ve dvou etapách poskytnuta dvěma společnostem patřícím skupině De Tomaso.
První přímá podpora společnosti UAZ Europa srl v nominální částce 9519817 EUR byla schválena v dubnu 2001. Druhá podpora konsorční společnosti De Tomaso srl v nominální částce 168490000 EUR byla schválena v srpnu 2002.
Podpory měly být vypláceny v období let 2004–2008.
Podpora spadá do rámce režimů schválených Komisí [6], jež jsou stanoveny zákonem Opatření na podporu výrobních činností v zaostalých oblastech země (dále jen "zákon č. 488/1992) a zákonem "Opatření pro racionalizaci veřejných financí" (dále jen zákon" č.
(12) Jelikož se obě podpory týkají téhož projektu, italské orgány je oznámily společně.
Celkem by tedy podpora společnosti De Tomaso dosáhla nominální částky 178008817 EUR (aktualizovaná hodnota je 155640104 EUR; tato částka byla vypočítána na základě referenčního roku 2003 a na základě diskontní sazby 5,06 %).
Míra podpory, kterou italské orgány oznámily, činí 75,22 % HEP.
(13) Podle Itálie nebyla na projekt poskytnuta žádná jiná podpora nebo finanční prostředky ze Společenství.
Důvody zahájení řízení
(14) V rozhodnutí ze dne 23. července 2003 o zahájení řízení Komise vyjádřila pochybnosti o tom, zda společnost De Tomaso patří mezi malé a střední podniky.
Komise rovněž zpochybnila různé body analýzy nákladů a přínosů, a to zejména:
a) možnost porovnání projektů ve zvolené lokalitě a v alternativních lokalitách,
b) porovnání nákladů na investici v analýze nákladů a přínosů,
c) porovnání provozních nákladů v analýze nákladů a přínosů se zvláštním zřetelem k pracovním nákladům a na dopravu do zahraničí.
III. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(15) Itálie zaslala připomínky k zahájení řízení dne 13. října 2003.
Následně Komisi dodala další informace a dokumenty, a to na schůzce, která proběhla dne 17. února 2004, a v dopisech z 23. a 30. dubna 2004.
(16) Pokud jde o statut společnosti De Tomaso jakožto malého a středního podniku, Itálie předložila podrobné informace o vlastnické struktuře a o finančních výkazech podniku Alejandro S.A. a výpis ze závěti pana De Tomaso.
(17) Pokud jde o možnost srovnání projektů, jež mají být realizovány ve zvolené lokalitě nebo v alternativních lokalitách, Itálie především tvrdí, že v rámci projektů bylo učiněno srovnání mezi identickými výrobami, v identických množstvích, pro stejný sortiment výrobků a při stejných cenách.
Rozdílná potřeba investic v alternativních lokalitách může být vysvětlena zvláštní povahou zvolené lokality, která se podobá severní Itálii z hlediska pracovních nákladů a právních předpisů týkajících se sociálních aspektů, bezpečnosti a životního prostředí, ale kde chybí kvalifikovaná pracovní síla a zažitá průmyslová tradice.
(18) Podle Itálie je situace v alternativních lokalitách velice odlišná: v Modeně je dostupná vysoce kvalifikovaná pracovní síla, neboť je tam hustá síť dodavatelů a výrobců motorových vozidel.
V Temešváru je dostupná kvalifikovaná pracovní síla za zlomek nákladů, které by musely být hrazeny v Cutru.
Kromě toho Temešvár skýtá logistickou výhodu, pokud jde o výrobu modelu Simbir.
(19) Itálie zdůrazňuje strategickou hodnotu projektu Cutro pro průmyslový rozvoj oblasti.
V této souvislosti volba technologie směřuje k vytvoření vyspělého výrobního zařízení, které by disponovalo tou nejmodernější technikou a vybavením a které by společnosti De Tomaso umožnilo v rámci podniku rozvíjet výzkumnou a vývojovou činnost.
Projekty týkající se alternativních lokalit naopak hovoří ve prospěch tradičnějších technologických řešení.
(20) Na základě takových úvah Itálie zdůrazňuje, že požadavek Komise, aby bylo vypracováno srovnání mezi identickými projekty, je chybný a zavádějící, neboť by se musela srovnávat "hypotetická" řešení, která se nezakládají na skutečných záměrech společnosti, jež investici realizuje.
(21) Itálie rovněž zdůrazňuje, že porovnání jednotlivých výrobních operací, pokud jde o investice v alternativních oblastech, jak Komise požaduje pro analýzy nákladů a přínosů, není uskutečnitelné, protože by vyžadovalo souhrnné vypracování alternativních projektů, které by společnost De Tomaso mohla provést teprve po zvolení lokality.
(22) Itálie přesto zaslala nové, podrobnější, informace, ve kterých jsou porovnány investice, jež by se musely realizovat v Cutru a v alternativních lokalitách, pokud jde o lisování, svařování a lakování sportovních automobilů (Cutro v porovnání s Modenou) a pokud jde o finální montáž a lakování modelu Simbir (Cutro v porovnání s Temešvárem).
(23) Itálie se domnívá, že mnohé z investic, jež jsou plánovány v Cutru, by v alternativních lokalitách nebyly nutné, protože by bylo možné dané operace provádět jinde (lakování a zkoušky motorů) nebo si pronajmout dostupné infrastruktury (zkušební dráha nedaleko Modeny).
Pokud jde o lakování sportovních automobilů, Itálie předložila odhad investičních nákladů na nové lakovací zařízení v Modeně, aby prokázala, že lakování v modenském závodě by bylo méně nákladné, než je zadat jinde, což ještě posiluje nevýhodu Cutra.
Pokud jde o zařízení na testování motorů, Itálie zdůrazňuje, že zařízení v Cutru by společnosti De Tomaso umožnilo vyvíjet také zvláštní verze motorů pro budoucí výrobu.
(24) Co se týče provozních aspektů analýzy nákladů a přínosů, Itálie vysvětluje, že zjištěný rozdíl mezi odlišnými potřebami pracovní síly je z části způsoben chybou v analýze nákladů a přínosů, jelikož se v alternativním řešení podcenil počet vedoucích pracovníků a zaměstnanců nepracujících ve výrobě a z části proto, že v Modeně by byla menší potřeba pracovní síly, protože lakování by se mohlo provádět jinde.
Vzhledem k těmto dvěma faktorům dochází Itálie k závěru, že v alternativních řešeních by byla potřeba pracovní síly obdobná.
(25) V otázce nákladů na dopravu do zahraničí Itálie poskytla aktualizované informace a dokumentaci týkající se nákladů na dopravu modelu Simbir z Temešváru, podle nichž by tyto náklady nebyly vyšší z Cutra než z alternativní lokality v Temešváru.
(26) Itálie rovněž podotýká, že dotyčná společnost negativně pociťuje zdlouhavost řízení.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
(27) Itálií oznámené opatření ve prospěch společnosti De Tomaso představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Podpora by totiž byla financována státem nebo ze státních zdrojů.
Kromě toho tato podpora tvoří značný procentuální podíl z finančních prostředků potřebných na projekt a mohla by narušit hospodářskou soutěž uvnitř Společenství tím, že by společnosti De Tomaso poskytla výhodu oproti jejím konkurentům, kteří podpory nedostávají.
A konečně na automobilovém trhu dochází mezi členskými státy k rozsáhlé obchodní výměně.
Tuto skutečnost Itálie nepopírá.
(28) V čl. 87 odst. 2 Smlouvy jsou stanoveny druhy podpor, jež jsou slučitelné se společným trhem. Vzhledem k povaze a cíli podpory a zeměpisnému umístění podniku se pro daný plán nepoužijí písmena a), b) a c) výše uvedeného odstavce. V čl. 87 odst. 3 jsou určeny další formy podpor, které mohou být považovány za slučitelné se společným trhem. Komise konstatuje, že projekt by měl být realizován v regionu Kalábrie, jenž je podle čl. 87 odst. 3 písm. a) pro podporu způsobilý, s limitem regionální podpory ve výši 50 % čistého ekvivalentu příspěvku pro velké podniky [7].
(29) Podle Komise je příjemcem dané podpory společnost De Tomaso, jinými slovy skupina zahrnující podniky Società Consortile De Tomaso srl e UAZ Europa srl, jimž má být podpora poskytnuta.
Společnost De Tomaso plánuje výrobu a montáž automobilů. Tento podnik je tedy součástí odvětví automobilového průmyslu ve smyslu rámce Společenství pro státní podpory automobilovému průmyslu [8] (dále jen "rámec pro automobilový průmysl"), který se na daný projekt použije, neboť podpora byla Komisi oznámena před 1. lednem 2003.
(30) Celkové náklady na projekt a částka podpory jsou vyšší než limity, které jsou pro účely oznámení stanoveny v rámci pro automobilový průmysl.
Tyto limity jsou: a) 50 miliónů EUR pro celkové náklady na projekt, b) 5 miliónů EUR pro celkovou hrubou částku podpory projektu bez ohledu na to, zda se jedná o státní podporu nebo podporu z nástrojů Společenství.
Při oznámení předpokládané podpory společnosti De Tomaso se italské orgány řídily ustanoveními čl. 88 odst.
(31) Podle rámce pro automobilový průmysl Komise musí zajistit, aby poskytovaná podpora byla nezbytná pro realizaci projektu a zároveň úměrná vážnosti problémů, jež hodlá vyřešit.
Aby Komise schválila státní podporu v odvětví automobilového průmyslu, musí být obě tato kritéria – nezbytnost a úměrnost – splněna.
3 odst. 2 písm. a) rámce pro automobilový průmysl musí příjemce podpory pro prokázání nezbytnosti regionální podpory podat přesvědčivé důkazy o tom, že pro svůj projekt má ekonomicky realizovatelné alternativní umístění.
Pokud projekt spočívá v modernizaci a racionalizaci stávajícího závodu nebo pokud v rámci skupiny neexistuje žádné jiné alternativní průmyslové zařízení, nové nebo již existující, do kterého by mohla být vložena dotyčná investice, podnik by byl nucen realizovat svůj projekt i bez podpory v lokalitě, které dává přednost.
V důsledku toho regionální podporu nelze schválit na projekt, který není geograficky přemístitelný.
(33) V daném případě by pro projekt geografická alternativa k umístění v Cutru spočívala v tom, že by montáž modelu Simbir probíhala v Temešváru (Rumunsko) a modely Vallelunga a Pantera by se vyráběly v Modeně (Itálie).
Komise má za to, že Itálie podala na podporu takového tvrzení dostačující důkazy, mezi nimiž jsou studie proveditelnosti týkající se alternativních umístění, plány, schémata a údaje o možných dodavatelích zařízení.
(34) Vzhledem k povaze investice (projekt na zelené louce, tj. na zcela novém místě) a na základě obdržené dokumentace dochází Komise k závěru, že projekt je přemístitelný a že existuje realizovatelné alternativní umístění.
(35) Na základě čl. 3 odst. 2 písm. a) rámce pro automobilový průmysl Komise určí, zda náklady spjaté s aspekty týkajícími se přemístitelnosti projektu jsou způsobilé či nikoli. Na základě čl. 3 odst. 2 písm. c) se ujistí, zda je zamýšlená podpora úměrná regionálním problémům, které hodlá řešit. Za tímto účelem se využije analýzy nákladů a přínosů.
(36) V analýze nákladů a přínosů se srovnávají náklady aspektů týkajících se přemístitelnosti, které by investor nesl při realizaci projektu v daném regionu s náklady, které by musel nést v případě identického projektu v jiné lokalitě.
Tímto způsobem lze určit specifické nevýhody regionu, jemuž se poskytuje podpora.
Komise schvaluje regionální podpory do výše regionálních ztrát, které by byly důsledkem investice do závodu, který slouží jako srovnávací.
3 odst. 2 písm. c) rámce pro automobilový průmysl se v analýze nákladů a přínosů provozní nevýhody Cutra oproti Temešváru posuzují v období pěti let, jelikož by projekt měl být realizován na zelené louce.
Referenční období pro italskými orgány předloženou analýzu nákladů a přínosů jsou léta 2005–2009, tzn. tři roky [9] od zahájení výroby, jak stanoví čl. 3 odst.
3 přílohy I rámce pro automobilový průmysl. Z oznámené analýzy nákladů a přínosů je patrná zřejmá nevýhoda týkající se nákladů a vyčíslená v aktualizované hodnotě na 158248977 EUR v případě umístění v Cutru oproti alternativním umístěním.
Následkem toho by "míra regionální nevýhody" projektu byla 76,48 % [10].
(38) V úvodním bodě technické povahy Komise poznamenává, že v analýze nákladů a přínosů, kterou Itálie předložila, je referenčním rokem pro aktualizaci příslušných částek rok 2003.
Správným rokem je ovšem rok 2002, kdy byla zamýšlená podpora oznámena Komisi.
Jelikož použitá diskontní sazba je správně sazba z roku 2002 (5,06 %), změna referenčního roku se může ponechat, neboť žádným způsobem nemění podíly a příslušné částky.
(39) Pokud jde o základní aspekty analýzy nákladů a přínosů, Komise při posuzování informací, které Itálie zaslala, využila pomoci externího znalce, odborníka z odvětví automobilového průmyslu.
Posouzení potvrdilo pochybnosti vyjádřené v rozhodnutí o zahájení řízení týkající se porovnatelnosti projektu v Cutru s projekty v alternativních lokalitách.
Důvody, které vedly k tomuto závěru, jsou vysvětleny v bodech (40) – (63).
(40) Jak Komise poznamenala v rozhodnutí o zahájení řízení, jednotně vyložila ustanovení o "totožných projektech", jež je uvedeno v rámci pro automobilový průmysl, a to v tom smyslu, že se musí jednat o projekty týkající se výroby srovnatelných automobilů, v srovnatelných množstvích a se srovnatelnými výrobními postupy.
Komise zpravidla připouští, že v projektech realizovaných v různých lokalitách mohou být rozdíly, například pokud jde o úroveň kvality finálního výrobku nebo různé stupně automatizace závodů podle pracovních nákladů.
Komise nicméně nepřipouští, aby byly porovnávány zásadně odlišné projekty, pokud by například v jedné lokalitě byly realizovány významné investice do vybavení a strojů, které by však nebyly realizovány v případě příslušné výroby na referenčním místě, které slouží ke srovnání.
(41) V daném případě informace, které Itálie poskytla, Komisi neumožnily, aby přistoupila k souhrnnému srovnání investičních nákladů.
Itálie sama ve svých připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení poznamenala, že v případě investic v alternativních lokalitách není pro účely analýzy nákladů a přínosů možné srovnání jednotlivých operací, jak ale Komise vyžaduje.
Totiž podle informací, které Itálie poskytla, projekty v upřednostňované lokalitě v Cutru a v alternativních lokalitách v Modeně a Temešváru jsou zásadně odlišné v technologickém obsahu investic a ve stupni vertikální diferenciace.
(42) S ohledem na toto omezení Komise posoudila dostupné informace, aby pochopila důvody pro volby různých možností investic a aby se ujistila, zda zásadní rozdíl v investičních nákladech je v souvislosti s analýzou nákladů a přínosů přijatelný.
Komise ve svém posouzení nepopírá skutečnost, že se projekty mezi různými lokalitami mohou výrazně lišit, například jako důsledek různých možností průmyslu.
Komise se musí nicméně ujistit, že analýza nákladů a přínosů je významným nástrojem pro posouzení specifické nevýhody upřednostňované lokality, což je možné pouze tehdy, jsou-li alternativní projekty srovnatelné.
(43) Komise především podotýká, že investiční náklady v Cutru výrazně překračují investiční náklady na alternativních místech, pokud jde o pozemek, budovy a stavby, stroje a strojní zařízení, nástroje a lisovací formy a vybavení pro dodavatele.
Pokud jde o náklady na pozemek a na budovy a stavby, Komise má za to, že rozdíl uvedený v analýze nákladů a přínosů (41530657 EUR v Cutru oproti 10084237 EUR v případě alternativního umístění) lze odůvodnit jednak tím, že v Rumunsku jsou náklady na tyto výdajové položky mnohem nižší než v Itálii a za druhé tím, že společnost De Tomaso již v Modeně vlastní pozemek a část budov, které by byly pro projekt nezbytné.
(44) Pokud se ale jedná o stroje a strojní zařízení, nástroje a lisovací formy a vybavení pro dodavatele, musela by si společnost De Tomaso z velké části opatřit nové, a to jak v případě projektu v Cutru, tak v případě alternativních lokalit.
V případě těchto nákladových položek, které se zpravidla zajišťují v rámci mezinárodní obchodní výměny, mohou být značné rozdíly mezi investičními náklady (165381681 v Cutru oproti 75624552 EUR v alternativní lokalitě) vysvětleny pouze tím, že v Cutru projekt vyžaduje vyšší úroveň automatizace a větší vertikální integraci.
(45) Komise posoudila dostupné informace, aby zjistila, zda jsou tyto rozdíly v nákladech odůvodněné specifickými podmínkami odlišných umístění a zda jsou slučitelné s požadavky pro srovnatelnost stanovenými v analýze nákladů a přínosů.
(46) Komise podotýká, že Itálie přičítá rozdíl v nákladech v Cutru oproti nákladům v Temešváru především vyšším pracovním nákladům (pro snížení počtu pracovníků se počítá s větší automatizací) a přísnějším právním předpisům v sociální oblasti, bezpečnosti a v oblasti životního prostředí (má-li být těmto předpisům vyhověno, je třeba používat modernější a složitější vybavení).
Rozdíl mezi náklady v Cutru a v Modeně vyplývá především z menší kvalifikace pracovní síly (nedostatečnou řemeslnou zručnost je třeba kompenzovat vyšším podílem automatizace) a ze skutečnosti, že chybí zavedená síť dodavatelů (pročež je nezbytná vertikálnější struktura).
(47) Komise připouští, že tyto faktory mohou přispívat k nárustu investičních nákladů, ale nedomnívá se, že by mohly být vysvětlením pro tak značný rozdíl v nákladech.
(48) Za prvé v případě výrobců v malých množstvích, jakým společnost De Tomaso je, může automatizace přispět ke snížení potřeby pracovní síly pouze v omezené míře; investice do automatizace jsou zpravidla výhodné pouze, pokud se vyrábí ve velkých nebo velmi velkých množstvích.
Řešení v Cutru by totiž v porovnání s alternativními řešeními stěží umožňovalo snížit počet pracovníků; podle údajů z analýzy nákladů a přínosů by v roce 2009 byl počet zaměstnanců v Cutru 786 a v Modeně a Temešváru dohromady 685.
I s přihlédnutím k vyšší vertikální strukturalizaci v Cutru (která se projevuje ve vyšším počtu zaměstnanců na operace prováděné v rámci závodu), je zřejmé, že vyšší podíl automatizace stěží ušetří pracovní místa.
(49) Za druhé třebaže je pravda, že právní předpisy v sociální oblasti, bezpečnosti a v oblasti životního prostředí jsou v Itálii přísnější než v Rumunsku a mohou tedy vyžadovat větší investice, nelze tento faktor přeceňovat.
Když se rozhoduje o střednědobých a dlouhodobých investicích, výrobci automobilů počítají i s vývojem právního rámce a neomezují se jen na platné právní předpisy.
V případě Rumunska je přibližování norem západoevropské úrovni oprávněné i s ohledem na jeho pravděpodobný vstup do Evropské unie.
(50) Za třetí ke kompenzaci nízké kvalifikace pracovní síly není vždy nezbytné zvyšovat podíl automatizace.
Ve skutečnosti je často opak pravdou. Pro provoz a údržbu automatizovaného strojního zařízení je třeba vysoce kvalifikované pracovní síly, zatímco méně kvalifikovaní pracovníci mohou snáze obsluhovat jednodušší zařízení.
(51) Konečně je pravda, že chybějící zavedená síť dodavatelů může vést k vyššímu stupni vertikální integrace, a tím k nutnosti vyšších investic, ale každá další těmito důvody podložená investice by měla přímo souviset s nedostatkem stávajících i předpokládaných dodavatelů pro specifické operace.
K tomu v daném případě často nedochází.
(52) Například v připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení Itálie tvrdila, že zadání lakování sportovních automobilů z Modeny vnějším dodavatelům nezvyšuje nevýhodu Cutra.
Itálie na podporu své argumentace poskytla odhady provozních a investičních nákladů, které jsou pro provádění lakování v modenském zařízení nezbytné, a doložila, že tato změna má na analýzu nákladů a přínosů nepatrný dopad a že má tendenci prohlubovat nevýhodu Cutra.
Investiční náklady na lakovnu v Modeně by nicméně byly mnohem nižší než plánované náklady v Cutru (4,5 miliónu EUR oproti 6,3 miliónu), a to v důsledku nižšího stupně automatizace.
Z toho vyplývá, že vyšší investice na lakovnu v Cutru nemohou být připisovány chybějící zavedené síti dodavatelů, ale jedná se však spíše o důsledek různé volby technologie v alternativních lokalitách.
(53) Obdobná úvaha se uplatní i v případě zkušební dráhy v Cutru.
I když je pravda, že v alternativní lokalitě v Modeně by si společnost De Tomaso mohla pro potřeby zkoušek sportovních automobilů pronajmout dostupnou infrastrukturu; taková infrastruktura by zcela chyběla pro model Simbir v Temešváru.
Itálie totiž prohlašuje, že zkoušky modelu Simbir by probíhaly na běžných silnicích v okolí rumunského závodu.
V Cutru se nicméně počítá se zvláštní investicí na speciální dráhy pro zkoušky modelu Simbir.
(54) Komise rovněž podotýká, že ve zkoumaném případě nelze uplatnit další faktory, které by odůvodnily vyšší stupeň automatizace mezi různými umístěními.
Investice do automatizace se často odůvodňují vysokým objemem výroby, což není případ společnosti De Tomaso, která by vyráběla malá množství jak v Cutru, tak v alternativní lokalitě.
Obdobně by i v alternativních lokalitách byla množství totožná.
(55) Shora uvedené aspekty přivedly Komisi k závěru, že tak významné rozdíly mezi investičními náklady v Cutru a v alternativních lokalitách mohou být vysvětleny pouze tím, že porovnávané projekty jsou velice odlišné povahy.
Tento závěr je podpořen podrobným popisem investic, který Itálie ohledně některých operací poskytla.
(56) Poslední informace totiž dokládají, že projekt v Cutru spočívá ve zcela automatizovaném velice moderním výrobním systému, který je navržen pro výrobu ve velkých množstvích, zatímco alternativní projekt se zakládá na nízké úrovni automatizace a na výrobě v malých množstvích.
Následující příklady dokládají různou povahu srovnávaných projektů:
a) pro montáž modelu Simbir v Cutru je požadována investice více než 2 milióny EUR do velice moderní a zcela robotizované jednotky na montáž čelních skel.
Obvykle je toto strojní zařízení upřednostňováno před ruční montáží pouze v případě výroby ve velmi velkých množstvích, která značně převyšují 50 tisíc jednotek, s nimiž se v daném projektu počítá.
V Temešváru se s žádnou takovou investicí nepočítá,
b) stejným způsobem by se k montáži modelu Simbir v Cutru použila robotizovaná zařízení na montáž přístrojových desek, čelních částí a střešních panelů a na usazení sedadel a dveří.
V Temešváru se nepočítá se strojním zařízením tohoto typu,
c) na lisování a svařování sportovních automobilů se v Cutru počítá s nákladnou jednotkou na řezání laserem, zatímco v Modeně se s obdobnou investicí nepočítá,
d) investice v Cutru zahrnují nákladnou, zcela vybavenou, metrologickou jednotku se souřadnicovým systémem měření jak samotného automobilu, tak jednotlivých komponentů.
V případě alternativního umístění se s obdobnou investicí nepočítá,
e) v Cutru se počítá s velice složitými systémy kontroly kvality na vstupu materiálu, což je v rozporu s obvyklou praxí, kdy je za kontrolu kvality odpovědný dodavatel.
Alternativní řešení tuto možnost nezahrnuje,
f) investiční plány v Cutru obsahují centralizovaný informační systém pro monitorování a prověřování na montážních linkách.
V případě alternativního řešení se s podobným systémem nepočítá, ačkoli finální výrobky musí být na stejné kvalitativní úrovni,
g) řešení v Cutru zahrnuje investice na zřízení střediska stále odborné přípravy s multimediální infrastrukturou, do něhož budou mít přístup i pracovníci dodavatele.
V případě alternativního řešení se nepočítá s obdobným střediskem,
h) investice v Cutru zahrnuje zařízení na zkoušky motorů.
Taková infrastruktura by společnosti De Tomaso umožnila provádět standardní výrobní zkoušky, vymezit a realizovat výzkum a vývoj motorů (benzínových pro sportovní automobily a naftových pro model Simbir) od externích dodavatelů, které by se v Cutru montovaly do automobilů.
V alternativním řešení by společnost De Tomaso svěřila standardní zkoušky a konečné seřízení nezávislým společnostem (v Modeně) nebo dodavateli motorů (v Temešváru) a nepočítalo by se s výzkumnou a vývojovou činností.
(57) Vzhledem ke všem těmto skutečnostem dochází Komise k závěru, že plánované investiční náklady v Cutru na stroje a vybavení, nástroje a lisovací formy a vybavení pro dodavatele jsou nadměrné a nesrovnatelné s investičními náklady v alternativním řešení.
Na základě dostupných informací a s pomocí externího znalce, odborníka z odvětví automobilového průmyslu, Komise odhadla, že objektivní rozdíly mezi alternativními umístěními, pokud jde o existenci sítě dodavatelů, náklady na pracovní sílu, právní předpisy a kvalifikaci pracovní síly, by mohly odůvodnit dvacetipětiprocentní nevýhodu Cutra oproti alternativnímu řešení.
V důsledku toho Komise dochází k závěru, že investiční náklady na stroje a strojní zařízení, nástroje a lisovací formy a vybavení pro dodavatele, které mohou být považovány pro účely podpory v Cutru za způsobilé, dosahují výše 94530690 EUR [11] oproti 165381681 EUR, jak uvedla Itálie.
(58) Vzhledem k výše uvedenému odhadu způsobilých nákladů Komise především poznamenává, že jejím cílem není rozhodnout, jaké investice se mají nebo nemají v Cutru realizovat, ale určit, zda investice, které společnost De Tomaso plánuje, jsou podle rámce pro automobilový průmysl srovnatelné s investicemi, které by byly realizovány v alternativních lokalitách, a zda jsou tedy způsobilé pro poskytnutí podpory.
Za druhé Komise podotýká, že neměla možnost učinit podrobnější srovnání mezi alternativními projekty, neboť Itálie tvrdí, že takové srovnání nelze provést.
Komise byla tedy nucena se opírat o informace, které jí byly předány.
(59) Komise dochází tudíž k závěru, že celkové způsobilé náklady na projekt dosahují v aktualizované hodnotě výše 136061346 EUR [12].
V důsledku toho se při výpočtu regionální nevýhody v Cutru braly v úvahu pouze tyto investice.
Touto změnou došlo ke snížení nevýhody z 89757129 na 18906138 EUR [13] pokud jde o investiční náklady a ostatní způsobilé výdaje.
(60) Komise rovněž posoudila srovnání provozních nákladů, které Itálie učinila v analýze nákladů a přínosů, s připomínkami, které Itálie předložila v souvislosti se zahájením řízení.
Pokud jde o potřebu pracovní síly, Komise akceptuje opravy, které Itálie provedla ohledně počtu vedoucích pracovníků a zaměstnanců nepracujících ve výrobě v případě alternativního řešení.
Komise nicméně podotýká, že zvýšení počtu zaměstnanců nebylo pro výpočet nákladů na pracovní sílu správně zahrnuto do analýzy nákladů a přínosů.
V alternativním řešení je totiž počet zaměstnanců uvedený v analýze nákladů a přínosů 642 v roce 2009, zatímco v podkladech je uveden počet 685.
Komise považuje za správný tento druhý údaj a na základě toho upravila analýzu nákladů a přínosů.
Celkové náklady na pracovní sílu se tedy v alternativním řešení zvyšují z 23448521 na 28526739 EUR a nevýhoda této výdajové položky se snižuje o 5078218 EUR (62658707 EUR místo 67736925).
(61) Pokud jde o náklady na dopravu do zahraničí, Komise akceptuje opravu, kterou Itálie provedla a jež snižuje nevýhodu těchto celkových nákladů na 745269 EUR (původně itálské orgány počítaly s 754916 EUR).
(62) Důsledkem změn v analýze jsou jiné výsledky v oblasti nákladů a přínosů než jaké Itálie oznámila.
Změněná analýza nákladů a přínosů uvádí pro čisté náklady nevýhodu Cutra 82310114 EUR [14] v hodnotách za rok 2003 (oproti oznámené částce 158248977 EUR).
Z toho pro projekt vyplývá procentuální míra nevýhody 60,49 % [15] (oproti původně oznámené procentuální míře 76,48 %).
3 odst. 2 písm. d) rámce pro automobilový průmysl Komise posoudila otázku úpravy, která spočívá v navýšení míry způsobilé podpory jako doplňkové pobídky pro investora, aby v daném regionu investoval.
Je zřejmé, že na základě investice společnost De Tomaso výrazně zvýší svou výrobní kapacitu vzhledem k tomu, že její úroveň výroby je v současné době velice nízká.
V souladu s rámcem pro automobilový průmysl se tedy "procentuální míra regionální nevýhody" vyplývající z analýzy nákladů a přínosů sníží o jeden procentní bod ("značný" dopad na hospodářskou soutěž v případě investičního projektu v regionu, na který se uplatní čl. 87 odst.
3 písm. a) Smlouvy). Konečný procentuální míra je tedy 59,49 HEP a je nižší než regionální mezní hodnota 50 % ČEP pro velké podniky v Kalábrii (mezní hodnota, která v případě daného projektu odpovídá 73,83 % HEP) a tím spíše pro malé a střední podniky.
Jelikož v každém případě "procentuální míra regionální nevýhody" pro projekt zůstává nižší než regionální mezní hodnota 73,83 % HEP, není již nezbytné určovat, zda společnost De Tomaso patří mezi malé a střední podniky.
V. Závěr
(64) Komise považuje regionální podporu, kterou Itálie zamýšlí poskytnout společnosti De Tomaso na daný projekt, za slučitelnou se společným trhem, pokud nepřekročí míru podpory odpovídající 59,49 % HEP způsobilých nákladů.
Komise má za to, že náklady způsobilé pro daný projekt dosáhnou 136061346 EUR v hodnotách z roku 2003 (s diskontní sazbou 5,06 %).
Komise tedy považuje regionální podporu, kterou Itálie zamýšlí poskytnout společnosti De Tomaso na daný projekt, za slučitelnou se společným trhem, pokud nepřekročí částku 80949501 EUR HEP (v hodnotách z roku 2003, s diskontní sazbou 5,06 %).
(65) Každá jiná státní podpora danému investičnímu projektu je neslučitelná se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Itálie zamýšlí poskytnout konsorční společnosti De Tomaso srl a společnosti UAZ Europa srl je v souladu s čl. 87 odst. 1 Smlouvy slučitelná se společným trhem v maximální výši 80949501 EUR hrubého ekvivalentu příspěvku v hodnotách za rok 2003 a při použití diskontní sazby 5,06 %.
Článek 2
Jakákoli dodatečná státní podpora k částce podpory podle článku 1, kterou by Itálie zamýšlela poskytnout na daný projekt konsorční společnosti De Tomaso srl a společnosti UAZ Europa srl, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. března 2005
o režimu podpor C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze
(oznámeno pod číslem K(2005) 591)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/261/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly připomínky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
1. Dne 2. října 2003, v den zveřejnění v Úředním věstníku Italské republiky č. 229 ze dne 2. října 2003, v Itálii vstoupila v platnost naříuení č. 269 ze dne 30. září 2003, kterým se stanoví "Naléhavá opatření pro rozvoj a nápravu chodu veřejných financí" (dále jen "nařízení č. 269/2003"). Čl. 1 odst. 1 písm. d) a článek 11 nařízení č. 269/2003 stanoví zvláštní daňové pobídky pro společnosti, které byly přijaty ke kótování na regulovaném trhu Evropské unie v období mezi 2. říjnem 2003 a 31. prosincem 2004. Čl. 1 odst. 1 písm. d) a článek 11 nařízení č. 269/2003 byly následně beze změn převedeny do zákona č. 326 ze dne 24. listopadu 2003 (dále jen "zákon č. 326/2003") zveřejněného v Úředním věstníku Italské republiky č. 274 ze dne 25. listopadu 2003.
2. Dopisem ze dne 22. října 2003 (D/56756) Komise vyzvala italské orgány, aby poskytly informace o předmětných pobídkách a o jejich vstupu v platnost, aby si ověřila, zda případně mají povahu podpory ve smyslu článku 87 Smlouvy. V témž dopise Itálii připomněla povinnost Komisi oznámit jakékoli opatření, které ve smyslu čl. 88 odst. 3 Smlouvy představuje podporu, ještě před jeho provedením.
3. Dopisy ze dne 11. listopadu 2003 (A/37737) a ze dne 26. listopadu 2003 (A/38138) italské orgány dodaly požadované informace. Dne 19. prosince 2003 (D/58192) Komise opětně Itálii připomněla její povinnosti podle čl. 88 dst. 3 Smlouvy a italské orgány vyzvala, aby možné příjemce pobídek informovaly o důsledcích vyplývajících podle Smlouvy a článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [2] z případného zjištění, že pobídky představují protiprávní podporu, která byla uskutečněna bez předchozího schválení Komise.
4. Dopisem ze dne 18. února 2004 (SG 2004 D/200644) Komise Itálii informovala o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy ohledně daňových pobídek poskytnutých Itálií společnostem nedávno kótovaným na burze.
5. Dopisem ze dne 22. dubna 2004 (A/32918) italské orgány předložily své připomínky.
6. Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení bylo zveřejněno dne 3. září 2004 v Úředním věstníku Evropských společenství svýzvou, aby zúčastněné strany podaly své připomínky [3].
7. Ve dnech 16. a 27. září 2004 proběhla zasedání ad hoc mezi zástupci Komise a italské daňové správy, jež měla za cíl přezkoumat některé aspekty opatření.
8. Dne 4. října 2004 (A/37459) Borsa Italiana SpA faxem zaslala své připomínky.
Dopisem ze dne 28. října 2004 (D/57697) Komise tyto připomínky předala italským orgánům.
Dopisem ze dne 2. prosince 2004 (A/39473) italské orgány předložily své poznámky k předaným připomínkám.
II. POPIS OPATŘENÍ
9. V opatření jsou stanoveny dvě skupiny daňových pobídek pro kótování na burze společností podléhajících italské dani z příjmů právnických osob.
Na základě článku 11 nařízení č. 269/2003 mohou společnosti, jejichž akcie jsou přijaty ke kótování na regulovaném trhu jednoho z členských států Evropské unie v období mezi 2. říjnem 2003 a 31. prosincem 2004, po tři roky využívat snížení sazby z daně z příjmu na 20 % (zpravidla uplatňovaná sazba: 35 % v roce 2003 a 33 % v roce 2004).
Tato "prémie na kótování" se použije pouze tehdy, pokud společnosti přijaté ke kótování zvýší svůj čistý kapitál alespoň o 15 % v důsledku prvotní veřejné nabídky (Initial Public Offering - IPO) svých akcií a za podmínky, že společnosti, jež jsou příjemci, již nejsou kótovány na některé evropské burze cenných papírů.
Maximální částka příjmu, na niž se může vztahovat snížená sazba, je 30 milionů EUR ročně a v důsledku toho může podpora dosáhnout nejvýše 4,5 milionu EUR (35 – 20 % = 15 % z 30 milionů) v roce 2003, zatímco v roce 2004 nemůže být vyšší než 3,9 milionu EUR (33 – 20 % = 13 % z 30 milionů).
11. Pokud společnost kótovaná na burze ve výše zmíněném období je z ní následně vyloučena, pobídka se uplatní pouze na období, v němž byly akcie dané společnosti na burze skutečně obchodovány.
Za stejných podmínek bude prospěch z podpory zachován, pokud je společnost později kótována na jiné evropské burze cenných papírů, která zaručuje stejnou úroveň ochrany investorů jako italská burza cenných papírů.
12. V případě společností přijatých ke kótování, které splňují podmínky vymezené v čl. 11 nařízení č. 269/2003, čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení č. 269/2003 stanoví, že se ze zdanitelného příjmu odečte částka, která odpovídá výdajům na kótování, jež byly vynaloženy na prvotní veřejné nabídky (IPO) v roce 2004. Tento odpočet ze zdanitelného příjmu se přidá k obvyklému odpočtu výdajů na IPO, které se z daňových důvodů pokládají za jakýkoli jiný výdaj podniku. Výdaje na transakce v rámci IPO zahrnují zejména výdaje na důkladnou analýzu společnosti (analýza "due diligenze"), výdaje za externí konzultace a za předepsané výdaje na transakci, které v případě italské burzy cenných papírů dosahují celkové výše 3,5 % až 7 % částky, jež je u kótování obchodována. Aby společnosti mohly využívat tohoto odpočtu ze zdanitelného příjmu, musí od externího auditora obdržet osvědčení o skutečně vynaložených výdajích.
13. Díky odpočtu ze zdanitelného příjmu stanovenému v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení č. 269/2003 se sníží skutečné daňové zatížení za rok 2004, neboť výše daně, již je třeba odvést, se sníží o částku odpovídající 33 % (tj. odpovídající sazbě daně z příjmu právnických osob stanovené na rok 2004, kde se nepřihlíží k nominální sazbě snížené na 20 %, jež se použije na základě výše uvedené prémie na kótování) částky způsobilých výdajů na kótování. Prostřednictvím italského systému zálohové platby daně z příjmu právnických osob společnosti, jež jsou příjemci podpory, odvádějí dlužnou daň za rok 2004 ve dvou splátkách na základě odhadu daní, které mají za rok 2004 zaplatit, přičemž zohlední snížení stanovené předmětným režimem. Aby se předešlo situaci, kdy se tato výhoda uplatní rovněž v případě daňových záloh na rok 2005 (k čemuž by došlo, pokud by se zálohy vypočítávaly na základě snížených daní zaplacených v roce 2004), čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení č. 269/2003 stanoví, aby daňová záloha za rok 2005 byla vypočítána na základě dlužné daně v roce 2004 bez předmětného daňového zvýhodnění.
14. Obě pobídky stanovené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení č. 269/2003 a v čl. 11 nařízení č. 269/2003 mají tedy různá časová omezení. Zatímco pobídka zakládající se na odpočtu ze zdanitelného příjmu je uplatnitelná pouze v roce 2004, pobídka spočívající v prémii na kótování je uplatnitelná ode dne přijetí ke kótování a na období tří let. Italské orgány potvrdily, že pobídky nemají žádný dopad na dlužnou daňovou zálohu v roce 2003, jsou však dostupné pouze v roce 2004 a, pokud jde o samotný čl. 11 nařízení č. 269/2003, po tři roky po přijetí ke kótování.
15. Při předložení nařízení, jíž se zavádí daňová pobídka, italská vláda odhadla, že se opatření bude týkat deseti možných příjemců v roce 2003 a dvaceti pěti příjemců v roce 2004 a že bude mít negativní dopad na daňový výnos v hodnotě 7,2 milionu EUR v roce 2003 a 27,7 milionu EUR v roce 2004.
Na další roky, po které bude opatření platit, nebyl poskytnut žádný odhad.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
Komise se při zahájení formálního řízení domnívala, že opatření splňuje všechna stanovená kritéria, aby mohla být považována za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy. Komise zejména zdůraznila, že opatření poskytuje dva druhy hospodářských výhod.
Ve prospěch společností přijatých ke kótování na regulované burze cenných papírů především zavádí o 20 % sníženou sazbu daně z příjmu právnických osob a tím na tři roky zvyšuje čistý příjem těchto společností bez ohledu na jejich hospodářskou činnost.
Díky snížení nominální sazby společnosti, které jsou příjemci podpor, mají totiž prospěch ze snížení dlužných daní za rok, během něhož je společnost přijata ke kótování, a za dva následující roky.
Za druhé režim odpočtem ze zdanitelného příjmu částky odpovídající výdajům na IPO snižuje zdanitelný příjem za daňové období, během něhož dojde k přijetí ke kótování na burze.
Tato snížení se kromě jiného projeví v uplatňování nižší skutečné daňové sazby z příjmů v roce 2004.
17. Komise podotkla, že výše uvedené úlevy zřejmě pomáhají určitým podnikům.
Zejména zdůraznila, že předmětné daňové pobídky jsou ku prospěchu podnikům se sídlem v Itálii.
Zahraniční společnost, která má v Itálii stálou provozovnu, nebo jinou provozovnu v podobě agentury, pobočky nebo dceřiné společnosti ve smyslu článku 43 Smlouvy, využívá snížení skutečné sazby pouze na tu část své činnosti, jíž se věnují tyto italské provozovny; avšak takové rozlišování, ačkoli je na základě územní logiky daňového systému daňově odůvodnitelné, není v případě podpůrného opatření přípustné, neboť zjevně staví zahraniční společnosti působící v Itálii do nevýhodného konkurečního postavení vůči italským společnostem.
18. Komise rovněž podotkla, že i když úlevy z režimu jsou formálně přístupné všem společnostem přijatým ke kótování na evropském regulovaném trhu a režim tedy zjevně nečiní rozdílů mezi společnostmi přijatými ke kótování v Itálii a společnostmi přijatými ke kótování na burze cenných papírů v jiném státě, opatření ve skutečnosti podporuje pouze společnosti, které jsou přijaty ke kótování poprvé během uvedeného krátkého období.
Komise v této souvislosti zdůraznila, že pravidla, jimiž se řídí přijetí ke kótování, stanoví řadu přísných podmínek a zejména povinnost prokázat dobrou majetkovou a finanční situaci náležitě podloženou finančními výkazy a stanoviskem externích auditorů.
Společnosti, které žádají o přijetí ke kótování, musí být akciovými společnostmi, aby byla zajištěna plná převoditelnost akcií, a musí splňovat určité minimální podmínky v oblasti kapitalizace.
Komise se domnívá, že kvůli lhůtám, které režim stanoví, je ve skutečnosti z předmětných výhod vyloučeno mnoho možných příjemců.
19. Komise v rozhodnutí o zahájení řízení zdůraznila, že opatření v sobě zahrnuje i možnost využít státní zdroje, a to zřeknutím se daňových výnosů, a že by mohlo narušit hospodářskou soutěž mezi podniky a obchodní výměnu na společném trhu, uvážíme-li, že společnosti, které jsou příjemci podpor, jsou kótované společnosti a působí na trzích, které se vyznačují silnou konkurenční dynamikou a ve kterých dochází k obchodní výměně v rámci Společenství.
20. Komise se konečně domnívala, že selektivnost předmětných daňových úlev zřejmě není odůvodněna povahou nebo obecnou strukturou italského daňového systému a že účelem režimu zřejmě není náhrada případně vynaložených výdajů, neboť výše podpory není úměrná zvláštním nákladům na přijetí ke kótování. Kromě jiného zřejmě nelze použít žádnou z výjimek podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE A TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
21. Italské orgány a Borsa Italiana SpA, jediná třetí strana, která podala připomínky, vznesly tři zásadní připomínky.
22. Italské orgány a Borsa Italiana SpA se zaprvé domnívají, že režim má být považován za obecné opatření přímé daňové politiky na podporu kótování italských společností s cílem odvrátit negativní vývoj zaznamenaný v posledních letech a na posílení jejich kapitalizace a konkurenceschopnosti na světových trzích.
Režim jako takový nespadá do oblasti působnosti kontroly státních podpor.
23. Za druhé režim neovlivňuje hospodářskou soutěž, neboť jakákoli společnost by mohla využívat pobídky tím, že by se nechala přijmout ke kótování na některé evropské burze cenných papírů.
Obecně se režim použije na všechna hospodářská a průmyslová odvětví. Jedná se tudíž o neselektivní opatření.
24. Konečně režim neovlivňuje hospodářskou soutěž, neboť doba jeho trvání a prostředky přidělené z rozpočtu jsou omezené a jelikož zahraniční podniky mohou rovněž využívat předmětných pobídek.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
Státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
25. Komise po zohlednění připomínek podaných italskými orgány potvrzuje postoj vyjádřený v dopise ze dne 18. února 2004, jímž bylo zahájeno formální řízení a podle něhož předmětný režim představuje státní podporu, neboť splňuje kritéria stanovená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Selektivní výhody
26. Komise má za to, že předmětné opatření poskytuje zjevné selektivní výhody, neboť nedbá běžného fungování daňového systému a podporuje určité podniky nebo určité výroby, jelikož představuje zvláštní režim, jehož mohou využívat pouze společnosti, jež uspějí při přijetí ke kótování v období stanoveném režimem, čímž jsou vyloučeny již kótované podniky, podniky, které nesplňují podmínky pro kótování, a podniky, které se rozhodnou, že se přesto v daném období nenechají kótovat.
27. Argument Itálie, podle něhož režim představuje opatření daňové politiky, který nespadá do oblasti působnosti pravidel pro státní podpory, nelze přijmout a odchýlení se od běžného daňového režimu není odůvodnitelné vzhledem k povaze italského daňového systému, neboť z hlediska daní neodpovídá žádnému významnému odlišení mezi postavením kótovaných společností a společností, které na burze nejsou kótovány.
Režim zejména stanoví snížení daňové sazby na budoucí výnosy příjemců a nemůže být tudíž považován za vyvážený, jelikož takové výnosy nesouvisejí s tím, zda byli příjemci přijati ke kótování, se strukturou jejich kapitálu a s jinými rysy kótování na burze.
Konečně režim není odůvodnitelný ani z hlediska zvláštních cílů, jelikož vzhledem ke krátké době trvání je ve skutečnosti pro mnohé možné příjemce nedostupný.
28. Obdobně i odpočet od zdanitelného příjmu představuje výjimečnou pobídku, neboť se připočte k obvyklému odečtení nákladů.
I když by podobné opatření mohlo být případně považováno za odůvodněné zvláštním cílem, jejž režim sleduje, na základě rozsudku Soudního dvora [4], Komise zdůrazňuje, že krátká doba, během níž se opatření použije, je v rozporu se zvláštním cílem podporovat kótování společností, neboť ve skutečnosti vylučuje mnohé možné příjemce.
29. Pokud jde o námitku, podle níž režim neposkytuje zvláštní výhodu a nemůže tedy narušovat hospodářskou soutěž a obchodní výměnu v rámci Společenství, neboť podporuje společnosti, jež podléhají různým daňovým předpisům, Komise připomíná příslušný rozsudek Soudního dvora [5], který potvrzuje, že odchylné daňové opatření, které není odůvodněno povahou daňového systému nebo zvláštní povahou opatření, může představovat státní podporu.
30. Komise zdůrazňuje, že jiný rozsudek [6] Soudního dvora potvrdil posouzení Komise, podle něhož daňové opatření na vnitrostátní úrovni, přestože je formálně obecné povahy, představovalo podporu, jelikož ve skutečnosti ve vyšší míře podporovalo určitá vnitrostátní průmyslová odvětví.
Komise má v daném případě za to, že daňová pobídka poskytnutá odchylně od běžného daňového režimu všem podnikům podléhajícím zdanění v Itálii, které budou přijaty ke kótování na některém regulovaném trhu, má značný dopad na podniky určité velikosti a může narušit hospodářskou soutěž tím, že zlepší konkurenční postavení uvedených podniků vůči konkurentům, kteří nejsou registrováni v Itálii.
Kromě toho podpora, jelikož je poskytována prostřednictvím daňového systému, je ku prospěchu především italským podnikům, neboť jestliže se v případě italských podniků použije nižší zdanění na výnosy realizované ve světovém měřítku, zahraniční podniky mohou nižšího zdanění využít pouze na ten podíl svých výnosů, který byl realizován v Itálii, a v tomto ohledu jsou v nevýhodném postavení.
Tento rozdílný přístup lze zpravidla odůvodnit povahou daňového systému. Daný případ však takto nelze odůvodnit, protože režim představuje výjimečnou pobídku, jež není odůvodnitelná v rámci běžné správy finančního systému.
Pokud jde o omezenou časovou účinnost režimu, Itálie tvrdí, že omezení počtu možných příjemců (pouze společnosti přijaté ke kótování do 31. prosince 2004) je dáno rozpočtovými závazky. Jednalo by se ostatně o další údaj na podporu závěru, že opatření má poměrně omezený dopad na hospodářskou soutěž.
Komise má za to, že omezenými prostředky přidělenými z rozpočtu na pobídku není vyloučen ani dotační charakter pobídky, ani narušení hospodářské soutěže, které z ní vyplývá.
Režim má (skrze daňový režim) za následek změnu postavení v hospodářské soutěži těch podniků, které se věnují obchodní činnosti v odvětvích, jež jsou otevřena mezinárodní konkurenci, a představují tak podporu, která může narušit hospodářskou soutěž.
32. Komise dochází tudíž k závěru, že opatření příjemcům poskytuje určité zvláštní daňové výhody, jimiž se snižují náklady, které příjemci musí v rámci své hospodářské činnosti zpravidla nést.
Státní zdroje
33. Komise se domnívá, že předmětné výhody jsou poskytovány státem nebo prostřednictvím státních zdrojů.
Jelikož Itálie k tomuto bodu nepodala připomínky, Komise potvrzuje posouzení učiněné při zahájení formálního řízení, podle něhož se jedná o výhodu od státu, který se vzdává daňového výnosu, který za normálních okolností italská státní pokladna inkasuje.
Dopad na hospodářskou soutěž a na obchodní výměnu
34. Komise s ohledem na dopady, které opatření přináší, potvrzuje posouzení učiněné při zahájení formálního řízení, podle něhož opatření může narušit hospodářskou soutěž mezi podniky a obchodní výměnu mezi členskými státy vzhledem k tomu, že společnosti, které jsou příjemci podpory, mohou působit na mezinárodních trzích a věnovat se obchodní činnosti a jiným hospodářským činnostem na trzích, v nichž probíhá ostrá hospodářská soutěž.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora [7] pro to, aby opatření narušilo hospodářskou soutěž, je dostačující, aby příjemce podpory konkuroval jiným podnikům na trzích, které jsou otevřeny hospodářské soutěži.
35. Společnosti, které žádají o přijetí ke kótování na regulované burze cenných papírů, sledují různé významné finanční cíle, jako např. a) navýšení a diferenciaci finančních zdrojů na nákup aktiv a akcií; b) zvýšení vlastní finanční způsobilosti s ohledem na držitele dluhopisů, dodavatele a další věřitele, kteří přijmou akcie jako záruku úvěru; c) obdržet posouzení trhu, aby kdykoli byly usnadněny operace fúze a nabytí.
Poskytnutím výjimečné daňové úlevy společnostem, které se rozhodnou dát se kótovat na burze, režim zlepšuje postavení těchto společností v hospodářské soutěži a jejich finanční způsobilost vůči konkurentům.
Vzhledem k tomu, že výše popsané dopady mohou upřednostňovat italské příjemce působící na trzích, v nichž dochází k obchodní výměně v rámci Společenství, má Komise za to, že i z tohoto důvodu režim ovlivňuje obchodní výměnu a narušuje hospodářskou soutěž.
36. Komise rovněž podotýká, že ke dni 31. prosince 2004 bylo ke kótování na italských burzách cenných papírů přijato deset společností (což představuje nárůst o 100 % v porovnání s předcházejícím rokem) [8].
Režim poskytuje společnostem, které byly přijaty ke kótování, právo na daňová zvýhodnění, jež jsou úměrná jejich budoucím výnosům.
Společnosti přijaté ke kótování na italských burzách patří do různých odvětví, a to od rukodělné výroby až po veřejné služby, přičemž všechna tato odvětví jsou otevřena mezinárodní hospodářské soutěži.
Jak italské orgány, tak třetí zúčastněné strany nepředložily argumenty, jež by potvrzovaly, že na základě určitých charakteristik příjemců nemohou mít poskytnuté výhody dopad na hospodářskou soutěž a na obchod Společenství.
Komise podle předpokladů zakládajících se na výnosech příjemců v období tří let před jejich přijetím ke kótování vypočítala, že každá ze společností bude moci využívat podstatného snížení daní.
Z výpočtů Komise například vyplývá, že snížení daní, jehož by mohl využívat jeden z těchto příjemců sám v období let 2004 – 2007, by mohlo dosáhnout výše až 75 milonů EUR.
Nicméně na základě dodatku o omezení zvýhodnění podle článku 11 nařízení č. 269/2003, jenž je popsán výše, nemůže výhoda v průběhu tří let překročit 11,7 milionů EUR.
Podle argumentů Itálie však nelze v žádném případě dospět k názoru, že podpory vyplacené jednotlivým příjemcům mohou být zahrnuty do podpor de minimis.
37. Komise dospívá k závěru, že narušení hospodářské soutěže vyvolané režimem v různých odvětvích, v nichž příjemci působí, je významné s přihlédnutím k tomu, že tito příjemci mají často vůdčí postavení v příslušných odvětvích v Itálii, čímž je odůvodněno záporné posouzení režimu.
Oprávněnost režimu s ohledem na oznamovací povinnost
38. Italské orgány začaly režim uskutečňovat, aniž by jej Komisi předem oznámily, a tím nedodržely povinnost stanovenou v čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Pokud opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a pokud bylo uskutečňováno bez předchozího schválení Komise, jedná se o protiprávní podporu.
Slučitelnost se společným trhem
39. Předmětné opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy a jeho slučitelnost se společným trhem musí být tudíž posuzována na základě výjimek stanovených v čl. 87 odst. 2 a čl. 87 odst. 3 Smouvy.
40. Italské orgány výslovně nenapadly posouzení Komise, které bylo vyloženo v dopise ze dne 18. února 2004, jímž bylo zahájeno formální šetření a podle nějž se v daném případě nepoužije žádná z výjimek podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy, podle nichž mohou být státní podpory považovány za slučitelné se společným trhem. Komise neshledala nové údaje, které by tento závěr vyvracely.
41. Podpory v daném případě nesouvisejí se žádným výdajem nebo jsou spjaty s nezpůsobilými výdaji na podpory podle nařízení o blokových výjimkách nebo podle pokynů Společenství.
42. Výjimky stanovené v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor sociální povahy poskytovaných jednotlivým spotřebitelům, podpor určených k předcházení škodám způsobeným přírodními pohromami nebo jinými mimořásnými událostmi a podpor poskytovaných hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo se v tomto případě nepoužijí.
43. Nepoužije se ani výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy, která stanoví způsobilost podpor určených na podporu hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, vzhledem k tomu, že opatření se použije na celém území Itálie a nejen v těch italských oblastech, na něž se vztahuje čl. 87 odst. 3 písm. a). Režim žádným způsobem nepřispívá k rozvoji uvedených oblastí.
44. Kromě toho režim nelze považovat za významný projekt společného evropského zájmu a není rovněž určen k nápravě vážné poruchy v hospodářství Itálie ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy. Jeho cílem rovněž není pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy.
Režim je třeba posuzovat na základě čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy. Uvedený článek stanoví, že podpory na usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí mohou být přípustné, pokud nemění podmínky obchodní výměny v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
Režimem stanovené daňové úlevy nejsou spjaty se zvláštními investicemi, s vytvářením pracovních míst nebo s konkrétními projekty.
Tyto daňové úlevy představují zkrátka snížení nákladů, které mají podniky při výkonu hospodářské činnosti nést, a mají tudíž být považovány za státní podpory na provoz, jež jsou neslučitelné se společným trhem.
VI. ZÁVĚRY
46. Komise dochází k závěru, že daňové úlevy stanovené předmětným režimem představují režim státních podpor na provoz, na nějž se nepoužije žádná výjimka ze všeobecného zákazu pro uvedené podpory.
Režim je tudíž neslučitelný se společným trhem. Komise má rovněž za to, že Itálie provedla předmětné opatření protiprávně.
47. Jestliže je shledáno, že protiprávně poskytnutá státní podpora je neslučitelná se společným trhem, je samozřejmé, že ji příjemce musí vrátit.
Navrácením podpory se v co největší míře obnovuje takové postavení v hospodářské soutěži, jež existovalo před poskytnutím podpory.
48. I když toto řízení bylo ukončeno nedlouho po konci prvního daňového období, v němž působí účinky režimu a tedy před tím, než by měla být uhrazena daň, kterou dluží většina příjemců, Komise nemůže vyloučit, že podniky již využívaly podpory například v podobě menších záloh na dani vztahujících se k probíhajícímu daňovému období.
49. Komise poznamenává, že italské orgány po zahájení formálního šetření upozornily potenciální příjemce z režimu na možné důsledky, jestliže by Komise zjistila, že předmětné opatření představuje podporu, jež je neslučitelná se společným trhem.
Komise má za to, že je v každém případě nezbytné, aby podpory, které již případně byly příjemcům uvolněny, byly vráceny.
Komise za tímto účelem Itálii žádá, aby do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí vyzvala možné příjemce z režimu, aby uhradili podpory včetně úroků vypočítaných podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady č.
659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [9]. Pokud již podpora byla poskytnuta v podobě snížení pateb daní dlužných za probíhající daňové období, musí Itálie vybrat celou dlužnou daň s poslední stanovenou platbou za rok 2004.
V každém případě musí být vše vybráno nejpozději do konce prvního daňového období, které následuje po dni oznámení tohoto rozhodnutí.
51. Komise Itálii žádá, aby dodala nezbytné informace prostřednictvím seznamu dotčených příjemců a aby jasným způsobem upřesnila stanovená opatření a opatření, která již byla pro neprodlené a účinné navrácení protiprávních státních podpor přijata.
Komise Itálii vyzývá, aby do dvou měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí předložila všechny doklady potvrzující, že vůči příjemcům protiprávních podpor bylo zahájeno řízení o navrácení podpory.
52. Toto rozhodnutí se týká režimu jako takového a musí být provedeno neprodleně, a to rovněž v případě navrácení podpor poskytnutých v rámci režimu.
Tím však není dotčena možnost, aby všechny nebo část podpor poskytnutých v jednotlivých případech byly považovány za slučitelné, zejména ve smyslu čl. 5 písm. b) nařízení o blokových výjimkách pro malé a střední podniky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim státních podpor poskytnutých v podobě daňových pobídek společnostem, jež byly přijaty ke kótování na některém evropském regulovaném trhu, a stanovených v čl. 1 odst. 1 písm. d) a v čl. 11 nařízení č. 269 ze dne 30. září 2003, jenž Itálie začala uskutečňovat, je neslučitelný se společným trhem.
Článek 2
Itálie zruší režim podpor uvedený v článku 1 s účinkem od daňového období, na které připadá datum oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Itálie přijme veškerá nezbytná opatření, aby od příjemců zpětně získala podpory uvedené v článku 1, které jim byly protiprávně poskytnuty.
2. K navrácení dojde neprodleně a postupem podle vnitrostátních právních předpisů, pokud podle těchto postupů lze neprodleně a účinně provádět toto rozhodnutí.
3. Navrácení proběhne v co nejkratší lhůtě.
Pokud již podpora byla poskytnuta v podobě snížení pateb daní dlužných za probíhající daňové období, musí Itálie vybrat celou dlužnou daň s poslední stanovenou platbou za rok 2004.
Ve všech ostatních případech Itálie vybere dlužnou daň nejpozději do konce daňového období, na něž připadá datum oznámení tohoto rozhodnutí.
4. Podpory, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
5. Úroky se vypočítávají podle kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004.
6. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Itálie nařídí všem příjemcům podpor uvedených v článku 1, aby uhradili protiprávní podpory včetně úroků.
Článek 4
Itálie do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Komisi sdělí opatření, která byla přijata k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Tyto informace budou sděleny prostřednictvím dotazníku uvedeného v příloze 1 tohoto rozhodnutí.
Itálie ve stejné lhůtě předloží všechny doklady potvrzující, že vůči příjemcům protiprávních podpor bylo zahájeno řízení o navrácení podpory.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. září 2005
o státní podpoře č. C 5/2004 (ex N 609/2003), kterou Německo hodlá poskytnout společnosti Kronoply
(oznámeno pod číslem K(2005) 3497)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/262/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a),
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle výše uvedených ustanovení [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 22. prosince 2003 (A/39031) sdělilo Německo svůj záměr poskytnout podle multisektorálního rámce regionální podpory pro velké investiční projekty [2] (dále jen "multisektorální rámec podpory 1998") investiční příspěvek ve prospěch společnosti Kronoply GmbH, Heiligengrabe (Brandenburg), (dále jen "společnost Kronoply").
Tato podpora byla zapsána pod číslem N 609/03.
(2) Dopisem ze dne 18. února 2004 (SG/D/200649) sdělila Komise Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské Unie [3].
Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se k daným opatřením podpory vyjádřily.
(4) Dopisem ze dne 19. března 2004 (A/32003) zaujalo stanovisko Německo.
(5) Dopisem ze dne 24. května 2004 (A/33878) se jménem společnosti Kronoply vyjádřila advokátní kancelář Luther Menold s.r.o.
(Luther Menold Rechtsanwaltsgesellschaft mbH). Toto stanovisko bylo dne 19. listopadu 2004 předáno Německu (D/58277).
2. POPIS PODPORY
2.1.
První oznámení N 813/2000
(6) Toto rozhodnutí souvisí s podporou N 813/2000, jejíž poskytnutí ve prospěch společnosti Kronoply Komise schválila.
(7) Komise schválila dne 3. července 2001 (SG/D/289524) hrubou míru podpory ve výši 31,5 % ve prospěch společnosti Kronoply podle multisektorálního rámce podpory 1998 na výstavbu výrobní kapacity pro "Oriented Strand Boards" [4] (dále jen "OSB") v Heiligengrabe, Brandenburg, která je oblastí podpory ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. a) Smlouvy o ES. Míra podpory byla stanovena na 3,5 procentního bodu pod maximální mírou podpory, jelikož relevantní trh byl ohodnocen jako zmenšující se trh.
(8) Komise posoudila tři opravné faktory pro výpočet maximální míry podpory podle multisektorálního rámce podpory 1998.
Pro maximální míru podpory z toho vyplynul procentní podíl ve výši 31,5 (faktor hospodářské soutěže 0,75, faktor "poměr použitý kapitál – pracovní místa" 0,8 a faktor "regionální dopady" 1,5).
Podpora tak činila 35,4 milionů EUR [5].
(9) Faktor hospodářské soutěže tak, jak byl stanoven, vedl k rozdílnosti názorů mezi Komisí a Německem.
Obě strany ale určily relevantní trh jako trh pro OSB a výrobky z překližky.
Německo předložilo na počátku studie, z nichž vyplývalo, že tento trh není na sestupu.
Komise vyjádřila o těchto studiích pochybnosti, poněvadž vycházely z mimořádně silného růstu poptávky pro rok 2000 ve srovnání s předcházejícími roky.
Po opakované výměně informací snížilo Německo míru oznámené podpory ze 35 % na 31,5 %:
Dopisem ze dne 22. prosince 2000 (A/40955) sdělilo Německo svůj záměr poskytnout společnosti Kronoply podporu podle multisektorálního rámce podpory 1998.
Dne 3. ledna 2001 (D/56400) si Komise vyžádala další informace.
Dne 11. ledna 2001 se sešli k jednání zástupci spolkové vlády, spolkové země Braniborsko, příslušného podniku a Komise.
Spolková vláda poskytla dopisem ze dne 9. února 2001 (A/31359) a ze dne 20. února 2001 (A/31463) vyžádané informace.
Dopisem ze dne 9. dubna 2001 (D/51511) se Komise obrátila na Německo s dalšími dotazy, které byly zodpovězeny dopisem ze dne 21. května 2001 (A/34090).
Dopisem ze dne 19. června 2001 (A/34812) oznámilo Německo snížení míry podpory ze 35 % na 31,5 %.
Dopisem ze dne 5. července 2001 (SG/D/289525) sdělila Komise Německu, že vůči podpoře nemá námitky.
(10) Dopisem ze dne 3. ledna 2002 (A/30013) požádalo Německo o změnu rozhodnutí Komise.
Německo předložilo důkazy o tom, že předpokládaný vzestup poptávky v roce 2000 skutečně nastal, a že tak nedošlo k poklesu trhu.
Dopisem ze dne 5. února 2002 (D/50463) zamítla Komise změnu svého dřívějšího rozhodnutí s odůvodněním, že podpora byla vyhodnocena na základě správného výpočtu všech relevantních faktorů.
Komise nemohla změnit své rozhodnutí z následujících důvodů: hodnocení faktoru hospodářské soutěže se opíralo o celkové srovnání vývoje sledované spotřeby daného výrobku a míry růstu výrobního odvětví v letech 1994 – 1999 a o prognózu, která byla v okamžiku rozhodnutí správná.
2.2.
Druhé oznámení N 609/2003
(11) Druhým oznámením byl učiněn pokus dosáhnout poskytnutím další podpory ve výši 3,5 % (v přepočtu 3939947 EUR) dříve zamítnutou vyšší míru podpory ve výši 35 %.
(12) Německo argumentovalo tím, že definice trhu v prvním oznámení N 813/2000 byla věcně nesprávná, a odvolávalo se na článek 9 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [6] (dále jen nařízení (ES) č. 659/1999), podle něhož může být rozhodnutí zrušeno na základě následující podmínky: "Komise může […] zrušit rozhodnutí […], pokud bylo rozhodnutí založeno na nesprávné informaci poskytnuté během řízení, která byla rozhodujícím faktorem pro rozhodnutí..."
(13) Zatímco byl relevantní trh v původním oznámení definován jako trh pro OSB a překližku, vyplynulo podle údajů Německa z nově předložených studií, že by bylo vhodnější definovat relevantní trh jako trh pro OSB a pouze určité překližkové segmenty.
Podle této nové definice trhu by se trh v příslušném období ve smyslu bodu 3.4 multisektorálního rámce podpory 1998 nezmenšil a tudíž by musela být schválena nesnížená míra podpory ve výši 35 %.
2.3.
Rozhodnutí o zahájení řízení
(14) Komise nevyhověla žádosti Německa, aby se relevantní trh omezil na základě jiné definice nahraditelných výrobků na trh pro OSB a určité překližkové segmenty.
(15) Komise nepovažovala nové hodnocení trhu za nezbytné, jelikož nebyly splněny dva důležité prvky, které způsobily značné pochybnosti o slučitelnosti podpory se společným trhem:
Chybějící motivace : Komise měla značné pochybnosti o motivačním účinku oznámené podpory, poněvadž investice již byly uskutečněny. Jestliže podpora nepůsobí jako stimul, nelze použít ustanovení o výjimkách podle čl.
87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES, která se týkají regionálního rozvoje.
Chybějící nezbytnost : Komise měla vážné pochybnosti o tom, zda podpory na již uskutečněné investice mohou být považovány za nezbytné pro podporu hospodářského rozvoje určitých hospodářských odvětví nebo hospodářských oblastí ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. V daném případě postačovala k uskutečnění investice míra podpory ve výši 31,5 %.
3. STANOVISKO NĚMECKA
(16) Německo nadále trvalo na novém zhodnocení trhu Komisí podle článku 9 nařízení (ES) č. 659/1999:
Podpora by byla poskytnuta v rámci "Společného programu: Zlepšení regionální hospodářské struktury", který Komise schválila jako regionální režim podpory.
Komise má tedy pouze povinnost prověřit, zda oznámené opatření odpovídá ustanovením schváleného režimu podpory a zda je slučitelné s multisektorálním rámcem podpory 1998.
Jelikož nově oznámená podpora tato ustanovení splňuje, je opatření podpory jednoznačně investiční a nikoli provozní podporou.
Soud prvního stupně potvrdil ve svém rozhodnutí ze dne 5. listopadu 2003 v právní věci T-130/02 (Kronoply/Komise) [7], že oznámení dodatečné podpory nebo změna již schválené podpory jsou možná.
V důsledku toho nemohla Komise posoudit druhou oznámenou podporu jako podporu provozní s odůvodněním, že projekt je již uzavřen.
V opačném případě by byla možnost oznámení dalších podpůrných opatření – která byla potvrzena Soudním dvorem – bezpředmětná.
4. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(17) Společnost Kronoply trvala na stanovisku, že na jeden investiční projekt lze podat několik oznámení a doložila jej rozsudky v různých právních věcech:
Soud prvního stupně potvrdil ve svém rozhodnutí ve věci Kronoply/Komise [8], že další podpora nebo změna již schválené podpory jsou možné: "Kromě toho není vnitrostátním orgánům nijak zakázáno nahlásit projekt, na který má být podniku poskytnuta další podpora nebo již poskytnutá podpora změněna."
Toto stanovisko obsahuje také rozhodnutí Soudu prvního stupně ze dne 30. ledna 2002 v právní věci T-212/00 (Nuove Industrie Molisane Srl/Komise) [9]: "[…] rozhodnutí [Komise] nezbavuje italské úřady možnosti oznámit projekt, na který má být žalující straně poskytnuta další podpora nebo již poskytnutá podpora změněna."
(18) Společnost Kronoply také zdůraznila, že Komise musí nové oznámení věcně přezkoumat, a uvedla pro to dva podstatné důvody:
Komise nemůže vycházet z dřívějšího hodnocení trhu, poněvadž toto hodnocení vycházelo z věcně nesprávné definice trhu.
Společnost Kronoply neměla možnost nechat přezkoumat původní rozhodnutí Komise soudem, poněvadž její zájmy nebyly poškozeny [10].
(19) Společnost Kronoply popřela nedostatek motivace a uvedla pro to následující důvody:
V bodě 4.2 Pokynů o státní podpoře regionům [11] (dále jen "pokyny pro regionální podpory") je uvedeno, jak lze přezkoumat, zda existuje motivační prvek.
Tento bod zní: "Kromě toho musí režimy podpory stanovit, že žádost o podporu musí být předložena před zahájením projektu."
Společnost Kronoply tuto podmínku splnila podáním žádosti o podporu u vnitrostátních orgánů před zahájením projektu.
Podpora tedy poskytovala požadovaný stimul a splňovala kritérium nezbytnosti podpory hospodářského rozvoje oblastí ve smyslu čl. 87 odst.
Společnost Kronoply stále požadovala míru podpory ve výši 35 %.
Snížení míry požadované podpory neznamenalo, že již není nutná žádná další podpora.
Jelikož by formální řízení mohlo trvat až 18 měsíců, bylo pro příjemce podpory výhodnější přijmout okamžitě tu část podpory, jejíž oprávněnost byla pro Komisi nesporná.
5. HODNOCENÍ
(20) Po přezkoumání stanovisek Německa a společnosti Kronoply setrvává Komise na stanovisku, které zastávala ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, že nové hodnocení trhu podle multisektorálního rámce podpory 1998 není nutné, jelikož u podpory nejsou splněny dva základní předpoklady: motivační účinek a nezbytnost.
5.1.
Žádné další investiční náklady způsobilé pro podporu ve smyslu pokynů pro regionální podpory
(21) Komise zastává názor, že oznámení N 609/03 (ze dne 22. prosince 2003) je nutno považovat za samostatné, druhé oznámení podpory ve prospěch společnosti Kronoply, kterou však nebude dosaženo žádných dalších investic nebo vytvoření pracovních míst.
Nevznikají proto žádné dodatečné náklady způsobilé pro podporu ve smyslu pokynů pro regionální podpory, které by mohly odůvodnit poskytnutí dodatečné podpory.
(22) Komise schválila svým rozhodnutím SG (2001) D/289524 ze dne 3. července 2001 investiční podporu ve výši 35,4 milionů EUR ve prospěch společnosti Kronoply.
Toto rozhodnutí vycházelo z údajů, které Německo tehdy předložilo.
Komise se rozhodla, že nebude vznášet žádné námitky, a schválila podporu tak, jak byla nakonec Německem navržena.
Německo a společnost Kronoply rozhodnutí akceptovaly.
Německé orgány pak podporu poskytly a společnost Kronoply ukončila dne 31. ledna 2003 svůj investiční projekt.
(23) Teprve osmnáct měsíců po konečném rozhodnutí Komise – a téměř jeden rok po ukončení investičního projektu – předložilo Německo oznámením ze dne 22. prosince 2003 novou definici trhu a prohlásilo, že by bylo na základě nových studií vhodnější definovat relevantní trh jako trh pro OSB a pouze určité překližkové segmenty.
Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení formálního přezkumného řízení, Komise nebude za těchto okolností své předchozí rozhodnutí revidovat.
Komise je toho názoru, že předložení jiné definice trhu Německem nelze zařadit pod článek 9 nařízení (ES) č. 659/1999.
(24) V souladu s rozhodnutím Soudu prvního stupně v právní věci Kronoply/Komise zastává Komise názor, že členský stát může oznámit další podporu nebo změnit již schválený projekt nebo dokonce změnit různé tranže státní podpory na určitý projekt a Komise to může schválit, jestliže lze pro každou tranži doložit motivační účinek a nezbytnost.
Německo však již kromě ukončeného projektu neoznámilo žádný další investiční projekt společnosti Kronoply.
Projekt, který měl být financován, byl kromě toho dokončen téměř rok před oznámením nového projektu na poskytnutí podpory.
Komise tedy došla k závěru, že tímto druhým oznámením mělo být jednoduše dosaženo větší míry podpory ve výši 35 %, která byla předtím zamítnuta, aniž by vznikly dodatečné náklady způsobilé pro podporu, pro které by mohla být schválena podpora ve výši 3936947 EUR, a aniž by existoval motivační účinek nebo nezbytnost.
(25) Jak vyložil Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 5. října 2000 v právní věci C-288/96 (Spolková republika Německo/Komise) [12] musí Komise takovou podporu posoudit jako podporu provozní, poněvadž je poskytována, aniž by se od příjemců vyžadoval závazek týkající se jejího využití a aniž by byla určena ke zlepšení finanční situace jejich podniků.
5.2.
Motivační účinek
(26) Komise se sice domnívá, že tato oznámení dostatečně prokázala, že poskytnutí další podpory nepovede k žádné nové investici a nebude nabízet žádné podněty, přesto by se však ráda v odpovědi na stanoviska Německa a společnosti Kronoply ještě podrobněji vrátila k pojmu motivačního účinku.
5.2.1.
Investiční proces
(27) Podnikové investice je nutno posuzovat jako dynamický proces.
Důležité je rozlišovat mezi fází ex-ante a ex-post:
Podniky přijímají ex-ante rozhodnutí o uskutečnění investice tak, že při svých výpočtech vycházejí z očekávaných příjmů a nákladů projektu.
Jestliže se očekávaný výnos z investičního projektu pohybuje nad potřebnou mírou výnosnosti, tento projekt zahájí.
Regionální podpora by měla poskytovat podnět k tomu, aby podniky změnily své chování a investovaly v regionech, ve kterých by jinak neinvestovaly.
Jestliže je investice jednou učiněna, lze ji ex post jen velmi obtížně vrátit, jelikož její značná část proudí do určitého majetku, který nemůže být jen tak přesunut na jiné místo.
Prodejem takového majetku by prodávající ztratil část svého investičního kapitálu.
5.2.2.
Ex ante hodnocení motivačního účinku na základě pokynů pro regionální podpory.
(28) V bodě 4.2 pokynů pro regionální podpory se používá následující test, který má ověřit, zda podpora má motivační účinek: příjemce podpory musí podat žádost o podporu před zahájením realizace projektu.
Jestliže tomu tak je, vychází Komise z toho, že motivační účinek existuje.
(29) Ve svých připomínkách zastávalo Německo a společnost Kronoply názor, že jsou splněny předpoklady bodu 4.2 pokynů pro regionální podpory, neboť společnost Kronoply podala žádost o podporu před zahájením realizace projektu.
(30) Test v bodě 4.2 se má pokusit ověřit motivační účinek, aniž by investici příliš oddaloval.
Rozsáhlé zkoumání všech hospodářských aspektů investičního rozhodnutí příjemce podpory by se mohlo ukázat jako velmi obtížné nebo časově náročné a tím by mohlo brzdit investici a hospodářský rozvoj regionu.
(31) Při hodnocení motivačního účinku dodatečné podpory ve výši 3,5 % je rozhodující, zda rozdíl mezi 31,5 % a 35 % působil rozdíl na motivační účinek a ovlivnil investiční rozhodnutí společnosti Kronoply:
Společnost Kronoply nemohla před uskutečněním investice vědět, jak vysoká podpora nakonec bude, jelikož vyhodnocení opravných faktorů v multisektorálním rámci podpor 1998 bylo na uvážení Komise.
Společnost Kronoply si tedy nebyla jista, zda jí bude poskytnuta míra podpory ve výši 31,5 % nebo 35 %.
Podnik tedy vycházel z toho, že očekávaná míra se bude pohybovat podle pravděpodobnosti obou možných výsledků mezi těmito dvěma hodnotami.
Společnost Kronoply založila své investiční rozhodnutí na očekávané částce podpory.
Komise bere na vědomí, že se společnost Kronoply rozhodla pro investici, i když nebyla stanovena přesná výše podpory nebo míra podpory.
Kromě toho podnik investici ukončil poté, co byla schválena míra podpory ve výši 31,5 %.
Společnost Kronoply proto byla zjevně ochotna vzít na sebe riziko míry podpory pouze ve výši 31,5 %.
Sama skutečnost, že společnost Kronoply splňovala předpoklad v bodě 4.2 pokynů pro regionální podpory proto bezpodmínečně neznamená, že očekávaná hodnota těchto dodatečných 3,5 procentních bodů měla motivační účinek.
5.2.3.
Ex post hodnocení motivačního účinku na základě skutečností
(32) Místo toho, aby se dále zabývala rozhodnutím ex ante společnosti Kronoply, považuje Komise za účelnější vycházet ze skutečností.
Společnost Kronoply se zjevně rozhodla pro investici a prováděla své činnosti nadále také poté, co jí byla schválena míra podpory pouze ve výši 31,5 %.
Investiční projekt byl dokončen, jak bylo původně plánováno.
Společnost Kronoply nepřizpůsobila svůj investiční projekt ani s ohledem na nižší míru podpory.
(33) Společnost Kronoply nezmění svůj postoj, ať již podnik obdrží další podporu nebo ne: Neexistuje žádný důvod pro to, aby další podpora společnosti Kronoply vedla ke zvýšení výroby nebo rozšíření výrobních zařízení.
Jelikož investice byly již učiněny, neexistuje ani žádný důvod k obavám, že společnost Kronoply ukončí výrobu v případě, že nedostane další podporu.
(34) Komise proto dospěla k závěru, že poskytnutí podpory ve výši dalších 3,5 % by nemělo žádný motivační účinek.
(35) Jak již bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení řízení, musí podpory působit motivačně, jestliže mají přispívat k podpoře hospodářského rozvoje určitých hospodářských odvětví nebo hospodářských oblastí ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Jestliže již investice byla učiněna, jako v tomto případě, nevytváří podpora žádnou motivaci a nevede k novým investicím nebo k vytváření pracovních míst.
Komise proto nemůže tuto podporu odůvodnit zvýšením nových investic nebo vytvořením pracovních míst ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Komise znovu dochází k závěru, že dodatečná podpora ve výši 3936947 EUR je podporou provozní.
5.3.
Nezbytnost podpory
(36) Co se týče prohlášení v rozhodnutí o zahájení řízení zastává Komise názor, že zásada nezbytnosti vyplývá bezprostředně z koncepce kontroly státních podpor. Komise může prohlásit, že podpora je v souladu s čl.
87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES jen tehdy, pokud může konstatovat, že podpora přispívá k uskutečňování některého z uvedených cílů, kterých by zvýhodněný podnik nemohl za obvyklých tržních podmínek dosáhnout vlastními opatřeními.
To odpovídá běžné praxi Komise, kterou potvrdil Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku ze dne 17. září 1980 v právní věci 730/79 (Philip Morris/Komise) [13].
(37) Jak je podrobně uvedeno v bodech odůvodnění 26 až 35, neposkytuje plánovaná podpora žádnou motivaci pro nové investice nebo pro vytváření pracovních míst.
Nevyžaduje od příjemce podpory ani odpovídající výkon ani příspěvek k cíli společného zájmu.
Proto se zde jedná o provozní podporu k pokrytí běžných nákladů, které by společnost Kronoply musela jinak hradit sama.
(38) Bod 4.15 pokynů pro regionální podpory zakazuje obvykle provozní podpory. Podpory tohoto druhu však lze výjimečně poskytnout v oblastech, na které se vztahuje čl.
87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, pokud jsou i) na základě svého příspěvku k regionálnímu rozvoji a ii) na základě svého druhu oprávněné a jejich výše je přiměřená k nevýhodám, které mají být vyrovnány.
Německo nepředložilo údaje o případných nevýhodách, ani neukázalo, jak má další podpora přispět k regionálnímu rozvoji.
(39) Z těchto skutečností vyplývá, že další podpora není nezbytná, jelikož se společnost Kronoply rozhodla pokračovat ve své činnosti také poté, co byla schválena pouze nižší míra podpory ve výši 31,5 %.
To znamená, že hospodářský provoz společnosti Kronoply je rentabilní nebo že podnik není v žádném případě odkázán na další podpory.
Každá další podpora by v této fázi byla pro společnost Kronoply neočekávaným ziskem.
(40) Komise tedy dochází k závěru, že se podpora v tomto případě neslučuje s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES také proto, že není nezbytná pro regionální rozvoj.
(41) Závěrem se prověřuje, zda lze na podporu použít ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES:
Ustanovení o výjimkách uvedená v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na podpory sociální povahy poskytované individuálním spotřebitelům, na odstranění škod způsobených přírodními pohromami nebo na překonání rozdělení Německa jsou v tomto případě nepoužitelná.
Podporu rovněž nelze považovat podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES za projekt společného evropského zájmu anebo k nápravě vážné poruchy v hospodářství Německa. Rovněž není určena na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví podle čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
Čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES upravuje schvalování podpor na rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud tyto podpory nezmění obchodní podmínky způsobem, který se neslučuje se společným zájmem. Jelikož bylo stanoveno, že se podpora v důsledku chybějícího motivačního účinku a chybějící nezbytnosti neslučuje s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, nelze ze stejných důvodů prohlásit, že je v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
6. ZÁVĚR
(42) Komise dochází k závěru, že oznámená podpora představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Jelikož podpora ani nepůsobí jako motivace ani není nezbytná, nelze použít žádné z ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES. Podpora je proto nepřípustnou provozní podporou a nesmí být poskytnuta -
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ :
Článek 1
Státní podpora ve výši 3936947 EUR, kterou hodlá Německo podle oznámení N609/2003 poskytnout ve prospěch společnosti Kronoply GmbH, je neslučitelná se společným trhem.
Z tohoto důvodu nesmí být podpora poskytnuta.
Článek 2
Německo sdělí Komisi během dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí opatření, která byla přijata pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/648/ES o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 893)
(Text s významem pro EHP)
(2006/263/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Newcastleská choroba je vysoce nakažlivá virová choroba postihující drůbež a ptactvo a existuje riziko, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Po vypuknutí newcastleské choroby ve správním okrese Vraca bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/648/ES ze dne 8. září 2005 o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku [3].
Toto rozhodnutí pozastavuje dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec, čerstvého masa, masných polotovarů a masných výrobků z těchto druhů.
(3) Dne 23. ledna 2006 potvrdilo Bulharsko vypuknutí newcastleské choroby ve správním okrese Blagoevgrad v Bulharsku.
(4) Vzhledem k současné epizootické situaci v Bulharsku, pokud jde o newcastleskou chorobu, a k tomu, že uvedená země uplatnila určitá opatření pro tlumení nákazy a zaslala Komisi další informace o nákazové situaci se zdá, že situace v Bulharsku je až na okresy Vraca a Blagoevgrad stále uspokojivá.
Proto je vhodné omezit pozastavení dovozů z těchto okresů a prodloužit období používání rozhodnutí 2005/648/ES.
(5) Příloha rozhodnutí 2005/648/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Aby byly povoleny dovozy masných výrobků, které byly podrobeny tepelnému ošetření dostačujícímu k inaktivaci možného viru v mase, je nezbytné upřesnit ve veterinárních osvědčeních vypracovaných v souladu s přílohami III a IV rozhodnutí 2005/432/ES [4] požadované ošetření drůbežího masa.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/648/ES se mění takto:
1. V článku 5 se datum " 23. srpna 2006" nahrazuje datem " 23. ledna 2007".
2. V článku 3 se vkládají nové odstavce, které znějí:
"4. Speciální ošetření provedené v souladu s odstavcem 3 tohoto článku se upřesní v bodě 9.1 sloupci B veterinárního osvědčení vypracovaného v souladu se vzorem stanoveným v příloze III rozhodnutí 2005/432/ES a do osvědčení se vloží tento text:
"Masné výrobky ošetřené v souladu s rozhodnutím Komise 2005/648/ES".
5. Speciální ošetření provedené v souladu s odstavcem 3 tohoto článku bude osvědčeno tak, že se do veterinárního osvědčení vypracovaného v souladu se vzorem stanoveným v příloze IV rozhodnutí 2005/432/ES vloží tento text:
"Masné výrobky ošetřené v souladu s rozhodnutím Komise 2005/648/ES" ".
3. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. března 2006
o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Rumunsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 892)
(Text s významem pro EHP)
(2006/264/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Newcastleská choroba je vysoce nakažlivá virová choroba postihující drůbež a ptactvo a existuje riziko, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Rumunsko oznámilo Komisi, že na jeho území došlo k vypuknutí newcastleské choroby.
(3) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zanesení choroby do Společenství představovalo, je proto vhodné přijmout okamžitá opatření týkající se dovozu živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů z Rumunska.
(4) Rumunsko sdělilo další informace o situaci kolem choroby a požádalo o regionalizaci, aby se pozastavil dovoz do Společenství pouze z okresů zasažených chorobou, neboť situace v ostatních částech země se jeví jako uspokojivá.
Údaje, které jsou v současné době k dispozici, umožňují omezit ochranná opatření na určitý okres.
(5) Z informací předložených Komisi vyplývá, že k podezření na chorobu v Rumunsku došlo poprvé dne 22. listopadu 2005.
(6) S ohledem na inkubační dobu choroby by proto měl být dovoz čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře, masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem ze zasažených regionů v Rumunsku do Společenství pozastaven, pokud toto maso bylo získáno z ptáků usmrcených po 1. říjnu 2005.
(7) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [3], stanoví seznam třetích zemí a částí třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz masných výrobků do Společenství, a zavádí režimy ošetření masných výrobků, které jsou považovány za účinné při zneškodňování určitých patogenů.
(8) Aby se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím výrobků, na něž se vztahuje rozhodnutí 2005/432/ES, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto je vhodné, aby dovozy výrobků z drůbežího masa, které pocházejí ze zasažených regionů Rumunska a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, do Společenství byly nadále povoleny.
(9) Aby byly povoleny dovozy masných výrobků, jež byly podrobeny tepelnému ošetření dostačujícímu k inaktivaci možného viru v mase, je nezbytné ve veterinárních osvědčeních vypracovaných v souladu s přílohami III a IV rozhodnutí 2005/432/ES uvést požadované ošetření drůbežího masa.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastavují dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, volně žijící i farmové pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů z okresů v Rumunsku uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Z okresů v Rumunsku uvedených v příloze tohoto rozhodnutí pozastavují členské státy dovoz:
a) čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci, volně žijící i farmové pernaté zvěře a
b) masných polotovarů a masných výrobků z masa druhů uvedených v písmeni a) nebo s jeho obsahem.
Článek 3
1. Odchylně od čl. 2 písm. a) a b) povolují členské státy dovoz produktů uvedených ve zmíněném článku, které byly získány z drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře dovážených z okresů v Rumunsku uvedených v příloze tohoto rozhodnutí a poražených nebo usmrcených před 1. říjnem 2005.
2. Ve veterinárním osvědčení, které doprovází zásilky produktů uvedených v odstavci 1, musí být uvedeno toto:
"Čerstvé drůbeží maso/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masné výrobky z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů/masné polotovary z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů [4] v souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí Komise 2006/264/ES.
3. Odchylně od čl. 2 písm. b) tohoto rozhodnutí povolují členské státy dovoz masných výrobků z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud bylo maso těchto druhů podrobeno speciálním ošetřením uvedeným v bodech B, C či D části 4 přílohy II rozhodnutí 2005/432/ES.
4. Speciální ošetření použité v souladu s odstavcem 3 tohoto článku se uvede v bodě 9.1 sloupci B veterinárního osvědčení vypracovaného v souladu se vzorem stanoveným v příloze III rozhodnutí 2005/432/ES a do tohoto osvědčení se doplní tento text:
"Masné výrobky ošetřené v souladu s rozhodnutím Komise 2006/264/ES".
5. Speciální ošetření provedené v souladu s odstavcem 3 se prokáže tak, že se do veterinárního osvědčení vypracovaného v souladu se vzorem stanoveným v příloze IV rozhodnutí 2005/432/ES doplní tento text:
"Masné výrobky ošetřené v souladu s rozhodnutím Komise 2006/264/ES".
Článek 4
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. července 2006.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. března 2006
o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků ve Švýcarsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 1107)
(Text s významem pro EHP)
(2006/265/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1, 3 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1, 5 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová nákaza drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů, a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce nákazy by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Švýcarsko oznámilo Komisi izolaci viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu u volně žijícího druhu.
Klinický obraz vede k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků, a to až do určení neuraminidázy typu (N) a indexu patogenity.
(3) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zavlečení nákazy do Společenství představovalo, je vhodné formou okamžitého opatření dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež a násadových vajec těchto druhů ze Švýcarska dočasně pozastavit.
(4) Dále by měl být zakázán dovoz ze Švýcarska do Společenství, pokud jde o čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře, a dovoz mletého masa, masných polotovarů, mechanicky separovaného masa a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem.
(5) S ohledem na inkubační dobu nákazy by některé výrobky z drůbeže, která byla poražena před 1. únorem 2006, měly být nadále povoleny.
(6) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [4], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování daných patogenů.
Aby se zabránilo riziku přenosu nákazy prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto se zdá vhodné, aby dovozy výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře, které pocházejí ze Švýcarska a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byly nadále povoleny.
(7) Je třeba zohlednit Dohodu mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty (dále jen "Dohoda") [5].
(8) Po oznámení izolace viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu u volně žijícího druhu proběhly konzultace mezi příslušnými útvary Komise a švýcarskými orgány v souladu s čl. 20 odst.
1 přílohy 11 Dohody. Za účelem nalezení vhodných řešení v souladu s tímto opatřením Švýcarsko oznámilo, že bude uplatňovat stejná opatření, jaká byla ve Společenství přijata v souladu s rozhodnutím Komise 2006/115/ES ze dne 17. února 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/86/ES, 2006/90/ES, 2006/91/ES, 2006/94/ES, 2006/104/ES a 2006/105/ES [6] a s rozhodnutím Komise 2006/135/ES ze dne 22. února 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže ve Společenství [7].
(9) Švýcarsko oznámilo, že má v úmyslu bezodkladně uvědomit Komisi o jakýchkoli budoucích změnách stávajícího nákazového statusu ve Švýcarsku, konkrétně včetně jakýchkoli dalších ohnisek influenzy ptáků, která by se mohla vyskytnout, a dotčených oblastí.
Komise by o těchto oblastech měla okamžitě informovat členské státy.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví dovoz nebo převážení následujících produktů z části území Švýcarska uvedené v příloze do Společenství:
- živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí 2000/666/ES, včetně ptáků doprovázejících jejich majitele (ptáků v zájmovém chovu), a násadových vajec těchto druhů,
- čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře,
- mletého masa, masných polotovarů, mechanicky separovaného masa a masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem,
- syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části volně žijící pernaté zvěře a
- neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz produktů, na něž se vztahují odrážky 2 až 4 odstavce 1, které byly získány z ptáků usmrcených před 1. únorem 2006.
3. Ve veterinárních osvědčeních/obchodních dokladech doprovázejících zásilky produktů podle odstavce 2 musí být ve vztahu k dotčeným druhům uvedeny tyto údaje:
"Čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/mleté maso, masné polotovary, mechanicky separované maso nebo masné výrobky z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem/syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující jakékoli části volně žijící pernaté zvěře [8] získané z ptáků poražených před 1. únorem 2006 a v souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 2006/265/ES.
4. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem, pokud maso těchto druhů prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C či D části 4 přílohy II rozhodnutí 2005/432/ES.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije do 31. května 2006.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. dubna 2006
o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Izraeli a o zrušení rozhodnutí 2006/227/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 1245)
(Text s významem pro EHP)
(2006/266/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1, 6 a 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1, 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová nákaza drůbeže a jiných ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce nákazy by mohl být do členských států zavlečen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a drůbežími produkty.
(2) Izrael oznámil Komisi ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže způsobené virem influenzy typu A podtypu H5N1.
(3) Následně po tomto oznámení ze strany Izraele bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/227/ES ze dne 17. března 2006 o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Izraeli [3].
(4) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zavlečení choroby do Společenství představovalo, je vhodné dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů z Izraele pozastavit.
(5) Vzhledem k tomu, že je členským státům povoleno dovážet lovecké trofeje a vejce pro lidskou spotřebu, dovozy těchto produktů do Společenství by s ohledem na riziko pro zdraví zvířat měly být rovněž pozastaveny.
(6) Rovněž je třeba pozastavit dovoz čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové a volně žijící pernaté zvěře a dovoz mletého masa, mechanicky separovaného masa, masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem, jakož i určitých dalších produktů z ptáků z Izraele do Společenství.
(7) Je vhodné stanovit taková opatření, která by se v závislosti na epizootologické situaci vztahovala pouze určité části Izraele.
(8) S ohledem na inkubační dobu choroby by některé výrobky z drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře poražených nebo ulovených před 15. únorem 2006 měly být nadále schváleny.
(9) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [4], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz určitých masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování daných patogenů.
Aby se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto se zdá vhodné, aby dovozy výrobků z drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové a volně žijící pernaté zvěře, které pocházejí z Izraele a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byly nadále povoleny.
(10) Podmínky pro dovoz peří jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 2006/7/ES ze dne 9. ledna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s dovozem peří z některých třetích zemí [5].
Dovoz nezpracovaného peří z Izraele proto není nutné zvláštním způsobem zakazovat.
(11) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství je vhodné zrušit rozhodnutí 2006/227/ES a nahradit ho tímto rozhodnutím.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastaví dovoz:
a) živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů pocházejících z částí Izraele uvedených v části A přílohy;
b) následujících produktů pocházejících z částí Izraele uvedených v části B přílohy:
i) čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové a volně žijící pernaté zvěře,
ii) mletého masa, mechanicky separovaného masa, masných polotovarů a masných výrobků z masa uvedeného v bodě i) nebo s jeho obsahem,
iii) syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících části drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové a volně žijící pernaté zvěře,
iv) vajec drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové a volně žijící pernaté zvěře určených k lidské spotřebě a nepasterizovaných vaječných výrobků z těchto vajec,
v) neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků,
vi) nezpracovaného hnoje a výrobků z hnoje pocházejících z jakýchkoli ptáků.
Článek 2
1. Odchylně od čl. 1 písm. b) povolí členské státy dovoz produktů uvedených v čl. 1 písm. b) bodě i), ii) a iii), které byly získány z ptáků poražených nebo ulovených před 15. únorem 2006.
2. Ve veterinárních osvědčeních a obchodních dokladech doprovázejících zásilky produktů podle čl. 1 písm. b) bodu i), ii) a iii) musí být podle dotčených druhů uvedena tato informace:
"Čerstvé maso/mleté maso/mechanicky separované maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře [6] nebo masné polotovary/masné výrobky z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem [6] nebo syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující části drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře [6] získané z ptáků poražených nebo ulovených před 15. únorem 2006 a v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí Komise 2006/266/ES.
3. Odchylně od čl. 1 písm. b) bodu ii) povolí členské státy dovoz masných výrobků z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem, pokud maso těchto druhů prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C či D části 4 přílohy II rozhodnutí 2005/432/ES.
4. Zvláštní ošetření provedené v souladu odstavcem 3 tohoto článku se prokáže prostřednictvím doplnění následujícího textu:
a) v bodě 9.1 sloupci B veterinárního potvrzení ve veterinárním osvědčení vypracovaném v souladu se vzorem uvedeným v příloze III rozhodnutí 2005/432/ES:
"Masné výrobky ošetřené v souladu s rozhodnutím Komise 2006/266/ES";
b) v bodě 8.2 veterinárního osvědčení vypracovaného v souladu se vzorem uvedeným v příloze IV rozhodnutí 2005/432/ES:
"Masné výrobky ošetřené v souladu s rozhodnutím Komise 2006/266/ES".
Článek 3
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Rozhodnutí 2006/227/ES se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do 31. července 2006.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma u katarální horečky ovcí v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2006) 1260)
(Text s významem pro EHP)
(2006/268/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 písm. c) a na čl. 19 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně stanovení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu přesunu zvířat z těchto pásem.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
(3) Itálie vyrozuměla Komisi, že od dubna 2005 nebyl v provinciích Livorno a Pisa v oběhu žádný virus.
(4) Uvedené provincie by se proto měly považovat za prosté katarální horečky ovcí a měly by být na základě odůvodněné žádosti předložené Itálií vymazány ze seznamů oblastí uvedených jako uzavřená pásma.
(5) Rozhodnutí 2005/393/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I v části pro pásmo B rozhodnutí 2005/393/ES se v řádce pro Toskánsko zrušují údaje "Pisa" a "Livorno".
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. února 2006
Státní podpora C 22/2004 (ex N 648/2001) o daňových odpočtech pro rybáře z povolání (Švédsko)
(oznámeno pod číslem K(2006) 265)
(Pouze švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/269/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [1], a zejména na článek 14 tohoto nařízení,
poté, co v souladu s čl. 88 odst. 2 prvním pododstavcem Smlouvy o ES vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I.
POSTUP
(1) Dne 4. září 2001 oznámily švédské orgány Komisi návrh novely zákona o dani z příjmů (1999:1229).
Komise požádala o další informace o tomto návrhu zákona dopisy ze dne 10. prosince 2001, 25. dubna 2002, 23. července 2002, 4. října 2002, 11. března 2003, 24. července 2003 a 3. února 2004, na které švédské orgány odpověděly dopisy ze dne 26. února 2002, 7. června 2002, 29. července 2002, 19. prosince 2002, 19. května 2003, 19. prosince 2003 a 8. března 2004.
(2) Dopisem ze dne 16. června 2004 informovala Komise Švédsko o rozhodnutí zahájit v souvislosti s tímto návrhem zákona formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 20. října 2004 [2].
Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby předložily svá vyjádření k případu.
Švédské orgány odpověděly dopisem ze dne 9. listopadu 2004.
Žádné další připomínky nebyly obdrženy.
II.
POPIS OPATŘENÍ
(4) Cílem oznámeného návrhu zákona, tedy návrhu novely zákona o dani z příjmů (1999:1229) je poskytnout všem rybářům s licencí náhradu za náklady vznikající při rybolovu.
Tím by se změnil stávající systém daňových výhod.
Stávající daňový systém
(5) V roce 2002 švédská daňová správa vydala nová obecná doporučení o daňových odpočtech pro rybáře z povolání, která jsou stále použitelná a která v zásadě představují použití obecného systému zdanění v odvětví rybolovu, přičemž tento systém se vztahuje i na všechna ostatní odvětví.
Daňové výhody pro rybáře zavedené v uvedeném roce tudíž nejsou považovány za podporu.
(6) Podle doporučení z roku 2002 může rybář daňových odpočtů využít jen v případě, že na rybářské plavbě strávil noc mimo domov, protože přenocování mimo domov je všeobecnou podmínkou v rámci obecného daňového systému.
Rovněž podle těchto doporučení mohou rybáři uplatňovat stejné standardní daňové odpočty za zvýšené životní náklady jako ostatní samostatně výdělečně činné osoby a ve stejné výši.
Švédské orgány uvádějí, že 99 % rybářů z povolání ve Švédsku pracuje jako samostatně výdělečně činné osoby, a tedy představuje jednočlenné podniky.
(7) Podle současných předpisů se v případě nákladů na ubytování použijí stejná pravidla u rybářů i u ostatních samostatně výdělečně činných osob.
Obvykle se standardní daňový odpočet uplatní za každou noc strávenou mimo domov.
To znamená, že rybáři i ostatní mohou uplatnit standardní odpočet ve výši 95 SEK za den, aniž by museli konkrétně prokazovat skutečně vynaložené výdaje.
(8) Samostatně výdělečně činné osoby působící v jiných odvětvích jsou povinny podávat uspokojivé vysvětlení ohledně svých zvýšených nákladů, včetně informací o datu, účelu a místu určení služební cesty a času cesty na místo určení a zpáteční cesty.
(9) Na rybáře se požadavek podávat takové vysvětlení nevztahuje, ale daňový odpočet lze uplatnit jedině v případě, že rybářské plavby zahrnují strávení noci mimo domov.
Aby mohli správci daní vypočítat výši standardního odpočtu, na kterou má rybář nárok, musí rybář předložit informace o datech a trvání rybářských plaveb.
Švédské orgány zvolily toto kritérium, aby nekomplikovaly daňový systém a jeho používání, protože z povahy rybářských plaveb vyplývá, že jsou součástí výdělečné činnosti rybáře.
(10) Jestliže se má za to, že zvýšené životní náklady přesahují paušální částku 95 SEK za den, mají jak rybáři, tak ostatní samostatně výdělečně činné osoby možnost prokázat, že jejich zvýšené životní náklady jsou vyšší než standardní odpočet, a to předložením výkazu všech pracovních pobytů/služebních cest za dané zdaňovací období.
Pokud si tuto možnost zvolí, použije se pro celý rok, a ve stejném zdaňovacím období tedy není možné uplatnit paušální částku u některých cest a u jiných skutečné výdaje.
Navrhovaný režim
(11) Nový režim oznámený Komisi umožňuje využití daňových odpočtů za zvýšené životní náklady bez nutnosti strávit noc mimo domov.
Tento režim, který se vztahuje jen na rybáře, tak dává rybářům, kteří netráví noci mimo domov, stejné podmínky z hlediska zdanění jako těm, kteří noci mimo domov tráví.
(12) Cílem oznámeného režimu je vyrovnání podmínek hospodářské soutěže pro švédské, dánské a norské rybáře a odstranění nerovnováhy mezi rybáři, kteří mohou těchto daňových odpočtů využívat, a těmi, kteří nemohou.
(13) Navíc dojde ke snížení administrativní zátěže pro rybáře i správce daní, protože se má za to, že odpočty vypočítané jako určitý procentní podíl z příjmů se snadněji spravují a ověřují než odpočty uplatňované podle počtu dní rybolovu.
(14) Důsledkem nového režimu bude, že systému daňových odpočtů budou na rozdíl od současnosti moci využívat i rybáři lovící při pobřeží a v jezerech.
Tito rybáři by tak měli prospěch z nového režimu, aniž by se uplatňoval předpoklad, že přenocovali mimo domov (a případně jim vznikly výdaje), protože jedinou podmínkou vyplacení příslušných částek je držení licence k profesionálnímu rybolovu.
(15) Stejně jako v současném režimu, který se vztahuje na všechna odvětví, by rybáři, kteří využijí oznámený režim, nemohli uplatňovat jiné daňové odpočty za zvýšené životní náklady.
(16) Snížení daňové zátěže každého rybáře použitelné v rámci současného režimu, tedy 95 SEK za den, se mění.
Bude se vypočítávat na základě procentního podílu z příjmu, přičemž nesmí překročit 40000 SEK (4444 EUR) za rok.
Odpočet navíc nesmí přesáhnout 20 % ročního příjmu.
To například znamená, že při ročním příjmu ve výši 100000 SEK (11111 EUR) bude odpočet činit 20000 SEK (2222 EUR) a že maximální odpočet lze uplatnit jedině v případě, že roční příjem dosáhne alespoň 200000 SEK (22222 EUR).
(17) Dopisem ze dne 4. října 2002 se Komise dotázala švédských orgánů, zda mohou předložit odhad toho, kolik z 2000 rybářů z povolání, kteří budou způsobilí k využití ustanovení návrhu zákona, bude moci uplatňovat maximální odpočet ve výši 40000 SEK, tj. kolik rybářů má roční příjem ve výši alespoň 200000 SEK.
(18) Dopisem ze dne 19. prosince 2002 švédské orgány odpověděly, že nejsou k dispozici žádné statistické údaje o příjmech rybářů z povolání pocházejících výlučně z rybolovné činnosti, takže tuto konkrétní otázku nelze zodpovědět.
Rozpočet
(19) Z údajů v oznámeních vyplývá, že pokud by byl oznámený režim používán, způsoboval by švédskému státu ztrátu ve výši 34400000 SEK (3822222 EUR) za rok, z čehož by 18200000 SEK (2022222 EUR) představovaly ztráty na příspěvcích do státního sociálního systému a 16200000 SEK (1800000 EUR) snížení místních daňových příjmů všech dotčených regionů.
(20) Ve Švédsku je přibližně 3000 licencovaných rybářů z povolání, z nichž zhruba 2000 v současnosti vykonává rybolovnou činnost.
V době zahájení formálního přezkumu nedisponovaly švédské orgány údaji o tom, kolik z těchto 2000 činných licencovaných rybářů podniká rybářské plavby zahrnující trávení nocí mimo domov.
Z toho důvodu nebylo možné odhadnout, kolik rybářů nyní může využívat stávajících daňových výhod pro rybáře.
III.
DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(21) Komise měla za to, že stávající systém daňových odpočtů platí pro všechna hospodářská odvětví stejně, a nejedná se tedy o selektivní výhodu pro odvětví rybolovu, nýbrž o všeobecné opatření.
Komise usoudila, že umožněním daňových odpočtů bez toho, aby rybáři museli trávit noci mimo domov, by systém poskytl selektivní výhodu odvětví rybolovu, která není k dispozici ostatním odvětvím.
Přitom se jevilo, že tato výhoda je přiznávána, aniž by příjemcům ukládala jakékoli povinnosti.
Zdálo se tedy, že tato opatření jsou určena ke zlepšení situace podniků a zvýšení jejich obchodní likvidity a že vedou ke zvýšení příjmů příjemce, a proto jsou jakožto provozní podpora neslučitelná se společným trhem.
IV.
PŘIPOMÍNKY ŠVÉDSKÝCH ORGÁNŮ
(22) Podle švédských orgánů bylo opatření navrženo s cílem odstranit nerovnováhu mezi rybáři, kteří mohou využívat současného systému daňových odpočtů (tj. těmi, kteří tráví noci mimo domov), a těmi, kteří ho využívat nemohou (rybáři lovícími při pobřeží či v jezerech), a uvést použitelný daňový režim do souladu se sousedními státy.
(23) Švédské orgány odhadují, že 1500 z 2000 v současnosti činných licencovaných rybářů nyní podniká rybářské plavby, jež zahrnují přenocování mimo domov, a z navrhovaného režimu tedy bude mít prospěch 500 rybářů, kteří nyní daňových odpočtů nevyužívají.
(24) V rámci stávajícího systému mohou rybáři odpočítávat pevnou částku za jídlo a drobné výlohy a za ubytování.
Jak je uvedeno výše, švédské orgány tvrdí, že mnoho rybářů z povolání ve Švédsku podniká dlouhé rybářské plavby, což při současném systému daňových odpočtů vede k tomu, že se správci daní musejí zabývat velkým počtem případů týkajících se odpočtů za zvýšené životní náklady v souvislosti s rybářskými plavbami.
(25) Švédské orgány tvrdí, že by režim měl být povolen, protože vyrovnává daňové postavení rybářů z povolání, kteří tráví noci mimo domov, a těch, kteří to nečiní, neboť jejich náklady jsou podobné, a proto je vhodné u obou skupin používat stejné daňové zacházení.
(26) Švédské orgány dále uvádějí, že zvláštní daňový předpis je odůvodněn zvláštní povahou nároků kladených na rybáře z povolání a že vzhledem k tomu, že rybáři obvykle nepůsobí ve velkém, usnadní zjednodušení odpočtů správní úkony jak pro správce daně, tak pro samotné rybáře.
Švédské orgány proto tvrdí, že navržený předpis je nezbytný pro účinnost švédského daňového systému a je odůvodněn povahou či celkovou strukturou tohoto systému.
(27) Konečně pokud jde o rozpočet, švédské orgány uvádějí, že výpočet ztráty pro švédský stát je nesprávný a že vliv na rozpočet by měl být považován za okrajový.
Konstatují, že stávající režim způsobuje daňový výpadek ve výši 41100000 SEK (4566667 EUR) a že kdyby všichni rybáři z povolání využili oznámeného nového režimu, výpadek by činil pouze 34300000 SEK (3811111 EUR).
Kromě toho se má za to, že asi 500 rybářů by nového režimu nevyužívalo a pokračovalo by v používání stávajících pravidel, protože tento nový režim by byl pro některé rybáře v současnosti využívající nyní platná pravidla nevýhodný.
(28) Na tomto základě švédské orgány vypočítaly, že by dopad na veřejné finance v roce 2005 činil 49700000 SEK (5522222 EUR), což odpovídá odpočtům podle stávajícího režimu ve výši 41100000 SEK (4566667 EUR) a odpočtům podle navrhovaného režimu ve výši 8600000 SEK (955556 EUR).
V.
HODNOCENÍ
A. Existence státní podpory
(29) Aby se jednalo o státní podporu, musí opatření zaprvé poskytovat příjemcům výhodu, jež snižuje náklady, které normálně zatěžují jejich rozpočty.
Taková výhoda může být poskytnuta prostřednictvím různých způsobů snížení daňové zátěže, včetně snížení daňového základu, což je případ tohoto oznámeného režimu.
(30) Zadruhé musí být výhoda poskytnuta státem nebo ze státních prostředků.
Ztráta daňových příjmů se rovná spotřebě státních prostředků ve formě daňových výdajů.
I to platí v případě tohoto oznámeného režimu.
(31) Zatřetí musí opatření ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž nebo hrozit jejím narušením.
Podpora v jakékoli formě, která zvýhodňuje určité odvětví, narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž.
Obchod mezi členskými státy je ovlivněn tehdy, když dotyčné odvětví provozuje hospodářskou činnost zahrnující obchod mezi těmito státy, což u odvětví rybolovu platí.
(32) Skutečnost, že opatření přibližuje náklady daného odvětví k nákladům jeho soutěžitelů v jiných členských státech, mu neodebírá charakter podpory [3].
(33) Konečně musí být opatření specifické nebo selektivní tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo výrobu určitého zboží.
Selektivní povaha opatření ovšem může být odůvodněna povahou nebo celkovou strukturou systému.
Je však na členském státu, aby předložil příslušné odůvodnění.
(34) Především je třeba jasně uvést, že stávající systém daňových odpočtů platí stejně pro všechna hospodářská odvětví.
Nejde tedy o selektivní výhodu pro odvětví rybolovu, a tedy ani o státní podporu, nýbrž o všeobecné opatření.
(35) Umožněním daňových odpočtů, aniž by rybáři museli trávit noci mimo domov, by oznámený režim poskytl selektivní výhodu odvětví rybolovu, která není k dispozici ostatním odvětvím, a proto tento režim představuje státní podporu.
B. Slučitelnost se společným trhem
Článek 87 Smlouvy o ES
(36) Jelikož oznámené opatření představuje státní podporu, je nezbytné určit, zda je tato podpora slučitelná se společným trhem v rámci výjimek stanovených v čl. 87 odst. 2 a 3.
(37) V tomto případě nelze použít žádnou z výjimek podle čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES, protože dotčená reforma daňového systému není zaměřena na cíle uvedené v příslušných ustanoveních.
87 odst. 3 písm. a), b) nebo d), protože podpora nesměřuje do regionu s mimořádně nízkou životní úrovní nebo vysokou nezaměstnaností.
Není také určena na pomoc uskutečnění významného projektu společného evropského zájmu ani k nápravě vážného narušení hospodářství Švédska a nemá za cíl podpořit kulturu či zachování kulturního dědictví.
(39) Dané opatření je rovněž nutné zkoumat podle Obecných pokynů pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury [4].
Podle bodu 1.2 těchto obecných pokynů je státní podpora, která je udělena, aniž by příjemcům ukládala jakékoli povinnosti, a která je určena ke zlepšení situace podniků a zvýšení jejich obchodní likvidity a vede ke zvýšení příjmu příjemců, jakožto provozní podpora neslučitelná se společným trhem.
(40) Pro účely stanovení slučitelnosti se společným trhem Soudní dvůr rozhodl, že Komise je vázána pokyny a sděleními, které přijala v oblasti kontroly státních podpor, pokud se neodchylují od norem Smlouvy a jsou-li akceptovány členskými státy [5].
Zadruhé podle článku 253 Smlouvy o ES musí Komise svá rozhodnutí odůvodňovat, a to včetně rozhodnutí, kterými odmítá prohlásit podpory za slučitelné se společným trhem na základě čl. 92 odst.
3 písm. c) Smlouvy [6]. Jelikož Švédsko předložilo další argumenty, Komise se v souladu se svými povinnostmi podle článku 10 Smlouvy o ES těmito argumenty zabývá v další části svého hodnocení slučitelnosti režimu se společným trhem.
Rovné postavení z hlediska zdanění
(41) Podle švédských orgánů byl režim navržen kvůli odstranění nerovnováhy mezi rybáři, kteří mají přístup k současným daňovým odpočtům (tj. těmi, kteří tráví noci mimo domov), a těmi, kteří k nim přístup nemají (rybáři lovící při pobřeží či v jezerech).
V rámci tohoto režimu získají rybáři, kteří netráví noci mimo domov, stejné podmínky z hlediska zdanění jako rybáři, kteří noci mimo domov tráví.
V jiných odvětvích se stávající pravidla pro daňové odpočty za zvýšené životní náklady nemění.
(42) Švédské orgány se domnívají, že rybáři, kteří na svých rybářských plavbách netráví noci mimo domov, nemají celkově vzato nižší náklady než ti rybáři z povolání, kteří podnikají delší rybářské plavby zahrnující přenocování.
Proto tyto orgány soudí, že je vhodné oběma skupinám rybářů poskytnout stejné daňové zacházení.
(43) Přestože je toto jeden z hlavních argumentů ve prospěch oznámeného režimu, byly švédské orgány schopny předložit jen hrubý odhad toho, kolik z 2000 činných licencovaných rybářů podniká rybářské plavby zahrnující trávení nocí mimo domov.
Co je ještě důležitější, tyto orgány nejsou s to předložit žádné údaje o dotyčných druzích nákladů, které by umožnily provést srovnání mezi náklady vznikajícími těmto dvěma skupinám rybářů.
(44) Bez údajů prokazujících, že oběma skupinám rybářů z povolání ve skutečnosti vznikají stejné náklady bez ohledu na to, zda jejich plavby zahrnují přenocování, je třeba usoudit, že navrhovaný systém nepříznivě ovlivní podmínky obchodu ve švédském odvětví rybolovu, a je tedy neslučitelný s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
(45) Argument, že by nový systém vyrovnal podmínky hospodářské soutěže mezi švédskými rybáři na jedné straně a dánskými a norskými rybáři na straně druhé, nemá v této souvislosti význam, protože tento režim sám o sobě nepříznivě ovlivňuje podmínky obchodu ve švédském odvětví rybolovu.
(46) Argument švédských orgánů, že mnoho rybářů z povolání ve Švédsku podniká dlouhé rybářské plavby zčásti proto, že Švédsko má podlouhlý zeměpisný tvar s dlouhým pobřežím Severního moře, a zvláště Baltského moře, nelze považovat za argument na podporu tvrzení, že nový systém odstraňuje nerovnováhu mezi rybáři lovícími na moři a rybáři lovícími v jezerech, pokud jde o přístup k systému daňových odpočtů.
Tento aspekt naopak svědčí o tom, že mezi rybolovnými činnostmi těchto dvou skupin rybářů je významný rozdíl, kterým lze odůvodnit rozdílné zacházení v rámci daňového režimu.
Lepší využití správních zdrojů
(47) Konečně švédské orgány uvádějí, že navrhovaný systém daňových odpočtů povede k lepšímu využití správních zdrojů, protože již nebude nutné odpočty vypočítávat na základě celkového počtu dní rybolovu, ale bude se používat roční paušální částka vypočítaná z ročního příjmu z rybolovu.
(48) Skutečně lze očekávat, že systém pracující s roční paušální částkou povede k lepšímu využití správních zdrojů, než když se vypočítává denní paušální částka.
Pro rybáře z povolání však neplatí žádná specifická pravidla ohledně účetnictví a vedení účetních knih a švédské orgány nemohou předložit statistické údaje o příjmech rybářů z povolání pocházejících výlučně z rybolovu.
Vzhledem k tomu, že většina rybářů má příjmy z více než jedné pracovní činnosti, by se tedy mělo mít za to, že roční paušální částku vypočítanou z ročního příjmu z rybolovu lze stanovit obtížně.
Zvláště je třeba uvést, že Komise nechápe, jakou výhodu by měla změna systému přechodem na výpočet odpočtů z ročního příjmu, protože počet dní rybolovu se eviduje v souladu s předpisy společné rybářské politiky, a jde tedy o snadno dostupný údaj.
(49) Kromě toho švédské orgány v dopisu ze dne 9. listopadu 2004 naznačují, že přibližně pro 1500 rybářů by mohlo být i nadále výhodnější uplatňovat odpočty skutečných nákladů, jak je popsáno v 10. bodu odůvodnění.
Je proto nanejvýš pravděpodobné, že se nový režim bude vztahovat jen na těch 500 rybářů, kteří v rámci stávajícího režimu nemají na tyto odpočty nárok.
I když by tedy navrhovaný systém mohl být efektivnější, znamenal by zvýšení celkové administrativní zátěže oproti současnému stavu, kdy se takový odpočet na tyto rybáře nevztahuje.
Závěr
(50) S ohledem na uvedené důvody považuje Komise dotyčný režim za státní podporu neslučitelnou s článkem 87 Smlouvy o ES.
VI.
ZÁVĚR
(51) Na základě hodnocení provedeného v oddílu IV. Komise soudí, že tento režim podpory je neslučitelný se společným trhem do té míry, do jaké rybářům z povolání umožňuje uplatňovat určité daňové odpočty za zvýšené životní náklady bez ohledu na to, zda jejich rybolovná činnost zahrnuje přenocování mimo domov,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Návrh novely zákona o dani z příjmů (1999:1229) s názvem "daňové odpočty pro rybáře z povolání" navržený Švédskem je neslučitelný se společným trhem.
Švédsko nesmí zavést režim podpory uvedený v prvním odstavci.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2006) 1248)
(Text s významem pro EHP)
(2006/270/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya pouze ze třetích zemí, kde byla odebrána, zpracována a skladována týmy pro odběr embryí uvedenými na seznamu v uvedeném rozhodnutí.
(2) Spojené státy americké požadují, aby byly učiněny změny v seznamech pro uvedenou zemi, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí.
(3) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s příslušnými pravidly, které stanoví směrnice 89/556/EHS, a dotčené týmy pro odběr embryí byly oficiálně schváleny pro vývoz do Společenství veterinárními útvary uvedené země.
(4) Rozhodnutí 92/452/EHS by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 10. dubna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2002/613/ES, pokud jde o schválené inseminační stanice pro prasata v Kanadě
(oznámeno pod číslem K(2006) 1258)
(Text s významem pro EHP)
(2006/271/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí Komise 2002/613/ES ze dne 19. července 2002, kterým se stanoví podmínky pro dovoz spermatu domácích prasat [2], je uveden seznam třetích zemí včetně Kanady, ze kterých členské státy povolují dovoz spermatu domácích prasat.
(2) Kanada požádala, aby byla provedena změna seznamu inseminačních stanic schválených podle rozhodnutí 2002/613/ES, pokud jde o inseminační stanice této země.
(3) Kanada poskytla záruky týkající se splnění požadavků směrnice 90/429/EHS a nová stanice, která má být doplněna do seznamu, byla úředně schválena pro vývoz do Společenství jejím veterinárním útvarem.
(4) Rozhodnutí 2002/613/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha V rozhodnutí 2002/613/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 10. dubna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2004/453/ES, pokud jde o Švédsko a Spojené království
(oznámeno pod číslem K(2006) 1259)
(Text s významem pro EHP)
(2006/272/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 12 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vs ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/453/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se provádí směrnice Rady 91/67/EHS, pokud jde o opatření proti některým chorobám živočichů pocházejících z akvakultury [3], stanovilo dodatečné záruky týkající se některých chorob ryb.
(2) Na základě požadavků stanovených v příloze I rozhodnutí 2004/453/ES bylo celé území Švédska prohlášeno za území prosté infekční nekrózy slinivky (IPN).
(3) Od přijetí rozhodnutí 2004/453/ES Švédsko ohlásilo výskyt IPN v pobřežních oblastech.
Jedno ohnisko bylo nahlášeno u volně žijících ryb.
Další ohnisko bylo ohlášeno u chovných ryb, u nichž byly podle epidemiologické zprávy nejpravděpodobnějším zdrojem nákazy volně žijící ryby.
V důsledku toho pobřežní oblasti nadále nesplňují požadavky na status oblasti prosté nákazy IPN stanovené v příloze I uvedeného rozhodnutí.
Kontinentální části území však zůstávají bez nákazy.
(4) Tyto dva případy výskytu by však neměli bránit Švédsku pokračovat v jeho programu IPN v pobřežních oblastech a zavádět opatření na eradikaci IPN, bude-li tato nákaza zjištěna u chovných nebo volně žijících ryb, v souladu s programem, který byl předložen Komisi před přijetím rozhodnutí 2004/453/ES.
(5) Rozhodnutí 2004/453/ES stanoví, že v členských státech, kde jsou pouze části území prohlášeny za prosté nákazy, musí být nadále v oblastech prohlášených za prosté nákazy prováděn cílený dohled.
Při přijímání tohoto požadavku nebylo možné předvídat, že může nastat zvláštní situace, kdy Irsko a Severní Irsko jsou prohlášené za oblasti prosté téže nákazy nebo nákaz, zatímco části Spojeného království nejsou prohlášené za oblasti prosté těchto nákaz.
(6) Je vhodné umožnit Spojenému království, aby přerušilo cílený dohled nad některými nákazami, jejichž výskyt není hlášen v Severním Irsku, za předpokladu, že také Irsko bude prohlášeno za oblast prostou stejných nákaz.
(7) Rozhodnutí 2004/453/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I, II a V rozhodnutí 2004/453/ES se mění takto:
1. Příloha I kapitola II se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
2.
Příloha II kapitola II se nahrazuje zněním přílohy II tohoto rozhodnutí.
3. Příloha V bod A.5 se nahrazuje tímto:
"5.
V členských státech, kde jsou pouze části území prohlášeny za prosté nákazy podle přílohy I kapitoly II (nikoli celé území), musí být nadále v oblastech prohlášených za prosté nákazy prováděn cílený dohled v souladu s ustanoveními přílohy II kapitoly I.4.
Spojené království však může přerušit cílený dohled
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma u katarální horečky ovcí ve Španělsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 1262)
(Text s významem pro EHP)
(2006/273/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 písm. c) a na čl. 19 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně stanovení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu přesunu zvířat z těchto pásem.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
(3) Španělsko vyrozumělo Komisi, že po dobu více než dvou let nebyl na Baleárských ostrovech v oběhu žádný virus.
(4) Uvedená zeměpisná oblast by se proto měla považovat za prostou katarální horečky ovcí a měla by být na základě odůvodněné žádosti předložené Španělskem vymazána ze seznamů oblastí uvedených jako uzavřená pásma.
(5) Rozhodnutí 2005/393/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I v části pro pásmo C rozhodnutí 2005/393/ES se zrušuje údaj:
"Španělsko
Islas Baleares (kde není přítomen sérotyp 16)".
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. dubna 2006
o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/254/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 1556)
(Text s významem pro EHP)
(2006/274/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Německu se objevila ohniska klasického prasečího moru.
(2) Vzhledem k obchodu s živými prasaty a s některými produkty z vepřového masa mohou tato ohniska ohrozit stáda v jiných členských státech.
(3) Bylo proto přijato rozhodnutí Komise 2006/254/ES ze dne 28. března 2006 o některých prozatímních ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu [2] za účelem posílení opatření přijatých Německem podle směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství na tlumení klasického moru prasat [3].
(4) Veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro obchod s živými prasaty jsou stanoveny směrnicí Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [4].
(5) Veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro obchod se spermatem prasat jsou stanoveny směrnicí Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [5].
(6) Veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi prasat jsou stanoveny rozhodnutím Komise 95/483/ES ze dne 9. listopadu 1995, kterým se stanoví vzor osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi prasat uvnitř Společenství [6].
(7) Rozhodnutí Komise 2002/106/ES ze dne 1. února 2002, kterým se schvaluje diagnostická příručka s diagnostickými postupy, metodami odběru vzorků a kritérii pro hodnocení laboratorních testů na potvrzení klasického moru prasat [7], stanoví protokoly o dozoru přizpůsobenému riziku.
(8) Na základě informací poskytnutých Německem se ukazuje jako vhodné nadále zachovávat ochranná opatření související s klasickým morem prasat v Německu po dobu dostatečnou pro dokončení nezbytných šetření.
(9) Je rovněž nezbytné rozšířit opatření tak, aby se minimalizovaly kontakty s hospodářstvími s chovem prasat a mezi nimi v určitých částech Německa, a vyžadovat regionální omezení určitých služeb souvisejících s prasaty tak, aby se zabránilo šíření nákazy.
(10) Rozhodnutí 2006/254/ES by mělo být zrušeno.
(11) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Německo zajistí, aby z jeho území nebyla odesílána žádná prasata do jiných členských států a do třetích zemí.
2. Odchylně od odstavce 1 může Německo povolit přímou přepravu jatečných prasat na jatka mimo území Německa za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 60 dnů nebo od narození, pokud jsou mladší 60 dnů, v jednom hospodářství:
a) které leží mimo oblasti uvedené v příloze I a
b) které neobdrželo živá prasata během 60denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat,
c) na němž byla provedena vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 3 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
3. Příslušný veterinární orgán v Německu zajistí, aby oznámení o odeslání prasat do jiných členských států bylo sděleno ústředním a místním veterinárním orgánům v jiných členských státech určení a všem členským státům tranzitu alespoň tři dny před datem odeslání.
Článek 2
1. Aniž jsou dotčena opatření směrnice 2001/89/ES, a zejména články 9, 10 a 11 uvedené směrnice, zajistí Německo, aby:
a) žádná prasata nebyla přepravována z hospodářství v oblastech uvedených v příloze I a do nich;
b) byla povolena pouze přeprava jatečných prasat pocházejících z hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze I na jatka v uvedených oblastech a přeprava prasat přes uvedené oblasti:
i) po hlavních silnicích nebo železnicích a
ii) v souladu s podrobnými pokyny, které stanoví příslušné orgány, aby se zabránilo přímému či nepřímému kontaktu dotčených prasat s jinými prasaty během přepravy.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) a nejdříve 10 dní po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost může příslušný orgán povolit přepravu prasat z hospodářství v oblastech uvedených v příloze I:
a) přímo na jatka v uvedených oblastech nebo
b) ve výjimečných případech na určená jatka v Německu, která se nacházejí mimo uvedené oblasti, za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata jsou odesílána z hospodářství, na němž byla provedena vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 3 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
Článek 3
Německo zajistí, aby nebyly odesílány žádné zásilky těchto komodit do jiných členských států a třetích zemí:
a) sperma prasat, pokud sperma nepochází od kanců držených v inseminační stanici uvedené v čl. 3 písm. a) směrnice 90/429/EHS a nacházející se mimo oblasti uvedené v příloze I;
b) vajíčka a embrya prasat, pokud vajíčka a embrya nepocházejí od prasat chovaných v hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze I.
Článek 4
Německo zajistí, aby veterinární osvědčení podle:
a) směrnice 64/432/EHS doprovázející prasata odeslaná z Německa bylo doplněno tímto:
"Zvířata splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/274/ES ze dne 6. dubna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu";
b) směrnice 90/429/EHS doprovázející sperma od kanců odeslané z Německa bylo doplněno tímto:
"Sperma splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/274/ES ze dne 6. dubna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu";
c) rozhodnutí 95/483/ES doprovázející vajíčka a embrya prasat odeslaná z Německa bylo doplněno tímto:
"Vajíčka/embrya (nehodící se škrtněte) splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/274/ES ze dne 6. dubna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu".
Článek 5
Německo zajistí, aby:
1. v oblastech uvedených v příloze I příslušné orgány určily pásma založená na rizicích a aby se alespoň služby poskytované osobami v přímém kontaktu s prasaty nebo vyžadující přístup do prostorů určených pro prasata a používání vozidel pro přepravu krmiva, hnoje nebo mrtvých zvířat do hospodářství v oblastech uvedených v příloze I nebo z těchto hospodářství omezily na tyto úseky a nebyly společné pro jiné části Společenství, jedině po důkladném vyčištění a dezinfekci vozidel, zařízení a všech ostatních kontaminovaných předmětů a minimálně po třech dnech bez jakéhokoliv kontaktu s prasaty nebo hospodářstvími s chovem prasat;
2. v oblastech uvedených v příloze I byla prováděna opatření pro dozor v souladu se zásadami stanovenými v příloze II;
3. byla podle potřeby použita preventivní opatření pro tlumení nákazy v souladu s čl. 4 odst. 3 písm. a) směrnice Rady 2001/89/ES;
4. byla zorganizována vhodná informační kampaň určená pro zemědělce zabývající se chovem prasat.
Článek 6
1. Členské státy nebudou odesílat prasata na jatka v oblastech uvedených v příloze I.
2. Členské státy zajistí, aby:
a) vozidla, která byla použita pro přepravu prasat v Německu nebo která se nacházela v Německu v hospodářství, kde jsou chována prasata, byla po každém použití dvakrát vyčištěna a vydezinfikována; a aby byla vyloučena z přepravy prasat alespoň na 3 dny;
b) přepravci předložili příslušnému orgánu doklad o této dezinfekci.
Článek 7
Členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření poté neprodleně odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 8
Toto rozhodnutí se použije do dne 15. května 2006.
Článek 9
Rozhodnutí 2006/254/ES se zrušuje.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 95/320/ES o zřízení Vědeckého výboru pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci
(2006/275/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 95/320/ES [1] se zřizuje Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci, dále jen "výbor".
(2) V důsledku přistoupení nových členských států v roce 2004 neodpovídají ustanovení rozhodnutí 95/320/ES ohledně složení výboru nové situaci.
(3) K zajištění toho, aby výbor poskytoval vysoce kvalitní nestranné vědecké posudky, je důležité, aby jeho členové byli nezávislí a vysoce kvalifikovaní.
Také je nutné zachovat vysokou efektivitu výboru.
(4) Výbor by se proto měl skládat nejvýše z 21 členů, kteří budou vybráni z vhodných kandidátů navržených členskými státy a kteří budou jmenováni Komisí.
(5) Rozhodnutí 95/320/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
V článku 3 rozhodnutí 95/320/ES se odstavce 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. Výbor se skládá nejvýše z 21 členů, kteří jsou vybráni z vhodných kandidátů navržených členskými státy a kteří zastupují celou škálu vědeckých specializací nezbytných pro splnění mandátu vymezeného v článku 2, tedy zejména chemii, toxikologii, epidemiologii, pracovní lékařství a hygienu při práci a obecné schopnosti v oblasti stanovení limitních hodnot expozice při práci.
2. Komise jmenuje členy výboru na základě jejich prokázané vědecké kvalifikace a zkušeností a přitom dbá na to, aby byly zastoupeny různé specifické oblasti.".
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/115/ES o některých ochranných opatřeních souvisejících s případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 1480)
(Text s významem pro EHP)
(2006/277/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová nákaza drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že by původce nákazy mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen z volně žijících ptáků na domácí ptáky, zejména na drůbež, a také z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) V několika členských státech existuje podezření na případy vysoce patogenní influenzy ptáků viru podtypu H5N1 nebo byly tyto případy potvrzeny.
Vzhledem k epizootické situaci přijala Komise rozhodnutí 2006/115/ES ze dne 17. února 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/86/ES, 2006/90/ES, 2006/91/ES, 2006/94/ES, 2006/104/ES a 2006/105/ES [4].
(3) Zvláštní opatření uvedená v tomto rozhodnutí by se měla použít, aniž by byla dotčena opatření, která mají členské státy přijmout v rámci směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [5].
(4) Opatření stanovená ve směrnici 92/40/EHS představují nicméně minimální opatření pro tlumení a vyžadují doplňková opatření spojená především s pohybem některých ptáků a produktů z drůbeže a z jiných ptáků pocházejících z oblasti zasažené nákazou u volně žijících ptáků.
(5) Je třeba objasnit vzájemné působení mezi opatřeními Společenství přijatými v souvislosti s vysoce patogenní influenzou ptáků způsobenou virem influenzy typu A sérotypu H5N1 u volně žijících ptáků a opatřeními, která mají být použita v případě nákazy drůbeže.
(6) Rovněž se ukázalo, že je třeba stanovit, kdy započne minimální doba použití opatření stanovených tímto rozhodnutím.
(7) Je vhodné kontrolovat a omezit přesuny především živých ptáků a násadových vajec a umožnit kontrolované odesílání takových ptáků a produktů ptačího původu za určitých podmínek z pásem.
Přípustné jsou však určité úpravy, pokud jsou v souladu s příslušnými ustanoveními výše uvedené směrnice.
(8) Přeprava násadových vajec z ochranných pásem by měla být povolena za určitých podmínek.
Měly by být přijaty zvláštní odchylky pro násadová vejce nebo vejce prostá specifikovaných patogenních mikroorganismů používaná ve specializovaných laboratořích nebo institutech k vědeckým, diagnostickým nebo farmaceutickým účelům.
(9) Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [6], stanoví seznam ošetření masa ze zakázaných území, která učiní maso bezpečným, a možnost stanovení zvláštního označení zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti požadovaného u masa, jehož uvedení na trh nebylo povoleno z veterinárních důvodů.
Je vhodné povolit odesílání masa opatřeného označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a masných výrobků, které byly ošetřeny podle uvedené směrnice, z ochranných pásem.
(10) Nařízení Komise (ES) č. 2076/2005 ze dne 5. prosince 2005, kterým se stanoví přechodná opatření pro provádění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004, (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004 a kterým se mění nařízení (ES) č. 853/2004 a (ES) č. 854/2004 [7], stanoví přechodná opatření umožňující použít vnitrostátní identifikační označení pro produkty živočišného původu určené k lidské spotřebě, které mohou být uváděny na trh pouze na území členského státu, v němž byly vyrobeny.
(11) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [8], je uvádění řady vedlejších produktů živočišného původu na trh, např. želatiny k technickému využití, materiálů k farmaceutickému využití a dalších produktů pocházejících z oblastí Společenství podléhajících veterinárním omezením, povoleno, neboť tyto produkty se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně zneškodní případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné.
Mělo by však rovněž být možné povolit přepravu takovýchto vedlejších produktů do stanovených zpracovatelských podniků, aby mohly být ošetřeny podle výše uvedených norem, nebo využít odchylky uvedené v článku 23 uvedeného nařízení.
(12) Rozhodnutí 2006/115/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/115/ES se mění takto:
1. V článku 2 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Opatření stanovená tímto rozhodnutím se použijí, aniž by byla dotčena opatření, která se mají použít v případě výskytu ohniska influenzy ptáků u drůbeže podle směrnice 92/40/EHS, nebo případně přísnější ochranná opatření Společenství související s vysoce patogenní influenzou ptáků u drůbeže způsobenou virem influenzy typu H5N1."
2. V článku 5 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pokud se u volně žijících ptáků potvrdí přítomnost viru vysoce patogenní influenzy typu A, zejména podtypu H5N1, opatření stanovená v článcích 3 a 4 se uplatňují tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků, nejméně tedy 21 dní v případě ochranného pásma a 30 dní v případě pásma dozoru po dni, kdy byly u volně žijících ptáků odebrány vzorky, u nichž byl potvrzen vysoce patogenní virus influenzy ptáků H5."
3. Čl. 6 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Odchylně od čl. 3 odst. 2 písm. a) dotčený členský stát může povolit přepravu:
a) drůbeže a pernaté zvěře ve farmovém chovu do hospodářství pod úřední kontrolou, které se nachází buď v ochranném pásmu, či v pásmu dozoru;
b) kuřic připravených ke snášce do hospodářství pod úřední kontrolou v tomtéž členském státě; drůbež zůstává v hospodářství místa určení po dobu 21 dnů po příjezdu uvedených kuřic."
4. Čl. 6 odst. 2 písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) jednodenních kuřat z ochranného pásma do hospodářství pod úřední kontrolou na svém území za předpokladu, že v hospodářství místa určení není žádná jiná drůbež nebo ptactvo chované v zajetí, kromě ptáků v zájmovém chovu uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. c) bodu i), kteří jsou chováni odděleně od drůbeže, nebo přeprava probíhá podle podmínek uvedených v čl. 24 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2005/94/ES a drůbež zůstává v hospodářství místa určení po dobu 21 dnů po příjezdu uvedených kuřat;".
5. V čl. 7 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) odesílání násadových vajec nebo vajec prostých specifikovaných patogenních mikroorganismů z ochranného pásma do určených laboratoří nebo institutů k vědeckým, diagnostickým nebo farmaceutickým účelům."
6. V čl. 8 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"g) čerstvého drůbežího masa nebo pernaté zvěře ve farmovém chovu, mletého masa a masných polotovarů a mechanicky odděleného masa obsahujícího toto maso získaného porážkou drůbeže nebo pernaté zvěře ve farmovém chovu pocházející z uvedeného pásma nebo mimo něj do zbývající části území členského státu, pokud toto maso:
i) bylo v souladu s článkem 4 směrnice 2002/99/ES označeno buď značkou podle přílohy II směrnice 2002/99/ES nebo vnitrostátním označením v souladu s článkem 4 nařízení Komise (ES) č. 2076/2005,
ii) bylo získáno, porcováno, skladováno a přepravováno odděleně od jiného čerstvého drůbežího masa nebo masa pernaté zvěře ve farmovém chovu určeného pro odeslání do jiných členských států či pro vývozy do třetích zemí a
iii) je používáno takovým způsobem, aby se zabránilo jeho zapracování do masných výrobků nebo masných polotovarů určených pro uvedení na trh v jiných členských státech či pro vývoz do třetích zemí, pokud nebylo podrobeno ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků uvedenému v tabulce 1 písm. a), b) nebo c) v příloze III směrnice 2002/99/ES."
7. V článku 8 se zrušuje odstavec 2.
8. V čl. 9 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) vedlejších produktů živočišného původu, které:
i) jsou v souladu s podmínkami stanovenými v části A kapitoly II, části B kapitoly III, části A kapitoly IV, částech A a B kapitoly VI, části A kapitoly VII, části A kapitoly VIII, části A kapitoly IX a části A kapitoly X přílohy VII a části B kapitoly II a části A hlavy II kapitoly III přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 nebo
ii) jsou přepravovány za podmínek biologické bezpečnosti do určených zpracovatelských podniků schválených v souladu s kapitolou III nebo kapitolou IV nařízení (ES) č. 1774/2002 za účelem ošetření, které zajistí alespoň zneškodnění viru influenzy ptáků, nebo
iii) jsou přepravovány za podmínek biologické bezpečnosti za účelem zpracování na krmivo pro zvířata v souladu s odchylkou stanovenou v čl. 23 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1774/2002;".
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou a zveřejní opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2004/450/ES, pokud jde o standardní požadavky na obsah žádostí o financování programů eradikace, sledování a tlumení přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) Společenstvím
(oznámeno pod číslem K(2006) 1247)
(Text s významem pro EHP)
(2006/282/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 11 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví postupy pro finanční příspěvek Společenství na programy eradikace a sledování některých chorob zvířat zmíněných v uvedeném rozhodnutí.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/450/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví standardní požadavky na obsah žádostí o financování programů eradikace, sledování a tlumení chorob zvířat Společenstvím [2], stanoví informace, které musí být obsaženy v žádostech, jež mají členské státy předkládat Komisi.
(3) Příloha III rozhodnutí 2004/450/ES stanoví standardní požadavky na předkládání programů eradikace, sledování a tlumení přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) spolufinancovaných Společenstvím.
Uvedená příloha odkazuje na některá ustanovení příloh III a VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [3].
(4) Přílohy III a VII nařízení (ES) č. 999/2001 byly pozměněny nařízeními Komise (ES) č. 1492/2004 [4], (ES) č. 36/2005 [5] a (ES) č. 214/2005 [6]. Je tedy třeba změnit rozhodnutí 2004/450/ES tak, aby se zohlednily změny příloh III a VII nařízení (ES) č. 999/2001.
(5) Rozhodnutí 2004/450/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha III rozhodnutí 2004/450/ES se tímto nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/526/ES, pokud jde o opatření pro tlumení klasického moru prasat v Německu
(oznámeno pod čislem K(2006) 1521)
(Text s významem pro EHP)
(2006/284/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V reakci na výskyt ohnisek klasického moru prasat v některých členských státech bylo přijato rozhodnutí Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v některých členských státech [2].
Uvedené rozhodnutí stanoví některá doplňková opatření pro tlumení klasického moru prasat.
(2) Německo informovalo Komisi o nedávném vývoji uvedené choroby v populaci divokých prasat ve spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko.
Na základě dostupných epizootologických informací by se měly oblasti v Německu, v nichž je třeba uplatňovat opatření pro tlumení choroby, změnit, a to tak, aby zahrnovaly některé oblasti v Severním Porýní-Vestfálsku a přilehlé oblasti v Porýní-Falcku.
(3) Nákazová situace v ostatních oblastech spolkové země Porýní-Falcko se výrazně zlepšila.
Opatření stanovená rozhodnutím 2003/526/ES by tedy vůči uvedeným oblastem již neměla být uplatňována.
(4) Rozhodnutí 2003/526/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2003/526/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/135/ES, pokud jde o rozšíření plánů eradikace klasického moru prasat v populaci divokých prasat a nouzového očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat v některých oblastech Severního Porýní-Vestfálska a Porýní-Falcka a ukončení těchto plánů v dalších oblastech Porýní-Falcka (v Německu)
(oznámeno pod číslem K(2006) 1531)
(Pouze německé a francouzské znění je závazné)
(2006/285/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 a čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/135/ES ze dne 27. února 2003 o schválení plánů eradikace klasického moru prasat a nouzového očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat v Německu, ve spolkových zemích Dolní Sasko, Severní Porýní-Vestfálsko, Porýní-Falcko a Sársko [2] bylo přijato v rámci více opatření na zdolání klasického moru prasat.
(2) Německo vyrozumělo Komisi, že klasický mor prasat se rozšířil do populace divokých prasat v některých oblastech Severního Porýní-Vestfálska.
Německo rovněž uvedlo, že plány eradikace klasického moru prasat a nouzového očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat byly rozšířeny na uvedené oblasti a některé sousedící oblasti Porýní-Falcka.
(3) Německo rovněž vyrozumělo Komisi, že v některých oblastech Porýní-Falcka se výrazně zlepšila situace, pokud jde o klasický mor prasat, a v těchto oblastech již není třeba uplatňovat plány eradikace klasického moru prasat a nouzového očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat.
(4) Rozhodnutí 2003/135/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2003/135/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo a Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se jmenují členové Výboru pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění
(Text s významem pro EHP)
(2006/286/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Funkční období členů Výboru pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění (dále jen "výbor") zřízeného v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 141/2000 skončí dne 15. dubna 2006.
Je proto nezbytné jmenovat dva nové členy a funkční období některých stávajících členů prodloužit.
(2) Evropská agentura pro léčivé přípravky doporučuje ke jmenování tři osoby.
(3) Členové výboru by měli být jmenováni na období tří let počínající dne 16. dubna 2006,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Členem Výboru pro léčivé přípravky pro vzácná onemocnění (dále jen "výbor"), který bude zastupovat organizace pacientů po dobu tří let ode dne 16. dubna 2006, je jmenována:
Dr. Marie Pauline EVERS.
2. Členy výboru, kteří budou zastupovat organizace pacientů po dobu tří let ode dne 16. dubna 2006, jsou znovu jmenováni:
paní Birthe HOLM,
pan Yann LE CAM.
Článek 2
1. Na doporučení Evropské agentury pro léčivé přípravky je členem výboru na dobu tří let ode dne 16. dubna 2006 jmenována:
Dr. Julia DUNNE.
2. Na doporučení Evropské agentury pro léčivé přípravky jsou členy výboru na dobu tří let ode dne 16. dubna 2006 znovu jmenováni:
Prof. Gianmartino BENZI,
Dr. David LYONS.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. března 2006
o zřízení skupiny odborníků na evropské trhy s cennými papíry k poskytování právního a ekonomického poradenství k uplatňování směrnic EU o cenných papírech
(2006/288/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zcela integrované a účinné finanční trhy mají zásadní význam pro fungování moderních ekonomik.
Dokončení jednotného trhu v oblasti finančních služeb je proto rozhodující součástí lisabonského procesu hospodářské reformy a je podstatné pro celkovou konkurenceschopnost EU.
(2) Bílá kniha o politice v oblasti finančních služeb na období 2005–2010 ("Bílá kniha") [1] představuje politické priority Evropské komise v oblasti finančních služeb do roku 2010.
Jedním z cílů politiky Komise v oblasti finančních služeb je provádění, výkon a průběžné hodnocení stávající legislativy a důkladné uplatňování dokonalejší právní úpravy u budoucích iniciativ.
(3) V Bílé knize jsou uvedeny praktické kroky k lepšímu porozumění aplikace práva Společenství v praxi a k zajištění, že se dosahuje takového stupně právní koherence v souladu s agendou Komise dokonalejší právní úpravy, který je pro trhy potřebný.
Jelikož se první sektorální kontrola koherence uskuteční v oblasti cenných papírů, bylo rozhodnuto o zřízení skupiny odborníků v oblasti trhu s cennými papíry, aby v této oblasti Komisi napomáhala s rozborem hlavních problémů.
To nezbytně zahrnuje posouzení transpozice a aplikace práva Společenství na vnitrostátní úrovni s cílem lépe porozumět způsobu aplikace práva Společenství v praxi a zajistit, aby bylo skutečně dosaženo úrovně právní koherence, která je pro přeshraniční investiční služby a trhy s cennými papíry nezbytná.
(4) Kromě konzultací odborníků k otázkám právního hodnocení směrnic EU o cenných papírech považuje Komise za důležité i analýzy skupiny odborníků k ekonomickému dopadu směrnic EU o cenných papírech, jakož i k praktickému provádění a uplatňování těchto směrnic v členských státech.
Proto bude skupina odborníků napomáhat Komisi při přípravě jejích zpráv o uplatňování různých ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS [2], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES [3], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [4] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES [5].
Skupina odborníků bude rovněž poskytovat na žádost Komise technické poradenství k důležitým aktuálním otázkám na trzích EU s cennými papíry, např. pokud jde o ratingové agentury a finanční analytiky.
(5) Skupinu odborníků by měly tvořit osoby s odbornými znalostmi z oboru práva nebo praktickými obchodními zkušenostmi v oblastech, kterých se týká mandát skupiny.
Měla by být zajištěna účast odborníků nebo pozorovatelů z jiných skupin odborníků nebo sdružení spotřebitelů/investorů.
(6) Toto rozhodnutí provádí závazek Komise vytvořit skupinu odborníků, který byl stanoven v Bílé knize, a určuje postupy pro její složení a způsob činnosti.
(7) Vzhledem k tomu, že činnosti, které má skupina odborníků vykonávat, jsou časově omezené, zahájí skupina činnost v roce 2006 a ukončí ji na konci roku 2009, pokud Komise nerozhodne o prodloužení jejího mandátu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise zřizuje skupinu odborníků na evropské trhy s cennými papíry, dále jen "skupina".
Článek 2
Úkoly
Skupina:
- poskytuje Komisi konzultace k jejím analýzám koherence právního rámce EU a případně jeho provádění ve vnitrostátním právu.
Za tímto účelem provádí kontroly soudržnosti směrnic EU o cenných papírech a příslušných právních předpisů – z pohledu regulovaných subjektů a uživatelů trhů cenných papírů – aby odhalila nedostatečnou právní jistotu v rámci právních předpisů, která narušuje fungování těchto trhů,
- napomáhá Komisi svými konzultacemi při přípravě jejích zpráv o uplatňování různých ustanovení směrnice 2004/39/ES, směrnice 2003/71/ES, směrnice 2004/109/ES a o uplatňování směrnice 2003/6/ES.
Konzultace skupiny budou také zahrnovat analýzu ekonomických dopadů těchto směrnic,
- poskytuje na žádost Komise technické konzultace k důležitým aktuálním otázkám na trzích EU s cennými papíry, např. pokud jde o ratingové agentury a finanční analytiky.
U ratingových agentur má Komise v úmyslu vytvořit si na základě konzultací skupiny k otázkám, které se týkají činností těchto ratingových agentur, představu o názorech účastníků trhu, zejména těch, kteří nakupují komplexní finanční instrumenty.
Pokud jde o finanční analytiky, mohla by být skupina požádána o stanoviska k přiměřenosti existujících právních požadavků.
Skupina předkládá Komisi pravidelně zprávy, ve kterých shrne své analýzy a posudky.
Komise není posudky skupiny vázána. Nejsou jimi dotčeny ani posudky jiných skupin odborníků zřízených Komisí, které věcně souvisí s mandátem skupiny.
Aby nedocházelo k překrývání činností, zajistí skupina vhodnou koordinaci s ostatními skupinami odborníků.
Článek 3
Složení a jmenování
1. Skupinu tvoří nejvýše 20 členů.
2. Členy skupiny jmenuje Komise na základě žádostí předložených v reakci na výzvy k vyjádření zájmu ze strany předních odborníků s praktickými zkušenostmi v oblasti obchodu, z akademické obce a občanské společnosti včetně zástupců spotřebitelů nebo investorů, kteří působí v oblasti investičních služeb a obchodování s cennými papíry.
3. Komise posuzuje způsobilost jednotlivých odborníků, kteří reagovali na výzvu k vyjádření zájmu podle těchto kritérií:
- prokázaná odbornost a praktické zkušenosti z poslední doby na evropské nebo mezinárodní úrovni v oblastech, které mají souvislost s investičními službami a podnikáním v oblasti cenných papírů a/nebo s dopady směrnic EU o cenných papírech v těchto oblastech,
- schopnost formulovat stanoviska podnikatelských a akademických kruhů a občanské společnosti v otázkách, které se týkají oblastí, pro které má skupina mandát,
- k odpovědím na výzvu k vyjádření zájmu by měly být připojeny dokumenty, které prokazují, že odborník splňuje výše uvedené podmínky,
- dotyční odborníci by měli také prokázat pokročilou znalost jazyka, jenž je běžně používán ve finančních kruzích, a to na úrovni, která jim umožní v dotyčném jazyce přispívat do diskuzí a vytvářet zprávy.
4. Při výběru odborníků musí také Komise zohlednit nezbytnost, aby odborná skupina zahrnovala všechny odpovídající činnosti a produkty, které pokrývají oblast cenných papírů.
Navíc musí Komise na základě došlých odpovědí zajistit, aby skupina byla v co největší míře zastoupena geograficky odborníky, kteří mají rozsáhlé osobní zkušenosti s trhy EU a vnitrostátními trhy.
5. Použijí se tato ustanovení:
- členové jsou jmenováni osobně bez jakékoli možnosti zastoupení náhradníkem při jednáních skupiny. Své konzultace poskytují Komisi nezávisle na jakýchkoli profesionálních kontaktech či jiných vnějších vlivech,
- členové jsou jmenováni na období dvou let s možností prodloužení,
- očekává se, že se členové budou aktivně účastnit jednání skupiny a alespoň jedné z podskupin uvedených v čl. 4 odst. 2,
- členové, kteří již nejsou schopni účinně přispívat k činnosti skupiny, kteří odstupují nebo nesplňují podmínky stanovené v tomto článku nebo článku 287 Smlouvy o založení Evropského společenství, mohou být pro zbytek funkčního období Komisí nahrazeni,
- jména členů, které Komise jmenovala, budou zveřejněna na internetové stránce generálního ředitelství pro vnitřní trh a služby Evropské komise.
Jména členů se shromažďují, zpracovávají a zveřejňují v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [6].
Článek 4
Činnost
1. Komise organizuje a předsedá zasedáním skupiny.
Skupina zasedá čtyřikrát ročně v plénu a několikrát ročně v rámci podskupiny.
2. Komise může zřídit jednu nebo více podskupin k přezkoumání specifických otázek a vymezit jejich kompetence; každá taková skupina bude rozpuštěna, jakmile bude splněna její specifická funkce.
3. Komise stanoví pracovní program na každý kalendářní rok.
V programu by měl být určen předmět diskuze podle skupiny nebo některé z jejích podskupin a stanoven časový plán diskuze o návrzích zpráv na plenárním zasedání skupiny.
Posudky a analýzy skupiny umožní Komisi provést požadované posouzení.
4. Je-li to přínosné nebo nezbytné, může Komise požádat jiné odborníky nebo pozorovatele, kteří mají ve věcech programu jednání zvláštní znalosti, aby se zúčastnili jednání skupiny nebo podskupiny.
Toto ustanovení lze využít pro přizvání odborníků z jiných skupin Komise nebo pozorovatelů ze sdružení zastupujících spotřebitele nebo investory.
5. Odborník nebo pozorovatel nesmí prozradit informace, které získal při jednání skupiny nebo podskupiny, pokud Komise označí takové informace za důvěrné.
6. Skupina a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, a to v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise zabezpečuje sekretářské služby.
7. Skupina přijme svůj jednací řád na základě předlohy vypracované Komisí.
8. Komise zveřejňuje na internetové stránce GŘ pro vnitřní trh a služby v původním jazyce příslušného dokumentu závěry skupiny a zprávy, jakož i shrnutí jejích jednání nebo jednání podskupiny (podskupin).
Článek 5
Výdaje na zasedání
1. Komise uhradí v souladu s ustanoveními platnými v rámci Komise v souvislosti s činností skupiny jejím členům cestovní výdaje a denní diety.
Za výkon funkcí nenáleží členům odměna.
2. Výdaje na zasedání se hradí v mezích limitů prostředků přidělených příslušnému útvaru na základě každoročního postupu přidělování zdrojů.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 1999/659/ES, kterým se orientačně rozdělují finanční prostředky pro jednotlivé členské státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na opatření pro rozvoj venkova na období let 2000 až 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 1542)
(pouze dánské, nizozemské, anglické, finské, francouzské, německé, řecké, italské, portugalské, španělské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/289/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [1], a zejména na čl. 46 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 1999/659/ES [2] stanovila Komise členským státům předběžné částky finančních prostředků na opatření pro rozvoj venkova spolufinancované záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na období 2000 až 2006.
(2) Ustanovení čl. 1 odst. 3 rozhodnutí 1999/659/ES omezuje maximální částku způsobilou v rámci EZOZF na období od 16. října do 31. prosince 2006. V souladu s přechodnými opatřeními uvedenými v čl. 39 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [3] se uvedené ustanovení již déle nepoužije.
(3) Podle čl. 46 odst. 3 nařízení (ES) č. 1257/1999 se předběžné přidělení prostředků přizpůsobí na základě skutečných výdajů a přezkoumaných prognóz výdajů předložených členskými státy, přičemž se přihlíží k cílům programování.
(4) V souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [4], upraví Komise předběžně přidělené prostředky pro jednotlivé členské státy stanovené rozhodnutím 1999/659/ES do dvou měsíců od přijetí rozpočtu na dotyčný rozpočtový rok.
(5) Úprava předběžně přidělených prostředků musí zohlednit čerpání finančních prostředků uskutečněné členskými státy v letech 2000–2005 a přezkoumané prognózy na rok 2006 předložené do 1. října 2005. V souladu s ustanoveními čl. 55 odst. 1 písm. b) nařízení Komise (ES) č. 817/2004 prognózy výdajů na rok 2006 ukazují, že jedna částka z položek rozpočtu na rok 2006 nebude vyčerpána. V souladu s čl. 46 odst. 3 nařízení (ES) č. 1257/1999 Komise přerozdělí nevyužité prostředky mezi členské státy, které uvedou, že zcela využijí své roční finanční obálky na programové období 2000–2006 podle rozdělovacího klíče pro předběžná přidělení prostředků uvedená v rozhodnutí 1999/659/ES.
(6) Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [5] stanoví, že částky vytvořené odlišením se vyčlení jako doplňková podpora Společenství na opatření v rámci programu rozvoje venkova, která jsou financována záruční sekcí EZOZF podle nařízení (ES) č. 1257/1999.
(7) Rozhodnutím Komise K(2005) 5314 ze dne 19. prosince 2005 [6] se částky vytvořené odlišením podle čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003, přidělily členským státům. Jak bylo stanoveno rozhodnutím 1999/659/ES, je třeba doplnit uvedené prostředky k prostředkům členských států na rozpočtový rok 2006.
(8) Rozhodnutí 1999/659/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/659/ES se mění takto:
a) v článku 1 se zrušuje odstavec 3;
b) příloha se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Lucemburskému velkovévodství, Nizozemskému království, Rakouské republice, Portugalské republice, Finské republice, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí komise
ze dne 18. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/467/ES, pokud jde o prohlášení některých oblastí Itálie za úředně prosté tuberkulózy skotu a enzootické leukózy skotu a prohlášení Slovenska za úředně prosté enzootické leukózy skotu
(oznámeno pod číslem K(2006) 1551)
(Text s významem pro EHP)
(2006/290/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na přílohu A kapitolu I odst. 4 a přílohu D kapitolu I písm. E uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 64/432/EHS stanoví, že členské státy nebo části či oblasti členských států mohou být prohlášeny za úředně prosté tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu, pokud dotčená stáda skotu splňují určité podmínky stanovené uvedenou směrnicí.
(2) Seznamy oblastí členských států prohlášených za prosté tuberkulózy skotu, brucelózy skotu a enzootické leukózy skotu jsou uvedeny v rozhodnutí Komise 2003/467/ES ze dne 23. června 2003, kterým se stanoví status stád skotu úředně prostých tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu v některých členských státech nebo oblastech členských států [2].
(3) Itálie předložila Komisi dokumentaci týkající se oblasti Friuli-Venezia Giulia, prokazující splnění odpovídajících podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, aby daná oblast mohla být prohlášena za úředně prostou tuberkulózy, pokud jde o stáda skotu.
(4) Itálie předložila Komisi dokumentaci týkající se oblasti Molise, prokazující splnění odpovídajících podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, aby daná oblast mohla být prohlášena za úředně prostou enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu.
(5) Slovensko předložilo Komisi dokumentaci týkající se jeho území, prokazující splnění odpovídajících podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS, aby celé území Slovenska mohlo být prohlášeno za úředně prosté enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu.
(6) Na základě hodnocení dokumentace předložené Itálií by oblast Friuli-Venezia Giulia měla být prohlášena za úředně prostou tuberkulózy skotu a oblast Molise za úředně prostou enzootické leukózy skotu.
(7) Na základě hodnocení dokumentace předložené Slovenskem by celé území Slovenska mělo být prohlášeno za úředně prosté enzootické leukózy skotu.
(8) Rozhodnutí 2003/467/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a III rozhodnutí 2003/467/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. dubna 2006
o opakovaném použití informací Komise
(2006/291/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 218 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 131 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nové informační a komunikační technologie vytvořily nebývalé možnosti pro slučování a kombinování obsahu z různých zdrojů.
(2) Informace veřejného sektoru jsou nevyužitým zdrojem, který může být základem pro nové produkty a služby informační společnosti s přidanou hodnotou.
Komise zdůraznila hospodářský potenciál informací veřejného sektoru ve svém sdělení ze dne 23. října 2001 [1] nazvaném "eEurope 2002: Vytváření rámce EU pro využití informací veřejného sektoru".
(3) Komise a ostatní orgány mají samy v držení mnoho dokumentů různých druhů, které by mohly být opakovaně použity v informačních produktech a službách s přidanou hodnotou a které by mohly poskytnout užitečný zdroj obsahu pro společnosti i občany.
(4) Právo na přístup k dokumentům Komise upravuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [2].
(5) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES [3] stanoví minimální pravidla pro opakované použití informací veřejného sektoru v Evropské unii.
Ve svých bodech odůvodnění podněcuje členské státy, aby šly za hranice těchto minimálních pravidel a přijaly otevřenou datovou politiku, jež by umožnila široké využití dokumentů, které mají v držení subjekty veřejného sektoru.
(6) Ve svém sdělení nazvaném "eEurope 2002: Vytváření rámce EU pro využití informací veřejného sektoru" Komise oznámila aktualizaci politik týkajících se opakovaného použití informací orgánů EU.
V tomto směru bylo učiněno několik pozitivních kroků, například nová politika Eurostatu v oblasti šíření informací a přechod na volně přístupný portál Eurlex.
(7) Nová iniciativa Komise s názvem "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost" má mimo jiné za cíl usnadnit vytváření a šíření evropského obsahu.
Toto rozhodnutí jako součást iniciativy i2010 stanoví podmínky pro opakované použití dokumentů Komise s cílem dosáhnout širokého opakovaného používání.
(8) Otevřená politika opakovaného použití na straně Komise bude podporovat nové hospodářské činnosti, povede k širšímu používání a většímu rozšíření informací Komise, posílí obraz otevřenosti a průhlednosti orgánů a zabrání zbytečné administrativní zátěži uživatelů i útvarů Komise.
(9) Toto rozhodnutí by mělo být provedeno a používáno v plném souladu se zásadami souvisejícími s ochranou osobních údajů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [4].
(10) Toto rozhodnutí by se nemělo použít na dokumenty, u nichž Komise nemůže povolit opakované použití, např. s ohledem na práva duševního vlastnictví třetí strany nebo v případech, kdy byly dokumenty přijaty od jiných orgánů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí určuje podmínky pro opakované použití dokumentů, které má v držení Komise nebo jejím jménem Úřad pro úřední tisky Evropských společenství (dále jen "Úřad pro úřední tisky"), s cílem usnadnit širší opakované používání informací, posílit obraz otevřenosti Komise a zabránit zbytečné administrativní zátěži jak na straně uživatelů opakovaně použitých informací, tak na straně útvarů Komise.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí se použije na veřejné dokumenty, které byly vypracovány Komisí nebo jejím jménem veřejnými a soukromými subjekty a které:
a) byly zveřejněny Komisí nebo jejím jménem Úřadem pro úřední tisky, a to prostřednictvím publikací, webových stránek nebo jiných prostředků pro rozšiřování, nebo
b) nebyly zveřejněny z ekonomických či jiných praktických důvodů, například studie, zprávy a jiné údaje.
2. Toto rozhodnutí se nepoužije na:
a) software nebo dokumenty, na které se vztahují práva průmyslového vlastnictví, například patenty, ochranné známky, zapsané průmyslové vzory, loga a názvy;
b) dokumenty, u nichž Komise nemůže s ohledem na práva duševního vlastnictví třetích stran povolit opakované použití;
c) výsledky výzkumu Společného výzkumného střediska;
d) dokumenty zpřístupněné určité straně na základě zvláštních pravidel upravujících zvýhodněný přístup k dokumentům.
3. Při provádění tohoto rozhodnutí se plně respektují pravidla ochrany fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, zejména nařízení (ES) č. 45/2001.
4. Tímto rozhodnutím není nijak dotčeno nařízení (ES) č. 1049/2001.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
1. "dokumentem" rozumí:
a) obsah na jakémkoli nosiči (psaný či tištěný na papíře či uložený v elektronické formě nebo jako zvuková, vizuální nebo audiovizuální nahrávka);
b) jakákoli část takového obsahu;
2. "opakovaným použitím" rozumí použití dokumentů fyzickými nebo právnickými osobami pro komerční nebo nekomerční účely jiné, než je původní účel, pro který byly dokumenty vytvořeny.
Výměna dokumentů mezi Komisí a ostatními subjekty veřejného sektoru výhradně pro účely jejich veřejných úkolů není opakovaným použitím;
3. "osobními údaji" rozumí údaje definované v čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 45/2001.
Článek 4
Obecná zásada
2 odst. 2 a 3 jsou všechny dokumenty opakovaně použitelné pro komerční nebo nekomerční účely v souladu s podmínkami uvedenými dále.
Dokumenty se pokud možno poskytují v elektronické formě.
Článek 5
Zpracování žádostí o opakované použití
1. Za účelem omezení nutnosti podávat jednotlivé žádosti o opakované použití uvádí útvary Komise, pokud je to vhodné, zda jsou dokumenty opakovaně použitelné (např. formou obecných oznámení na webových stránkách).
2. Žádost o opakované použití dokumentu se vyřídí bez prodlení.
Žadateli se zašle potvrzení o jejím obdržení.
Do 15 pracovních dnů od zaevidování žádosti útvar Komise nebo Úřad pro úřední tisky buď povolí opakované použití požadovaného dokumentu a případně poskytne jeho kopii, nebo v písemné odpovědi informuje o úplném nebo částečném zamítnutí žádosti s uvedením důvodů.
3. Ve výjimečných případech, například když se žádost týká velmi rozsáhlého dokumentu, velkého počtu dokumentů nebo je potřeba ji přeložit, může být lhůta uvedená v odstavci 2 prodloužena o 15 pracovních dnů, pokud je o tom žadatel předem vyrozuměn a jsou uvedeny podrobné důvody.
4. V případě zamítnutí žádosti útvar Komise nebo Úřad pro úřední tisky žadatele vyrozumí o právu podat žalobu u Soudu prvního stupně Evropských společenství nebo podat stížnost evropskému veřejnému ochránci práv za podmínek stanovených v článcích 230 a 195 Smlouvy o ES nebo v článku 146 a čl. 107d Smlouvy o Euratomu.
5. Je-li zamítnutí založeno na čl. 2 odst. 2 písm. b) tohoto rozhodnutí, uvede se v odpovědi žadateli odkaz na fyzickou nebo právnickou osobu, která je držitelem práv, je-li známa, případně na poskytovatele licence, od něhož Komise dotyčný materiál získala, je-li znám.
Článek 6
Dostupné formáty
Dokumenty se poskytují ve všech existujících formátech nebo jazykových zněních, a pokud je to možné a vhodné, v elektronické formě.
Z uvedeného však nevyplývá povinnost vytvářet, upravovat nebo aktualizovat dokumenty, aby bylo žádosti vyhověno, ani povinnost poskytovat výtahy z dokumentů, pokud by to znamenalo nepřiměřené úsilí překračující rámec jednoduché operace.
Toto rozhodnutí rovněž neukládá Komisi žádnou povinnost překládat požadované dokumenty do jakýchkoli jiných jazyků, než v jakých jsou již dostupné v okamžiku podání žádosti.
Komise a Úřad pro úřední tisky nejsou na základě tohoto rozhodnutí povinny pokračovat ve vytváření určitého druhu dokumentů nebo je uchovávat v daném formátu s ohledem na opakované použití těchto dokumentů fyzickou nebo právnickou osobou.
Článek 7
Zásady vybírání poplatků
1. Opakované použití dokumentů je v zásadě bezplatné.
2. Ve zvláštních případech lze požadovat náhradu mezních nákladů na reprodukci a šíření dokumentů.
3. V případech, kdy se Komise rozhodne upravit dokument, aby vyhověla zvláštní žádosti, lze po žadateli požadovat náhradu nákladů vynaložených v souvislosti s úpravou.
Při posuzování potřeby požadovat náhradu takových nákladů se zohlední úsilí nutné pro úpravu, jakož i potenciální výhody, které pro Společenství mohou plynout z opakovaného použití, například pokud jde o šíření informací o fungování Společenství nebo o obraz dotyčného orgánu navenek.
Článek 8
Průhlednost
1. Podmínky a standardní poplatky použitelné pro opakované použití dokumentů jsou stanoveny předem a zveřejněny v elektronické formě, pokud je to možné a vhodné.
2. Vyhledávání dokumentů se usnadní praktickými opatřeními, například seznamy fondů hlavních dokumentů, které jsou k dispozici pro opakované použití.
Článek 9
Licence
Opakované použití dokumentů může být povoleno bez dalších podmínek, nebo mohou být uloženy podmínky, například prostřednictvím licence nebo doložky o vyloučení odpovědnosti.
Typické podmínky opakovaného použití zahrnují povinnost uživatele uvést zdroj dokumentů, povinnost nezkreslit původní význam nebo sdělení dokumentů a vyloučení odpovědnosti Komise za jakékoli následky plynoucí z opakovaného použití.
Podmínky nesmějí možnosti opakovaného použití zbytečně omezovat.
Článek 10
Nediskriminace a zákaz výhradních dohod
1. Podmínky opakovaného použití dokumentů jsou nediskriminační pro srovnatelné kategorie opakovaného použití.
2. Opakované použití dokumentů je přístupné všem potenciálním účastníkům trhu.
Výhradní práva nesmějí být poskytována.
3. Je-li však pro poskytování služby ve veřejném zájmu výhradní právo nezbytné, platnost důvodů udělení takového výhradního práva se pravidelně přezkoumává, a v každém případě se přezkoumá po uplynutí tří let.
Veškeré výhradní dohody jsou průhledné a veřejně oznámené.
Článek 11
Provedení
V souladu s článkem 14 jednacího řádu Komise se pravomoc rozhodovat jménem Komise ve věcech žádostí o opakované použití přenáší na generální ředitele a vedoucí útvarů.
Generální ředitelé a vedoucí útvarů přijmou potřebná opatření, aby zajistili, že postupy týkající se dokumentů, za které odpovídají, splňují požadavky tohoto rozhodnutí.
K tomuto účelu určí úředníka, který posuzuje žádosti o opakované použití a koordinuje zaujímání postojů svého generálního ředitelství nebo svého útvaru.
Článek 12
Přezkum
Toto rozhodnutí se přezkoumá tři roky po jeho vstupu v platnost.
Přezkum se zejména zaměří na možné použití tohoto rozhodnutí na výsledky výzkumu Společného výzkumného střediska.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2004/639/ES, pokud jde o Chorvatsko
(oznámeno pod čislem K(2006) 1541)
(Text s významem pro EHP)
(2006/292/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/639/ES ze dne 6. září 2004, kterým se stanoví podmínky pro dovoz spermatu skotu [2] stanoví mimo jiné seznam třetích zemí, ze kterých lze dovážet sperma skotu.
(2) Na základě situace dosažené s ohledem na zdraví zvířat
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2006/135/ES, pokud jde o vymezení oblastí A a B v určitých členských státech z důvodu výskytu ohnisek vysoce patogenní influenzy ptáků
(oznámeno pod číslem K(2006) 1583)
(Text s významem pro EHP)
(2006/293/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [4], a zejména na čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Německo informovalo Komisi a ostatní členské státy o ohnisku viru vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5N1 u drůbeže na svém území a přijala vhodná opatření podle rozhodnutí Komise 2006/135/ES ze dne 22. února 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže ve Společenství [5].
(2) Následně po určení uvedeného ohniska přijalo Německo nezbytná opatření v souladu s rozhodnutím 2006/135/ES.
Po oznámení uvedených opatření je Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem prozkoumala a je přesvědčena, že oblasti A a B vymezené uvedeným členským státem jsou v dostatečné vzdálenosti od ohniska u drůbeže.
Je proto nezbytné vymezit oblasti A a B v Německu a stanovit dobu trvání uvedené regionalizace.
(3) V souladu s čl. 2 odst. 4 písm. b) a c) rozhodnutí 2006/135/ES a následně po závěrečném vyhodnocení epizootické situace s ohledem na vysoce patogenní influenzu ptáků podtypu H5N1 v určitých částech Francie byla zároveň opatření potřebná v oblastech vymezených v souladu s čl. 2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí ve Francii ukončena.
(4) Je proto nezbytné odpovídajícím způsobem pozměnit části A a B přílohy I rozhodnutí 2006/135/ES.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2006/135/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. dubna 2006,
kterým se mění příloha I rozhodnutí 2004/438/ES, pokud jde o syrové mléko a výrobky ze syrového mléka z Chile, a aktualizuje záznam v uvedené příloze pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii
(oznámeno pod číslem K(2006) 1546)
(Text s významem pro EHP)
(2006/295/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 8 body 1 a 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/438/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz tepelně ošetřeného mléka, mléčných výrobků a syrového mléka pro lidskou spotřebu do Společenství [3], obsahuje v příloze I seznam třetích zemí, z nichž je členským státům povoleno dovážet syrové mléko a výrobky ze syrového mléka.
(2) Po inspekci v Chile, kterou provedli odborníci Komise, příslušné chilské orgány veterinární péče potvrdily, že uvedená třetí země by z technických a hygienických důvodů neměla být uvedena v rozhodnutí 2004/438/ES, pokud jde o dovoz syrového mléka a výrobků ze syrového mléka do Společenství.
(3) Záznam pro Chile týkající se syrového mléka a výrobků ze syrového mléka ve sloupci A přílohy I rozhodnutí 2004/438/ES by měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(4) Kromě toho je vhodné v uvedené příloze aktualizovat poznámku pod čarou, která se týká Bývalé jugoslávské republiky Makedonie.
(5) Příloha I rozhodnutí 2004/438/ES by měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2004/438/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí se použije od 21. dubna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. dubna 2006,
kterým se mění příloha I rozhodnutí Rady 79/542/EHS, pokud jde o dovoz skotu z Chile
(oznámeno pod číslem K(2006) 1552)
(Text s významem pro EHP)
(2006/296/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 a čl. 7 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Část 1 přílohy I rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1979, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a jejich masa do Společenství [2], stanoví seznam třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž je členským státům povoleno dovážet některá živá zvířata.
(2) Chile požádalo Společenství o povolení dovozu skotu z Chile.
(3) Nákazová situace
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/274/ES o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu
(oznámeno pod číslem K(2006) 1652)
(Text s významem pro EHP)
(2006/297/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Německu se objevila ohniska klasického moru prasat.
(2) Bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/274/ES ze dne 6. dubna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/254/ES [2] za účelem zachování a rozšíření opatření přijatých Německem podle směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [3].
Vzhledem k riziku pro zdraví zvířat spojenému s obchodem s živými prasaty byly především přesuny prasat z hospodářství nacházejících se v oblastech uvedených v příloze I uvedené směrnice a do nich podrobeny přísnějším pravidlům, než jaká stanoví směrnice 2001/89/ES.
(3) Německo poskytlo informace o tom, že během držení prasat v některých hospodářstvích v pásmech dozoru, kde i nadále platí zákaz přesunů prasat, se vyskytly problémy spojené s dobrými životními podmínkami zvířat.
(4) Je proto vhodné, aby německé orgány mohly povolit přesunutí prasat z hospodářství v pásmu dozoru za podmínek stanovených ve směrnici 2001/89/ES a v rozhodnutí Komise 2002/106/ES ze dne 1. února 2002, kterým se schvaluje diagnostická příručka s diagnostickými postupy, metodami odběru vzorků a kritérii pro hodnocení laboratorních testů na potvrzení klasického moru prasat [4].
(5) Rozhodnutí 2006/274/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/274/ES se mění takto:
V článku 2 se doplňuje třetí odstavec, který zní:
"3. Odchylně od odst. 1 písm. a) může příslušný orgán povolit přímý převoz prasat z hospodářství nacházejícího se v pásmu dozoru do určeného hospodářství, ve kterém nejsou žádná prasata a které se nachází ve stejném pásmu dozoru, za předpokladu, že:
- se tento přesun provede v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 1 písm. f) a v čl. 11 odst. 2 směrnice 2001/89/ES;
- v hospodářství, ze kterého jsou prasata odesílána, byla provedena vyšetření uvedená v kapitole IV písm. D bodu 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
Německé orgány výše uvedené přesuny zaznamenají a neprodleně o nich informují Komisi ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. dubna 2006,
kterým se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v Rumunsku v předvstupním období
(2006/298/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/89 [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [2], a zejména na čl. 4 odst. 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zvláštní program pro zemědělství a rozvoj venkova pro Rumunsko (dále jen "Sapard") byl schválen rozhodnutím Komise K(2000) 3742 v konečném znění ze dne 12. prosince 2000, naposledy pozměněným rozhodnutím Komise K(2006) 1194 ze dne 11. dubna 2006, v souladu s čl. 4 odst. 5 a 6 nařízení (ES) č. 1268/1999.
(2) Vláda Rumunska a Komise jménem Evropského společenství podepsaly dne 2. února 2001 víceletou finanční dohodu, která stanoví technický, právní a správní rámec pro provádění programu Sapard, naposledy pozměněnou roční finanční dohodou pro rok 2004, podepsanou dne 12. května 2005, která nakonec vstoupila v platnost dne 3. listopadu 2005.
(3) Agentura Sapard, veřejnoprávní právnická osoba podléhající ministerstvu zemědělství, lesnictví, vodního hospodářství a životního prostředí, byla určena příslušným orgánem Rumunska pro provádění některých opatření uvedených v programu Sapard.
Národní fond podléhající ministerstvu veřejných financí byl určen pro finanční úkoly, které mají být plněny v rámci provádění programu Sapard.
(4) Na základě dílčí analýzy způsobilosti státu a odvětví ke správě programu či projektu, na základě postupů finanční kontroly a na základě struktur týkajících se veřejných financí v souladu s čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999 přijala Komise rozhodnutí 2002/638/ES ze dne 31. července 2002 [3] a rozhodnutí 2003/846/ES ze dne 5. prosince 2003 [4], kterými se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v Rumunsku v předvstupním období, pokud jde o některá opatření stanovená v programu Sapard.
(5) Komise přistoupila k další analýze podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999, pokud jde o opatření 1.2 "Zlepšování struktur kontroly kvality, veterinární a rostlinolékařské kontroly, kvality potravin a ochrany spotřebitele"; opatření 3.2 "Zřizování seskupení producentů"; opatření 3.3 "Způsoby zemědělské produkce určené na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí" a opatření 3.5 "Lesnictví" stanovená v rámci programu Sapard. Komise se domnívá, že též pokud jde o tato opatření, dodržuje Rumunsko články 4 až 6 a přílohu nařízení Komise (ES) č. 2222/2000 ze dne 7. června 2000, kterým se stanoví finanční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [5], i minimální podmínky stanovené v příloze nařízení (ES) č. 1266/1999.
(6) Proto je na místě upustit od podmínky předchozího schválení uvedené v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999 a svěřit decentralizovanou správu podpor v případech opatření 1.2, opatření 3.2, opatření 3.3 a opatření 3.5 agentuře Sapard a Národnímu fondu při rumunském ministerstvu veřejných financí.
(7) Jelikož však kontroly prováděné Komisí v případech opatření 1.2, opatření 3.2, opatření 3.3 a opatření 3.5 vycházejí z připraveného, ale nikoli zcela fungujícího systému, pokud jde o všechny relevantní složky, je proto na místě dočasně svěřit správu programu Sapard podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2222/2000 agentuře Sapard a Národnímu fondu při ministerstvu veřejných financí.
(8) Konečné převedení správy programu Sapard se předpokládá pouze po provedení dalších kontrol, které mají prokázat úspěšné fungování systému, a po provedení doporučení, která může Komise vydat ohledně převedení správy podpory na agenturu Sapard, podléhající ministerstvu zemědělství, lesnictví, vodního hospodářství a životního prostředí, a Národnímu fondu při ministerstvu veřejných financí.
(9) Dne 6. října 2005 rumunské orgány navrhly pravidla pro posuzování způsobilosti výdajů na opatření 1.2, opatření 3.2 a opatření 3.5 v souladu s čl. 4 odst.
1 oddílu B Víceleté finanční dohody. Komise byla vyzvána, aby přijala rozhodnutí v této věci.
Pokud jde o opatření 3.3, jsou pravidla pro posuzování způsobilosti výdajů stanovena v programu Sapard,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Upouští se od požadavku předchozího schválení Komisí výběru projektů a zadávání zakázek u opatření 1.2, opatření 3.2, opatření 3.3 a opatření 3.5 Rumunskem podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999.
Článek 2
Správa programu Sapard se přechodně svěřuje:
1. Agentuře Sapard podléhající Ministerstvu zemědělství, lesnictví a rozvoje venkova Rumunska, ul. Ştirbei Vodă 43, sektor 1, Bukurešť, pro provádění opatření 1.2 "Zlepšování struktur kontroly kvality, veterinární a rostlinolékařské kontroly, kvality potravin a ochrany spotřebitele"; opatření 3.2 "Zřizování seskupení producentů"; opatření 3.3 "Způsoby zemědělské produkce určené na ochranu životního prostředí a zachování přírodního prostředí" a opatření 3.5 "Lesnictví" stanovených v programu pro rozvoj zemědělství a venkova, který byl schválen rozhodnutím Komise K(2000) 3742 v konečném znění ze dne 12. prosince 2000, naposledy pozměněným rozhodnutím Komise K(2006) 1194, přijatým dne 11. dubna 2006;
2. Národnímu fondu podléhajícímu Ministerstvu veřejných financí Rumunska, Mircea Vodă Bulevard 44, Bukurešť, pro finanční úkoly, které mají být plněny v rámci provádění opatření 1.2, opatření 3.2, opatření 3.3 a opatření 3.5 programu Sapard pro Rumunsko.
Článek 3
Výdaje podle tohoto rozhodnutí jsou způsobilé ke spolufinancování Společenstvím pouze tehdy, pokud příjemcům vznikly od data tohoto rozhodnutí nebo, je-li pozdější, od data nástroje, který je učinil příjemci pro dotčený projekt, kromě realizační studie a souvisejících studií, kterým je 12. prosinec 2000, za předpokladu, že v žádném případě nejsou agenturou Sapard uhrazeny před datem tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Aniž je dotčeno jakékoli rozhodnutí udělující podporu podle programu Sapard jednotlivým příjemcům, uplatňují se pravidla pro způsobilost výdajů navrhovaná Rumunskem v dopise č. 70832 ze dne 22. září 2005, registrovaném Komisí pod číslem 29071.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. dubna 2006
o zřízení skupiny odborníků pro poskytování politického poradenství Komisi v otázkách boje proti násilné radikalizaci
(2006/299/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 Smlouvy o založení Evropské unie požaduje, aby Unie udržovala a rozvíjela Unii jako prostor svobody, bezpečnosti a práva.
(2) Unie poskytuje svým občanům vysokou úroveň ochrany v oblasti svobody, bezpečnosti a práva.
Tohoto cíle má být dosaženo bojem proti terorismu včetně vnějšího rozměru této hrozby a zaměření na faktory, jež přispívají k násilné radikalizaci.
(3) Komise ve svém sdělení o prevenci, připravenosti a reakci na teroristické útoky [1] prohlásila, že boj proti násilné radikalizaci v našich společnostech a odstraňování podmínek usnadňujících nábor teroristů musí být základní prioritou strategie k zabránění teroristických útoků.
(4) Komise ve svém sdělení nadepsaném Nábor teroristů: zaměření na faktory přispívající k násilné radikalizaci [2] uznala potřebu využít znalostí a vědomostí odborníků při dalším rozvíjení své politiky v této oblasti.
(5) Tato skupina se bude skládat z odborníků v různých oborech, kteří mají zkušenosti s analýzou a výzkumem oblasti násilné radikalizace nebo oblastí, které s ní přímo souvisí.
(6) Je proto třeba ustavit "skupinu odborníků v oblasti násilné radikalizace" a zároveň podrobně vymezit její mandát a vnitřní uspořádání,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Komise tímto ustavuje skupinu odborníků pro poskytování politického poradenství pod názvem "skupina odborníků v oblasti násilné radikalizace", dále jen "skupina".
2. Skupinu tvoří odborníci způsobilí posuzovat záležitosti týkající se násilné radikalizace a terorismu.
Článek 2
Úkol skupiny
Komise může skupinu konzultovat ohledně jakékoliv záležitosti týkající se násilné radikalizace a terorismu.
Úkolem skupiny je:
- soustředit odborné znalosti svých členů s cílem poskytovat poradenství Komisi. Toto poradenství může být poskytováno buďto z vlastní iniciativy skupiny nebo na zvláštní žádost Komise,
- pomoci Komisi vymezit nové oblasti výzkumu potřebné ke studiu jevu násilné radikalizace a terorismu,
- zajišťovat výměnu odborných znalostí se sítěmi, ústavy nebo institucemi Evropské unie, členských států, třetích zemích a mezinárodních organizací činných v téže oblasti,
- zejména vypracovat do června 2006 souhrnnou zprávu o stavu rozpracovanosti výzkumu v oblasti násilné radikalizace.
Předseda skupiny může upozornit Komisi na to, kdy je vhodné v určité otázce skupinu konzultovat.
Článek 3
Složení – jmenování
1. Členy skupiny jmenuje generální ředitel Generálního ředitelství pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost Evropské komise z odborníků v oblasti násilné radikalizace a terorismu.
Jejich odbornost musí zahrnovat zkušenosti podložené akademickým výzkumem a zveřejněnými pracemi.
2. Skupinu tvoří nejvýše 20 členů.
3. Použijí se tato ustanovení:
- členové jsou jmenováni osobně a radí Komisi nezávisle na vnějších pokynech,
- členové skupiny jsou jmenováni na funkční období jednoho roku, které může být Komisí prodlouženo.
Členové zůstávají ve funkci, dokud nepodají výpověď, nejsou nahrazeni, nebo pokud neskončí jejich funkční období,
- členové, kteří již nemohou účinně přispívat k práci skupiny, kteří odstoupí nebo kteří nesplňují podmínky stanovené v první nebo druhé odrážce tohoto odstavce nebo v článku 287 Smlouvy o založení Evropského společenství, mohou být na zbývající část svého funkčního období nahrazeni,
- členové učiní každý rok písemné prohlášení, že se zavazují jednat ve veřejném zájmu a prohlášení, v němž uvedou, zda existuje či neexistuje zájem, který by mohl bránit jejich nezávislosti.
Článek 4
Činnost
1. Generální ředitel GŘ JLS jmenuje předsedu skupiny.
Skupina podává stanoviska a zprávy Komisi.
Obsah těchto zpráv a stanovisek nezavazuje Komisi ani žádný jiný orgán EU.
Komise může stanovit k předložení stanoviska nebo zprávy lhůtu.
Přijme-li skupina požadované stanovisko nebo zprávu jednomyslně, vypracuje společné závěry, které jsou připojeny k zápisu z jednání.
Nedosáhne-li skupina o stanovisku nebo zprávě jednomyslné shody, sdělí Komisi rozdílné vyjádřené názory.
Po dohodě s Komisí mohou být pro účely přezkoumání konkrétních otázek v souladu s mandátem stanoveným skupinou zřízeny podskupiny. Jakmile jsou otázky vyřešeny, tyto podskupiny se rozpustí.
Zprávy vypracované těmito podskupinami podléhají schválení skupinou a v případě, kdy není dosaženo jednomyslného souhlasu, uplatní se ustanovení předchozího odstavce.
3. Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může zástupce Komise požádat jiné odborníky nebo pozorovatele se zvláštními kompetencemi, pokud jde o téma, které je na programu jednání, aby se zúčastnili jednání skupiny nebo podskupiny.
4. Informace získané při jednání skupiny nebo podskupiny je třeba považovat za důvěrné a smějí být zveřejněny jen tehdy, dá-li k tomu Komise výslovný souhlas.
Každý z členů skupiny a/nebo podskupiny zůstává po ukončení svého členství vázán pravidly důvěrnosti.
5. Skupina a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, a to v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise poskytuje sekretariát.
Zainteresovaní úředníci Komise se smějí těchto schůzí zúčastnit.
6. Skupina přijme svůj jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí.
7. Útvary Komise mohou na internetu v původním jazyce daného dokumentu zveřejnit shrnutí, závěr, část závěru nebo pracovní dokument skupiny, které nemají důvěrnou povahu.
Dokumenty předložené skupinou podléhají ustanovením nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 [3].
Článek 5
Výdaje na zasedání
V souladu s vnitřními pravidly Komise pro poskytování náhrad externím odborníků uhradí Komise členům, ostatním odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a případně též denní diety související s činností skupiny.
Členové, ostatní odborníci a pozorovatelé přizvaní ad hoc nejsou za svou činnost a výkon funkce placeni.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. dubna 2006
o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů ethanolu pocházejícího z Guatemaly a Pákistánu
(2006/301/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] dne 26. května 2005 informovala Komise o zahájení antidumpingového řízení ohledně dovozu do Společenství ethanolu, denaturovaného či nedenaturovaného, s obsahem alkoholu nejméně 80 % objemových pocházejícího z Guatemaly a Pákistánu, obvykle kódů KN 22071000 a ex22072000.
(2) Antidumpingové řízení bylo zahájeno podle článku 5 základního nařízení v návaznosti na podnět, který podalo dne 11. dubna 2005 Sdružení výrobců průmyslového ethanolu Evropské unie (Committee of Industrial Ethanol Producers of the European Union) (dále jen "žadatel") jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 30 %, na celkové výrobě ethanolu ve Společenství.
(3) Podnět obsahoval přímé důkazy o existenci dumpingu uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostačující pro zahájení řízení.
(4) Komise o zahájení řízení oficiálně informovala vyvážející výrobce v Guatemale a Pákistánu, dovozce/obchodníky, dodavatele a uživatele, o nichž je známo, že se jich záležitost dotýká, zástupce dotčených vyvážejících zemí, žadatele a všechny ostatní známé výrobce ve Společenství.
Zúčastněné strany dostaly příležitost písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení a všem dotčeným stranám byly zaslány dotazníky.
B. STAŽENÍ PODNĚTU A ZASTAVENÍ ŘÍZENÍ
(5) Dopisem Komisi ze dne 31. ledna 2006 žadatel oficiálně stáhl svůj podnět.
Podle žadatele podnítila toto stažení nedávná podstatná změna ve všeobecném systému preferencí ohledně ethanolu pocházejícího z Pákistánu.
Žadatel tvrdí, že ačkoli se tímto neodstranily dumpingové praktiky, podstatně se omezily velké a škodlivé objemy dovozu z Pákistánu do Společenství.
Vzhledem k tomu, že údaje o újmě byly založené na kombinovaném účinku dovozu z Guatemaly a Pákistánu, žadatel se domnívá, že stažení podnětu s ohledem na obě země je v současnosti vhodným postupem.
(6) Podle čl. 9 odst. 1 základního nařízení platí, že pokud je podnět stažen, může být řízení zastaveno s výjimkou případu, kdy to není v zájmu Společenství.
(7) Komise dospěla k závěru, že toto řízení by mělo být zastaveno, neboť šetření neodhalilo žádné okolnosti, které by naznačovaly, že zastavení není v zájmu Společenství.
Zúčastněné strany o tom byly informovány a dostaly příležitost se vyjádřit.
Žádné připomínky, které by mohly změnit toto rozhodnutí, však nebyly obdrženy.
(8) Komise proto dospěla k závěru, že antidumpingové řízení týkající se dovozů ethanolu pocházejícího z Guatemaly a Pákistánu do Společenství by mělo být zastaveno bez uložení antidumpingových opatření,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Antidumpingové řízení týkající se dovozů ethanolu, denaturovaného či nedenaturovaného, s obsahem alkoholu nejméně 80 % objemových pocházejícího z Guatemaly a Pákistánu, obvykle kódů KN 22071000 a ex22072000 se zastavuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. dubna 2006
o nezařazení methabenzthiazuronu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2006) 1653)
(Text s významem pro EHP)
(2006/302/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], naposledy pozměněnou směrnicí Komise 2004/20/ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS se stanoví, že členský stát může během období 12 let od oznámení uvedené směrnice povolit uvést na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I zmíněné směrnice, které jsou již na trhu dva roky ode dne oznámení směrnice, zatímco jsou tyto látky postupně přezkoumávány v rámci pracovního programu.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1490/2002 [3] se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl.
2 směrnice 91/414/EHS. U účinných látek, pro které oznamovatel nesplnil své povinnosti podle těchto nařízení, se neprovádí kontrola úplnosti a hodnocení dokumentace.
Pro methabenzthiazuron nebyly předloženy ve stanovené lhůtě úplné dokumentace.
Z toho důvodu by tato účinná látka neměla být zařazena do přílohy I směrnice 91/414/EHS a členské státy by měly odejmout všechna povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku.
(3) V případě účinných látek, pro které existuje pouze krátká lhůta pro předběžné oznámení o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících takové látky, by měla být stanovena lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob, která by neměla přesáhnout 12 měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
V případech, kdy je poskytnuta delší lhůta pro předběžné oznámení, lze takovou lhůtu zkrátit tak, aby uplynula s koncem vegetačního období.
(4) Pro methabenzthiazuron byly předloženy a Komisí společně s odborníky z členského státu vyhodnoceny informace, které ukázaly potřebu dalšího používání dotyčných látek.
V takových případech by měla být stanovena dočasná opatření, která by umožnila vypracovat alternativní řešení.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Methabenzthiazuron se nezařazuje do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
a) povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících methabenzthiazuron byla odejmuta do 25. října 2006;
b) od 26. dubna 2006 nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících methabenzthiazuron.
Článek 3
1. a) další používání se povolí pouze tehdy, nemá-li škodlivý účinek na lidské zdraví nebo na zdraví zvířat a nepřijatelný vliv na životní prostředí;
b) dané přípravky na ochranu rostlin, které zůstaly na trhu po 25. října 2006, se znovu označí tak, aby odpovídaly podmínkám omezeného použití;
c) uloží se všechna vhodná opatření ke zmírnění rizika s cílem omezit všechna možná rizika;
d) jsou usilovně hledána alternativní řešení pro tato použití.
2. Dotyčný členský stát každoročně nejpozději do 31. prosince uvědomí Komisi o opatřeních přijatých v souvislosti s uplatňováním odstavce 1, a zejména o opatřeních přijatých na základě písmen a) až d).
Článek 4
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší.
U povolení, která se v souladu s článkem 2 odejmou nejpozději do 25. října 2006, skončí lhůta nejpozději dnem 25. října 2007.
U povolení, která se v souladu s čl. 3 odst. 1 odejmou nejpozději do 30. června 2009, skončí lhůta nejpozději dnem 31. prosince 2009.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/274/ES o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu
(oznámeno pod číslem K(2006) 1716)
(Text s významem pro EHP)
(2006/306/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Německu se objevila ohniska klasického moru prasat.
(2) Bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/274/ES ze dne 6. dubna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/254/ES [2] za účelem zachování a rozšíření opatření přijatých Německem podle směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [3].
(3) Na základě epizootologických informací poskytnutých Německem by měla být změněna některá pravidla týkající se přesunu prasat z různých oblastí Německa a uvnitř těchto oblastí.
(4) Rozhodnutí 2006/274/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/274/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Odchylně od odstavce 1 může Německo povolit:
a) přímou přepravu jatečných prasat na jatka mimo území Německa za účelem okamžité porážky za předpokladu, že vozidla používaná pro přepravu prasat splňují požadavky uvedené v čl. 6 odst. 2 písm. a) a že prasata pocházejí z jednoho hospodářství, které leží mimo oblasti uvedené v příloze I;
b) přepravu plemenných a užitkových prasat do hospodářství mimo území Německa za předpokladu, že vozidla používaná pro přepravu prasat splňují požadavky uvedené v čl. 6 odst. 2 písm. a) a že prasata byla chována alespoň 45 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 45 dní, na jednom hospodářství:
i) které leží mimo oblasti uvedené v příloze I;
ii) které neobdrželo živá prasata během 45denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat;
iii) na němž byla provedena klinická vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"1. Německo zajistí, aby:
a) aniž jsou dotčena opatření směrnice 2001/89/ES, a zejména články 9, 10 a 11 uvedené směrnice:
i) žádná prasata nebyla přepravována z hospodářství v oblastech uvedených v příloze I písm. A a do nich;
ii) byla povolena pouze přeprava jatečných prasat pocházejících z hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze I písm. A na jatka v uvedených oblastech a přeprava prasat přes uvedené oblasti:
- po hlavních silnicích nebo železnicích a
- v souladu s podrobnými pokyny, které stanoví příslušné orgány, aby se zabránilo přímému či nepřímému kontaktu dotčených prasat s jinými prasaty během přepravy;
b) z oblastí uvedených v příloze I písm. B nebyla odesílána žádná prasata do jiných oblastí na území Německa, s výjimkou přímé přepravy:
i) jatečných prasat na jatka za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata pocházejí z jednoho hospodářství;
ii) plemenných a užitkových prasat do hospodářství za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 45 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 45 dní, na jednom hospodářství:
- které neobdrželo živá prasata během 45denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat a
- na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) může příslušný orgán povolit přepravu prasat z hospodářství, které leží v oblastech uvedených v příloze I písm. A, ale mimo ochranné pásmo nebo pásmo dozoru:
a) přímo na jatka nacházející se v uvedených oblastech nebo ve výjimečných případech na určená jatka v Německu, která se nacházejí mimo uvedené oblasti, za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata jsou odesílána z hospodářství, na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 3 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky;
b) do hospodářství nacházejícího se v uvedených oblastech za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 45 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 45 dní, na jednom hospodářství:
i) které neobdrželo živá prasata během 45denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat;
ii) na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
3. Odchylně od odst. 1 písm. a) může příslušný orgán povolit přímou přepravu prasat z hospodářství nacházejícího se v pásmu dozoru do určeného hospodářství, ve kterém nejsou žádná prasata a které se nachází ve stejném pásmu dozoru "nebo v ochranném pásmu, které je obklopuje", za předpokladu, že:
- se tento přesun provede v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 1 písm. f) a v čl. 11 odst. 2 směrnice 2001/89/ES,
- v hospodářství, ze kterého jsou prasata odesílána, byla provedena vyšetření uvedená v kapitole IV písm. D bodu 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
Německé orgány výše uvedené přesuny zaznamenají a neprodleně o nich informují Komisi ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Německo zajistí, aby nebyly odesílány žádné zásilky těchto komodit do jiných členských států a třetích zemí:
a) sperma prasat, pokud sperma nepochází od kanců držených v inseminační stanici uvedené v čl. 3 písm. a) směrnice 90/429/EHS a nacházející se mimo oblasti uvedené v příloze I písm. A;
b) vajíčka a embrya prasat, pokud vajíčka a embrya nepocházejí od prasat chovaných v hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze I písm. A."
4. V článku 5 se bod 1 a 2 nahrazují tímto:
"1. v oblastech uvedených v příloze I písm. A příslušné orgány určily alespoň jedno pásmo založené na rizicích a aby se alespoň služby poskytované osobami v přímém kontaktu s prasaty nebo vyžadující přístup do prostorů určených pro prasata a používání vozidel pro přepravu krmiva, hnoje nebo mrtvých zvířat do hospodářství v oblastech uvedených v příloze I písm. A nebo z těchto hospodářství omezily na tato určená pásma a nebyly společné pro jiné části Společenství, jedině po důkladném vyčištění a dezinfekci vozidel, zařízení a všech ostatních kontaminovaných předmětů a minimálně po třech dnech bez jakéhokoliv kontaktu s prasaty nebo hospodářstvími s chovem prasat; kontakty v souvislosti s přepravou provedenou podle čl. 2 odst. 2 písm. a) jsou považovány za kontakty, k nimž došlo v uvedeném určeném pásmu nebo uvedených určených pásmech;
2. v oblastech uvedených v příloze I písm. A byla prováděna opatření pro dozor v souladu se zásadami stanovenými v příloze II."
5. V článku 6 se odstavec 1 a odst. 2 písm. a) nahrazují tímto:
"1. Členské státy nebudou odesílat prasata na jatka v oblastech uvedených v příloze I písm. A.
2. Členské státy zajistí, aby:
a) vozidla, která byla použita pro přepravu prasat v Německu nebo která se nacházela v Německu v hospodářství, kde jsou chována prasata, byla po posledním použití, předtím než budou moci být vozidla použita pro přepravu prasat mimo Německo, dvakrát vyčištěna a vydezinfikována;".
6. Příloha I se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření poté neprodleně odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. dubna 2006
o jmenování rakouské náhradnice Výboru regionů
(2006/307/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh rakouské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. ledna 2006 přijala Rada rozhodnutí 2006/116/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010 [1].
(2) Po uplynutí funkčního období pana Ferdinanda EBERLEHO se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Náhradnicí Výboru regionů na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010, je jmenována:
Dr. Elisabeth ZANONOVÁ,
Landeshauptmannstellvertreterin Tirol,
jako nástupkyně pana Ferdinanda EBERLEHO.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. dubna 2006
o jmenování německé náhradnice Výboru regionů
(2006/308/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh německé vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. ledna 2006 přijala Rada rozhodnutí 2006/116/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010 [1].
(2) Po odstoupení pana Dietera DOMBROWSKIHO se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Náhradnicí Výboru regionů na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010, je jmenována:
paní Barbara RICHSTEINOVÁ,
Mitglied des Landtags von Brandenburg,
jako nástupkyně pana Dietera DOMBROWSKIHO.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. dubna 2006
o jmenování tří slovenských členů a tří slovenských náhradníků Výboru regionů
(2006/309/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh slovenské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. ledna 2006 Rada přijala rozhodnutí 2006/116/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010 [1].
(2) Po uplynutí funkčních období pana BAUERA, pana MARČOKA a pana TARČÁKA se uvolnila tři místa členů Výboru regionů.
Po uplynutí funkčních období pana ŠTEFANCE, pana TOMEČKA a paní DEMETEROVÉ se uvolnila tři místa náhradníků Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Do Výboru regionů jsou jmenováni:
a) jako členové:
- pan Juraj BLANÁR, předseda Žilinského samosprávního kraje,
- pan Milan MURGAŠ, předseda Banskobystrického samosprávního kraje,
- pan Zdenko TREBUL'A, předseda Košického samosprávního kraje;
b) jako náhradníci:
- pan Pavol SEDLÁČEK, předseda Trenčínského samosprávního kraje,
- pan Vladimír BAJAN, předseda Bratislavského samosprávního kraje,
- pan Tibor MIKUŠ, předseda Trnavského samosprávního kraje
na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. dubna 2006,
kterým se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES týkající se výjimek pro použití olova
(oznámeno pod číslem K(2006) 1622)
(Text s významem pro EHP)
(2006/310/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/95/ES musí Komise vyhodnotit některé nebezpečné látky, které jsou podle čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice zakázané.
(2) Některé materiály a součásti, které obsahují olovo, by měly být vyňaty ze zákazu vzhledem k tomu, že používání uvedených nebezpečných látek v těchto zvláštních materiálech a součástech je stále nevyhnutelné.
(3) Některé materiály a součásti, které obsahují olovo, by měly být vyňaty ze zákazu vzhledem k tomu, že negativní dopady na životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů způsobené náhradou pravděpodobně převáží jejich přínosy pro životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů.
(4) Rozsah některých výjimek ze zákazu by se měl pro některé zvláštní materiály nebo součásti omezit za účelem dosažení postupného odstraňování nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních vzhledem k tomu, že bude možné se používání těchto látek v uvedených zařízeních vyhnout.
(5) Podle čl. 5 odst. 1 písm. c) směrnice 2002/95/ES musí být každá z výjimek uvedených v příloze přezkoumána alespoň každé čtyři roky nebo čtyři roky po zařazení položky do seznamu, s cílem zvážit vyjmutí materiálů a součástí elektrických a elektronických zařízení z přílohy, pokud jejich eliminace nebo náhrada pomocí změn návrhu nebo materiálů a součástí, které nevyžadují materiály a látky uvedené v čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice, jsou technicky nebo vědecky možné, za předpokladu, že jejich negativní dopady na životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů způsobené náhradou nepřeváží jejich možné přínosy pro životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů.
(6) Směrnici 2002/95/ES je proto třeba změnit.
(7) Podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/95/ES vedla Komise konzultace s výrobci elektrických a elektronických zařízení, provozovateli recyklace, zpracovateli, organizacemi zaměřenými na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha směrnice 2002/95/ES se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2004/407/ES, pokud jde o dovoz fotografické želatiny
(oznámeno pod číslem K(2006) 1627)
(Pouze německé, anglické, francouzské a nizozemské znění je závazné)
(2006/311/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 4 odst. 4 a čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 zakazuje dovoz a tranzit vedlejších produktů živočišného původu a zpracovaných produktů do Společenství, s výjimkou případů v souladu s uvedeným nařízením.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/407/ES ze dne 26. dubna 2004 o přechodných pravidlech pro hygienu a schvalování podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o dovoz fotografické želatiny z některých třetích zemí [2] stanoví, že Francie, Nizozemsko a Spojené království, odchylně od tohoto zákazu v nařízení (ES) č. 1774/2002, schválí dovoz některé želatiny určené výhradně pro fotografický průmysl (fotografické želatiny).
(3) Rozhodnutí 2004/407/ES stanoví, že fotografická želatina je přípustná pouze ze třetích zemí uvedených v daném rozhodnutí, tedy z Japonska a Spojených států amerických.
(4) Lucembursko potvrdilo potřebu získávat ze Spojených států amerických fotografickou želatinu pro účely fotografického průmyslu v Lucembursku.
Proto by mělo být Lucembursko umožněno vydat oprávnění k dovozu fotografické želatiny, pokud jsou splněny podmínky stanovené v rozhodnutí 2004/407/ES.
Tyto dovozy se však mohou uskutečnit v Belgii.
(5) K usnadnění přesunu dovážené fotografické želatiny z Belgie do Lucemburska by měly být mírně změněny podmínky v přílohách I a III rozhodnutí 2004/407/ES.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 2004/407/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Odchylka týkající se dovozu fotografické želatiny
Odchylně od čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 1774/2002 Belgie, Francie, Lucembursko, Nizozemsko a Spojené království v souladu s tímto rozhodnutím schválí dovoz želatiny vyrobené z materiálů obsahujících bovinní páteř a klasifikovaných jako materiály kategorie 1 podle uvedeného nařízení, která je určena výhradně pro fotografický průmysl (fotografická želatina).".
2. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Francouzské republice, Lucemburskému velkovévodství, Nizozemskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.".
3. Přílohy I a III se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od třetího dne po vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. dubna 2006
o uzavření Dohody mezi Mezinárodním trestním soudem a Evropskou unií o spolupráci a pomoci
(2006/313/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada na svém zasedání dne 25. dubna 2005 rozhodla zmocnit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel a případně Komise, k zahájení jednání v souladu s článkem 24 Smlouvy o Evropské unii, aby Evropská unie mohla uzavřít dohodu o spolupráci a pomoci s Mezinárodním trestním soudem.
(2) Na základě tohoto zmocnění předsednictví tuto dohodu sjednalo.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena jménem Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Mezinárodním trestním soudem a Evropskou unií o spolupráci a pomoci se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Rada bere na vědomí, že Komise zamýšlí směrovat svou činnost k dosahování cílů a priorit dohody, a to případně prostřednictvím vhodných opatření Společenství.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. března 2006,
kterým se schvalují programy členských států pro zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v roce 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 780)
(2006/314/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 90/424/EHS stanoví finanční příspěvek Společenství na provádění technických a vědeckých opatření nutných pro další rozvoj veterinárních právních předpisů Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy.
(2) Rozhodnutí Komise 2006/101/ES o provádění programů zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech v roce 2006 [2] stanoví provádění takových zjišťování v období od února do prosince 2006 za předpokladu, že tyto programy zjišťování budou schváleny Komisí.
Tyto výzkumy mají zjistit přítomnost nákaz u drůbeže, což by mohlo vést k přezkoumání současných právních předpisů Společenství a přispět ke znalostem o možných ohroženích zvířat a lidí volně žijícími živočichy.
(3) Programy zjišťování předložené členskými státy byly v souladu s tímto rozhodnutím posouzeny Komisí.
(4) Komise shledala, že programy zjišťování předložené členskými státy splňují požadavky rozhodnutí 2006/101/ES.
Uvedené programy zjišťování by proto měly být schváleny.
(5) S ohledem na význam uvedených programů zjišťování pro dosažení cílů Společenství v oblasti zdraví zvířat a lidí je vhodné stanovit finanční příspěvek Společenství ve výši 50 % nákladů, které příslušným členským státům vzniknou v souvislosti s opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí, až do maximální výše pro každý program.
(6) Výdaje v souvislosti s programy zjišťování schválenými tímto rozhodnutím, které vznikly v období od 1. února 2006, by rovněž měly být považovány za způsobilé pro spolufinancování Společenstvím.
(7) Dále je vhodné stanovit pravidla pro vykazování výsledků zjišťování a pro způsobilost nákladů obsažených ve finančním požadavku na finanční spoluúčast Společenství ve sféře nákladů vzniklých členským státům při provádění programů zjišťování.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Programy členských států pro influenzu ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků uvedené v příloze I se schvalují pro období stanovené v této příloze (dále jen "programy").
Článek 2
Členské státy provádějí zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v souladu s těmito programy.
Článek 3
Finanční příspěvek Společenství na náklady spojené s analýzou vzorků budou poskytnuty každému členskému státu v poměru 50 % vzniklých nákladů, až do maximální výše pro spolufinancování stanovené v příloze I.
Uvedený finanční příspěvek Společenství bude poskytnut za předpokladu, že dotčený členský stát dodrží následující:
a) uvede v platnost právní a správní předpisy nezbytné k provádění programu;
b) předloží Komisi a referenční laboratoři Společenství pro influenzu ptáků uvedené v čl. 51 odst. 1 směrnice Rady 2005/94/ES [3] nejpozději do 31. března 2007 závěrečnou zprávu o technické realizaci programu a získaných výsledcích podle vzorů hlášení uvedených v přílohách II až V tohoto rozhodnutí;
c) předloží Komisi příslušné důkazy o nákladech vzniklých při analýze vzorků během období, pro které je program schválen;
d) bude provádět program účinně, zejména musí příslušný orgán zajistit, aby byl proveden odpovídající odběr vzorků.
Článek 4
Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za testy zahrnuté v programech, nepřesáhne:
a) pro test ELISA : 1 EUR na test;
b) pro imunodifúzní test v agarovém gelu : 1,2 EUR na test;
c) pro test HI na H5/H7 : 12 EUR na test;
d) pro test izolace viru : 30 EUR na test;
e) pro test PCR : 15 EUR na test.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 2006
o způsobilosti výdajů vzniklých určitým členským státům v roce 2006 v souvislosti se shromažďováním a správou údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky
(oznámeno pod číslem K(2006) 1704)
(Pouze anglické, dánské, estonské, finské, francouzské, italské, litevské, lotyšské, maltské, německé, nizozemské, polské, portugalské, řecké, slovinské, španělské a švédské znění je závazné)
(2006/315/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/439/ES ze dne 29. června 2000 o finančním příspěvku Společenství na výdaje vzniklé členským státům při shromažďování údajů a na financování studií a pilotních projektů pro provádění společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2000/439/ES se stanoví podmínky, za kterých mohou členské státy získat přípěvek Společenství na výdaje vyplývající z jejich vnitrostátních programů v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1543/2000 ze dne 29. června 2000, kterým se stanoví rámec Společenství pro shromažďování a správu údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky [2].
Podle uvedeného rozhodnutí Komise na základě informací poskytnutých členskými státy rozhoduje každý rok o způsobilosti výdajů odhadovaných členskými státy a o výši finanční pomoci Společenství.
(2) Komise obdržela roční návrhy vnitrostátních programů z Belgie, Dánska, Německa, Estonska, Řecka, Španělska, Francie, Irska, Itálie, Kypru, Lotyšska, Litvy, Malty, Nizozemska, Polska, Portugalska, Slovinska, Finska, Švédska a Spojeného království, ve kterých tyto státy charakterizují údaje, které hodlají shromažďovat v období mezi 1. lednem 2006 a 31. prosincem 2006 v souladu s nařízením (ES) č.
1543/2000. Rovněž předložily žádosti o finanční příspěvek na výdaje podle článku 4 rozhodnutí 2000/439/ES.
(3) Podle článku 6 nařízení Komise (ES) č. 1639/2001 ze dne 25. července 2001, kterým se stanoví minimální a rozšířené programy Společenství pro shromažďování údajů v odvětví rybolovu a kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1543/2000 [3], přezkoumala Komise vnitrostátní programy členských států na rok 2006 a na základě těchto programů posoudila způsobilost výdajů. První splátka by měla být dotčeným členským státům vyplacena v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. a) rozhodnutí 2000/439/ES na základě tohoto posouzení.
(4) Druhá splátka bude vyplacena v roce 2007 poté, co bude Komisi předána finanční a technická zpráva o činnosti podrobně popisující stav naplňování cílů stanovených při vypracování minimálního a rozšířeného programu, a Komise potvrdí přijetí této zprávy, v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2000/439/ES a čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1639/2001.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se pro rok 2006 stanoví výše způsobilých výdajů pro každý členský stát a míry finančního příspěvku Společenství pro shromažďování a správu údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky.
Článek 2
Výdaje vzniklé při shromažďování a správě údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky uvedené v příloze I mají nárok na finanční příspěvek Společenství, který může dosahovat nejvýše 50 % způsobilých výdajů na minimální program podle článku 5 nařízení (ES) č. 1543/2000.
Článek 3
Výdaje vzniklé při shromažďování a správě údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky uvedené v příloze II mají nárok na finanční příspěvek Společenství, který může dosahovat nejvýše 35 % způsobilých výdajů na rozšířený program podle článku 5 nařízení (ES) č. 1543/2000.
Článek 4
1. Společenství vyplatí první splátku ve výši 50 % finančního příspěvku Společenství uvedeného v přílohách I a II.
2. Druhá splátka bude vyplacena v roce 2007 po obdržení a schválení finanční a technické zprávy podle čl. 6 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2000/439/ES.
Článek 5
1. Směnný kurz eura, který se použije k výpočtu způsobilých částek podle tohoto rozhodnutí, je kurz platný v květnu 2005.
2. Prohlášení o výdajích a žádosti o zálohy v národních měnách, které podaly členské státy neúčastnící se třetí fáze hospodářské a měnové unie, se přepočtou na euro v kurzu platném v měsíci, v němž Komise obdržela tato prohlášení a tyto žádosti.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Polské republice, Portugalské republice, Slovinské republice, Finské republice, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se v souladu s bodem 8.1 písm. h) přílohy II A nařízení Rady (ES) č. 51/2006 přidělují Spojenému království, Dánsku a Německu dny přítomnosti v oblasti
(oznámeno pod číslem K(2006) 1714)
(Pouze anglické, dánské a německé znění je závazné)
(2006/316/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na přílohu II A odst. 8.1 písm. h),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení bodu 8.1 písm. h) přílohy II A nařízení (ES) č. 51/2006 stanoví zvláštní podmínku, podle které jsou členské státy vyzvány k vypracování systému automatického odebírání rybářských licencí v případech porušení pravidel.
(2) Na základě žádostí členských států umožňuje použití této zvláštní podmínky, aby byl od 1. února 2006 do 31. ledna 2007 přidělen zvláštní počet dní přítomnosti v oblasti rybářských plavidlům Společenství, které mají na palubě vlečné sítě, dánské nevody a podobná zařízení, kromě vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích plavidla, o velikosti ok 120 mm nebo vyšší podle bodu 4 písm. a) podbodu v) přílohy II A.
(3) Spojené království, Dánsko a Německo předložily žádost a poskytly údaje o systému automatického odebírání rybářských licencí v případě porušení pravidel, který se vztahuje na rybářská plavidla mající na palubě uvedená lovná zařízení.
(4) Na základě předložených údajů by mělo být povoleno, aby byly Spojenému království, Dánsku a Německu přiděleny dny přítomnosti v oblasti za zvláštní podmínky uvedené v bodě 8.1 písm. h) pro plavidla mající na palubě lovná zařízení uvedená v bodě 4 písm. a) podbodu v) přílohy II A nařízení (ES) č. 51/2006,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
S ohledem na bod 4 písm. a) podbod v) a bod 8.1 písm. h) přílohy II A nařízení (ES) č. 51/2006 se plavidlům plujícím pod vlajkou Spojeného království, Dánska nebo Německa a majícím na palubě vlečné sítě, dánské nevody a podobná zařízení, kromě vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích plavidla, o velikosti ok 120 mm nebo vyšší přidělují dny podle bodu 8.1 písm. h) a odpovídajícího řádku tabulky I v bodě 13 přílohy II A.
Článek 2
Plavidlo, kterému byl přidělen určitý počet dnů podle článku 1, může převést tyto dny na jiné plavidlo pouze pokud:
a) přijímací plavidlo používá vždy lovná zařízení o velikosti ok vyšší než 120 mm;
b) jsou splněny podmínky stanovené v bodech 14 a 15 přílohy II A nařízení (ES) č. 51/2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska, Dánskému království a Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady 2006/317/SZBP
ze dne 10. dubna 2006
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Chorvatskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na zasedání ve dnech 27. a 28. listopadu 2003 se Rada rozhodla zmocnit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, zahájením jednání s některými třetími státy v souladu s články 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii, aby Evropská unie mohla s každým z nich uzavřít dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(2) Na základě tohoto zmocnění k zahájení jednání sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, dohodu s Chorvatskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Chorvatskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. června 2004
o opatřeních oznámených Itálií ve prospěch vydavatelského sektoru
(oznámeno pod číslem K(2004) 2215)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/320/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
a poté, co byly zúčastněné strany vyzvány k předložení připomínek [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1) Dopisy ze dne 19. prosince 2002, zaregistrovanými dne 31. prosince 2002 pod čísly 15808 a 15809, oznámily italské orgány v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES Komisi režimy podpor poskytovaných podnikům působícím v italském vydavatelském sektoru.
(2) Dopisem ze dne 29. října 2003 sdělila Komise Itálii své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ve věci obou oznámených opatření.
(3) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské Unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné třetí strany, aby předložily připomínky týkající se dotčených opatření.
(4) Dopisem ze dne 2. prosince 2003 požádaly italské orgány o prodloužení termínu stanoveného pro zaslání svých připomínek k rozhodnutí Komise zahájit řízení, přičemž Komise toto prodloužení povolila svým dopisem ze dne 10. prosince 2003.
(5) Italské orgány zaslaly své připomínky a poskytly další informace dopisem ze dne 9. ledna 2004, zaregistrovaným dne 14. ledna 2004.
(6) Komise obdržela připomínky třetích zainteresovaných osob a předala je italským orgánům, přičemž jim tímto dala možnost se k nim vyjádřit; vyjádření ze strany italských orgánů obdržela Komise v dopise ze dne 3. března 2004, zaregistrovaném dne 4. března 2004.
2. POPIS PODPŮRNÝCH OPATŘENÍ
(7) Obě podpůrná opatření oznámená italskými orgány se týkají podpory poskytnuté formou úrokových příspěvků z bankovního financování, poskytovaného společnostem činným ve vydavatelském sektoru a ve formě daňových úvěrů pro výrobní podniky vydavatelských produktů [3].
2.1. Podpora ve formě úrokových příspěvků
(8) První režim podpory je upraven články 4 až 7 zákona č. 62 [4] ze dne 7. března 2001, o "Nové právní úpravě vydavatelské činnosti a vydavatelských produktů a o změně zákona č. 416 ze dne 5. srpna 1981" (dále jen zákon č. 62/2001) a výnosem prezidenta republiky č. 142 ze dne 30. května 2002 o "právní úpravě úrokových příspěvků ve prospěch podniků činných ve vydavatelském sektoru" [5] (dále jen "VPR č. 142/2002").
(9) Uvedená podpora spočívá v úrokových příspěvcích z desetiletých financování, poskytnutých bankovními ústavy v rámci projektů na technicko-hospodářskou obnovu spočívající v nákupu, rozšíření a modernizaci technického vybavení se zvláštním zřetelem na posílení hardwaru a softwaru počítačových sítí, rovněž ve spojitosti s využíváním mezinárodních telematických okruhů a satelitů v zájmu zlepšení distribuce; zahrnuty jsou i výlohy určené na odborné vzdělávání.
(10) Výše uvedené podpory lze použít na 90 % celkové hodnoty projektu [6].
Podpora odpovídá rozdílu mezi plánem amortizace, vypočtené na základě referenční sazby určené ministerstvem financí, a plateb dlužných podle tohoto plánu vypočtených na základě poloviny této sazby.
V praxi to znamená, že při použití jedné referenční sazby ve výši 5 %, stát přispívá asi 13 % na celkových nákladech projektu, a tato percentuelní sazba se snižuje na asi 10 %, pokud je příspěvek požadován v aktualizované formě.
(11) Uživateli těchto výhod jsou podniky, pracující v celém vydavatelském cyklu [7].
Jedná se zejména o: tiskové agentury, vydavatelské podniky, tiskárny, distributory denního tisku, periodik a knih, vydávaných na papírových nosičích nebo na nosičích výpočetní techniky či elektronických, rozhlasové a televizní vysílací stanice, jakož i o podniky, zabývající se výlučně či převážně uváděním na trh vydavatelských produktů a o podniky vydávající italský denní tisk v zahraničí.
Uvedený režim je určen podnikům majícím sídlo v jednom z členských států EU.
Odhadovaný počet podniků, které mohou těchto výhod využít, je od 101 do 500.
(12) Předpokládaná doba trvání režimu je 10 let [8].
Celková částka uvolněná ze státního rozpočtu na roky 2001, 2002 a 2003 dosahuje přibližně 26,3 milionů EUR [9], k nimž je třeba přičíst dalších 50,8 milionů EUR předchozích nevyčerpaných finančních prostředky.
Podporu poskytnutou v rámci dotčeného režimu je možno kumulovat jedině s podporou podle článku 8 níže uvedeného zákona [10].
(13) Podpory podle článků 5, 6 a 7 zákona č. 62/2001 budou vyplaceny z fondu, ustaveného a řízeného ad hoc předsednictvem Rady ministrů [11].
Podpora bude poskytována buďto na základě automatického postupu [12], anebo prostřednictvím postupu založeného na individuálním hodnocení.
U automatického postupu nepřesáhne financování projektu částku asi [13] 0,5 milionů EUR a subvencovatelný projekt musí být dokončen nejpozději do dvou let od udělení podpory.
Projekty, vyžadující vyšší potřebu financování, jsou podrobovány režimu individuálního posuzování, vykonávanému výborem ad hoc zřízeným předsednictvem Rady ministrů.
Maximální podpora poskytnutá na základě dotčeného režimu je omezena na částku asi 15,5 milionů EUR [14] a projekty posuzované v rámci tohoto postupu musí být dokončeny do dvou let.
Oba uvedené postupy poskytování podpory vyžadují kromě jiného také zaslání podrobných informací a dokumentace osvědčující existenci a potřeby projektu, přijatelnost příjemce podpory, přijatelnost skutečně nesených výloh [15], jakož i kopii smlouvy o bankovní půjčce.
Dotčené opatření obsahuje kromě tohoto ještě ustanovení týkající se vymáhání protiprávně poskytnutých podpor.
(14) Podpora poskytnutá v rámci uvedeného režimu musí umožňovat zachování pluralismu informací v souladu s článkem 21 italské ústavy.
2.2. Podpora ve formě daňového úvěru
(15) Druhý oznámený režim je stanoven článkem 8 zákona č. 62 ze dne 7. března 2001 a výnosem předsedy Rady ministrů č. 143 ze dne 6. června 2002 o "Právní úpravě daňových úvěrů ve prospěch podniků činných ve vydavatelském sektoru" (dále jen "výnos č. 143/2002").
(16) Režim rovněž předpokládá, že budou podnikům činným ve vydavatelském sektoru uděleny určité podpory přijaté ve formě ročních daňových úvěrů a to po dobu 5 po sobě jdoucích let, což se bude rovnat daňovým úlevám v celkové výši 15 % celkových investičních nákladů [16].
Tento daňový úvěr bude muset být odpočten z daňové povinnosti a může být rozložen na dobu 4 let.
(17) Do systému daňových úvěrů jsou zahrnuty investice na pořízení nových zařízení na výrobu vydavatelských produktů v italštině: novin, periodik, časopisů, knih, jakož i multimediálních vydavatelských produktů.
Rovněž sem patří investice do zařízení, systémů a patentů pro všechny fáze výrobního cyklu v rámci projektů technicko-ekonomické obnovy.
(18) Použití tohoto režimu je omezeno na investice uskutečněné nejpozději do 31. prosince 2004.
Celková výše úvěrů, které budou hrazeny státem, dosahuje asi 102 milionů EUR [17].
Podpory poskytnuté v rámci dotčeného režimu jsou kumulovatelné pouze s podporou uvedenou v článcích 4 až 7 výše uvedeného zákona [18].
Opatření obsahuje ustanovení o ověřování existence a uskutečnitelnosti projektů, jakož i o zpětném získání protiprávně poskytnutých podpor.
(19) Daňový úvěr je poskytován výrobním podnikům vydavatelských produktů [19].
Do této definice patří tiskové agentury, vydavatelské podniky, tiskárny deníků, periodik a knihy, publikované na nosiči papírovém nebo informatickém a elektronickém; radiovým vysílačům pro zvukové a televizní vysílání a konečně vydavatelským podnikům italských deníků v zahraničí.
Uvedený režim je určen všem podnikům, které mají sídlo v jednom z členských států EU.
Odhadovaný počet příjemců podpory se pohybuje od 101 do 500.
(20) Podpora, poskytovaná v rámci dotčeného režimu, je určena na podporu kultury a na zachování pluralismu informace podle článku 21 italské ústavy.
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(21) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise došla k závěru, že oba režimy podpory představují státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a vyjádřila pochybnosti, pokud se týká jak dopadu oznámených opatření na obchodní výměnu, tak jejich slučitelnosti se společným trhem.
(22) Komise se kromě toho domnívá, že zahájení řízení umožní zasílání informací a připomínek, které poslouží k rozptýlení v tomto smyslu existujících pochybností.
4. PŘIPOMÍNKY DOTČENÝCH STRAN
(23) Následně po zahájení řízení zaslaly různé dotčené strany k celé záležitosti své připomínky.
Následující body obsahují shrnutí těchto připomínek.
(24) Dopisem ze dne 18. prosince 2003 potvrdila Federace evropských vydavatelů (FEP-FEE), že dotčená podpůrná opatření neporušují právní předpisy Společenství vzhledem k tomu, že:
i) vydavatelská činnost je na rozdíl od jakékoli jiné průmyslové činnosti vázána rozhodující měrou na jazyk a že tudíž podpora státu vydavatelské činnosti nehrozí narušením přeshraničního obchodu v rámci Evropské unie,
ii) částka stanovené podpory je spíše malá,
iii) dotčené podpory jsou určeny pro druhy investic týkající specifických jazykových oblastí a že publikace, které využívají státní podpory, jsou výlučně v italském jazyce.
Podpora ze strany státu si dává za cíl podnítit soukromé investice k tomu, aby mohly čelit konkurenci mezi vydavateli a jinými společnostmi v témže konkurenčním sektoru, který je národní povahy.
(25) Dopisem ze dne 19. prosince 2003 vyjádřila Portugalská asociace knižních vydavatelů (APEL) názor, že dotčená podpůrná opatření nepředstavují porušení právních předpisů Společenství, a to:
i) ze stejných důvodů, jak bylo vyjádřeno organizací FEE,
ii) z důvodu, že povolené investice nejsou namířeny k exportu nebo k jiným akcím v mezinárodním kontextu.
(26) Komisi došly kromě toho rámci vyšetřování po více než měsíci od zveřejnění zahájení řízení následující připomínky od třetích zainteresovaných subjektů.
(27) Dopisem ze dne 8. ledna 2004 potvrdila Španělská federace vydavatelů (FGEE), že zkoumaná podpůrná opatření nepředstavují žádné porušení právních předpisů Společenství, a to ze stejných důvodů jaké uvedlo Portugalské sdružení knižních vydavatelů.
(28) Dopisem ze dne 12. ledna 2004, potvrdilo Evropské sdružení vydavatelů novin (ENPA), že zkoumaná opatření nepředstavují porušení právních předpisů Společenství vzhledem k tomu, že:
i) přeshraniční obchod s denním tiskem je zanedbatelný a nepředstavuje žádný problém konkurence mezi členskými státy.
Platí to zvláště pro regionální deníky působící pouze v přesně definovaném územním celku v rámci vnitrostátního trhu; specifická povaha hospodářské soutěže v tomto sektoru zůstává na úrovni vnitrostátního trhu,
ii) percentuelní podíl deníků prodaných v cizině tam sídlícím italským občanům, kteří se chtějí seznámit s nejnovějšími událostmi v jejich rodné zemi, je velmi omezený.
Z důvodu takto omezeného počtu spotřebitelů je možnost přístupu ke zdroji informací v italštině a ke známému titulu velice důležitá jak z pohledu jazykového, tak kulturního a tato možnost může být zajištěna jedině ze strany italských vydavatelů,
iii) k tomu, aby mohly noviny zůstat konkurenceschopné vůči ostatním formám médií, např. internetu, má průmysl maximální potřebu nových zdrojů, které mu jsou poskytovány pomocí obou zkoumaných režimů podpory.
Pokud by se mu podobné podpory nedostalo, postihla by celou budoucnost národního průmyslu vážná ekonomická krize, podobná krizi nedávno zaznamenané, která hluboce poznamenala většinu evropských deníků v důsledku snížení prodejů reklamní inzerce.
(29) Dopisem ze dne 7. ledna 2004 zaslala Italská federace vydavatelů novin (FIEG) podrobnou argumentaci, která měla prokázat, že zkoumaná opatření nepředstavují porušení právních předpisů Společenství vzhledem k tomu, že:
i) nejsou státní podporou,
ii) nepředstavují podporu vzhledem k tomu, že se týkají činností, pro které neexistuje přeshraniční obchod ani konkurence mezi členskými státy a v EHP,
iii) jsou slučitelné se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
5. PŘIPOMÍNKY ITALSKÝCH ORGÁNŮ
5.1. Připomínky k zahájení řízení
(30) Aby byly rozptýleny pochybnosti vyjádřené Komisí v rozhodnutí o zahájení řízení, poskytly italské orgány další údaje a vysvětlení, potvrzující jejich tvrzení ohledně okrajového dopadu zkoumaných opatření na obchodní výměnu a jejich slučitelnost.
(31) Italské orgány prohlašují, že podpora vydavatelskému sektoru bude mít velmi omezený dopad na obchodní výměnu uvnitř Společenství, a to s ohledem na prakticky neexistující šíření vydavatelských produktů v italském jazyce vně italského národního trhu.
Zejména se na podporu své analýzy dovolávají výkladu obecných zásad uvedených v rozsudku CELF [20], jakož i statistických údajů a vysvětlení poskytnutých v rámci odpovědi na zahájení řízení.
(32) Pokud jde o zásady týkajících se knih uvedené v rozsudku CELF, italské orgány tvrdí, že tyto zásady by měly být použitelné i na další vydavatelské produkty s přihlédnutím k jejich analogickým vlastnostem a ke skutečnosti, že počet čtenářů vydavatelských produktů v italském jazyce v EU je ještě omezenější, než počet čtenářů ve francouzštině.
Tyto dvě citované zásady jsou:
i) "Konkurence v knižním sektoru (může) být omezena určitými bariérami jazykové a kulturní povahy a následkem toho by tudíž měly být omezeny i dopady na obchodní výměnu uvnitř Společenství" [21].
ii) "Evropský sektor typografie a vydavatelské činnosti stále představuje spíše vedle sebe existující národní trhy než trh integrovaný v evropském měřítku, jak to ukazuje nízký podíl vývozu celého sektoru na celkovém obratu.
Mnohočetnost jazyků používaných ve Společenství představuje další překážku "poevropštění" tohoto sektoru [22]".
(33) Pokud se týká situace italského vydavatelského trhu a omezené úrovně obchodu s vydavatelskými produkty uvnitř Společenství, italské orgány předložily statistické údaje potvrzující jejich výše uvedená tvrzení a další vysvětlení, týkající se příjemců.
Z poskytnutých statistických údajů konkrétně vyplývá, že:
i) během posledních dvaceti let bylo zjištěno že, pokud se týká novin v italském jazyce, byl trh charakterizován podstatnou stagnací a to i přesto, že italský výrobní systém se výrazně změnil [23].
V roce 2003 se počet denně prodaných výtisků snížil na úroveň roku 1984,
ii) průměrné denní prodeje denního tisku a počet výtisků prodaných na 1000 obyvatel v Itálii, Francii, Německu a Velké Británii ukazují, že Itálie bezpochyby zaostává oproti ostatním velkým členským státům EU [24] a že potenciální poptávka po vydavatelských produktech je mnohem nižší, než by právě země jako je Itálie mohla se svým příjmem na jednoho obyvatele vyjádřit,
iii) v roce 2001 se podíl prodeje italských deníků v rámci EU rovnal 1,3 % celkového nákladu, a toto procento se ještě snižuje na 0,8 u týdeníků a měsíčníků,
iv) statistické údaje poskytnuté Komisi uvádějí, že v období 1996–2001 celkový objem vývozu (jak uvnitř EU, tak vně EU) publikací denního tisku, týdeníků a měsíčníků představuje od 0,7 % do 2,5 % celkového nákladu,
v) ohledně multimediálních produktů vydavatelského charakteru byly ze strany italských orgánů sděleny údaje týkající se celkového objemu vývozu knih, multimediálních vydavatelských produktů a služeb a to jak uvnitř, tak vně EU v roce 2001, z nichž vyplývá, že celkový objem vývozu dosahuje 5 % z celkového prodeje těchto produktů.
Nicméně italské orgány udávají, že vývozy uvnitř EU představují pouze malý podíl tohoto procenta a že cd-romy a vydavatelské multimediální služby představují pouze velmi malou část tohoto podílu.
Z tohoto důvodu učinily italské orgány závěr v tom smyslu, že šíření multimediálních produktů vydavatelské povahy v EU je zcela zanedbatelné,
vi) pokud se týká samotného tisku novin a knih, italské orgány prohlašují, že vydavatelské výrobky bývají obvykle tištěny poblíž trhu, na kterém jsou prodávány, aby nedocházelo k jejich znehodnocení zpožděním a jsou při tom brány v úvahu dopady nákladů na přepravu na hodnotu výrobku,
vii) co se týká tiskových agentur, italské orgány nejdříve ukazují, že mezinárodní konkurence se může odvolávat pouze na zpravodajství v cizích jazycích.
Jedinou italskou agenturou, která přináší zpravodajství v cizích jazycích, je agentura ANSA, jejíž obrat z těchto zpravodajských relací dosahuje pouze 0,3 % jejího celkového obratu,
viii) na závěr možno uvést, že s ohledem na omezený obchodní dopad dotčených opatření italské orgány uvádějí, že se trh italských vydavatelských produktů prodávaných v rámci EU omezuje na pouhých 0,3–0,5 % evropského trhu.
(34) Na základě výše uvedených informací a v souladu se zásadami uvedenými v rozsudku SIDE [25], jsou italské orgány přesvědčeny, že by trh vydavatelských produktů v italském jazyce měl být považován za trh oddělený [26].
(35) Kromě toho, italské orgány, aby zdůraznily skutečnost, že podle jejich názoru by měla být obě opatření považována za slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES, se odvolávají na:
i) čl. 151 odst. 1 Smlouvy o ES, který stanoví, že "Společenství přispívá k rozkvětu kultur členských států a přitom respektuje jejich národní a regionální různorodosti a zároveň zdůrazňuje společné kulturní dědictví.",
ii) rozhodnutí Rady ze dne 12.2.2001 ve věci uplatňování vnitrostátních systémů při určování cen knižních publikací [27], a zvláště na příslušnou výzvu, kterou Rada Komisi vyzývá "aby při uplatňování předpisů hospodářské soutěže a volného oběhu zboží brala zřetel zvláštní kulturní hodnotu knihy a její důležitost pro podporu kulturní různorodost, jakož i na nadnárodní rozměr knižního trhu" [28].
Uvedené orgány kromě toho připomínají jiný bod odůvodnění uvedeného rozhodnutí, ve kterém se uvádí, že "homogenní jazykové oblasti vytvářejí důležitý prostor pro šíření knihy a dávají knižnímu trhu nadnárodní dimenzi, kterou je třeba brát v úvahu" [29],
iii) rozhodnutí Rady [30] ze dne 14.2.2002 týkající se podpory jazykové různorodosti osvojování jazyků v rámci uskutečňování cílů Evropského roku jazyků 2001,
iv) článek 22 Charty základních práv Evropské unie [31], který stvrzuje princip, podle něhož Evropská unie respektuje kulturní, náboženskou a jazykovou odlišnost v rámci jednotlivých členských států,
v) článek 21 italské ústavy, který zaručuje právo na svobodu vyjadřování a na pluralismus, chápané jakožto základní demokratické svobody; italské orgány prohlašují, že vydavatelské produkty jsou prostředkem pro vykonávání těchto práv [32],
vi) Maastrichtskou smlouvu, která zavádí kulturní výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES za účelem překonání omezení čl. 87 odst. 3 písm. c), pokud se týká podpor v oblasti kultury.
(36) Na závěr italské orgány prohlašují, že v rámci tohoto řízení – vzhledem ke zvláštní povaze vydavatelského trhu – by mohla existence veřejného zákroku, jehož cílem je obrat zhoršující se tendence pevné strukturální povahy, pokud jde o šíření vydavatelských produktů na vnitrostátním trhu a omezené rozšíření italského jazyka na úrovni Evropské unie, vést Komisi k jedinému závěru, a totiž že maximální valorizace jazykové jedinečnosti představuje jeden z klíčových faktorů, na němž je založeno udělení kulturní výjimky uvedené v čl. 87 odst.
3 písm. d). Z tohoto důvodu by zkoumaná opatření podporující šíření vydavatelských produktů v italštině na národním trhu měla být považována za slučitelná se společným trhem.
5.2. Komentáře k připomínkám vzneseným třetími zainteresovanými stranami
(37) Dopisem ze dne 24.2.2004 se italské orgány vyjádřily k připomínkám předloženým třetími zainteresovanými stranami ohledně zahájení řízení.
Italské orgány vyzdvihují všeobecnou shodu těchto připomínek s jejich vlastním hodnocením dopadů na obchodní výměnu a slučitelnost posuzovaných opatření.
Jejich hlavní připomínky mohou být shrnuty do následujících čtyř poznámek:
i) připomínky doručené na základě výzvy Komise byly zaslány pěti stranami, uvedenými v oddíle 4 tohoto rozhodnutí, které představují vydavatele knižních publikací a novin z 15 členských států EU, jakož i Kypru, Chorvatské republiky, Litvy, Norska a Slovinska,
ii) připomínky ze strany třetích zainteresovaných stran jsou shodné s závěry Itálie, podle kterých nebylo porušeno právo hospodářské soutěže Společenství,
iii) jak zdůraznil ENPA, trh periodických tiskovin je činný převážně na vnitrostátní úrovni a kritérium proporcionality daného opatření je respektováno, jelikož trh vydavatelských produktů, už pro svoji vlastní strukturu, nemůže citelně narušit přeshraniční obchod,
iv) podle prohlášení učiněného FGEE je rozsah posuzované podpory omezený.
Podpůrná opatření budou proto mít nepatrný dopad na obchod mezi členskými státy, neboť vydavatelská činnost je svojí povahou soustředěna na homogenní jazykové oblasti, kde existuje pouze omezený rozsah přeshraničního obchodu.
6. POSOUZENÍ PODPŮRNÝCH OPATŘENÍ
6.1. Existence státní podpory:
(38) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem".
6.1.1. Státní zdroje zvýhodňující určité podniky/odvětví výroby
(39) Komise zjišťuje, že zdroje určené na financování obou oznámených režimů podpory pocházejí z rozpočtu ústřední vlády a mohou z toho důvodu být považovány za zdroje státní.
Kromě toho, vzhledem k jejich přesnému zaměření, dotčené režimy zvýhodňují určitá odvětví hospodářské činnosti, a to především vydavatelský sektor, v němž jeho příjemci vykonávají hospodářskou činnost a mohou být považováni za podniky podle čl. 87 odst.
6.1.2. Selektivita
(40) Oba oznámené režimy podpory jsou selektivní vzhledem k tomu, že jsou určeny podnikům činným ve vydavatelství a podnikům vyrábějícím vydavatelské produkty.
Oba režimy proto poskytují sektorální podpory.
6.1.3. Ekonomická výhoda
(41) Oba oznámené režimy podpory přinášejí příjemcům dvojí ekonomickou výhodu.
(42) Na základě prvního režimu obdrží uživatelé podporu ve formě příspěvku ve prospěch úrokového účtu pro bankovní financování, určené pro specifické projekty, které efektivně sníží výlohy na financování vybraných podniků.
(43) Na podkladě druhého režimu mohou přijatelné podniky využít daňové výhody poskytnuté ve formě daňového úvěru při investiční činnosti, čímž uleví příjemcům od daňových nákladů, které by tito běžně museli nést [33].
6.1.4. Dopady na obchod uvnitř Společenství a narušení hospodářské soutěže
(44) Komise upozorňuje, že pravidla hospodářské soutěže se obecně uplatňují na veškerou hospodářskou činnost vedoucí k obchodu mezi členskými státy a na skutečnost, že výroba vydavatelských produktů může být považována za hospodářskou činnost.
Jedná se o to stanovit, zda podpora zmíněné činnosti ovlivňuje skutečně nebo potencionálně obchod mezi členskými státy s ohledem na údajnou národní, a tedy vnitrostátní povahu italského trhu vydavatelských výrobků v italštině.
Je třeba si uvědomit, že vydavatelský trh zahrnuje také trh práv, reklamy, tisku a distribuce.
Podpora jednomu z vydavatelů může tudíž ovlivnit jednu či druhou ze zmíněných činností.
(45) Kromě toho Komise na základě informací dodaných italskými orgány soudí, že v oblasti vydavatelských produktů zahrnutých do uvažovaného režimu podpory již existuje obchodní výměna mezi členskými státy [34].
Z těchto důvodů by uvedená opatření mohla narušit hospodářskou soutěž mezi podniky, pokud by například vydavatelské podniky provozovaly svoji činnost v rozličných členských státech tím, že by vydávaly publikace v různých jazycích a vytvářely by tudíž konkurenční podmínky na poli vydavatelských práv a reklamy.
(46) Komise uznává, že informace a vysvětlení poskytnutá ze strany italských orgánů potvrzují omezený rozsah obchodní výměny uvnitř Společenství na poli vydavatelských produktů v italském jazyce, jichž se posuzovaná opatření dotýkají.
(47) I přes podobné úvahy a ve světle výše uvedených argumentů se Komise domnívá, že jakkoli je dopad těchto opatření na obchodní výměnu omezený, nemůže být považován za vyloučený.
V důsledku toho představují posuzované režimy státní podporu podle čl. 87 odst.
6.2. Slučitelnost:
(48) Pokud opatření představují státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, Smlouva stanoví, že jsou slučitelné nebo mohou být považovány za slučitelné se společným trhem podpory, které splňují podmínky podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES.
(49) Komise dále upozorňuje, že podmínky stanovené v čl. 87 odst. 2 a odst. 3 písm. a) a b) Smlouvy o ES zjevně nelze na posuzovaná opatření použít.
(50) Po zahájení řízení obdržela Komise od italských orgánů, jakož i od třetích zainteresovaných stran další informace a vysvětlení.
Z výše uvedeného vyplývá, že obchod s vydavatelskými produkty v italském jazyce uvnitř Společenství je omezený a že by tato opatření mohla být slučitelná podle čl. 87 odst.
6.2.1. Slučitelnost podle čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES
(51) Pokud se týká slučitelnosti posuzovaných opatření podle čl. 87 odst. 3 písm. d), Komise nesouhlasí se závěry italských orgánů a domnívá se, že na dotčené režimy podpory není možno kulturní výjimku uplatnit.
(52) Přestože článek 151 Smlouvy o ES [35] stanoví, že Společenství přispívá ve prospěch kulturní rozmanitosti, není zde zmínky, tak jak to stanoví článek 8 zákona č. 62/2001, týkající se uvolnění finančních prostředků na výslovnou podporu kultury; tyto finanční prostředky jsou zcela využívány na všeobecnou podporu investic realizovaných podniky, které produkují vydavatelské produkty v italském jazyce.
Pokud se týká výše podpory poskytnuté ve formě úrokových příspěvků [36] podle článku 5 zákona č. 62/2001, jedná se pouze o podíl ve výši 5 % disponibilních fondů, který je vyhrazen na úvěrové příspěvky ve prospěch podniků působících v rámci "projektů majících zvláštní význam pro šíření četby v Itálii nebo pro šíření vydavatelských produktů v italském jazyce v zahraničí".
Komise mimoto podotýká, že tam, kde by nebyl využit pro původní účely, mohl by být tento podíl 5 % navrácen do fondu pro financování jiných akcí předpokládaných v rámci posuzovaných opatření, které zahrnují kromě jiného také podporu při utváření a podpoře investic.
Kromě toho subvencovatelné publikace v italském jazyce zahrnují noviny, časopisy, periodika, knihy a multimediální produkty.
Komise nicméně připomíná, že oba režimy neobsahují žádné specifické upřesnění ohledně rozdělení zdrojů na jednotlivé druhy publikací, na obsah vydavatelských produktů, ani neuvádějí kulturní hodnoty, které tyto produkty mají obsahovat či propagovat [37].
(53) Rovněž je možno si všimnout, že italský jazyk představuje společného jmenovatele obou těchto režimů.
Ačkoli tato opatření mohou nakonec přispívat k výuce a šíření italského jazyka a italské kultury, vzhledem k tomu, že u dotčených opatření chybí jakákoli přesná indikace pedagogického záměru či jazykové výuky, považovat je za opatření založená na kultuře by znamenalo přisuzovat kultuře neopodstatněně široký význam.
(54) Mimoto jako odpověď na argumentaci italských orgánů, které spojují propagaci kultury s propagací pluralismu informací zajišťovanou prostřednictvím posuzovaných opatření, Komise již ve svých předchozích rozhodnutích [38] prohlásila, že vzdělávací a demokratické potřeby jednoho z členských států musejí být odlišeny od propagace kultury.
(55) Z těchto důvodů a vzhledem k šíři zkoumaných opatření a k příliš obecnému popisu subvencovatelných publikací se dotčená opatření zdají být převážně určena k propagaci vydavatelských produktů v italštině, která je společným jmenovatelem obou režimů, namísto propagace italské kultury a jazyka.
(56) Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že dotčená opatření nebudou moci uspokojit restriktivní výklad požadovaný za účelem použití ustanovení čl. 87 odst.
3 písm. d) a uvedený ve sdělení ohledně použití ustanovení o státních podporách na veřejnou službu rozhlasového vysílání [39]. Kromě toho by přijetí kulturní výjimky odporovalo výkladu podanému Komisí již v průběhu dřívějších rozhodnutí [40].
6.2.2. Slučitelnost podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES
(57) V souladu se stanovenými cíli by konečným cílem zkoumaných opatření měla být propagace vydavatelských produktů v italském jazyce a zachování pluralismu informace, zatímco by se zdál spíše nezbytný veřejný zákrok, který by zvrátil zhoršující se trend strukturální povahy v prodeji vydavatelských produktů na vnitrostátním trhu.
(58) Komise připouští, že neexistuje právní úprava ani pokyny, které by upravovaly posuzování tohoto druhu opatření. Z tohoto důvodu se zdá, že na oznámené režimy, jaké byly nyní popsány, nemůže být použito žádné ustanovení o slučitelnosti, kromě vždy možného obecného použití čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, podle kterého mohou být považovány za slučitelné se společným trhem "podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem".
(59) S odvoláním na rozsudek CELF Komise zjistila, že v sektoru knihy zřejmě existují lingvistické a kulturní bariéry, které omezují hospodářskou soutěž a přeshraniční obchod mezi členskými státy.
Stejně tak by se mohlo zdát, že "Evropský sektor typografie a vydavatelské činnosti stále představuje spíše vedle sebe existující národní trhy než trh integrovaný v evropském měřítku, jak to ukazuje nízký podíl vývozu celého sektoru na celkovém obratu.
Mnohočetnost jazyků používaných ve Společenství představuje další překážku "poevropštění" tohoto sektoru" [41].
(60) Přes uvedená fakta, pokud se týká jak knih, tak dalších vydavatelských produktů spadajících do rámce dotčených opatření je třeba zdůraznit, že existence uvedených omezení je potvrzena statistickými údaji poskytnutými Itálií, dokazujícími omezený vliv na přeshraniční obchod s těmito produkty v rámci EU.
(61) Kromě toho, vzhledem k tomu, že podpora je určena především publikacím v italském jazyce, je nepravděpodobné, že by publikace v jiném jazyce představovaly účinnou náhražku a že by tyto subvence vyvolaly přesun předplatného a reklamy v jejich prospěch.
Zdá se tudíž, že narušení obchodní výměny a hospodářské soutěže uvnitř Společenství je velmi omezené.
Mimoto je v zájmu Společenství zajistit přípustnost a rovné zacházení při podávání žádostí o podporu předkládanými kandidáty usazenými v jiných členských státech.
(62) Uvedeným účelem této podpory je ostatně zachování pluralismu informace, což představuje cíl vyhlášený v čl. 11 odst. 2 Charty základních práv Evropské unie [42].
(63) Konečně hodnocení týkající se potenciálně omezeného narušení obchodní výměny a hospodářské soutěže, a především proporcionality ve vztahu k vyhlášeným cílům, je podpořeno rovněž následujícími faktory: doba trvání režimů, která se pohybuje od 5 do 10 roků, vyšší počet příjemců výhod, který podle odhadu dosáhne počtu 500 podniků u každého opatření a omezená výše disponibilních fondů, která celkem dosahuje 179,3 milionů EUR na celé období.
7. ZÁVĚRY
(64) Po tomto úvodu Komise konstatovala, že zkoumaná opatření představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(65) Konkrétní informace a statistické údaje poskytnuté italskými orgány potvrdily pravděpodobný omezený dopad zkoumaných opatření na obchodní výměnu.
(66) Omezené narušení obchodní výměny a hospodářské soutěže a proporcionalita opatření vůči stanoveným cílům, kterými jsou propagace vydavatelských produktů v italském jazyce, jsou potvrzeny dobou trvání těchto režimů, širokým počtem příjemců podpory a omezeným celkovým rozsahem disponibilních fondů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory poskytnuté Itálií formou úrokových příspěvků ve prospěch podniků činných ve vydavatelském sektoru, jakož i formou daňových úvěrů ve prospěch podniků vyrábějících vydavatelské produkty jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
Článek 2
Komisi se zasílají výroční zprávy obsahující podrobné informace o uskutečňování každého z opatření.
Tyto zprávy obsahují především: rozbor uplatňování jednotlivých opatření v průběhu kalendářního roku, seznam a popis subvencovaných projektů, subvencované vydavatelské produkty, poskytnuté částky podle projektů a totožnosti příjemců.
Komisi se rovněž zasílá aktualizace statistických údajů týkající se obchodu s dotčenými vydavatelskými produkty uvnitř Společenství tak, aby bylo umožněno sledování vývoje na trzích.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 2006
o schválení účetních závěrek platebních agentur členských států týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2005
(oznámeno pod číslem K(2006) 1750)
(2006/322/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě ročních účetních závěrek předložených členskými státy, k nimž jsou přiloženy požadované informace, se mají schválit účetní závěrky platebních agentur uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1258/1999. Schválení se provádí z hlediska úplnosti, přesnosti a věcné správnosti předaných účetních podkladů v souvislosti se zprávami vyhotovenými osvědčovateli.
(2) S ohledem na čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy a o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [2], se pro rozpočtový rok 2005 zohledňují výdaje uskutečněné členskými státy od 16. října 2004 do 15. října 2005.
(3) Lhůty poskytnuté členským státům, v nichž mají předložit Komisi doklady uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999 a v čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [3], uplynuly.
(4) Komise ověřila předané informace a sdělila do 31. března 2006 členským státům výsledky ověřování informací spolu s nezbytnými změnami.
(5) Podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1663/95 stanoví rozhodnutí o schválení účetní závěrky uvedené v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1258/1999, aniž jsou dotčena pozdější rozhodnutí v souladu s čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení, výši výdajů uskutečněných v každém členské státě v průběhu daného rozpočtového roku, které jsou uznány, že mají být financovatelné záruční sekcí EZOZF, na základě účetních závěrek uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999 a snížení a pozastavení záloh na daný rozpočtový rok, včetně snížení uvedených v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 296/96. S ohledem na článek 154 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], se výsledek rozhodnutí o schválení účetní závěrky, který je tvořen případným rozdílem mezi celkovými výdaji zaúčtovanými do daného rozpočtového roku podle čl. 151 odst. 1 a článku 152 uvedeného nařízení a celkovými výdaji, k nimž přihlíží Komise v tomto rozhodnutí o schválení účetní závěrky, zapisuje do jediného článku jako nižší nebo vyšší výdaj. U výdajů na rozvoj venkova, na něž se vztahuje čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 27/2004 ze dne 5. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999, pokud jde o financování opatření pro rozvoj venkova v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku záruční sekcí EZOZF [5], se výsledek rozhodnutí o schválení účetní závěrky od pozdějších plateb Komise odečte nebo se k nim přičte.
(6) Na základě provedených ověřování umožňují nyní roční účetní závěrky a doklady k nim přiložené Komisi rozhodnout pro některé platební agentury o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti předaných účetních podkladů.
Tyto částky jsou popsány v souhrnné zprávě, která byla předložena výboru fondu současně s tímto rozhodnutím.
(7) Na základě provedených ověřování vyžadují informace předložené některými platebními agenturami doplňující šetření, a proto nemohou být jejich účetní závěrky schváleny v tomto rozhodnutí.
(8) Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 296/96 stanoví, že u výdajů uskutečněných členskými státy po uplynutí stanovených lhůt se snižují zálohy na zúčtování výdajů v souladu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 2040/2000 ze dne 26. září 2000 o rozpočtové kázni [6]. Podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 296/96 se však při rozhodnutí o schválení účetních závěrek přihlédne k překročení lhůt v měsících srpnu, září a říjnu, nemohlo-li být zjištěno před posledním rozhodnutím o zálohách v daném rozpočtovém roce. Část výdajů oznámených některými členskými státy během výše uvedeného období byla uskutečněna po uplynutí lhůt a pro některá opatření Komise nepřijala polehčující okolnosti. Je proto třeba, aby toto rozhodnutí stanovilo příslušná snížení. V souladu s čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999 bude k pozdějšímu datu přijato rozhodnutí, které s konečnou platností stanoví výdaje, jež mají být vyloučeny z financování z prostředků Společenství, pokud jde o snížení a veškeré další výdaje, které by mohly být uskutečněny po stanovených lhůtách.
(9) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 2040/2000 a čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 296/96 Komise již snížila nebo pozastavila některé měsíční zálohy při účtování výdajů pro rozpočtový rok 2005. Na základě výše uvedených skutečností, s cílem zabránit předčasné nebo jen dočasné úhradě dotyčných částek, je třeba, aby nebyly uznány tímto rozhodnutím s výhradou jejich pozdějšího přezkoumání podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999.
(10) Ustanovení čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1663/95 stanoví, že částky, které mají být v souladu s rozhodnutím o schválení účetní závěrky uvedeným v prvním pododstavci navráceny od členských států nebo jim vyplaceny, se stanoví odečtením záloh vyplacených v průběhu daného účetního období, tj. v roce 2005, od výdajů uznaných za financovatelné za totéž účetní období ve smyslu prvního pododstavce. Tyto částky se odečtou od záloh splatných ve druhém měsíci následujícím po měsíci, kdy bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, anebo se k nim přičtou. U výdajů na rozvoj venkova, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 27/2004, se částky, které mají být navráceny nebo vyplaceny, odečtou od pozdějších plateb Komise nebo se k nim přičtou.
(11) Podle čl. 7 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1258/1999 a čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 není tímto rozhodnutím dotčeno přijetí dalších rozhodnutí Komise, kterými jsou vyloučeny z financování z prostředků Společenství výdaje, které nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen článek 2, schvalují se účetní závěrky platebních agentur členských států týkající se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2005.
Částky, které mají být podle tohoto rozhodnutí od všech členských států navráceny nebo jim vyplaceny, jsou stanoveny v příloze I.
Částky, které mají být podle tohoto rozhodnutí v oblasti opatření pro rozvoj venkova v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku od všech členských států navráceny nebo jim vyplaceny, jsou stanoveny v příloze II.
Článek 2
Účetní závěrky platebních agentur členských států týkající se výdajů financovaných záruční sekcí EZOZF pro rozpočtový rok 2005, uvedené v příloze III, jsou odděleny od tohoto rozhodnutí a budou předmětem pozdějšího rozhodnutí o schválení účetních závěrek.
Účetní závěrky platebních agentur členských států týkající se opatření pro rozvoj venkova v České republice, Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, Litvě, Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku pro rozpočtový rok 2005, uvedené v příloze IV, jsou odděleny od tohoto rozhodnutí a budou předmětem pozdějšího rozhodnutí o schválení účetních závěrek.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. prosince 2005
o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2005) 4436)
(Pouze francouzské, anglické a italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/323/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými ustanoveními [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
Právní předpisy Společenství o harmonizaci daňových předpisů
(1) Irsko osvobodilo těžký topný olej používaný při výrobě oxidu hlinitého v regionu Shannon od domácích spotřebních daní počínaje rokem 1983.
Itálie a Francie zavedly podobná osvobození pro palivo používané v závodech nacházejících se na Sardinii a v regionu Gardanne od roku 1993, resp. 1997.
Článek 6 směrnice Rady 92/82/EHS ze dne 19. října 1992 o sbližování sazeb spotřebních daní z minerálních olejů [2]. stanovil minimální sazbu spotřební daně z těžkého topného oleje, kterou členské státy musely používat ode dne 1. ledna 1993.
Rada však povolila Irsku osvobodit od spotřební daně minerální oleje používané při výrobě oxidu hlinitého v regionu Shannon (dále jen "irské osvobození") těmito rozhodnutími:
- rozhodnutí Rady 92/510/EHS ze dne 19. října 1992, kterým se v souladu s postupem podle čl. 8 odst. 4 směrnice Rady 92/81/EHS členským státům povoluje pokračovat v uplatňování stávajících snížených sazeb spotřební daně nebo v osvobozování od spotřební daně u některých minerálních olejů, pokud se používají ke zvláštním účelům [3];
- rozhodnutí Rady 97/425/ES ze dne 30. června 1997, kterým se členské státy postupem uvedeným ve směrnici 92/81/EHS opravňují uplatňovat nebo pokračovat v uplatňování stávající snížené sazby spotřební daně nebo osvobození od spotřební daně pro některé minerální oleje používané pro zvláštní účely [4];
- rozhodnutí Rady 1999/880/ES ze dne 17. prosince 1999, kterým se členské státy postupem uvedeným v směrnici 92/81/EHS opravňují uplatňovat nebo pokračovat v uplatňování stávající snížené sazby spotřební daně nebo osvobození od spotřební daně pro některé minerální oleje používané pro zvláštní účely [5];
- rozhodnutí Rady 2001/224/ES ze dne 12. března 2001 o snížených sazbách spotřební daně a o osvobození od spotřební daně pro některé minerální oleje používané pro zvláštní účely [6].
(2) Rozhodnutí 97/425/ES, 1999/880/ES a 2001/224/ES, jakož i rozhodnutí Rady 93/697/ES ze dne 13. prosince 1993, kterým se členské státy postupem uvedeným v čl. 8 odst. 4 směrnice 92/81/EHS opravňují uplatňovat nebo pokračovat v uplatňování stávající snížené sazby spotřební daně nebo osvobození od spotřební daně pro některé minerální oleje používané pro zvláštní účely [7], rozhodnutí Rady 96/273/ES ze dne 22. dubna 1996, kterým se některé členské státy postupem uvedeným v čl. 8 odst. 4 směrnice 92/81/EHS opravňují uplatňovat nebo pokračovat v uplatňování stávající snížené sazby spotřební daně nebo osvobození od spotřební daně pro některé minerální oleje používané pro zvláštní účely [8] a rozhodnutí Rady 1999/255/ES ze dne 30. března 1999, kterým se některé členské státy v souladu se směrnicí 92/81/EHS opravňují uplatňovat nebo pokračovat v uplatňování stávající snížené sazby spotřební daně nebo osvobození od spotřební daně pro některé minerální oleje používané pro zvláštní účely a kterým se mění rozhodnutí 97/425/ES [9], povolila stejná osvobození pro minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého na Sardinii (Itálie) (dále jen "italské osvobození").
(3) Rozhodnutí 97/425/ES, 1999/255/ES, 1999/880/ES a 2001/224/ES povolila rovněž osvobození minerálního oleje používaného jako palivo při výrobě oxidu hlinitého v regionu Gardanne ve Francii (dále jen "francouzské osvobození").
(4) V pátém bodu odůvodnění v preambuli rozhodnutí 2001/224/ES se uvádí, že "toto rozhodnutí nepředjímá výsledek případných řízení o narušení fungování jednotného trhu, která mohou proběhnout na základě článků 87 a 88 Smlouvy.
Nezprošťuje rovněž členské státy povinnosti oznamovat Komisi záměry poskytnout státní podporu podle článku 88 Smlouvy".
Rozhodnutí 1999/880/ES povoluje osvobození do 31. prosince 2000.
Rozhodnutí 2001/224/ES povoluje osvobození do 31. prosince 2006.
(5) Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [10], zrušila směrnici 92/82/EHS ode dne 31. prosince 2003. Čl.
4 písm. b) směrnice 2003/96/ES uvádí, že tato směrnice se nevztahuje na řadu způsobu použití energie, zejména dvojí použití energetických produktů. Ve druhé odrážce čl.
2 odst. 4 písm. b) se uvádí, že za dvojí použití se považuje použití energetických produktů pro chemickou redukci a v elektrolytických a metalurgických procesech.
Tudíž počínaje dnem 31. prosince 2003, kdy se zmíněná směrnice stala použitelnou, neexistovala žádná minimální sazba spotřební daně pro těžký topný olej používaný při výrobě oxidu hlinitého.
Výměna dopisů mezi Komisí a dotčenými členskými státy
(6) Již v roce 1970, kdy se v Irsku ještě oxid hlinitý nevyráběl, projednával irský Úřad pro rozvoj průmyslu se společností Aughinish Alumina Ltd (dále jen "Aughinish") možnost vrácení daní zaplacených u surovin používaných k výrobě vyváženého zboží v souladu s právními předpisy platnými v té době.
Bylo dojednáno, že takovéto osvobození by bylo použitelné v případě, že by společnost Aughinish zřídila závod v Irsku.
K významné změně právních předpisů došlo od roku 1975.
Společnost Aughinish začala investovat v roce 1978 a provoz byl zahájen v roce 1982.
Irské osvobození nabylo účinku v roce 1983.
(7) Dopisem ze dne 28. ledna 1983 Irsko Komisi informovalo o závazku daném společnosti Aughinish a o jeho plánovaném provedení.
Komise odpověděla dopisem ze dne 22. března 1983 a vysvětlila, že "pokud podpora má být teprve provedena, Komise by mohla považovat dopis ze dne 28.1.1983 za oznámení ve smyslu čl. 93 odst.
3] Smlouvy". Dopisem ze dne 6. května 1983 Irsko potvrdilo, že tomu tak je.
V návaznosti na tuto výměnu dopisů nebylo přijato žádné rozhodnutí.
(8) Dopisy ze dne 29. května 1998 (D/52247) a 2. června 1998 (D/52261) si Komise vyžádala informace od Itálie, resp. Francie, aby ověřila, zda italské a francouzské osvobození patří do oblasti působnosti článků 92 a 93 (nyní články 87 a 88) Smlouvy.
Komise připomenula Itálii svou žádost dopisem ze dne 16. června 1998 (D/52504).
Itálie odpověděla dopisem ze dne 20. července 1998 (zaevidován dne 23. července 1998 pod číslem A/35747).
Po žádosti o prodloužení lhůty pro odpověď v dopise ze dne 10. července 1998 (zaevidován dne 13. července 1998 pod číslem A/35402), jíž bylo vyhověno dopisem ze dne 24. července 1998 (D/53163), Francie odpověděla dopisem ze dne 7. srpna 1998 (zaevidován dne 11. srpna 1998 pod číslem A/36167).
(9) Irsko oznamovalo předpokládané výše podpory udělené v rámci osvobození od daně za období od roku 1995 v rámci svých výročních zpráv pro Komisi o všech uděleních státní podpory a tyto částky jsou zahrnuty do příslušných ročních zjišťování státní podpory.
Irské osvobození bylo zmíněno i v oznámeních Evropské unie pro Světovou obchodní organizaci podle článku XVI:1 Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 a podle článku 25 Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních pro roky 1997, 1998, 1999, 2000, 2001/2002 a 2003/2004 [11].
(10) Dopisy ze dne 17. července 2000 (D/53854, D/53855 a D/53856) Komise požádala Francii, Irsko a Itálii, aby osvobození oznámily.
Francie odpověděla dopisem ze dne 4. září 2000 (zaevidován dne 5. září 2000 pod číslem A/37220).
Komise připomněla Irsku a Itálii svou žádost a požádala tyto členské státy, jakož i Francii, o další informace dopisy ze dne 27. září 2000 (D/54915, D/54911 a D/54914).
Irsko odpovědělo dopisem ze dne 18. října 2000 (zaevidován dne 20. října 2000 pod číslem A/38674).
Komise připomněla Itálii a Francii svou žádost dopisy ze dne 20. listopadu 2000 (D/55707 a D/55708).
Itálie odpověděla dopisem ze dne 7. prosince 2000 (zaevidován dne 13. prosince 2000 pod číslem A/40512).
Francie odpověděla dopisem ze dne 8. prosince 2000 (zaevidován dne 11. prosince 2000 pod číslem A/40419).
Tyto případy byly zaevidovány pod čísly NN22/2001 IR, NN 26/2001 IT, resp. NN23/2001 FR.
Řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy
(11) Rozhodnutími K(2001) 3296, K(2001) 3300 a K(2001) 3295 ze dne 30. října 2001 Komise zahájila s ohledem na tato osvobození řízení stanovené v čl. 88 odst.
2 Smlouvy. Tato rozhodnutí byla zaslána Irsku, Itálii a Francii dopisy ze dne 5. listopadu 2001 (D/291995, D/291999 a D/292000).
Rozhodnutí byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství dne 2. února 2002 [12].
Komise obdržela od třetích stran tyto připomínky:
a) od společnosti Aughinish: dopis ze dne 26. února 2002 (zaevidován dne 1. března 2002 pod číslem A/31598), který se odvolával na předchozí dopis ze dne 24. ledna 2002, a dopisy ze dne 1. března 2002 (zaevidované téhož dne pod číslem A/31617, A/31618 a A/31625);
b) od společnosti Eurallumina SpA (dále jen "Eurallumina"), italského příjemce: dopisy ze dne 28. února 2002 (zaevidován dne 28. února 2002 a 4. března 2002 pod číslem A/31559, A/31656, resp. A/31772);
c) od společnosti Alcan Inc. (dále jen "Alcan"), francouzského příjemce: dopis ze dne 1. března 2002 (zaevidován dne 4. března 2002 pod číslem A/31657);
d) od Evropské hliníkové asociace (European Aluminium Association (EAA)): dopis ze dne 26. února 2002 (zaevidován dne 1. března 2002 pod číslem A/31598), který se odvolává na dřívější dopis ze dne 24. ledna 2002.
(12) Všechny třetí strany s výjimkou společnosti Alcan zaslaly své připomínky v rámci všech tří řízení.
Připomínky byly předány Irsku, Itálii a Francii dopisy ze dne 26. března 2002 (D/51349) a 9. dubna 2002 (D/51555 a D/51559).
(13) Poté, co Irsko požádalo o prodloužení lhůty pro odpověď faxem ze dne 1. prosince 2001 (zaevidován dne 3. prosince 2001 pod číslem A/39535), které bylo povoleno dopisem ze dne 7. prosince 2001 (D/55104), zaslalo své připomínky k rozhodnutí Komise v dopise ze dne 8. ledna 2002 (zaevidován dne 11. ledna 2002 pod číslem SG(2002)A/490).
Komise si vyžádala další informace dopisem ze dne 18. února 2002 (D/50686).
Poté, co Irsko požádalo o prodloužení lhůty pro odpověď faxem ze dne 19. března 2002, odpovědělo dopisem ze dne 26. dubna 2002 (zaevidován dne 29. dubna 2002 pod číslem A/33141).
(14) Poté, co Francie požádala o prodloužení lhůty pro odpověď dopisem ze dne 21. listopadu 2001 (zaevidován dne 23. listopadu 2001 pod číslem A/39207), které bylo povoleno dopisem ze dne 29. listopadu 2001 (D/54945), zaslala své připomínky k rozhodnutí Komise v dopise ze dne 12. února 2002 (zaevidován dne 13. února 2002 pod číslem A/31100).
(15) Itálie zaslala své připomínky k rozhodnutí Komise v dopise ze dne 6. února 2002 (zaevidován dne 12. února 2002 pod číslem A/31091).
2. PODROBNÝ POPIS DOTYČNÝCH OPATŘENÍ
(16) Oxid hlinitý je bílý prášek, který se používá hlavně v hutích k výrobě hliníku.
Vyrábí se z bauxitové rudy rafinací, jejíž poslední krok spočívá v kalcinaci.
Více než 90 % kalcinovaného oxidu hlinitého se používá při vytavování hliníku.
Zbytek se dále zpracovává a používá se v chemických aplikacích.
V několika rozhodnutích o fúzích [13]. Komise zjistila, že existují dva samostatné výrobkové trhy: oxid hlinitý pro metalurgické aplikace (SGA – smelter-grade alumina) a chemický oxid hlinitý (CGA – chemical-grade alumina).
CGA představuje produkt s mnohem vyšší přidanou hodnotou než SGA.
Zatímco zeměpisný trh s SGA je celosvětový, u CGA jej představuje jen Evropa.
(17) Opatření, jichž se toto rozhodnutí týká, spočívají v plném osvobození těžkého topného oleje používaného v průmyslu od spotřební daně.
Vnitrostátní právní předpisy umožňují osvobodit topný olej používaný při výrobě oxidu hlinitého na celém území dotčených členských států.
Avšak přinejmenším do okamžiku, kdy se stala použitelnou směrnice 2003/96/ES, musely Irsko, Francie a Itálie zajistit, aby výhoda byla udělena pouze v regionech vymezených v rozhodnutích Rady uvedených v bodech odůvodnění (1), (2) a (3).
Rozhodnutí 2001/224/ES povolilo osvobození do konce roku 2006.
Dotčené členské státy neuvedly, zda chtějí osvobození po roce 2006 prodloužit.
Jelikož směrnice 2003/96/ES se nevztahuje na těžký topný olej používaný při výrobě oxidu hlinitého, toto prodloužení by nevyžadovalo schválení Rady.
V roce 1999 činily sazby spotřební daně normálně používané v Irsku, Francii a Itálii 13,45 eur, 16,78 eur a 46,48 eur za tunu těžkého topného oleje, ale posledně uvedené dvě sazby se od té doby zvýšily.
(18) V každém dotčeném členském státě se nachází pouze jeden výrobce oxidu hlinitého.
(19) Poživatelem irského osvobození od daně je společnost Aughinish.
Nachází se v regionu Shannon a nyní patří do skupiny Glencore, což je diverzifikovaná skupina celosvětově činná v dobývání, hutnictví, rafinaci, zpracování nerostů a kovů, energetických produktů a zemědělských výrobků a obchodu s nimi.
Obrat skupiny Glencore ve fiskálním roce 2003 činil 54700 milionů USD [14].
(20) Poživatelem italského osvobození od daně je společnost Eurallumina, která se nachází na Sardinii.
Od konce roku 1997 je společnost Eurallumina družstevním společným podnikem společnosti Comalco Ltd (56,2 %) a skupiny Glencore (43,8 %).
Společnost Comalco prodává ročně více než 820000 tun primárních hliníkových výrobků a její obrat v roce 2002 dosáhl 256 milionů USD.
Jedna z jejích čtyř hliníkových hutí se nachází ve Společenství, a to na ostrově Anglesey ve Spojeném království.
Comalco zcela vlastní dceřiná společnost skupiny Rio Tinto, která je celosvětově činná v hledání, dobývání a zpracování nerostných zdrojů [15].
Závod na Sardinii vyrábí oxid hlinitý na účet podílníků ve společném podniku, kteří odebírají produkci úměrně svým podílům v konsorciu.
Část vyrobeného oxidu hlinitého (přibližně 25 %) se používá v nedalekém závodě na výrobu primárního hliníku společnosti Alcoa, pro nějž je Eurallumina výhradním dodavatelem.
(21) Poživatelem francouzského osvobození od daně je společnost Alcan, která v roce 2003 převzala Pechiney, včetně rafinérie oxidu hlinitého v regionu Gardanne.
Společnost Alcan je druhým největším světovým výrobcem primárního hliníku s obratem 25700 milionů USD v roce 2003 [16].
(22) Pro rok 1999 byly poskytnuty tyto číselné údaje:
_BAR_ Aughinish _BAR_ Eurallumina _BAR_ Pechiney _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 450 _BAR_ 450 _BAR_ 500 _BAR_
Výroba SGA v tunách _BAR_ 1396000 _BAR_ 897761 _BAR_ 280000 _BAR_
Výroba CGA v tunách _BAR_ 54000 _BAR_ 75239 _BAR_ 280000 _BAR_
Prodej oxidu hlinitého v milionech eur _BAR_ 245 _BAR_ 135 _BAR_ 128 _BAR_
Spotřební daň z těžkého topného oleje na tunu v eurech [17] (DPH, která se připočítává) _BAR_ 13,46 (12,5 %) _BAR_ 46,48 (10 %) _BAR_ 16,78 [18] (19,6 %) _BAR_
Spotřeba těžkého topného oleje v tunách _BAR_ 336000 _BAR_ 262114 _BAR_ 32047 _BAR_
Výše podpory v milionech eur _BAR_ 4,5 _BAR_ 16,4 _BAR_ 0,6 _BAR_
(23) Všechny tři společnosti se nacházejí v oblastech, v nichž jsou investice způsobilé pro regionální podporu: v regionech Gardanne a Shannon jsou investice způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, zatímco na Sardinii jsou investice způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy. Do 31. prosince 1999 byly investice v regionu Shannon způsobilé pro podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY
(24) Ve svých rozhodnutích o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy Komise vyjádřila pochybnosti, pokud jde o slučitelnost podpory podle pokynů Společenství k vnitrostátní regionální podpoře [19], a zejména ve světle pravidel pro podporu na provoz obsažených v těchto pokynech.
(25) Komise vyjádřila pochybnosti rovněž s ohledem na slučitelnost podpory podle pokynů Společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 1994 [20] a z roku 2001 [21].
4. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
Aughinish
(26) Aughinish tvrdí, že když Rada přijala rozhodnutí 2001/224/ES, vzala aspekty státní podpory plně v potaz a byla přesvědčena, že osvobození nezpůsobí narušení hospodářské soutěže nebo neovlivní fungování vnitřního trhu.
(27) Pokračující uplatňování osvobození do 31. prosince 2006 je opodstatněné a pro přežití společnosti rozhodující.
(28) Komise nedodržela základní požadavky stanovené v nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [22].
(29) Závod na výrobu oxidu hlinitého společnosti Aughinish se nachází v málo rozvinuté venkovské oblasti.
Závod se významně podílí na produkci regionu, zaměstnanosti a daňových výnosech.
Více než polovina nákladu přepravovaného přes ústí řeky Shannon přímo souvisí se společností Aughinish.
Společnost platí přibližně 20 % veškerých majetkových daní, které vybere Rada hrabství Limerick.
Každý rok závod v Irsku vynaloží na zboží a služby 70 milionů eur, z toho 70 % v daném regionu.
Uzavření závodu by znamenalo pro místní hospodářství pohromu.
(30) Původně se osvobození s ohledem na hospodářskou soutěž pokládalo za rozhodující prvek vzhledem k neexistenci přírodních zdrojů energie nebo alternativ těžkého topného oleje, jako např. zemního plynu, v regionu.
V současnosti společnost Aughinish buduje vlastní závod na kombinovanou výrobu elektrické energie a tepla, který bude využívat zemní plyn.
Především kvůli zpoždění při budování potřebné infrastruktury pro dopravu plynu a elektřiny nemá společnost Aughinish až do roku 2006 k dispozici žádné alternativní zdroje energie k těžkému topnému oleji.
Bez osvobození by byl závod neekonomický a společnost by byla nucena jej uzavřít.
Bez původních záruk Irska by se investice v Irsku (a ani ve Společenství) neuskutečnila.
(31) Osvobození bylo oznámeno jako státní podpora v roce 1983 a stalo se existující podporou ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999.
(32) Rada na návrh Komise přijala jednomyslně rozhodnutí 2001/224/ES, které povolilo osvobození až do prosince 2006.
(33) Komise musí respektovat oprávněná očekávání příjemců.
(34) Při navrhování a přijímání rozhodnutí 2001/224/ES již Komise a Rada provedly posouzení se závěrem, že opatření jsou z hlediska hospodářské soutěže přijatelná.
To je zřejmé z bodů odůvodnění v preambuli rozhodnutí a znění článku 8 směrnice 92/81/EHS, na níž je rozhodnutí založeno.
(35) K narušení hospodářské soutěže nedochází.
I s osvobozením má Aughinish soutěžní nevýhodu oproti svým protějškům v Evropě a ve zbytku světa.
Jelikož vyrábí oxid hlinitý určený pro metalurgické aplikace, nedochází k žádnému narušení hospodářské soutěže, pokud jde o závody v Evropě vyrábějící chemický oxid hlinitý.
Německý závod používá zemní plyn, který využívá rovněž osvobození od spotřební daně, jež platí pro ostatní průmyslové spotřebitele plynu v Německu.
Co je podstatnější, společnost Aughinish se nikdy nepovažovala za přímého konkurenta ostatních výrobců oxidu hlinitého ve Společenství.
Výrobci ve Společenství soutěží spíše s výrobci jinde ve světě, zejména v Austrálii.
Evropa nemá levný plyn, který má k dispozici Austrálie a jiné země.
Olej je ve Společenství dražší kvůli požadavku spalovat olej s nízkým obsahem síry, tj. méně než 3 %.
Od 1. ledna 2003 je povinný olej s jednoprocentním obsahem síry, což ceny topného oleje a náklady výrobců dále zvýšilo.
(36) Společnost Aughinish poukazuje rovněž na nesoulad, pokud jde o to, že Komise schválila prodloužení řady snížení daně, která by jinak byla splatná v rámci německé ekologické daně [23].
Eurallumina
(37) Společnost Eurallumina se rovněž dovolává oprávněných očekávání a vysvětluje, že na základě rozhodnutí 2001/224/ES přijala řadu závazků a investovala do svého závodu na výrobu oxidu hlinitého.
Byly zadány objednávky a vznikly výdaje v souvislosti s instalací nového zásobníku pro oxid hlinitý a nové kaustifikační jednotky k rozšíření nádrže pro skladování zbytků z procesu, zdokonalením jednotky pro digesci bauxitu a rovněž jinými menšími stavebními pracemi.
S místním společenstvím byly dohodnuty různé závazky.
(38) Bez osvobození by závod nebyl ekonomický a bylo by nutné jej zavřít.
Uzavřením by se nezměnil nebo nezlepšil obchod mezi členskými státy, jelikož všechny ostatní závody ve Společenství pracují naplno.
(39) Když Rada přijala rozhodnutí 2001/224/ES, řádně přihlédla k hospodářským a soutěžním hlediskům.
Od doby přijetí rozhodnutí se okolnosti nezměnily.
Lex specialis na základě článku 93 Smlouvy převládá nad postupem lex generalis na základě článků 87 a 88 Smlouvy.
(40) Pokud by opatření bylo znovu přezkoumáno, bylo by shledáno slučitelným se zájmem Společenství a pravidly pro státní podporu.
Nedochází k narušení hospodářské soutěže, ani není dotčeno fungování společného trhu.
Francouzský a irský závod využívají stejného osvobození, německý závod používá zemní plyn, který je rovněž osvobozen od spotřebních daní, a závody ve Španělsku a Řecku závodu na Sardinii významným způsobem nekonkurují, jelikož větší část jejich produkce se používá v nedaleké hliníkové huti a zbývající část představuje většinou chemický oxid hlinitý, což je samostatný trh.
Řecký závod používá bauxit těžený na místě, a proto nemusí hradit náklady na dopravu surovin.
Španělský závod byl nedávno prodán společnosti Alcoa a lze důvodně předpokládat, že v kupní ceně byly zohledněny platné spotřební daně.
Závod ve Spojeném království vyrábí pouze chemický oxid hlinitý.
(41) Italská spotřební daň je příliš vysoká, mnohem vyšší než harmonizovaná sazba a spotřební daně uplatňované jinde ve Společenství.
(42) Osvobození pouze částečně odstraňuje nevýhody, které má závod na Sardinii, když čelí světovému trhu.
(43) Závod se nachází v znevýhodněném regionu, v němž lze povolit provozní podporu na základě bodu 4.16 pokynů k vnitrostátní regionální podpoře.
Vzhledem k umístění nemá společnost Eurallumina přístup k metanu (který je hlavní složkou zemního plynu), a proto je nucena spoléhat se na těžký topný olej.
Společnost nemá možnost kombinované výroby elektrické energie a tepla, což by snížilo náklady o přibližně 10 milionů eur ročně.
Italské právní předpisy o ochraně životního prostředí mimoto ukládají dodatečné náklady ve výši přibližně 8 milionů eur ročně.
(44) Závod byl založen z podnětu italských orgánů za účasti Společenství.
Zpočátku využíval schválené úvěry a podporu, ale provoz se poté rozvíjel bez významné státní podpory ze strany vnitrostátních orgánů nebo Společenství.
(45) Nedávno byly vynaloženy značné investice na zajištění shody s nejpřísnějšími normami a regionálními standardy ochrany životního prostředí.
(46) Jelikož nedaleký závod společnosti Alcoa používá oxid hlinitý pouze od společnosti Eurallumina, vedlo by uzavření závodu na výrobu oxidu hlinitého rovněž k uzavření závodu na výrobu hliníku, což by společně znamenalo ztrátu 1900 pracovních příležitostí.
Alcan
(47) Společnost Alcan poukazuje na celosvětovou situaci, pokud jde o hospodářskou soutěž, a připomíná, že důvod osvobození v zásadě spočívá v energetické náročnosti odvětví.
(48) Investice jsou dlouhodobého charakteru a jsou velmi kapitálově náročné a riskantní.
Proto je nezbytné mít stabilní fiskální a právní rámec.
(49) Společnost Alcan se na několik let zavázala k významnému investičnímu programu.
Trvalé úsilí, které bylo vynakládáno na modernizaci technického zařízení a přípravu na budoucnost, umožnilo zachovat 500 přímých pracovních příležitostí v hospodářsky citlivém regionu.
Rozhodnutí 2001/224/ES podporuje úsilí závodu o udržení jeho konkurenčního postavení.
Zrušení osvobození by oslabilo činnost vzhledem k celosvětové konkurenci, která je již nyní silně přítomna.
Evropské hliníkové sdružení
(50) EAA je důrazně proti jakýmkoli krokům, jež by nepříznivě ovlivnily trh Společenství s hliníkem.
Závody na výrobu oxidu hlinitého ve Společenství pracují naplno.
Ačkoli patří k energeticky nejúčinnějším na světě, náklady na výrobu jsou vyšší než v ostatních závodech na výrobu oxidu hlinitého na Západě.
Osvobození pouze částečně nahrazuje nevýhody evropských závodů ve srovnání s jejich světovými konkurenty, pokud jde o suroviny, dopravu, energii a normy ochrany životního prostředí.
Evropští výrobci oxidu hlinitého v současné době neuspokojují vnitřní poptávku v Evropě a zrušení osvobození by vedlo k vyšším dovozům z ostatních částí světa.
Evropští výrobci hliníku by neměli žádnou jinou možnost, než nakupovat oxid hlinitý z mimoevropských zdrojů, což by vedlo k nižší bezpečnosti dodávek pro primární odvětví.
5. PŘIPOMÍNKY FRANCIE, IRSKA A ITÁLIE
Francie
(51) Francie tvrdí, že rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy je zbytečné a postrádá právní základ. Povaha a právní význam rozhodnutí Rady nemůže záviset na tom, zda jsou založena na třetím pododstavci čl. 88 odst. 2 Smlouvy nebo na směrnici 92/81/EHS. Francie se v každém případě domnívá, že osvobození nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(52) Francie považuje za důležité, že nebyla podána žádná stížnost týkající se narušení hospodářské soutěže, ačkoli osvobození bylo uděleno na čtyři roky.
Irsko
(53) Irsko připomíná historii udělení osvobození a trvá na tom, že je nutné jej považovat za existující pomoc.
Rozhodnutí Rady patřičně přihlédla k soutěžním hlediskům, a stejně tak návrhy Komise na tato rozhodnutí.
Mimoto až do roku 1999 byl region Shannon součástí oblasti Cíle 1.
Příjemci by měli mít možnost spolehnout se na oprávněná očekávání.
(54) Irská vláda požádala o odchylku od minimální sazby spotřební daně v roce 1992 z důvodu, že se závod nachází v poměrně málo rozvinuté oblasti a že vzhledem k tomu, že používá jako zdroj energie těžký topný olej, nemůže soutěžit s odvětvími v ostatních zemích s nižšími daňovými sazbami u paliva, která popřípadě využívají rovněž zemní plyn nebo jiné zdroje energie, jež podléhají nižším daním či nejsou zdaňovány vůbec.
(55) Irsko potvrdilo, že nová infrastruktura pro dodávky zemního plynu, která bude zásobovat region Shannon, bude dokončena do října 2002 a že kvůli změně zdroje energie plánuje společnost Aughinish investice do závodu pro kombinovanou výrobu elektrické energie a tepla využívajícího nové dodávky zemního plynu.
Itálie
(56) Itálie vysvětluje, že společnost Eurallumina platí každoročně 300 milionů LIT (150000 eur) za používání doku/přístaviště a útesů, kde se nachází.
Platí rovněž přibližně 500 milionů LIT (250000 eur) ročně v podobě daně za odpad (600 LIT za tunu červeného kalu).
Od roku 1974 navíc zakázaly regionální orgány ukládat zbytky do Středozemního moře, což je postup, který je dosud ve Francii a Řecku povolen.
Tento zákaz znamenal pro společnost Eurallumina vysoké náklady čítající 6000 milionů LIT (3 miliony eur).
Vzhledem k přísným mezním hodnotám emisí (25 % pod vnitrostátní mezní hodnotou pro SOx) musela společnost investovat do nové odsiřovací technologie v ceně 44000 milionů LIT (22 milionů eur), což každý rok znamenalo dodatečné provozní náklady ve výši 6000 milionů LIT (3 miliony eur), včetně amortizace.
Přes tyto investice bude muset společnost stále ještě platit každý rok emisní daně ve výši 1100 milionů LIT (0,55 milionů eur).
6. POSOUZENÍ
(57) Jelikož po rozhodnutích Komise zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy změnila směrnice 2003/96/ES podstatně rámec Společenství použitelný na zdanění energie, je nynější konečné rozhodnutí omezeno na období před 1. lednem 2004, kdy se směrnice 2003/96/ES stala použitelnou.
6.1. Existence státní podpory do 31. prosince 2003
(58) Čl. 87 odst. 1 Smlouvy stanoví, že "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem".
(59) Je zřejmé, že osvobození je financováno ze státních prostředků, jelikož stát se vzdává určité částky peněz, kterou by jinak vybral.
(60) Osvobození od spotřební daně snižuje náklady jednoho důležitého vstupu, a tudíž poskytuje výhodu příjemcům, kteří se tak nacházejí v příznivějším finančním postavení než jiné podniky používající minerální oleje v jiných odvětvích či regionech.
(61) Ve svých připomínkách příjemci a Francie vyjádřili názor, že osvobození neznamenalo žádné narušení hospodářské soutěže, ani neovlivnilo fungování vnitřního trhu, zejména proto, že Společenství je čistým dovozcem oxidu hlinitého, výrobci ve Společenství museli soutěžit na celosvětové úrovni a byli znevýhodněni vysokými cenami energií a ukončení osvobození by nezlepšilo situaci na trhu s oxidem hlinitým na úrovni Společenství a snížilo by bezpečnost dodávek primárních zdrojů pro výrobu hliníku. Tvrdili, že to, že hospodářská soutěž není narušena, potvrzuje skutečnost, že k rozhodnutím Komise o zahájení řízení podle čl.
2 Smlouvy nevznesli ostatní soutěžitelé žádné připomínky. To vše však nezlehčuje hodnocení v bodu odůvodnění 60.
Naopak, potvrzuje to, že snížení spotřební daně bylo výslovně určeno k posílení konkurenceschopnosti příjemců vůči jejich soutěžitelům, a to snížením nákladů.
Komise poznamenává, že oxid hlinitý se vyrábí rovněž v Řecku, ve Španělsku, v Německu a v Maďarsku (ačkoli Maďarsko bylo členským státem teprve od 1. května 2004).
(62) S oxidem hlinitým, a to SGA i CGA, se obchoduje mezi členskými státy, stejně jako s hliníkem, jehož trh je s trhem oxidu hlinitého úzce svázán.
Proto lze předpokládat, že podpora ovlivnila obchod uvnitř Společenství a narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž, i když se významná část produkce oxidu hlinitého spotřebovává v nedalekých závodech na výrobu hliníku.
(63) Opatření, která nezvýhodňují některé podniky, nespadají do definice státní podpory v čl. 87 odst.
1, ale je nutno je v případě, že nejsou selektivní, považovat za obecná opatření. Podle judikatury Soudního dvora Evropských společenství musí být obecná opatření účinně dostupná pro všechny podniky na základě rovného přístupu a jejich oblast působnosti nesmí být fakticky omezena např. pravomocí volného rozhodování státu, aby je udělil, nebo prostřednictvím jiných činitelů, které omezují jejich praktický účinek.
Komise vysvětlila pojem obecných opatření v pracovním dokumentu zaměstnanců Komise, který byl projednán na zasedání pracovní skupiny Rady dne 14. listopadu 2002.
Pracovní dokument pokračuje vysvětlením, za jakých podmínek může být podpora v podobě daňových opatření považována za slučitelnou se společným trhem.
Zápis ze zasedání Rady dne 27. října 2003, kdy byla přijata směrnice 2003/96/ES, výslovně odkazuje na vysvětlení poskytnuté během zasedání pracovní skupiny Rady dne 14. listopadu 2002.
V daném případě se však osvobození vztahuje pouze na společnosti, které vyrábějí oxid hlinitý, a v každém členském státě je pouze jedna společnost, která dotyčné osvobození využívá: Aughinish v regionu Shannon, Eurallumina na Sardinii a Alcan v regionu Gardanne.
Dokud byla rozhodnutí Rady závazná, bylo osvobození selektivní z regionálního hlediska, jelikož tato rozhodnutí povolovala pouze osvobození v některých regionech a potenciální investoři, kteří se zajímali o investování do výroby oxidu hlinitého v jiných regionech, si nemohli být jisti, že se jim dostane stejného zacházení.
Výběr regionů nijak nesouvisí s vnitřní logikou dotyčných vnitrostátních daňových systémů.
(64) Než se stala použitelnou směrnice 2003/96/ES, vyžadovalo právo Společenství v zásadě od členských států, aby ukládaly spotřební daně na minerální oleje, takže zvláštní osvobození omezená na danou produkci a dané regiony nelze považovat za opodstatněná povahou a strukturou systému.
Argumenty, jimiž Irsko, Francie a Itálie hájí osvobození pouze pro výrobu oxidu hlinitého, vyplývají ze situace na trzích a z okolností výroby oxidu hlinitého v dotyčných regionech.
Tyto argumenty neplynou z povahy a logiky příslušných domácích daňových systémů vzhledem k tomu, že tyto musely splňovat požadavky stanovené právem Společenství.
Proto opatření udělená dříve, než se stala použitelnou směrnice 2003/96/ES, nelze považovat za odůvodněná povahou a strukturou systému a představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
6.2. Nová podpora, neexistující podpora
(65) Podpora, kterou poskytla Francie a Itálie, nepředstavuje existující podporu ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č.
659/1999 a podpora, kterou poskytlo Irsko, představuje existující podporu pouze v omezeném rozsahu. Za prvé, podpory neexistovaly před vstupem Smlouvy v dotčených členských státech v platnost.
To je naprosto zřejmé v případě Francie a Itálie.
Co se týče Irska, podpora nebyla poskytnuta před přistoupením.
V roce 1970 napsal Úřad pro rozvoj průmyslu (Industrial Development Authority (IDA)) společnosti Alcan, že irské právní předpisy platné v té době umožňují "(a) dovoz … materiálů pro výrobu bez daně a (b) osvobození od domácí daně u surovin pro zpracování a vývoz".
V dopise se dále vysvětlovalo, že "ačkoli se nemohu formálně zavázat, že nedojde ke změně právních předpisů, jsem přesvědčen, že vzhledem k zásadnímu významu vývozu pro irské hospodářství neexistuje v předvídatelné budoucnosti možnost změny právních předpisů na újmu projektu společnosti Alcan "(podtržení bylo přidáno).
IDA pokračuje zdůrazněním pověsti irské vlády v tomto ohledu.
Takovéto znění by se nemělo zaměňovat se závaznými přísliby.
Další záruky byly poskytnuty v dopise ze dne 14. ledna 1974, tj. po přistoupení Irska.
Avšak fiskální výhody platné v roce 1970 se po přistoupení značně změnily či dokonce byly zrušeny a do roku 1980 bylo nutno platit nejméně 1,53 IEP za hektolitr těžkého topného oleje používaného k jiným účelům než ke spalování v motoru motorového vozidla.
Současné osvobození od spotřební daně splatné z topného oleje používaného při výrobě oxidu hlinitého, které se svou povahou, formou a rozsahem značně liší od právních předpisů platných v roce 1970, bylo zavedeno nařízením ze dne 12. května 1983 a vztahuje se na olej dovezený nebo dodaný z rafinérie nebo celního skladu ke dni 13. května 1983 nebo po tomto datu.
Proto bylo zavedeno mnohem později poté, co se v Irsku stala použitelnou Smlouva.
Kromě toho v dopise ze dne 6. května 1983 Irsko uznalo argumenty Komise, že podpora podléhala oznamovací povinnosti.
(66) Za druhé, Komise ani Rada nikdy nepovolily opatření podle pravidel pro státní podporu.
(67) Za třetí, podporu nelze pokládat za podporu povolenou podle čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 659/1999. Francie a Itálie opatření nikdy neoznámily. Ve svém dopise ze dne 6. května 1983 Irsko potvrdilo, že se podpora teprve má provést a že dopis Komisi lze považovat za oznámení pro účely čl. 93 odst. 3 [nyní čl. 88 odst. 3] Smlouvy. Irsko však nikdy nezaslalo Komisi předem formální oznámení o svém úmyslu provést podporu, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 659/1999. Naopak, opatření provedlo pouze týden po dopisu ze dne 6. května 1983, v němž byla Komise vyzvána, aby považovala podporu za oznámenou. Proto se Komise domnívá, že podporu je nutno považovat za protiprávní ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999. Francouzská a italská podpora byla rovněž provedena, aniž by se čekalo na schválení Komise, což porušuje čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Členské státy se ohledně takovéto podpory nemohou dovolávat pravidel stanovených v čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 659/1999. Třebaže nařízení (ES) č. 659/1999 vstoupilo v platnost teprve v roce 1999, obdobná pravidla platila podle judikatury Soudního dvora [24] již před tímto dnem.
(68) Za čtvrté, podporu lze pouze částečně považovat za existující podporu podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999.
Tento článek stanoví pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhající promlčecí lhůtě deseti let, počínaje dnem, kdy je protiprávní podpora udělena.
V případě Itálie a Francie byl běh této lhůty přerušen dopisy Komise ze dne 29. května 1998 a 2. června 1998 [25].
V případě Irska byl běh této lhůty přerušen dopisem Komise ze dne 17. července 2000.
To znamená, že irské osvobození lze považovat za existující podporu pouze v období do 17. července 1990.
(69) Konečně, v tomto případě se nepoužije čl. 1 písm. b) bod v) nařízení (ES) č. 659/1999.
(70) Proto se na francouzské a italské osvobození nevztahuje žádná ze situací uvedených v čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č.
659/1999 a tuto podporu je nutno považovat za novou podporu.
Irské osvobození se musí považovat za novou podporu pouze počínaje dnem 17. července 1990. Komise má tedy povinnost a pravomoc posoudit slučitelnost nové podpory se společným trhem podle článku 88 Smlouvy.
Rozhodnutí Rady uvedená v bodech odůvodnění (1), (2) a (3), ani směrnice 92/81/EHS a 2003/96/ES, které se týkají pouze harmonizace daní, tuto povinnost a pravomoc neomezují.
Tyto právní akty nemohou předjímat posouzení slučitelnosti na základě kritérií stanovených v čl. 87 odst.
6.3. Slučitelnost nové podpory udělené do 31. prosince 2003
6.3.1. Slučitelnost podle pravidel pro podporu na ochranu životního prostředí
(71) Komise zkoumala, zda nová podpora udělená Irskem, Francií a Itálií je způsobilá pro výjimku ze zákazu státní podpory obsaženého v čl. 87 odst.
1, zejména ve světle pravidel platných pro podporu na ochranu životního prostředí. Podpora udělená po 3. únoru 2001 musí být posuzována podle pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001 v souladu s bodem 82 písmenem a) těchto pokynů.
Podpora udělená v období mezi 10. březnem 1994 a 3. únorem 2001 musí být posuzována podle pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 1994.
Pro období před 10. březnem 1994 je důležitá praxe Komise, která byla v pokynech velkou měrou kodifikována.
(72) V bodu 3.4 pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 1994 se vysvětluje, že provozní podporu lze výjimečně povolit, pokud nahrazuje mimořádné výrobní náklady ve srovnání s tradičními náklady.
Kromě toho, "dočasné osvobození od nových environmentálních daní lze povolit, pokud je nezbytné k nahrazení ztráty konkurenceschopnosti, zejména mezinárodní.
Dalším faktorem, k němuž je nutno přihlédnout, je, co musí dotčené firmy udělat na oplátku, snížit znečišťování".
Z prvé, opatření se neomezovala na mimořádné výrobní náklady.
Za druhé, neměla dočasnou či degresivní povahu.
Kromě toho osvobození nebyla přímo podmíněna jinými opatřeními přijatými příjemci ke snížení znečištění, a zejména spotřeby energie.
Proto je vyvozen závěr, že podporu nelze na základě pokynů z roku 1994 ani praxe Komise před 10. březnem 1994 považovat za slučitelnou se společným trhem.
(73) Pokud jde o období po 3. únoru 2001, oddíl E.3.2 body 47-52 pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001 stanoví pravidla použitelná na veškerou provozní podporu ve formě snížení daní či osvobození od daně.
Původně nebyly spotřební daně z minerálních olejů navrženy jako nástroj environmentální politiky.
Avšak jednou z možných vlastností daně, aby byla považována za environmentální, by bylo, že základ podléhající dani má zřejmý nepříznivý účinek na životní prostředí [26].
Jelikož používání minerálních olejů má na životní prostředí zjevný nepříznivý účinek, lze spotřební daně z minerálních olejů považovat za environmentální daně.
(74) Ve všech třech členských státech, jimž je toto rozhodnutí určeno, existovaly před zavedením dotyčného osvobození spotřební daně z minerálních olejů, a proto je nutno je považovat za stávající daně ve smyslu bodu 51.2 pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001.
Spotřební daně však mají znatelný kladný dopad na ochranu životního prostředí ve smyslu bodu 51.2 písmena a), jelikož představují významnou pobídku pro výrobce, aby snížili spotřebu minerálních olejů.
Dotyčné spotřební daně nemusely mít od samého počátku výslovně účel související s ochranou životního prostředí a o osvobození bylo rozhodnuto před mnoha lety, zejména v případě Irska a Itálie, v každém případě však ve všech členských státech dávno předtím, než se staly použitelnými pokyny o podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001.
Proto lze v tomto případě mít za to, že o nich bylo rozhodnuto již v době, kdy byla spotřební daň přijata.
Proto v souladu s bodem 51.2 pokynů se mohou ustanovení bodu 51.1 použít pro osvobození posuzovaná v tomto rozhodnutí.
(75) Ve svých připomínkách příjemci uvedli, že oplátkou za osvobození vynaložili značné investice do ochrany životního prostředí.
Neexistuje však žádný důkaz, že příjemci uzavřeli s dotčenými členskými státy dohody, v nichž by se zavázali dosáhnout cílů v oblasti životního prostředí v období, na něž se osvobození vztahuje.
Osvobození od daně rovněž nepodléhala žádným podmínkám, které by zajistily stejný účinek jako takovéto dohody a závazky.
Dále se zdá, že investice do ochrany životního prostředí nepřekračovaly to, co bylo nutné ke splnění příslušných právních předpisů, nebo to, co bylo z obchodního hlediska proveditelné a hospodárné.
Proto podmínky pro použití bodu 51.1 písmena a) pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001 nejsou splněny a v tomto případě lze použít pouze ustanovení bodu 51.1 písmena b).
(76) Co se týče období do 31. prosince 2003, osvobození se týkají daně Společenství, a to daně, která byla harmonizována na základě směrnice 92/82/ES.
Proto je použitelný bod 51.1 písmeno b) první odrážka pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001.
Podle tohoto ustanovení lze snížení schválit, pokud částka, již příjemci skutečně zaplatí, zůstane po snížení vyšší než minimální výše daně Společenství.
U všech tří osvobození se však jednalo o úplné osvobození.
S přihlédnutím ke kladnému dopadu daně na životní prostředí uvedenému v bodu odůvodnění (73) tohoto rozhodnutí lze dotyčná opatření prohlásit za slučitelná se společným trhem pouze do té míry, v níž by příjemci museli platit vyšší sazbu než minimální výši daně Společenství stanovenou směrnicí 92/82/ES, která v daném období činila 13 eur za 1000 kg.
Proto za slučitelné se společným trhem lze považovat pouze osvobození od daně přesahující sazbu ve výši 13,01 eur, zatímco osvobození od daně do výše 13,01 eur představuje neslučitelnou podporu.
(77) Navzdory tomu, co tvrdí společnost Aughinish, toto hodnocení není v rozporu s rozhodnutím Komise v souvislosti s německou ekologickou daní [27], v němž Komise použila stejná kritéria uvedená v pokynech o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001 jako v tomto případě.
Argumenty předložené členskými státy, příjemci a EAA během formálního řízení, zejména tvrzení, že k narušení hospodářské soutěže nedochází, neberou v potaz výměny v odvětví oxidu hlinitého a hliníku a nepodkopávají tento závěr podle pokynů o podpoře na ochranu životního prostředí.
6.3.2. Slučitelnost nové podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy
3 písm. a) Smlouvy, která se týká napomáhání hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, Komise poznamenává, že pokud jde o druhou část období, v němž bylo osvobození uděleno, platí pokyny Společenství k vnitrostátní regionální podpoře z roku 1998. Bod 4.15 těchto pokynů upřesňuje, že provozní podporu lze výjimečně poskytnout v regionech, které jsou způsobilé podle výjimky v čl.
87 odst. 3 písm. a) za předpokladu, že je odůvodněná ve smyslu svého přispění k regionálnímu rozvoji a svou povahou a její úroveň proporcionálně odpovídá znevýhodněním, která mají být zmírněna.
Je na členském státě, aby prokázal případná znevýhodnění a posoudil jejich důležitost.
V souladu s bodem 4.17 pokynů musí být provozní podpora časově omezena a postupně se snižovat.
Tyto podmínky v daném případě splněny nebyly.
(79) Gardanne není způsobilým regionem ve smyslu odchylky v čl. 87 odst. 3 písm. a), a proto se na francouzské osvobození tato výjimka nevztahuje. Sardinie je způsobilým regionem ve smyslu odchylky v čl. 87 odst. 3 písm. a). Region Shannon byl způsobilým regionem v rámci odchylky v čl. 87 odst. 3 písm. a) pouze do přezkumu regionální mapy v roce 1999. Jako přechodné opatření mohla být regionální provozní podpora ve zmíněném regionu povolena výjimečně do konce roku 2001.
88 odst. 2 Smlouvy [28], Komise vyjádřila pochybnosti, co se týče toho, zda by bylo možno podpory považovat za slučitelné se společným trhem podle čl.
3 písm. a) Smlouvy. Italské a irské orgány nepředložily žádné důkazy, aby tyto pochybnosti vyvrátily.
Neprokázaly existenci zvláštních znevýhodnění, ani neposoudily jejich důležitost, aby odůvodnily udělení provozní podpory.
Vysoké ceny energií, a konkurence dovozů z třetích zemí zvlášť, nemají regionální charakter.
I v případě, že by nedostupnost zemního plynu byla považována za zvláštní regionální znevýhodnění dotčených regionů, což prokázáno nebylo, Irsko a Itálie neposoudily význam takovéhoto znevýhodnění, aby odůvodnily výši podpory.
Italské právní předpisy, které podle společnosti Eurallumina vedou k dodatečným nákladům, mohou mít částečně regionální charakter, jelikož Sardinie byla prohlášena za oblast s vysokým rizikem environmentální krize, ale obecně je nelze považovat za zvláštní znevýhodnění pro daný region.
Každopádně se zdá, že dotyčná osvobození nejsou v tomto případě časově omezená, ani se postupně nesnižují, jak se v pokynech požaduje.
Proto podporu nelze považovat za slučitelnou se společným trhem z toho důvodu, že usnadňuje rozvoj některých regionů.
(81) Pokud jde o období předtím, než se staly použitelnými pokyny Společenství k vnitrostátní regionální podpoře, platí to samé.
Je nutno zejména poznamenat, že Irsko v roce 1983 napsalo, že bude zajištěno, aby byly plně dodrženy stropy použitelné podle zásad koordinace systémů regionální podpory z roku 1978 [29].
Je zřejmé, že pravidla stanovená ve zmíněném dokumentu nemohou odůvodnit trvalé udělení podpory až do 90. let, a Irsko nepředložilo žádné kontrolní zprávy, které by prokazovaly, že podpora zůstala pod výší podpory použitelnou v té době.
Tato pravidla mimoto potvrzují záporný postoj Komise, pokud jde o slučitelnost provozní podpory se společným trhem.
Když Komise v roce 1998 přijala pokyny k vnitrostátní regionální podpoře, navrhla rovněž vhodná opatření, která by měly členské státy přijmout, aby uvedly svá opatření do souladu s novými pravidly, a požádala členské státy, aby předložily seznam všech opatření, která budou nadále použitelná.
Na těchto seznamech nebylo uvedeno žádné z opatření, jichž se toto rozhodnutí týká.
6.3.3. Slučitelnost nové podpory podle ostatních ustanovení
(82) Komise posoudila, zda se výjimky stanovené v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy vztahují na novou podporu.
(83) Jako základ úvah, zda je podpora slučitelná se společným trhem, by mohly sloužit výjimky v čl. 87 odst. 2 Smlouvy. Podpora však není sociální povahy a není poskytována individuálním spotřebitelům, není určená k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a není potřebná k vyrovnání hospodářských znevýhodnění způsobených rozdělením Německa. Proto se čl. 87 odst. 2 v tomto případě nepoužije.
87 odst. 3 písm. b) a d) Smlouvy, které se týkají projektů společného evropského zájmu nebo nápravy vážné poruchy v hospodářství některého členského státu a podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, se na tento případ zjevně nevztahují.
Irsko, Itálie a Francie se nepokusily odůvodnit podpory na základě některého z těchto důvodů.
(85) Co se týče první části výjimky v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, totiž podpor, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností, účelem podpory není např. výzkum a vývoj, investice malých a středních podniků nebo záchrana či restrukturalizace příjemců, ani žádný jiný účel, který by měl význam pro použití tohoto ustanovení a umožnil by Komisi prohlásit podporu za slučitelnou. Druhá část čl. 87 odst. 3 písm. c), a to podpora, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských oblastí, platí pro region Gardanne, neumožňuje však členským státům, aby udělily provozní podporu (viz bod 4.15 pokynů k vnitrostátní regionální podpoře).
(86) Poněvadž neexistují žádné jiné důvody, na jejichž základě by bylo možno shledat podporu slučitelnou se společným trhem, jedinou podporou, kterou lze považovat za slučitelnou, je ta část podpory, která je v souladu s pokyny o podpoře na ochranu životního prostředí, jak bylo uvedeno v bodu odůvodnění (76).
6.4. Předběžné posouzení opatření v období od 1.1.2004
(87) Od 1. ledna 2004, kdy se stala použitelnou směrnice 2003/96/ES, nepatří do její oblasti působnosti dvojí použití energetických výrobků, použití energetických výrobků pro jiné účely než jako pohonné hmoty nebo paliva a mineralogické procesy a bylo ponecháno na volném uvážení členských států, zda takovéto použití zdaní.
Osvobození takovéhoto použití energetických produktů může představovat obecné opatření, které nezahrnuje státní podporu, pokud spadá do povahy a logiky domácího daňového systému.
Bod odůvodnění 22 v preambuli směrnice 2003/96/ES uvádí, že "energetické produkty by měly v zásadě podléhat právnímu rámci Společenství, pokud se používají jako palivo nebo pohonná hmota.
V této souvislosti vyplývá z povahy a logiky daňového systému, že je z oblasti působnosti rámcových předpisů vyloučeno dvojí použití energetických produktů, použití energetických produktů k jiným účelům než jako palivo nebo pohonná hmota, jakož i mineralogické postupy".
(88) Kromě toho, když byla směrnice 2003/96/ES přijata, Rada a Komise společně prohlásily [30], že "energetické produkty by měly v zásadě podléhat právnímu rámci Společenství, pokud se používají jako palivo nebo pohonná hmota.
Lze mít za to, že z povahy a logiky daňového systému vyplývá, že je z oblasti působnosti rámcových předpisů vyloučeno dvojí použití energetických produktů, použití energetických produktů k jiným účelům než jako palivo nebo pohonná hmota, jakož i mineralogické postupy.
Členské státy pak mohou přijmout opatření k jejich zdanění či nezdanění, nebo u každého použití uplatnit úplné či částečné zdanění.
Obdobně by se mělo zacházet s elektřinou používanou podobným způsobem.
Tyto výjimky z obecného systému nebo rozdíly v rámci systému, které jsou odůvodněné povahou a strukturou daňového systému, nepředstavují státní podporu".
(89) V pracovním dokumentu zaměstnanců Komise uvedeném v bodu odůvodnění (63) Komise nejen vysvětlila pojem obecných opatření, ale rovněž uvedla, že "návrh směrnice o zdanění energetických produktů obsahuje četné možnosti, což znemožňuje předem určit, zda způsob, jakým budou členskými státy provedeny, povede či nepovede ke státní podpoře ve smyslu článku 87". Bod odůvodnění (32) v preambuli a čl. 26 odst. 2 směrnice 2003/96/ES v souladu s tím připomíná členským státům povinnost oznamovat státní podporu stanovenou v čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(90) V tomto konkrétním případě má Komise dokonce i po vstupu směrnice 2003/96/ES v platnost pochybnosti, zda dotyčná osvobození spadají do povahy a logiky domácích systémů.
Opatření se jeví jako vysoce selektivní a vztahují se pouze na používání těžkého topného oleje při výrobě jediného produktu, a to oxidu hlinitého.
Kromě toho každé osvobození fakticky zvýhodňuje určitý podnik s ohledem na závod umístěný v určitém regionu.
V této souvislosti by se stále mohlo mít za to, že dotyčná opatření představují státní podporu.
(91) V takovémto případě má pro posouzení slučitelnosti těchto opatření se společným trhem význam rovněž nová právní situace, kterou vytvořila směrnice 2003/96/ES.
Jelikož zdanění minerálních olejů používaných k dvojímu použití, použití pro jiné účely než jako pohonné hmoty nebo paliva a mineralogické procesy nyní nepatří do oblasti působnosti harmonizovaných opatření Společenství, osvobození se nyní týká vnitrostátních daní ukládaných při absenci daně Společenství ve smyslu bodu 51.1 písm. b) druhé odrážky pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí z roku 2001.
Zmíněné ustanovení vyžaduje, aby přijímající podniky musely zaplatit významnou část vnitrostátní daně.
Důvodem je poskytnout jim pobídku ke zlepšení situace v oblasti ochrany životního prostředí.
To vyplývá ze znění bodu 51.1 písm. b) první odrážky pokynů, které umožňuje snížení daně oproti harmonizované dani, pokud příjemci zaplatí více, než je minimální výše daně Společenství, "aby toto snížení bylo pobídkou pro podniky zlepšit ochranu životního prostředí".
Totéž platí rovněž tehdy, pokud je vnitrostátní daň podstatně vyšší než srovnatelné daně v (některých) ostatních členských státech, jak tomu bylo u Itálie.
V souladu s praxí Komise je zřejmé, že obecně lze za významný podíl považovat 20 % nebo minimální výši daně Společenství, která se vztahuje na použití energetických produktů, které spadají do oblasti působnosti směrnice 2003/96/ES (15 eur za tunu), podle toho, která hodnota je nižší [31].
V této fázi se proto Komise domnívá, že za slučitelné se společným trhem by bylo možno považovat pouze osvobození překračující 20 % vnitrostátní daně nebo 15 eur za tunu, podle toho, která hodnota je nižší; osvobození do výše 20 % nebo 15 eur za tunu by pak představovalo neslučitelnou podporu.
(92) Vzhledem k tomu, že členské státy a zúčastněné strany neměly příležitost předložit své připomínky k právní situaci vyvolané směrnicí 2003/96/ES, považuje Komise za vhodné formální vyšetřovací řízení s ohledem na uplatňování opatření v období od 1. ledna 2004 prodloužit.
7. NAVRÁCENÍ PODPORY
(93) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 platí, že je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil. Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.
(94) Je nutno přezkoumat, zda v tomto případě lze použít obecné zásady práva Společenství, např. zásadu oprávněných očekávání nebo právní jistoty, aby bylo vyloučeno navrácení protiprávní a neslučitelné podpory příjemci.
7.1. Navrácení neslučitelné podpory udělené do 2. února 2002
(95) Co se týče možnosti, aby se příjemci spoléhali na oprávněná očekávání, pokud jde o vyloučení navrácení protiprávní a neslučitelné podpory, z judikatury Soudního dvora plyne, že "s výhradou mimořádných okolností nemůže příjemce oprávněné očekávat, že podpora byla udělena řádně, pokud nebyla udělena v souladu s předpisy o předchozí kontrole státní podpory.
Obezřetný hospodářský subjekt by měl být obvykle schopen ujistit se, že tento postup byl dodržen" [32].
(96) Všechna rozhodnutí Rady uvedená v bodech odůvodnění (1), (2) a (3) tohoto rozhodnutí byla založena na návrhu Komise.
Obecně nelze očekávat, že by Komise předložila Radě návrhy, které by povolovaly vnitrostátní opatření, jež by mohla být považována za neslučitelná s ostatními ustanoveními Smlouvy, aniž by poukázala na takovouto možnost, zejména pokud se návrhy týkají velmi specifické záležitosti a malého počtu příjemců jako v daném případě a pokud tato ustanovení mají zamezit narušením hospodářské soutěže ve Společenství.
Kromě těchto obecných předpokladů nelze jistě očekávat, že by Komise Radě navrhla, aby povolila prodloužení stávajícího osvobození, pokud by se domnívala, že by případná podpora spočívající ve stávajícím osvobození mohla být považována za neslučitelnou se společným trhem.
(97) Vyjma rozhodnutí 2001/224/ES nezmiňovalo žádné z rozhodnutí uvedených v bodech odůvodnění (1), (2) a (3) možný rozpor s pravidly pro státní podporu, ani se nezmiňovala o oznamovací povinnosti.
Kromě toho se v preambuli rozhodnutí 92/510/EHS uvádí, že "Komise a všechny členské státy uznávají, že tato osvobození jsou opodstatněná z hlediska zvláštních politik a nezpůsobují narušení hospodářské soutěže, ani neovlivňují fungování vnitřního trhu".
Stejné znění je použito v rozhodnutích 93/697/ES a 96/273/ES.
Rozhodnutí 97/425/ES, 99/255/ES a 99/880/ES poukazují na skutečnost, že "osvobození od daně a snížení daně bude Komise pravidelně přezkoumávat, aby bylo zajištěno, že jsou slučitelná s fungováním vnitřního trhu a ostatními cíli Smlouvy" (podtržení bylo přidáno).
Z tohoto znění se zdá, že chybí jeden z prvků definice státní podpory v článku 87 Smlouvy, a to narušení hospodářské soutěže.
Pátý bod odůvodnění v preambuli rozhodnutí 2001/224/ES poprvé objasňuje, že bez ohledu na povolení udělené Radou v rámci směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktur spotřebních daní z minerálních olejů [33] musí být dotyčná vnitrostátní opatření oznámena Komisi v souladu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES, pokud představují státní podporu. Nicméně s ohledem na řadu předchozích osvobození a na skutečnost, že rozhodnutí 2001/224/ES bylo přijato na základě návrhu Komise, zůstala pro členské státy a příjemce při neexistenci dalších opatření Komise v souvislosti se státní podporou určitá nejednoznačnost.
(98) Obecně se Komise domnívá, že v případě individuální podpory skončí oprávněná očekávání, jakmile Komise rozhodne o zahájení řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy. Toto rozhodnutí se oznamuje dotyčnému členskému státu, který o něm informuje příjemce.
Okolnosti tohoto případu však byly výjimečné, jelikož Komise předložením návrhů Radě vytvořila a zachovala určitou nejednoznačnost.
Kromě toho Komise nemůže zjistit, zda (a pokud ano, kdy) byli jednotliví příjemci členskými státy skutečně informováni o jejím rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení.
Za těchto okolností nelze vyloučit, že se příjemci mohli právem spoléhat na oprávněná očekávání až do 2. února 2002, kdy byla rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy s ohledem na osvobození zveřejněna v Úředním věstníku. Nejpozději toto zveřejnění odstranilo případnou nejistotu, pokud jde o skutečnost, zda dotyčná opatření musela být schválena Komisí v souladu s článkem 88 Smlouvy, pokud představovala státní podporu.
(99) Nařídit navrácení neslučitelné podpory za období do 2. února 2002 by vzhledem k mimořádným okolnostem tohoto konkrétního případu porušilo také zásadu právní jistoty.
Podle judikatury je zmíněná zásada porušena, pokud nejistota a nejednoznačnost vedly k nastolení nejasné situace, kterou by Komise měla objasnit dříve, než může učinit opatření k navrácení podpory [34].
Okolnosti v tomto případě vedly k nejasné situaci, a to nejen pro příjemce, ale také pro členské státy, které mají právo spoléhat se na znění rozhodnutí 92/510/EHS, 93/697/ES, 96/273/ES, 97/425/ES, 1999/255/ES, 1999/880/ES a 2001/224/ES.
(100) Závěrem, bylo by v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství, žádat od příjemců vrácení podpory plynoucí z osvobození udělených do 2. února 2002.
Proto by se od Irska, Itálie a Francie navrácení této podpory nemělo požadovat.
7.2. Navrácení neslučitelné podpory udělené v období od 3. února 2002 do 31. prosince 2003
(101) Jak bylo vysvětleno v bodu odůvodnění 97, Komise se domnívá, že řada předchozích osvobození a skutečnost, že rozhodnutí 2001/224/ES bylo přijato na návrh Komise, vytvořily určitou nejednoznačnost.
Avšak odkaz na pravidla pro státní podporu v rozhodnutí 2001/224/ES je jasný a připomíná členským státům jejich povinnost oznámit podporu Komisi, aby tato mohla provést posouzení podle těchto pravidel.
Mimoto před přijetím rozhodnutí 2001/224/ES Komise opakovaně Irsko, Francii a Itálii vyzývala, aby dotyčná opatření oznámily. Rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl.
88 odst. 2 Smlouvy s konečnou platností potvrdilo pochybnosti Komise, co se týče existence či slučitelnosti podpory.
Proto jakákoli oprávněná očekávání a situace právní nejistoty, zda dotyčná opatření musela být schválena Komisí v souladu s článkem 88, pokud představovala státní podporu, skončily nejpozději dne 3. února 2002, kdy byla rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 88 odst.
(102) Skutečnost, že Irsko od roku 1995 pravidelně podávalo zprávy o irském opatření a že podpora byla zahrnuta do ročních zjišťování státní podpory, nezakládá oprávněná očekávání, pokud jde o období od 3. února 2002.
Naopak, potvrzuje to, že irské orgány si byly vědomy toho, že opatření má povahu státní podpory, přičemž rovněž věděly, že nebylo nikdy povoleno podle pravidel pro státní podporu.
Podávání zpráv o opatření nemůže nahradit povinnost členského státu oznámit státní podporu podle čl. 88 odst.
3 Smlouvy. Kromě toho se ve zjišťování uvádějí částky státní podpory udělené bez ohledu na to, zda je či není slučitelná se společným trhem.
Jednotlivá roční zjišťování státní podpory se mimoto zabývají podporou v podobě osvobození od daně obecně, neodkazují však konkrétně na podporu na výrobu oxidu hlinitého.
Odkaz na irské opatření v oznámeních pro Světovou obchodní organizaci nezakládá oprávněná očekávání, jelikož tato oznámení se podávají v odlišném právním kontextu a pro jiné účely.
(103) Závěrem, neslučitelnou podporu udělenou v období od 3. února 2002 do 31. prosince 2003 by měli příjemci vrátit, jelikož se nelze dovolat žádných obecných zásad práva Společenství, které by navrácení vylučovaly.
8. ZÁVĚRY
(104) Vyvozuje se závěr, že osvobození těžkých topných olejů používaných při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně, které udělily Francie, Irsko a Itálie do 31. prosince 2003, představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy. Podpora, kterou udělilo Irsko před 17. červencem 1990, představuje existující podporu.
Podpora udělená v období od 17. července 1990 do 2. února 2002 je do značné míry neslučitelná se společným trhem.
Není však vhodné nařídit navrácení této neslučitelné podpory, jelikož by to porušovalo základní zásady práva Společenství.
(105) V období od 3. února 2002 do 31. prosince 2003 byla podpora částečně neslučitelná se společným trhem, jelikož příjemci neplatili sazbu vyšší, než je minimální výše daně ve Společenství.
To znamená, že část osvobození, která překračuje sazbu 13,01 eur za 1000 kg, představuje v tomto období slučitelnou podporu.
Zbývající část představuje neslučitelnou podporu.
(106) Čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 stanoví, že je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil. Francie, Irsko a Itálie by proto měly přijmout všechna nezbytná opatření, aby příjemci navrátili neslučitelnou podporu udělenou v období počínaje dnem 3. února 2002. Za tímto účelem by Francie, Irsko a Itálie měly požádat dotyčné příjemce, aby podporu vrátili ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí. Podpora, která má být navrácena, zahrnuje úroky vypočtené v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [35].
(107) Francie, Irsko a Itálie zašlou Komisi příslušný formulář k oznámení pokroku při navrácení podpory s upřesněním skutečně přijatých opatření k okamžitému a účinnému navrácení podpory.
Mimoto by měly ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí zaslat Komisi doklady, které prokazují, že probíhá navrácení protiprávní a neslučitelné podpory příjemci (např. oběžníky, vydané inkasní příkazy atd.).
(108) Ve světle předcházejících úvah má Komise pochybnosti týkající se slučitelnosti osvobození těžkých topných olejů používaných při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně, které udělily Francie, Irsko a Itálie od 1. ledna 2004.
(109) Proto se Komise na základě čl. 4 odst. 4 a článku 6 nařízení (ES) č. 659/1999 rozhodla prodloužit formální vyšetřovací řízení u těchto opatření v období po 31. prosinci 2003 a žádá francouzské, irské a italské orgány, aby podaly připomínky a poskytly veškeré informace, které mohou být užitečné pro posouzení těchto opatření, ve lhůtě jednoho měsíce ode dne obdržení oznámení tohoto rozhodnutí. Připomínky lze podat jednak s ohledem na to, že opatření mají povahu státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, jednak s ohledem na jejich slučitelnost se společným trhem.
(110) Komise žádá francouzské, irské a italské orgány, aby kopii tohoto rozhodnutí neprodleně zaslaly příjemcům opatření.
(111) Komise Francii, Itálii a Irsku připomíná, že čl. 88 odst. 3 Smlouvy má odkladný účinek, a upozorňuje je na článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999, který stanoví, že od příjemce může být vyžadováno navrácení veškeré protiprávní podpory.
(112) Komise Francii, Itálii a Irsko upozorňuje, že zúčastněné strany bude informovat zveřejněním tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
Zúčastněné strany v zemích ESVO, které jsou smluvními stranami Dohody o EHP, bude informovat zveřejněním oznámení v dodatku EHP Úředního věstníku Evropské unie a Kontrolní úřad ESVO bude informovat zasláním kopie tohoto rozhodnutí.
Všechny tyto zúčastněné strany budou vyzvány, aby podaly připomínky ve lhůtě jednoho měsíce ode dne zveřejnění.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození těžkých topných olejů používaných při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně, které udělily Francie, Irsko a Itálie do 31. prosince 2003, představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Podpora udělená v období od 17. července 1990 do 2. února 2002 v rozsahu, v němž je neslučitelná se společným trhem, nebude navrácena, jelikož by to porušovalo obecné zásady práva Společenství.
Článek 3
Podpora uvedená v článku 1 udělená v období od 3. února 2002 do 31. prosince 2003 je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy, pokud příjemci platili nejméně 13,01 eur za 1000 kg těžkého topného oleje.
Článek 4
Podpora uvedená v článku 1 udělená v období od 3. února 2002 do 31. prosince 2003 není slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy, pokud příjemci neplatili 13,01 eur za 1000 kg těžkého topného oleje.
Článek 5
1. Francie, Irsko a Itálie učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemci navrátili neslučitelnou podporu uvedenou v článku 4.
2. K navrácení podpory dojde neprodleně v souladu s postupy vnitrostátních právních předpisů, pokud tyto umožňují okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
3. Podpora, která má být navrácena, zahrnuje úrok za období počínaje dnem, kdy byla příjemcům dána k dispozici, až do jejího skutečného navrácení.
4. Úroky se vypočítají v souladu s ustanoveními v kapitole V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.
5. Ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Francie, Irsko a Itálie nařídí příjemcům neslučitelné podpory uvedené v článku 4, aby vrátili protiprávně udělenou podporu včetně úroků.
Článek 6
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí informuje Francie, Irsko a Itálie Komisi o tom, jaká byla učiněna, popř. naplánována opatření za účelem splnění tohoto rozhodnutí.
2. Poskytnou informace o navrácení podpory v dotazníku uvedeném v příloze.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice, Irské republice a Italské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. února 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajským královstvím podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii
(2006/324/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise po konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise ukončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajským královstvím podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT 1994.
Uvedená dohoda by proto měla být schválena.
(4) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [1],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajským královstvím podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, pokud jde o odvolání určitých koncesí v souvislosti s odvoláním listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise přijme prováděcí pravidla k této dohodě ve formě výměny dopisů postupem podle čl. 3 odst. 2 nebo, v případě celních kvót pro položku 160420 celního sazebníku, čl. 4 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny, zřízený článkem 25 nařízení (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [2] nebo příslušný výbor zřízený odpovídajícím článkem nařízení o společné organizaci trhu s dotčeným produktem.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen Výbor pro celní kodex, zřízený článkem 248a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [4].
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. dubna 2006
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutích v občanských a obchodních věcech
(2006/325/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, není nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [2] pro Dánsko závazné ani použitelné.
(2) Komise sjednala dohodu mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím rozšiřující na Dánsko působnost nařízení (ES) č. 44/2001.
(3) Dohoda byla jménem Evropského společenství podepsána dne 19. října 2005 na základě rozhodnutí Rady 2005/790/ES ze dne 20. září 2005 [3] s výhradou možného pozdějšího uzavření.
(4) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(5) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí a není pro ně závazné ani použitelné.
(6) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutích v občanských a obchodních věcech na Dánsko se schvaluje jménem Společenství.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou provést oznámení stanovené v čl. 12 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. dubna 2006
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních
(2006/326/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, není nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 ze dne 29. května 2000 o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech [2] pro Dánsko závazné ani použitelné.
(2) Komise sjednala dohodu mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím rozšiřující na Dánsko působnost nařízení (ES) č. 1348/2000.
(3) Dohoda byla jménem Evropského společenství podepsána dne 19. října 2005 na základě rozhodnutí Rady 2005/794/ES ze dne 20. září 2005 [3] s výhradou možného pozdějšího uzavření.
(4) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(5) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí a není pro ně závazné ani použitelné.
(6) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních se schvaluje jménem Společenství.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou provést oznámení stanovené v čl. 10 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/526/ES, pokud jde o prodloužení uplatňování ochranných opatření souvisejících s klasickým morem prasat v některých členských státech
(oznámeno pod číslem K(2006) 1719)
(Text s významem pro EHP)
(2006/327/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V reakci na výskyt ohnisek klasického moru prasat v některých členských státech bylo přijato rozhodnutí Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v některých členských státech [2].
Uvedené rozhodnutí zavádí některá dodatečná opatření pro tlumení nákazy týkající se klasického moru prasat a stanoví dobu platnosti těchto opatření.
(2) Vzhledem k dostupným epizootickým informacím je vhodné uplatňování uvedených opatření prodloužit do 30. dubna 2007.
(3) Rozhodnutí 2003/526/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 11 rozhodnutí 2003/526/ES se datum " 30. dubna 2006" nahrazuje datem " 30. dubna 2007".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. května 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/274/ES o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu
(oznámeno pod čislem K(2006) 1897)
(Text s významem pro EHP)
(2006/328/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Německu se objevila ohniska klasického moru prasat.
(2) Bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/274/ES ze dne 6. dubna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/254/ES [2] za účelem zachování a rozšíření opatření přijatých Německem podle směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [3].
(3) Na základě nových epizootologických informací poskytnutých Německem by měla být zkrácena minimální doba chovu prasat v hospodářství původu ze 45 na 30 dní.
(4) Rozhodnutí 2006/274/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/274/ES se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 odst. 2 písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) přepravu plemenných a užitkových prasat do hospodářství mimo území Německa za předpokladu, že vozidla používaná pro přepravu prasat splňují požadavky uvedené v čl. 6 odst. 2 písm. a) a že prasata byla chována alespoň 30 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 30 dní, na jednom hospodářství:
i) které leží mimo oblasti uvedené v příloze I;
ii) které neobdrželo živá prasata během 30denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat;
iii) na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky."
2. Ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) z oblastí uvedených v příloze I písm. B nebyla odesílána žádná prasata do jiných oblastí na území Německa, s výjimkou přímé přepravy:
i) jatečných prasat na jatka za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata pocházejí z jednoho hospodářství;
ii) plemenných a užitkových prasat do hospodářství za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 30 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 30 dní, na jednom hospodářství:
- které neobdrželo živá prasata během 30denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat a
- na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky."
3. Ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. b) se nahrazuje tímto:
"b) do hospodářství nacházejícího se v oblastech uvedených v příloze I za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 30 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 30 dní, na jednom hospodářství:
i) které neobdrželo živá prasata během 30denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat;
ii) na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
Německé orgány výše uvedené přesuny zaznamenají a neprodleně informují Komisi ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat o přesunech z hospodářství, které se nachází v některé z oblastí uvedených v příloze I písm. A, do hospodářství, které se nachází v některé z oblastí uvedených v příloze I písm. B."
4. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Členské státy zajistí, aby vozidla, která byla použita pro přepravu prasat
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. února 2006,
kterým se stanoví dotazník pro podávání zpráv o provádění směrnice 2000/76/ES o spalování odpadu
(oznámeno pod číslem K(2006) 438)
(Text s významem pro EHP)
(2006/329/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadu [1], a zejména článek 15 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy měly do 28. prosince 2002 provést směrnici 2000/76/ES a budou muset podávat zprávy o provádění v souladu s dotazníkem, který má vypracovat Komise.
(2) Celkovým záměrem tohoto dotazníku je získat na základě odpovědí členských států informace o provádění směrnice 2000/76/ES a zjistit přístupy k právní úpravě spalovacích a spoluspalovacích zařízení v členských státech.
(3) Období, za které se podávají zprávy, musí zahrnovat první úplné tři roky po 28. prosinci 2002 a vymezit se s přihlédnutím k požadavkům na podávání zpráv směrnice 94/67/ES a směrnice 96/61/ES.
Jelikož směrnice 2000/76/ES se plně vztahuje na všechna stávající zařízení od 28 prosince 2005 a jelikož naprostá většina zařízení provozovaných v EU patří do skupiny stávajících zařízení a jelikož směrnice 94/67/ES se zrušuje ke dni 28. prosince 2005, a podávání zpráv podle směrnice 96/61/ES se vztahuje na období let 2006-2008 včetně, je nejvhodnějším prvním úplným obdobím pro podávání zpráv 1. leden 2006 až 31. prosinec 2008.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy použijí dotazník stanovený v příloze k podávání zpráv o provádění směrnice 2000/76/ES v souladu s článkem 15 uvedené směrnice.
2. První zpráva zahrnuje tříleté období od 1. ledna 2006 a má se zaslat Komisi nejpozději do 30. září 2009.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. dubna 2006
o změně rozhodnutí 2005/432/ES, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 1319)
(Text s významem pro EHP)
(2006/330/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [2], a zejména na úvodní větu článku 8, čl. 8 odst. 1 první pododstavec, čl. 8 odst. 4, čl. 9 odst. 2 písm. b) a čl. 9 odst. 4 písm. b) a c) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a jejich masa do Společenství [3], stanoví veterinární podmínky pro dovoz živých zvířat, kromě koňovitých, a čerstvého masa těchto zvířat, avšak vyjma masných polotovarů, do Společenství.
(2) Rozhodnutím Komise 2005/432/ES [4] se stanoví veterinární a hygienické podmínky pro dovoz zásilek některých masných výrobků do Společenství, včetně seznamů třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž má být dovoz takových výrobků povolen.
Uvedeným rozhodnutím se rovněž stanoví vzor veterinárního osvědčení a pravidla pro ošetření požadovaná pro tyto výrobky.
(3) Je nutné zajistit, aby existovala řádná korelace mezi případnou regionalizací třetích zemí, a zejména Brazílie, Namibie a Jihoafrické republiky, pro účely dovozu čerstvého masa do Společenství s cílem zabezpečit, aby žádné maso použité v masných výrobcích nepocházelo ze zvířat z provozoven, na něž se vztahují omezení z důvodu nákazy, vyjasnit používání drobů v některých masných výrobcích a jasně stanovit požadavky na maso pernaté zvěře používané v masných výrobcích.
(4) Srbsko a Černá Hora jsou republiky s vlastními celními územími, které dohromady tvoří státní svaz.
Na seznamu třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž má být dovoz masných výrobků povolen, by proto měly být uvedeny odděleně.
(5) Rozhodnutí 2005/432/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/432/ES se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Veterinární podmínky týkající se původu a ošetření masných výrobků
Jsou-li splněny podmínky týkající se původu a ošetření masných výrobků stanovené v příloze I bodech 1 a 2, povolí členské státy dovoz masných výrobků pocházejících z těchto třetích zemí a částí třetích zemí:
a) v případě masných výrobků, na něž se nevztahuje zvláštní ošetření podle přílohy I bodu 2 písm. a) podbodu ii), ze třetích zemí uvedených na seznamu v části 2 přílohy II a z částí třetích zemí stanovených v části 1 uvedené přílohy;
b) v případě masných výrobků, na něž se vztahuje zvláštní ošetření podle přílohy I bodu 2 písm. a) podbodu ii), ze třetích zemí uvedených na seznamu v částech 2 a 3 přílohy II a z částí třetích zemí stanovených v části 1 uvedené přílohy."
2. Přílohy I, II a III se nahrazují zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2006.
Veterinární osvědčení vydaná před datem použitelnosti tohoto rozhodnutí však mohou být používána do 1. října 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. května 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2848/98, pokud jde o posunutí termínu pro dodávku surového tabáku do Řecka na sklizeň 2005
(oznámeno pod číslem K(2006) 1784)
(Pouze řecké znění je závazné)
(2006/331/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k tomu, že:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku [2], stanoví v článku 16 termíny pro dodávky surového tabáku ze strany producentů zpracovatelům. Ačkoli nařízení (ES) č. 2848/98 bylo zrušeno nařízením Komise (ES) č. 1973/2004 ze dne 29. října 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa tohoto nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin [3] s účinkem od 1. ledna 2006, použije se i nadále pro sklizeň 2005 podle čl. 172 odst. 3b nařízení (ES) č. 1973/2004.
(2) S ohledem na obzvláště složité klimatické podmínky v Řecku a zejména na úroveň srážek výrazně vyšší, než je průměr v daném období a výrazně nižší teploty, bylo balení tabáku a jeho dodávky silně zpožděno.
(3) Je tedy třeba posunout termíny pro dodávku tabáku prvním zpracovatelům
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. dubna 2006
o jmenování dvou českých členů a dvou českých náhradníků Výboru regionů
(2006/332/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh české vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. ledna 2006 přijala Rada rozhodnutí 2006/116/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010 [1].
(2) Po uplynutí funkčního období pana Františka DOHNALA se uvolnilo místo člena Výboru regionů.
Další místo člena se uvolnilo po odstoupení pana Martina TESAŘÍKA.
Po jmenování současného náhradníka pana Stanislava JURÁNKA členem se uvolní místo náhradníka.
Další místo náhradníka se uvolní po jmenování současného náhradníka pana Petra OSVALDA členem,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Do Výboru regionů jsou jmenováni
a) členy
- pan Stanislav JURÁNEK, hejtman Jihomoravského kraje, jako nástupce pana Františka DOHNALA,
- pan Petr OSVALD, člen Zastupitelstva města Plzeň, Plzeňský kraj, jako nástupce pana Martina TESAŘÍKA;
b) náhradníky
- pan Miloš VYSTRČIL, hejtman kraje Vysočina, jako nástupce pana Stanislava JURÁNKA,
- pan Martin TESAŘÍK, primátor města Olomouce, Olomoucký kraj, jako nástupce pana Petra OSVALDA,
na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. března 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii
(2006/333/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 dohody GATT 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise po konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise ukončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými.
Uvedená dohoda by proto měla být schválena.
(4) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [1],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise přijme prováděcí pravidla k dohodě ve formě výměny dopisů postupem podle čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny, zřízený článkem 25 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [2], nebo příslušný výbor zřízený odpovídajícím článkem nařízení o společné organizaci trhu s dotčeným produktem.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství [3].
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 2006
o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(oznámeno pod číslem K(2006) 1702)
(Pouze anglické, finské, francouzské, italské, německé, nizozemské, portugalské, řecké, španělské a švédské znění je závazné)
(2006/334/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci výboru fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 5 nařízení (EHS) č. 729/70 a článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999, jakož i čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [3], stanoví, že Komise provede nezbytná šetření, sdělí členským státům výsledky těchto šetření, seznámí se s připomínkami členských států, svolá dvoustranná jednání s cílem dosáhnout dohody s dotyčnými členskými státy a formálně sdělí své závěry členským státům, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES ze dne 1. července 1994 o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4].
(2) Členské státy měly možnost požádat o zahájení smírčího řízení.
Tato možnost byla v některých případech využita a zpráva vydaná po ukončení tohoto řízení byla posouzena Komisí.
(3) Články 2 a 3 nařízení (EHS) č. 729/70, jakož i článek 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 stanoví, že lze financovat pouze náhrady při vývozu do třetích zemí a intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů, které byly poskytnuty nebo prováděny na základě předpisů Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.
(4) Na základě provedených šetření, výsledků dvoustranných jednání a smírčích řízení bylo zjištěno, že část výdajů vykázaných členskými státy nesplňuje tyto podmínky, a nelze ji tudíž financovat v rámci záruční sekce EZOZF.
(5) Je třeba uvést částky, které nebyly uznány k financování v rámci záruční sekce EZOZF a které se nevztahují na výdaje vynaložené dříve než dvacet čtyři měsíců přecházejících písemnému sdělení, ve kterém Komise oznámila členským státům výsledky šetření.
(6) Pro případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí, sdělila Komise členským státům v rámci souhrnné zprávy vyhodnocení částek, které je třeba vyloučit z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
(7) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční dopady, které může Komise vyvodit z rozsudků Soudního dvora ve věcech projednaných ke dni 25. listopadu 2005 a týkajících se záležitostí, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výdaje schválených platebních orgánů členských států, které byly vykázány v rámci záruční sekce EZOZF a které jsou uvedeny v příloze, jsou vyloučeny z financování Společenství z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Finské republice, Francouzské republice, Italské republice, Nizozemskému království, Portugalské republice, Řecké republice, Spojenému království Velké Británie a Severního Irska, Spolkové republice Německo, Švédskému království a Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. května 2006,
kterým se podle směrnice 2002/53/ES Polská republika opravňuje na svém území zakázat použití šestnácti geneticky modifikovaných odrůd kukuřice s genetickou modifikací MON 810 uvedených ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin
(oznámeno pod číslem K(2006) 1795)
(Pouze polské znění je závazné)
(2006/335/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [1], a zejména na čl. 16 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 17 směrnice 2002/53/ES zveřejnila Komise dne 17. září 2004 v řadě C Úředního věstníku Evropské unie seznam sedmnácti geneticky modifikovaných odrůd kukuřice odvozených z geneticky modifikovaného organismu MON 810 zapsaných ve 13. dodatku k 22. úplnému vydání Společného katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [2].
(2) V souladu s čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice členské státy zajistí, aby od okamžiku zveřejnění podle článku 17 nepodléhalo uvádění na trh osiva odrůd, které byly povoleny podle uvedené směrnice nebo podle zásad uvedené směrnice, žádným omezením na základě odrůdy.
(3) Ustanovení čl. 7 odst. 4 uvedené směrnice stanoví, že geneticky modifikované odrůdy lze zapisovat do vnitrostátních katalogů členských států pouze tehdy, pokud jejich uvádění na trh bylo povoleno podle směrnice 90/220/EHS [3], nahrazené nyní směrnicí 2001/18/ES [4], která upravuje posuzování rizik pro lidské zdraví a životní prostředí způsobených geneticky modifikovanými organismy.
(4) Rozhodnutím Komise 98/294/ES ze dne 22. dubna 1998 o uvedení geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L. linie MON 810) na trh podle směrnice Rady 90/220/EHS [5] bylo rozhodnuto, že by měl být udělen souhlas k uvedení tohoto produktu na trh.
Dne 3. srpna 1998 francouzské orgány povolily uvedení tohoto produktu na trh.
16 odst. 2 směrnice 2002/53/ES o zákazu použití a uvádění na trh osivového materiálu ze sedmnácti geneticky modifikovaných odrůd kukuřice linie MON 810.
Upravená žádost upřesňující, že šlo o žádost na základě čl. 16 odst.
2 písm. b), byla zaslána dne 24. června 2005. Dne 9. prosince 2005 Polsko sdělilo Komisi, že se žádost nevztahuje na odrůdu Novelis uvedenou v původní žádosti.
Polsko rovněž upřesnilo, že žádost týkající se zbývajících odrůd je na dobu neurčitou.
(6) Podle dostupných informací je dobře známo, že šestnáct dotčených geneticky modifikovaných odrůd není vhodných k pěstování v žádné části Polska vzhledem k jejich příliš vysoké třídě zralosti, která má hodnotu FAO indexu nejméně 350 nebo ekvivalentní třídu zralosti.
Dotčené klimatické a zemědělské faktory představují stálou překážku pěstování uvedených odrůd v Polsku.
(7) Za těchto okolností by na žádost Polské republiky mělo být na základě čl. 16 odst. 2 písm. b) oprávnění uděleno pro šestnáct geneticky modifikovaných odrůd dotčené kukuřice.
(8) Aby mohla Komise informovat ostatní členské státy a aktualizovat Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin stanovený směrnicí 2002/53/ES, mělo by být po Polsku vyžadováno, aby informovalo Komisi, jakmile využije oprávnění udělené tímto rozhodnutím.
(9) Polská republika podala podobnou žádost pro odrůdy kukuřice, které nebyly geneticky modifikovány.
Vzhledem k tomu, že se takové žádosti řídí odlišnými postupy, bude tato předmětem samostatného rozhodnutí.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Polská republika se opravňuje na všech částech svého území zakázat použití šestnácti geneticky modifikovaných odrůd kukuřice zapsaných ve 13. dodatku k 22. úplnému vydání Společného katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin a uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Aby mohla Komise informovat ostatní členské státy, oznámí Polská republika Komisi datum, od kterého bude využívat oprávnění udělené v článku 1.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Polské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. května 2006,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2005/380/ES ze dne 28. dubna 2005 o zřízení skupiny nevládních odborníků na řízení podniků a právo společností
(2006/336/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Komise 2005/380/ES ze dne 28. dubna 2005 o zřízení skupiny nevládních odborníků na řízení podniků a právo společností [1], a zejména na články 3 a 4 tohoto rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
Člen skupiny odstoupil během výkonu funkce.
Komise proto jmenuje nového člena skupiny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členem skupiny nevládních odborníků o řízení podniků a právo společenství byl jmenován pan Lajos Váradi, který nahradí pana Józefa Okolskeho.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije do dne 27. dubna 2008.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. dubna 2006,
kterým se zavádí vzorové formuláře pro předávání žádostí a rozhodnutí podle směrnice Rady 2004/80/ES o odškodňování obětí trestných činů
(2006/337/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů [1], a zejména na článek 14 uvedené směrnice,
po konzultaci s poradním výborem, zřízeným v souladu s čl. 15 odst. 1 směrnice 2004/80/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2004/80/ES požaduje, aby členské státy zavedly do 1. ledna 2006 systém spolupráce za účelem usnadnění přístupu k odškodňování v případech spáchání trestného činu v členskému státu, v němž oběť nemá bydliště.
(2) Měly by se zavést vzorové formuláře, které se použijí pro předávání žádostí o odškodňování a rozhodnutí týkajících se žádostí o odškodňování v přeshraničních situacích,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Vzorový formulář pro předávání žádostí o odškodňování podle čl. 6 odst. 2 směrnice 2004/80/ES je uveden v příloze I.
2. Vzorový formulář pro předávání žádostí o odškodňování podle článku 10 směrnice 2004/80/ES je uveden v příloze II.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. května 2006,
kterým se podle směrnice Rady 2002/53/ES Polské republice povoluje zakázat na svém území použití některých odrůd kukuřice zapsaných ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin
(oznámeno pod číslem K(2006) 1790)
(Pouze polské znění je závazné)
(2006/338/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [1], a zejména na čl. 16 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise v souladu s článkem 17 směrnice 2002/53/ES zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie v řadě C ve Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin některé odrůdy kukuřice.
(2) V souladu s čl. 16 odst. 1 směrnice 2002/53/ES členské státy zajistí, aby od okamžiku zveřejnění podle článku 17 nepodléhalo uvádění na trh osiva odrůd, které byly povoleny podle této směrnice nebo podle zásad této směrnice, žádným omezením na základě odrůdy.
16 odst. 2 písm. b) směrnice 2002/53/ES žádost o zákaz použití a uvádění na trh osivového materiálu z odrůd kukuřice, které jsou nevhodné pro pěstování v Polsku.
Tato žádost následovala po předcházející žádosti, která se týká geneticky modifikovaných odrůd kukuřice a která bude předmětem zvláštního rozhodnutí.
(4) Dne 9. prosince 2005 Polsko poslalo Komisi seznam odrůd kukuřice, které považuje za nevhodné pro pěstování v polských podmínkách.
Úplný seznam poslaly polské orgány v dopise ze dne 9. ledna 2006.
Polsko žádá o povolení zákazu všech odrůd kukuřice uvedených na seznamu na celém svém území na neurčitou dobu.
(5) S ohledem na poslední větu čl. 16 odst. 2 písm. b), která stanoví, že každou takovou žádost členského státu je třeba podat do konce třetího kalendářního roku po vydání povolení dotyčné odrůdy ve Společném katalogu, se žádost vznesená Polskem v roce 2005 nemohla vztahovat na odrůdy povolené ve Společném katalogu před datem 1. ledna 2002.
(6) Z dostupných informací o dotyčných odrůdách je všeobecně známo, že v důsledku své příliš vysoké třídy zralosti dosahující na indexu FAO nejméně hodnoty 350 nebo ekvivalentní třídy zralosti nejsou vhodné k pěstování v žádné části Polska.
Stálou překážkou pěstování těchto odrůd v Polsku jsou klimatické a zemědělské faktory.
(7) Za těchto okolností by žádosti Polské republiky mělo být na základě čl. 16 odst. 2 písm. b) vyhověno pro odrůdy kukuřice uvedené na seznamu v tomto rozhodnutí, ovšem s výjimkou odrůd uvedených na seznamu Společného katalogu před datem 1. ledna 2002.
(8) Aby Komise mohla informovat ostatní členské státy a aktualizovat Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin uvedený ve směrnici 2002/53/ES, je třeba požádat Polsko, aby informovalo Komisi, kdy použije povolení udělené tímto rozhodnutím.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Polské republice je povoleno ve všech částech svého území zakázat používání odrůd kukuřice uvedených na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Zbývající část žádosti Polské republiky týkající se odrůd kukuřice uvedených ve Společném katalogu před datem 1. ledna 2002 se zamítá.
Článek 3
Aby Komise mohla informovat ostatní členské státy, Polská republika oznámí Komisi datum, od kterého využije povolení udělené v článku 1.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Polské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. května 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2001/171/ES za účelem prodloužení použitelnosti podmínek pro odchylku u skleněných obalů týkající se úrovní koncentrací těžkých kovů stanovených ve směrnici 94/62/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 1823)
(Text s významem pro EHP)
(2006/340/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech [1], a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost odchylky stanovené v rozhodnutí Komise 2001/171/ES ze dne 19. února 2001 [2] u skleněných obalů týkající se úrovní koncentrací těžkých kovů stanovených ve směrnici 94/62/ES končí dne 30. června 2006.
(2) Dodržení mezní hodnoty 100 ppm stanovené čl. 11 odst. 1 směrnice 94/62/ES ve Společenství by mohlo být dosaženo pouze prostřednictvím snížení podílu recyklace skla, což však není z hlediska ochrany životního prostředí žádoucí.
(3) Použitelnost rozhodnutí 2001/171/ES by proto měla být prodloužena bez dalšího data ukončení platnosti.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 21 směrnice 94/62/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 6 rozhodnutí 2001/171/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Smíšeného Výboru ES-Island č. 2/2005
ze dne 22. prosince 2005,
kterým se mění protokol č. 3 o definici pojmu "původní produkty" a o metodách správní spolupráce k dohodě
(2006/343/ES)
SMÍŠENÝ VÝBOR,
s ohledem na Dohodu mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou [1] (dále jen "dohoda"), podepsanou v Bruselu dne 22. července 1972, a zejména na článek 38 protokolu č. 3 k uvedené dohodě,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol č. 3 k dohodě stanoví kumulaci původu mezi Společenstvím a Islandem, Bulharskem, Norskem, Rumunskem a Švýcarskem (včetně Lichtenštejnska).
(2) Je vhodné rozšířit systém kumulace, neboť umožňuje využít materiály pocházející ze Společenství, Bulharska, Rumunska, Islandu, Norska, Švýcarska (včetně Lichtenštejnska), Faerských ostrovů, Turecka nebo z jakékoli jiné země, která je účastníkem Evropsko-středomořského partnerství na základě Barcelonského prohlášení přijatého na Evropsko-středomořské konferenci konané ve dnech 27. a 28. listopadu 1995 [2] za účelem rozvoje obchodu a posílení regionální integrace.
(3) Pro účely zavedení rozšířeného systému kumulace výhradně mezi zeměmi, které splňují nezbytné podmínky, a s cílem zamezit obcházení cel je nezbytné zavést nová ustanovení týkající se osvědčování původu.
(4) Na zboží nacházející se ke dni začátku použitelnosti tohoto rozhodnutí v režimu tranzitu nebo uskladnění by se měla vztahovat přechodná ustanovení, aby se na toto zboží mohl uplatnit rozšířený systém kumulace.
(5) Je třeba provést určité technické změny, aby se napravily nesrovnalosti mezi různými jazykovými zněními daného textu a v těchto zněních.
(6) Pro řádné fungování dohody a s cílem usnadnit práci uživatelům a celním správám je proto vhodné, aby se do nového znění protokolu č. 3 zapracovala veškerá uvedená ustanovení,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Protokol č. 3 k dohodě, o definici pojmu "původní produkty" a o metodách správní spolupráce, se nahrazuje přiloženým zněním, spolu se souvisejícími společnými prohlášeními.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se od prvního dne měsíce následujícího po dni přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. března 2006
o výzvě Německu podle čl. 104 odst. 9 Smlouvy o založení Evropského společenství, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku
(2006/344/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 9 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise podle čl. 104 odst. 9 Smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 104 odst. 1 Smlouvy se mají členské státy vyvarovat nadměrných schodků veřejných financí.
(2) Pakt o stabilitě a růstu je založen na zdravých veřejných financích jakožto prostředku posilujícího podmínky pro cenovou stabilitu a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
Pakt o stabilitě a růstu zahrnuje nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [1].
(3) Usnesení ze zasedání Evropské rady v Amsterodamu o Paktu stability a růstu ze dne 17. června 1997 [2] slavnostně vyzývá všechny strany, totiž členské státy, Radu a Komisi, aby řádně a včas prováděly Smlouvu a Pakt o stabilitě a růstu.
(4) Rozhodnutím 2003/89/ES [3] Rada podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy rozhodla, že v Německu existuje nadměrný schodek.
(5) V souladu s čl. 104 odst. 7 Smlouvy a čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1467/97 Rada dne 21. ledna 2003 Německu zaslala doporučení, jímž ho vyzvala, aby co nejdříve, avšak nejpozději do roku 2004, odstranilo situaci nadměrného schodku. Doporučení bylo zveřejněno. Jak uvedla Komise ve svém sdělení ze dne 14. prosince 2004, které potvrdila Rada ve svých závěrech dne 18. ledna 2005, měl by být s ohledem na výjimečné okolnosti způsobené závěry Rady ze dne 25. listopadu 2003 a rozhodnutím Evropského soudního dvora ze dne 13. července 2004 za příslušný termín pro odstranění situace nadměrného schodku považován rok 2005.
(6) Schodek veřejných financí byl v Německu od roku 2002 vyšší než referenční hodnota 3 % HDP stanovená Smlouvou.
Poměr zadlužení vůči HDP vzrostl z referenční hodnoty 60 % HDP stanovené Smlouvou v roce 2001 na plánovaných 69 % HDP v roce 2006.
(7) Podle údajů poskytnutých Eurostatem činil schodek veřejných financí v Německu v roce 2005 3,3 % HDP.
Tyto údaje, jejichž kvalita ještě nebyla dále posouzena, jsou založeny na předběžném oznámení Německa v souladu s nařízením Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [4], které bylo Komisi předloženo dne 24. února 2006.
Navíc na základě v současnosti dostupných informací a s ohledem na rozpočtové plány dosud přijaté německou vládou zůstane schodek veřejných financí nad referenční hodnotou stanovenou Smlouvou i v roce 2006, což potvrzuje, že situace nadměrného schodku nebyla odstraněna.
(8) Pokud podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1467/97 aktuální údaje sdělené podle nařízení (ES) č. 3605/93 ukazují, že nadměrný schodek nebyl členským státem odstraněn ve lhůtách stanovených doporučením vydaným podle čl. 104 odst. 7 Smlouvy, přijme Rada okamžitě rozhodnutí podle čl. 104 odst. 9 Smlouvy o výzvě členskému státu, aby ve stanovené lhůtě učinil opatření ke snížení schodku, která Rada považuje za nezbytná pro nápravu situace.
(9) Prognóza útvarů Komise z podzimu roku 2005 předvídala schodek za rok 2005 ve výši 3,9 % HDP [5].
Na základě předpokladu nezměněné politiky předvídala prognóza útvarů Komise schodek v roce 2006 ve výši 3,7 % HDP a v roce 2007 3,3 % HDP.
Reálný růst HDP byl předvídán na 0,8 % v roce 2005, 1,2 % v roce 2006 a 1,6 % v roce 2007, s mezerou výstupu, která není v období prognózy úplně uzavřená.
Vzhledem k těmto skutečnostem a s ohledem na stále křehkou hospodářskou situaci stanovila německá vláda sestavená na základě voleb ze dne 18. září 2005 strategii s cílem snížit schodek veřejných financí pod referenční hodnotu stanovenou Smlouvou do roku 2007.
Tuto konsolidační strategii začala vláda provádět v prosinci 2005, kdy přijala první plánovaná opatření.
Dne 22. února 2006 přijala vláda návrh spolkového rozpočtu pro rok 2006 a zejména přijala návrh zákona pro zvýšení základní sazby DPH z 16 % na 19 % od 1. ledna 2007.
(10) Dne 22. února 2006 Spolkový statistický úřad zveřejnil údaje o růstu HDP a schodku veřejných financí v roce 2005, které činily 0,9 % a 3,3 % HDP.
Rozdíl oproti podzimní prognóze útvarů Komise lze do značné míry přičíst příjmům, které byly ke konci roku 2005 lepší, než se očekávalo.
Prozatímní prognóza útvarů Komise zveřejněná dne 21. února 2006 předvídá, že reálný HDP vzroste v roce 2006 o 1,5 %, což je mírně nad nízkým růstovým potenciálem.
Je třeba poznamenat, že tato předpověď je upravená směrem nahoru kvůli očekávané preventivní reakci domácí poptávky na plánované zvýšení sazby DPH.
S ohledem na následné ekonomické dopady se v současnosti očekává, že růst HDP v roce 2007 se bude pohybovat kolem 1 %.
V souladu se zmíněnou makroekonomickou předpovědí se očekává, že v roce 2006 zůstane nominální schodek mírně nad 3 % HDP, ale v roce 2007 zřetelně klesne pod referenční hodnotu.
Strukturální schodek (tj. schodek očištěný od cyklických jevů a jednorázových a dočasných opatření), který se mezi lety 2004–2005 snížil o téměř 0,5 %, vyjádřený jako procentní hodnota HDP, má podle útvarů Komise zůstat mezi lety 2005 a 2006 víceméně nezměněn a v roce 2007 se má snížit nejméně o 1 % HDP.
(11) Při stanovování lhůty pro odstranění nadměrného schodku je třeba zohlednit následující faktory.
Za prvé, že prováděná úprava rozpočtu je zahrnuta do souhrnné strategie s plánovanými opatřeními, která již notně pokročila ve schvalovacím procesu, což snižuje nejistotu ohledně účinnosti konsolidace.
Tato opatření jsou strukturální povahy a nezahrnují jednorázová opatření.
Za druhé, že omezené dopady na snížení strukturálního deficitu očekávané v roce 2006 částečně vysvětluje skutečnost, že některá z již zavedených opatření projeví svůj plný účinek až se zpožděním.
Za třetí, že vládou plánované úpravy strukturálního rozpočtu o minimálně 1 % HDP v letech 2006 až 2007 lze považovat za slučitelné s ustanoveními Paktu o stabilitě a růstu, včetně požadovaného ročního zlepšení cyklicky očištěného salda bez jednorázových a dočasných opatření nejméně o orientační hodnotu 0,5 % HDP.
Na základě celkové makroekonomické předpovědi popsané v 10. bodu odůvodnění by taková úprava, která musí být řádně prováděna, měla být pro trvalé a udržitelné odstranění nadměrného schodku dostačující.
(12) Vzhledem k těmto faktorům se zdá, že nadměrný schodek by měl být odstraněn nejpozději do roku 2007.
Orientační hodnota 0,5 % HDP ročního zlepšení strukturálního salda by měla být v letech 2006 a 2007 souhrnně dodržena.
104 odst. 9 Smlouvy může Rada Německo žádat, aby podle zvláštního harmonogramu předkládalo zprávy za účelem posouzení jeho úsilí o nápravu vynakládané v souladu s tímto rozhodnutím.
Nejpozději do 14. července 2006 by mělo Německo předložit Komisi zprávu popisující přijatá a plánovaná opatření pro dodržení tohoto rozhodnutí.
Zpráva by měla zejména zahrnovat rozpočtové posouzení opatření přijatých k odstranění nadměrného schodku, s vyčíslením jejich účinků na rozpočtový výsledek v letech 2006 a 2007, a analyzovat možná rizika spojená s předpokládaným makroekonomickým scénářem.
Komise tuto zprávu posoudí za účelem zhodnocení pokroku dosaženého při odstraňování situace nadměrného schodku.
Německo by mělo předložit další zprávy ve lhůtách stanovených pro podávání zpráv o schodku veřejných financí a zadlužení článkem 4 nařízení (ES) č. 3605/93.
(14) Nápravná opatření by měla zajišťovat trvalé zlepšování salda veřejných financí.
S cílem zajistit udržitelnou rozpočtovou konsolidaci směrem ke střednědobému cíli Německa, kterým je vyrovnaný rozpočet ve strukturálním vyjádření, je po odstranění nadměrného schodku nezbytné snižovat strukturální schodek o nejméně 0,5 % HDP ročně,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Německo odstraní stávající nadměrný schodek co nejrychleji, nejpozději však do roku 2007.
2. V letech 2006 a 2007 zajistí Německo souhrnné zlepšení svého cyklicky očištěného salda bez jednorázových a dočasných opatření o nejméně jeden procentní bod.
Článek 2
1. Německo předloží Komisi nejpozději do 14. července 2006 zprávu o opatřeních přijatých pro dodržení tohoto rozhodnutí.
Komise tuto zprávu posoudí za účelem zhodnocení pokroku dosaženého při odstraňování situace nadměrného schodku.
2. Německo předloží Komisi do 1. října 2006, 1. dubna 2007, 1. října 2007 a 1. dubna 2008 další zprávy s posouzením pokroku učiněného pro dodržení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Německo přijme nezbytná opatření pro zajištění toho, že po odstranění nadměrného schodku zachová rozpočtovou konsolidaci směrem ke svému střednědobému cíli vyrovnaného rozpočtu ve strukturálním vyjádření prostřednictvím snižování strukturálního schodku o nejméně 0,5 % HDP ročně.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. března 2006
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/345/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Moldavskou republikou o některých aspektech leteckých služeb (dále jen "dohoda") v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Dohoda by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Moldavskou republikou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je uplatňována prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. května 2006
o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/274/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 1945)
(Text s významem pro EHP)
(2006/346/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Německu se objevila ohniska klasického moru prasat.
(2) Vzhledem k obchodu s živými prasaty a s některými produkty z vepřového masa mohou tato ohniska ohrozit stáda v jiných členských státech.
(3) Německo přijalo opatření v rámci směrnice Rady 2001/89/ES [2] o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat.
(4) Bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/274/ES ze dne 6. dubna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/254/ES [3] za účelem zachování a rozšíření opatření přijatých Německem podle směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [4].
(5) Veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro obchod s živými prasaty jsou stanoveny směrnicí Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [5].
(6) Veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro obchod se spermatem prasat jsou stanoveny směrnicí Rady 90/429/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se stanoví veterinární požadavky na obchod se spermatem prasat uvnitř Společenství a na jeho dovoz [6].
(7) Veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi prasat jsou stanoveny rozhodnutím Komise 95/483/ES ze dne 9. listopadu 1995, kterým se stanoví vzor osvědčení pro obchod s vajíčky a embryi prasat uvnitř Společenství [7].
(8) Rozhodnutí Komise 2002/106/ES ze dne 1. února 2002, kterým se schvaluje diagnostická příručka s diagnostickými postupy, metodami odběru vzorků a kritérii pro hodnocení laboratorních testů na potvrzení klasického moru prasat [8], stanoví protokoly o dozoru přizpůsobenému riziku.
(9) Německo v období od 6. května 2006 do 16. května 2006 po podezření na klasický mor prasat na farmě umístěné na území Severního Porýní-Vestfálska dodatečně zakázalo přesun prasat, s výjimkou prasat určených na okamžitou porážku, z hospodářství umístěných na území Severního Porýní-Vestfálska, nebo do těchto hospodářství.
(10) Na základě informací poskytnutých Německem je vhodné přezkoumat ochranná opatření související s klasickým morem prasat v Německu, zejména pro území Severního Porýní-Vestfálska.
(11) Rovněž je vhodné zrušit opatření pro území Německa, která leží mimo území Severního Porýní-Vestfálska.
Německo by pro obchod s prasaty uvnitř Společenství však mělo vydat osvědčení, že hospodářství původu neobdrželo od 15. ledna 2006 prasata z hospodářství, které se nachází v Severním Porýní-Vestfálsku.
(12) Podle čl. 3 odst. 4 rozhodnutí Rady 90/424/EHS o některých výdajích ve veterinární oblasti [9] může Komise stanovit opatření, která dotyčný členský stát musí přijmout, aby byl zaručen úspěch opatření; zdá se být vhodné, aby veškerá hospodářství s chovem prasat v ochranném pásmu s potvrzeným ohniskem nákazy v obci Borken v Severním Porýní-Vestfálsku byla preventivně depopulována.
(13) Rozhodnutí 2006/274/ES by mělo být zrušeno.
(14) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německo zajistí, aby:
1. z oblastí uvedených v příloze I nebyla odesílána žádná prasata do jiných členských států a třetích zemí.
2. z hospodářství z území, která leží mimo oblasti uvedené v příloze I a která od 15. ledna 2006 obdržela prasata z hospodářství umístěných na území Severního Porýní-Vestfálska, nebyla odesílána žádná prasata do jiných členských států a třetích zemí.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby:
a) aniž jsou dotčena opatření směrnice 2001/89/ES, a zejména články 9, 10 a 11 uvedené směrnice:
i) žádná prasata nebyla přepravována z hospodářství v oblastech uvedených v příloze I písm. A a do nich;
ii) byla povolena pouze přeprava jatečných prasat pocházejících z hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze I písm. A na jatka v uvedených oblastech a přeprava prasat přes uvedené oblasti:
- po hlavních silnicích nebo železnicích a
- v souladu s podrobnými pokyny, které stanoví příslušné orgány, aby se zabránilo přímému či nepřímému kontaktu dotčených prasat s jinými prasaty během přepravy.
b) z oblastí uvedených v příloze I písm. B nebyla odesílána žádná prasata do jiných oblastí na území Německa, s výjimkou přímé přepravy:
i) jatečných prasat na jatka za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata pocházejí z jednoho hospodářství;
ii) plemenných a užitkových prasat do hospodářství za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 30 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 30 dní, na jednom hospodářství:
- které neobdrželo živá prasata během 30denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat; a
- na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) může příslušný orgán povolit přepravu prasat z hospodářství, které leží v oblastech uvedených v příloze I písm. A, ale mimo ochranné pásmo nebo pásmo dozoru:
a) přímo na jatka nacházející se v uvedených oblastech nebo ve výjimečných případech na určená jatka v Německu, která se nacházejí mimo uvedené oblasti, za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata jsou odesílána z hospodářství, na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 3 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky;
b) nejdříve 16. května 2006 do hospodářství nacházejícího se v uvedených oblastech za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 45 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 45 dní, na jednom hospodářství:
i) které neobdrželo živá prasata během 45denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat;
ii) na němž bylo provedeno klinické vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
3. Odchylně od odst. 1 písm. a) může příslušný orgán povolit přímou přepravu prasat z hospodářství nacházejícího se v pásmu dozoru do určeného hospodářství, ve kterém nejsou žádná prasata a které se nachází ve stejném pásmu dozoru, za předpokladu, že:
- se tento přesun provede v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 11 odst. 1 písm. f) a v čl. 11 odst. 2 směrnice 2001/89/ES,
- v hospodářství, ze kterého jsou prasata odesílána, byla provedena vyšetření uvedená v kapitole IV písm. D bodu 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
Německé orgány výše uvedené přesuny zaznamenají a neprodleně o nich informují Komisi ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Článek 3
Německo zajistí, aby nebyly odesílány žádné zásilky těchto komodit do jiných členských států a třetích zemí:
a) sperma prasat, pokud sperma nepochází od kanců držených v inseminační stanici uvedené v čl. 3 písm. a) směrnice 90/429/EHS a nacházející se mimo oblasti uvedené v příloze I písm. A;
b) vajíčka a embrya prasat, pokud vajíčka a embrya nepocházejí od prasat chovaných v hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze I písm. A.
Článek 4
Německo zajistí, aby veterinární osvědčení podle:
a) směrnice 64/432/EHS doprovázející prasata odeslaná z Německa bylo doplněno tímto:
"Zvířata splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/346/ES v konečném znění ze dne 15. května 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu";
b) směrnice 90/429/EHS doprovázející sperma od kanců odeslané z Německa bylo doplněno tímto:
"Sperma splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/346/ES v konečném znění ze dne 15. května 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu";
c) rozhodnutí 95/483/ES doprovázející vajíčka a embrya prasat odeslaná z Německa bylo doplněno tímto:
"Vajíčka/embrya (nehodící se škrtněte) splňující požadavky rozhodnutí Komise 2006/346/ES v konečném znění ze dne 15. května 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu".
Článek 5
1. V oblastech uvedených v příloze I písm. A:
a) příslušné orgány určí alespoň jedno pásmo založené na rizicích;
b) se alespoň služby poskytované osobami v přímém kontaktu s prasaty nebo vyžadující přístup do prostorů určených pro prasata a používání vozidel pro přepravu krmiva, hnoje nebo mrtvých zvířat do hospodářství s chovem prasat v oblastech uvedených v příloze I písm. A nebo z těchto hospodářství omezí na tato určená pásma a nebudou společné pro jiné části Společenství, jedině po důkladném vyčištění a dezinfekci vozidel, zařízení a všech ostatních kontaminovaných předmětů a minimálně po třech dnech bez jakéhokoliv kontaktu s prasaty nebo hospodářstvími s chovem prasat; kontakty v souvislosti s přepravou provedenou podle čl. 2 odst. 2 písm. a) se považují za kontakty, k nimž došlo v uvedeném určeném pásmu nebo uvedených určených pásmech.
2. Aniž jsou dotčena opatření přijatá v rámci směrnice 2001/89/ES, Německo v co nejkratší lhůtě zajistí, aby veškerá hospodářství s chovem prasat umístěná v ochranném pásmu s potvrzeným ohniskem nákazy v obci Borken v Severním Porýní-Vestfálsku byla preventivně depopulována.
Přijetím preventivních opatření uvedených v prvním pododstavci není dotčeno rozhodnutí Rady 90/424/EHS o některých výdajích ve veterinární oblasti.
3. V oblastech uvedených v příloze I písm. A se provedou opatření pro dozor v souladu se zásadami stanovenými v příloze II.
4. Podle potřeby se použijí preventivní opatření pro tlumení nákazy v souladu s čl. 4 odst. 3 písm. a) směrnice Rady 2001/89/ES.
5. Zorganizuje se vhodná informační kampaň určená pro zemědělce zabývající se chovem prasat.
Článek 6
Členské státy zajistí, aby:
1. vozidla, která byla použita pro přepravu prasat v oblastech uvedených v příloze I písm. A nebo která se nacházela v oblastech uvedených v příloze I písm. A v hospodářství, kde jsou chována prasata, byla po každém použití dvakrát vyčištěna a vydezinfikována;
2. přepravci předložili příslušnému orgánu doklad o této dezinfekci.
Článek 7
Členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření poté neprodleně odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 8
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. června 2006.
Článek 9
Rozhodnutí 2006/274/ES se zrušuje.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. ledna 2006
o vnitrostátních předpisech oznámených Švédským královstvím podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES týkajících se maximálního přípustného obsahu kadmia v hnojivech
(oznámeno pod číslem K(2005) 5532)
(Pouze švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/347/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 6 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
1. Právní předpisy Společenství
(1) Ve směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [1] se stanovily požadavky, které musí hnojiva splňovat, aby mohla být uváděna na trh s označením "hnojivo ES".
(2) V příloze I směrnice 76/116/EHS byla stanovena označení typu a příslušné požadavky, např. pokud jde o složení, které musí splňovat každé hnojivo s označením ES.
Hnojiva s označením ES zařazená do tohoto seznamu jsou roztříděna do kategorií podle obsahu hlavních živin, tj. dusíku, fosforu a draslíku.
(3) Podle článku 7 směrnice 76/116/EHS nesměly členské státy zakázat, omezovat nebo bránit uvádění na trh hnojiv označených jako "hnojivo ES", která splňují požadavky této směrnice, z důvodu jejich složení, označení nebo balení.
95 odst. 4 Smlouvy o ES týkajících se maximálního přípustného obsahu kadmia v hnojivech [2] byla udělena odchylka od směrnice 76/116/EHS a byly schváleny švédské předpisy, jimiž se zakazuje uvádět na trh Švédska hnojiva obsahující více než 100 gramů kadmia na tunu fosforu.
Tato odchylka byla použitelná do 31. prosince 2005.
(5) Směrnice 76/116/EHS ve znění pozdějších předpisů byla nahrazena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 ze dne 13. října 2003 o hnojivech [3].
(6) V čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2003/2003 se stanoví, že odchylky od článku 7 směrnice 76/116/EHS udělené Komisí podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy se považují za odchylky od článku 5 uvedeného nařízení a jsou nadále platné bez ohledu na vstup uvedeného nařízení v platnost.
(7) V 15. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 2003/2003 se uvádí, že se Komise bude zabývat otázkou nezáměrného obsahu kadmia v minerálních hnojivech a podle potřeby vypracuje návrh nařízení, který předloží Evropskému parlamentu a Radě.
(8) Na přípravě návrhu Komise týkajícího se kadmia v hnojivech se pracuje.
2. Přistoupení Švédska
(9) Švédsko přistoupilo k Evropské unii dne 1. ledna 1995.
V aktu o přistoupení [4] jsou stanovena přechodná opatření týkající se použití kadmia a jeho uvádění na trh v tomto státě. V čl.
112 odst. 1 se stanoví, že po dobu čtyř let ode dne přistoupení se ustanovení uvedená v příloze XII uvedeného aktu nevztahují v souladu s uvedenou přílohou a s výhradou podmínek v ní stanovených na Švédsko.
Článek 112 a bod 4 přílohy XII aktu o přistoupení stanoví, že článek 7 směrnice 76/116/EHS, pokud jde o obsah kadmia v hnojivech, se před 1. lednem 1999 nevztahuje na Švédsko a že ustanovení směrnice 76/116/EHS budou do 31. prosince 1998 přezkoumána v souladu s postupy Společenství.
(10) Článek 2 aktu o přistoupení stanoví, že "ode dne přistoupení se ustanovení původních smluv a aktů přijatých orgány Společenství stávají závaznými pro nové členské státy a uplatňují se v těchto státech za podmínek stanovených v uvedených smlouvách a v tomto aktu".
Článek 168 aktu o přistoupení stanoví, že "nové členské státy uvedou v účinek opatření nezbytná k tomu, aby bylo ode dne přistoupení dosaženo souladu se směrnicemi a rozhodnutími ve smyslu článku 189 (nyní článku 249) Smlouvy o ES (…), není-li v seznamu v příloze XIX nebo v jiných ustanoveních tohoto aktu určena jiná lhůta".
(11) Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/97/ES [5] byla změněna směrnice 76/116/EHS, pokud jde o uvádění hnojiv obsahujících kadmium na trh v Rakousku, Finsku a Švédsku.
V článku 1 se mimo jiné stanoví, že Švédsko může zakázat, aby byla na jeho území uváděna na trh hnojiva obsahující kadmium v koncentracích vyšších, než které byly ke dni přistoupení stanoveny na vnitrostátní úrovni, a že tato odchylka je použitelná od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001.
(12) Dne 7. prosince 2001 Švédské království oznámilo stávající vnitrostátní právní předpisy, jež se odchylují od ustanovení směrnice 76/116/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv.
Po důkladném zvážení bylo rozhodnutím 2002/399/ES povoleno prodloužení odchylky od směrnice 76/116/EHS až do 31. prosince 2005.
3. Vnitrostátní předpisy
(13) "Nařízení o chemických látkách (zákazy týkající se manipulace, dovozu a vývozu)" (1998:944) [6] obsahuje ustanovení týkající se mimo jiné maximálního přípustného obsahu kadmia v hnojivech, včetně hnojiv s označením ES.
V oddíle 3 odstavci 3 uvedeného nařízení se stanoví, že hnojiva čísel 25.10, 28.09, 28.35, 31.03 a 31.05 celního sazebníku obsahující více než 100 gramů kadmia na tunu fosforu nesmějí být nabízena k prodeji ani šířena.
(14) Ustanovení o maximálním přípustném obsahu kadmia v hnojivech jsou v platnosti od roku 1985 po přijetí "nařízení o kadmiu" (1985:839).
"Nařízení o chemických látkách" (1998:944) kodifikuje různá ustanovení týkající se ochrany životního prostředí, včetně ustanovení obsažených v "nařízení o kadmiu" (1985:839).
II. POSTUP
(15) Dopisem ze dne 29. června 2005 oznámilo Švédské království Komisi, že hodlá v souladu s čl. 95 odst.
4 Smlouvy o ES uplatňovat vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech i po 1. lednu 2006. Švédské orgány žádají o prodloužení stávající odchylky stanovené rozhodnutím 2002/399/ES.
(16) Dopisem ze dne 29. července 2005 Komise informovala švédské orgány, že obdržela oznámení podle čl. 95 odst. 4 a že šestiměsíční lhůta pro její zkoumání podle čl. 95 odst. 6 započala dnem 30. června 2005, tj. dnem následujícím po dni obdržení oznámení.
(17) Dopisem ze dne 10. srpna 2005 Komise informovala ostatní členské státy o žádosti, kterou obdržela od Švédska.
Komise rovněž zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie [7] oznámení o této žádosti s cílem informovat další zainteresované strany o vnitrostátních předpisech, které si Švédsko hodlá ponechat.
III. HODNOCENÍ
1. Posouzení přípustnosti
(18) Ustanovení čl. 95 odst. 4 Smlouvy stanoví, že pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí, oznámí je Komisi spolu s důvody pro jejich ponechání.
(19) Cílem oznámení předloženého švédskými orgány dne 29. června 2005 je získat schválení prodloužení stávající odchylky stanovené rozhodnutím 2002/399/ES na období po 31. prosinci 2005.
Uvedené rozhodnutí umožňuje Švédsku ponechat v účinnosti vnitrostátní předpisy, které jsou neslučitelné s ustanoveními týkajícími se složení hnojiv s označením ES, která jsou obsažena v nařízení (ES) č. 2003/2003.
(20) Jak je uvedeno výše, členské státy nesmějí podle článku 5 nařízení (ES) č. 2003/2003 omezovat uvádění hnojiv s označením ES na trh z důvodu jejich složení; v ustanoveních o složení se však nestanoví žádná limitní hodnota pro obsah kadmia.
To znamená, že podle článku 5 nařízení (ES) č. 2003/2003 mohou být hnojiva s označením ES, která vyhovují požadavkům uvedeného nařízení, uváděna na trh bez ohledu na svůj obsah kadmia.
(21) Za těchto okolností je zřejmé, že vnitrostátní předpisy oznámené Švédskem jsou svým zákazem uvádět na trh hnojiva s označením ES s obsahem kadmia vyšším než 100 gramů na tunu fosforu více omezující než ustanovení nařízení (ES) č. 2003/2003.
(22) Uvedené vnitrostátní předpisy oznámené švédskými orgány byly přijaty v roce 1985, tedy před přistoupením Švédska k Evropské unii.
Jak bylo uvedeno výše, v aktu o přistoupení se stanoví přechodná opatření umožňující Švédsku nadále používat po dobu čtyř let vlastní vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech pro výrobky upravené směrnicí 76/116/EHS.
Směrnicí 98/97/ES bylo Švédsku povoleno nadále používat výše uvedené vnitrostátní předpisy do 31. prosince 2001.
Rozhodnutím 2002/399/ES byla platnost odchylky prodloužena do prosince 2005.
(23) V souladu s požadavkem čl. 95 odst. 4 vykládaného ve smyslu článků 2 a 168 aktu o přistoupení oznámilo Švédsko Komisi přesné znění vnitrostátních předpisů přijatých před přistoupením k Evropské unii, které si Švédsko hodlá ponechat, a svoji žádost doplnilo vysvětlením důvodů, které podle jeho názoru ponechání těchto předpisů ospravedlňují.
(24) Důvody sdělené švédskými orgány jsou totožné s důvody, které již byly předloženy v minulosti a které Komisi vedly k udělení odchylky do 31. prosince 2005 prostřednictvím rozhodnutí 2002/399/ES.
Toto období bylo uděleno na základě předpokladu, že do konce roku 2005 budou zavedeny harmonizované právní předpisy.
Ačkoli práce v tomto směru probíhají, právní předpisy nebudou přijaty na úrovni Společenství před koncem roku.
(25) Oznámení předložené Švédskem dne 29. června 2005 s cílem získat schválení k ponechání vnitrostátních předpisů odchylujících se od ustanovení nařízení (ES) č. 2003/2003 je tedy třeba považovat za přípustné podle čl. 95 odst. 4 vykládaného ve smyslu článků 2 a 168 aktu o přistoupení.
2. Posouzení opodstatněnosti
(26) Podle článku 95 Smlouvy musí Komise zajistit, aby byly splněny všechny podmínky umožňující členskému státu využívat odchylku, kterou uvedený článek upravuje.
(27) Komise musí zejména posoudit, zda předpisy oznámené členským státem jsou oprávněné ze závažných důvodů uvedených v článku 30 Smlouvy nebo se týkají ochrany životního nebo pracovního prostředí.
(28) Jestliže Komise považuje vnitrostátní předpisy za oprávněné, musí kromě toho podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy ověřit, zda tyto vnitrostátní předpisy neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
(29) Švédsko odůvodnilo svoji žádost potřebou chránit lidské zdraví a životní prostředí.
Má se za to, že kadmium v hnojivech představuje hrozbu pro životní prostředí a lidské zdraví.
Na podporu své žádosti Švédsko poukazuje na závěry švédské studie zveřejněné v říjnu 2000 [8], jejímž obsahem je posouzení rizik, která představují hnojiva obsahující kadmium.
2.1.
Opodstatnění na základě závažných důvodů
(30) Pokud jde o obecné informace o kadmiu, z dosud dostupných vědeckých údajů je možné učinit závěr, že elementární kadmium a oxid kademnatý lze obecně považovat za vážné riziko pro zdraví.
Zejména oxid kademnatý byl označen za karcinogen, mutagen nebo látku toxickou pro reprodukci, kategorie 2.
Panuje také všeobecná shoda v tom, že kadmium v hnojivech je jednoznačně nejdůležitějším zdrojem, z něhož se kadmium dostává do půdy a do potravního řetězce.
(31) Co se týče kadmia v hnojivech, lze nejdůležitější informace vyplývající z posouzení rizik provedeného Švédskem shrnout takto:
- pokud jde o povrchové vody, ve švédské zprávě o posouzení rizik se konstatuje, že "zvolená hodnota PNEC [9] znamená, že ve většině řek v jižním Švédsku je již určitá biota ovlivněna kadmiem, tzn. že poměry charakterizující riziko [10] jsou větší než jedna [11].
Pokud by byl v hnojivech povolen vyšší obsah kadmia, lze očekávat další vzestup expozice vodního prostředí a rostoucí obavy z dopadů expozice na vodní prostředí",
- pokud jde o půdu, ve švédské zprávě o posouzení rizik se uvádí, že "při používání švédských hnojiv po dobu 100 let na běžných švédských půdách (PNEC 0,25 mg/kg) nejsou při pěstování brambor nebo pšenice předpokládány negativní ekologické účinky.
Předpokládají se znepokojující účinky při pěstování mrkve, tyto obavy však existují již v současnosti.
Při používání hnojiv ES se předpokládá, že důvody k obavám budou existovat ve všech případech.
U kyselých písčitých půd chudých na jílové částice a organickou hmotu (PNEC 0,06 mg/kg) existuje podle odhadu riziko dokonce i při nulovém obsahu kadmia v hnojivech".
(32) Je zřejmé, že tyto závěry se vztahují na specifickou situaci švédských půd a rovněž na klimatické podmínky, které ve Švédsku převládají.
(33) Závěrem lze říci, že z posouzení rizik provedeného Švédskem vyplývá, že pokud by byla povolena hnojiva s vyšším obsahem kadmia, než jaký je v současné době povolen, vedlo by to:
- k významnému nárůstu koncentrací kadmia v půdách, a v důsledku toho k toxickým účinkům na půdní organismy.
Nepřijatelné koncentrace by se rovněž mohly projevit ve vodních tocích v zemědělských regionech,
- k významnému nárůstu dietárního příjmu kadmia.
Bezpečnostní rozpětí mezi současnou expozicí a dočasným přijatelným týdenním příjmem podle Světové zdravotnické organizace je extrémně malé.
U některých zvláště ohrožených skupin, např. žen s nízkou zásobou železa v organismu, žádná bezpečnostní rozpětí neexistují.
Vysoký dietární příjem kadmia by tedy mohl vést k tomu, že by byl velký počet lidí postižen sníženou funkcí ledvin a osteoporózou.
(34) Posouzení rizik předložené švédskými orgány bylo provedeno v souladu s postupy a metodikami stanovenými na úrovni Společenství, u nichž se má za to, že zajišťují vysoký stupeň spolehlivosti získaných údajů.
(35) Komise zkoumala informace obsažené v uvedeném posouzení rizik již v souvislosti s rozhodnutím 2002/399/ES, kterým bylo Švédsku povoleno ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy do 31. prosince 2005.
(36) V roce 2005 neposkytlo Švédsko žádné další vědecké a technické údaje.
Proces kumulace je pomalý a v tříletém období se nijak výrazně nemění.
Proto lze vycházet z toho, že situace je podobná jako v roce 2002.
(37) Platnost údajů, které Švédsko poskytlo, je potvrzena následujícím vědeckým základem, který byl použit jako východisko při přípravě návrhu Komise týkajícího se kadmia v hnojivech:
- stanovisko vydané dne 24. září 2002 vědeckým výborem SCTEE [12] (nyní přejmenován na SCHER [13], které se týká kumulace kadmia v zemědělských půdách v důsledku používání hnojiv. Toto stanovisko vycházelo ze zpráv o posouzení rizik pocházejících z devíti členských států, které se zabývají pouze kumulací, a nikoli možnými riziky pro zdraví a životní prostředí; SCTEE dospěl k závěru, že obsah kadmia v hnojivech skutečně musí být omezen, aby nedocházelo ke kumulaci kadmia v půdě,
- konečná předloha všeobecného posouzení rizika z kadmia a oxidu kademnatého ze září 2004, která byla vypracována v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 [14] a která zohledňuje všechny zdroje kadmia. V uvedené předloze je podpořeno stanovisko SCTEE týkající se kumulace v půdě. Přestože se v ní konstatuje, že kadmium z hnojiv nemusí být samo o sobě dostatečné k tomu, aby způsobilo závažné a bezprostřední riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí, je potřebná opatrnost, neboť riziko pro lidské zdraví nelze v důsledku vysoké proměnlivosti koncentrací kadmia v potravinách, stravovacích zvyklostí a nutričního stavu vyloučit pro všechny místní a regionální situace.
Dokud nebude dokončeno všeobecné posouzení rizika kadmia a oxidu kademnatého, jakož i případné návazné práce v oblasti opatření ke snižování rizik, návrh Komise týkající se kadmia v hnojivech se odkládá.
(38) Na základě žádosti Švédska Komise opětovně prozkoumala vědeckou dokumentaci, a dospěla proto k názoru, že švédské orgány prokázaly, že hnojiva obsahující kadmium představují rizika pro životní prostředí a lidské zdraví, a že vnitrostátní předpisy oznámené švédskými orgány, jejichž cílem je minimalizovat expozici životního prostředí ve Švédsku hnojivům obsahujícím kadmium, jsou oprávněné.
2.2.
Vyloučení svévolné diskriminace
95 odst. 6 musí Komise prověřit, zda zamýšlená opatření neslouží jako prostředek svévolné diskriminace.
Podle rozhodnutí Soudního dvora vyloučení svévolné diskriminace znamená, že vnitrostátní omezení obchodu nemohou být použita takovým způsobem, aby vedla k diskriminaci zboží pocházejícího z jiných členských států.
(40) Zamýšlené vnitrostátní předpisy jsou všeobecné a platí stejnou měrou pro domácí i dovážená fosforečná hnojiva s označením ES.
Z toho vyplývá, že neexistuje žádný důkaz, že by mohly být použity jako prostředek svévolné diskriminace hospodářských subjektů ve Společenství.
2.3.
Vyloučení zastřeného omezování obchodu
(41) Více omezující vnitrostátní opatření upravující složení hnojiv s označením ES, která se odchylují od ustanovení příslušné směrnice Společenství, jsou obvykle překážkou obchodu.
Výrobky, které mohou být legálně uváděny na trh v ostatních státech Společenství, nemohou být uváděny na trh dotyčného členského státu. Účelem principu zakotveného v čl.
95 odst. 6 je zabránit tomu, aby vnitrostátní předpisy, které jsou založeny na kritériích podle odstavců 4 a 5, byly používány bez opodstatnění a ve skutečnosti představovaly ekonomická opatření bránící dovozu výrobků z jiných členských států s cílem nepřímo chránit domácí produkci.
(42) Jak již bylo uvedeno, z hlediska ochrany životního prostředí a lidského zdraví existují obavy z používání hnojiv s obsahem kadmia na půdách.
Z toho tedy vyplývá, že cílem ponechání vnitrostátních předpisů je ochrana životního prostředí a lidského zdraví, a nikoli vytváření zastřených překážek obchodu.
2.4.
Vyloučení narušování fungování vnitřního trhu
(43) Tuto podmínku nelze vykládat tak, že zakazuje schválení jakýchkoli vnitrostátních opatření, která by mohla mít vliv na vytváření vnitřního trhu.
Ve skutečnosti je každé vnitrostátní opatření, které se odchyluje od harmonizačního opatření určeného k vytváření a fungování vnitřního trhu, v podstatě opatřením, které může vnitřní trh ovlivnit. Komise chce zachovat užitečný postup pro stanovení odchylek podle článku 95 Smlouvy o ES, a je tedy toho názoru, že v souvislosti s čl.
95 odst. 6 je třeba narušováním fungování vnitřního trhu rozumět působení, které je neúměrné sledovanému cíli.
(44) S ohledem na rizika pro životní prostředí a lidské zdraví, která vyplývají z používání hnojiv s obsahem kadmia na půdách ve Švédsku, a s přihlédnutím k tomu, že,
- jak bylo uvedeno výše, aktem o přistoupení a směrnicí 98/97/ES bylo Švédsku povoleno nadále používat vlastní vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech, přičemž se očekávalo dokončení přezkoumání směrnice 76/116/EHS z hlediska obsahu kadmia v hnojivech, a
- na základě posouzení rizik poskytnutého švédskými orgány bylo rozhodnutím 2002/399/ES Švédsku povoleno ponechat si do 31. prosince 2005 vlastní vnitrostátní předpisy a
- práce probíhající v rámci Komise v oblasti sbližování limitních hodnot Společenství pro obsah kadmia v hnojivech nenaznačují, že by méně omezující opatření zajistilo dostatečnou ochranu zdraví a životního prostředí ve Švédsku. Z posouzení rizik vyplývá, že specifické půdní a klimatické podmínky ve Švédsku vyžadují vnitrostátní předpis na ochranu životního prostředí, jelikož některé oblasti jsou zejména v důsledku kyselého pH jejich půd více citlivé na vnášení kadmia. V kyselém prostředí rozpustnost kadmia stoupá, a to může být proto snáze přijímáno plodinami.
Komise je toho názoru, že v tomto stadiu přezkoumání nic nenasvědčuje tomu, že by uvedené vnitrostátní předpisy byly narušením fungování vnitřního trhu, které je neúměrné sledovaným cílům.
2.5.
Časové omezení
(45) Období, na něž se odchylka uděluje, by mělo být dostatečné k tomu, aby Komise mohla navrhnout právní předpis týkající se kadmia v hnojivech na úrovni Společenství a aby Rada a Evropský parlament mohly tento předpis přijmout.
Aby se neprojevily důsledky možných zpoždění během interinstitucionálního projednávání, mělo by toto rozhodnutí platit až do doby, kdy bude harmonizované opatření použitelné na úrovni EU.
IV. ZÁVĚR
(46) Na základě výše uvedených skutečností lze učinit závěr, že žádost Švédského království o ponechání si vnitrostátních předpisů, které jsou více omezující než ustanovení směrnice 76/116/EHS, pokud jde o obsah kadmia v hnojivech, předložená dne 29. června 2005, je přípustná.
(47) Komise navíc shledává, že uvedené vnitrostátní předpisy:
- vyhovují potřebám ochrany lidského zdraví a životního prostředí,
- jsou úměrné sledovaným cílům,
- neslouží jako prostředek svévolné diskriminace a
- nejsou zastřeným omezováním obchodu mezi členskými státy.
Z tohoto důvodu dospěla Komise k názoru, že mohou být schváleny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od nařízení (ES) č. 2003/2003 se schvalují švédské předpisy, jimiž se zakazuje uvádět na trh Švédska hnojiva obsahující více než 100 gramů kadmia na tunu fosforu.
Odchylka je použitelná do doby, než budou na úrovni Společenství použitelná harmonizovaná opatření týkající se kadmia v hnojivech.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. ledna 2006
o vnitrostátních předpisech oznámených Finskou republikou podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES týkajících se maximálního přípustného obsahu kadmia v hnojivech
(oznámeno pod číslem K(2005) 5542)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/348/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 6 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
1. Právní předpisy Společenství
(1) Ve směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [1] se stanovily požadavky, které musí hnojiva splňovat, aby mohla být uváděna na trh s označením "hnojivo ES".
(2) V příloze I směrnice 76/116/EHS byla stanovena označení typu a příslušné požadavky, např. pokud jde o složení, které musí splňovat každé hnojivo s označením ES.
Hnojiva s označením ES zařazená do tohoto seznamu jsou roztříděna do kategorií podle obsahu hlavních živin, tj. dusíku, fosforu a draslíku.
(3) Podle článku 7 směrnice 76/116/EHS nesměly členské státy zakázat, omezovat nebo bránit uvádění na trh hnojiv označených jako "hnojivo ES", která splňují požadavky této směrnice, z důvodu jejich složení, označení nebo balení.
95 odst. 4 Smlouvy o ES týkajících se maximálního přípustného obsahu kadmia v hnojivech [2] byla udělena odchylka od směrnice 76/116/EHS a byly schváleny finské předpisy, jimiž se zakazuje uvádět na trh Finska fosforečná minerální hnojiva s obsahem kadmia vyšším než 50 mg na kg fosforu.
Tato odchylka byla použitelná do 31. prosince 2005.
(5) Směrnice 76/116/EHS ve znění pozdějších předpisů byla nahrazena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 ze dne 13. října 2003 o hnojivech [3].
(6) V čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2003/2003 se stanoví, že odchylky od článku 7 směrnice 76/116/EHS udělené Komisí podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy se považují za odchylky od článku 5 uvedeného nařízení a jsou nadále platné bez ohledu na vstup uvedeného nařízení v platnost.
(7) V 15. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 2003/2003 se uvádí, že se Komise bude zabývat otázkou nezáměrného obsahu kadmia v minerálních hnojivech a podle potřeby vypracuje návrh nařízení, který předloží Evropskému parlamentu a Radě.
(8) Na přípravě návrhu Komise týkajícího se kadmia v hnojivech se pracuje.
2. Přistoupení Finska
(9) Finsko přistoupilo k Evropské unii dne 1. ledna 1995.
V aktu o přistoupení [4] jsou stanovena přechodná opatření týkající se použití kadmia a jeho uvádění na trh v tomto státě. V čl.
84 odst. 1 se stanoví, že po dobu čtyř let ode dne přistoupení se ustanovení uvedená v příloze X uvedeného aktu nevztahují v souladu s uvedenou přílohou a s výhradou podmínek v ní stanovených na Finsko.
Článek 84 a bod 2 přílohy X aktu o přistoupení stanoví, že článek 7 směrnice 76/116/EHS, pokud jde o obsah kadmia v hnojivech, se před 1. lednem 1999 nevztahuje na Finsko a že ustanovení směrnice 76/116/EHS budou do 31. prosince 1998 přezkoumána v souladu s postupy Společenství.
(10) Článek 2 aktu o přistoupení stanoví, že "ode dne přistoupení se ustanovení původních smluv a aktů přijatých orgány Společenství stávají závaznými pro nové členské státy a uplatňují se v těchto státech za podmínek stanovených v uvedených smlouvách a v tomto aktu".
Článek 168 aktu o přistoupení stanoví, že "nové členské státy uvedou v účinek opatření nezbytná k tomu, aby bylo ode dne přistoupení dosaženo souladu se směrnicemi a rozhodnutími ve smyslu článku 189 (nyní článku 249) Smlouvy o ES (...), není-li v seznamu v příloze XIX nebo v jiných ustanoveních tohoto aktu určena jiná lhůta".
(11) Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/97/ES [5] byla změněna směrnice 76/116/EHS, pokud jde o uvádění hnojiv obsahujících kadmium na trh v Rakousku, Finsku a Švédsku.
V článku 1 se mimo jiné stanoví, že Finsko může zakázat, aby byla na jeho území uváděna na trh hnojiva obsahující kadmium v koncentracích vyšších, než které byly ke dni přistoupení stanoveny na vnitrostátní úrovni, a že tato odchylka je použitelná od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001.
(12) Dne 7. prosince 2001 Finská republika oznámila stávající vnitrostátní právní předpisy, jež se odchylují od ustanovení směrnice 76/116/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv.
Po důkladném zvážení bylo rozhodnutím 2002/398/ES povoleno prodloužení odchylky od směrnice 76/116/EHS až do 31. prosince 2005.
3. Vnitrostátní předpisy
(13) V rozhodnutí Ministerstva zemědělství a lesnictví Finska č. 45/1994 ze dne 21. ledna 1994 o hnojivech [6] se mimo jiné stanoví limitní hodnota pro obsah kadmia v hnojivech, včetně hnojiv s označením ES.
Podle oddílu 3 je ve Finsku zakázáno uvádět na trh fosforečná minerální hnojiva s obsahem kadmia vyšším než 50 mg na kg fosforu.
II. POSTUP
(14) Dopisem ze dne 7. června 2005 oznámila Finská republika Komisi, že hodlá v souladu s čl. 95 odst.
4 Smlouvy o ES uplatňovat vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech i po 1. lednu 2006. Finské orgány žádají o prodloužení stávající odchylky stanovené rozhodnutím 2002/398/ES.
(15) Dopisem ze dne 30. června 2005 Komise informovala finské orgány, že obdržela oznámení podle čl. 95 odst. 4 a že šestiměsíční lhůta pro její zkoumání podle čl. 95 odst. 6 započala dnem 8. června 2005, tj. dnem následujícím po dni obdržení oznámení.
(16) Dopisem ze dne 10. srpna 2005 Komise informovala ostatní členské státy o žádosti, kterou obdržela od Finska.
Komise rovněž zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie [7] oznámení o této žádosti s cílem informovat další zainteresované strany o vnitrostátních předpisech, které si Finsko hodlá ponechat.
III. HODNOCENÍ
1. Posouzení přípustnosti
(17) Ustanovení čl. 95 odst. 4 Smlouvy stanoví, že pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí, oznámí je Komisi spolu s důvody pro jejich ponechání.
(18) Cílem oznámení předloženého finskými orgány dne 7. června 2005 je získat schválení prodloužení stávající odchylky stanovené rozhodnutím 2002/398/ES na období po 31. prosinci 2005.
Uvedené rozhodnutí umožňuje Finsku ponechat v účinnosti vnitrostátní předpisy, které jsou neslučitelné s ustanoveními týkajícími se složení hnojiv s označením ES, která jsou obsažena v nařízení (ES) č. 2003/2003.
(19) Jak je uvedeno výše, členské státy nesmějí podle článku 5 nařízení (ES) č. 2003/2003 omezovat uvádění hnojiv s označením ES na trh z důvodu jejich složení; v ustanoveních o složení se však nestanoví žádná limitní hodnota pro obsah kadmia.
To znamená, že podle článku 5 nařízení (ES) č. 2003/2003 mohou být hnojiva s označením ES, která vyhovují požadavkům uvedeného nařízení, uváděna na trh bez ohledu na svůj obsah kadmia.
(20) Za těchto okolností je zřejmé, že vnitrostátní předpisy oznámené Finskem jsou svým zákazem uvádět na trh fosforečná minerální hnojiva s označením ES s obsahem kadmia vyšším než 50 mg na kg fosforu více omezující než ustanovení nařízení (ES) č. 2003/2003.
(21) Uvedené vnitrostátní předpisy oznámené finskými orgány byly přijaty před přistoupením Finska k Evropské unii.
Jak bylo uvedeno výše, v aktu o přistoupení se stanoví přechodná opatření umožňující Finsku nadále používat po dobu čtyř let vlastní vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech pro výrobky upravené směrnicí 76/116/EHS.
Směrnicí 98/97/ES bylo Finsku povoleno nadále používat výše uvedené vnitrostátní předpisy do 31. prosince 2001.
Rozhodnutím 2002/398/ES byla platnost odchylky prodloužena do prosince 2005.
(22) V souladu s požadavkem čl. 95 odst. 4 vykládaného ve smyslu článků 2 a 168 aktu o přistoupení oznámilo Finsko Komisi přesné znění vnitrostátních předpisů přijatých před přistoupením k Evropské unii, které si Finsko hodlá ponechat, a svoji žádost doplnilo vysvětlením důvodů, které podle jeho názoru ponechání těchto předpisů ospravedlňují.
(23) Důvody sdělené finskými orgány jsou totožné s důvody, které již byly předloženy v minulosti a které Komisi vedly k udělení odchylky do 31. prosince 2005 prostřednictvím rozhodnutí 2002/398/ES.
Toto období bylo uděleno na základě předpokladu, že do konce roku 2005 budou zavedeny harmonizované právní předpisy.
Ačkoli práce v tomto směru probíhají, právní předpisy nebudou přijaty na úrovni Společenství před koncem roku.
(24) Oznámení předložené Finskem dne 7. června 2005 s cílem získat schválení k ponechání vnitrostátních předpisů odchylujících se od ustanovení nařízení (ES) č. 2003/2003 je tedy třeba považovat za přípustné podle čl. 95 odst. 4 vykládaného ve smyslu článků 2 a 168 aktu o přistoupení.
2. Posouzení opodstatněnosti
(25) Podle článku 95 Smlouvy musí Komise zajistit, aby byly splněny všechny podmínky umožňující členskému státu využívat odchylku, kterou uvedený článek upravuje.
(26) Komise musí zejména posoudit, zda předpisy oznámené členským státem jsou oprávněné ze závažných důvodů uvedených v článku 30 Smlouvy nebo se týkají ochrany životního nebo pracovního prostředí.
(27) Jestliže Komise považuje vnitrostátní předpisy za oprávněné, musí kromě toho podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy ověřit, zda tyto vnitrostátní předpisy neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
(28) Finsko odůvodnilo svoji žádost potřebou chránit lidské zdraví a životní prostředí.
Má se za to, že kadmium v hnojivech představuje hrozbu pro životní prostředí a lidské zdraví.
Na podporu své žádosti Finsko poukazuje na závěry finské studie zveřejněné v dubnu 2000 [8], jejímž obsahem je posouzení rizik, která představují hnojiva obsahující kadmium.
2.1. Opodstatnění na základě závažných důvodů
(29) Pokud jde o obecné informace o kadmiu, z dosud dostupných vědeckých údajů je možné učinit závěr, že elementární kadmium a oxid kademnatý lze obecně považovat za vážné riziko pro zdraví.
Zejména oxid kademnatý byl označen za karcinogen, mutagen nebo látku toxickou pro reprodukci, kategorie 2.
Panuje také všeobecná shoda v tom, že kadmium v hnojivech je jednoznačně nejdůležitějším zdrojem, z něhož se kadmium dostává do půdy a do potravního řetězce.
(30) Co se týče kadmia v hnojivech, lze nejdůležitější informace vyplývající z posouzení rizik provedeného Finskem shrnout takto:
- pokud jde o vodu, ve finské zprávě o posouzení rizik se konstatuje, že "z hodnocení rizika vyplynulo, že u všech posuzovaných scénářů, jak v současnosti, tak v budoucnosti, existuje riziko pro vodní organismy.
V praxi to znamená, že nelze stanovit žádné bezpečnostní rozpětí a že jakékoli zvýšení koncentrací v přirozeném pozadí může znamenat riziko pro vodní prostředí",
- pokud jde o půdu, uvádí se ve finském posouzení rizik, že "podle dostupných údajů představují současné koncentrace kadmia v zemědělských půdách ve Finsku riziko pro půdní prostředí.
K tomuto závěru se dospěje jak při použití středních koncentrací extrahovatelného kadmia [9], tak při použití hodnot 90. percentilu koncentrací v pěti oblastech Finska s obdělávanou půdou v roce 1987.
Pouze v nejsevernější oblasti je poměr PEC/PNEC [10] při použití střední koncentrace nižší než 1. Rizikový poměr pro různé oblasti s obdělávanou půdou se pohybuje od 1,2 do 2,8",
- pokud jde o lidské zdraví, ve finské zprávě o posouzení rizik se konstatuje, že "v případě Finska neexistuje žádné bezpečnostní rozpětí pro rizikové skupiny (nejhorší případy) mezi odhadnutým obsahem v moči a kritickým obsahem se škodlivými zdravotními účinky způsobenými kadmiem".
Ve finské zprávě o posouzení rizik se rovněž uvádí, že "pokud by byla ve Finsku použita fosforečná hnojiva s průměrným obsahem kadmia ve Společenství, vzrostl by podle modelových výpočtů dietární příjem za sto let o více než 40 %".
(31) Je zřejmé, že tyto závěry se vztahují na specifickou situaci finských půd a rovněž na klimatické podmínky, které ve Finsku převládají.
(32) Závěrem lze říci, že z posouzení rizik provedeného Finskem vyplývá, že současné koncentrace kadmia v zemědělských půdách ve Finsku představují riziko pro půdní organismy a že vyluhování kadmia ze zemědělských půd ohrožuje vodní prostředí.
Podle Finska z posouzení rizik rovněž vyplývá, že v důsledku současné celkové expozice finské populace kadmiu existuje riziko nepříznivých účinků na zdraví.
Zatímco průměrný příjem kadmia ze samotných potravin nepředstavuje ve Finsku riziko, některé skupiny populace jsou ohroženy v důsledku vysokého dietárního příjmu, zvýšeného vstřebávání a/nebo kouření.
(33) Posouzení rizik předložené finskými orgány bylo provedeno v souladu s postupy a metodikami stanovenými na úrovni Společenství, u nichž se má za to, že zajišťují vysoký stupeň spolehlivosti získaných údajů.
(34) Komise zkoumala informace obsažené v uvedeném posouzení rizik již v souvislosti s rozhodnutím 2002/398/ES, kterým bylo Finsku povoleno ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy do 31. prosince 2005.
(35) V roce 2005 neposkytlo Finsko žádné další vědecké a technické údaje.
Proces kumulace je pomalý a v tříletém období se nijak výrazně nemění.
Proto lze vycházet z toho, že situace je podobná jako v roce 2002.
(36) Platnost údajů, které Finsko poskytlo, je potvrzena následujícím vědeckým základem, který byl použit jako východisko při přípravě návrhu Komise týkajícího se kadmia v hnojivech:
- stanovisko vydané dne 24. září 2002 vědeckým výborem SCTEE [11] (nyní přejmenován na SCHER [12]), které se týká kumulace kadmia v zemědělských půdách v důsledku používání hnojiv. Toto stanovisko vycházelo ze zpráv o posouzení rizik pocházejících z devíti členských států, které se zabývají pouze kumulací, a nikoli možnými riziky pro zdraví a životní prostředí; SCTEE dospěl k závěru, že obsah kadmia v hnojivech skutečně musí být omezen, aby nedocházelo ke kumulaci kadmia v půdě,
- konečná předloha všeobecného posouzení rizika z kadmia a oxidu kademnatého ze září 2004, která byla vypracována v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 [13] a která zohledňuje všechny zdroje kadmia. V uvedené předloze je podpořeno stanovisko SCTEE týkající se kumulace v půdě. Přestože se v ní konstatuje, že kadmium z hnojiv nemusí být samo o sobě dostatečné k tomu, aby způsobilo závažné a bezprostřední riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí, je potřebná opatrnost, neboť riziko pro lidské zdraví nelze v důsledku vysoké proměnlivosti koncentrací kadmia v potravinách, stravovacích zvyklostí a nutričního stavu vyloučit pro všechny místní a regionální situace.
Dokud nebude dokončeno všeobecné posouzení rizika kadmia a oxidu kademnatého, jakož i případné návazné práce v oblasti opatření ke snižování rizik, návrh Komise týkající se kadmia v hnojivech se odkládá.
(37) Na základě žádosti Finska Komise opětovně prozkoumala vědeckou dokumentaci, a dospěla proto k názoru, že finské orgány prokázaly, že hnojiva obsahující kadmium představují rizika pro životní prostředí a lidské zdraví, a že vnitrostátní předpisy oznámené finskými orgány, jejichž cílem je minimalizovat expozici životního prostředí ve Finsku hnojivům obsahujícím kadmium, jsou oprávněné.
2.2. Vyloučení svévolné diskriminace
95 odst. 6 musí Komise prověřit, zda zamýšlená opatření neslouží jako prostředek svévolné diskriminace.
Podle rozhodnutí Soudního dvora vyloučení svévolné diskriminace znamená, že vnitrostátní omezení obchodu nemohou být použita takovým způsobem, aby vedla k diskriminaci zboží pocházejícího z jiných členských států.
(39) Zamýšlené vnitrostátní předpisy jsou všeobecné a platí stejnou měrou pro domácí i dovážená fosforečná hnojiva s označením ES.
Z toho vyplývá, že neexistuje žádný důkaz, že by mohly být použity jako prostředek svévolné diskriminace hospodářských subjektů ve Společenství.
2.3. Vyloučení zastřeného omezování obchodu
(40) Více omezující vnitrostátní opatření upravující složení hnojiv s označením ES, která se odchylují od ustanovení příslušné směrnice Společenství, jsou obvykle překážkou obchodu.
Výrobky, které mohou být legálně uváděny na trh v ostatních státech Společenství, nemohou být uváděny na trh dotyčného členského státu. Účelem principu zakotveného v čl.
95 odst. 6 je zabránit tomu, aby vnitrostátní předpisy, které jsou založeny na kritériích podle odstavců 4 a 5, byly používány bez opodstatnění a ve skutečnosti představovaly ekonomická opatření bránící dovozu výrobků z jiných členských států s cílem nepřímo chránit domácí produkci.
(41) Jak již bylo uvedeno, z hlediska ochrany životního prostředí a lidského zdraví existují obavy z používání hnojiv s obsahem kadmia na půdách.
Z toho tedy vyplývá, že cílem ponechání vnitrostátních předpisů je ochrana životního prostředí a lidského zdraví, a nikoli vytváření zastřených překážek obchodu.
2.4. Vyloučení narušování fungování vnitřního trhu
(42) Tuto podmínku nelze vykládat tak, že zakazuje schválení jakýchkoli vnitrostátních opatření, která by mohla mít vliv na vytváření vnitřního trhu.
Ve skutečnosti je každé vnitrostátní opatření, které se odchyluje od harmonizačního opatření určeného k vytváření a fungování vnitřního trhu, v podstatě opatřením, které může vnitřní trh ovlivnit. Komise chce zachovat užitečný postup pro stanovení odchylek podle článku 95 Smlouvy o ES, a je tedy toho názoru, že v souvislosti s čl.
95 odst. 6 je třeba narušováním fungování vnitřního trhu rozumět působení, které je neúměrné sledovanému cíli.
(43) S ohledem na rizika pro životní prostředí a lidské zdraví, která vyplývají z používání hnojiv s obsahem kadmia na půdách ve Finsku, a s přihlédnutím k tomu, že:
- jak bylo uvedeno výše, aktem o přistoupení a směrnicí 98/97/ES bylo Finsku povoleno nadále používat vlastní vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech, přičemž se očekávalo dokončení přezkoumání směrnice 76/116/EHS z hlediska obsahu kadmia v hnojivech, a
- na základě posouzení rizik poskytnutého finskými orgány bylo rozhodnutím 2002/398/ES Finsku povoleno ponechat si do 31. prosince 2005 vlastní vnitrostátní předpisy a
- práce probíhající v rámci Komise v oblasti sbližování limitních hodnot Společenství pro obsah kadmia v hnojivech nenaznačují, že by méně omezující opatření zajistilo dostatečnou ochranu zdraví a životního prostředí ve Finsku. Z posouzení rizik vyplývá, že specifické půdní a klimatické podmínky ve Finsku vyžadují vnitrostátní předpis na ochranu životního prostředí, jelikož některé oblasti jsou zejména v důsledku kyselého pH jejich půd více citlivé na vnášení kadmia. V kyselém prostředí rozpustnost kadmia stoupá, a to může být proto snáze přijímáno plodinami.
Komise je toho názoru, že v tomto stadiu přezkoumání nic nenasvědčuje tomu, že by uvedené vnitrostátní předpisy byly narušením fungování vnitřního trhu, které je neúměrné sledovaným cílům.
2.5. Časové omezení
(44) Období, na něž se odchylka uděluje, by mělo být dostatečné k tomu, aby Komise mohla navrhnout právní předpis týkající se kadmia v hnojivech na úrovni Společenství a aby Rada a Evropský parlament mohly tento předpis přijmout.
Aby se neprojevily důsledky možných zpoždění během interinstitucionálního projednávání, mělo by toto rozhodnutí platit až do doby, kdy bude harmonizované opatření použitelné na úrovni EU.
IV. ZÁVĚR
(45) Na základě výše uvedených skutečností lze učinit závěr, že žádost Finské republiky o ponechání si vnitrostátních předpisů, které jsou více omezující než ustanovení směrnice 76/116/EHS, pokud jde o obsah kadmia v hnojivech, předložená dne 7. června 2005, je přípustná.
(46) Komise navíc shledává, že uvedené vnitrostátní předpisy:
- vyhovují potřebám ochrany lidského zdraví a životního prostředí,
- jsou úměrné sledovaným cílům,
- neslouží jako prostředek svévolné diskriminace a
- nejsou zastřeným omezováním obchodu mezi členskými státy.
Z tohoto důvodu dospěla Komise k názoru, že mohou být schváleny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od nařízení (ES) č. 2003/2003 se schvalují finské předpisy, jimiž se zakazuje uvádět na trh Finska fosforečná minerální hnojiva s obsahem kadmia vyšším než 50 mg na kg fosforu.
Odchylka je použitelná do doby, než budou na úrovni Společenství použitelná harmonizovaná opatření týkající se kadmia v hnojivech.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. ledna 2006
o vnitrostátních předpisech oznámených Rakouskou republikou podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES týkajících se maximálního přípustného obsahu kadmia v hnojivech
(oznámeno pod číslem K(2005) 5549)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/349/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 6 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
1. Právní předpisy Společenství
(1) Ve směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [1] se stanovily požadavky, které musí hnojiva splňovat, aby mohla být uváděna na trh s označením "hnojivo ES".
(2) V příloze I směrnice 76/116/EHS byla stanovena označení typu a příslušné požadavky, např. pokud jde o složení, které musí splňovat každé hnojivo s označením ES.
Hnojiva s označením ES zařazená do tohoto seznamu jsou roztříděna do kategorií podle obsahu hlavních živin, tj. dusíku, fosforu a draslíku.
(3) Podle článku 7 směrnice 76/116/EHS nesměly členské státy zakázat, omezovat nebo bránit uvádění na trh hnojiv označených jako "hnojivo ES", která splňují požadavky této směrnice, z důvodu jejich složení, označení nebo balení.
95 odst. 4 Smlouvy o ES týkajících se maximálního přípustného obsahu kadmia v hnojivech [2] byla udělena odchylka od směrnice 76/116/EHS a byly schváleny rakouské předpisy, jimiž se zakazuje uvádět na trh Rakouska fosforečná minerální hnojiva (obsahující 5 % P2O5 nebo více) s obsahem kadmia vyšším než 75 mg na kg P2O5.
Tato odchylka byla použitelná do 31. prosince 2005.
(5) Směrnice 76/116/EHS ve znění pozdějších předpisů byla nahrazena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 ze dne 13. října 2003 o hnojivech [3].
(6) V čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2003/2003 se stanoví, že odchylky od článku 7 směrnice 76/116/EHS udělené Komisí podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy se považují za odchylky od článku 5 uvedeného nařízení a jsou nadále platné bez ohledu na vstup uvedeného nařízení v platnost.
(7) V 15. bodě odůvodnění nařízení (ES) č. 2003/2003 se uvádí, že se Komise bude zabývat otázkou nezáměrného obsahu kadmia v minerálních hnojivech a podle potřeby vypracuje návrh nařízení, který předloží Evropskému parlamentu a Radě.
(8) Na přípravě návrhu Komise týkajícího se kadmia v hnojivech se pracuje.
2. Přistoupení Rakouska
(9) Rakousko přistoupilo k Evropské unii dne 1. ledna 1995.
V aktu o přistoupení [4] jsou stanovena přechodná opatření týkající se použití kadmia a jeho uvádění na trh v tomto státě. V čl.
69 odst. 1 se stanoví, že po dobu čtyř let ode dne přistoupení se ustanovení uvedená v příloze VIII uvedeného aktu nevztahují v souladu s uvedenou přílohou a s výhradou podmínek v ní stanovených na Rakousko.
Článek 69 a bod 4 přílohy VIII aktu o přistoupení stanoví, že článek 7 směrnice 76/116/EHS, pokud jde o obsah kadmia v hnojivech, se před 1. lednem 1999 nevztahuje na Rakousko a že ustanovení směrnice 76/116/EHS budou do 31. prosince 1998 přezkoumána v souladu s postupy Společenství.
(10) Článek 2 aktu o přistoupení stanoví, že "ode dne přistoupení se ustanovení původních smluv a aktů přijatých orgány Společenství stávají závaznými pro nové členské státy a uplatňují se v těchto státech za podmínek stanovených v uvedených smlouvách a v tomto aktu".
Článek 168 aktu o přistoupení stanoví, že "nové členské státy uvedou v účinek opatření nezbytná k tomu, aby bylo ode dne přistoupení dosaženo souladu se směrnicemi a rozhodnutími ve smyslu článku 189 (nyní článku 249) Smlouvy o ES (...), není-li v seznamu v příloze XIX nebo v jiných ustanoveních tohoto aktu určena jiná lhůta".
(11) Směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/97/ES [5] byla změněna směrnice 76/116/EHS, pokud jde o uvádění hnojiv obsahujících kadmium na trh v Rakousku, Finsku a Švédsku.
V článku 1 se mimo jiné stanoví, že Rakousko může zakázat, aby byla na jeho území uváděna na trh hnojiva obsahující kadmium v koncentracích vyšších, než které byly ke dni přistoupení stanoveny na vnitrostátní úrovni, a že tato odchylka je použitelná od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2001.
(12) Dne 16. listopadu 2001 Rakouská republika oznámila stávající vnitrostátní právní předpisy, jež se odchylují od ustanovení směrnice 76/116/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv.
Po důkladném zvážení bylo rozhodnutím 2002/366/ES povoleno prodloužení odchylky od směrnice 76/116/EHS až do 31. prosince 2005.
3. Vnitrostátní předpisy
(13) V rakouském nařízení o hnojivech [6] z roku 2004 se mimo jiné stanoví limitní hodnota pro obsah kadmia v hnojivech, včetně hnojiv s označením ES. Podle čl.
2 odst. 4 ve spojení s přílohou 2 oddílem 2 je v Rakousku zakázáno uvádět na trh fosforečná minerální hnojiva (obsahující 5 % P2O5 nebo více) s obsahem kadmia vyšším než 75 mg na kg P2O5.
(14) Ustanovení o maximálním přípustném obsahu kadmia v hnojivech jsou v platnosti od roku 1985, kdy byla stanovena limitní hodnota 120 mg na kg P2O5.
Současná hodnota 75 mg na kg P2O5 byla zavedena rakouským nařízením o hnojivech z roku 1994 [7], které bylo následně zrušeno nařízením o hnojivech z roku 2004 s cílem přizpůsobit právní předpisy nařízení (ES) č.
2003/2003. Ustanovení týkající se kadmia v hnojivech nebyla změněna.
II. POSTUP
(15) Dopisem ze dne 14. června 2005 oznámila Rakouská republika Komisi, že hodlá v souladu s čl. 95 odst.
4 Smlouvy o ES uplatňovat vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech i po 1. lednu 2006. Rakouské orgány žádají o prodloužení stávající odchylky stanovené rozhodnutím 2002/366/ES.
(16) Dopisem ze dne 30. června 2005 Komise informovala rakouské orgány, že obdržela oznámení podle čl. 95 odst. 4 a že šestiměsíční lhůta pro její zkoumání podle čl. 95 odst. 6 započala dnem 15. června 2005, tj. dnem následujícím po dni obdržení oznámení.
(17) Dopisem ze dne 10. srpna 2005 Komise informovala ostatní členské státy o žádosti, kterou obdržela od Rakouska.
Komise rovněž zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie [8] oznámení o této žádosti s cílem informovat další zainteresované strany o vnitrostátních předpisech, které si Rakousko hodlá ponechat.
III. HODNOCENÍ
1. Posouzení přípustnosti
(18) Ustanovení čl. 95 odst. 4 Smlouvy stanoví, že pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí, oznámí je Komisi spolu s důvody pro jejich ponechání.
(19) Cílem oznámení předloženého rakouskými orgány dne 7. června 2005 je získat schválení prodloužení stávající odchylky stanovené rozhodnutím 2002/366/ES na období po 31. prosinci 2005.
Uvedené rozhodnutí umožňuje Rakousku ponechat v účinnosti vnitrostátní předpisy, které jsou neslučitelné s ustanoveními týkajícími se složení hnojiv s označením ES, která jsou obsažena v nařízení (ES) č. 2003/2003.
(20) Jak je uvedeno výše, členské státy nesmějí podle článku 5 nařízení (ES) č. 2003/2003 omezovat uvádění hnojiv s označením ES na trh z důvodu jejich složení; v ustanoveních o složení se však nestanoví žádná limitní hodnota pro obsah kadmia.
To znamená, že podle článku 5 nařízení (ES) č. 2003/2003 mohou být hnojiva s označením ES, která vyhovují požadavkům uvedeného nařízení, uváděna na trh bez ohledu na svůj obsah kadmia.
(21) Za těchto okolností je zřejmé, že vnitrostátní předpisy oznámené Rakouskem jsou svým zákazem uvádět na trh fosforečná minerální hnojiva s označením ES s obsahem kadmia vyšším než 75 mg na kg P2O5 více omezující než ustanovení nařízení (ES) č. 2003/2003.
(22) Uvedené vnitrostátní předpisy oznámené rakouskými orgány byly přijaty před přistoupením Rakouska k Evropské unii.
Jak bylo uvedeno výše, v aktu o přistoupení se stanoví přechodná opatření umožňující Rakousku nadále používat po dobu čtyř let vlastní vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech pro výrobky upravené směrnicí 76/116/EHS.
Směrnicí 98/97/ES bylo Rakousku povoleno nadále používat výše uvedené vnitrostátní předpisy do 31. prosince 2001.
Rozhodnutím 2002/366/ES byla platnost odchylky prodloužena do prosince 2005.
(23) V souladu s požadavkem čl. 95 odst. 4 vykládaného ve smyslu článků 2 a 168 aktu o přistoupení oznámilo Rakousko Komisi přesné znění vnitrostátních předpisů přijatých před přistoupením k Evropské unii, které si Rakousko hodlá ponechat, a svoji žádost doplnilo vysvětlením důvodů, které podle jeho názoru ponechání těchto předpisů ospravedlňují.
(24) Důvody sdělené rakouskými orgány jsou totožné s důvody, které již byly předloženy v minulosti a které Komisi vedly k udělení odchylky do 31. prosince 2005 prostřednictvím rozhodnutí 2002/366/ES.
Toto období bylo uděleno na základě předpokladu, že do konce roku 2005 budou zavedeny harmonizované právní předpisy.
Ačkoli práce v tomto směru probíhají, právní předpisy nebudou přijaty na úrovni Společenství před koncem roku.
(25) Oznámení předložené Rakouskem dne 14. června 2005 s cílem získat schválení k ponechání vnitrostátních předpisů odchylujících se od ustanovení nařízení (ES) č. 2003/2003 je tedy třeba považovat za přípustné podle čl. 95 odst. 4 vykládaného ve smyslu článků 2 a 168 aktu o přistoupení.
2. Posouzení opodstatněnosti
(26) Podle článku 95 Smlouvy musí Komise zajistit, aby byly splněny všechny podmínky umožňující členskému státu využívat odchylku, kterou uvedený článek upravuje.
(27) Komise musí zejména posoudit, zda předpisy oznámené členským státem jsou oprávněné ze závažných důvodů uvedených v článku 30 Smlouvy nebo se týkají ochrany životního nebo pracovního prostředí.
(28) Jestliže Komise považuje vnitrostátní předpisy za oprávněné, musí kromě toho podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy ověřit, zda tyto vnitrostátní předpisy neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
(29) Rakousko odůvodnilo svoji žádost potřebou chránit lidské zdraví a životní prostředí.
Má se za to, že kadmium v hnojivech představuje hrozbu pro životní prostředí a lidské zdraví.
Na podporu své žádosti Rakousko poukazuje na závěry rakouské studie zveřejněné v říjnu 2000 [9], jejímž obsahem je posouzení rizik, která představují hnojiva obsahující kadmium.
2.1. Opodstatnění na základě závažných důvodů
(30) Pokud jde o obecné informace o kadmiu, z dosud dostupných vědeckých údajů je možné učinit závěr, že elementární kadmium a oxid kademnatý lze obecně považovat za vážné riziko pro zdraví.
Zejména oxid kademnatý byl označen za karcinogen, mutagen nebo látku toxickou pro reprodukci, kategorie 2.
Panuje také všeobecná shoda v tom, že kadmium v hnojivech je jednoznačně nejdůležitějším zdrojem, z něhož se kadmium dostává do půdy a do potravního řetězce.
(31) Co se týče kadmia v hnojivech, lze nejdůležitější informace vyplývající z posouzení rizik provedeného Rakouskem shrnout takto:
- pokud jde o vodu, ve zprávě se konstatuje, že "při používání hnojiva o průměrné koncentraci 25 mg Cd na kg P2O5 dojde k překročení hodnoty PNEC [10] jak nyní, tak za 100 let",
- pokud jde o půdu, ve zprávě se uvádí, že "při používání hnojiva o průměrné koncentraci 25 mg Cd na kg P2O5 nebo 90 mg Cd na kg P2O5 dojde k překročení hodnoty PNEC jak nyní, tak za 100 let".
(32) Je zřejmé, že tyto závěry se vztahují na specifickou situaci rakouských půd a rovněž na klimatické podmínky, které v Rakousku převládají.
(33) Závěrem lze říci, že z posouzení rizik provedeného Rakouskem vyplývá, že hodnota PEC (predicted environmental concentration, předpokládaná koncentrace v životním prostředí) kadmia z minerálních hnojiv v Rakousku překračuje hodnotu PNEC [11] (predicted no effect concentration, předpokládaná koncentrace bez účinku) u vod ve většině zkoumaných regionů.
To platí rovněž pro půdy v 5 % z 52 rakouských zemědělských oblastí, použijí-li se disponibilní hodnoty pro živé organismy.
Podle názoru rakouských orgánů to znamená, že podle metodiky Evropského společenství pro posuzování rizik tato látka vzbuzuje obavy a je třeba učinit další kroky.
(34) Posouzení rizik předložené rakouskými orgány bylo provedeno v souladu s postupy a metodikami stanovenými na úrovni Společenství, u nichž se má za to, že zajišťují vysoký stupeň spolehlivosti získaných údajů.
(35) Komise zkoumala informace obsažené v uvedeném posouzení rizik již v souvislosti s rozhodnutím 2002/366/ES, kterým bylo Rakousku povoleno ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy do 31. prosince 2005.
(36) V roce 2005 neposkytlo Rakousko žádné další vědecké a technické údaje.
Proces kumulace je pomalý a v tříletém období se nijak výrazně nemění.
Proto lze vycházet z toho, že situace je podobná jako v roce 2002.
(37) Platnost údajů, které Rakousko poskytlo, je potvrzena následujícím vědeckým základem, který byl použit jako východisko při přípravě návrhu Komise týkajícího se kadmia v hnojivech:
- stanovisko vydané dne 24. září 2002 vědeckým výborem SCTEE [12] (nyní přejmenován na SCHER [13]), které se týká kumulace kadmia v zemědělských půdách v důsledku používání hnojiv. Toto stanovisko vycházelo ze zpráv o posouzení rizik pocházejících z devíti členských států, které se zabývají pouze kumulací, a nikoli možnými riziky pro zdraví a životní prostředí; SCTEE dospěl k závěru, že obsah kadmia v hnojivech skutečně musí být omezen, aby nedocházelo ke kumulaci kadmia v půdě,
- konečná předloha všeobecného posouzení rizika z kadmia a oxidu kademnatého ze září 2004, která byla vypracována v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 793/93 [14] a která zohledňuje všechny zdroje kadmia. V uvedené předloze je podpořeno stanovisko SCTEE týkající se kumulace v půdě. Přestože se v ní konstatuje, že kadmium z hnojiv nemusí být samo o sobě dostatečné k tomu, aby způsobilo závažné a bezprostřední riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí, je potřebná opatrnost, neboť riziko pro lidské zdraví nelze v důsledku vysoké proměnlivosti koncentrací kadmia v potravinách, stravovacích zvyklostí a nutričního stavu vyloučit pro všechny místní a regionální situace.
Dokud nebude dokončeno všeobecné posouzení rizika kadmia a oxidu kademnatého, jakož i případné návazné práce v oblasti opatření ke snižování rizik, návrh Komise týkající se kadmia v hnojivech se odkládá.
(38) Na základě žádosti Rakouska Komise opětovně prozkoumala vědeckou dokumentaci, a dospěla proto k názoru, že rakouské orgány prokázaly, že hnojiva obsahující kadmium představují rizika pro životní prostředí a lidské zdraví, a že vnitrostátní předpisy oznámené rakouskými orgány, jejichž cílem je minimalizovat expozici životního prostředí v Rakousku hnojivům obsahujícím kadmium, jsou oprávněné.
2.2. Vyloučení svévolné diskriminace
95 odst. 6 musí Komise prověřit, zda zamýšlená opatření neslouží jako prostředek svévolné diskriminace.
Podle rozhodnutí Soudního dvora vyloučení svévolné diskriminace znamená, že vnitrostátní omezení obchodu nemohou být použita takovým způsobem, aby vedla k diskriminaci zboží pocházejícího z jiných členských států.
(40) Zamýšlené vnitrostátní předpisy jsou všeobecné a platí stejnou měrou pro domácí i dovážená fosforečná hnojiva s označením ES.
Z toho vyplývá, že neexistuje žádný důkaz, že by mohly být použity jako prostředek svévolné diskriminace hospodářských subjektů ve Společenství.
2.3. Vyloučení zastřeného omezování obchodu
(41) Více omezující vnitrostátní opatření upravující složení hnojiv s označením ES, která se odchylují od ustanovení příslušné směrnice Společenství, jsou obvykle překážkou obchodu.
Výrobky, které mohou být legálně uváděny na trh v ostatních státech Společenství, nemohou být uváděny na trh dotyčného členského státu. Účelem principu zakotveného v čl.
95 odst. 6 je zabránit tomu, aby vnitrostátní předpisy, které jsou založeny na kritériích podle odstavců 4 a 5, byly používány bez opodstatnění a ve skutečnosti představovaly ekonomická opatření bránící dovozu výrobků z jiných členských států s cílem nepřímo chránit domácí produkci.
(42) Jak již bylo uvedeno, z hlediska ochrany životního prostředí a lidského zdraví existují obavy z používání hnojiv s obsahem kadmia na půdách.
Z toho tedy vyplývá, že cílem ponechání vnitrostátních předpisů je ochrana životního prostředí a lidského zdraví, a nikoli vytváření zastřených překážek obchodu.
2.4. Vyloučení narušování fungování vnitřního trhu
(43) Tuto podmínku nelze vykládat tak, že zakazuje schválení jakýchkoli vnitrostátních opatření, která by mohla mít vliv na vytváření vnitřního trhu.
Ve skutečnosti je každé vnitrostátní opatření, které se odchyluje od harmonizačního opatření určeného k vytváření a fungování vnitřního trhu, v podstatě opatřením, které může vnitřní trh ovlivnit. Komise chce zachovat užitečný postup pro stanovení odchylek podle článku 95 Smlouvy o ES, a je tedy toho názoru, že v souvislosti s čl.
95 odst. 6 je třeba narušováním fungování vnitřního trhu rozumět působení, které je neúměrné sledovanému cíli.
(44) S ohledem na rizika pro životní prostředí a lidské zdraví, která vyplývají z používání hnojiv s obsahem kadmia na půdách v Rakousku, a s přihlédnutím k tomu, že:
- jak bylo uvedeno výše, aktem o přistoupení a směrnicí 98/97/ES bylo Rakousku povoleno nadále používat vlastní vnitrostátní předpisy týkající se obsahu kadmia v hnojivech, přičemž se očekávalo dokončení přezkoumání směrnice 76/116/EHS z hlediska obsahu kadmia v hnojivech, a
- na základě posouzení rizik poskytnutého rakouskými orgány bylo rozhodnutím 2002/366/ES Rakousku povoleno ponechat si do 31. prosince 2005 vlastní vnitrostátní předpisy a
- práce probíhající v rámci Komise v oblasti sbližování limitních hodnot Společenství pro obsah kadmia v hnojivech nenaznačují, že by méně omezující opatření zajistilo dostatečnou ochranu zdraví a životního prostředí v Rakousku. Z posouzení rizik vyplývá, že specifické půdní a klimatické podmínky v Rakousku vyžadují vnitrostátní předpis na ochranu životního prostředí, jelikož některé oblasti jsou zejména v důsledku kyselého pH jejich půd více citlivé na vnášení kadmia. V kyselém prostředí rozpustnost kadmia stoupá, a to může být proto snáze přijímáno plodinami.
Komise je toho názoru, že v tomto stadiu přezkoumání nic nenasvědčuje tomu, že by uvedené vnitrostátní předpisy byly narušením fungování vnitřního trhu, které je neúměrné sledovaným cílům.
2.5. Časové omezení
(45) Období, na něž se odchylka uděluje, by mělo být dostatečné k tomu, aby Komise mohla navrhnout právní předpis týkající se kadmia v hnojivech na úrovni Společenství a aby Rada a Evropský parlament mohly tento předpis přijmout.
Aby se neprojevily důsledky možných zpoždění během interinstitucionálního projednávání, mělo by toto rozhodnutí platit až do doby, kdy bude harmonizované opatření použitelné na úrovni EU.
IV. ZÁVĚR
(46) Na základě výše uvedených skutečností lze učinit závěr, že žádost Rakouské republiky o ponechání si vnitrostátních předpisů, které jsou více omezující než ustanovení směrnice 76/116/EHS, pokud jde o obsah kadmia v hnojivech, předložená dne 14. června 2005, je přípustná.
(47) Komise navíc shledává, že uvedené vnitrostátní předpisy:
- vyhovují potřebám ochrany lidského zdraví a životního prostředí,
- jsou úměrné sledovaným cílům,
- neslouží jako prostředek svévolné diskriminace a
- nejsou zastřeným omezováním obchodu mezi členskými státy.
Z tohoto důvodu dospěla Komise k názoru, že mohou být schváleny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od nařízení (ES) č. 2003/2003 se schvalují rakouské předpisy, jimiž se zakazuje uvádět na trh Rakouska fosforečná minerální hnojiva (obsahující 5 % P2O5 nebo více) s obsahem kadmia vyšším než 75 mg na kg P2O5.
Odchylka je použitelná do doby, než budou na úrovni Společenství použitelná harmonizovaná opatření týkající se kadmia v hnojivech.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 2006,
kterým se stanoví množství methylbromidu, jejichž použití je povoleno pro účely kritických použití ve Společenství od 1. ledna do 31. prosince 2006 podle nařízení (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu
(oznámeno pod číslem K(2006) 1244)
(Pouze anglické, francouzské, italské, nizozemské, polské, portugalské a španělské znění je závazné)
(2006/350/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 bod ii) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 3 odst. 2 bodu i) písm. d) a čl. 4 odst. 2 bodu i) písm. d) nařízení (ES) č. 2037/2000 zakazují výrobu, dovoz a uvádění methylbromidu pro všechna použití na trh po 31. prosinci 2004 vyjma, mimo jiné [2], pro kritická použití podle čl. 3 odst. 2 bodu ii) a kritérií stanovených v rozhodnutí IX/6 smluvních stran Montrealského protokolu a jakýchkoli jiných kritérií dohodnutých smluvními stranami. Výjimky pro kritická použití mají sloužit jako omezené odchylky, jejichž cílem je poskytnout krátkou dobu pro přijetí náhradních látek.
(2) Rozhodnutí IX/6 uvádí, že methylbromid by měl být posuzován jako "kritický", pouze pokud žadatel stanoví, že nedostatečná dostupnost methylbromidu pro dané konkrétní použití by měla za následek závažné narušení trhu a že uživatel nemá k dispozici žádné technicky a ekonomicky dostupné náhradní produkty nebo látky, které by byly přijatelné z hlediska životního prostředí a zdraví a vhodné pro dané plodiny a s ohledem na okolnosti navržení látky.
Kromě toho by měla být případná výroba a spotřeba methylbromidu pro kritická využití povolena, pouze pokud byly podniknuty všechny technicky a ekonomicky dostupné kroky k minimalizaci kritického použití a jakékoliv související emise methylbromidu.
Žadatel by měl také prokázat, že je vyvíjeno odpovídající úsilí za účelem hodnocení náhradních produktů a látek, jejich uvedení na trh a získání jejich schválení ze strany vnitrostátních regulačních orgánů a že jsou prováděny výzkumné programy zaměřené na vývoj a využití náhradních produktů a látek.
(3) Komise obdržela 79 návrhů kritických použití methylbromidu z devíti členských států včetně Belgie (44070 kg), Francie (259097 kg), Německa (19450 kg), Irska (1250 kg), Itálie (1333225 kg), Polska (45900 kg), Portugalska (50000 kg), Španělska (986000 kg), Nizozemska (120 kg) a Spojeného království (139285 kg).
Celkové požadované množství činí 2878397 kg, z čehož 2690275 kg (94 %) připadá na předsklizňová použití a 188140 kg (6 %) na posklizňová použití methylbromidu.
Německo následně informovalo Komisi, že stáhlo veškeré své návrhy, neboť jsou k dispozici náhradní látky.
(4) Za účelem stanovení množství methylbromidu, které může být v roce 2006 povoleno pro kritická použití, použila Komise kritéria obsažená v rozhodnutí IX/6 a čl. 3 odst.
2037/2000. Komise zjistila, že poté, co členské státy sestavily návrhy ohledně kritického použití, byly ve Společenství k dispozici vhodné náhradní látky a že se v uvedeném období staly tyto látky v mnoha smluvních stranách Montrealského protokolu rozšířenější.
Proto Komise stanovila, že pro kritická použití v každém členském státě, který požádal o použití methylbromidu, může být v roce 2006 použito 1607587 kg methylbromidu.
Toto množství odpovídá 8,4 % spotřeby methylbromidu v Evropském společenství v roce 1991 a vyplývá z něj, že více než 91,6 % methylbromidu bylo nahrazeno náhradními látkami.
Kategorie kritických použití jsou podobné kategoriím definovaným v oddílu IIB rozhodnutí XVI/2 [3] a v tabulce A rozhodnutí XVII/9 ze sedmnáctého zasedání stran Montrealského protokolu [4].
2 bodu ii) ukládá Komisi také povinnost určit, kteří uživatelé mohou využívat výjimky pro kritické použití. Jelikož čl.
17 odst. 2 ukládá členským státům povinnost vymezit minimální požadované kvalifikace pro zaměstnance zapojené do používání methylbromidu a jelikož fumigace je jediným použitím, stanovila Komise, že osoby provádějící fumigaci pomocí methylbromidu jsou jedinými uživateli navrženými členským státem a oprávněnými Komisí k používání methylbromidu pro kritická využití.
Osoby provádějící fumigaci mají kvalifikaci k bezpečnému používání methylbromidu, a to například na rozdíl od zemědělců nebo vlastníků mlýnů, kteří obecně nemají kvalifikaci k používání methylbromidu, ale kteří vlastní pozemky a nemovitosti, na nichž bude methylbromid použit.
Členské státy musejí navíc zavést postupy pro identifikaci osob provádějících na území těchto států fumigaci, jimž je povoleno používat methylbromid pro kritická použití.
(6) Rozhodnutí IX/6 stanoví, že výroba a spotřeba methylbromidu pro kritická použití by měla být povolena, pouze pokud methylbromid není dostupný ze stávajících zásob nespotřebovaného nebo recyklovaného methylbromidu. Ustanovení čl. 3 odst. 2 bodu ii) stanoví, že výroba a dovoz methylbromidu jsou povoleny, pouze pokud není u žádné smluvní strany k dispozici recyklovaný nebo regenerovaný methylbromid. V souladu s rozhodnutím IX/6 a čl. 3 odst. 2 bodem ii) Komise určila, že pro kritická použití je k dispozici 50047 kg zásob.
(7) Ustanovení čl. 4 odst. 2 bodu ii) stanoví, že s výhradou čl. 4 odst. 4 je uvádění methylbromidu na trh a jeho používání v jiných podnicích, než jsou výrobci a dovozci, po 31. prosinci 2005 zakázáno. Podle čl. 4 odst. 4 se čl. 4 odst. 2 nevztahuje na uvádění regulovaných látek na trh a jejich používání, pokud jsou používány, aby byly splněny žádosti o licenci pro kritické použití podané uživateli určenými v souladu čl. 3 odst. 2.
Kromě výrobců a dovozců je z toho důvodu povoleno také osobám provádějícím fumigaci, které jsou Komisí registrovány v roce 2006, povoleno uvádět na trh methylbromid a používat jej pro kritická použití i po 31. prosinci 2005.
Osoba provádějící fumigaci obvykle požádá dovozce o dovoz i dodávku methylbromidu.
Osobám provádějící fumigaci, které byly Komisí registrovány pro kritická použití v roce 2005, bude povoleno převést do roku 2006 veškerý zbývající methylbromid, který nebyl použit v roce 2005 (dále je "zásoby").
Evropská komise zavedla postupy pro udělování licencí, aby byly takové zásoby methylbromidu odečteny předtím, než je dovezen či vyroben dodatečný methylbromid, aby byly splněny žádosti o licenci pro kritické použití v roce 2006.
(8) Tři použití methylbromidu uvedená v tomto rozhodnutí jsou kategorizována jako "biocidní" použití, na něž se vztahují dodatečná omezení.
Nařízení Komise (ES) č. 2032/2003 [5] uvádí, že methylbromid je biocidní látka, kterou nelze uvádět na trh po 1. září 2006.
Komise může členskému státu povolit, aby používal methylbromid po uvedeném datu, pokud členský stát prokáže soulad s kritérii "základního použití" podle článku 4a nařízení (ES) č. 2032/2003.
Množství methylbromidu pro základní použití, u nichž se vyžaduje povolení pro "základní použití" podle nařízení (ES) č. 2032/2003 pro jakékoli použití po 1. září 2006, jsou uvedena v přílohách 1, 4 a 8 tohoto rozhodnutí.
(9) Vzhledem k tomu, že se použití methylbromidu pro kritická využití uplatní od 1. ledna 2006, a aby bylo zajištěno, že zainteresované společnosti a provozovatelé mohou mít prospěch z licenčního režimu, je vhodné, aby se toto rozhodnutí použilo od stejného data.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 nařízení (ES) č. 2037/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Belgickému království, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Nizozemskému království, Polské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se povoluje použít od 1. ledna do 31. prosince 2006 celkem 1607587 kg methylbromidu pro kritická použití pro specifická množství a kategorie použití uvedené v přílohách 1–8.
Článek 2
Belgickému království, Italské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se od 1. září do 31. prosince 2006 nepovoluje používat methylbromid pro biocidní použití, pokud není danému členskému státu na základě postupu popsaného v článku 4a nařízení (ES) č. 2032/2003 uděleno povolení pro "základní použití" pro specifická použití uvedená v přílohách 1, 4 a 8.
Článek 3
Zásoby, o kterých příslušný orgán každého členského státu prohlásí, že jsou k dispozici pro kritická použití, se odečtou od množství, které může být dovezeno nebo vyrobeno pro kritická použití v daném členském státě.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2006 a jeho použitelnost skončí dnem 31. prosince 2006.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Nizozemskému království, Polské republice, Portugalské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí č. 205
ze dne 17. října 2005
o obsahu pojmu "částečná nezaměstnanost" vzhledem k přeshraničním pracovníkům
(Text s významem pro EHP a pro dohodu mezi EU a Švýcarskem)
(2006/351/ES)
SPRÁVNÍ KOMISE PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ,
s ohledem na čl. 81 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství [1], podle něhož je Správní komise pověřena jednáním o všech správních otázkách vyplývajících z nařízení (EHS) č. 1408/71 a z pozdějších nařízení,
s ohledem na čl. 71 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 71 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 stanoví pro nezaměstnané přeshraniční pracovníky odchylné pravidlo od obecné zásady lex loci laboris uvedené v čl. 13 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení.
(2) Soudní dvůr Evropských společenství rozhodl, že kritéria sloužící ke stanovení toho, zda přeshraniční zaměstnaná osoba má být považována za částečně nezaměstnanou osobu nebo za osobu nezaměstnanou ve smyslu čl. 71 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, musejí být kritéria Společenství uplatňována jednotným způsobem. Toto posouzení nemůže být založeno na kritériích vnitrostátního práva [2].
(3) Jelikož praxe vnitrostátních institucí sociálního zabezpečení v jednotlivých členských státech odráží rozdíly ve výkladu, co se týká stanovení druhu nezaměstnanosti, je důležité upřesnit rozsah působnosti uvedeného článku s ohledem na přijetí jednotných a vyvážených kritérií, pro účely jeho používání výše uvedenými institucemi.
(4) Soudní dvůr Evropských společenství rozhodl, že pokud již přeshraniční pracovník nemá žádné vazby s příslušným členským státem a pokud je zcela nezaměstnaný, bude dávky v nezaměstnanosti poskytovat instituce místa bydliště na vlastní náklady.
(5) Posouzení existence nebo zachování zaměstnaneckého vztahu je založeno zcela na vnitrostátních právních předpisech státu zaměstnání.
(6) Cíl ochrany přeshraničních pracovníků, sledovaný článkem 71, by nebyl splněn, pokud by pracovník, který je i nadále zaměstnán ve stejném podniku v členském státě jiném, než je členský stát bydliště, – přičemž svoji činnost přeruší – byl přesto považován za nezaměstnaného a musel by se obrátit na instituci místa svého bydliště, aby pobíral dávky v nezaměstnanosti,
ROZHODLA TAKTO:
1. Pro účely použití čl. 71 odst. 1 písm. a) nařízení závisí stanovení povahy nezaměstnanosti (tj. částečné nezaměstnanosti nebo úplné nezaměstnanosti) na zjištění zda existuje či je mezi stranami zachován jakýkoli pracovněprávní vztah a nikoli na délce případného dočasného přerušení činnosti.
2. Pokud přeshraniční pracovník zůstane zaměstnán v podniku v jiném členském státě, než je členský stát, na jehož území má bydliště, avšak jeho činnost je přerušena, i když může být kdykoli znovu zařazen na své pracovní místo, je uvedený pracovník považován za částečně nezaměstnaného pracovníka a související dávky jsou poskytovány příslušnou institucí členského státu, ve kterém je zaměstnán, v souladu s čl. 71 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71.
3. Pokud přeshraniční pracovník v případě neexistence jakéhokoli pracovněprávního vztahu nemá již žádné vazby ke státu, ve kterém byl zaměstnán, – zejména z důvodu zrušení nebo skončení pracovněprávního vztahu – je považován za zcela nezaměstnaného v souladu s čl. 71 odst. 1 písm. a) bodem ii) nařízení (EHS) č. 1408/71 a dávky jsou poskytovány institucí místa bydliště na vlastní náklady.
4. Toto rozhodnutí se použije od prvního dne měsíce následujícího po jeho zveřejnění
Rozhodnutí č. 206
ze dne 15. prosince 2005
o způsobu fungování a složení účetní komise při Správní komisi pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků
(2006/352/ES)
SPRÁVNÍ KOMISE PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ,
s ohledem na čl. 101 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71, podle nichž správní komise stanoví způsob fungování a složení účetní komise,
s ohledem na rozhodnutí č. 86 ze dne 24. září 1973 a č. 159 ze dne 3. října 1995 o způsobu fungování a složení účetní komise,
vzhledem k tomu, že rozšíření Evropské unie, ke kterému došlo dne 1. května 2004, opravňuje k revizi předešlých rozhodnutí o způsobu fungování a složení účetní komise,
ROZHODLA TAKTO:
1. Rozhodnutí č. 86 a č. 159 se zrušují a znění týkající se způsobu fungování a složení účetní komise při Správní komisi pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků uvedené v těchto rozhodnutích se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Toto rozhodnutí se použije od prvního dne měsíce následujícího po jeho zveřejnění
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUPT/1/2006
ze dne 2. května 2006
o jmenování vedoucího plánovacího týmu EU (EUPT Kosovo) v souvislosti s možnou operací EU pro řešení krize v oblasti právního státu a v dalších možných oblastech v Kosovu
(2006/353/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2006/304/SZBP ze dne 10. dubna 2006 o zřízení plánovacího týmu EU (EUPT Kosovo) v souvislosti s možnou operací EU pro řešení krize v oblasti právního státu a v dalších možných oblastech
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. května 2006,
kterým se podruhé mění rozhodnutí 2005/648/ES o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 1885)
(Text s významem pro EHP)
(2006/354/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Newcastleská choroba je vysoce nakažlivá virová choroba drůbeže a ptáků a hrozí, že by původce choroby mohl být zavlečen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a drůbežími produkty.
(2) Po výskytu ohniska newcastleské choroby ve správním okrese Vraca bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/648/ES ze dne 8. září 2005 o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku [3].
Uvedené rozhodnutí pozastavuje dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec, čerstvého masa, masných polotovarů a masných výrobků z těchto druhů.
Rozhodnutím 2006/263/ES byla tato opatření rozšířena na správní okres Blagoevgrad.
(3) Dne 17. dubna 2006 potvrdilo Bulharsko ohnisko newcastleské choroby ve správním okrese (kraji) Burgas v Bulharsku.
(4) Vzhledem k současné epizootické situaci v Bulharsku, pokud jde o newcastleskou chorobu, a k tomu, že uvedená země uplatnila určitá opatření pro tlumení nákazy a zaslala Komisi další informace o nákazové situaci se zdá, že situace v Bulharsku je až na okresy Vraca, Blagoevgrad a Burgas stále uspokojivá.
Proto je vhodné omezit pozastavení dovozu na tyto oblasti.
(5) Příloha rozhodnutí 2005/648/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/648/ES se nahrazuje zněním v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. května 2006,
kterým se zřizuje skupina odborníků v oblasti mobility klientů v souvislosti s bankovními účty
(2006/355/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 3 Smlouvy o založení Evropského společenství ukládá Evropskému společenství zajistit vytvoření vnitřního trhu charakterizovaného odstraněním překážek, které brání volnému pohybu zboží, osob, služeb a kapitálu mezi členskými státy.
(2) Komise by ráda určila všechny právní, regulativní, administrativní a jiné překážky, které brání volnému pohybu klientů v souvislosti s bankovními účty a při jejich určování by uvítala odbornou pomoc.
(3) Bílá kniha o politice finančních služeb na období 2005–2010 [1] stanoví zřízení skupiny odborníků v oblasti mobility klientů v souvislosti s bankovními účty.
(4) Skupina musí být složena z odborníků, kteří mají zkušenosti v oblasti mobility klientů v souvislosti s bankovními účty.
(5) Je proto třeba zřídit skupinu odborníků v oblasti mobility klientů v souvislosti s bankovními účty a stanovit podmínky jejích pravomocí a struktury,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise tímto zřizuje skupinu odborníků v oblasti mobility klientů [2] v souvislosti s bankovními účty, dále jen "skupinu".
Článek 2
Úkoly
Úkolem skupiny je:
- určit všechny právní, regulativní, administrativní a jiné překážky bránící mobilitě klientů v souvislosti s bankovními účty.
Skupina by měla zejména určit všechny překážky bránící klientům otevřít si bankovní účet v jiné zemi nebo přejít k jiné bance na vnitrostátní i přeshraniční úrovni (např. náklady na otevření účtu, udržování a zrušení bankovního účtu, náklady při přechodu k jiné bance);
- poskytovat Komisi poradenství, na jaké překážky je třeba se zaměřit;
- zvážit opodstatněnost návrhu volitelného standardního bankovního účtu EU;
- vydávat zprávu s uvedením závěrů a doporučení.
Článek 3
Složení a jmenování
1. Členy skupiny jmenuje Komise z odborníků disponujícími pravomocemi v oblasti, na níž se mandát skupiny vztahuje, na základě:
- návrhů evropských nebo vnitrostátních sdružení zastupujících klienty a zájmy odvětví finančních služeb, která reagovala na výzvu k vyjádření zájmu;
- reakcí jednotlivců s akademickým zázemím na výzvu k vyjádření zájmu.
2. Skupinu tvoří nejvýše 20 členů.
3. Použijí se tato ustanovení:
- členové navržení evropskými nebo vnitrostátními sdruženími zastupujícími klienty a zájmy odvětví finančních služeb jsou jmenování jako zástupci zainteresovaných stran;
- členové s akademickým zázemím jsou jmenováni osobně;
- funkční období členů skupiny začíná prvním zasedáním skupiny a končí vypracováním zprávy, nejpozději však 1. května 2007.
Členové zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni či do konce svého funkčního období;
- členové, kteří již nemohou účinně přispívat k práci skupiny, kteří odstoupí nebo kteří nesplňují podmínky stanovené v první nebo druhé odrážce tohoto odstavce nebo v článku 287 Smlouvy o založení Evropského společenství, mohou být na zbývající část jejich funkčního období nahrazeni;
- jména členů, které Komise jmenovala, budou zveřejněna na internetové stránce Generálního ředitelství pro vnitřní trh a služby Evropské komise.
Jména členů se shromažďují, zpracovávají a zveřejňují v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů;
- členové učiní každý rok písemné prohlášení, že se zavazují jednat ve veřejném zájmu, a také prohlášení, v němž uvedou, zda existuje či neexistuje zájem, který by mohl ohrozit jejich nezávislost.
Článek 4
Činnost
1. Skupině předsedá Komise.
2. Po dohodě s Komisí mohou být pro účely přezkoumání konkrétních otázek podle podmínek mandátu stanovených skupinou zřízeny podskupiny. Jakmile jsou otázky vyřešeny, tyto podskupiny se rozpustí.
3. Je-li to přínosné nebo nezbytné, může předseda požádat odborníky nebo pozorovatele, kteří mají ve věcech programu jednání zvláštní pravomoc, aby se zúčastnili jednání skupiny nebo podskupiny.
4. Informace získané při jednáních skupiny nebo podskupiny nesmí být vyzrazeny, pokud je Komise označí za důvěrné.
5. Skupina a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, a to v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise poskytne služby sekretariátu.
Zasedání skupin a podskupin se mohou účastnit další úředníci Komise, kteří mají zájem na projednávaných otázkách.
6. Skupina přijme jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí [3].
7. Útvary Komise mohou na internetu v původním jazyku příslušného dokumentu zveřejnit shrnutí, závěr, část závěru nebo pracovní dokument skupiny.
Článek 5
Výdaje na zasedání
1. Komise uhradí v souladu s ustanoveními platnými v rámci Komise v souvislosti s činností skupiny jejím členům a pozorovatelům cestovní výdaje a denní diety.
Členům skupiny za výkon funkce nepřísluší odměna.
2. Výdaje na zasedání se hradí v rozmezí prostředků přidělených příslušnému útvaru na základě každoročního postupu přidělování zdrojů.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem jeho přijetí Komisí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. února 2006
o uzavření Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé
(2006/356/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé byla podepsána jménem Evropského společenství v Lucemburku dne 17. června 2002 s výhradou případného pozdějšího uzavření.
(2) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé, přílohy a protokoly k této dohodě, jakož i společná prohlášení a prohlášení Evropského společenství připojená k závěrečnému aktu se schvalují jménem Evropského společenství.
2. Texty uvedené v odstavci 1 jsou součástí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Postoj, který má Společenství zaujmout
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. listopadu 2005
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Gruzie o některých aspektech leteckých služeb
(2006/357/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Gruzií o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi obsaženými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Uvedená dohoda sjednaná Komisí by měla být podepsána a prozatímně prováděna s výhradou možného pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Gruzie o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je prováděna prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. května 2006
o jmenování litevského člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2006/358/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou litevskou vládou,
po obdržení stanoviska Evropské komise,
vzhledem k tomu, že se uvolnilo místo člena uvedeného výboru po odstoupení pana Rolandase DOMEIKY,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Paní Jovita MOTIEJŪNIENĖOVÁ je jmenována členkou Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupkyně pana Rolandase DOMEIKY na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. května 2006
o jmenování německého člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2006/359/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou německou vládou,
po obdržení stanoviska Evropské komise,
vzhledem k tomu, že se uvolnilo místo německého člena uvedeného výboru po odstoupení pana Bernharda WELSCHKEHO,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Dr. Ludolf von WARTENBERG je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Bernharda WELSCHKEHO na zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. února 2006,
kterým se mění příloha II rozhodnutí Rady 79/542/EHS, pokud jde o údaje pro Brazílii, Černou Horu a Srbsko
(oznámeno pod číslem K(2006) 579)
(Text s významem pro EHP)
(2006/360/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [1], a zejména na úvodní větu článku 8, čl. 8 odst. 1 první pododstavec a čl. 8 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Část 1 příloh I a II rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1979, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a veterinární a hygienické podmínky a podmínky veterinárních osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a z nich získaného čerstvého masa do Společenství [2], stanoví seznam třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž je členským státům povoleno dovážet některá živá zvířata a z nich získané čerstvé maso.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [3], obsahuje seznam třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž má být dovoz masných výrobků povolen.
Uvedené rozhodnutí rovněž stanoví vzorová hygienická a veterinární osvědčení a pravidla zpracování požadovaná pro tyto výrobky.
(3) Po vypuknutí slintavky a kulhavky v Brazílii bylo rozhodnutí 79/542/EHS pozměněno rozhodnutím Komise 2005/753/ES [4] s cílem změnit část I přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS, čímž byl pozastaven dovoz vykostěného hovězího masa ze států Mato Grosso do Sul, Paraná a Sao Paulo.
(4) K zajištění jasnosti, návaznosti a transparentnosti v regionalizaci podle rozhodnutí 79/542/EHS, pokud se týká čerstvého masa, a rozhodnutí 2005/432/ES, pokud jde o masné výrobky, je třeba změnit některé popisy regionů a časová omezení pro Brazílii.
(5) Srbsko a Černá Hora jsou kromě toho republiky s vlastními celními územími, které dohromady tvoří státní svaz.
Na seznamu třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž je dovoz masných výrobků povolen, by proto měly být uvedeny odděleně.
(6) Rozhodnutí 79/542/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. května 2006
o ukončení antisubvenčního řízení týkajícího se dovozů některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Malajsie a Thajska
(2006/361/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 14 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] dne 30. června 2005 informovala Komise po konzultaci o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů do Společenství některých plastových pytlů a sáčků obsahujících nejméně 20 % polyethylenu a o tloušťce nepřesahující 100 mikrometrů, pocházejících z Malajsie a Thajska, obvykle kódů KN ex39232100, ex39232910 a ex39232990.
(2) Tentýž den Komise informovala o zahájení antidumpingového šetření týkajícího se dovozů některých plastových pytlů a sáčků obsahujících nejméně 20 % polyethylenu a o tloušťce nepřesahující 100 mikrometrů, pocházejících z Čínské lidové republiky, Malajsie a Thajska.
(3) Antisubvenční řízení bylo zahájeno podle článku 10 základního nařízení v návaznosti na podnět, který podalo dne 18. května 2005 třicet evropských výrobců některých plastových pytlů a sáčků (dále jen "žadatelé") představujících více než 25 % celkové výroby těchto výrobků ve Společenství.
Podnět obsahoval přímé důkazy o existenci subvencování uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostačující pro zahájení řízení.
(4) Komise o zahájení řízení oficiálně informovala orgány Malajsie a Thajska, vyvážející výrobce v Malajsii a Thajsku, dovozce/obchodníky a jejich sdružení, uživatele, o nichž je známo, že se jich záležitost dotýká, zástupce dotčených vyvážejících zemí a žadatele o zahájení řízení.
Zúčastněné strany dostaly příležitost písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
B. STAŽENÍ PODNĚTU
(5) Dopisem útvarům Komise ze dne 10. února 2006 žadatelé oficiálně stáhli svůj podnět.
(6) Podle čl. 14 odst. 1 základního nařízení platí, že pokud je podnět stažen, může být řízení zastaveno s výjimkou případu, kdy to není v zájmu Společenství.
(7) Komise se domnívala, že toto řízení by mělo být zastaveno, neboť šetření neodhalilo žádné okolnosti, které by naznačovaly, že zastavení není v zájmu Společenství.
Zúčastněné strany o tom byly informovány a dostaly příležitost se vyjádřit.
Nebyly vzneseny žádné námitky.
(8) Vzhledem k výše uvedenému Komise dospěla k závěru, že antisubvenční řízení týkající se dovozů do Společenství některých plastových pytlů a sáčků pocházejících z Malajsie a Thajska by mělo být zastaveno bez uložení vyrovnávacích opatření.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Antisubvenční řízení týkající se dovozů některých plastových pytlů a sáčků obsahujících nejméně 20 % polyethylenu a o tloušťce nepřesahující 100 mikrometrů, pocházejících z Malajsie a Thajska, je ukončeno.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. května 2006
o postoji Evropského společenství k návrhu předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o kolech pro osobní automobily a jejich přípojná vozidla
(Text s významem pro EHP)
(2006/363/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958") [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 druhou odrážku uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Návrh předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o kolech pro osobní vozidla a jejich přípojná vozidla (dále jen "návrh předpisu") odstraní technické překážky obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami, pokud jde o uvedené součásti, a zároveň zajistí vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
(2) Je vhodné vymezit postoj Společenství k návrhu předpisu.
(3) Návrh předpisu by neměl být začleněn do systému Společenství pro schvalování typu motorových vozidel, neboť se vztahuje na náhradní kola,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Schvaluje se návrh předpisu, jak je obsažen v dokumentu TRANS/WP.29/2005/46.
Článek 2
Společenství zastupované Komisí bude hlasovat pro návrh předpisu při hlasování, jež se bude konat v průběhu zasedání správního výboru na nadcházejícím zasedání Světového fóra Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů pro harmonizaci předpisů týkajících se vozidel.
Článek 3
Návrh předpisu se nezačlení do systému Společenství pro schvalování typu motorových vozidel.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. května 2006
o postoji Evropského společenství k návrhu předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o schválení adaptivního předního osvětlovacího systému (AFS) motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
(2006/364/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958") [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 druhou odrážku uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Návrh předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o schválení adaptivního předního osvětlovacího systému (AFS) motorových vozidel (dále jen "návrh předpisu") odstraní technické překážky obchodu s motorovými vozidly mezi smluvními stranami, pokud jde o uvedené součásti, a zároveň zajistí vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
(2) Je vhodné vymezit postoj Společenství k návrhu předpisu.
(3) Návrh předpisu by měl být začleněn do systému Společenství pro schvalování typu motorových vozidel,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Schvaluje se návrh předpisu, jak je obsažen v dokumentech TRANS/WP.29/2005/31 a TRANS/WP.29/2005/31/add.1.
Článek 2
Společenství zastupované Komisí bude hlasovat pro návrh předpisu při hlasování, jež se bude konat v průběhu zasedání správního výboru na nadcházejícím zasedání Světového fóra Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů pro harmonizaci předpisů týkajících se vozidel.
Článek 3
Návrh předpisu se začlení do systému Společenství pro schvalování typu motorových vozidel.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 15. května 2006
o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé jménem Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii
(2006/365/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 170 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy a odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství dohodu o vědeckotechnické spolupráci se Švýcarskou konfederací, která stanoví rovněž prozatímní uplatňování obnovené dohody.
(2) Uvedenou dohodu podepsali zástupci stran dne 16. ledna 2004 v Bruselu a je prozatímně uplatňována ode dne 1. ledna 2004, s výhradou pozdějšího uzavření.
(3) Dohoda by měla být uzavřena takovým způsobem, aby znění v jazycích všech členských států byla platná.
To by mělo být provedeno prostřednictvím výměny dopisů.
(4) Uvedená dohoda by měla být schválena.
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Evropským společenstvím pro atomovou energii na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé se schvaluje jménem Evropského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii [2].
Článek 2
Předseda Rady jménem Evropského společenství a předseda Komise jménem Evropského společenství pro atomovou energii provedou oznámení podle článku 14 uvedené dohody a pověřují se, aby se Švýcarskou konfederací prostřednictvím výměny dopisů stvrdili, že znění uvedené dohody ve všech jazycích členských států po rozšíření ze dne 1. května 2004 jsou platná.
Rozhodnutí Rady 2006/366/SZBP
ze dne 20. března 2006
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a vládou Gruzie o postavení zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz a jeho podpůrného týmu v Gruzii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na rozhodnutí reagovat na situaci po skončení pozorovatelské mise OBSE pro sledování hranic v Gruzii posílením zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz přijala Rada dne 28. července 2005 společnou akci 2005/582/SZBP o změně a prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz [1].
(2) Na základě rozhodnutí Rady ze dne 3. října 2005, kterým se předsednictví, jemuž je v případě potřeby nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, zmocňuje k zahájení jednání, sjednalo předsednictví dohodu mezi Evropskou unií a vládou Gruzie o postavení zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz a jeho podpůrného týmu
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004,
které se týká státní podpory částečně poskytnuté Francií ve prospěch podniku "Sernam"
(oznámeno pod číslem K(2004) 3940)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/367/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 2 první pododstavec této dohody,
s ohledem na Pokyny společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [2],
po vyzvání zúčastněných stran k předložení jejich připomínek v souladu se zmíněnými články [3] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) Komise uvědomila dopisem ze dne 23. května 2001 (č. D/288742) Francii o svém rozhodnutí schválit podporu na restrukturalizaci ve prospěch společnosti Sernam (dále jen "rozhodnutí ze dne 23. května 2001" nebo "rozhodnutí Sernam 1").
(2) Dopisem ze dne 17. června 2002 (zapsaným téhož dne pod č. A/60693), předložily francouzské orgány první výroční zprávu o restrukturalizaci Sernamu a také nový protokol o dohodě mezi SNCF a Geodisem, ve kterém se uvádí, že podpory schválené dne 23. května 2001 byly poskytnuty za podmínek, které odlišují od podmínek, na základě kterých Komise dne 23. května 2001 přijala rozhodnutí.
Dopisem ze dne 30. října 2002 (zapsaným dne 31. října 2002 pod č. A/69194) zaslala Francie dodatečné informace.
Dopisem ze dne 27. listopadu 2002 zaslala Komise Francii obsílku, na kterou Francie odpověděla dopisem ze dne 30. ledna 2003 (zapsaným dne 31. ledna 2003 pod č.
A/12246). Schůzky mezi francouzskými orgány a odbory Komise se konaly dne 29. srpna 2002, 25. února 2003 a 22. března 2004.
Francouzské orgány poskytly dodatkové informace zejména v průběhu schůzky dne 22. března 2004 a dopisem ze dne 14. dubna 2004.
(3) Komise financovala průzkum trhu nezávislým znalcem, jehož zpráva byla předložena na počátku června 2004.
(4) Dopisem ze dne 8. července 2002 (zapsaným dne 15. července 2002 pod č. A/62493) byla kromě toho Komisi předána stížnost (zaslaná společně několika žalobci; dále jen "žalobci"), která se týkala spisu Sernam.
Schůzky mezi žalobci a odbory Komise se konaly dne 3. září 2002 a dne 29. ledna 2003. Dopisem ze dne 13. prosince 2002 (zapsaným dne 17. prosince 2002 pod č.
A/72603) žalobci poprvé pod pohrůžkou podání stížnosti na neplnění závazků vyzvali Komisi k jednání, výzvu opakovali dopisem ze dne 24. dubna 2003 [4] a mimo jiné Komisi zaslali dodatkové obsílky s datem ze dne 4. února 2003 [5], dvě obsílky ze dne 28. února 2003, z nichž jedna byla zaslána dne 4. března 2003 [6], jednu obsílku dne 10. března 2003 [7] a obsílku ze dne 15. září 2003 [8].
Podruhé vyzvali žalobci Komisi pod pohrůžkou podání stížnosti na neplnění závazků dopisy s daty ze dne 13. a 18. února 2004 [9] a dopisy ze dne 19. května [10], 10. června a 9. září zaslali další obsílky.
Komise mimo jiné odpověděla dopisy ze dne 7. února 2003 (odpověď na první výzvu), ze dne 25. února, 17., 20. a 21. a 8. května 2003 (odpověď na opakování první výzvy) a ze dne 19. března 2004 (odpověď na druhou výzvu).
(5) Komise uvědomila dopisem ze dne 30. dubna 2003 Francii o svém rozhodnutí zahájit proti této podpoře (rozhodnutí č. C 32/03) řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(6) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [11].
Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k příslušné podpoře.
(7) Komise v této věci obdržela od zúčastněných stran připomínky, které Francii předala dopisem ze dne 26. září 2003 a umožnila jí předložit komentář, který obdržela v dopise ze dne 26. listopadu 2003.
2. POPIS
Dále se uvádí stručný popis podpory.
U obsáhlejších podrobností se odkazuje na rozhodnutí ze dne 23. května 2001 a na rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 30.4.2003.
2.1 Sernam: struktura podniku
(8) Jak je uvedeno v rozhodnutí ze dne 23. května 2001, byl Sernam založen v roce 1970 jako interní služba SNCF, která zahrnuje všechny činnosti spojené s přepravou zásilek.
Reorganizace v roce 1993 vedla k založení podniku "Sernam Domaine" a dceřiné společnosti "Sernam Transport SA".
"Sernam Domaine" zůstal interní službou SNCF, zatímco "Sernam Transport SA" byl založen jako dceřinná společnost se 100 % podílem SNCF a udržoval kolem sebe dvacet čtyři dceřinných společností [12], jejichž prostřednictvím provozoval silniční přepravu.
(9) Celek vytvořený v roce 1993 ze společnosti Sernam Transport SA a jejích dceřiných společností (dále jen "skupina Sernam Transport") se víceméně nacházel ve finanční rovnováze.
Naopak u hospodářských výsledků interní služby Sernam Domaine bylo možné od roku 1992 pozorovat postupný pokles, avšak teprve v roce 1996, částečně z důvodu velkého sociálního napětí, které se v SNCF projevovalo, mohl být uplatněn plán hospodářského zotavení.
Na základě hospodářského výsledku, který nadále vykazoval pokles, přijala SNCF úmysl Sernam Domaine z této situace vyvést.
(10) Dne 1. února 2000 byl Sernam Domaine transformován na dceřinou společnost se 100 % podílem SNCF, a tak byla prostřednictvím SNCF založena nová komanditní společnost (dále jen "K. S. Sernam"), která představovala odlišnou právnickou osobu.
Zahrnuje dlouhodobá aktiva bývalé společnosti Sernam Domaine a majetkové cenné papíry podniku Sernam Transport SA.
Proto se dceřinná společnost SNCF, Sernam Transport SA, stala dceřinou společností se 100 % podílem k. s. Sernamu a zůstala se svými dvaceti čtyřmi dceřinými společnostmi zcela odlišnou a holdingovou společností.
(11) Restrukturalizace předmětu tohoto rozhodnutí se týká podniku k. s. Sernam (i když byla podle protokolu o dohodě, podepsané dne 21. prosince 2001 mezi SNCF a společností Geodis, transformována na akciovou společnost a i když 15 % podílu podniku k. s. Sernam, prodaného společnosti Geodis a 15 % podílu prodaného společnosti Cogip, převzala SNCF).
2.2 Sernam: činnost podniku
(12) Sernam od založení v roce 1970 vykonává hlavně činnost spojenou s přepravou zásilek (přeprava kusového zboží) na trhu se sběrnou službou, který zejména zahrnuje tradiční zasilatelskou službu (běžné dodávky od dvaceti čtyř do čtyřiceti osmi hodin), spěšné zásilky (běžné dodávky prováděné do dvaceti čtyř hodin) a v menším měřítku také činnost na trhu s nájmem dopravních prostředků (přeprava celokamionových zásilek z jednoho místa do druhého) a na trhu logistiky (uložení do skladiště, skladování, příprava objednávek, seskupování).
(13) Jak se uvádí v rozhodnutí Sernam 1 "obecně lze sběrnou službu definovat jako činnost, která spočívá v odvozu zboží od zákazníka-odesílatele, v soustředění zboží v odesílací kanceláři, jeho vypravení do přijímací kanceláře a konečně jeho dodání zákazníkovi-příjemci.
Provozování sběrné služby je nezbytné k optimalizaci využívání dopravních prostředků; podnik, zabývající se sběrnou službou, zajišťuje přepravu nashromážděných zásilek, pocházejících od různých zasílatelů a posílaných různým příjemcům.
Sběrná služba, která zcela náleží k trhu s přepravou zboží, sama o sobě vytváří trh, charakterizovaný jak velikostí přepravovaných jednotek (od balíku po dodávky o několika tunách), tak skutečností, že je zajišťována přeprava zásilek, pocházejících od různých zasílatelů a posílaných různým příjemcům".
(14) Sernam pro všechny své činnosti využíval hlavně zasílání silniční přepravou (nákladními automobily).
Od zasílání zásilek tradiční železniční přepravou se upustilo se zavedením nového přepravního programu, uvedeného v plánu na restrukturalizaci.
Od té doby Sernam rozvíjel novou koncepci zasílání po železnici, nazvanou "Train bloc express" (dále jen TBE), která zprostředkovává zejména tok tradičních a spěšných zásilek, jako je přeprava zavazadel cestujících SNCF a přeprava tisku mezi pařížským regionem a jihem Francie do vzdálenosti více než 400 km.
(15) V roce 2000 souviselo přibližně 58 % z celkového obratu 552 milionů EUR, dále jen "mil. EUR" s činností sběrné služby ve Francii (hlavně tradiční a spěšné zásilky a dodávky přes noc).
Přibližně 18 % obratu bylo spojeno s najímáním dopravních prostředků, 10,7 % s logistickou činností, 6,3 % s přepravou tisku a zavazadel pro SNCF, 4 % s různými činnostmi, jako je přeprava dodávek a 3 % s mezinárodní činností.
(16) Francouzské orgány rovněž uvádějí, že "doprava SERNAM, prováděná přímo prostřednictvím TBE, představuje již dnes obrat […]* mil. EUR (z […] mil.
EUR obratu sběrné služby"). V roce 2003 činil skutečný obrat Sernamu 414 mil.
EUR a v roce 2006 by se měl zvýšit na 443 mil. EUR.
(17) V roce 2003 představoval obrat z činnosti v silniční přepravě, zajišťované Sernamem […] mil. EUR.
Tato činnost byla zajišťována ve výši […] mil. EUR přímo Sernamem a ve výši […] mil.
EUR dceřinným podnikem Sernamu, nazvaným Sernam Transport Route, dále jen STR. Sernam Groupe používá […] návěsných tahačů (44t), […] návěsů (24t), […] nákladních automobilů (od 3,5t do 12t) a […] lehkých automobilů (do 3,5t).
Pokud se jedná o nákladní automobily a řidiče, používá Sernam (jako skupina) […] nákladních automobilů a má […] zaměstnaných řidičů.
Z tohoto celkového množství je […] nákladních automobilů a […] řidičů z STR.
2.3 Kapacita trhu Sernamu (odborná studie)
(18) * [13].
(19) Sernam je podle znalce označován jako největší distributor spěšných zásilek ve Francii, i když podle znalce závisí toto hodnocení na vymezení trhu.
Sernam působí hlavně na francouzském tuzemském trhu.
V roce 2000 držel Sernam 7 % trhu se sběrnou službou a balíkovými zásilkami (podle specifických parametrů (parcels)), Geodis držel 12 % trhu a La Poste 25 % trhu.
Pokud se jedná o podíly na trhu, tedy na francouzském trhu se sběrnou službou, drží La Poste 28,1 %, Geodis 15,3 %, Deutsche Post 8,7 %, TNT 7,9 %, Mory 6,4 %, Sernam 5,2 % a následuje třináct dalších významných podniků, které drží od 4 do 0,8 % trhu.
(20) Pokud se jedná o počet podniků ve Francii (pro sběrnou službu, normalizované a spěšné zásilky), znalec uvádí Geodis/Calberson s 204 podniky, TNT se 120 podniky, La Poste TAT a Geopost DPD s 85 podniky, Sernam s 57 podniky, Groupe Joyeau (v současné době je součástí společnosti Schenker) s 53 podniky a DPWN s 20 podniky.
(21) Podle znalce Sernam působí hlavně v:
- segmentu sběrné služby/spěšných zásilek ve Francii (který spočívá ve třídění (shromažďování) a silniční a železniční přepravě zásilek nebo dokonce dodávek o několika tunách běžně do dvaceti čtyř hodin).
- segmentu sběrné služby/tradičních zásilek ve Francii (který spočívá ve třídění (shromažďování) a silniční a železniční přepravě zásilek nebo dokonce dodávek o několika tunách běžně mezi dvaceti čtyřmi a čtyřiceti osmi hodinami),
- menší míře v segmentech nájmu dopravních prostředků, logistiky a přípravy objednávek a jejich seskupování a také v segmentu mezinárodního zasilatelství.
(22) Sběrná služba/spěšné zásilky: podle znalce trh se spěšnými dodávkami zásilek běžně do dvaceti čtyř hodin zaznamenal v Evropě a zvláště ve Francii za posledních dvacet let velký nárůst, ale rychlý nástup dopravních podniků v tomto úseku způsobil prudký pokles cen.
Ve Francii jde však o to, aby se rozlišovala mezinárodní expresní služba, která zaznamenala ohromný rozvoj za posledních patnáct let, a tuzemská expresní služba, jejíž nárůst byl mnohem mírnější.
V budoucnu se však u tuzemské expresní služby počítá s určitým nárůstem, což souvisí zejména se všeobecným hospodářským oživením, které se ve Francii očekává.
Znalec uvádí, že nárůst tuzemského trhu s expresní službou závisí hlavně na nárůstu obchodu s elektronikou.
Na druhé straně znalec udává, že 74 % největších francouzských podniků se již pravidelně obrací na obor zasilatelství spěšnin.
(23) Sběrná služba/tradiční zásilky: sběrná služba/tradiční zásilky spočívají v zasílání běžnou silniční, ale i železniční přepravou a běžně pomocí zprostředkovaného shromažďování/rozdělování zásilek do tří tun mezi dvěma místy určení v běžné lhůtě od dvaceti čtyř do čtyřiceti osmi hodin.
(24) K segmentům těchto trhů ve Francii znalec uvádí, že:
- segment trhu se sběrnou službou je stagnující, i když se očekává určitý nárůst trhu,
- segment trhu s tradiční přepravou zásilek (se specifickými parametry (parcels)) bude nadále ustupovat, stejně jako objem pošty, která se všeobecně snižuje z důvodu jejího nahrazení elektronickou poštou.
(25) Znalec v tomto směru uzavírá, že trh se sběrnou službou/tradiční zásilky, i když se očekává určitý nárůst trhu, značně stagnuje a že přeprava zásilek (se specifickými parametry) je z důvodu zvýšení elektronického zasílání na ústupu.
(26) Jak je uvedeno výše, sběrná služba sama o sobě vytváří trh, který se vztahuje k trhu s přepravou zboží.
Provoz sběrné služby je skutečně charakteristický jak tříděním zboží a jeho velikostí (od balíku po dodávky o několika tunách), tak skutečností, že je zajišťována přeprava těchto zásilek, pocházejících od jednotlivých zasílatelů a posílaných různým příjemcům.
Sběrná služba tedy vykazuje dva aspekty, jednak třídění, jednak přepravu zboží o určité velikosti.
I když třídění umožňuje optimalizovat využívání dopravních prostředků, hlavním cílem celého provozu však zůstává účinná přeprava zboží.
(27) Po ustoupení od tradičních prostředků železniční dopravy zajišťuje Sernam přepravu sběrného zboží hlavně prostřednictvím silniční dopravy, nákladními automobily, a zcela vyvinul novátorskou koncepci "Train bloc express", TBE, která bude vysvětlena dále, v poznámkách Francie.
Je tedy vhodné přezkoumat kapacitu trhů se silniční a železniční přepravou.
(28) Silniční přeprava v Evropě: znalec udává, že v celé Evropě je silniční přeprava, která je klíčovým prvkem služeb v oblasti sběrné služby/zasilatelství/přepravy normalizovaných zásilek, oborem s malými vstupními náklady a který tak trpí trvalou nadměrnou strukturální kapacitou [14], což se potvrdilo v průběhu posledních pěti až sedmi let, během nichž prudce poklesly ceny.
(29) Znalec uvádí, že příslušný francouzský trh je v každém případě všeobecně charakterizován tvrdou hospodářskou soutěží a že se vyskytuje silný trend koncentrace podniků.
(30) Železniční přeprava: stanovují se tři podskupiny:
- znalec neočekává nárůst v oblasti sběrné služby a zásilek přepravovaných tradiční železnicí.
Hospodářská soutěž je intenzivní a vyskytuje se určitý trend koncentrace podniků na trhu.
Tím, že SNCF právě snižuje počet obsluhovaných stanic, jsou možnosti Sernamu využívat vlak k zasílání zásilek sníženy,
- toto platí jak pro zasílání tradičními vlaky, tak i pro zasílání v nákladním prostoru vysokorychlostního vlaku TGV ve Francii,
- podle znalce má TBE tak, jak je vyvíjen Sernamem, určitý potenciál nárůstu, který však vzhledem k jeho nízkému podílu na současném trhu není pro celkový trh v oblasti zasilatelství po železnici ve Francii příliš významný.
Zasilatelství spěšnin po železnici, které se provádí prostřednictvím TBE, však zahrnuje nevýhodu minimálně dvou nezbytných prostojů při vykládce [15].
(31) Znalec Komise se obrátil zejména ke studii firmy "Mercer Management Consulting": Mercer on Travel and Transport, Volume X, Number 1, Fall 2003/Winter 2004, ve které se uvádí, že konkurenceschopné postavení železniční nákladní dopravy je oslabováno, ale není ztraceno.
Železnice, pokud se jedná o provozování, nabízí výhody, ale to vyžaduje částečné prozkoumání koncepce přepravy nákladů po železnici.
(32) Podle znalců by železniční sítě s jejich vysokými náklady mohly být prostřednictvím využití výnosů a odlišných cen zároveň s technicky složitým vedením příjmů (yield management) provozovány lépe.
Je však třeba upravit způsob prodeje tak, aby se nahradilo stanovení cen podle schopnosti jednání stanovením cen podle hodnoty přepravy (value based pricing).
(33) K tomu se společnost Mercer domnívá, že podnik pro železniční přepravu by měl své produkty a své přepravní služby normalizovat a stanovit ceny podle hodnoty nabízeného produktu/služby tak, aby byly pro zákazníka snadno pochopitelné.
Podle společnosti Mercer by se jednalo:
(a) o stanovení modulů produktů (například podle času, ceny nebo spolehlivosti nabízeného produktu přepravy);
(b) o následné vymezení typů nabízených klíčových produktů (například produkt přepravy ve standardním nebo expresním čase až po "levnou přepravu") a
(c) výběr normalizovaných řešení přepravy pro jednotlivé typy produktů.
(34) Vzhledem k těmto názorům znalců je nutno uzavřít, že zasilatelství prostřednictvím běžných vlaků vykazuje nadměrnou kapacitu a nemá budoucnost, že zasilatelství prostřednictvím klasického TGV je omezeno a že zasilatelství prostřednictvím TBE představuje určitý potenciál nárůstu na francouzském tuzemském trhu, ale tento úsek není v současné době velmi rozvíjen.
2.4 SNCF – připomenutí
(35) Po založení v roce 1938 ve formě akciové společnosti se SNCF s účinností od 1. ledna 1983 stala veřejnou průmyslovou a obchodní institucí (dále jen EPIC) [16].
Po změně provedené zákonem ze dne 13. února 1997, která se týkala založení veřejné instituce "Francouzská železniční síť" (dále jen RFF), je předmětem SNCF (EPIC) [17]:
- provozovat služby železniční přepravy po tuzemské železniční síti podle zásad veřejných služeb a
- podle stejných zásad na základě zmocnění, které jí bylo formou úmluvy svěřeno RFF, zajišťovat úlohu řízení infrastruktury.
(36) V SNCF je ustavena správní rada, složená z osmnácti členů, z nichž je i) sedm zástupců státu, ii) pět členů vybraných na základě jejich oprávnění, z nichž je alespoň jeden zástupce uživatelů, ustanovených vyhláškou a iii) šest členů, vybraných zaměstnanci podniku a jeho dceřinnými společnostmi, z nichž jeden je zástupce zaměstnanců.
Podle vyhlášky rady ministrů je na návrh správní rady jmenován předseda správní rady. [18]
(37) Vzhledem k rozvoji sběrné služby a zásilek, přepravovaných jako spěšniny po železnici (koncepce rozvoje TBE) francouzské orgány jinak uvádějí, že "SERNAM nemá monopol na TBE, pokud každý hospodářský subjekt může Fret SNCF požádat o stejnou službu.
K dnešnímu dni však žádný z konkurentů společnosti SERNAM u Fret SNCF nevyslovil jasný požadavek.
Fret SNCF kromě toho potvrzuje, že je připraven poskytnout tutéž službu za stejných podmínek každému hospodářskému subjektu, který o ni zažádá.
SERNAM ze své strany kladně odpověděl na žádosti o technickou spolupráci hospodářského subjektu na TBE, který si přál posoudit náležitost a účinnost."
2.5 Rozhodnutí Komise ze dne 23. května 2001 Sernam 1 – připomenutí
(38) Dopisem ze dne 23. května 2001 (č. D/288742, spis č. NN 122/00 (ex N 140/00) – Francie)), uvědomila Komise Francii o rozhodnutí, podle kterého logistická spolupráce, zahájená 1. února 2000 (pronájem podniků a vagónů) mezi SNCF a k. s. Sernam nevytváří státní podporu, pokud opatření obchodní pomoci a hospodářského zotavení k. s. Sernam, stanovená SNCF, která mají být provedena v období od počátku roku 2001 do konce roku 2004, vytvářejí státní podporu, slučitelnou se Smlouvou o ES.
(39) Komise schválila celkovou částku podpory 503 mil. EUR [19], z toho 448 mil. EUR jako podporu na restrukturalizaci a 55 mil. EUR jako smlouvy mezi SNCF a Sernamem o přepravě zavazadel, tisku a dodávek. Toto schválení se opíralo o určité základní podmínky, které jsou součástí vyšetřovacího spisu.
(40) Uvedená podpora byla schválena zejména se základní podmínkou privatizace Sernamu.
60 % kapitálu Sernamu mělo být skutečně převzato společností Geodis [20], veřejnoprávní přepravní a logistickou společností, klasifikovanou na sekundárním trhu pařížské burzy.
56,6 % jeho kapitálu náleží soukromým investorům (dvěma nejvýznamnějšími akcionáři jsou Société Générale, prostřednictvím skupiny Salvépar, která vlastní 26,6 % kapitálu a 29,7 % hlasovacích práv a AGF-VIE, která vlastní 8,4 % kapitálu a 9,5 % hlasovacích práv).
43,3 % kapitálu a 48,6 % hlasovacích práv náleží SNCF.
(41) Společnost Geodis se tak měla stát zcela neomezeně [21] zodpovědnou za dluhy K. S. Sernam a uhradit dodatkové náklady na restrukturalizaci Sernamu ve výši 67 mil.
EUR. Sernam se ze své strany zavázal snížit v období od 1999 do 2004 počet provozních podniků ze 107 na 72, snížit obrat o 18 %, snížit počet zaměstnanců a provést restrukturalizaci s výše uvedeným rozpočtem a ve stanovené lhůtě, tj. před počátkem roku 2004.
2.6 Zahájení řízení - připomenutí
(42) Následně po první výroční zprávě a následně po výše uvedené stížnosti Komise shledala, že bylo provedeno vyplacení části podpory, i když nebyly dodrženy určité základní části rozhodnutí Sernam 1.
Komise v této věci shledala neoprávněné uplatnění podpory a vyjádřila pochybnosti zejména k následujícím bodům:
- účelem změny statutu z k. s. Sernam na a. s. bylo omezit zodpovědnost společnosti Geodis za dluhy Sernamu na svůj vklad,
- snížení podílu na akciích Sernamu na 15 % ze strany společnosti Geodis (také se nacházela v obtížné situaci), která původně měla převzít 60 % těchto akcií,
- převzetí dodatkových 15 % akcií Sernamu jiným podnikem, Všeobecnou investiční a podílnickou společností COGIP. 34 % společnosti COGIP vlastní Geodis a 66 % Sofivir [22].
- prodloužení doby restrukturalizace o rok,
- navýšení dávek z veřejných prostředků o 41 mil. EUR, které odpovídá čistému navýšení finančních potřeb na restrukturalizaci Sernamu, způsobených zpožděním oproti původnímu plánu [23],
- předpokládaná absence soukromé dávky, stanovené společností Geodis ve výši 67 mil.
EUR, soukromý vklad, která měl úměrně snižovat intenzitu podpory,
- absence přiměřených náhrad, poskytovaných ke změně původního plánu na restrukturalizace,
- návrat k životaschopnosti společnosti SERNAM v přiměřené lhůtě,
- prevence proti nepatřičnému narušení hospodářské soutěže,
- dodržování jednotných zásad pro podpory a
- omezení podpory na přesné nezbytné minimum,
- použití podpory na restrukturalizaci v souladu s rozhodnutím Sernam 1,
- slučitelnost se Smlouvou všech podpor kvalifikovaných nebo opětovně kvalifikovaných jako nové a/nebo podpor vyplacených neoprávněně.
Tyto pochybnosti vyvolávají nezbytnost nové analýzy plánu na restrukturalizaci Sernamu.
(43) Komise v zahájení řízení č. C 32/03 připomněla, že je nezbytné ověřit, zda složky, jejichž vývoj byl v rozhodnutí o zahájení řízení považován za shodný s rozhodnutím Sernam 1, byly správně dopracovány (zejména pro účinné uvedení hospodářské soutěže na dotčených trzích k 31. lednu 2003 [24] – jedná se o smlouvy o přepravě zavazadel zákazníků, o přepravě tisku a o přepravě dodávek SNCF, uzavřené mezi SNCF a K. S. Sernam) a rovněž připomněla, že tyto pochybnosti vyvolávají nezbytnost nové analýzy spisu na základě aktualizovaného uceleného plánu na restrukturalizaci, v němž se odrážejí nové okolnosti.
2.7 Pozdější vývoj
(44) Následně po zahájení řízení ze strany Komise a v souladu s doložkami o neplatnosti, obsaženými v dohodě mezi SNCF a jak Geodisem, tak i společností COGIP, musela SNCF v případě zahájení řízení ze strany Komise nebo v případě stížnosti u Soudního dvora Evropských společenství [25] převzít 15 % akcií Sernamu, které rovněž získal jak Geodis, tak i společnost COGIP.
(45) Podle posledních informací, poskytnutých Francií, představuje částka na podporu, vložená Francouzskou republikou do Sernamu od jeho ustanovení dceřinnou společností 489,1 mil. EUR. Tato se dekompenzuje v 6,7 mil. EUR akciového kapitálu, ve 419,6 mil. EUR kapitálových operací, ve 33,5 mil. EUR podílnické půjčky a ve 29,3 mil. EUR, které odpovídají vícenákladům na železničáře [26]. Tato celková částka odpovídá částce 448 mil. EUR podpory na restrukturalizaci plánu, schváleného Komisí v květnu roku 2001, navýšeného o 41 mil. EUR k zohlednění nových okolností, které zasáhly po rozhodnutí Komise (náhradou za dodatečné úsilí, zejména v oblasti uzavírání podniků).
(46) Další vývoj, jako je aktualizace plánu na restrukturalizaci, ohlašovaný Francií hlavně během předložení poznámek Sernamu, týkajících se zahájení procesu, je shrnut níže, v oddíle s poznámkami Francie.
(47) Navíc […] francouzské orgány […] oznámily rozhodnutí předat Sernam k prodeji.
Podmínky takového prodeje jsou:
- transparentní a nediskriminační postup,
- vyhledání evropského kupce a
- prodej za tržní cenu.
(48) Za tímto účelem se obrátily na banku, která je pověřena zjištěním potenciálních evropských nabyvatelů.
Podle údajů francouzských orgánů by konečné datum tohoto prodeje mělo být […].
(49) Komise tak zaznamenává úmysl francouzských orgánů prodat celou společnost Sernam (včetně aktiv a pasiv).
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(50) Níže jsou shrnuty společné připomínky některých třetích stran, které si přejí zůstat v anonymitě.
S ohledem na okolnosti obchodu a zejména s ohledem na závěry, vyjádřené Komisí v zahájení řízení, předkládají tyto třetí strany následující připomínky:
(51) Schválení plánu na restrukturalizaci záviselo na prodeji většiny podílů v kapitálu Sernamu, vlastněných SNCF, soukromému investorovi, který se zavázal vložit do nákladů na restrukturalizaci Sernamu "vlastní" příspěvek ve výši řádově 20 %.
(52) Sernam musel za tuto podporu na restrukturalizaci poskytnout dostatečnou náhradu, ve formě snížení obratu (alespoň o 18 %) a jeho částí trhu, aby se zamezilo neoprávněnému narušení hospodářské soutěže.
Žalobci v tomto ohledu udávají, že Komise v bodě 75 čtvrtý pododstavec shrnutí uvádí, že: "i když Francie navrhla uzavření […] [27] podpůrných podniků Sernamu, není jasné, zda tato náhrada bude jednak dostatečná a jednak přijatelná vzhledem k novým, výše uvedeným souvislostem, které se týkají spisu".
Žalobci se domnívají, že uzavření podpůrných podniků v žádném případě nepředstavuje vzhledem k významnému navýšení (alespoň o 108 milionů EUR (67+41 mil. EUR)) částky podpory na restrukturalizaci, požadované pro Sernam, a prodloužení období na restrukturalizaci alespoň o rok dostatečnou náhradu.
(53) Částka podpory, schválená v roce 2001, neměla převyšovat minimum, nezbytné k obnovení životaschopnosti Sernamu.
Komise měla zvláště zařídit, aby Sernam od nynějška nedisponoval hotovostí, která by mu umožňovala pokračovat tak, jako současné době, v uplatňování cen pod úrovní trhu a "přetahování" zkušených zaměstnanců od konkurentů (viz odstavec 96 shrnutí Komise).
(54) Žalobci se domnívají, že Sernamu nemělo být schváleno, aby opětovně začínal restrukturalizaci a nadále měl přístup k podporám a pouze narušoval hospodářskou soutěž, protože nedodržuje (stejně tak jako SNCF) podmínky, stanovené v rozhodnutí ze dne 23. května 2001.
(55) Komise měla zamítnout jakýkoliv nový plán investic a rozvoje předkládaný Sernamem/SNCF a Francií, vzhledem k tomu, že Sernam/SNCF a Geodis vědomě jednají proti ustanovením plánu na restrukturalizaci, schváleného rozhodnutím Komise a že tyto subjekty jsou vzhledem k odkladným doložkám k protokolům o dohodě, podepsané mezi SNCF a Geodisem, smluveny neúčastnit se žádného vyšetřování původního plánu na restrukturalizaci ze strany Komise.
(56) Komise musí na základě zásady jednotné podpory dohlížet na to, aby Sernamu nebylo schváleno přijetí dodatečné podpory.
Vzhledem k tomu, že opatření SNCF, přijatá k privatizaci Sernamu a k provádění schváleného plánu na restrukturalizaci, nebyla v ustanovených lhůtách k životaschopnosti Sernamu dostačující, měla Komise přijmout opatření nezbytná k tomu, aby byl Sernam uveden do likvidace a neměl již přístup k novým státním podporám.
(57) Dopisem ze dne 19. května 2004, zapsaným dne 24. května 2004, zasílají tyto třetí strany doplňkové informace, podle kterých se zavírání podniků v odvětví přepravy ve Francii během dvanácti měsíců, předcházejících březnu 2004 zvýšilo o 21,37 % (zdroj Insee).
Podle třetích stran jsou vážné finanční obtíže odvětví silniční přepravy ve Francii způsobeny "špatnou konjunkturou, ale také strukturálními příčinami.
Dopravní podniky nemají vzhledem k nedostatku kapitálu a financí žádný manévrovací prostor.
Takže ztratí přijdou smlouvu nebo jeden z jejich zákazníků krachuje, nemohou skutečně odolávat.
Jejich záruky jsou často nedostatečné, přepravci již nemají důvěru bankéřů, zasílatelů nebo také svých dodavatelů".
(58) Třetí strany navíc uvádějí několik příkladů zákazníků podniku X [28], kterým Sernam ještě nedávno předkládal cenové nabídky o 10 % až 30 % nižší než ceny nabízené podnikem X:
Zákazníci podniku X _BAR_ Snížení ceny nabízené Sernamem ve srovnání s cenou X _BAR_ Region _BAR_
Zákazník _BAR_ –30 % _BAR_ Paříž _BAR_
Zákazník 2 _BAR_ –15 % _BAR_ Paříž _BAR_
Zákazník 3 _BAR_ –10 % _BAR_ Paříž _BAR_
Zákazník 4 _BAR_ –20 % _BAR_ Paříž _BAR_
Zákazník 5 _BAR_ –20 % _BAR_ Paříž _BAR_
Zákazník 6 _BAR_ –20 % _BAR_ Paříž _BAR_
(59) Tyto třetí strany mimo jiné uvádějí, že Sernam systematicky přetahoval zaměstnance z podniku X [29] a nabízel jim 30 % příplatky ke mzdě, vyplácené v podniku X.
(60) Třetí strany z toho usuzují, že Sernam se pokoušel podpory, které obdržel, používat ke škodě svých konkurentů k dosažení výhody konkurenceschopnosti na trhu.
Požadují zamítavé rozhodnutí a okamžité navrácení podpory, která již byla Sernam poskytnuta.
Navíc požadují, aby se případný prodej Sernamu prováděl za stejných podmínek, jaké byly uloženy Geodisu v roce 2001, a aby byl proveden prostřednictvím uzpůsobené veřejné soutěže.
4. POZNÁMKY FRANCIE
(61) Jako odpověď na zahájení řízení ze strany Komise, jako odpověď k poznámkám třetích stran a po uskutečněných pracovních schůzkách předložila Francie prostřednictvím dopisů ze dne 19. června 2003, 26. listopadu 2003 a 14. dubna 2004 poznámky:
SHRNUTÍ POZNÁMEK FRANCIE
(62) Francouzské orgány se domnívají, že na pochybnosti, vyjádřené Komisí, poskytly úplnou odpověď:
- významné snížení obratu Sernamu bylo vskutku provedeno,
- SNCF nezastoupí Geodis při krytí potřeb provozního kapitálu Sernamu. Tato potřeba financování, která byla v roce 2001 odhadnuta na 67 mil.
EUR, dnes činí pouze 7,8 mil. EUR a bude financována běžnou výší bankovního úvěru,
- prodejní ceny jak při přepravě zásilek, tak ve sběrné a expresní službě byly v letech 2000, 2001 a 2002 skutečně navýšeny,
- trhy s přepravou tisku, zavazadel a dodávek, jejichž částky zůstaly nezměněny, byly řádně otevřeny hospodářské soutěži,
- SERNAM získal certifikát kvality; v tomto případě se jedná o úroveň CLIQ,
- přeměna Sernamu na spěšné zásilky byla řádně provedena.
Je to ostatně jeden z klíčových prvků k úspěšnosti plánu na hospodářskou obnovu Sernamu,
- Rozvoj TBE je rovněž jedním z hlavních prvků rozvoje Sernamu.
(63) Jak Komise uznává v rozhodnutí o zahájení řízení, byly jinak dodrženy i ostatní složky plánu:
- bylo zahájeno uzavírání podniků a pokračuje se v něm nad rámec rozhodnutí Sernam 1,
- v průběhu dvou let byly po navrácení železničářů do SNCF vyměněny 4/5 zaměstnanců, což umožnilo uplatnit nový interní komunikační systém, zaměřený na dané místo a zvyšující hodnotu místních iniciativ k rozvoji nového jednání, zaměřeného na výsledky,
- probíhá reorganizace výrobních podniků,
- uskutečňuje se vzdělávání zaměstnanců,
- je ukončena realizace nového přepravního programu,
- je rovněž provedeno překlopení systémů výpočetní techniky na systémy Geodisu.
(64) Za daných podmínek a v termínu, stanoveném v protokolu o dohodě, podepsané dne 21. dubna 2000 mezi SNCF a Geodisem, nebylo pouze možné realizovat připojení Sernamu ve skupině Geodis.
PODROBNĚJŠÍ VYSVĚTLIVKY FRANCIE
4.1 Neplatnost dohod SNCF s Geodisem a COGIP
(65) Francouzské orgány uvádějí, že protokoly uzavřené mezi Geodisem a COGIP jsou z důvodu zahájení řízení ze strany Komise, což byla zrušující podmínka, neplatné.
Proto SNCF převzala 15 % akcií Sernamu, získaných Geodisem a 15 % akcií, získaných společností COGIP.
(66) Pokud se jedná o zrušující doložky protokolů, podepsaných mezi SNCF a Geodisem a mezi SNCF a společností COGIP, francouzské orgány se domnívají, že tyto nebyly ani přehnané, ani v rozporu s právem Společenství, včetně rizik přijatých investorem.
Rozhodnutí Komise k 31. prosinci 2000 nerozhodovalo (datum související se zrušujícími doložkami) a Geodis přijal prodloužení protokolu o dohodě ze dne 21. dubna 2000 do 30. června 2001 (tento protokol obsahoval odkladnou doložku, související s přijetím konečného rozhodnutí o slučitelnosti ze strany Komise před 31. prosincem 2000).
Mezitím došlo dne 23. května 2001 k rozhodnutí Sernam 1.
Avšak podle francouzských orgánů se stalo konečným teprve 14. září 2001, dva měsíce po svém zveřejnění.
Tímto okamžikem se stal protokol neplatným a SNCF byla nucena s Geodisem opětovně projednávat nový protokol.
Stojí za připomínku, že i když SNCF se 45 % akciového kapitálu Geodisu byla jeho hlavním akcionářem, neměla kontrolu a kromě toho se nemohla účastnit hlasování o rozhodnutích Geodisu ohledně Sernamu.
SNCF tak neměla žádnou moc, která by jí umožňovala donutit Geodis použít protokol se ztracenou platností, i když rozhodnutí bylo uplatněno od jeho oznámení členskému státu.
Naproti tomu SNCF dělala vše, co bylo v jejích silách, aby použila plán na restrukturalizaci.
(67) Francouzské orgány o tom soudí, že neplatnost prvního protokolu (z důvodu absence konečného rozhodnutí vzhledem ke Geodisu před 30. červnem 2001), doba projednávání druhého protokolu a změny prosazované Geodisem vzhledem k prvnímu protokolu (z důvodů finančních obtíží) nelze přičítat ani Sernamu, ani SNCF, ani francouzským orgánům.
(68) Avšak neplatnost těchto dohod podle francouzských orgánů nebránila synergii mezi Geodisem, společností COGIP a Sernamem pokračovat v rozvoji. […].
4.2 Lhůty k uskutečňování plánu
(69) Francouzské orgány udávají, že i když sanační opatření byla prováděna od roku 2000, mohl Sernam plán na restrukturalizaci ve skutečnosti zahájit teprve k 1. lednu 2003, s příchodem p. Charlese Henri Brousseauda, jako předsedy představenstva a generálního ředitele, a p. Jeana Michela Tremeleta, jako finančního ředitele, tedy se zpožděním šesti měsíců.
4.3 Navýšení podpory o 41 mil. EUR
(70) Francie uvádí, že tato potřeba financování v zásadě odpovídá financování ztrát, zaznamenaných v průběhu období, nezbytného pro jednání a úpravu plánu podle nových okolností.
Tyto nové okolnosti vyplývají ze změn, které během období vyšetřování spisu po rozhodnutí Sernam 1 Komisí nastaly jak u Geodisu, tak ve všeobecném ekonomickém prostředí.
(a) Dopad poškození kvality železničních služeb ([…] mil. EUR): dva týdny po stávce na jaře roku 2001 musela SNCF přijmout odložení použití programu železniční přepravy v uzlu Villeneuve St-Georges. Aby omezila ztrátu zákazníků, musel jej Sernam okamžitě nahradit programem silniční přepravy, která v tomto naléhavém případě nemohla být optimalizována a nebylo možné sjednat příhodné cenové podmínky. Z tohoto důvodu Sernam v roce 2001 utrpěl škodu, která se odhaduje na […] mil. EUR včetně ztrát obratu o […] mil. EUR a nákladů o […] mil. EUR, způsobených výjimečnými spory, kterým musel Sernam odolávat.
(b) Nepředvídatelný posun realizace plánu hospodářského zotavení ([…] mil. EUR): k tomuto poškození služeb železnice se přidávají provozní ztráty, které odpovídají sedmi měsícům nejistoty (od června do prosince 2001), související s obtížnými jednáními s Geodisem.
Z důvodu neplatnosti dohod mezi SNCF a Geodisem, které vypršely na konci roku 2000, byla SNCF na konci roku 2001 (dne 21. prosince 2001) nucena s Geodisem opětovně projednat nový protokol o dohodě, další zúčastnění zájemci se mezitím během veřejné soutěže obrátili k jiným investicím.
Tyto diskuse byly tím obtížnější, čím se v průběhu roku 2001 zhoršovala situace Geodisu.
Stejně tak tato lhůta, určená k podepsání nových dohod, prodloužila z důvodu zpoždění provádění plánu hospodářského zotavení, které mohlo začít teprve 1. ledna 2002, období závažných ztrát.
Nahromaděné dodatkové ztráty dosahují přibližně […] mil. EUR.
(c) Dodatečné náklady na uzavření agentur ([…] mil.
EUR) a celková úspora vícenákladů, souvisejících se železničáři ([…] mil. EUR): překročení financování plánu na restrukturalizaci ([…] mil.
EUR) se hlavně vysvětluje náklady na uzavření agentur (propouštění, zpřísnění sociálního právního řádu, atd.) které byly vyšší než se předpokládalo.
Souhrnně byly vyrovnávány menšími vícenáklady na zaměstnance v profesi železničářů ([…] mil.
EUR). Požadavky stálých pracovníků na návrat do SNCF byly silnější a rychlejší než se předpokládalo, ale zeměpisné nároky, vyjádřené těmito pracovníky, zpomalovaly jejich přeřazování a přispívaly k poruchám fungování agentur a k zatížení náklady, spojenými s tímto návratem ve srovnání s náklady, které se týkají běžného sociálního plánu.
V původním plánu se předpokládalo zachování […] stálých pracovníků (železničářů). Ve skutečnosti v Sernamu zůstalo pouze […] železničářů, tedy úspora očekávaných vícenákladů, která se odhaduje na […] mil.
EUR. Návrat do SNCF byl rychlejší (přibližně […] pouze během měsíce listopadu 2000 a přibližně […] během čtyř měsíců v roce 2001) a zároveň oproti očekávání početnější, Sernam musel v roce 2001 najímat zaměstnance na smlouvu o provedení práce, nevyškolené, a oproti očekávání ve větším počtu.
Nakonec byli nadbyteční zaměstnanci postupně propouštěni, což ve srovnání s předpoklady původního plánu vytvářelo dodatkové náklady na propouštění.
(d) Podílnická půjčka ([…] mil. EUR): v souladu s protokolem o dohodě, podepsaným s Geodisem dne 21. prosince 2001, byla výše skutečně splacené SNCF podílnické půjčky snížena o výši investic, které již byly provedeny a byly k tíži v rozpočtových letech 2000 a 2001. Z tohoto důvodu byla výše splacené půjčky snížena o […] mil. EUR.
4.4 67 mil.
EUR očekávaných od Geodisu (podle rozhodnutí ze dne 23. května 2001)
(71) Podle francouzských orgánů měly být celkové náklady na restrukturalizaci 515 mil. EUR, stanovené během rozhodnutí Sernam 1, financovány do výše 448 mil.
Částka zvýšená o 61 mil. EUR na potřebu provozního kapitálu (dále jen BFR) je způsobena dezorganizací na konci roku 2000, související s hromadným návratem železničářů (více jak 1600 navrácených železničářů za finanční období 2000).
Francie uvádí, že tato celková částka představovala výši provozního úvěru, poskytnutého Geodisem na podporu Sernamu (financování BFR).
Toto narušení bylo skutečně příčinou zpoždění a překážek při přepravě zboží, které tak vyvolaly četné spory a velké prodlužování úvěrování zákazníka.
Na konci roku 2000 přesáhla průměrná lhůta inkasování pohledávky od zákazníků čtyři měsíce.
Francouzské orgány udávají, že během první poloviny roku 2002 se předpoklad BFR snížil na […] mil.
EUR, odhadováno na základě průměrného úvěrování přibližně třiceti dní obratu a financováno běžnými bankovními příspěvky.
K 31. prosinci 2002 tato BFR představoval pouze […] mil. EUR, které byly financovány běžnou bankovní výší úvěru.
Opatření ke snížení potřeby provozního kapitálu, přijatá Sernamem, tak podle Francie umožňují tvrzení, že původně předpokládaných 67 mil. EUR, jejichž financování mělo být zajištěno Geodisem, nejsou od nynějška nutné.
4.5 Ceny uplatňované Sernamem
(72) Francouzské orgány uvádějí, že Sernam od roku 1995 prováděl novou cenovou strategii zvyšování cen, které směřovalo k obnově výše zhodnocení jeho činnosti a přehodnocoval tržbu ze spěšných zásilek a zasílatelství.
Tato politika se odráží v konkrétních hospodářských výsledcích, které jsou uvedeny níže:
(73) Spěšné zásilky: k vytvoření srovnání mezi ustavením Sernamu a trhu, stanovil Sernam jako ukazatel cenu za kilogram.
Průměrná hmotnost zásilky Sernamu je skutečně vyšší než průměrná zásilka trhu ([…] kg oproti 29 kg na konci června 2003).
Avšak cena za kilogram zásilky je s hmotností sestupná (čím je hmotnost zásilky vyšší, tím je cena za kilogram nižší).
Ve snaze o srovnávatelnost údajů se Sernam rozhodl srovnávat ceny za kilogram u zásilek, jejichž hmotnost se pohybuje mezi 25 kg a 35 kg, tj. průměrná hmotnost zásilek, kterou lze sledovat na trhu se zasíláním spěšnin.
2. čtvrtletí 2003 spěšnin _BAR_ Sernam (celkově) _BAR_ Sernam v rozmezí hmotnosti 25 až 35 kg _BAR_ Trh (stejná hmotnost) _BAR_
Cena/kg v EUR _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ 1,07 _BAR_
Hmotnost zásilky v kg _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ 29,00 _BAR_
(74) U zásilek Sernamu, které se pohybují v rozmezí průměrné hmotnosti na trhu, je tedy cena Sernamu […] EUR/kg, při průměrné ceně na trhu 1,07 EUR/kg.
V těchto mezích průměrné hmotnosti je tak cena uplatňovaná Sernamem vyšší než cena na trhu.
(75) Francouzské orgány nadále udávají, že zvýšení cen Sernamu v 1. čtvrtletí 2003 představuje ve srovnání s 1. čtvrtletím 2001 […] bodů při vzestupu trhu o 13 bodů.
Ve stejné době se ve srovnání s trhem (pokles o 7 bodů) hmotnosti zásilek Sernamu velmi významně zvýšily (vzestup o […] bodů).
Pokud je cena za kilogram s hmotností sestupná, pokud se průměrná hmotnost zásilek Sernamu znatelně zvyšuje, i když na trhu klesá, lze počítat s tím, že hodnota ukazatele Sernamu cena/kg znatelně klesne.
Avšak ukazatel Sernamu cena/kg se zvyšuje a toto zvýšení je dokonce vyšší než na trhu.
Zvyšování ceny Sernamu za kilogram je tak podstatně větší než zvyšování ceny na trhu.
Toto zjištění je u Sernamu potvrzeno údaji bez nočních dodávek ve druhém čtvrtletí roku 2003.
(76) Tradiční zásilky: francouzské orgány uvádějí, že stejná analýza byla provedena u zásilek, jejichž hmotnost se pohybuje mezi 95 a 105 kg (průměrná hmotnost zásilek, sledovaná na trhu se zásilkami).
2. Čtvrtletí 2003 zásilky _BAR_ Sernam _BAR_ Sernam v rozmezí hmotnosti 95 až 105 kg _BAR_ Trh _BAR_
Cena/kg v EUR _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ 0,33 _BAR_
Hmotnost zásilky v kg _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ 98,00 _BAR_
(77) (78) U zásilek Sernamu, které se pohybují v rozmezí průměrné hmotnosti na trhu, je tak cena Sernamu o […] EUR/kg vyšší než cena na trhu.
(79) Francouzské orgány dále uvádějí, že vývoj ceny ve srovnání s trhem je za období 1. čtvrtletí 2001 – 1. čtvrtletí 2003 (a stejně za období 1. čtvrtletí 2001 – 2. čtvrtletí 2003) u Sernamu […] vyšší.
Ve stejné době se hmotnost zásilky Sernamu ve srovnání s trhem (pokles o 3 body) mírně zvýšila (vzestup o […] body).
Protože cena za kilogram s hmotností sestupuje, byl tak vývoj ceny Sernamu za kilogram rovněž významnější než vývoj ceny na trhu.
Toto zjištění je potvrzeno údaji ve druhém čtvrtletí 2003.
4.6 Vývoj hospodářského výsledku u Sernamu
(80) Francouzské orgány nejprve uvádějí, že Sernam není ze zákona povinen sestavovat konsolidované účty, a proto že nelze Sernamu vyčítat, že nepřistoupil ke zveřejnění informací ohledně těchto účtů.
Francouzské orgány však sdělily Komisi konsolidovanou účetní závěrku Sernamu za rok 2002.
(81) Pokud se jedná o vývoj hospodářského výsledku od roku 2000 a postupuje se až k prognóze roku 2006, poskytují francouzské orgány následující informace:
_BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 03 (předpokl.) _BAR_ 03 (skutečnost) _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_
Obrat _BAR_ 552 _BAR_ 573 _BAR_ 449 _BAR_ 430 _BAR_ 414 _BAR_ 431 _BAR_ 452 _BAR_ 449 _BAR_
Hrubý provozní přebytek _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Příděl na odpisy _BAR_ nesděleno _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ nesděleno _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Příděl na rezervy _BAR_ nesděleno _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ nesděleno _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Náklady na restrukturalizaci _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Odstoupení od podílnické půjčky _BAR_ nesděleno _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ nesděleno _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Finanční hospodářský výsledek _BAR_ nesděleno _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ nesděleno _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Hospodářský výsledek před zdaněním _BAR_ –104,0 _BAR_ –102,0 _BAR_ –78,3 _BAR_ –87,1 _BAR_ –85,0 _BAR_ –40,9 _BAR_ 0,1 _BAR_ 3,4 _BAR_
(82) Podle těchto informací a na základě zamýšlených a již zčásti provedených opatření na restrukturalizaci by měl Sernam dosáhnout neutrálního hospodářského výsledku v roce 2005 a v roce 2006 byl měl začít vytvářet zisk.
4.7 Podíly Sernamu na trhu
(83) Podle francouzských orgánů z tabulky o zařazení hospodářských subjektů podle činností, vytvořené účetním revizorem na základě číselných údajů z časopisu Logistique Magazine nejprve vyplývá, že Sernam v období mezi roky 1998 a 2002 v zasílatelství ve Francii přešel z třetího na druhé místo a v zasílatelství spěšnin ve stejném období z pátého na šesté místo.
Francouzské orgány tuto tabulku opětovně použily:
_BAR_ 1998 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
Sernam _BAR_ Logistique Magazine _BAR_ Sernam _BAR_ Logistique Magazine _BAR_ Logistique Magazine _BAR_
Podíl na trhu v % _BAR_ Místo _BAR_ Podíl na trhu v % _BAR_ Místo _BAR_ Podíl na trhu v % _BAR_ Místo _BAR_ Podíl na trhu v % _BAR_ Místo _BAR_ Podíl na trhu v % _BAR_ Místo _BAR_
Zásilky – France _BAR_ 6,5 _BAR_ 4 _BAR_ 5,17 _BAR_ 3 _BAR_ 4,4 _BAR_ 8 _BAR_ 4,59 _BAR_ 8 _BAR_ 3,82 _BAR_ 10 _BAR_
Spěšniny – Francie _BAR_ 8,5 _BAR_ 5 _BAR_ 7 _BAR_ 5 _BAR_ 7,39 _BAR_ 6 _BAR_ 5,3 _BAR_ 5 _BAR_ 4,52 _BAR_ 6 _BAR_
Mezinárodní spěšniny _BAR_ 0,9 _BAR_ 16 _BAR_ 1,36 _BAR_ 12 _BAR_ 1,23 _BAR_ 12 _BAR_ 1,79 _BAR_ 8 _BAR_ 0,64 _BAR_ 8 _BAR_
Mezinárodní spěšniny _BAR_ 1 _BAR_ 9 _BAR_ 2,21 _BAR_ 7 _BAR_ 1,01 _BAR_ 7 _BAR_ 1,14 _BAR_ 6 _BAR_ 0,83 _BAR_ _BAR_
_BAR_ 5,4 _BAR_ _BAR_ 4,98 _BAR_ _BAR_ 4,23 _BAR_ _BAR_ 4,21 _BAR_ _BAR_ 3,38 _BAR_ _BAR_
4.8 Snížení obratu
(84) Podle dopisu francouzských orgánů ze dne 14. dubna 2004 je vývoj obratu Sernamu následující:
Obrat-1 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Obrat Sernanu _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 (předpokl.) _BAR_ 2003 (skutečnost) _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_
Obrat Sernanu v mil. EUR _BAR_ 552 _BAR_ 573 _BAR_ 449 _BAR_ 430 _BAR_ 414 _BAR_ 431 _BAR_ 452 _BAR_ 449 _BAR_
Obrat Sernanu (základ 100 v roce 2000) _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 81 _BAR_ 78 _BAR_ 75 _BAR_ n.a. _BAR_ n.a. _BAR_ n.a. _BAR_
Roční pokles obratu v mil. EUR _BAR_ _BAR_ 4 _BAR_ -22 _BAR_ -4 _BAR_ -6 _BAR_ n.a. _BAR_ n.a. _BAR_ n.a. _BAR_
Vývoj obratu v % mezi rokem 2000 a příslušným rokem [30] _BAR_ _BAR_ 4 _BAR_ –19 _BAR_ –22 _BAR_ –25 _BAR_ –22 _BAR_ –18 _BAR_ –19 _BAR_
Obrat-2 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Hrubé číselné údaje ze spěšných zásilek (bez nápravných opatření k vývoji na trhu) _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ vývoj mezi 2000–2003 v % _BAR_
Obrat Sernanu ze spěšnin v mil. EUR _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Obrat Sernanu ze zásilek v mil. EUR _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Poměr: spěšnina/zásilka Sernanu _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ _BAR_
Obrat spěšniny + zásilky [30] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ _BAR_
Podíl spěšnin v % [30] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ _BAR_
Podíl zásilek v % [30] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ _BAR_
Obrat-3 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Údaje ke spěšninám–zásilkám v bodech (základ 100 v roce 2000) (opravené údaje vlivem trhu) _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ vývoj mezi 2000–2003 v bodech _BAR_
Spěšniny Sernanu (opraveno vlivem trhu) _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Zásilky Sernanu (opraveno vlivem trhu) _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Poměr spěšniny/zásilky (opraveno vlivem trhu) _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ _BAR_
(85) Podle údajů Francie ukazuje vývoj obratu, realizovaného Sernamem se zásilkami a spěšnými zásilkami v období mezi rokem 2000 a 2003, jednak snížení vlivu Sernamu na těchto dvou trzích a jednak určité opětovné zaměření činnosti Sernamu na spěšné zásilky.
(86) Obrat Sernamu v období mezi rokem 2000 a 2005 poklesl o 18 %.
V období mezi rokem 2000 a 2003 poklesla část obratu, spojená s tradičními zásilkami o […] % a část obratu, spojená se spěšnými zásilkami o […] %.
Pokud se vezmou v úvahu nápravná opatření k zohlednění vývoje na trhu, provedená francouzskými orgány, bylo snížení obratu Sernamu spojeného se zásilkami za stejné období ještě podstatně větší (do […] %), zatímco spěšné zásilky se snižují pouze mírně a dosahují […] % namísto […] %.
(87) Navíc bylo podle francouzských orgánů provedeno určité přesměrování činností, pokud byl poměr spěšných zásilek vůči tradičním v roce 2000 […] a v roce 2003 […].
Podíl tradičních zásilek Sernamu tak klesl ve prospěch spěšných zásilek.
Avšak z jiného pohledu, pokud se uváží kumulovaný obrat tradičních a spěšných zásilek, tvoří tradiční zásilky se […] % v roce 2000 a s […] % v roce 2003 oproti […] % a […] % spěšných zásilek v roce 2000 a 2003 významnou většinu činností.
4.9.
Snížení počtu zaměstnanců
(88) Počet zaměstnanců Sernamu se snížil následujícím způsobem:
_BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_
Rozhodnutí ze dne 23. 5. 2001 _BAR_ 5050 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 3900 _BAR_ _BAR_ 2600 _BAR_ _BAR_
Počet zaměstnanců Sernamu k 31. 12. _BAR_ _BAR_ _BAR_ 4257 _BAR_ 3800 _BAR_ 3259 _BAR_ 2995 _BAR_ […] _BAR_
(89) Podle rozhodnutí ze dne 23. května 2001 mělo být provedeno snížení na počet 2600 zaměstnanců v roce 2004.
Avšak ve skutečnosti v roce 2004 počet zaměstnanců činil ještě 2995 osob, ale v roce 2005 […] osob, tedy počet nižší, než cíl stanovený v roce 2004.
(90) Takto vyhlašované snížení zaměstnanců má umožnit velké úspory Sernamu a poskytnout mu nezbytnou pružnost a přizpůsobivost k realizaci inovačních cílů.
4.10 Uzavírání a reorganizace podniků
(91) Uzavírání podniků: francouzské orgány udávají, že pokud se jedná o uzavírání třídících míst, Sernam půjde nad cíle, stanovené v rozhodnutí ze dne 23. května 2001:
_BAR_ 1999 _BAR_ 2001 (31. 12.) _BAR_ 2002 (30. 6.) _BAR_ Záměr konec 2002 _BAR_ Záměr konec 2003 _BAR_ _BAR_ _BAR_
Cíle rozhodnutí ze dne 23. 5. 2001 _BAR_ 107 _BAR_ 87 _BAR_ 80 _BAR_ 74 _BAR_ 72 _BAR_ 32,71 % _BAR_ _BAR_
(k 31. 12. každého roku) _BAR_ _BAR_ 2001 (31. 12.) _BAR_ 2002 (31. 12.) _BAR_ _BAR_ 2003 (31. 12.) _BAR_ 2004 (31. 12.) _BAR_ 2005 (31. 12.) _BAR_
Počet podniků Sernamu _BAR_ _BAR_ 87 _BAR_ 74 _BAR_ _BAR_ 62 _BAR_ 61 _BAR_ 61 _BAR_
Vývoj v % mezi 1999 a 2005 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ –43 _BAR_
Údaje psané kurzívou jsou podle francouzských orgánů předpokladem.
(92) Reorganizace podniků: stará síť Sernamu byla velmi špatně přizpůsobena k vytváření zisků, pokud byla předimenzována (počtem podniků), špatně umístěna (zejména velmi nákladnými podniky, protože se nacházely uprostřed města (Paříže)) a měla neuzpůsobené třídírny jejich samotným uspořádáním [31].
Snížení přibližně o polovinu podniků a také nové dílčí umístění třídíren ze středu města na předměstí a do podniků, přizpůsobených programu silniční přepravy, umožnilo snížit polovinu nákladů Sernamu na nájem a vytváří jeden z klíčových prvků pro racionalizaci a zvýšení efektivnosti činností sběrné služby a zasílatelství s cílem obnovy trvalé životaschopnosti Sernamu.
4.11 Přemístění a modernizace zbývajících podniků
(93) Z trvalých provozoven Sernamu jich dvacet pět vykazuje fyzické podmínky neslučitelné se současnými ukazateli produktivity v oboru.
Většinou se nacházejí ve velkých městech, jsou však nepostradatelné pro trvalost a celistvost sítě Sernamu.
Sernam k zajištění návratu životaschopnosti těchto podniků zahájil v podnicích s vyhovující zeměpisnou polohou (toto se týká tří podniků) politiku modernizace a v opačných případech politiku přemístění (toto se týká dvaceti devíti podniků).
Přemístění se provádí do stávajících zařízení, renovovaných Sernamem, nebo do zcela nových zařízení.
(94) Tento plán modernizace a přemístění umožní zlepšení provozního hospodářského výsledku sítě o […] mil. EUR (za celý rok, mimo region Ile de France, kde byla provedena dvě přemístění a dvě modernizace podniků).
V těchto moderních, zabezpečených a optimalizovaných zařízeních Sernam skutečně i) snižuje plochy (94) nákladišť o 50 %, ii) snižuje počet správních zaměstnanců o […] %, iii) snižuje počet sporů, souvisejících s poškozením zásilek, iv) snižuje počet ukradených zásilek sv) optimalizuje přistavování nákladních automobilů k rampě snižováním jejich odstavování.
Přemístění do nových zařízení přináší průměrnou úsporu současného nájemného o 15 %.
4.12 Nové systémy výpočetní techniky
(95) S podporou Geodisu překlopil Sernam svůj systém výpočetní techniky na dva nové soubory aplikačních programů řízení ("Aanael" a "Alizée 2000"), které mají optimalizovat budoucí provoz Sernamu.
4.13 Od tradičního zasilatelství k expresnímu
(96) Francouzské orgány udávají, že v lednu 2003 Sernam sloučil své programy na přepravu zásilek a spěšnin do jediného programu silniční přepravy [32] s "expresní" [33] dopravou, který zapadá do "Train Bloc Express TBE".
Díky tomuto přepravnímu programu jsou nyní prostředky Sernamu vytříděny k pouze provádění přepravy spěšnin a k dodávkám všech výrobků na úrovni expresní služby (certifikace "Cliq" [34], kterou se zaručuje bezpečnost, spolehlivost, lhůta a sledovatelnost přepravovaných zásilek), i když skutečnou službu v oblasti spěšných zásilek [35] tvoří pouze přibližně každá třetí zásilka.
Tato záruka kvality pro zákazníka přispěla zejména k význačnému snížení nákladů, spojených se současnými spory a podstatně snížila potřebu provozního kapitálu. [36]
(97) Obrat Sernamu rozložený podle jednotlivých typů zákazníků ukazuje, že […] % celkového obratu Sernamu (který odpovídá […] % zákazníků) je realizován se zákazníky v oblasti spěšných zásilek u smíšených výrobků, kde Sernam nekonkuruje nabídce pouhých zasílatelů, kteří nenabízejí zasílání spěšnin. […] % obratu, vytvořeného těmito zákazníky tak zahrnuje:
- […] % se váže k službám v oblasti spěšnin,
- […] % se váže k zasílatelské službě a
- […] % se váže k službám nájmu dopravních prostředků.
(98) Zbývajících […] % obratu Sernamu vytvářejí zákazníci, kteří nepoužívají služby v oblasti spěšnin.
4.14 Ze silnice na koleje (Train Bloc Express)
(99) Koncepce Train Bloc Express TBE: "Train bloc express" TBE [37] je kyvadlový vlak, který jezdí velkou rychlostí podle stanoveného jízdního řádu, se stanoveným počtem vagónů, určený k přepravě v oblasti tradičních a hlavně spěšných zásilek a spojovaný se službou, kterou zároveň nabízí: kvalitu, spolehlivost, bezpečnost, rychlost (160 km/h na standardních tratích, 200 km/h na tratích TGV) a umožňuje pozdní odvoz (tedy lepší sběrná služba).
(100) Podle francouzských orgánů "je specifičnost této nabídky spojena se způsobem železniční přepravy (u TBE se sleduje stejná přesnost řízení jako u vlaků TGV, i když nutně nejezdí na tratích TGV).
TBE spadá do politiky trvalého rozvoje (doplňuje těžkou silniční přepravu v segmentu trhu spěšných zásilek, kde dnes jezdí nákladní automobily o nosnosti 12 tun rychlostí 110 km/h, které budou v blízké budoucnosti v rámci vývoje evropských předpisů předmětem úvah [38]).
Kromě toho zcela spadá do zaměření Bílé knihy o politice přepravy do roku 2010 a schémat interoperability tuzemské železniční sítě.
Tuto technologii si SERNAM zvolil k postupnému soustředění spěšných zásilek".
(101) Podle informací francouzských orgánů může jeden vagón TBE přepravit kolem 100 m³ zboží.
Objem 1500 m³, přepravovaný TBE v roce 2002 za den, odpovídal přibližně 30 nákladním automobilům denně.
V roce 2006 se bude rovnat 120 nákladním automobilům denně, tedy objemu 6000 m³, který Sernam předpokládá prostřednictvím TBE denně přepravit, a tak přispěje k odlehčení silnic a ochraně životního prostředí.
(102) Konkurenceschopnost TBE: dva kyvadlové vlaky TBE, které každou noc spojují jednak Paříž s Oranží a naopak, a jednak také Paříž, Bordeaux a Toulouse, jezdí rychlostí 160 km/h až 200 km/h na vysokorychlostních tratích, které se nacházejí mezi těmito metropolemi, což je pro "spěšnou" zasílatelskou službu zvláště zdrojem konkurenceschopnosti.
(103) Podle francouzských orgánů "se dnes u SPĚŠNÝCH SLUŽEB na dlouhých tratích rozvíjí opětovné používání rychlých vozidel, k tomu účelu určených. V tomto směru TBE vytváří jednu z alternativ, která umožňuje SERNAMU oprostit se od silniční přepravy.
Doprava SERNAMU, přímo prováděná TBE již dnes představuje […] mil. EUR obratu (z […] mil.
EUR obratu sběrné služby). Přepravní program SERNAMU je technologicky organizován s TBE a je tak od této technologie neodlučitelný" [38].
(104) Podle francouzských orgánů "začaly společnosti, poskytující služby v oblasti spěšnin, využívat k přepravě spěšných nákladů lehké nákladní silniční automobily (12 t).
SERNAM u dlouhých vzdáleností sever-jih přistoupil k řešení přepravy po železnici s vyššími náklady na trakci (tedy bez narušení hospodářské soutěže).
Avšak tyto vícenáklady na trakci jsou v přepravním programu vyrovnávány jinými optimalizacemi (pozdní odvoz, tedy lepší sběrná služba), ke kterým jsou doplněny přednosti služeb (rychlost, spolehlivost, bezpečnost, zohlednění životního prostředí [38])".
(105) TBE je již plný: podle francouzských orgánů jsou objemy jednotlivých TBE, které působí ve Francii, v současnosti nasyceny a Sernam zkoumá možnost činnosti u dalších TBE.
Aby byly skutečně splněny narůstající potřeby ve výše uvedených železničních spojeních, Sernam od roku 2005 předpokládá přemístění 4 smíšených agentur do zařízení, řádně napojených na program železniční přepravy a vybavených kapacitou příjmu TBE dvakrát větší než v současnosti [41].
Sernam již ostatně zahájil jednání, aby mu od 1. ledna 2005 byla SNCF schopna poskytnout ohlašované dodatečné kapacity.
(106) Pokud se navíc jedná o multimodální zařízení Sernamu (a to spojení čtyř provozních účtů čtyř multimodálních překladišť (Paříž-Chevaleret, Bordeaux, Toulouse, Oranže)), francouzské orgány udávají, že na období let 2004 až 2010 byly plánovány hospodářské výsledky překladišť s postupnou strategií náhrady přepravy v zasílatelské službě spěšnou přepravou, zvláště u dopravy na velké vzdálenosti (tuzemská přeprava sever - jih).
(107) Postupná náhrada přepravy zásilek spěšnou přepravou prostřednictvím železničního spojení (podporováno tlakem právních nařízení, která omezují nákladní automobily na velkých vzdálenostech snižováním maximální rychlosti jízdy) umožňuje na období 2005-2010 v postupných etapách vykazovat nárůst hospodářských výsledků multimodálních zařízení.
Protože multimodální překladiště jsou nastavena ke zpracování spěšných zásilek, provádí se tato náhrada s neměnnými náklady, i když se hodnota přepravy zvyšuje.
(108) Je nutno poznamenat, že v roce 2007 bude po zprovoznění nového překladiště […] a nového mechanismu kyvadlové železniční přepravy zkoumaného v předběžné dohodě se SNCF, jehož fixní náklady na rozvoj jsou na rok 2007 amortizovány, postup hospodářských výsledků překladišť (mírně) zpomalen.
(109) Provozní účet multimodálního zařízení na období 2003 až 2010 je rozvržen následovně:
_BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ 2007 _BAR_ 2008 _BAR_ 2009 _BAR_ 2010 _BAR_
CELKOVÝ OBRAT _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Z TOHO VKLAD PARTNERŮ _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
CELKOVĚ EXTERNÍ SUBDODÁVKY _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
CELKOVĚ INTERNÍ SUBDODÁVKY _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
HRUBÉ PROVOZNÍ ROZPĚTÍ _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
PROVOZNÍ NÁKLADY _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
ČISTÉ ROZPĚTÍ _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
REŽIJNÍ A SPRÁVNÍ NÁKLADY _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
PROVOZNÍ VÝSLEDEK _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
(110) Tato tabulka ukazuje neměnný vývoj obratu, který se měl přibližně zdvojnásobit a neměnný vývoj provozního výsledku, který by se měl za sedm let téměř ztrojnásobit.
(111) Partneři pro tuzemský a mezinárodní TBE: střednědobě se tento systém ukazuje jako přitažlivý také pro ostatní podniky, působící v odvětví zasílatelství.
(112) Podle francouzských orgánů "se Sernam v současnosti zabývá vyhledáváním dalších partnerů, aby co nejrychleji realizoval technickou spolupráci, nezbytnou ke svému zotavení.
Tato technická spolupráce Sernamu umožní skutečně využívat podnik partnera, rozdělovat variabilní náklady a mít v podniku pouze vlastní obchodní zaměstnance.
Cílem připojení je střednědobě zajistit trvalý rozvoj podniku (a zvláště jeho prostředku TBE) a v krátké době urychlit dosažení podnikového plánu (například technická spolupráce)".
(113) "Přínos plynoucí z partnerství je skutečně nezbytný pro optimalizaci nástroje TBE, který s ohledem na požadavky služby zasílání spěšnin jako je spolehlivost, bezpečnost, rychlost a slučitelnost s požadavky na životní prostředí vytváří Sernamu nástroj budoucnosti.
Kromě toto je zřejmé, že nástroj železniční přepravy je ve službě zasílání spěšnin tím konkurenceschopnější, čím se vzdálenosti trakce prodlužují (výhoda související s rychlostí, která je čím dál víc znatelnější)".
(114) "Za těchto podmínek je TBE nástrojem, který se má rozvíjet na mezinárodních a přeshraničních spojeních.
Připojení se k partnerovi s mezinárodním významem je tak pro rozvoj všech možností TBE naléhavé.
Trh se službou zasílání spěšnin je současně trhem ovládaným subjekty s mezinárodní nabídkou.
Pokračování Sernamu ve strategii služby zasílání spěšnin tak nutně probíhá pomocí tohoto připojení".
(115) "Francouzské orgány tak potvrzují, že připojení Sernamu k partnerovi zůstává v jejich strategii vyhledávání, v zájmu Sernamu".
(116) Geodis, jehož plány na přepravu spěšnin a zásilek se výhradně vztahují k silniční přepravě, kromě toho do roku 2005 předpokládá na dlouhých vzdálenostech využívat technologie TBE prostřednictvím Sernamu.
Další podniky, zabývající se službou zasílání spěšnin jako TAT Express Sernamu rovněž vyjádřily zájem o takovou technologii.
(117) Zamezení monopolu Sernamu: připomíná se, že vzhledem k tomu, že podle informací francouzských orgánů je Sernam jediným podnikem, který rozvíjí novou koncepci železniční sběrné služby, je Sernam ve Francii pomocí koncepce TBE průkopníkem rozvoje přepravy v oblasti zasílatelství po železnici.
Avšak podle francouzských orgánů [42] "SERNAM nemá na TBE monopol, jestliže jakýkoliv provozovatel může požádat Fret SNCF o stejnou službu.
Avšak k dnešnímu dni žádný z konkurentů SERNAMU jasný požadavek na Fret SNCF nevyjádřil.
Fret SNCF proto potvrzuje, že je připravena poskytnout za stejných podmínek službu stejného rozsahu jakémukoliv provozovateli, který by o ni zažádal.
SERNAM ze své strany odpověděl příznivě na požadavky o technologickou spolupráci na TBE provozovateli, který požadoval zvážit vhodnost a účinnost"
4.15 Uvedení smluv na přepravu tisku, zavazadel a dodávek SNCF do hospodářské soutěže
(118) Jak již francouzské orgány a SNCF uvedly ve své zprávě ze dne 17. června 2002, dodržely všechny povinnosti, ke kterým se zavázaly.
Upřesnily, že tyto smlouvy otevřely hospodářské soutěži tak, jak se zavázaly dopisy ze dne 4. prosince 2000 a 10. dubna 2001.
K odpovědi na bod 77 rozhodnutí o zahájení řízení francouzské orgány dále uvádějí v Úředním věstníku Evropské unie údaje o uvedení těchto smluv a jejich částek do hospodářské soutěže.
(119) Plnění zajišťované Sernamem zahrnovalo:
- přepravu služebních zásilek mezi třídícími středisky,
- přepravu obchodních dokumentů Grandes Lignes,
- přepravu jízdenek pro Grandes Lignes,
- přepravu dodávek pro vedení provozu, infrastruktury a nákupu,
- přepravu denního tisku a periodik,
- přepravu zavazadel.
(120) U prvních čtyř plnění: Komise byla informována o obnově odpovídajících smluv.
To bylo provedeno s přísným dodržením závazků o přidání těchto trhů do hospodářské soutěže (veřejná soutěž), přijatých vůči Komisi.
(121) K dodržení tohoto závazku požádala SNCF dopisem ze dne 20. června 2001 Sernam, aby ke dni 31. ledna 2002 vypověděl následující smlouvy:
- smlouvu mezi Sernamem a SNCF o přepravě (vedení provozu),
- smlouvu mezi Sernamem a SNCF o přepravě (vedení infrastruktury),
- smlouvu mezi Sernamem a SNCF o přepravě (vedení nákupu),
- smlouvu mezi Sernamem a SNCF o přepravě obchodních dokumentů Grandes Lignes,
- smlouvu mezi Sernamem a SNCF o přepravě služebních zásilek,
- smlouvu mezi Sernamem a SNCF o distribuční přepravě.
(122) Smlouva mezi Sernamem a SNCF, která se vztahuje k přepravě jízdenek, nebyla tímto dopisem dotčena, protože pokud byla podepsána později, SNCF jí přímo dala lhůtu platnosti k 31. lednu 2002, kterou doporučovala Komise.
(123) Dne 20. července 2001 bylo vyhlášení o uvedení výše zmíněných smluv do hospodářské soutěže s konečným datem odpovědi zájemců, stanoveným k 31. srpnu 2001, zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(124) Vývoj od července 2001: po zveřejnění vyhlášení se ozvali dva zájemci: Sernam a TCS.
Kandidatura společnosti TCS nebyla přijata vedením nákupů SNCF, neboť požadavku SNCF odpovídala jen částečně a zejména nemohla zpracovávat zásilky o velké objemové váze.
Protože chyběly nové přijatelné kandidatury, požádala SNCF dopisem ze dne 10. října 2001 Sernam, aby považoval její dopis ze dne 20. června 2001 za neplatný a prodloužil smlouvy do 31. října 2002.
(125) Dopisem ze dne 19. října 2001 Sernam potvrdil svůj souhlas s prodloužením smluv do 31. října 2002.
Dopisem ze dne 31. ledna 2002 prodloužilo vedení nákupu smlouvy do 31. října 2002.
(126) Vývoj v roce 2002: na počátku roku 2002 bylo zahájeno odvolací řízení na kandidaturu, s výhledem na zavedení veřejných soutěží, které by umožnily přidělení následujících trhů před 31. říjnem 2002:
- smlouva mezi Sernamem a SNCF o přepravě (vedení provozu),
- smlouva mezi Sernamem a SNCF o přepravě (vedení infrastruktury),
- smlouva mezi Sernamem a SNCF o přepravě (vedení nákupu),
- smlouva mezi Sernamem a SNCF o přepravě obchodních dokumentů Grandes Lignes,
- smlouva mezi Sernamem a SNCF o přepravě jízdenek,
- smlouva mezi Sernamem a SNCF o přepravě služebních zásilek,
- smlouva mezi Sernamem a SNCF o distribuční přepravě.
(127) Tato výzva ke kandidatuře zejména upřesnila vlastnosti toku dopravy přepravovaného zboží, kritéria výběru zájemců, předběžné částky na trzích, aktualizované podle údajů prvních devíti měsíců roku 2001 a pravidla pro přidělení.
(128) Celkový trh byl rozdělen do čtyř částí, z nichž každá měla být předmětem rozdílné veřejné soutěže, aby se zohlednil specifický ráz, související s povahou dopravy, synergie mezi určitými trhy a zájem o trhy s malými a roztříštěnými objemy, které mají být spojeny s dopravou větších objemů průmyslové povahy, aby bylo možné přinášet konkurenceschopnou nabídku služeb.
(129) Každý trh tak zahrnoval plnění v oblasti zásilek, spěšnin a nájmu dopravních prostředků a každý zájemce musel být schopen navrhnout ke každému z těchto trhů provádění všech těchto plnění.
(130) V rámci tohoto postupu bylo v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 18. února 2002 zveřejněno ke každému ze čtyř následujících (částí) trhů nové pravidelné předběžné informativní oznámení (API), společné pro všechny trhy a také oznámení o konzultaci:
- přeprava služebních zásilek mezi třídícími středisky,
- přeprava obchodních dokumentů Grandes Lignes,
- přeprava jízdenek pro Grandes Lignes,
- přeprava dodávek (pro vedení "nákup", "provoz", "infrastruktura" distribuční přeprava).
(131) Konečné datum odpovědi bylo stanoveno na 27. března 2002.
K tomuto datu byly uvedeny tři kandidatury:
- Sernam: pro všechny části,
- TCS: pro všechny části,
- Chronopost: pouze pro část č. 1.
(132) Společnost TCS byla zájemcem o všechny části, ale její obrat, nižší než 100 milionů EUR, jí nedovoloval podat nabídku k části č. 4.
Navíc jako odborník na přepravu "malých zásilek" neodpovídala požadavkům na přepravu v oblasti těžkých zásilek a najímání dopravních prostředků, stanoveným u částí 2 a 3. S TCS bylo možné uvažovat pouze pro část č.
(133) Společnost Chronopost chtěla, aby byla zvážena pouze pro část č. 1 "služební zásilky".
(134) Sernam byl jediný, který se ucházel o všechny části a který splnil podmínky, požadované pro účast ve všech 4 konzultacích.
(135) Veřejná soutěž vedla dne 31. července 2002 k přidělení části č. 1 společnosti TCS, která není členem skupiny SNCF, s počátkem plnění od 4. listopadu 2002.
Výše tohoto trhu se na období tří let odhadovala na 4,5 mil. EUR.
(136) Smlouva o přepravě obchodních dokumentů Grandes Lignes se zahájením plnění od 1. ledna 2003, na částku 2,12 mil.
EUR, na závaznou dobu dvou let a jeden rok prodloužení, tedy maximálně na tři roky, byla se Sernamem podepsána dne 26. prosince 2002.
(137) Smlouva o přepravě jízdenek vedení Grandes Lignes se zahájením plnění od 1. ledna 2003, na částku 1,57 mil.
EUR, na závaznou dobu dvou let a jeden rok prodloužení, tedy maximálně na tři roky, byla se Sernamem podepsána dne 26. prosince 2002.
(138) Smlouvy o přepravě vedení provozu, infrastruktury, vedení nákupu distribuční přepravě se zahájením plnění od 1. února 2003 byly se Sernamem podepsány 27. února 2003.
Původně byla doba platnosti smlouvy stanovena maximálně na 4 roky, ale s ohledem na nedostatek zájemců se SNCF rozhodla omezit dobu platnosti smluv před zahájením nové veřejné soutěže na dva závazné roky, jeden rok prodloužení, tedy maximálně na tři roky.
Výše trhu se v ekonomických podmínkách z června roku 2002 odhadovala na 36,1 mil. EUR.
(139) Na přepravu tisku bylo zveřejněno vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 8. července 2002.
Ozvali se dva zájemci: společnost BEUGNIET, dceřiný podnik společnosti BOURGEY MONTREUIL, a Sernam.
Společnost BEUGNIET neměla strukturu uzpůsobenou velikosti tohoto trhu, za přijatelnou se pokládala pouze kandidatura Sernamu.
(140) Přeprava tisku, týkající se téměř celého francouzského území, skutečně navrátila SNCF potřebu významné organizace.
Tato organizace spočívá ve svozu tisku od tiskařů-vazačů na rampy, dodávce 350 depozitářům z distribuční rampy a rychlé přepravě mezi těmito rampami pro svoz a distribuci.
(141) Při uvedení trhu s přepravou tisku do hospodářské soutěže bylo cílem SNCF mít podnik služeb, který by využíval svou síť svozu a distribuce, již používanou pro ostatní dopravu, a ne podnik služeb bez vlastní, předem uzpůsobené struktury a přinucený k vytvoření nové organizace, která by věnovala přepravě tisku, nebo přinucený k subdodávkám.
(142) Za záruku, že zájemci mají struktury uzpůsobené velikosti trhu, se také považovalo, že jejich obrat musí být mnohem vyšší výše trhu.
Částka výše trhu s přepravou tisku se tak před zveřejněním vyhlášení trhu, kdy byl tento požadavek předán strukturám zájemců, odhadovala přibližně na 29 mil.
EUR za rok, minimální požadovaný obrat k podání nabídky byl stanoven na trojnásobnou výši roční částky trhu, tj. zaokrouhleně na více jak 100 mil. EUR.
(143) S obratem 24 mil. EUR v roce 2001 jasně neměla společnost BEUGNIET dostatečnou velikost.
(144) Se Sernamem tedy byla podepsána nová smlouva s platností od 1. února 2003.
Ze stejných důvodů jako u trhu s přepravou dodávek, byla její doba platnosti před novou veřejnou soutěží omezena na dva závazné roky s možností jednoho prodloužení pouze o jeden rok, tedy maximálně tři roky.
(145) Výše částky trhu, vypočítaná podle dopravy sledované v roce 2002, dosahuje v ekonomických podmínkách z listopadu roku 2002 při maximální době platnosti tří let 95,65 mil. EUR.
(146) K přepravě doprovodných zavazadel: zákazníků Grandes Lignes bylo oznámení o konzultaci zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 22. května 2002.
Přihlásily se čtyři podniky, ale pouze kandidatura Sernamu byla prohlášena za přijatelnou.
Ostatní tři kandidatury byly zamítnuty:
(147) společnost B2S, která se ucházela pouze o vedení zákaznického střediska, i když oznámení o konzultaci upřesňovalo, že trh nelze dělit,
(148) společnost TCS, která neměla struktury uzpůsobené požadavkům trhu,
(149) společnost FIXEMER, která nepředala složku, požadovanou ke kandidatuře.
(150) Jedinou přijatelnou kandidaturou byla kandidatura Sernamu, nová smlouva byla uzavřena s platností od 1. února 2003 a její doba platnosti před novou veřejnou soutěží byla rovněž omezena na dva závazné roky s možností prodloužení na období jednoho roku.
Částka výše trhu, vypočítaná podle dopravy sledované v roce 2002, dosahuje v ekonomických podmínkách z října roku 2002 při maximální době platnosti tří let 40,3 mil.
EUR. Francouzské orgány dále uvědomily Komisi o tom, že oznámení o konzultaci k "části 4" zahrnovalo jako kritérium výběru minimální obrat, který společnost TCS nedosáhla.
Toto kritérium spočívalo v tom, že se "část 4" vztahuje k přepravě velikých průmyslových součástí (nápravy pro TGV, pražce …) a vyžaduje spolupráci s podniky, které vykazují vysoký obrat a prostředky.
Podle poskytnutých informací je ostatně nutno činit rozdíl mezi částí 4, částmi 2 a 3 a částí 1. Jak je popsáno výše, část 4 se vztahuje na velkou průmyslovou přepravu, části 2 a 3 na přepravu "těžkých zásilek" "najímání dopravních prostředků" a část 1 se týká "služebních zásilek".
Společnost TCS je specializována na přepravu "malých zásilek", lze s ní uvažovat pouze k části 1 "služební zásilky".
Část 1 byla přidělena společnosti TCS.
Sernam byl tedy jedinou zbývající společností, která se ucházela a byla určena pro části 2, 3 a 4, smlouvy byly uzavřeny s touto společností.
(151) Francouzské orgány rovněž uvědomily Komisi o tom, že fakt, že se Sernam ucházel o všechny části, nijak nepředstavoval podmínku k získání trhu.
(152) Závěr: výše částky pěti smluv, uzavřených se Sernamem byla na základě předpokladů v dopravě odhadnuta na 175,74 mil. EUR. V rozhodnutí ze dne 23. května 2001 Komise uvedla, že smlouvy představovaly za jedenáct měsíců rozpočtového roku 2000 částku kolem 55,3 mil. EUR, tedy 181 mil. EUR výnosu za období tří let. S ohledem na to, že trh se služebními zásilkami nebyl Sernamem spravován (4,5 mil. EUR za tři roky), srovnání dvou částek ukazuje velmi mírný pokles platné měny oproti obecnému vývoji cen.
(153) Z informací a připojených odůvodnění tak vyplývá, že francouzské orgány řádně dodržely svůj závazek otevřít trhy s přepravou dodávek, tisku a zavazadel hospodářské soutěži a zahájit řízení transparentních a pravidelných veřejných soutěží.
I když změna poskytovatele služeb byla provedena pouze v jedné z uvedených veřejných soutěží, uvedení těchto smluv do hospodářské soutěže dnes dává možnost potvrdit, že smlouvy uzavřené mezi Sernamem a SNCF v žádném případě nevytvářejí podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy.
5. SHRNUTÍ NOVINEK PO SERNAMU 1
(154) Následně jsou shrnuty nové skutečnosti, které se vyskytly po rozhodnutí Sernam 1:
(a) Geodis nepřevzal 60 % Sernamu jak bylo stanoveno, ale převzal pouze 15 %, 15 % Sernamu získala rovněž společnost COGIP,
(b) podíl 15 %, který získal Geodis a COGIP po zahájení řízení Komisí, které způsobilo zrušení druhého protokolu, podepsaného mezi SNCF a Geodisem a SNFC a společností COGIP, byl postoupen zpět SNCF,
(c) k. s. Sernam byla transformována na akciovou společnost (tak, aby se Geodis mohl podílet ve výši 15 % v důsledku toho, že Geodis již není za Sernam zcela zodpovědný),
(d) doba trvání restrukturalizace se prodlouží o jeden nebo i o dva roky (od 2004 do 2005-2006),
(e) částka na podporu se má navýšit o 41 mil EUR,
(f) Sernam nadále podle žalobců uplatňuje na trhu agresivní ceny, i když francouzské orgány tvrdí opak,
(g) francouzské orgány uvádějí, že byl dodržen počet uzavřených podniků, snížení zaměstnanců a snížení obratu, jak je stanoveno v rozhodnutí Sernam 1,
(h) francouzské orgány udávají, že bylo dodrženo uvedení smluv o přepravě mezi SNCF a Sernamem do hospodářské soutěže,
(i) Sernam vyvíjí novou kategorii služeb zasílání spěšnin,
(j) kategorie služeb zasílání spěšnin je spojena s inovativním rozvojem TBE, působí v nové části trhu, který lze ještě rozvíjet a který tak nevykazuje nadměrnou kapacitu.
To je opakem sběrné/zasílatelské služby Sernamu, která se nachází v segmentech trhu se stagnací nebo dokonce se snížením.
Silniční přeprava, která běžně vytváří základní nástroj pro vypravení zásilek (seskupených nebo rozdělených), tvoří část trhu s nadměrnou strukturální kapacitou, i když se v současné době, po rozšíření Unie, považuje za vyvážený.
(155) Pro připomenutí - původní náklady na restrukturalizaci činily 515 mil. EUR [43]. Francie uvažuje o zvýšení původní podpory na restrukturalizaci 448 mil. EUR o částku 41 mil. EUR tak, aby byla dosažena podpora na restrukturalizaci 489 mil. EUR.
6. HODNOCENÍ
6.1 Vliv podpory
(156) Podle čl. 87 odst. 1 podpory poskytované v jakékoliv formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(157) I když se stále vyskytovaly charakteristické prvky rozhodnutí Sernam 1, musí se Komise ujistit, že jsou u všech provedených opatření nebo opatření, která mají být provedena po 23. květnu 2001, účinně sloučena čtyři kritéria čl. 87 odst.
1. V této souvislosti musí zároveň zohlednit vývoj práva Společenství a zvláště rozhodnutí Dvora v záležitosti "Stardust Marine" [44].
(158) Podle tohoto rozhodnutí je skutečně nezbytné u každé dotace ověřit, že rozhodnutí o jejím vyplacení lze přičítat státu s konstatováním, zda je jedno ze čtyř kritérií čl. 87 odst. 1 – kritérium "státní prostředky" – splněno.
6.1.1 Veřejné prostředky
(159) Podle výše uvedeného popisu je nutno konstatovat, že SNCF jako EPIC, je ve smyslu směrnice Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000, kterou se mění směrnice 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o transparentnosti finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [45], veřejným podnikem, vzhledem k tomu, že orgány veřejné moci mohou buď z důvodu vlastnictví, nebo z důvodu finanční účasti a nebo z důvodu pravidel, která ji řídí, přímo nebo nepřímo dominantně působit na SNCF.
(160) Částka 503 mil. EUR a 41 mil. EUR, kterou SNCF/francouzský stát vyplatil Sernamu, tak vytváří veřejné prostředky.
6.1.2 Přičitatelnost státu
(161) Za těchto podmínek se nabízí silná domněnka, že SNCF jedná pod kontrolou státu.
Tato domněnka spočívá v několika "ukazatelích" vyřčených Soudním dvorem v rozhodnutí Stardust Marine [46]:
(a) Z 18 členů správní rady SNCF, sedm přímo zastupuje orgány veřejné moci, což tak jasně ukazuje určitou intenzitu ochrany, vykonávané orgány veřejné moci (i když těchto sedm členů správní rady nepředstavuje většinu).
(b) Právní statut EPIC, který nepodléhá obecnému právu o společnostech, staví SNCF do situace, která jí umožňuje vykonávat činnosti mimo podmínky běžné pro hospodářskou soutěž se soukromými hospodářskými subjekty.
(c) Kromě toho statutem EPIC, který vylučuje možnost konkursního nebo úpadkového řízení, Komise, která se opírá o sdělení o státních podporách ve formě záruk [47], konstatuje, že SNCF má neomezenou záruku státu, a tak může na trhu získávat výhodnější úvěrové podmínky, než mohou soukromoprávní podniky [48]. Jakmile SNCF poskytne rizikový kapitál, krytý neomezenou a neplacenou zárukou na podporu podniku v obtížné finanční situaci, jako je Sernam, který působí na trzích otevřených hospodářské soutěži (sběrná služba/zasílatelství/silniční přeprava), jde podle výše uvedeného sdělení o výhodu poskytnutou přijímajícímu podniku [49]. I když stát není veden k provádění těchto plateb ve smyslu poskytované záruky, podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy se jedná o podporu od okamžiku, kdy je záruka nabídnuta.
(d) Nakonec podle bodu (15) obecných zásad Společenství ke státním podporám na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížné situaci, "podpory na restrukturalizaci […] nemohou pocházet z veřejných holdingů nebo investičních společností, financovaných veřejnými prostředky" a v bodě (17) "pokud je podniku v obtížné finanční situaci poskytnuto nebo zaručeno financování státem, je nutno vzít v úvahu, že finanční převody pravděpodobně zahrnují prvky státní podpory".
(162) Komise za těchto podmínek uznává, že dané vyplacení veřejných prostředků Sernamu prostřednictvím SNCF je přičitatelné francouzskému státu a státní záruky, poskytnuté SNCF zakládají podporu.
6.1.3 Další kritéria čl.
87 odst. 1
87 odst. 1: nakonec se podle informací, které má Komise k dispozici, zdůrazňuje, že se nadále vyskytují další prvky zjištěné v rozhodnutí Sernam 1, vytvářející nebo nevytvářející podpory státu.
Je tedy nutno zachovat hodnocení rozhodnutí Sernam 1 ohledně výskytu podpory na restrukturalizaci společnosti Sernam ze strany státu, podle kterého:
- logistická spolupráce mezi SNCF a k. s. Sernam od 1. února 2000 nevytváří státní podporu a
- ostatní opatření (obchodní výpomoc a hospodářské zotavení) vytvářejí ve smyslu čl. 87 odst. 1 státní podporu.
(164) Proto se konstatuje, že opatření, která byla nebo budou v rámci restrukturalizace Sernamu použita před nebo po 23. květnu 2001, vytvářejí ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy státní podporu.
6.2 Právní základ
(165) Jak je oznámeno ve výše uvedeném zahájení řízení, Komise dále provede analýzu nových skutečností, aby se zjistilo, do jaké míry jsou nebo nejsou v souladu s rozhodnutím Sernam 1.
(166) Komise navíc prověří, do jaké míry je celková nová situace k dnešnímu dni – ve srovnání s rozhodnutím Sernam 1 – ve skutečnosti slučitelná s obecnými zásadami, zejména s ohledem na zásadu jednotné podpory.
6.3 Slučitelnost
6.3.1 Struktura analýzy
(167) V první fázi se bude analyzovat, do jaké míry byla podpora 503 mil. EUR, předem schválená v roce 2001, použita neoprávněně a zda tato analýza dá možnost zjistit slučitelnost nezákonné dodatkové podpory, vyplacené ve výši 41 mil. EUR.
(168) Ve druhé fázi budou vyjasněny části rozhodnutí z roku 2001, které byly dodrženy.
Podle těchto částí se bude opětovně analyzovat způsobilost Sernamu k poskytnutí podpory na restrukturalizaci a jeho schopnosti k obnově životaschopnosti.
(169) Budou následovat opatření, která Komise zamýšlí přijmout na ochranu proti narušení hospodářské soutěže a k zajištění, aby částka na podporu, schválená v tomto rozhodnutí, byla omezena na minimum.
6.3.2 Neoprávněné použití podpory, schválené v rozhodnutí Sernam 1
(170) Za prvé, Komise nemůže přijmout argument francouzských orgánů, podle kterého neplatnost prvního protokolu o dohodě, uzavřené mezi SNCF a Geodisem dne 21. dubna 2000, není Geodisu, SNCF a ani francouzským orgánům přičitatelná z důvodu, že rozhodnutí Sernam 1 nebylo před 30. červnem 2001, datem lhůty prodloužení dohody mezi SNCF a Geodisem, konečné.
(171) Rozhodnutí Sernam 1 bylo skutečně francouzským orgánům oznámeno 23. května 2001, tedy více jak jeden měsíc před lhůtou prodloužení protokolu mezi SNCF a Geodisem. [50]
254 odst. 3 Smlouvy stanoví, že " … rozhodnutí se oznamují těm, jimž jsou určeny (Komisí) a nabývají účinku tímto oznámením".
Dále článek 242 Smlouvy stanoví, že "žaloby podané u Soudního dvora nemají odkladný účinek.
Má-li však Soudní dvůr za to, že to okolnosti vyžadují, může nařídit odklad provádění napadeného aktu".
(173) Rozhodnutí oznámené Francii dne 23. května 2001 bylo za těchto podmínek použitelné od tohoto data, k němuž nabylo účinku.
Za těchto okolností měla Francie na vybranou pouze:
- buď integrálně (a okamžitě) použít rozhodnutí ze dne 23. května 2001, aby mohla vyplatit schválenou podporu – v takovém případě by měla použít protokol o dohodě mezi SNCF a Geodisem, protože k tomu byl ještě čas,
- nebo nevyplácet podporu schválenou dne 23. května 2001 a v daném případě oznámit nové podmínky poskytnutí.
(174) Avšak Francie neučinila ani jedno, ani druhé.
Naopak zahájila vyplácení podpory, opomněla použít správně rozhodnutí Sernam 1 (a tedy protokol) a rovněž s porušením rozhodnutí Sernam 1 a čl. 88 odst.
(175) Komise se tedy domnívá, že nepoužití rozhodnutí Sernam 1, a proto nepoužití protokolu o dohodě mezi SNCF a Geodisem a také poskytnutí části podpory, vyplacené za podmínek, neschválených Komisí, je přičitatelné Francii, jako příjemci tohoto rozhodnutí.
(176) Protože francouzské orgány nepoužily protokol o dohodě, nebylo rozhodnutí Sernam 1 vzhledem:
- k prvnímu protokolu o dohodě tak, jak byl prodloužen; převzetí Sernamu ve výši 60 % Geodisem bylo uskutečněno pouze ve výši 15 % (toto převzetí účasti bylo následně vyrovnáváno společností COGIP, rovněž ve výši 15 %),
- k závěru druhé dohody mezi SNCF a Geodisem/společností COGIP [51], jejíž nemožnost uplatnit Komisi námitky vedla k provádění zrušujících doložek smlouvy mezi SNCF a Geodisem a SNFC a společností COGIP.
Proto bylo 15 % Sernamu, které získal Geodis a 15 %, které získala společnost COGIP, postoupeno zpět na SNCF, která se opětovně stala 100 % vlastníkem Sernamu,
- k transformaci Sernamu na komanditní společnost (k. s.), aby byl Geodis neomezeně učiněn zodpovědným za dluhy Sernamu. K tomu se připojuje rizikový převod na SNCF, který měl Geodis převzít na sebe, týkající se i) částky na investice nezbytné pro hospodářské zotavení Sernamu, ii) uzpůsobeného snížení provozních nákladů Sernamu a iii) velkého odklonu zákazníků během tohoto období finanční nejistoty,
- k neprovedení platby 67 mil. EUR ze strany Geodisu,
- k částečným vyplacením z celkové částky na podporu, schválené rozhodnutím Sernam 1, i když podmínky tohoto rozhodnutí již nebyly plněny,
- k vyplacení dodatkové podpory ve výši 41 mil. EUR, vyplývající zejména ze zpoždění připojení Sernamu ke Geodisu, o níž francouzské orgány uvědomily Komisi teprve ve výroční zprávě ze dne 17. června 2002, i když tato dodatečná částka měla být předmětem úplného opětovného oznámení ke složce,
- k prodloužení plánu na restrukturalizaci, který byl původně stanoven na období od roku 1999 do roku 2004, a který má být nyní ukončen v roce 2005–2006 (doba stanovená pro obnovení finanční vyváženosti Sernamu), tedy o dva roky později, než se předpokládalo, realizováno správně.
(177) Avšak podle obecných zásad [52] "podnik musí provádět integrálně plán na restrukturalizaci, který byl přijat Komisí a musí plnit všechny ostatní závazky, stanovené v rozhodnutí Komise.
Komise považuje nedodržování plánu nebo závazků za zneužití podpory".
(178) Na základě předcházejících skutečností Komise jednak vyvozuje vzhledem k výše uvedeným okolnostem nedodržování rozhodnutí Sernam 1 ze dne 23. 5. 2001 a jednak potvrzuje, že toto nedodržování představuje ve smyslu čl. 1, písm. g) nařízení (ES) č. 659/1999 a bodu 43 obecných zásad zneužití podpory.
(179) Z tohoto vyplývá, že částka na dodatkovou podporu ve výši 41 mil. EUR vyplacená SNCF Sernamu, která je přímým důsledkem tohoto neoprávněného použití (vzhledem k tomu, že byla vyplacena z důvodu zpoždění připojení), musí být prohlášena za neslučitelnou se Smlouvou a musí být navrácena v náležité formě (s úroky).
6.3.3 Okolnosti v souladu s rozhodnutím Sernam 1
(180) Komise konstatuje, že francouzské orgány v souladu s rozhodnutím Sernam 1 přesto splnily některé cíle.
Uvedly také smlouvy mezi SNCF a Sernamem, týkající se trhů, do hospodářské soutěže.
(181) Francie navíc dodržela rozhodnutí Sernam 1, pokud se jedná o počet uzavřených třídíren Sernamu a jejich přebudování, vzdělávání zaměstnanců, snižování počtu zaměstnanců, postupné ustanovení nového programu přepravy, překlopení systémů výpočetní techniky na systémy Geodisu, snížení obratu v období mezi roky 2000 a 2005 o 18 %, neposkytnutí náhrady 67 mil.
EUR, které Geodis nevloží do Sernamu, ze strany státu, vývoj ve smyslu změny činností Sernamu z tradičních zásilek na spěšné zásilky a přechod na novou službu, orientovanou na odvětví železniční přepravy, spojenou s kombinací "kategorie spěšnin" a "Train bloc express (TBE)", která se nachází v segmentu nového trhu, jehož celkový potenciál ještě zbývá rozvíjet.
(182) Komise kromě toho v bodě 3.2.4 obecných zásad upřesňuje podmínky, za kterých lze změnit plán na restrukturalizaci.
(183) Komise v rámci tohoto spisu konstatuje, že:
- kromě prodeje Sernamu, který není (ještě) uskutečněn, plán na restrukturalizaci v podstatě pokračuje v souladu s původním plánem tak, jak byl původně stanoven.
Jedná se hlavně o přebudování přepravního programu, o přebudování a snížení počtu podniků, obratu a zaměstnanců, jak je uvedeno v původním plánu, který zachází i nad snížení, – stanovená v rozhodnutí Sernam 1 a také o opětovné soustředění činností na koncepci inovativního vývoje (TBE),
- obtíže podniku, nevyhnutelně konstatované před 23. květnem 2001 zůstávají nezměněny,
- cíl životaschopnosti restrukturalizace rovněž zůstává stejný,
- původně ohlašované období na restrukturalizaci vykazuje pouze posun z jednoho na dva roky,
- vzhledem k zahájení řízení Komise v tomto spisu opětovně přezkoumá celkovou situaci z roku 2001 podle její opětovné aktualizace v roce 2003–2004.
(184) Komise vzhledem k těmto okolnostem usuzuje, že podpora, přezkoumaná v rámci tohoto rozhodnutí, splňuje kritéria bodu 3.2.4 výše uvedených obecných zásad.
Proto přezkoumaná podpora nevytváří novou podporu na restrukturalizaci a zásada "jednotné podpory" se zde nepoužije.
6.3.4 Způsobilost k podporám na restrukturalizaci
(185) Pokud se jedná o způsobilost Sernamu k podpoře na restrukturalizaci, Komise potvrzuje okolnosti shromážděné v rozhodnutí Sernam 1, které jinak v rozhodnutí k zahájení řízení č. C 32/03 nezpochybnila.
V bodech 82 až 87 obsahuje rozhodnutí Sernam 1 úvahy ohledně koncepcí podniku v obtížné situaci, nově založeného podniku a jednotné podpory.
(186) I když byl Sernam později přetransformován z komanditní na akciovou společnost a i když privatizace Sernamu již netvořila podstatnou část spisu, zůstává analýza způsobilosti nezměněna.
To je způsobeno zejména tím, že obtíže podniku, nevyhnutelně konstatované 23. květnem 2001 zůstávají nezměněny a že rovněž cíl restrukturalizace zůstává stejný.
6.3.5 Návrat k životaschopnosti
(187) I když nebyla privatizace Sernamu provedena tak, jak bylo stanoveno v rozhodnutí Sernam 1, pokračoval Sernam v uskutečňování mnoha částí původního plánu na restrukturalizaci, k nimž přidal sérii nových prvků, které ukazují, že dochází ke skutečné změně a hájí životaschopnost Sernamu.
(188) Přebudování podniků: toto přebudování provozních podniků se skutečně ukazuje jako klíčový prvek pro realizaci návratu k životaschopnosti podniku typu Sernam.
Výše uvedené důvody, kterých se francouzské orgány s ohledem na uspořádání podniků, jejich zeměpisnou polohu a jejich nadměrný počet, dovolávají, přinášejí základní racionalizaci, aby náklady na budoucí činnost byly efektivnější a nižší.
(189) Snížení počtu zaměstnanců: navíc je skutečně velmi důležité snížení počtu zaměstnanců, který se z 5050 osob v roce 1999 změnil na […] osob v roce 2005; mělo umožnit významné úspory a dodat Sernamu nezbytnou pružnost a přizpůsobivost k realizaci inovativních cílů.
(190) Systém výpočetní techniky: s podporou Geodisu překlopil Sernam systém výpočetní techniky na dva nové řídící soubory aplikačních programů ("Aanael" a "Alizée 2000"), které mají optimalizovat budoucí činnost Sernamu.
(191) Skupina Xpress: nová skupina služby zasílání spěšnin umožnila ustanovit klasifikační systém výrobků zasílaných podle několika kategorií a přinesla výhody produktů služby zasílání spěšnin.
Sernam se tak přizpůsobil moderní provozní koncepci, doporučované znalci k efektivnímu provozu z hlediska nákladů na trhu s potenciálem nárůstem.
(192) TBE: přesměrování činností souvisejících s osvědčenou skupinou "spěšniny" rovněž Sernamu mimo jiné umožnilo zaměřit svůj nový program silniční přepravy na velmi inovativní prvek, jakým je "TBE".
Kombinace mezi "kategorií spěšnin" a "TBE" dnes Sernamu umožňuje dosahovat […] mil. EUR obratu z […] mil.
EUR obratu sběrné služby. Navíc se u koncepce TBE, spojené s novou skupinou spěšnin zcela ukazuje, že odpovídá logice doporučované výše uvedenými znalci, aby se železniční přeprava stala přitažlivou.
TBE je efektivní z hlediska provozu na minimální vzdálenosti 400 km a jeho rychlost je vždy vyšší než omezení rychlosti v silniční přepravě, TBE by mohl být zcela konkurenceschopný s přepravou nákladními automobily na velké vzdálenosti, i když dvě zastávky, nezbytné k vykládce, se ukazují jako minimum [15].
Konkurenceschopnost TBE by se měla v případě omezení rychlosti na silnici na úroveň nižší, než je omezení schválené v současné době pro malé a střední nákladní automobily, ještě zvýšit.
(193) Úspěch TBE, který by podle francouzských orgánů byl zajištěn, ukazuje, že koncepce nachází na francouzském trhu skutečnou potřebu.
(194) Tento zájem je dalším znakem, který ukazuje, že diverzifikace zahájená Sernamem k postupné specializaci při přepravě zásilek prostřednictvím TBE, může skutečně mít v hospodářství budoucnost.
Trend k regionalizaci trhu se zásilkami a spěšninami ve Francii by mohl vysvětlit zájem, vyvolaný TBE, který podle vymezení působí pouze na velkých vzdálenostech.
Mimo jiné je třeba vzít v úvahu, že otevření trhu se železniční přepravou, podnícené Komisí, by mělo Sernamu umožnit umístit se v novém segmentu mezinárodního trhu.
V takovém scénáři (ať v tuzemském nebo mezinárodním rozsahu) a s ohledem na podmínky uložené tímto rozhodnutím, se musí Sernam k realizaci svých cílů zavázat k jednomu nebo několika partnerstvím mezi podniky.
(195) Celková životaschopnost Sernamu: Sernam mohl pouze vlastním úsilím při restrukturalizaci téměř vyloučit potřebu 67 mil. EUR, které měl Geodis vložit na restrukturalizaci.
To dokazuje, že Sernam byl schopný nezávisle dokončit podstatnou část stanoveného přebudování, což je jeho velkou výhodou, zejména k následnému řízení BFR.
(196) Předpoklady podnikového plánu se podle hospodářských výsledků Sernamu ukazují navíc jako přijatelné vzhledem k další racionalizaci, provedené Sernamem zejména ohledně podniků (počet, poloha a uspořádání), zaměstnanců, činností, BFR a vzhledem k inovativním koncepcím, vyvíjeným a prováděným Sernamem ("kategorie spěšnin" a "TBE") a také průmyslovým partnerstvím, která má Sernam v úmyslu uzavřít (a která jsou podmínkou tohoto rozhodnutí, aby mohl rozšiřovat svou činnost v oblasti železniční přepravy (TBE) nejen na úrovni tuzemského, ale také na úrovni mezinárodního trhu se spěšninami, který v těchto posledních letech zaznamenal ohromný rozvoj a na kterém jsou zachovány slibné vyhlídky.
(197) Komise se domnívá, že by Sernam měl být schopen úspěšně provést svou restrukturalizaci ve stanovených lhůtách i při absenci výše uvedené dodatkové podpory 41 mil. EUR.
I když Sernam má ve skutečnosti pouze část podpor, schválených v rozhodnutí Sernam 1, je výsledek za rok 2003 již mírně lepší, než se předpokládalo (–85 mil. EUR jako hospodářský výsledek před zdaněním, dosažený v roce 2003 oproti předpokládaným –87) a v období kolem roku 2005–2006 by se měl vyvážit tak, jak je stanoveno v podnikovém plánu.
(198) Komise se s ohledem na výše uvedené faktory domnívá, že Sernam může opětovně získat svou trvalou finanční životaschopnost v přiměřených lhůtách, oznámených francouzskými orgány.
6.3.6 Ochrana proti narušení hospodářské soutěže – snížení objemů
(199) Podle oznámení francouzských orgánů Sernam již podstatně snížil své objemy a ke snížením po ukončení období restrukturalizace v letech 2005–2006, stanoveným v rozhodnutí Sernam 1, jako je snížení počtu podniků, zaměstnanců a obratu, předpokládá dodatečná snížení.
Sernam se navíc přeorientuje ze sběrné služby/tradičních zásilek na spěšné zásilky a rovněž se přeorientuje ze zasílání silničními dopravními prostředky na novou koncepci železniční přepravy, na TBE.
Koncepce TBE je vyvinuta v novém segmentu trhu, který nevykazuje nadměrnou kapacitu a může nabídnout dodatkové objemy pro rozvoj jak na tuzemské, tak na mezinárodní úrovni.
Francouzské orgány takto splnily určitá kritéria, stanovená v rozhodnutí Sernam 1.
6.3.7 Ochrana proti narušení hospodářské soutěže – specifická vyrovnání
(200) Komise nejprve vezme v úvahu, že:
- musí být přijata opatření, aby se, pokud je to možné, zmírnily nepříznivé důsledky podpory na konkurenty,
- velké omezení snížení účasti na daných trzích, na nichž podnik působí, představuje pro konkurenty vyrovnání,
- vyrovnání může mít různé formy, podle toho, zda podnik působí nebo nepůsobí na trhu s nadměrnou kapacitou.
(201) Poté Komise vezme v úvahu následující okolnosti:
(202) Dotčené trhy: Komise konstatuje, že hlavním trhem, na kterém Sernam působí, je francouzský tuzemský trh se sběrnou službou/tradičními zásilkami a spěšninami.
Tento trh však jako hlavní prvek zahrnuje silniční a železniční přepravu.
(203) Železniční přeprava (koncepce TBE): s ohledem na vývoj sběrné služby a zásilek přepravovaných jako spěšniny po železnic (koncepce TBE), francouzské orgány potvrdily Komisi, že "SERNAM nemá monopol na TBE, pokud každý hospodářský subjekt může Fret SNCF požádat o stejnou službu.
K dnešnímu dni však žádný z konkurentů společnosti SERNAM u Fret SNCF nevyslovil jasný požadavek.
Fret SNCF kromě toho potvrzuje, že je připraven poskytnout tutéž službu za stejných podmínek každému hospodářskému subjektu, který o ni zažádá.
SERNAM ze své strany kladně odpověděl na žádosti o technickou spolupráci hospodářského subjektu na TBE, který si přál posoudit náležitost a účinnost".
(204) Sběrná služba po železnici, kterou provádí Sernam prostřednictvím TBE a nové kategorie spěšnin, je nově vyvíjený trh a nevykazuje nadměrnou strukturální kapacitu.
Též s přihlédnutím k tomu, že francouzské orgány přinesly nezbytné záruky, aby Sernam nemohl využívat monopolního postavení na trhu, Komise uznává, že Sernam nemusí v tomto segmentu provádět vyrovnání podpory a může pokračovat v jeho rozvoji.
(205) Silniční přeprava: naopak silniční přeprava vykazuje v celé Evropě, tedy také ve Francii, nadměrnou strukturální kapacitu.
Navíc se francouzský trh s tradiční sběrnou službou považuje za stagnující a trh se zasilatelstvím normalizovaných zásilek ("parcels") klesá.
(206) Zúčastněné strany udávají, že trh je podrážděn vyšším uzavíráním podniků v minulém roce na závažném trhu ve Francii, který se vyznačuje velkou cenovou konkurencí, uplatňovanou zejména Sernamem.
(207) Sběrná služba a spěšniny: Sernam je ve Francii významným hospodářským subjektem na trhu se sběrnou službou/tradičními a hlavně spěšnými zásilkami a oproti velkému počtu dalších hospodářských subjektů na těchto trzích drží významnou část trhu.
(208) Neoprávněné použití podpory: s ohledem na neoprávněné použití podpory, konstatované výše, a s ohledem na prodloužení doby trvání plánu na restrukturalizaci, se Komise dále domnívá, že Sernam musí poskytnout zvláštní vyrovnání tím, že se trvale vzdá segmentu trhu s velkou nadměrnou kapacitou, aby bylo možné odůvodnit schválení části příslušné podpory.
(209) Poskytnutí státních podpor v případě nadměrné strukturální kapacity až poklesu na těchto trzích, by skutečně s okamžitým následkem dalo podniku, který musel zastavit svou činnost v důsledku uvedených obtíží, možnost uměle, ke škodě konkurenčních a finančně zdravých podniků, zaujímat část silně žádaných trhů.
Tak je třeba zamezit, aby podpora měla nežádoucí účinek a ze žádaného trhu vyháněla finančně zdravé podniky ve prospěch podniků, které se svými vlastními prostředky ukazují jako neschopné k přežití.
(210) Komise se v tomto smyslu domnívá, že Sernam se musí trvale zříci svých činností v segmentech trhu s nadměrnou kapacitou, v tomto případě segmentu trhu se sběrnou službou/tradičními zásilkami zasílanými prostřednictvím silniční přepravy.
(211) I když Sernam takový ústup již zahájil, Komise se domnívá, že není dostatečný a že musí trvale pokračovat.
Proto považuje za nutné stanovit podmínky, které i) umožní Sernamu pokračovat v rozvoji inovativní diverzifikace u vyvíjeného segmentu trhu (který tedy nevykazuje nadměrnou kapacitu) a ii) umožní nahradit v segmentech trhů s nadměrnou kapacitou, stagnací nebo poklesem služby Sernamu službami jiných hospodářských subjektů (výsledkem čehož je uvolnění částí trhu v těchto segmentech ze strany Sernamu).
Tyto podmínky jsou následující:
- Sernam bude moci rozvíjet svou činnost pouze v doručování zásilek po železnici (koncepce TBE).
SNCF se v tomto směru zaručuje poskytovat všem ostatním hospodářským subjektům, které o to zažádají, tytéž podmínky, jako jsou podmínky, poskytnuté k rozvoji železniční nákladní přepravy, TBE, Sernamu.
- Sernam naopak musí v průběhu dvou následujících let od data oznámení tohoto rozhodnutí integrálně nahradit své vlastní prostředky a služby silniční přepravy prostředky a službami silniční přepravy jednoho nebo více podniků, které SNCF nevlastní většinovým podílem.
- Vlastními prostředky a službami silniční přepravy Sernamu jsou míněny všechny silniční prostředky – tedy vozidla určená k silniční přepravě společnosti Sernam v jejím úplném vlastnictví nebo leasingová/pronajatá.
- Podniky, které převezmou od Sernamu činnosti silniční přepravy, musí svými vlastními prostředky zajišťovat celkové plnění silniční přepravy.
(212) Povinnost přistoupit k takové náhradě bude pro podnik určitě výzvou. Přibližně […] mil. EUR obratu Sernamu z celkového obratu 414 mil. EUR a z […] mil. EUR obratu sběrné služby tvoří skutečně činnost v silniční přepravě. Avšak náhrada jeho činností v silniční přepravě by z následujících důvodů měla být proveditelná bez ovlivnění jeho životaschopnosti:
- Sernam musí rychle uzavřít jedno nebo více partnerství s podniky, aby nahradil činnosti zasílání zásilek silniční přepravou – tedy vozidla určená k silniční přepravě k odjezdům a příjezdům železniční obsluhy Sernamu (TBE).
Partnerství podniků a také oproštění Sernamu od silniční přepravy bylo zcela stanoveno a oznámeno francouzskými orgány, tento stav pouze ujišťuje o provádění těchto záměrů.
- Restrukturalizace Sernamu byla směřována ke kombinaci jeho nové "kategorie spěšnin" a nové koncepce přepravy po železnici, "TBE", jejíž hospodářské perspektivy se zdají zcela odůvodněné a věrohodné, Sernam by opětovně mohl najít místo v novém segmentu trhu, který ještě zbývá rozvíjet.
(213) Na požádání Komise, která naléhavě žádala, aby se zamezilo, že bude mít Sernam monopolní postavení v oblasti železniční přepravy spěšných nákladů, francouzské orgány na druhé straně písemně potvrdily [54], že všechny další hospodářské subjekty s potenciální účastí v provádění služby železničního zasilatelství mohou využívat tytéž podmínky jako podmínky poskytnuté Sernamu.
Komise uznává, že tak lze vyloučit veškerá skutečná nebo právní rizika monopolu, zůstávají pouze překážky při vstupu na tento trh [55].
(214) Kromě toho je strategie rozvoje TBE přímo součástí vedení dopravní politiky Komise, jestliže napomáhá modálnímu přechodu ze silnice na koleje.
V tomto směru se Komise domnívá, že si podnik, který se mění tak, aby umožnil přesun velkých objemů zboží na velké vzdálenosti ze silniční přepravy na železniční, zasluhuje, aby mu byla dána příležitost k realizaci takových možností, pokud však skutečně opustí segmenty trhu s nadměrnou kapacitou.
(215) Komise tedy uznává, že cíl, který spočívá:
- v restrukturalizaci Sernamu,
- ve způsobu, kterým se obnoví trvalá životaschopnost,
- v přeorientování činností silniční přepravy na přepravu spěšnin po železnici a v náhradě činností silniční přepravy silniční přepravou jiných podniků, nezávislých na SNCF,
- nepoškození obchodu mezi členskými státy opatřením v rozporu se společným zájmen je dosažen.
(216) Komise však přihlíží k záměru francouzských orgánů, celou společnost Sernam (včetně aktiv a pasiv) do […] prodat.
Komise v této souvislosti připomíná, že pokud bude taková transakce provedena za tržní cenu, získanou buď prostřednictvím transparentního řízení, otevřeného pro všechny konkurenty, nebo ověřenou nezávislým znalcem ve společnosti, která nemá právní vztah s SNCF, nemusí nabyvatel navrátit částku 41 milionů EUR, která byla prohlášena za neslučitelnou.
Podle judikatury Soudmího dvora by skutečně kupující neměl být vzhledem k ostatním hospodářským subjektům na trhu považován za příjemce výhody.
(217) Komise též připomíná, že v případě prodeje celé společnosti Sernam (aktiva i pasiva), zamýšleného francouzskými orgány, musí být v každém případě použity podmínky rozhodnutí (převzetí činností silniční přepravy Sernamu jinými podniky a diverzifikace činností Sernam v železniční náklady přepravě).
Pokud by Sernam měl naopak prodat svá aktiva v celku, Komise připomíná, že se tyto dvě výše uvedené podmínky, týkající se restrukturalizace společnosti, nepoužijí, vzhledem k tomu, že Sernam nebude působit v současné právní formě a uvolní své části trhu ve prospěch nezávislého nabyvatele (který bude moci de facto pokračovat ve své činnosti s aktivy Sernamu).
6.3.8 Podpora omezená na minimum
(218) Jak je uvedeno výše, nutnost dodatkové podpory 41 mil. EUR vyplývá hlavně z důsledku nedodržování rozhodnutí Sernam 1. ze strany francouzských orgánů.
Vyplacení takové částky na dodatkovou podporu není odůvodněno, pokud je určena podniku, který též působí hlavně v segmentech s nadbytečnou strukturální kapacitou, stagnujících až úpadkových.
Sernam kromě toho nesmí vlastnit nadbytečnou likviditu, kterou by mohl věnovat na činnosti, schopné vyvolat narušení trhu, a které nejsou svázány s procesem restrukturalizace, zejména uplatňované ceny. Komise se tedy domnívá, že poskytnutí dodatkové podpory 41 mil.
EUR vzhledem k celkové částce 503 mil. EUR, původně oznámené a schválené rozhodnutím Sernam 1, není odůvodněno.
(219) Kromě toho náhrada příspěvku Geodisu na restrukturalizaci Sernamu, která byla původně stanovena jako možná podpora ve výši 67 mil. EUR, může být vyloučena s tím, že tento příspěvek již nebude nutný.
Potřeba prostředků ve výši 67 mil. EUR, které měl Geodis vložit prostřednictvím výše úvěru, byla skutečně financována pomocí snížení úvěrování, které Sernam poskytoval svým zákazníkům.
K mobilizaci těchto prostředků ve výši 67 mil. EUR, Sernam mohl prostřednictvím srážek nebo sekuritizace tyto pohledávky zákazníků postoupit, aby z finanční instituce získal odpovídající prostředky.
Sernam udělal skutečně lépe, pokud provedl hlavní věc, která spočívá ve snížení doby platnosti úvěrování zákazníků, což mu umožnilo mobilizovat příslušné prostředky a také odpovídajícím způsobem snížit BFR.
Takový postup je vzhledem k tomu, že pokračuje v sanaci rozvahy Sernamu a dává možnosti zabezpečení následných operací (vzhledem ke snížené době platnosti úvěrů zákazníků) skutečně výhodnější než volba výše uvedeného vnějšího financování.
(220) Komise tedy může uznat, že Sernam nahradil absenci příspěvku Geodisu ve výši 67 mil. EUR rovnocenným a dokonce lepším prostředkem, srovnávaným s vnějším financováním, a mobilizoval prostředky, které zůstávaly příliš dlouho blokovány v úvěrech zákazníků.
(221) Také intenzita podpory na restrukturalizaci Sernamu se v současné situaci (v níže uvedených tabulkách uváděn jako Sernam 2) srovnává z 81 % s 87 % intenzitou ve spise Sernam 1.
Tím se bere v úvahu skutečnost, že Sernam nahradil vlastními prostředky potřebu financování 67 mil.
EUR, které měl zajistit Geodis a musí rovněž svými vlastními prostředky vyrovnat potřebu dodatečného financování 41 mil. EUR, což by společnost mohla udělat zejména prostřednictvím prodeje svých činností v oblasti silniční přepravy a dalších prostředků.
(222) K celkové částce 556 mil. EUR [56] se ze strany SNCF přidá náhrada ve výši 34 mil. EUR a 21 mil. EUR jako smlouvy mezi SNCF a Sernamem o přepravě zavazadel, tisku a dodávek na dobu jedenácti měsíců finančního období roku 2000 k. s. Sernam, které byly hodnoceny jako státní podpora, slučitelná s rozhodnutím Sernam 1. Vzhledem k tomu, že Francie dodržela svůj závazek otevřít trhy, týkající se přepravy dodávek, přepravy tisku a přepravy zavazadel pro SNCF, může Komise trvat na hodnocení rozhodnutí Sernam 1, podle kterého celková částka 55 mil. EUR, vyplacená jako výše uvedené smlouvy na dobu jedenácti měsíců finančního období roku 2000, může být v souvislosti s restrukturalizací Sernamu schválena.
(223) Náklady na restrukturalizaci
Mil. EUR _BAR_ Sernam 1 _BAR_ Změna _BAR_ Sernam 2 _BAR_
Náklady na restrukturalizaci _BAR_ 515 _BAR_ 41 _BAR_ 556 _BAR_
Celkem (1) _BAR_ 515 _BAR_ _BAR_ 556 _BAR_
Zdroje financování
Mil. EUR _BAR_ Sernam 1 _BAR_ Změna _BAR_ Sernam 2 _BAR_
Financování restrukturalizace ze strany SNCF _BAR_ 448 _BAR_ _BAR_ 448 _BAR_
Financování Geodisem _BAR_ 67 _BAR_ –67 _BAR_ 0 _BAR_
Financování Sernamem _BAR_ _BAR_ 67 _BAR_ 67 _BAR_
Další prostředky od Sernamu _BAR_ _BAR_ 41 _BAR_ 41 _BAR_
Celkem (2) _BAR_ 515 _BAR_ _BAR_ 556 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Intenzita podpory na restrukturalizaci Sernam 1 v % _BAR_ 87 _BAR_ _BAR_ _BAR_
Intenzita podpory na restrukturalizaci Sernam 2 v % _BAR_ _BAR_ _BAR_ 81 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Podpory poskytnuté na smlouvy v mil. EUR _BAR_ 55 _BAR_ _BAR_ 55 _BAR_
Celkem (3) _BAR_ 55 _BAR_ _BAR_ 55 _BAR_
Mil. EUR _BAR_ Sernam 1 _BAR_ _BAR_ Sernam 2 _BAR_
Financování restrukturalizace ze strany SNCF _BAR_ 448 _BAR_ _BAR_ 448 _BAR_
Podpory poskytnuté na smlouvy v mil. EUR _BAR_ 55 _BAR_ _BAR_ 55 _BAR_
Celkem (4) celková částka na podporu ve spisu _BAR_ 503 _BAR_ _BAR_ 503 _BAR_
6.3.9 Realizace a dodržování podmínek
(224) Francie je povinna předkládat výroční zprávu o vývoji restrukturalizace a dodržování tohoto rozhodnutí.
Avšak první zpráva bude muset být předložena nejpozději šest měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí.
7. ZÁVĚRY
(225) Komise konstatuje, že Francie vyplatila částku na podporu 503 mil. EUR [57] za podmínek, které se lišily od podmínek v rozhodnutí Sernam 1 a nezákonně vyplatila částku na dodatkovou podporu 41mil. EUR.
(226) Avšak s ohledem:
- na písemný závazek, poskytnutý francouzskými orgány po naléhavé žádosti Komise, že Sernam nebude ze strany SNCF podporován a nebude moci vyvíjet monopol na přepravu (spěšnou) nákladů po železnici,
- na důkladnou restrukturalizaci, zahájenou Sernamem (která se týká provozních podniků, přepravního programu, již provedeného snížení objemu a také základních inovací v oblasti nové "kategorie spěšnin" a TBE), a
- na podmínky stanovené tímto rozhodnutím
se Komise domnívá, že částka 503 mil. EUR na podporu ve prospěch Sernamu je vzhledem k tomu, že:
- životaschopnost Sernamu bude moci být v přiměřené době obnovena,
- hospodářská soutěž není narušena opatřením v rozporu se společným zájmem,
- podpora bude snížena na nezbytné minimum, pokud je celková částka finančních potřeb, schválená rozhodnutím Sernam 1 (570 mil. EUR [58]) snížena o částku 67 mil. EUR z důvodu neposkytnutí příspěvku ze strany Geodisu, ale byla nicméně financována mobilizací prostředků Sernamu, a pokud má být dodatková podpora 41 mil. EUR navrácena s úroky, je slučitelná se Smlouvou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Státní podpora ve prospěch společnosti Sernam, schválená v květnu roku 2001 ve výši 503 milionů EUR, je slučitelná se společným trhem za podmínek stanovených v článku 3 a 4.
2. Státní podpora provedená Francií ve prospěch společnosti Sernam v částce 41 milionů EUR je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Francie přijme všechna nezbytná opatření, aby u příjemce vymohla podporu stanovenou v čl. 1 odst. 2, která mu již byla nezákonně předána.
2. Vymáhání se provede neprodleně v souladu s postupy vnitrostátních právních předpisů tak, aby bylo umožněno okamžité a účinné provedení tohoto rozhodnutí.
Vymáhaná podpora zahrnuje úroky od data jejího předání příjemci do data jejich zpětného získání.
Úroky jsou počítány na základě referenční sazby, používané pro výpočet ekvivalentu subvence v rámci regionálních podpor.
Článek 3
1. S výhradou odstavce 2 musí být dodržovány následující podmínky:
a) Sernam bude moci vyvíjet pouze činnost v oblasti zasílání zásilek po železnici podle koncepce Train bloc express (TBE).
V tomto směru se SNCF zaručuje poskytnout jakémukoliv dalšímu hospodářskému subjektu, který o to zažádá, tytéž podmínky, jako jsou podmínky poskytnuté Sernamu k vývoji železniční přepravy nákladů TBE.
b) Sernam naopak bude muset v průběhu dvou následujících let od data oznámení tohoto rozhodnutí integrálně nahradit své vlastní prostředky a služby silniční přepravy prostředky a službami silniční přepravy jednoho nebo několika podniku, právně a hospodářsky nezávislých na SNCF a vybraných v otevřeném, transparentním a nediskriminačním řízení.
Vlastními prostředky a službami silniční přepravy Sernamu jsou míněny všechny silniční prostředky – tedy vozidla určená k silniční přepravě společnosti Sernam v jejím úplném vlastnictví nebo leasingová/pronajatá;
Podniky, které převezmou od Sernamu činnosti silniční přepravy, musí svými vlastními prostředky zajišťovat celkové plnění silniční přepravy.
2. V případě, že Sernam do […] prodá prostřednictvím transparentního a otevřeného řízení svá aktiva v celku za tržní cenu společnosti, která nemá právní vazbu s SNCF, podmínky odstavce 1 se nepoužijí.
Článek 4
3. Veškerý dílčí nebo celkový prodej Sernamu musí být proveden za tržní cenu a prostřednictvím transparentního řízení, otevřeného všem konkurentům.
Za těchto podmínek připadne společnosti Sernam, pokud bude nadále existovat, úhrada podpory 41 mil. EUR.
Článek 5
Francie ve dvouměsíční lhůtě od data oznámení tohoto rozhodnutí uvědomí Komisi o opatřeních přijatých pro dosažení souladu.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. března 2006
o podrobných technických požadavcích pro provádění zkoušek uvedených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/66/ES o použití systémů čelní ochrany na motorových vozidlech
(oznámeno pod číslem K(2006) 776)
(Text s významem pro EHP)
(2006/368/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/66/ES ze dne 26. října 2005 o použití systémů čelní ochrany na motorových vozidlech a o změně směrnice Rady 70/156/EHS [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2005/66/ES stanoví základní požadavky pro ES schvalování typu motorových vozidel z hlediska použití systémů čelní ochrany a pro schvalování typu systémů čelní ochrany jako samostatných technických celků.
(2) Je nezbytné stanovit podrobné technické požadavky pro zkoušky stanovené v bodě 3 přílohy I uvedené směrnice.
(3) Protože jsou uvedené zkoušky založeny na vědeckých poznatcích Evropského výboru pro zvýšení bezpečnosti vozidel (EEVC), měly by podrobné technické požadavky rovněž vycházet z doporučení EEVC.
(4) Aby se zajistila bezpečnost chodců a jiných účastníků silničního provozu, mělo by být možné schválení typu systému čelní ochrany, který byl navržen pro více typů vozidel, samostatně pro každý typ.
Zkušební orgán by však měl mít možnost upustit od dodatečných zkoušek, pokud jsou typy vozidel, pro něž je systém čelní ochrany určen, dostatečně podobné, nebo pokud je systém čelní ochrany dostatečně podobný modelům, které již prošly zkouškami.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Podrobné technické požadavky nezbytné k provádění zkoušek uvedených v bodě 3 přílohy I směrnice 2005/66/ES a souvisejících s použitím systémů čelní ochrany jako součásti původního vybavení připevněné k motorovému vozidlu a jako samostatných technických celků jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Pokud v případě zkoušek pro schválení typu systému čelní ochrany jako součásti původního vybavení připevněné k vozidlu byl zkoušený systém navržen pro použití na více než jednom typu vozidla, provede se schválení typu tohoto systému samostatně pro každý typ vozidla, pro který je určen.
Zkušební orgán má však právo upustit od dodatečných zkoušek, pokud považuje typy vozidel, pro něž je systém čelní ochrany určen, nebo modely systému čelní ochrany za dostatečně podobné.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 26. listopadu 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. listopadu 2005
o podpisu a prozatímním provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/369/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Bulharskou republikou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi obsaženými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Uvedená dohoda sjednaná Komisí by měla být podepsána a prozatímně prováděna s výhradou možného pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Bulharskou republikou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je prováděna prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. listopadu 2005
o podpisu a prozatímním provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/370/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Chorvatskou republikou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi obsaženými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Uvedená dohoda sjednaná Komisí by měla být podepsána a prozatímně prováděna s výhradou možného pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je prováděna prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2006
o předloze vnitrostátních předpisů, které Nizozemské království oznámilo podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a kterými se stanovují mezní hodnoty pro emise částic z vozidel poháněných vznětovým motorem
(oznámeno pod číslem K(2006) 1791)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2006/372/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 5 a 6 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
1. Příslušné právní předpisy Společenství
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/69/ES ze dne 13. října 1998 o opatřeních proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel a o změně směrnice 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší plyny zážehových motorů motorových vozidel [1] stanoví jako mezní hodnotu pro emise částic 25 miligramů na kilometr (viz bod 5.3.1.4 přílohy I směrnice) pro vozidla se vznětovými motory kategorie M podle přílohy II, části A Směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [2] – mimo vozidla s maximální hmotností přesahující 2500 kg – a kategorie N1 třídy I. Tyto mezní hodnoty platí od 1. ledna 2005 pro nové typy vozidel a od 1. ledna 2006 pro nová vozidla.
Směrnice také stanoví mezní hodnotu pro emise částic na 40 miligramů na kilometr pro vozidla se vznětovými motory kategorie N1 třídy II a mezní hodnotu pro emise částic na 60 miligramů na kilometr pro vozidla se vznětovými motory kategorie N1 třídy III a kategorie M s maximální hmotností přesahující 2500 kg.
Tyto dvě poslední mezní hodnoty platí od 1. ledna 2006 pro nové typy vozidel a od 1. ledna 2007 pro nová vozidla.
(2) Podle čl. 2 odst. 1 směrnice 98/69/ES "nesmějí členské státy z důvodů týkajících se znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel:
- odmítnout udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, ani
- odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu, ani
- zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla podle článku 7 směrnice 70/156/EHS,
pokud tento typ nebo toto vozidlo splňuje požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění této směrnice.".
(3) Dne 21. prosince 2005 přijala Komise návrh nařízení Evropského parlamentu a Rady o schvalování typu motorových vozidel s ohledem na emise a na přístup k informacím o opravách vozidla, kterým se mění směrnice 72/306/EHS a směrnice …/…/ES (návrh Euro 5) [3].
V návrhu se snižuje mezní hodnota emisí částic z dieselových vozidel na 5 miligramů na kilometr.
Tato nová mezní hodnota začne pro nové typy vozidel kategorie M a N1 třídy I platit 18 měsíců a 1 den poté, co nařízení vstoupí v platnost, a pro nová vozidla kategorie M a N1 třídy I 36 měsíců poté, co nařízení vstoupí v platnost.
(4) Směrnice Rady 99/30/ES ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší [4], která by měla být čtena spolu se směrnicí Rady 96/62/ES ze dne 27. září 1996 o posuzování a řízení kvality vnějšího ovzduší [5], stanoví mezní hodnoty pro koncentrace PM10, definované jako "částice, které projdou selektivním vstupním filtrem s odlučovací účinností 50 % pro aerodynamický průměr 10 μm", ve vnějším ovzduší.
V souladu s článkem 5 směrnice 99/30/ES jsou tyto mezní hodnoty právně závazné od 1. ledna 2005.
V souladu s přílohou III téže směrnice činí roční mezní hodnota pro ochranu lidského zdraví 40 μg/m3, zatímco 24hodinová mezní hodnota pro ochranu lidského zdraví činí 50 μg/m3 a nesmí být v kalendářním roce překročena častěji než 35krát.
7 odst. 3 směrnice 96/62/ES stanoví, že "členské státy vypracují akční plány, v nichž uvedou krátkodobá opatření, která mají být přijata v případě rizika překročení mezních hodnot nebo výstražných prahových hodnot s cílem snížení tohoto rizika a zkrácení doby trvání takové situace.
V některých případech mohou uvedené plány stanovit opatření na kontrolu a v nezbytném případě i na pozastavení činností, které přispívají k překračování mezních hodnot, včetně provozu motorových vozidel."
2. Oznámené vnitrostátní předpisy
(6) Nizozemské království oznámilo Komisi předlohu vyhlášky, která má uložit povinnou mezní hodnotu emisí částic 5 mg na kilometr pro nákladní vozidla s maximální povolenou hmotností do 1305 kg (vozidla kategorie N1 třídy I) a pro osobní automobily (vozidla kategorie M1), jak je stanoveno v čl. 1 odst. 1 písm. h) a čl. 1 odst. 1 písm. at) Voertuigreglement. Vyhláška by se měla vztahovat na všechna tato vozidla se vznětovým motorem, která budou poprvé použita po 31. prosinci 2006. To by znamenalo, že jsou tato vozidla vybavena filtry částic.
(7) Opatření oznámené nizozemskými orgány představuje změnu právních předpisů týkajících se stálých požadavků, které musejí vozidla a jejich konstrukční části dodržovat po celou dobu životnosti (Voertuigreglement).
Kontroly dodržování těchto stálých požadavků se provádějí postupem pro běžné prohlídky vozidel a může je vykonávat policie.
(8) Podle důvodové zprávy se oznámené opatření nedotýká postupu schválení typu.
Zdá se, že nizozemské orgány neodmítnou registrovat vozidla s ES schválením typu z jiného členského státu a že vozidlům splňujícím požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 98/69/ES by měly nizozemské orgány schválení typu udělovat i nadále.
Když však tato vozidla poprvé projdou technickou prohlídkou nebo kdykoli je bude kontrolovat policie, bude prohlášeno, že nejsou v souladu s oznámeným opatřením.
(9) Celkově vzato uvaluje oznámené opatření zákaz provozu nových vozidel kategorie N1 třídy I a kategorie M1, která emitují více než 5 mg částic na km, s platností od 1. ledna 2007.
II. ŘÍZENÍ
(10) Dopisem ze dne 2. listopadu 2005 oznámilo Nizozemské království Komisi v souladu s čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES svůj záměr přijmout předlohu vyhlášky, kterou se odchylně od směrnice 98/69/ES stanovují předpisy pro omezení emisí částic z vozidel poháněných vznětovým motorem.
(11) Dopisem ze dne 23. listopadu 2005 informovala Komise nizozemskou vládu, že obdržela její oznámení podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a že šestiměsíční období pro jeho posouzení stanovené v čl. 95 odst. 6 bylo zahájeno dne 5. listopadu 2005, což je den po obdržení oznámení.
(12) Dopisem ze dne 17. ledna 2006 informovala Komise ostatní členské státy o oznámení předloženém Nizozemským královstvím.
Komise také oznámení o nizozemském oznámení zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie [6], aby zúčastněné strany informovala o vnitrostátních předpisech, které má Nizozemské království v úmyslu zavést, i o důvodech, jež k tomuto kroku vedly.
(13) Dopisem ze dne 10. března 2006 informovaly nizozemské orgány Komisi o nové zprávě Nizozemské agentury pro environmentální posuzování (Netherlands Environmental Assessment Agency) nazvané "Nové pojetí otázky stupnice částic" ("New understanding of the scale of the particulate matter problem"), která ukazuje, že hladiny PM10 jsou o 10 až 15 % nižší, než se původně předpokládalo.
(14) Aby mohla Komise posoudit argumenty předložené nizozemskými orgány, požádala o vědecko-technický posudek konsorcium poradců koordinovaných TNO (Nederlandse Organisatie voor toegepast-natuurwetenschappelijk onderzoek).
Konsorcium předložilo Komisi svou zprávu dne 27. března 2006 [7].
III. PRÁVNÍ POSOUZENÍ
1. Zvážení přípustnosti
(15) Ustanovení čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES zní: "Pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné zavést vnitrostátní předpisy, opírající se o nové vědecké poznatky k ochraně životního prostředí nebo pracovního prostředí, z důvodu zvláštního problému, který se objeví v tomto členském státě po přijetí harmonizačních opatření, oznámí zamýšlené předpisy Komisi spolu s důvody pro jejich zavedení."
(16) Oznámením předloženým nizozemskými orgány má být získán souhlas se zavedením nových vnitrostátních předpisů, které jsou v rozporu se směrnicí 70/220/EHS ve znění směrnice 98/69/ES.
Tato směrnice je opatřením úplné harmonizace technických požadavků pro schvalování typu motorových vozidel s ohledem na jejich emise.
Stanoví mezní hodnotu emisí částic z vozidel a lehkých nákladních vozidel se vznětovými motory na 25 miligramů na kilometr.
(17) Při porovnávání ustanovení směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 98/69/ES s vnitrostátními opatřeními oznámenými nizozemskými orgány se ukázalo, že nizozemský návrh pro technickou kontrolu vozidel z hlediska znečišťování ovzduší ukládá ještě přísnější požadavky, než stanoví směrnice.
Oznámené opatření zejména ukládá povinnou mezní hodnotu emisí částic 5 mg na kilometr pro nákladní vozidla s maximální povolenou hmotností do 1305 kg (vozidla kategorie N1 třídy I) a osobní vozidla (vozidla kategorie M1), a brání tak v provozu vozidel těchto kategorií, která splňují požadavky směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 98/69/ES.
Je třeba uvést, že směrnice pozbude svého účinku, pokud budou členské státy moci pro účely technických kontrol vozidel stanovovat různé požadavky na základě toho, jak vozidla svými emisemi znečišťují ovzduší.
ES schválení typu by skutečně mělo zůstat v platnosti ještě několik let a zcela určitě bude platit i dlouho poté, co proběhne první technická prohlídka vozidla.
Jakýkoli jiný výklad by členským státům umožnil, aby systém ES schválení typu obcházely.
95 odst. 5 Smlouvy o ES, Nizozemsko oznámilo Komisi aktuální znění předpisů, které má v úmyslu zavést a které překračují požadavky stanovené směrnicí 70/220/EHS ve znění směrnice 98/69/ES.
Žádost byla doprovozena vysvětlením důvodů, které podle Nizozemska odůvodňují zavedení těchto předpisů.
(19) Oznámení předložené Nizozemskem pro získání souhlasu se zavedením vnitrostátních předpisů odchylně od směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 98/69/ES se tudíž má za přípustné podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES.
2. Posouzení skutkové podstaty
(20) V souladu s článkem 95 Smlouvy o ES musí Komise zajišťovat, aby byly splněny všechny podmínky, které členskému státu umožňují využít možnosti odchylky upravené tímto článkem.
(21) Komise tedy musí posoudit, zda jsou splněny všechny podmínky čl. 95 odst.
5 Smlouvy o ES. Tento článek vyžaduje, aby členský stát, který považuje za nutné zavést vnitrostátní předpisy odchylně od harmonizačního opatření, tyto vnitrostátní předpisy opíral o:
a) nové vědecké poznatky k ochraně životního prostředí nebo pracovního prostředí;
b) důvody zvláštního problému, který se objeví v daném členském státě po přijetí harmonizačních opatření.
(22) Navíc podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES musí Komise v případech, kdy má zavedení těchto vnitrostátních předpisů za opodstatněné, prověřit, zda tyto vnitrostátní předpisy neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
(23) V souladu s precedenčním právem Evropského soudního dvora musí být jakákoli výjimka ze zásady jednotného používání práva Společenství a jednotnosti vnitřního trhu vykládána jednoznačně.
Ustanovení čl. 95 odst.
5 Smlouvy o ES výjimku ze zásad jednotného používání práva Společenství a jednotnosti trhu umožňuje. Musí tudíž být vykládáno tak, aby nepřesáhlo rozsah působnosti případů, jež formálně upravuje.
(24) Ve světle časového rámce stanoveného v čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES musí Komise při zkoumání, zda jsou vnitrostátní předpisy oznámené podle čl. 95 odst. 5 opodstatněné, vzít za výchozí bod "důvody" uvedené oznamujícím členským státem. To znamená, že podle ustanovení Smlouvy o ES odpovědnost dokázat, že jsou vnitrostátní předpisy opodstatněné, spočívá na žádajícím členském státě. Vzhledem k procesnímu rámci stanovenému článkem 95 Smlouvy o ES, včetně zejména přísné lhůty pro přijetí rozhodnutí, se Komise obvykle musí omezit na přezkoumání relevantnosti náležitostí předložených žádajícím členským státem, aniž sama musí hledat možné důvody nebo opodstatnění.
1. Existence nových vědeckých poznatků
(25) Podle nizozemských orgánů je jejich žádost opodstatněná, protože od přijetí směrnice 98/69/ES jsou již k dispozici nové vědecké poznatky o účincích částic na životní prostředí a zdraví.
Tyto nové informace dokazují, že nadměrné emise částic mají škodlivé účinky na lidské zdraví, např. způsobují předčasná úmrtí a poškození funkce plic.
(26) Dokumenty předložené Nizozemskem ve vztahu k novým vědeckým poznatkům o účincích částic na životní prostředí a zdraví zahrnují vnitrostátní i mezinárodní studie, publikace a recenze na dané téma.
Dokumenty poskytují ucelený přehled stávajících vědeckých poznatků ohledně zdravotních dopadů souvisejících s vystavením částicím, které se objevily od přijetí směrnice 98/69/ES.
(27) Nizozemské orgány poukazují na to, že souvislost mezi vystavením částicím v ovzduší a řadou účinků na zdraví byla prokázána a zdůrazněna v mnoha vědeckých publikacích z poslední doby.
Účinky částic na zdraví lze rozdělit na účinky relativně krátkodobé ("akutní") expozice a dlouhodobé ("chronické") expozice.
Studie předložené Nizozemskem dokazují, že i když účinky krátkodobé expozice na zdraví nejsou zanedbatelné, má významnější dopad dlouhodobá expozice částicím v ovzduší.
Mezi účinky krátkodobé expozice patří: zánětlivé reakce plic, dýchací potíže, nepříznivé účinky na kardiovaskulární systém a zvýšená medikace, hospitalizace a úmrtnost.
Mezi účinky dlouhodobé expozice patří: zvýšené obtíže v dolním respiračním systému, nárůst počtu chronických obstruktivních onemocnění plic, snížená funkce plic u dětí a dospělých, zkrácení délky života způsobené především kardiopulmonární úmrtností a pravděpodobně rakovinou plic.
(28) Nizozemské orgány předložily dokumenty dokazující, že přestože účinky různých subfrakcí a různých zdrojů částic na zdraví nejsou zcela jasné, nedávné epidemiologické a toxikologické studie dokazují, že částice pocházející z procesů spalování, jako např. saze ze vznětových motorů, jsou z hlediska účinků na zdraví obzvlášť důležité. Částice z primárního spalování mají na zdraví zvláště škodlivé účinky kvůli svému složení (přítomnost přechodných kovů a reaktivních organických sloučenin) a kvůli své malé velikosti.
Kvůli své malé velikosti mohou částice z primárního spalování obejít ochranné mechanismy lidského těla a proniknout do krevního oběhu a různých tkání.
Nizozemské orgány poukazují na skutečnost, že epidemiologické studie většího vzorku populace nejsou schopny stanovit prahovou koncentraci, pod níž částice v prostředí nemají na úmrtnost a nemocnost vliv.
(29) Nizozemské orgány mají za to, že ačkoli v současné době není možné zdravotní dopady částic vědecky číselně stanovit, je z hlediska ochrany zdraví nizozemského obyvatelstva i podle zásady bezpečnosti zásadní jednat co nejrychleji, aby se expozice částicím sazí z dopravy snížila v co nejvyšší míře.
(30) Podle názoru nizozemských orgánů nedávné vědecké studie dokazují, že citlivé skupiny obyvatelstva jsou vystaveny vyšším zdravotním rizikům souvisejícím s částicemi.
Do těchto skupin patří osoby, které jsou na expozici částicím citlivější vrozeně (tj. osoby s genetickou predispozicí, velmi malé děti, senioři, osoby trpící dýchacími potížemi a plicními chorobami), osoby, které se stanou citlivějšími v důsledku environmentálních nebo sociálních činitelů nebo vlastního chování, a osoby, které jsou vystaveny nezvykle vysokému množství látek znečišťujících ovzduší v důsledku toho, že žijí u frekventované silnice nebo tráví mnoho času ve vnějším prostředí.
Vzhledem k tomu, že v Nizozemsku žije velká část obyvatelstva ve městech a poblíž frekventovaných silnic, tvrdí nizozemské orgány, že je pro obyvatelstvo zdravotní riziko související s částicemi značné.
(31) Komise bere na vědomí, že účinky na životní prostředí a zdraví související s koncentracemi částic již byly do určité míry známy před přijetím směrnice 98/69/ES.
Již tenkrát panoval dojem, že menší částice mají významnější zdravotní dopady než hrubší částice.
O této otázce však bylo k dispozici málo studií.
Od té doby již bylo provedeno mnoho nových epidemiologických studií o různých hlediscích expozice částicím a jejich účincích na zdraví, které především poskytují důkazy, že jemné částice jsou nebezpečnější než velké částice [8].
Dostupnost těchto nových důkazů vedla Světovou zdravotnickou organizaci v letech 2000, 2003 a 2004 k aktualizaci "Směrnic pro kvalitu ovzduší v Evropě" ("Air Quality Guidelines for Europe"), pokud jde o částice [9].
(32) Ve světle zmíněných skutečností by se tedy zdálo, že Nizozemsko poskytlo nové vědecké poznatky týkající se ochrany životního prostředí, jak požaduje čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES. Tyto vědecké poznatky nebyly v době přijetí směrnice 98/69/ES k dispozici.
2. Zvláštní problém, který se v Nizozemsku objevil po přijetí směrnice 98/69/ES
(33) Nizozemské orgány zastávají názor, že Nizozemsko čelí zvláštnímu problému, který se objevil po přijetí směrnice 98/69/ES.
Zaprvé Nizozemsko tvrdí, že má přibližně jeden a půl roku potíže s plněním směrnice 99/30/ES.
Zadruhé tvrdí, že se v Nizozemsku kvůli vysokým cenám benzínu, lepší dostupnosti dieselových modelů vozidel a výraznému vylepšení výkonu a snížení spotřeby vznětových motorů zvýšil počet dieselových vozidel.
S takovým nárůstem podílu dieselových vozidel se při přijímání směrnice 98/69/ES nepočítalo.
Podíl dieselových vozidel vzrostl z méně než 15 % v roce 1995 na současných přibližně 25 %.
Všechny tyto činitele vedly k tomu, že byl plný rozsah problému kvality ovzduší rozpoznán až po roce 1998.
(34) Podle nizozemských orgánů způsobují částice v Nizozemsku významné obavy, protože jde o zemi s vysokou hustotou zalidnění a s koncentrovanější infrastrukturou, než je v jiných evropských zemích.
Jsou toho názoru, že Nizozemsko kvůli svému intenzivnímu využití prostoru, vysoké hustotě zalidnění, užitkových zvířat, dopravy a průmyslu zaujímá v Evropě zvláštní místo. Podle nich tato situace vede k vysokým emisím na kilometr čtvereční.
Nizozemské orgány dále tvrdí, že se Nizozemsko musí vypořádat s vysokým znečištěním ze zahraničí.
Především tvrdí, že 45 % koncentrace částic je způsobeno lidskou činností, z nichž dvě třetiny jsou vytvořeny v zahraničí.
V městských oblastech však antropogenní podíl ze zdrojů v Nizozemsku činí 30–45 %, přičemž významným zdrojem je doprava.
(35) Nizozemské orgány tvrdí, že kvalita ovzduší v mnoha oblastech Nizozemska nesplňuje mezní hodnoty pro částice stanovené směrnicí 99/30/ES.
Ačkoli se emise částic v Nizozemsku mezi lety 1990 až 2003 výrazně snížily, není podle nizozemských orgánů tento pokles vzhledem k vysokému objemu dopravy a vysoké koncentraci obyvatelstva a budov v Nizozemsku dostatečný pro boj proti negativním účinkům nadměrných emisí částic na zdraví a pro provedení mezních hodnot kvality evropského ovzduší.
(36) Podle nizozemských orgánů pochází z celkových domácích emisí částic jedna třetina z dopravy, jedna třetina z průmyslu a přibližně jedna čtvrtina ze zemědělství.
Částice z výfukových plynů jsou jedny z nejškodlivějších částic.
Doprava způsobuje vysokou expozici osob, protože k emisím zde dochází v těsné blízkosti obytných oblastí a dalších citlivých využití půdy.
(37) V dokumentech nazvaných "Rovnováha životního prostředí 2005" ("Milieubalans 2005") a "Částice: bližší pohled" ("Fijn stof nader bekeken"), které byly přiloženy k oznámení, nizozemské orgány zdůrazňují, že koncentrace částic v ovzduší v rozsáhlých oblastech Nizozemska značně překračují evropské normy kvality ovzduší. Nizozemské orgány poznamenávají, že denní mezní hodnoty kvality ovzduší pro částice budou ve vysoké míře překračovány i v roce 2010.
Naproti tomu k překročení ročních průměrných norem pro částice téměř vůbec nedochází. Nizozemské orgány poznamenávají, že porušování mezních hodnot stanovených směrnicí 99/30/ES bylo zjištěno téměř ve všech evropských městech.
Porušování v Nizozemsku, Belgii, ruhrské oblasti v Německu a v průmyslové oblasti severní Itálie se však odehrává na větší zeměpisné rozloze než v jiných členských státech.
(38) Nizozemské orgány poznamenávají, že z těchto informací není možné vyvodit dalekosáhlé závěry, aniž by se zvážila přesná situace a velikost těchto zón v jednotlivých zemích.
Nizozemské orgány také poznamenávají, že se v Nizozemsku kvalita ovzduší stanovuje velmi podrobně, spolu s předepsanými měřeními se využívají i podrobné plánovací modely.
Modely ale využívá pouze omezený počet zemí EU; většina zemí provádí pouze měření kvality ovzduší.
Je rovněž možné, že lze některé rozdíly vysvětlit odlišnými opravnými koeficienty.
Například Nizozemsko výsledky měření násobí koeficientem 1,33.
Podle nizozemských orgánů se několik zemí řídí pokyny Evropské komise a používá opravný koeficient 1,3. Většina zemí používá opravný koeficient nižší nebo nepoužívá vůbec žádný.
Navíc všechny země nemodelují kvalitu ovzduší až na úrovni ulice. Podle nizozemských orgánů je počet měřicích bodů v zemích, které nemodelují kvalitu ovzduší na úrovni ulice, možná nedostatečný.
(39) Konečně nizozemské orgány poukázaly i na svou zvláštní právní situaci.
Vyhláška o kvalitě ovzduší, která vstoupila v platnost v roce 2001, zavedla právní režim, v němž lze zablokovat plány výstavby a rozšíření nebo v nich požadovat změny, pokud je pravděpodobné, že budou mít škodlivé účinky na kvalitu ovzduší.
Po zavedení tohoto režimu bylo kvůli možným rozporům s vyhláškou o kvalitě ovzduší vzneseno u různých soudních orgánů, včetně Státní rady, přes 40 námitek proti plánům územního rozvoje.
V jedné třetině případů Státní rada prohlásila plány za neplatné.
(40) Komise poznamenává, že procentní podíl přeshraničního přenosu částic je v Nizozemsku vysoký, ale není vyšší než v jiných zemích Beneluxu [10].
Komise také poznamenává, že pro Nizozemsko jsou na rozdíl od jiných členských států typické významně vyšší emise částic pocházející z dopravy po vnitrozemských vodních cestách a z námořní dopravy [11].
Je také třeba uvést, že rozlehlý přístav v Rotterdamu sice není hlavním zdrojem částic, ale má významný vliv na činnosti a dopravu v Nizozemsku i v jeho okolí [10].
(41) Výroční zprávy podle směrnice Rady 96/62/ES ukazují, že Nizozemsko nemělo v roce 2003 žádné potíže se zvláště vysokým překračováním hodnot v porovnání s jinými členskými státy (např. s Belgií, Rakouskem, Řeckem, Českou republikou, Litvou, Slovinskem a Slovenskem).
Vzhledem k tomu, že Nizozemsko ještě nepředložilo oficiální údaje za rok 2004, není možné porovnat situaci kvality ovzduší v Nizozemsku a v jiných členských státech v tomto roce.
Komise navíc poznamenává, že velmi nedávno (v březnu 2006) zveřejnila Nizozemská agentura pro environmentální posuzování (NMP) přehodnocení hladin PM10, kde se uvádí, že hladiny PM10 jsou o 10 až 15 % nižší, než se předpokládalo.
Toto snížení závisí na místě v Nizozemsku a bývá výraznější ve venkovských oblastech než ve městech.
Podle této zprávy NMP se počet oblastí, kde jsou překračovány mezní hodnoty kvality ovzduší, sníží v roce 2010 ve srovnání s rokem 2005 na polovinu a v roce 2015 bude tvořit polovinu oblastí ve srovnání s rokem 2010.
(42) Na základě výročních zpráv za rok 2003 a při zohlednění nových informací předložených nizozemskou vládou a obsažených ve zprávě NMP by se zdálo, že existují významné pochybnosti o tom, zda se v Nizozemsku v porovnání s jinými členskými státy objevil zvláštní problém při plnění mezních hodnot stanovených směrnicí o kvalitě ovzduší.
Především je hladina celkových emisí částic (PM10 a PM25) na kilometr čtvereční v Nizozemsku poloviční oproti Belgii [11].
(43) Přesněji řečeno, není jisté, zda se jedná o zvláštní problém ve vztahu ke směrnici 98/69/ES.
Jak již bylo uvedeno ve 40. bodě odůvodnění výše, jsou pro Nizozemsko typické významně vyšší emise částic pocházející z dopravy po vnitrozemských vodních cestách a z námořní dopravy.
Navíc je podíl dieselových vozidel v Nizozemsku podstatně nižší (25 % prodeje nových vozidel) než činí průměr EU (přibližně 50 % prodeje nových vozidel).
Je tedy otázkou, zda se jedná o zvláštní problém vzhledem k emisím částic z motorových vozidel podle směrnice 98/69/ES.
(44) Komise má tedy za to, že Nizozemsko neprokázalo existenci zvláštního problému vzhledem ke směrnici 98/69/ES.
3. Posouzení podmínek podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES
(45) Ustanovení čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES ukládá Komisi povinnost prověřit, zda oznámené vnitrostátní předpisy neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
(46) Poslední podmínka nesmí být vykládána tak, že zakazuje schválení jakéhokoli vnitrostátního opatření, které může narušit fungování vnitřního trhu.
Ve skutečnosti jakékoli vnitrostátní opatření odchylné od harmonizačního opatření pro ustavení a fungování vnitřního trhu představuje ve své podstatě opatření, které může vnitřní trh narušit. V důsledku toho, aby se zachovala použitelnost postupu pro odchylky upraveného článkem 95 Smlouvy o ES, je Komise toho názoru, že v kontextu čl.
95 odst. 6 se musí omezování fungování vnitřního trhu chápat jako účinek nepřiměřený v poměru ke sledovanému cíli.
(47) Nizozemské orgány mají za to, že je opatření nutné pro zlepšení kvality životního prostředí, a tedy pro ochranu lidského zdraví. Mají také za to, že navrhované opatření není ani prostředkem svévolné diskriminace ani zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy.
Dále zastávají názor, že s ohledem na rizika, která emise sazí představují pro životní prostředí i pro lidské zdraví, a při zvážení zvláštní situace expozice v hustě zalidněných oblastech, jako je Nizozemsko, jde o opatření přiměřené v poměru ke sledovanému cíli.
Podle nizozemských orgánů navíc všechny modely vozidel s významným podílem na prodeji dieselových automobilů již jsou nebo v blízké době budou dostupné s filtry částic.
Oznámené opatření by tak nenutilo výrobce automobilů činit (radikální) změny ve výrobním postupu.
(48) Ve stanovené lhůtě předložily své připomínky k nizozemskému oznámení francouzská a italská vláda.
Obě zdůraznily negativní dopad, který by oznámené opatření pro vnitřní trh s vozidly představovalo kvůli narušení trhu.
Poukázaly na možnost, že by nizozemské orgány mohly podpořit brzké zvýšení počtu automobilů splňujících hladinu emisí 5 mg na kilometr daňovými pobídkami, což by umožnilo rychlé provedení budoucích evropských emisních norem a zároveň by to neomezovalo vnitřní trh s vozidly.
6 se musí omezování fungování vnitřního trhu chápat jako účinek nepřiměřený v poměru ke sledovanému cíli. Komise se tudíž při svém posouzení zaměří na podmínky čl.
95 odst. 6 Smlouvy o ES ohledně přiměřenosti vnitrostátních předpisů, které byly oznámeny.
Na základě tohoto posouzení se rozhodne, jestli oznámené opatření překračuje meze toho, co je pro splnění uvedeného cíle ochrany životního prostředí a lidského zdraví vhodné a nezbytné.
Posouzení bude postaveno na předpokladu, že v případě existence několika vhodných opatření by mělo být zvoleno takové opatření, které je nejméně omezující.
(50) Jako předběžnou poznámku by Komise chtěla upozornit, že uznává nezbytnost dalšího zlepšení vlivu vozidel, pokud jde o emise látek znečišťujících životní prostředí.
To je také důvod, proč, jak již bylo uvedeno, byl vytvořen návrh Euro 5.
Podle tohoto návrhu se mezní hodnoty emisí částic z nových dieselových osobních automobilů a nejmenších lehkých nákladních vozidel sníží o 80 %.
Návrhem Euro 5 se Komise snažila nastolit rovnováhu mezi nutností dalšího zlepšení vlivu na životní prostředí a nutností poskytnout výrobcům automobilů dostatečný čas pro navržení vozidel a plánování výrobních činností.
Tato úvaha se odráží zejména v ustanoveních ohledně vstupu právní úpravy v platnost.
Urychlením použití mezních hodnot emisí částic stanovených v návrhu Euro 5 by opatření oznámené nizozemskými orgány dramaticky zkrátilo lhůtu pro jejich provedení.
To by mělo významný dopad na výrobce vozidel, protože by museli přizpůsobit výrobu požadavkům nizozemských právních předpisů nebo omezit modely nabízené na nizozemském trhu.
V tomto ohledu je třeba uvést, že v současnosti nejsou všechny typy vozidel kategorií M1 a N1 třídy I dostupné s filtrem částic.
Nizozemské orgány informovaly Komisi, že na nizozemském trhu již jsou nebo v blízké době budou dostupné různé typy osobních dieselových automobilů s filtrem částic.
Komise však poznamenává, že podle jí dostupných informací (k prosinci 2005) z přibližně 710 různých typů osobních automobilů nejméně 240 typů není na nizozemském trhu dostupných s filtrem částic, a byly by tedy z nizozemského trhu vyloučeny, kdyby bylo oznámené opatření přijato.
Protože u některých modelů jsou filtry částic vybaveny pouze větší motory, mohly by být tímto nizozemským opatřením z nizozemského trhu vyloučeny menší, z hlediska spotřeby paliva účinnější motory těchto modelů, což by bylo proti zavedené politice EU omezovat emise CO2.
(51) Nizozemské orgány informovaly Komisi, že navrhované opatření tvoří součást balíčku opatření (soubor opatření z rozpočtového dne, Budget Day Set of Measures), která mají zlepšit kvalitu ovzduší v Nizozemsku.
Tento balíček opatření se zaměřuje na dopravní opatření, neboť částice z výfukových plynů jsou jedny z nejškodlivějších částic.
Mimo jiná opatření jsou zde obsaženy podpory pro filtry částic v nových a starých dieselových automobilech, pobídky pro čistší místní dopravu, nákladní a lodní dopravu, pobídky pro čistá paliva.
Také byl zahájen výzkum ohledně nákladové účinnosti podpor pro vyřazení starších (dieselových) automobilů.
Balíček opatření navíc zahrnuje další opatření pro běžnou dopravu a opatření pro průmysl a zemědělství. Také dojde k místním opatřením s dopadem na vnitrostátní infrastrukturu, např. k omezení maximální rychlosti na některých silnicích.
A konečně, balíček opatření také usiluje o akci na místní úrovni, např. prostřednictvím provedení obecních plánů kvality ovzduší, dodatečných financí na podporu méně znečišťující místní dopravy v obcích a v provinciích a prostřednictvím opatření založeného na úhradě podstatné části dodatečných nákladů vynaložených na technologie pro nižší znečišťování, jako jsou filtry částic.
Zároveň se obce podporují, aby přístup do (vnitřních) měst omezovaly na vozidla s nižším znečišťováním nebo na tichá vozidla.
(52) Nizozemské orgány poskytly přehled všech opatření, která hodlají uskutečnit, spolu s posouzením souvisejících nákladů a přínosů.
Je třeba uvést, že některá z navrhovaných opatření, která tvoří součást souboru opatření z rozpočtového dne, jsou ohodnocena jako "tvrdá opatření", jiná jako "měkká opatření". Tvrdými opatřeními jsou konkrétní akce, které již byly specifikovány, jejichž financování je zajištěno a které spadají do působnosti vnitrostátní vlády.
O měkkých opatřeních se rozhodne později nebo o nich rozhodne jiný orgán (např. Evropská unie), nástroj a financování často ještě nejsou stanoveny nebo nespadají do působnosti vnitrostátní vlády.
(53) Aby se posoudilo, zda je oznámené opatření přiměřené stanoveným cílům, zastává Komise názor, že by se mělo vyhodnotit, zda mohou nizozemské orgány učinit alternativní opatření, která by byla z hlediska snížení emisí částic (zejména velmi jemných částic) stejně přínosná, ale zároveň by méně narušovala vnitřní trh.
První krok této analýzy představuje vyhodnocení možných přínosů, které mohou plynout z provedení oznámeného opatření.
(54) Podle nizozemských orgánů by provedení povinnosti vybavit filtry částic do 1. ledna 2007 dieselová vozidla kategorií M1 a N1 třídy I znamenalo v roce 2010 snížení emisí částic přibližně o 0,4 až 0,5 kilotun, což představuje zhruba 50 % snížení, kterého se má dosáhnout celým nizozemským balíčkem dopravních opatření.
Tato čísla se zakládají na skutečnosti, že v době oznámení činil podíl dieselových vozidel s filtry částic 10 % všech vozidel, a na předpokladu, že předpis Euro 5 bude platný nejdříve od 1. července 2008 pro nové typy vozidel a od 1. ledna 2010 pro nová vozidla.
(55) Komise uznává, že nizozemské orgány provádějí od 1. června 2005 systém daňových pobídek pro vybavení nových dieselových automobilů filtry částic.
Komise bere na vědomí, že v dokumentu "Posouzení souboru opatření z rozpočtového dne ohledně kvality ovzduší za rok 2005" ("Beoordeling van het prinsjesdagpakket – Aanpak Luchtkwaliteit 2005") nizozemské orgány posuzují dopad tohoto systému pobídek.
Předpokládají, že díky tomuto opatření, a za předpokladu, že norma Euro 5 vstoupí v platnost nejdříve dne 1. července 2008 pro nové typy vozidel a dne 1. ledna 2010 pro nová vozidla, bude 70–90 % nových dieselových automobilů prodaných v Nizozemsku v roce 2008 vybaveno filtrem částic.
Odpovídající čísla za předchozí roky činí 40–60 % pro rok 2006 a 60–80 % pro rok 2007.
Komise tedy dochází k závěru, že přidaný přínos zavedení ohlášených předpisů, v porovnání se základním scénářem, v němž se uplatňuje systém pobídek, a při zohlednění autonomních trendů v Evropě vybavovat dieselová vozidla filtry částic, by byl výrazně nižší než očekávaný přínos snížení částic o 0,4–0,5 kilotun v roce 2010. Komise odhaduje, že dopad by se pohyboval okolo 0,05 kt [12].
Je třeba rovněž uvést, že dopad stávajícího systému daňových pobídek by mohl být posílen tím, že by se toto opatření zkombinovalo s dalšími doplňujícími opatřeními, jako jsou selektivní zákazy provozu v souladu s právem Společenství v určitých oblastech pro dieselová vozidla, která nesplňují určité hladiny emisí částic.
Zkušenosti z jiných členských států ukazují, že oznámení takových selektivních zákazů je samo o sobě dostačující, aby ovlivnilo rozhodnutí zakoupit dieselové vozidlo s filtrem částic nebo vozidlo, které není dieselové.
(56) Nizozemské orgány se domnívají, že by žádné jiné vnitrostátní opatření nedosáhlo stejného výsledku jako oznámené opatření. Komise však poznamenává, že v dokumentu "Posouzení souboru opatření z rozpočtového dne ohledně kvality ovzduší za rok 2005" ("Beoordeling van het prinsjesdagpakket – Aanpak Luchtkwaliteit 2005") nizozemské orgány jasně uvádějí, že by se k opatřením zahrnutým v souboru opatření z rozpočtového dne našly alternativní nákladově účinné možnosti.
Především mají za to, že nákladově nejúčinnějším způsobem pro snížení koncentrací na nizozemské úrovni, regionální i místní, by byla dodatečná cenová politika pro odvětví dopravy.
Celkový přínos pro společnost spojený s touto možností by převážil nad vynaloženými náklady.
Podle odhadů nizozemských orgánů by rozlišená daň z automobilů a zavedení zpoplatnění silnic vedlo v roce 2010 k přibližně stejnému snížení emisí jako opatření podle souboru opatření z rozpočtového dne.
To znamená, že by taková politika mohla přinést 4krát až 10krát vyšší snížení emisí částic než oznámené opatření [12].
(57) Nizozemské orgány poznamenávají, že krátkodobé přínosy spojené se zpoplatněním silnic podle času a místa se významně neliší od přínosů spojených s opatřeními z rozpočtového dne.
Opatření z rozpočtového dne však již nejsou zdaleka tak úspěšná, pokud jde o účinky na kvalitu ovzduší v roce 2020.
Nizozemské orgány uzavírají, že ačkoli by zpoplatnění silnic podle času a místa stálo vládu více peněz než opatření z rozpočtového dne, získal by se jím významný sociálně prospěšný přínos (1–1,5 miliardy EUR ročně).
Provedením zpoplatnění silnic by se navíc snížily i další sociální problémy jako hluk, nedostatečná bezpečnost silničního provozu a dopravní zácpy.
A konečně nizozemské orgány uznávají, že opatření navrhovaná podle opatření z rozpočtového dne představují až "druhé nejlepší" řešení v porovnání s provedením dodatečné cenové politiky pro odvětví dopravy.
(58) Na základě informací poskytnutých nizozemskými orgány poznamenává Komise, že zpoplatnění silnic pro odvětví dopravy se jeví jako nákladově účinnější řešení než oznámené opatření a přinese lepší výsledky, pokud jde o snížení emisí velmi jemných částic, a zároveň v zásadě nebude omezovat fungování vnitřního trhu.
Účinnost tohoto opatření by mohla být posílena tím, že by se toto opatření zkombinovalo s již existujícím systémem daňových pobídek, a tím, jak již bylo uvedeno výše, že by místní orgány provedly další doplňující opatření, jako jsou zákazy provozu pro starší více znečišťující vozidla.
Komise poznamenává, že tato poslední opatření byla již účinně a rozsáhle přijata místními orgány v jiných členských státech, které se potýkaly s podobnými problémy kvality ovzduší jako Nizozemsko.
(59) Navíc by podle názoru Komise mohly nizozemské orgány také zvážit posílení některých "tvrdých opatření" obsažených v opatřeních z rozpočtového dne.
Například dovybavení dieselových vozidel filtry částic by mohlo vést k vyššímu snížení emisí, než nizozemské orgány předpokládají, kdyby byl rozpočet na toto opatření navýšen a kdyby se filtry částic instalovaly přednostně do vozidel, která jsou v provozu především ve městech (např. taxislužba).
Nizozemské orgány odhadují, že náklady na dovybavení dieselových lodí filtry částic budou nižší než náklady na jiná opatření na dovybavení (v rozsahu 10 až 60 EUR na snížení emisí částic o jeden kilogram [13]) a budou nižší než náklady vynaložené podle odhadu nizozemských orgánů na léčení v souvislosti s koncentracemi částic (tj. 340 EUR na kilogram v městském prostředí a 80 EUR na kilogram ve venkovském prostředí).
V tomto ohledu je třeba uvést, že podle projekcí modelu RAINS bude relativní důležitost emisí částic z lehkých nákladních vozidel v nejbližších letech klesat, zatímco důležitost emisí z vnitrozemní lodní dopravy a námořní dopravy poroste.
(60) Nizozemské orgány by rovněž mohly zvážit dřívější provedení některých "měkkých opatření" obsažených v opatřeních z rozpočtového dne, která spadají do působnosti nizozemské vlády.
V tomto kontextu se poznamenává, že odhadovaný potenciál pro snížení emisí částic celého balíčku "měkkých opatření" návrhu z rozpočtového dne je vyšší než potenciál "tvrdých opatření".
Především by podle odhadů nizozemských orgánů zavedení kombinovaného "systému praní vzduchu" v intenzivním chovu zemědělského dobytka přineslo v roce 2010 snížení částic o 4,4 kt.
Toto snížení je podstatně vyšší než očekávané snížení částic, které by mělo přinést provedení oznámeného opatření (0,05 kt, viz 55. bod odůvodnění).
Toto opatření by pravděpodobně mělo větší účinek na méně obydlené oblasti než na města.
Přesto by vzhledem k očekávanému rozsahu snížení pozaďové koncentrace částic a k prospěšnému účinku tohoto snížení, pokud jde o ochranu veřejného zdraví, možná bylo dobré zvážit dřívější provedení.
(61) Komise se domnívá, že informace poskytnuté nizozemskými orgány jasně ukazují, že stanovených cílů ochrany životního prostředí a zdraví lze dosáhnout i méně omezujícími opatřeními, než je oznámené opatření.
Zatímco oznámené opatření by představovalo porušení systému ES schválení typu vozidel, alternativní opatření by v zásadě odchylku od stávajících harmonizačních opatření ES neznamenalo.
Důvody, proč taková opatření nebyla v konečné fázi navržena, přestože je nizozemské orgány zvažovaly a přes skutečnost, že by mohly přinést přinejmenším stejné snížení emisí částic jako oznámené opatření, z dokumentů předložených Nizozemskem jasně nevyvstávají.
Komise by v tomto ohledu chtěla zdůraznit, že členské státy jsou povinny z různých možností pro dosažení stanovených cílů ochrany životního prostředí a zdraví zvolit takové možnosti, které co nejméně narušují vnitřní trh.
(62) Závěrem Komise věří, že existují důkazy o tom, že navrhované vnitrostátní opatření není pro dosažení stanoveného cíle ochrany životního prostředí a zdraví tím nejméně omezujícím opatřením a že bude-li přijato, bude představovat nepřiměřené omezování fungování vnitřního trhu.
4. Mezinárodní kontext
Rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské Komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958") [14] přistoupilo Evropské společenství k nařízení EHK-OSN č. 83 [15] přijatému podle Dohody Evropské hospodářské Komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958").
Toto nařízení stanoví stejné mezní hodnoty emisí a má stejný rozsah působnosti jako směrnice 70/220/EHS ve znění směrnice 98/69/ES.
Podle článku 3 dohody z roku 1958: "U kolových vozidel, zařízení nebo konstrukčních částí, kterým smluvní strana udělila schválení typu v souladu s článkem 2 této dohody a které jsou vyráběny buď na území smluvní strany, která uplatňuje dotyčný předpis, nebo v jiné zemi označené smluvní stranou, která tyto typy kolových vozidel, zařízení nebo konstrukčních částí řádně schválila jako typ, se má za to, že jsou v souladu s právními předpisy všech smluvních stran, které uplatňují uvedený předpis v rámci schvalování typu."
(64) Opatření oznámené nizozemskými orgány neobsahuje žádné ustanovení, které by umožňovalo použití vozidel, jimž bylo uděleno schválení typu podle nařízení EHK-OSN č. 83.
Opatření by tak vozidlům z ostatních smluvních stran, která splňují požadavky nařízení č. 83, znemožňovalo vstoupit na nizozemský trh.
Pokud by bylo opatření přijato, představovalo by porušení dohody z roku 1958.
Podle precedenčního práva Evropského soudního dvora se právo Společenství musí v co nejvyšší možné míře vykládat v souladu s mezinárodními závazky Společenství.
Komise tudíž musí zajišťovat, aby Společenství své závazky podle dohody z roku 1958 plnilo.
To znamená, že Nizozemsko musí být v souladu s nařízením EHK-OSN č. 83.
Kdyby v souladu nebylo, mohlo by být oslabeno uznávání ES schválení typu ostatními smluvními stranami, a mohlo by tedy dojít k jasně nepřiměřeným dopadům na vývozy vozidel z ES do těchto zemí.
IV. ZÁVĚR
(65) Ve světle náležitostí, které měla Komise k dispozici při posuzování věcné stránky odůvodnění předložených pro oznámená vnitrostátní opatření, a ve světle výše uvedených úvah se Komise domnívá, že žádost Nizozemského království o zavedení vnitrostátních předpisů odchylně od směrnice 98/69/ES předložená dne 2. listopadu 2005:
- je přípustná,
- nesplňuje všechny podmínky stanovené v článku 95 Smlouvy o ES.
Nizozemsko neprokázalo existenci zvláštního problému vzhledem ke směrnici 98/69/ES. I kdyby se připustilo, že Nizozemsko prokázalo existenci zvláštního problému vzhledem ke směrnici 98/69/ES, má Komise za to, že oznámené opatření není přiměřené sledovaným cílům.
(66) Komise tudíž má důvod se domnívat, že oznámené vnitrostátní předpisy nemohou být podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy o ES přijaty,
PŘIJALA TOHO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Vnitrostátní předpisy ukládající povinnou mezní hodnotu emisí částic 5 mg na kilometr pro nákladní vozidla s maximální povolenou hmotností do 1305 kg (vozidla kategorie N1 třídy I) a osobní vozidla (vozidla kategorie M1) oznámené Nizozemským královstvím podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES se zamítají.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. května 2006
o přidělení dovozních kvót na regulované látky na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000
(oznámeno pod číslem K(2006) 1819)
(Pouze anglické, francouzské, italské, maďarské, německé, nizozemské, polské, řecké, slovinské a španělské znění je závazné)
(2006/373/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množstevní limity pro uvádění regulovaných látek na trh ve Společenství jsou stanoveny v článku 4 nařízení a přílohy III uvedeného nařízení.
(2) Ustanovení čl. 4 odst. 2 bod i) písm. d) zakazuje všem výrobcům a dovozcům uvádět na trh a používat pro vlastní potřebu methylbromid po 31. prosinci 2004. Ustanovení čl. 4 odst. 4 bod i) písm. b) umožňuje odchylku z tohoto zákazu, pokud je methylbromid používán, aby byly splněny žádosti o licenci pro kritické použití podané uživateli určenými v souladu čl. 3 odst. 2 bodem ii). Množství methylbromidu, na který byla pro období od 1. ledna do 31. prosince 2006 vydána licence pro kritické použití, bude zveřejněno ve zvláštním rozhodnutí.
(3) Ustanovení čl. 4 odst. 2 bod iii) umožňuje odchylku od čl. 4 odst. 2 bodu i) písm. d), pokud je methylbromid vyroben nebo dovezen pro karanténní nebo předzásilkové aplikace. Množství methylbromidu, který lze pro tyto účely dovézt nebo vyrobit v roce 2006, nesmí překročit průměr vypočtené úrovně methylbromidu, který výrobce nebo dovozce uvedli na trh nebo použili pro vlastní potřebu pro karanténní nebo předzásilkové aplikace v letech 1996, 1997 a 1998.
(4) Ustanovení čl. 4 odst. odst. 4 umožňuje odchylku od čl. 4 odst. 2, pokud je methylbromid dovezen za účelem zneškodnění nebo jako vstupní surovina.
(5) Ustanovení čl. 4 odst. 3 bod i) písm. e) stanoví celkovou vypočtenou úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které mohou výrobci a dovozci uvést na trh nebo používat pro vlastní potřebu v období od 1. ledna do 31. prosince 2006.
(6) Komise zveřejnila oznámení dovozcům regulovaných látek, které poškozují ozonovou vrstvu, ve Společenství [2] a obdržela od nich prohlášení o plánovaných dovozech těchto látek pro rok 2006.
(7) V případě hydrochlorfluoruhlovodíků je přidělení kvót výrobcům a dovozcům v souladu s rozhodnutím Komise 2005/103/ES ze dne 5. února 2005, kterým se určuje mechanismus přidělování kvót výrobcům a dovozcům hydrochlorfluoruhlovodíků pro roky 2003 až 2009 podle nařízení (ES) č. 2037/2000 [3].
(8) Za účelem zajištění, aby hospodářské subjekty a společnosti mohly v řádných lhůtách využívat přidělených dovozních kvót, je vhodné, aby se toto rozhodnutí použilo od 1. ledna 2006.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 2037/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Množství regulovaných látek ve skupině I (chlorfluoruhlovodíky 11, 12, 113, 114 a 115) a ve skupině II (jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2006 ze zdrojů mimo Společenství, činí 6140000 kg potenciálu poškozování ozonu.
2. Množství regulovaných látek ve skupině III (halony), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2006 ze zdrojů mimo Společenství, činí 9211000 kg potenciálu poškozování ozonu.
3. Množství regulovaných látek ve skupině IV (tetrachlormethan), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2006 ze zdrojů mimo Společenství, činí 12099230 kg potenciálu poškozování ozonu.
4. Množství regulovaných látek ve skupině V (1,1,1-trichlorethan), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2006 ze zdrojů mimo Společenství, činí 400060 kg potenciálu poškozování ozonu.
5. Množství regulovaných látek ve skupině VI (methylbromid), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2006 ze zdrojů mimo Společenství pro karanténní a předzásilkové použití, činí 502606 kg potenciálu poškozování ozonu.
6. Množství regulovaných látek ve skupině VI (methylbromid), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2006 ze zdrojů mimo Společenství jako vstupní látky a nebo za účelem zneškodnění, činí 1503720 kg potenciálu poškozování ozonu.
7. Množství regulovaných látek ve skupině VIII (hydrochlorfluoruhlovodíky), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2006 ze zdrojů mimo Společenství, činí be 3078519,812 kg potenciálu poškozování ozonu.
8. Množství regulovaných látek ve skupině IX (bromchlormethan), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2006 ze zdrojů mimo Společenství, činí 162612 kg potenciálu poškozování ozonu.
Článek 2
1. Dovozní kvóty na chlorfluoruhlovodíky 11, 12, 113, 114 a 115 a jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy I tohoto rozhodnutí.
2. Dovozní kvóty na halony na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy II tohoto rozhodnutí.
3. Dovozní kvóty na tetrachlormethan na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se přidělují na uvedené účely a společnostem uvedeným v příloze III tohoto rozhodnutí.
4. Dovozní kvóty na 1,1,1-trichlorethan na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se přidělují na uvedené účely a společnostem uvedeným v příloze IV tohoto rozhodnutí.
5. Dovozní kvóty na methylbromid na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy V tohoto rozhodnutí.
6. Dovozní kvóty na hydrochlorfluoruhlovodíky na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy VI tohoto rozhodnutí.
7. Dovozní kvóty na bromchlormethan na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy VII tohoto rozhodnutí.
8. Dovozní kvóty na chlorfluoruhlovodíky 11, 12, 113, 114 a 115, jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky, halony, tetrachlormethan, 1,1,1-trichlorethan, methylbromid, hydrobromfluoruhlovodíky, hydrochlorfluoruhlovodíky a bromchlormethan na období od 1. ledna do 31. prosince 2006 jsou stanoveny v příloze VIII tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2006 a jeho použitelnost skončí dnem 31. prosince 2006.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno těmto podnikům:
Agropest S.A.
91-765 Łódź,
PL-Górnicza 12/14
Albemarle Chemicals
Étang de la Gaffette
Boulevard Maritime, BP 28
F-13521 Port-de-Bouc
Albemarle Chemicals
Parc Scientifique Einstein
Rue du Bosquet 9
B-1348 Louvain-la-Neuve
Alcobre S.A.
C/Luis I, Nave 6-B
Polígono Industrial Vallecas
E-28031 Madrid
Άλφα Γεωργικά Εφόδια AE
Οδός Εθνικής Αντιστάσεως 73,
GR-152 31 Χαλάνδρι, Αθήνα
Arkema S.A.
Cours Michelet — La Défense 10
F-92091 Paris La Défense
Asahi Glass Europe B.V.
World Trade Center
Strawinskylaan 1525
NL-1077 XX Amsterdam
Nederland
Avantec S.A.
Bld Henri Cahn, BP 27
F-94363 Bry-sur-Marne Cedex
BaySystems Iberia
C/ Pau Clarís 196
E-08037 Barcelona
Bromotirrena
Via Torino, 4
I-04022 Fondi (LT)
Calorie S.A.
503 Rue Hélène Boucher
Z.I. Buc — BP 33
F-78534 Buc Cedex
Caraïbes Froid SARL
BP 6033
Ste Thérèse, Route du Lamentin
F-97219 Fort-de-France, Martinique
Cleanaway Ltd
Airborne Close, Leigh-on-Sea
Essex SS9 4EL
United Kingdom
Dow Deutschland
Buetzflethersand
D-21683 Stade
DuPont de Nemours (Nederland) B.V.
Baanhoekweg 22
3313 LA Dordrecht
Nederland
Dyneon GmbH
D-84504 Burgkirchen
Empor d.o.o.
Leskoškova 9a
SI-1000 Ljubljana, Slovenia
Etis d.o.o.
Trzaska 333
SI-1000 Ljubljana, Slovenia
Eurobrom B. V.
Postbus 158
2280 AD Rijswijk
Nederland
Fenner-Dunlop b.v.
Oliemolenstraat 2
Drachten
Nederland
Fujifilm Electronic Materials Europe
Keetberglaan 1A
Haven 1061
B-2070 Zwijndrecht
G.A.L Cycle-Air Ltd
Οδός Σινώπης 3, Στρόβολος
PO Box 28385, Λευκωσία
Κύπρος
Galco S.A.
Avenue Carton de Wiart 79
B-1090 Brussels
Galex S.A.
BP 128
F-13321 Marseille Cedex 16
Great Lakes Chemical (Europe) Ltd
Halebank, Widnes
Cheshire WA8 8NS
United Kingdom
Harp International Ltd
Gellihirion Industrial Estate
Rhondda Cynon Taff
Pontypridd CF37 5SX
United Kingdom
Honeywell Fluorine Products Europe B.V.
Kempenweg 90
Postbus 264
6000 AG Weert
Nederland
Ineos Fluor Ltd
PO Box 13, The Heath
Runcorn, Cheshire WA7 4QF
United Kingdom
Laboratorios Miret SA (LAMIRSA)
Geminis 4, Pol.
Ind.
Can Parellada
E-08228 Les Fonts de Terrassa, Barcelona
Matero
PO Box 51744
3508 Λεμεσός
Κύπρος
Mebrom NV
Assenedestraat 4
B-9940 Rieme Ertvelde
Βιομηχανία Φωσφορικών Λιπασμάτων Α.Ε.
Εργοστάσιο Θεσσαλονίκης, Ταχ.
Θυρίδα 10183
GR-54110 Θεσσαλονίκη
Poz Pliszka (PL)
45, Szczecińska St.,
PL-80-392 Gdańsk, Poland
P.U.P.H. SOLFUM Sp. z o.o
ul.
Wojska Polskiego 83
PL-91-755 Łódź
Refrigerant Products Ltd
N9 Central Park Estate
Westinghouse Road
Trafford Park
Manchester M17 1PG
United Kingdom
Rhodia Organique Fine Ltd
PO Box 46
St Andrews Road, Avonmouth
Bristol BS11 9YF
United Kingdom
Sigma Aldrich Logistik GmbH
Kappelweg 1
D-91625 Schnelldorf
Sigma Aldrich Chimie SARL
80, rue de Luzais
L'isle d'Abeau Chesnes,
F-38297 St Quentin Fallavier
Sigma Aldrich Company Ltd
The Old Brickyard
New Road
Gillingham SP8 4XT
United Kingdom
SJB Chemical Products B.V.
Wellerondom 11
3230 AG Brielle
Nederland
Solquimia Iberia, S.L.
C/Duque de Alba No 3, 1o,
E-28012 Madrid
Solvay Organics GmbH
Hans-Böckler-Allee 20
D-30173 Hannover
Solvay Solexis SpA
Viale Lombardia 20
I-20021 Bollate (MI)
Syngenta Crop Protection
Surrey Research Park
30 Priestly Road, Guildford Surrey
GU2 7YH United Kingdom
Synthesia Española s.a
Conde Borrell, 62
E-08015 Barcelona
Tazzetti Fluids S.r.l.
Ms Micaela Brero
Corso Europa n. 600/a
Volpiano (TO)
Unitor ASA
Willembarendzstraat, 50
3165 AB Rotterdam/Albrandswaard
Nederland
Wigmors
ul.
Irysowa 5
51-117 Wrocław
Poland
Zephyr Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.
6000 Kecskemét
Tatár sor 18.
Hungary
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. května 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2004/370/ES, kterým se povolují metody třídění jatečně upravených těl prasat ve Spojeném království
(oznámeno pod číslem K(2006) 1988)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2006/374/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [2], uvádí metodu pro výpočet hmotnosti jatečně upraveného těla za studena z hmotnosti jatečně upraveného těla za tepla.
(2) V souladu s čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2967/85 a odchylně od čl. 2 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení bylo Spojenému království rozhodnutím Komise 2004/370/ES [3] povoleno vypočítávat hmotnost jatečně upraveného těla za studena s přihlédnutím k předem stanovené stupnici absolutního snížení hmotnosti.
(3) Z důvodu technických úprav požádalo Spojené království Komisi o zrušení této odchylky a o uplatňování metody pro výpočet hmotnosti jatečně upraveného těla za studena podle čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení (EHS) č. 2967/85.
(4) Rozhodnutí 2004/370/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/370/ES se mění takto:
1. Článek 5 se zrušuje.
2. Příloha III se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2006
o odchylce od některých ustanovení směrnice 2003/54/ES pro souostroví Madeira
(oznámeno pod číslem K(2006) 2008)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2006/375/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [1], a zejména na čl. 26 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 26 odst. 1 směrnice 2003/54/ES mohou členské státy, které prokáží, že provoz jejich malých izolovaných soustav má vážné obtíže, po vstupu uvedené směrnice v platnost požádat o odchylky od příslušných ustanovení kapitol IV, V, VI, VII, jakož i kapitoly III v případě izolovaných mikrosoustav, pokud jde o rekonstrukci, modernizaci a rozšíření stávající kapacity; tyto odchylky může povolit Komise.
(2) Na základě čl. 26 odst. 1 směrnice 2003/54/ES podalo Portugalsko dne 18. srpna 2005 Komisi žádost o odchylku od ustanovení kapitol III, IV, V, VI, VII na dobu neurčitou pro souostroví Madeira.
(3) Souostroví Madeira se považuje za "izolovanou mikrosoustavu" ve smyslu čl. 2 odst. 27 směrnice 2003/54/ES.
(4) Zvláštní vlastnosti souostroví Madeira – odlehlost, ostrovní povaha, malá rozloha, složitý povrch a podnebí – byly uznány čl. 299 odst. 2 Smlouvy o ES.
(5) Doklady připojené k žádosti Portugalska dostatečně prokazují, že vzhledem k velmi nízké produkci a vzájemné izolovanosti daných ostrovů souostroví je nemožné nebo prakticky neuskutečnitelné dosáhnout cíle hospodářské soutěže na trhu s elektřinou.
V takové velmi malé soustavě je velmi často nemožné mít více než jedno výrobní zařízení na ostrov; v důsledku toho se přítomnost dalšího konkurenčního výrobce nejeví jako příliš praktická.
Je nepravděpodobné, že velikost trhu bude podnětem pro žádost o povolení nebo nabídková řízení ze strany soutěžitelů; za těchto okolností převažují kritéria bezpečnosti a kvality dodávek.
Bez přenosové soustavy vysokého napětí a hospodářské soutěže ve výrobě ztrácejí požadavky uvedené směrnice týkající se oddělení provozovatelů distribuční soustavy své opodstatnění.
Tytéž úvahy se týkají přístupu třetích stran do soustavy.
(6) Komise posoudila odůvodnění žádosti Portugalska a dospěla k názoru, že odchylka ani podmínky pro její uplatnění nemají vliv na dosažení cílů uvedené směrnice.
(7) Je nezbytné vzít nicméně v úvahu případný střednědobý a dlouhodobý technologický vývoj, který může vést k podstatným změnám.
(8) Komise v souladu s čl. 26 odst. 1 směrnice 2003/54/ES provedla konzultace se všemi členskými státy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Portugalské republice se pro ostrovy souostroví Madeira povoluje odchylka od příslušných ustanovení kapitol IV, V, VI, VII, jakož i kapitoly III, pokud jde o rekonstrukci, modernizaci a rozšíření stávající kapacity.
Článek 2
Portugalské vnitrostátní orgány sledují vývoj v odvětví elektrické energie a uvědomí Komisi o jakýchkoli podstatných změnách, v jejichž důsledku by mohlo být nezbytné povolenou odchylku přezkoumat.
Počínaje nejpozději 31. prosincem 2010 je každé čtyři roky podávána všeobecná zpráva.
Článek 3
Tato odchylka se povoluje na dobu neurčitou.
Komise ji může přezkoumat, pokud v odvětví elektrické energie na Madeiře dojde k podstatným změnám.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 31. ledna 2005
o podpisu a prozatímním provádění Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/376/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. února 2004 zmocnila Rada Komisi, aby jménem Společenství a jeho členských států zahájila jednání s Izraelem s cílem upravit Evropsko-středomořskou dohodu zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé [1] s ohledem na přistoupení nových členských států k EU.
(2) Tato jednání byla uzavřena ke spokojenosti Komise.
(3) Článek 13 protokolu sjednaného se Státem Izrael stanoví prozatímní provádění protokolu do jeho vstupu v platnost.
(4) Uvedený protokol by měl být podepsán jménem Společenství a jeho členských států s výhradou pozdějšího uzavření a prozatímně prováděn,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat Protokol k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii jménem Evropského společenství a jeho členských států.
Článek 2
Evropské společenství a jeho členské státy souhlasí s prozatímním prováděním protokolu s výhradou jeho uzavření.
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. prosince 2005
o uzavření Dohody o účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v Evropském hospodářském prostoru a čtyř souvisejících dohod
(2006/377/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 14. října 2003 byly jménem Evropského společenství podepsány, s výhradou možného pozdějšího uzavření [2] následující dohody a protokoly, s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 13. října 2003 [3]:
a) Dohoda o účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v Evropském hospodářském prostoru;
b) Dohoda mezi Norským královstvím a Evropským společenstvím o norském finančním mechanismu pro období let 2004–2009;
c) Dodatkový protokol k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou v důsledku přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii;
d) Dodatkový protokol k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím v důsledku přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a
e) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o některých zemědělských produktech.
(2) Uvedené dohody a protokoly mají vstoupit v platnost současně.
Byly prozatímně prováděny od 1. května 2004 na základě dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a jednotlivými státy ESVO, které jsou součástí EHP, a byly schváleny jménem Společenství rozhodnutím Rady 2004/368/ES ze dne 30. března 2004 o prozatímním provádění Dohody o účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v Evropském hospodářském prostoru a čtyř souvisejících dohod [4].
(3) Uvedené dohody a protokoly by měly být schváleny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Následující dohody a protokoly se schvalují jménem Evropského společenství:
a) Dohoda o účasti České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v Evropském hospodářském prostoru;
b) Dohoda mezi Norským královstvím a Evropským společenstvím o norském finančním mechanismu pro období let 2004–2009;
c) Dodatkový protokol k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Islandskou republikou v důsledku přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii;
d) Dodatkový protokol k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Norským královstvím v důsledku přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a
e) Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o některých zemědělských produktech.
2. Znění dohod a protokolů se připojuje k tomuto rozhodnutí [5].
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit schvalovací listinu uvedenou v každé z těchto dohod a protokolů jménem Evropského společenství, a vyjádřit tak souhlas Společenství být jimi vázáno.
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. dubna 2006
o uzavření Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/378/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol k Evropsko-středomořské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii byl podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států dne 23. února 2006.
(2) Uvedený protokol by měl být schválen,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Protokol k Evropsko-středomořské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Státem Izrael na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii se schvaluje jménem Evropského společenství a jeho členských států.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [2].
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. května 2006
o rozšíření omezeného uznání "Hellenic Register of Shipping" na Maltskou republiku
(oznámeno pod číslem K(2006) 1990)
(Pouze maltské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/383/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na dopis maltských orgánů ze dne 15. září 2004, v němž se žádá o rozšíření omezeného uznání "Hellenic Register of Shipping" (dále jen "HRS") na Maltu, které bylo uděleno v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 94/57/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Omezené uznání podle čl. 4 odst. 3 směrnice 94/57/ES je uznání udělované subjektům označovaným též jako "klasifikační společnosti", jež splňují všechna kritéria kromě kritérií stanovených v bodech 2 a 3 oddílu "Všeobecné podmínky" přílohy A uvedené směrnice, je však časově i rozsahem omezené s cílem umožnit dotčenému subjektu získání dalších zkušeností.
(2) Rozhodnutím Komise 2001/890/ES [2] byl HRS uznán pro Řecko na základě čl. 4 odst.
3 uvedené směrnice. Rozhodnutím Komise 2005/623/ES [3] bylo toto uznání prodlouženo na období tří let ode dne 3. srpna 2005 s účinky omezenými na Řecko a Kypr.
(3) Komise si společně s maltskými námořními orgány ověřila, že HRS splňuje všechna kritéria obsažená v příloze směrnice 94/57/ES kromě kritérií stanovených v bodech 2 a 3 oddílu A uvedené přílohy nazvaného "Všeobecné podmínky".
Mimo jiné, HRS si vytkla za cíl přizpůsobit svou výkonnost průměru uznaných organizací.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízeného článkem 7 směrnice 94/57/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účinky omezeného uznání "Hellenic Register of Shipping" udělené rozhodnutím 2001/890/ES se rozšiřují na Maltskou republiku.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Maltské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. května 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/1/ES, kterým se schvalují metody třídění jatečně upravených těl prasat v České republice
(oznámeno pod číslem K(2006) 1982)
(Pouze české znění je závazné)
(2006/383/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2005/1/ES [2] bylo České republice povoleno používat čtyři metody třídění jatečně upravených těl prasat.
(2) Česká republika Komisi požádala o povolení dvou nových metod třídění jatečně upravených těl prasat a předložila výsledky disekcí tak, že předložila druhou část protokolu stanoveného v čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [3].
(3) Z posouzení uvedené žádosti vyplývá, že podmínky pro povolení nových metod jsou splněny.
(4) Vzhledem k technickým důvodům na jatkách požádala Česká republika o stanovení hranice pro používání metody třídění "Zwei-Punkte-Messverfahren (ZP)" na výši z předchozího týdne vyjádřenou v ročním průměru.
(5) Rozhodnutí 2005/1/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovení tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/1/ES se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) V prvním odstavci článku 1 se doplňují pátá a šestá odrážka, které zní:
- "— přístroj zvaný "Ultra-sound IS-D-05" a metody hodnocení s ním související, jež jsou podrobně uvedeny v části 5 přílohy,
- — přístroj zvaný "Needle IS-D-15" a metody hodnocení s ním související, jež jsou podrobně uvedeny v části 6 přílohy."
b) Druhý odstavec se nahrazuje tímto:
"Metodu třídění "Zwei-Punkte-Messverfahren (ZP)" lze použít pouze na jatkách, kde týdenní porážka v ročním průměru nepřesahuje 200 prasat."
2. Příloha se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. května 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/135/ES, pokud jde o vymezení oblastí A a B v určitých členských státech z důvodu výskytu ohnisek vysoce patogenní influenzy ptáků
(oznámeno pod číslem K(2006) 2090)
(Text s významem pro EHP)
(2006/384/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [4], a zejména na čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dánsko oznámilo Komisi a ostatním členským státům ohnisko viru vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5N1 u drůbeže na svém území a přijalo vhodná opatření podle rozhodnutí Komise 2006/135/ES ze dne 22. února 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže ve Společenství [5].
(2) V návaznosti na vznik ohniska přijalo Dánsko nezbytná opatření v souladu s rozhodnutím 2006/135/ES.
Po oznámení uvedených opatření je Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem prozkoumala a je přesvědčena, že oblasti A a B vymezené uvedeným členským státem jsou v dostatečné vzdálenosti od ohniska u drůbeže.
Je proto nezbytné vymezit v Dánsku oblasti A a B a stanovit dobu trvání uvedené regionalizace.
(3) S přihlédnutím k čl. 2 odst. 4 písm. b) a c) rozhodnutí 2006/135/ES a k závěrečnému vyhodnocení epizootologické situace s ohledem na vysoce patogenní influenzu ptáků podtypu H5N1 v určitých částech Švédska a Německa již nejsou opatření stanovená pro uvedené oblasti v souladu s čl. 2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí zapotřebí.
(4) Je proto nezbytné odpovídajícím způsobem pozměnit části A a B přílohy I rozhodnutí 2006/135/ES.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2006/135/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/386/SZBP
ze dne 1. června 2006,
kterým se provádí společný postoj 2005/411/SZBP týkající se omezujících opatření proti Súdánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2005/411/SZBP [1], a zejména na článek 6 uvedeného společného postoje, ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 30. května 2005 přijala Rada společný postoj 2005/411/SZBP za účelem provedení opatření přijatých vůči Súdánu rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1591 (2005).
(2) Dne 25. dubna 2006 přijala Rada bezpečnosti rezoluci 1672 (2006), jíž v souladu s kapitolou VII Charty Organizace spojených národů rozhodla, že všechny státy provedou opatření uvedená v odstavci 3 rezoluce 1591 (2005), pokud jde o určité jmenovitě uvedené osoby, u nichž výbor podle rezoluce 1591 (2005) předložil nezbytné podrobné odůvodnění.
Tento výbor rovněž vede a případně aktualizuje seznam osob a posuzuje žádosti o vynětí v souladu s úlohou přidělenou výboru v pododstavci 3 rezoluce 1591 (2005).
(3) Příloha společného postoje 2005/411/SZBP by měla být odpovídajícím způsobem doplněna,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob uvedený v příloze tohoto rozhodnutí se vkládá do přílohy společného postoje 2005/411/SZBP.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. května 2006,
kterým se Španělskému království povoluje zavést opatření odchylující se od článků 11 a 28e šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2006/387/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na článek 27 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(2) Dopisem ze dne 21. června 2005, který generální sekretariát Komise obdržel dne 22. července 2005, požádalo Španělské království o povolení zavést opatření odchylující se od ustanovení směrnice 77/388/EHS, kterými se upravuje základ daně pro účely daně z přidané hodnoty (DPH).
27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS uvědomila Komise dopisem ze dne 7. října 2005 o žádosti Španělského království ostatní členské státy.
Dopisem ze dne 10. října 2005 oznámila Komise Španělskému království, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(4) Podle čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS je pro účely DPH základem daně při dodání zboží a poskytování služeb vše, co představuje protiplnění za takové dodání zboží či poskytnutí služby. Ustanovení čl. 28e odst. 1 uvedené směrnice upravuje základ daně v případě pořízení zboží uvnitř Společenství, a to formou odkazu na čl. 11 část A.
(5) Opatření, které vyžaduje odchylku, má zabránit daňovým ztrátám způsobeným manipulací základu daně při dodání zboží, poskytování služeb a pořízení zboží uvnitř Společenství podléhajících DPH, pokud dodavatel nebo poskytovatel fakturuje kupujícímu ve spojení, který nemá nárok na plný odpočet daně, nižší cenu.
(6) Opatření by se mělo použít pouze pro případy vyhýbání se placení DPH nebo daňových úniků a pouze tehdy, je-li splněno několik podmínek.
Opatření je proto úměrné sledovanému cíli.
(7) Obdobné odchylky byly povoleny dalším členským státům s cílem zabránit vyhýbání se daňovým povinnostem nebo daňovým únikům a ukázalo se, že jsou účinné.
(8) Odchylky podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, které mají zabránit vyhýbání se placení DPH v souvislosti se základem daně při dodání či poskytování služeb mezi stranami ve spojení, jsou zahrnuty v návrhu směrnice vypracovaném Komisí ze dne 16. března 2005 k racionalizaci některých odchylek povolených podle uvedeného článku [2].
Proto je nezbytné ukončit použitelnost této odchylky, jakmile uvedená směrnice vstoupí v platnost.
(9) Tato odchylka zajistí výši DPH splatné při konečné spotřebě a nemá nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylkou od čl. 11 části A odst. 1 písm. a) a od článku 28e směrnice 77/388/EHS se Španělskému království povoluje, aby považovalo obvyklou cenu definovanou v čl. 11 části A odst. 1 písm. d) uvedené směrnice za základ daně při dodání zboží, poskytování služeb nebo pořízení zboží uvnitř Společenství, pokud je protiplnění výrazně nižší než obvyklá cena nebo pokud příjemce zboží nebo služeb nebo, v případě pořízení zboží uvnitř Společenství, pořizovatel nemá nárok na plný odpočet DPH na základě článku 17 směrnice 77/388/EHS.
Toto opatření je možné použít pouze k tomu, aby se zabránilo vyhýbání se daňovým povinnostem nebo daňovým únikům, a jen pokud je protiplnění, z něhož by se jinak odvozoval daňový základ, ovlivněno rodinnými, správními, majetkovými, finančními nebo právními vazbami, jak jsou vymezeny ve vnitrostátních právních předpisech.
Pro uvedené účely se mezi právní vazby řadí formální vztah mezi zaměstnavatelem a zaměstnancem.
Článek 2
Použitelnost povolení podle článku 1 končí dnem vstupu v platnost směrnice k racionalizaci odchylek podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, které mají zabránit vyhýbání se placení DPH nebo daňovým únikům prostřednictvím ocenění dodání zboží či poskytování služeb mezi osobami ve spojení, nebo dnem 31. prosince 2009, podle toho, co nastane dříve.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. května 2006,
kterým se Litevské republice povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 21 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2006/388/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na článek 27 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(2) Litevská republika (dále jen "Litva") požádala dopisem, který generální sekretariát Komise zaevidoval dne 28. června 2005, o povolení zavést opatření odchylující se od článku 21 směrnice 77/388/EHS.
27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS uvědomila Komise o žádosti Litvy dopisem ze dne 22. srpna 2005 ostatní členské státy.
Dopisem ze dne 23. srpna 2005 oznámila Komise Litvě, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(4) Ustanovení čl. 21 odst. 1 směrnice 77/388/ES ve znění uvedeném v článku 28g uvedené směrnice stanoví, že v rámci vnitřního systému je k placení daně z přidané hodnoty (DPH) zpravidla povinna osoba povinná k dani, která dodává zboží nebo poskytuje služby.
(5) Účelem odchylky požadované Litvou je za určitých podmínek v případě úpadkových řízení nebo restrukturalizačních řízení pod soudním dohledem, transakcí se dřevem, dodání železného a neželezného odpadu a stavebních prací učinit povinným k DPH, která se vztahuje na dodání zboží a poskytovaní služeb, příjemce.
(6) Osoby povinné k dani, které jsou předmětem úpadkového řízení nebo restrukturalizačního řízení pod soudním dohledem, nemohou často kvůli finančním potížím odvádět DPH uvalenou na jejich dodání zboží a poskytované služby.
Příjemce zboží nebo služeb si však může odečíst DPH, i přestože ji dodavatel zboží či poskytovatel služeb neodvedl.
(7) Na litevském trhu se dřevem se objevily problémy, které souvisejí s jeho povahou a podniky, které se na něm podílí.
Tento trh je ovládán malými místními společnostmi, které působí velmi často jako přeprodejci či zprostředkovatelé, jež daňové orgány mohou pouze těžko sledovat.
Nejčastější způsob vyhýbání se daňovým povinnostem spočívá v tom, že společnost fakturuje dodávky a zanikne bez zaplacení daně, přičemž zanechá zákazníkovi platný účet, který ho opravňuje k daňovému odpočtu.
(8) Podobné problémy s neplacením fakturované DPH se v Litvě objevily rovněž v odvětví recyklace železa a neželezných kovů.
(9) Mimoto se srovnatelné problémy objevují i v litevském odvětví stavebnictví, zejména pokud jde o DPH fakturovanou subdodavateli, kteří následně mizí.
(10) Určením příjemce jako osoby povinné platit DPH ve výše zmíněných případech, které mají nepříznivý dopad na veřejné finance, odstraňuje odchylka potíže, ke kterým dochází, bez toho, aby ovlivnila výši daně, kterou je nutno zaplatit.
To usnadňuje daňovým orgánům práci při vyměřování daní a zabraňuje určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(11) Toto opatření je úměrné sledovanému cíli, neboť nemá být uplatňováno všeobecně, ale pouze v určitých případech a odvětvích, v kterých nastávají značné problémy, pokud jde o vyměřování daně, daňové úniky nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(12) Obdobné odchylky byly povoleny dalším členským státům a ukázalo se, že jsou účinné.
(13) Tato odchylka by měla být časově omezena do 31. prosince 2009, aby bylo možno na základě zkušeností získaných k uvedenému dni posoudit, zda je i nadále opodstatněná.
Dne 16. března 2005 však Komise navrhla směrnici k racionalizaci některých odchylek povolených podle článku 27 směrnice 77/388/EHS [2].
Je proto nezbytné ukončit použitelnost těch částí tohoto rozhodnutí, na které se vztahuje zmíněný návrh, jakmile uvedená směrnice vstoupí v platnost.
(14) Odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 21 odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS ve znění uvedeném v článku 28g uvedené směrnice se Litvě povoluje stanovit jako osobu povinnou k placení DPH osobu povinnou k dani, které se dodává zboží či poskytují služby podle článku 2.
Článek 2
Příjemce dodaného zboží či poskytovaných služeb lze označit za osobu povinnou k placení DPH v těchto případech:
1. dodání zboží a poskytování služeb osobou povinnou k dani, na kterou se vztahuje úpadkové řízení nebo restrukturalizační řízení pod soudním dohledem;
2. dodání dřeva;
3. dodání železného odpadu a šrotu, reziduí a dalších recyklovatelných materiálů obsahujících železo a neželezné kovy;
4. poskytování stavebních prací subdodavatelem ve prospěch hlavního dodavatele, jiného subdodavatele nebo společnosti, která sama provádí stavební práce.
Článek 3
Použitelnost povolení podle článku 1 končí dnem 31. prosince 2009.
Použitelnost čl. 2 bodů 3 a 4 končí dnem vstupu v platnost směrnice k racionalizaci odchylek podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, která obsahuje zvláštní režim pro uplatňování DPH v tomto odvětví, nastane-li tento den před 31. prosincem 2009.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Litevské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. května 2006,
kterým se Litevské republice povoluje zavést opatření odchylující se od článků 11 a 28e šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2006/389/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty; jednotný základ daně [1], a zejména na článek 27 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(2) V dopisech ze dne 3. srpna 2004 a 16. prosince 2004 požádala Litevská republika (dále jen "Litva") o povolení zavést opatření odchylující se od ustanovení směrnice 77/388/EHS, která upravují základ daně pro účely daně z přidané hodnoty (DPH).
27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS uvědomila Komise o žádosti Litvy dopisem ze dne 7. června 2005 ostatní členské státy.
Dopisem ze dne 14. června 2005 oznámila Komise Litvě, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(4) Podle čl. 11 části A odst. 1 písm. a) směrnice 77/388/EHS je pro účely DPH základem daně při dodání zboží a poskytování služeb vše, co představuje protiplnění za takové dodání zboží či poskytnutí služby. Ustanovení čl. 28e odst. 1 uvedené směrnice upravuje základ daně v případě pořízení zboží uvnitř Společenství, a to formou odkazu na čl. 11 část A.
(5) Opatření, které vyžaduje odchylku, má zabránit daňovým ztrátám způsobeným manipulací základu daně při dodání zboží, poskytování služeb a pořízení zboží uvnitř Společenství podléhajících DPH, pokud jedna ze stran nemá nárok na plný odpočet daně.
(6) Opatření by se mělo použít pouze pro případy vyhýbání se placení DPH nebo daňových úniků a pouze tehdy, je-li splněno několik podmínek.
Opatření je proto úměrné sledovanému cíli.
(7) Obdobné odchylky byly povoleny dalším členským státům s cílem zabránit vyhýbání se daňovým povinnostem nebo daňovým únikům a ukázalo se, že jsou účinné.
(8) Odchylky podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, které mají zabránit vyhýbání se placení DPH v souvislosti se základem daně při dodání zboží či poskytování služeb mezi stranami ve spojení, jsou zahrnuty v návrhu směrnice vypracovaném Komisí ze dne 16. března 2005 k racionalizaci některých odchylek povolených podle uvedeného článku [2].
Proto je nezbytné ukončit použitelnost této odchylky, jakmile uvedená směrnice vstoupí v platnost.
(9) Tato odchylka zajistí výši DPH splatné při konečné spotřebě a nemá nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 11 části A odst. 1 písm. a) a článku 28e směrnice 77/388/EHS se Litvě povoluje, aby považovala obvyklou cenu definovanou v čl. 11 části A odst. 1 písm. d) uvedené směrnice za základ daně při dodání zboží či poskytování služeb nebo při pořízení zboží uvnitř Společenství, je-li splněna jedna z těchto podmínek:
a) protiplnění je výrazně nižší než obvyklá cena a příjemce dodání zboží či poskytnutí služby, popřípadě jedná-li se o pořízení zboží uvnitř Společenství, pořizovatel, nemá nárok na plný odpočet DPH podle článku 17 směrnice 77/388/EHS;
b) protiplnění je výrazně vyšší než obvyklá cena a dodavatel či poskytovatel nemá nárok na plný odpočet DPH podle článku 17 směrnice 77/388/EHS.
Toto opatření je možné použít pouze k tomu, aby se zabránilo vyhýbání se daňovým povinnostem nebo daňovým únikům, a jen pokud je protiplnění, z něhož by se jinak odvozoval daňový základ, ovlivněno rodinnými, správními, majetkovými, finančními nebo právními vazbami, jak jsou vymezeny ve vnitrostátních právních předpisech.
Pro uvedené účely se mezi právní vazby řadí formální vztah mezi zaměstnavatelem a zaměstnancem.
Článek 2
Použitelnost povolení podle článku 1 končí dnem vstupu v platnost směrnice k racionalizaci odchylek podle článku 27 směrnice 77/388/EHS, které mají zabránit vyhýbání se placení DPH nebo daňovým únikům prostřednictvím ocenění dodání zboží či poskytování služeb mezi osobami ve spojení, nebo dnem 31. prosince 2009, podle toho, co nastane dříve.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Litevské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. května 2006
o vnitrostátních předpisech oznámených Českou republikou podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES týkajících se maximálního přípustného obsahu kadmia v hnojivech
(oznámeno pod číslem K(2006) 2036)
(Pouze české znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/390/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 6 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
I. SKUTEČNOSTI
(1) Dopisem úřadu Stálého zastoupení České republiky při Evropské unii ze dne 1. prosince 2005 česká vláda s odkazem na čl. 95 odst. 4 Smlouvy oznámila Komisi znění svých vnitrostátních předpisů týkajících se obsahu kadmia v hnojivech, jejichž ponechání po přijetí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2003/2003 o hnojivech [1] považuje za nezbytné.
1. USTANOVENÍ ČL. 95 ODST. 4 A 6 SMLOUVY
(2) V čl. 95 odst. 4 a 6 Smlouvy se stanoví, že:
"4. Pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí, oznámí je Komisi spolu s důvody pro jejich ponechání.
(…)
6. Komise do šesti měsíců po oznámení (…) dotyčné vnitrostátní právní předpisy schválí nebo zamítne poté, co prověří, zda neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
Nerozhodne-li Komise v této lhůtě, považují se vnitrostátní předpisy uvedené v odstavcích 4 (…) za schválené.
Je-li to opodstatněné složitostí věci a není-li to nebezpečné pro lidské zdraví, může Komise oznámit dotyčnému členskému státu, že lhůta uvedená v tomto odstavci může být prodloužena o další lhůtu až šesti měsíců."
2. PRÁVNÍ PŘEDPISY SPOLEČENSTVÍ
(3) Ve směrnici Rady 76/116/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hnojiv [2], naposledy pozměněné směrnicí 98/97/ES [3], se stanovily požadavky, které musí hnojiva splňovat, aby mohla být uváděna na trh s označením "hnojivo ES".
Směrnice 76/116/EHS byla nahrazena nařízením (ES) č. 2003/2003.
(4) V příloze I nařízení (ES) č. 2003/2003 byla stanovena označení typu a příslušné požadavky, např. pokud jde o složení, které musí splňovat každé hnojivo s označením ES.
Hnojiva s označením ES zařazená do tohoto seznamu jsou roztříděna do kategorií podle obsahu hlavních živin, tj. dusíku, fosforu a draslíku.
(5) Pravidla pro složení hnojiv, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2003/2003, nestanoví limitní hodnotu pro obsah kadmia v hnojivech s označením ES.
(6) Článek 5 stanoví, že členské státy nesmějí z důvodu složení, identifikace, označování nebo balení zakázat, omezit nebo bránit uvádění hnojiv označených jako "hnojivo ES", které vyhovují ustanovením tohoto nařízení, na trh.
(7) V 15. bodě odůvodnění nařízení se uvádí, že se Komise bude zabývat otázkou nezáměrného obsahu kadmia v minerálních hnojivech a podle potřeby vypracuje návrh nařízení, který předloží Evropskému parlamentu a Radě.
(8) Na přípravě návrhu Komise týkajícího se kadmia v hnojivech se pracuje.
3. VNITROSTÁTNÍ ODCHYLKY UDĚLENÉ RAKOUSKU, FINSKU A ŠVÉDSKU
(9) Obavy v oblasti životního prostředí způsobené obsahem kadmia v hnojivech byly vyjádřeny na úrovni Společenství při jednáních o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropské unii.
Těmto třem zemím byly v aktu o přistoupení uděleny dočasné odchylky od právních předpisů Společenství o hnojivech, aby se na úrovni Společenství mohla důkladně vyhodnotit rizika vyplývající z kadmia v hnojivech.
(10) Na základě závěrů vnitrostátních posouzení rizik prodloužila Komise v roce 2002 odchylky Rakousku [4], Finsku [5] a Švédsku [6] do 31. prosince 2005.
V důsledku zpoždění v přijímání právních předpisů Společenství o obsahu kadmia ve fosforečných hnojivech byly odchylky znovu prodlouženy v lednu 2006.
(11) V současnosti platí tato ustanovení:
- Článek 1 rozhodnutí Komise 2006/349/ES [7] umožňuje Rakousku zakázat uvádění fosforečných minerálních hnojiv s obsahem kadmia vyšším než 75 mg/kg P2O5 na vnitrostátní trh.
- Článek 1 rozhodnutí Komise 2006/348/ES [8] umožňuje Finsku zakázat uvádění fosforečných minerálních hnojiv s obsahem kadmia vyšším než 50 mg na kilogram fosforu na vnitrostátní trh.
- Konečně článek 1 rozhodnutí Komise 2006/347/ES [9] umožňuje Švédsku zakázat uvádění fosforečných minerálních hnojiv s obsahem kadmia vyšším než 100 g na tunu fosforu na vnitrostátní trh.
(12) Tyto odchylky jsou použitelné do doby, než budou na úrovni EU přijata harmonizovaná opatření týkající se kadmia v hnojivech.
4. ČESKÉ VNITROSTÁTNÍ PRÁVNÍ PŘEDPISY
(13) Vnitrostátní předpisy oznámené Českou republikou byly zavedeny zákonem o hnojivech [10]. Ustanovení čl.
3 odst. 2 bodu c) stanoví, že je nepřípustné uvést na vnitrostátní trh hnojivo, u něhož je obsah rizikových látek vyšší, než stanoví vyhláška.
(14) Vyhláška č. 474/2000 Sb. ze dne 13. prosince 2000, o stanovení požadavků na hnojiva [11] stanoví mimo jiné limitní hodnotu pro kadmium v minerálních hnojivech.
Podle přílohy I nesmí obsah kadmia ve fosforečných minerálních hnojivech (s 5 % nebo více P2O5) překročit 50 mg/kg P2O5.
(15) Česká republika přistoupila k Evropské unii dne 1. května 2004.
Akt o přistoupení neobsahuje přechodná opatření týkající se použití kadmia a jeho uvádění na trh na státním území.
(16) Vyhláška č. 209/2005 Sb. ze dne 20. května 2005, kterou se mění vyhláška č. 474/2000 Sb., o stanovení požadavků na hnojiva [12], uvádí vnitrostátní předpisy v soulad s nařízením (ES) č. 2003/2003. Ustanovení čl. 1 odst. 1 vyhlášky stanoví, že tržní omezení týkající se kadmia v hnojivech je použitelné pouze pro vnitrostátní hnojiva. Není použitelné pro "hnojiva ES".
II. POSTUP
(17) Dopisem ze dne 1. prosince 2005 České orgány oznámily Komisi znění svých vnitrostátních předpisů týkajících se obsahu kadmia v hnojivech, které si Česká republika hodlá ponechat po přijetí nařízení (ES) č. 2003/2003.
(18) Dopisem ze dne 13. prosince 2005 Komise informovala českou vládu, že obdržela oznámení podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy a že šestiměsíční lhůta pro její zkoumání podle čl. 95 odst. 6 započala dnem 6. prosince 2005, tj. dnem následujícím po dni obdržení oznámení.
(19) Dopisem ze dne 2. února 2006 Komise informovala ostatní členské státy o oznámení, které obdržela od České republiky.
Komise rovněž zveřejnila sdělení o oznámení v Úředním věstníku Evropské unie [13] aby byly i ostatní zainteresované strany informovány o vnitrostátních předpisech, které si Česká republika hodlá ponechat, jakož i o důvodech, na které se odvolává.
III. POSOUZENÍ
1. POSOUZENÍ PŘÍPUSTNOSTI
(20) Ustanovení čl. 95 odst. 4 Smlouvy stanoví, že pokládá-li členský stát poté, co Rada nebo Komise přijaly harmonizační opatření, za nezbytné ponechat si vlastní vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo vnitrostátní předpisy týkající se ochrany životního nebo pracovního prostředí, oznámí je Komisi spolu s důvody pro jejich ponechání.
(21) Záměrem oznámení předloženého českými orgány dne 1. prosince 2005 je získat oprávnění ponechat v účinnosti vnitrostátní předpisy, které jsou neslučitelné s předpisy týkajícími se složení hnojiv s označením ES, jež jsou obsaženy v nařízení (ES) č. 2003/2003.
(22) Jak je uvedeno výše, členské státy nesmějí podle článku 5 nařízení (ES) č. 2003/2003 omezovat uvádění hnojiv s označením ES na trh z důvodu jejich složení; v ustanoveních o složení se však nestanoví žádná limitní hodnota pro obsah kadmia.
To znamená, že podle článku 5 mohou být hnojiva s označením ES, která vyhovují požadavkům uvedeného nařízení, uváděna na trh bez ohledu na jejich obsah kadmia.
(23) Za těchto okolností je zřejmé, že vnitrostátní předpisy oznámené Českou republikou jsou svým zákazem uvádět na trh fosforečná minerální hnojiva s označením ES s obsahem kadmia vyšším než 50 mg na kg P2O5 více omezující než ustanovení nařízení (ES) č. 2003/2003.
(24) Jak bylo uvedeno, Komise již udělila odchylky pro ponechání vnitrostátních předpisů Rakousku, Finsku a Švédsku.
Ačkoli jejich akt o přistoupení již obsahoval přechodná ustanovení, byly odchylky prodlouženy na základě závěrů posouzení rizik, které poskytly vnitrostátní orgány podle běžné metodiky odsouhlasené Evropskou komisí.
95 odst. 4 vyžaduje, aby byl k oznámení vnitrostátních předpisů připojen popis týkající se jednoho nebo více závažných důvodů uvedených v článku 30 nebo ochrany životního nebo pracovního prostředí.
Žádost předložená Českou republikou obsahuje přesné znění vnitrostátních předpisů a studii [14] pro posouzení rizik vyplývajících z použití fosforečných hnojiv obsahujících kadmium, které podle názoru českých orgánů opodstatňují ponechání vlastních vnitrostátních předpisů.
Vnitrostátní posouzení rizik se řídí metodikou odsouhlasenou Evropskou komisí.
(26) S ohledem na výše uvedené skutečnosti zastává Komise názor, že oznámení předložené Českou republikou, jehož účelem je získat schválení k ponechání si vnitrostátních předpisů, které se odchylují od ustanovení nařízení (ES) č. 2003/2003, je tedy třeba považovat za přípustné podle čl. 95 odst. 4 Smlouvy o ES.
2. POSOUZENÍ OPODSTATNĚNOSTI
(27) Podle článku 95 Smlouvy musí Komise zajistit, aby byly splněny všechny podmínky umožňující členskému státu využívat odchylku, kterou uvedený článek upravuje.
(28) Komise musí zejména posoudit, zda předpisy oznámené členskými státy jsou oprávněné ze závažných důvodů uvedených v článku 30 Smlouvy nebo se týkají ochrany životního nebo pracovního prostředí.
(29) Jestliže Komise považuje vnitrostátní předpisy za opodstatněné, musí kromě toho podle čl. 95 odst. 6 Smlouvy prověřit, zda tyto vnitrostátní předpisy neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a nenarušují fungování vnitřního trhu.
(30) Česká republika odůvodnila svoji žádost potřebou chránit lidské zdraví a životní prostředí.
Má se za to, že kadmium v hnojivech představuje hrozbu pro životní prostředí a lidské zdraví.
Na podporu své žádosti Česká republika poukazuje na závěry vnitrostátní studie, jejímž obsahem je posouzení rizik, která představují hnojiva obsahující kadmium.
2.1.
OPODSTATNĚNÍ NA ZÁKLADĚ ZÁVAŽNÝCH DŮVODŮ UVEDENÝCH V ČLÁNKU 30 NEBO TÝKAJÍCÍCH SE OCHRANY ŽIVOTNÍHO NEBO PRACOVNÍHO PROSTŘEDÍ
2.1.1.
Všeobecné informace o kadmiu
(31) Kadmium je těžký kov, který se přirozeně vyskytuje v životním prostředí, avšak většina emisí tohoto kovu je způsobena různými lidskými činnostmi (výrobou neželezných kovů, spalováním fosilních paliv, používáním hnojiv atd.).
(32) V současné době se vypracovává všeobecné posouzení rizika z elementárního kadmia a oxidu kademnatého podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [15], přičemž zpravodajem je Belgie.
Posouzení rizik se bude zabývat všemi významnými využitími a emisemi kadmia.
V současné době je k dispozici pouze předloha zprávy určená k diskusím na technické úrovni.
(33) Na základě vědeckých údajů, které jsou dosud k dispozici, lze dospět k závěru, že elementární kadmium i oxid kademnatý lze obecně považovat za látky, které představují značná rizika pro lidské zdraví, zejména pro ledviny a kosti.
Kromě toho byl oxid kademnatý klasifikován jako karcinogen kategorie 2.
Panuje také všeobecná shoda v tom, že kadmium v hnojivech je jednoznačně nejdůležitějším zdrojem, z něhož se kadmium dostává do půdy a do potravního řetězce.
Předloha všeobecného posouzení rizik upozorňuje na to, že rizika pro lidské zdraví nelze vyloučit pro místní a regionální situace a že i rizikové faktory nižší než 1,0 nemusejí v důsledku vysoké proměnlivosti koncentrací kadmia v potravinách, stravovacích zvyklostí a nutričního stavu zajišťovat dostatečnou ochranu pro všechny složky populace.
2.1.2.
Kadmium v hnojivech
(34) Kadmium se v přirozeném stavu vyskytuje ve fosforečných minerálních horninách, které se těží pro použití jako suroviny k výrobě fosforečných minerálních hnojiv.
V konečném stavu tato hnojiva vždy obsahují určitá množství kadmia, v závislosti na původním obsahu ve fosforečné hornině.
(35) Kadmium je považováno za škodlivé pro životní prostředí i pro lidské zdraví.
Fosforečná hnojiva se označují za hlavní zdroj kadmia v orné půdě, v níž mají tendenci se časem kumulovat.
Plodiny mají tendenci absorbovat kadmium z půdy a obsah kadmia v potravinách, jež jsou hlavním zdrojem příjmu kadmia u člověka, se stal problémem v oblasti lidského zdraví.
Kadmium má po požití v potravinách tendenci se kumulovat v ledvinách a může u citlivých skupin nakonec vést k ledvinové dysfunkci.
(36) Obavy v oblasti životního prostředí vyvolané obsahem kadmia v hnojivech byly poprvé vyjádřeny na úrovni Společenství při jednáních o přistoupení Rakouska, Finska a Švédska k Evropské unii.
Jak bylo uvedeno, těmto třem zemím byly uděleny dočasné odchylky od právních předpisů o hnojivech, aby se na úrovni Společenství mohla důkladně vyhodnotit rizika vyplývající z kadmia v hnojivech.
(37) V této souvislosti Komise nejprve shromáždila všechny dostupné údaje a informace o situaci v Evropském společenství v oblasti expozice kadmiu v hnojivech.
Jelikož nebyly dostatečné údaje k dispozici ve všech členských státech, vydala Komise pověření pro dvě studie za účelem vypracování metodiky a postupů s cílem posoudit rizika kadmia v hnojivech pro zdraví a pro životní prostředí [16].
Členské státy byly potom vyzvány k provedení celostátních posouzení rizik za použití uvedené metodiky a uvedených postupů.
(38) Posouzení rizik týkající se kadmia v hnojivech dokončilo devět členských států.
Tato posouzení rizik byla veřejnosti zpřístupňována od září 2001 prostřednictvím webových stránek Komise [17].
Navíc byla zveřejněna samostatná studie, která analyzuje tato posouzení rizik, a byly vypracovány různé možnosti řízení rizika kadmia v hnojivech na úrovni Společenství [18].
(39) Uvedená vnitrostátní posouzení rizik byla předložena k vyhodnocení Vědeckému výboru pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí (CSTEE) [19].
Výbor CSTEE byl zejména požádán, aby stanovil nejvyšší přípustnou koncentraci kadmia v hnojivech, aby se zabránilo výraznému růstu obsahu kadmia v obdělávané půdě.
CSTEE dospěl k závěru, že obsah kadmia v hnojivech nemusí být omezen, aby nedocházelo ke kumulaci kadmia v půdě.
Ke kumulaci může docházet v některých půdách i při použití hnojiv obsahujících nízké koncentrace kadmia a naopak nebude pozorováno v některých půdách i při použití hnojiv s vysokým obsahem kadmia.
Očekává se však, že hnojiva obsahující méně než 20 mg Cd/kg P2O5 ve většině půd nepovedou k dlouhodobé kumulaci, pokud se neberou v úvahu jiné vstupy Cd, zatímco hnojiva obsahující více než 60 mg Cd/kg P2O5 ve většině půd povedou k dlouhodobé kumulaci.
Proto by se měla limitní hodnota pro kadmium ve fosforečných hnojivech odvodit na základě přístupu posouzení rizik a se zohledněním všech zdrojů kadmia [20].
(40) Vypracování obecného posouzení rizik kadmia a oxidu kademnatého trvalo poměrně dlouho a v současnosti neexistuje žádné konečné posouzení rizik způsobených kadmiem pro celou EU.
Konečná předloha obecného posouzení rizik z března 2005 podporuje stanovisko výboru CSTEE o kumulaci kadmia v půdě.
Přestože se v ní konstatuje, že kadmium z hnojiv nemusí být samo o sobě dostatečné k tomu, aby způsobilo závažné a bezprostřední riziko pro lidské zdraví nebo životní prostředí, je zapotřebí opatrnost, neboť riziko pro lidské zdraví nelze v důsledku vysoké variability koncentrací kadmia v potravinách, stravovacích zvyklostí a nutričního stavu vyloučit pro všechny místní a regionální situace.
(41) Dokud nebude dokončeno všeobecné posouzení rizika kadmia a oxidu kademnatého, jakož i případné návazné práce v oblasti opatření ke snižování rizik, návrh Komise týkající se kadmia v hnojivech se odkládá.
2.1.3.
Posouzení rizik provedené Českou republikou
(42) Na podporu žádosti o omezení kadmia ve fosforečných hnojivech české orgány předložily vnitrostátní posouzení rizik.
Použitý rámec pro provedení jejího posouzení rizik staví na třech modulech:
2.1.3.1.
Modul kumulace
(43) V tomto modulu se počítá časová závislost čisté kumulace kadmia v půdě a půdním roztoku (nebo kapilární vodě) [21] v důsledku používání hnojiv, a to za rovnovážného stavu.
Modul kumulace umožňuje vložit řadu údajů, například průměrné a extrémní používání hnojiva.
Z českého posouzení rizik vyplývá, že u tohoto modulu byly zohledněny tyto parametry:
- současná koncentrace kadmia v půdě,
- rychlost vstupu kadmia (z používání minerálních hnojiv, avšak také z atmosférického spadu, přípravků pro úpravu půdy, čistírenského kalu a zvětrávání mateřské horniny).
- rychlost absorpce kadmia rostlinami,
- rychlost vyplavování kadmia v závislosti na ročních srážkách a koncentraci kadmia ve vyluhované kapilární vodě,
- koncentrace kadmia v půdě a rychlost vyluhování v současnosti a po sto letech pro tyto tři scénáře: současné podmínky, podmínky zvýšené míry používání hnojiva a podmínky zvýšeného obsahu kadmia v hnojivu.
2.1.3.2.
Modul expozice
(44) V tomto modulu se počítá příjem kadmia z půdy pěstovanými rostlinami a následný příjem kadmia člověkem, a to při expozičních parametrech charakterizujících jak průměrné, tak extrémní expoziční scénáře.
2.1.3.3.
Modul charakterizace rizika
(45) Tento modul umožňuje České republice odhadnout výskyt a závažnost vedlejších účinků, ke kterým může dojít v důsledku skutečné nebo předpokládané expozice kadmiu.
Výpočty se provádějí pro tři scénáře a pro čtyři hodnoty PNEC [22].
2.1.4.
Výsledky posouzení rizik
(46) Použitím uvedených modulů byly získány indexy nebezpečnosti (poměry PEC/PNEC) [23] v rozmezí 0,1–1,19, s realistickou hodnotou pro nejhorší případ 0,93, která je zdůrazněna jako opodstatnění pro vnitrostátní omezení, za předpokladu, že obsah kadmia ve fosforečných minerálních hnojivech nepřekročí 50 mg/kg P2O5.
2.1.5.
Hodnocení postoje České republiky
(47) Posouzení rizik předložené českými orgány bylo provedeno postupy a metodikami stanovenými na úrovni Společenství, u nichž se má za to, že zajišťují vysoký stupeň spolehlivosti získaných údajů.
(48) Vzhledem k tomu, že hodnota navrhovaná Českou republikou k opodstatnění ponechání vnitrostátních právních předpisů je poměr PEC/PNEC blízký hodnotě 1, považovalo se za vhodné předložit posouzení rizik Vědeckému výboru Komise pro zdravotní a environmentální rizika (SCHER) k důkladnému zhodnocení.
(49) Výbor SCHER by zejména požádán, aby:
- posoudil celkovou vědeckou kvalitu české zprávy a aby označil případné hlavní nedostatky;
- se vyjádřil ke vhodnosti zkoumaných scénářů a k závěrům o kumulaci kadmia v půdě;
- sdělil, zda je oznámený poměr PEC/PNEC 0,93 nejvhodnější hodnotou vyjadřující riziko pro lidské zdraví a pro životní prostředí.
(50) Hodnocení stanoviska České republiky se proto odkládá do doby, než Komise obdrží stanovisko vědeckého výboru.
2.2. POUŽITÍ ČL.
95 ODST. 6 TŘETÍHO PODODSTAVCE SMLOUVY
(51) Po důkladném přezkoumání těchto údajů je Komise toho názoru, že podmínky stanovené v čl. 95 odst. 6 třetím pododstavci jsou splněny, a že tedy může využít možnost prodloužit šestiměsíční období, ve kterém musí schválit nebo zamítnout vnitrostátní předpisy podle uvedeného článku.
2.2.1.
Opodstatnění založené na složitosti záležitosti
(52) S ohledem na studii předloženou českými orgány, jejímž závěrem je, že poměr PEC/PNEC se velmi blíží 1, je nezbytné přezkoumání výborem SCHER, aby se objasnilo, zda opravdu hrozí riziko pro životní prostředí a lidské zdraví.
Vědecký výbor Komise byl konzultován v minulosti, když Rakousko, Finsko a Švédsko předložily podobné studie na podporu své žádosti o vnitrostátní odchylku. Rozhodnutí Komise podle čl.
95 odst. 6 prvního pododstavce by proto mělo být přijato až po získání výsledku tohoto přezkumu.
Za těchto okolností zastává Komise názor, že je opodstatněné prodloužit šestiměsíční období, během kterého musí schválit nebo zamítnout vnitrostátní předpisy, o další období, aby vědecký výbor mohl provést důkladné hodnocení a vydat stanovisko a aby bylo možno učinit závěry, pokud jde o vnitrostátní předpisy.
K tomuto účelu je nezbytné období končící dnem 6. prosince 2006.
2.2.2.
Vyloučení rizika pro lidské zdraví
(53) Na základě použitých předpokladů a scénářů je závěrem české zprávy, že v současnosti neexistuje žádné riziko pro lidské zdraví vyplývající z používání kadmia v hnojivech.
(54) Povolený přípustný týdenní příjem (PTWI) kadmia, který stanoví WHO (Světová zdravotnická organizace), je 7 μg/kg/týden.
Tento limit odpovídá 60 μg/den pro jedince s průměrnou hmotností 60 kg.
V České republice byl odhadovaný průměrný denní příjem kadmia u dospělých 12 až 27 μg/den v roce 2000, v závislosti na použitém scénáři, což představuje přibližně 19 % až 45 % limitu WHO.
(55) V modulu charakterizace rizika pro člověka, který poskytly české orgány, byly příjmy kadmia stanovené v různých scénářích porovnány s limitními hodnotami doporučenými Světovou zdravotnickou organizací.
Výsledkem je takzvané bezpečnostní rozpětí (MOS).
Pokud bezpečnostní rozpětí přesáhne hodnotu 1, lze zkoumanou situaci považovat za zdroj potenciálního zdravotního rizika pro exponovanou osobu.
Podle předpokladů a s využitím metodiky použité v české zprávě, kterou zkoumá vědecký výbor, nebyl limitní poměr MOS 1 překročen v žádném scénáři expozice, včetně zkoumaného scénáře s horní hranicí, tj. za předpokladu, že 100 % dodaných potravin pochází z oblasti, kde se používají hnojiva, a že je obsah kadmia na úrovni 90 mg/kg P2O5.
IV. ZÁVĚR
(56) S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k závěru, že žádost České republiky s cílem získat schválení svých vnitrostátních předpisů o omezení obsahu kadmia ve hnojivech, která byla Komisi oznámena dne 1. prosince 2005, je přípustná.
(57) Vzhledem ke složitosti této záležitosti a neexistenci důkazů vyzdvihujících nebezpečí pro lidské zdraví je však Komise toho názoru, že je opodstatněné prodloužit období uvedené v čl. 95 odst. 6 prvním pododstavci na další období, končící dnem 6. prosince 2006,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podle čl. 95 odst. 6 třetího pododstavce Smlouvy se období uvedené v prvním pododstavci uvedeného článku pro schválení nebo zamítnutí vnitrostátních předpisů o kadmiu v hnojivech oznámených Českou republikou dne 1. prosince 2005 podle čl. 95 odst. 4 prodlužuje do 6. prosince 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. května 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/346/ES o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu
(oznámeno pod číslem K(2006) 2058)
(Text s významem pro EHP)
(2006/391/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [2], a zejména na čl. 11 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [3], a zejména na čl. 4 odst. 3 první pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohnisek nákazy klasického moru prasat v Německu byla kolem ohnisek nákazy v Německu okamžitě zřízena ochranná pásma a pásma dozoru v souladu s čl. 9 odst. 1 směrnice 2001/89/ES.
(2) Rovněž bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/346/ES ze dne 15. května 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/274/ES [4], s cílem zachovat a rozšířit opatření, která Německo přijalo podle směrnice 2001/89/ES.
(3) Ustanovení týkající se označování zdravotní nezávadnosti čerstvého masa jsou uvedena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [5].
Ovšem podle směrnice Rady 2001/89/ES nesmí být toto označení zdravotní nezávadnosti použito u čerstvého masa prasat pocházejících z hospodářství, které se nachází v pásmu dozoru.
(4) Německo předložilo podle čl. 4 odst. 3 směrnice 2002/99/ES žádost o odchylku ohledně označování zdravotní nezávadnosti podle směrnice 2001/89/ES a používání vepřového masa z prasat chovaných v hospodářstvích, která se nacházejí v pásmech dozoru zřízených ve spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko, a poražených na základě zvláštního povolení vydaného příslušným orgánem.
(5) Na základě epizootologické situace, pokud jde o klasický mor prasat ve spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko a strukturu předchozího šíření nákazy, by nemělo být riziko šíření nákazy ovlivněno použitím označení zdravotní nezávadnosti, které je stanoveno v nařízení (ES) č. 854/2004, čerstvého masa z prasat z pásma dozoru umístěného v některých oblastech Severního Porýní-Vestfálska, pokud budou dodrženy podmínky a vyšetření prasat stanovené v tomto rozhodnutí.
Lze rovněž mít za to, že by za těchto podmínek neměla být ochrana proti riziku šíření této nákazy ovlivněna uváděním tohoto čerstvého masa na trh bez předchozího zpracování nebo ošetření.
(6) Na základě informací poskytnutých Německem je vhodné posoudit ochranná opatření související s klasickým morem prasat v Německu, pokud jde o dobu trvání opatření v ochranných pásmech a pásmech dozoru, která byla vymezena kolem ohnisek nákazy podle směrnice 2001/89/ES.
(7) Rovněž je nezbytné znovu uložit členským státům zákaz odesílat prasata na jatka v oblastech Severního Porýní-Vestfálska v Německu, v nichž byla oznámena ohniska nákazy klasického moru prasat, který byl zrušen rozhodnutím 2006/346/ES.
(8) Rozhodnutí 2006/346/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/346/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Německo zajistí, aby do ostatních členských států a do třetích zemí nebyla odesílána žádná prasata z:
a) oblastí uvedených v příloze I,
b) hospodářství na jeho území, která leží mimo oblasti uvedené v příloze I a která od 15. ledna 2006 obdržela prasata z hospodářství umístěných na území Severního Porýní-Vestfálska."
2. Vkládá se nový článek 3a, který zní:
"Článek 3a
1. Odchylně od čl. 10 odst. 3 písm. f) čtvrté odrážky směrnice 2001/89/ES je Německo oprávněno u vepřového masa získaného z prasat v souladu s odstavcem 2 tohoto článku:
a) používat označení zdravotní nezávadnosti podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 854/2004,
b) nepodrobovat čerstvé maso následnému ošetření podle pravidel stanovených v čl. 4 odst. 1 směrnice 2002/99/ES.
2. Aniž jsou dotčena opatření stanovená směrnicí 2001/89/ES, a zejména čl. 11 odst. 1 písm. f) a čl. 11 odst. 2 uvedené směrnice, v případech, kdy Německo uplatňuje odchylku podle odstavce 1 tohoto článku, se vepřové maso získává z prasat, která byla poražena do 12 hodin od příjezdu na jatka a která pocházejí z:
a) pásma dozoru vymezeného v oblastech uvedených v příloze I písm. A tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 9 odst. 1 směrnice 2001/89/ES a kolem ochranného pásma, kde:
i) v období 21 dnů před přesunem prasat na jatka nebylo zjištěno ohnisko klasického moru prasat a kde od ukončení předběžného čistění a dezinfekce zamořených hospodářství uběhlo alespoň 21 dní;
ii) po zjištění klasického moru prasat byla na všech hospodářstvích v těchto ochranných pásmech a pásmech dozoru provedena klinická vyšetření na klasický mor prasat s negativními výsledky;
b) hospodářství,
i) kterému příslušný orgán povolil přesunout prasata na určená jatka;
ii) které po epizootologickém šetření nebylo ve styku se zamořeným hospodářstvím;
iii) na kterém probíhaly pravidelné prohlídky, které po vymezení pásma dozoru prováděl veterinární lékař a které zahrnovaly všechna prasata v hospodářství;
iv) kde všechna prasata byla klinicky a laboratorně vyšetřena podle odstavců 1, 3, 4 a 5 kapitoly IV písm. D přílohy rozhodnutí 2002/106/ES.
3. Německo zajistí, aby jatka určená při použití odstavců 1 a 2:
a) byla umístěna v oblastech uvedených v příloze I písm. A;
b) nepřijímala ve stejný den jiná jatečná prasata než prasata uvedená v odstavcích 1 a 2.
4. Německo zajistí, aby vozidla, která byla použita pro přepravu prasat uvedených v odstavci 2, byla po každé přepravě dvakrát vyčištěna a vydezinfikována."
3. Vkládá se nový článek 4a, který zní:
"Článek 4a
1. Německo zajistí, aby pro vepřové maso uvedené v článku 3a tohoto rozhodnutí:
a) bylo vydáno osvědčení podle přílohy nařízení Komise (ES) č. 559/2004 vyplněné úředním veterinárním lékařem spolu s veterinárním potvrzením podle přílohy III tohoto rozhodnutí;
b) aby bylo toto vepřové maso provázeno osvědčením uvedeným v písm. a).
2. Německo zajistí, aby Komise a členské státy obdržely ohledně prasat uvedených v článku 3a tyto informace:
a) před porážkou prasat název a umístění jatek určených pro přijetí jatečných prasat;
b) po porážce prasat jednou týdně zprávu s údaji o:
i) počtu prasat poražených na určených jatkách;
ii) systému označování a kontrolách pohybu použitých při porážce prasat v souladu s požadavky čl. 11 odst. 1 písm. f) směrnice 2001/89/ES."
4. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
1. Německo zajistí, aby:
a) v oblastech uvedených v příloze I písm. A alespoň služby poskytované osobami v přímém kontaktu s prasaty nebo vyžadující přístup do prostorů určených pro prasata a používání vozidel pro přepravu prasat a vozidel pro přepravu krmiva, hnoje nebo mrtvých zvířat do a z hospodářství s chovem prasat byly omezeny na tyto oblasti a nebyly sdíleny s ostatními částmi Společenství;
b) jsou-li oblasti uvedené v příloze I písm. A rozděleny do pásem určených na základě rizika, se ustanovení písm. a) omezila na tato pásma.
c) osoby a vozidla uvedené v písm. a) mohly poskytovat služby i mimo oblasti uvedené v příloze I písm. A nebo pásma určená na základě rizika, a to po důkladném vyčištění a dezinfekci vozidel, zařízení a všech ostatních kontaminovaných předmětů a nejméně po třech dnech bez jakéhokoliv kontaktu s prasaty nebo hospodářstvími s chovem prasat; kontakt v souvislosti s přepravou provedenou podle čl. 2 odst. 2 písm. a) se považuje za kontakt, k němuž došlo v uvedeném určeném pásmu nebo uvedených určených pásmech;
d) aniž jsou dotčena opatření přijatá v rámci směrnice 2001/89/ES, byla v co nejkratší lhůtě všechna hospodářství s chovem prasat umístěná v ochranném pásmu kolem potvrzeného ohniska nákazy na území obce Borken v Severním Porýní-Vestfálsku preventivně depopulována.
e) v oblastech uvedených v příloze I písm. A byla prováděna opatření pro dozor v souladu se zásadami stanovenými v příloze II;
f) se podle potřeby prováděla opatření v souladu s čl. 4 odst. 3 písm. a) směrnice 2001/89/ES pro případ podezření na přítomnost klasického moru prasat u prasat v hospodářství;
g) byla zorganizována vhodná informační kampaň určená pro zemědělce zabývající se chovem prasat.
2. Opatření uvedená v odst. 1 písm. d) tohoto článku se provedou, aniž je dotčeno rozhodnutí 90/424/EHS."
5. Vkládá se nový článek 5a, který zní:
"Článek 5a
Aniž jsou dotčena opatření směrnice 2001/89/ES, a zejména čl. 10 odst. 4 a čl. 11 odst. 3 uvedené směrnice, zajistí Německo, aby v oblastech uvedených v příloze I písm. A:
a) opatření v ochranných pásmech a pásmech dozoru platila i nadále alespoň 40 dnů po ukončení předběžného čistění a dezinfekce zamořených hospodářství;
b) byla prasata ve všech hospodářstvích v pásmech dozoru kromě vyšetření podle čl. 11 odst. 3 písm. b) směrnice 2001/89/ES klinicky a laboratorně vyšetřena v souladu s kapitolou IV písm. F přílohy rozhodnutí 2002/106/ES a to před tím, než budou v pásmu dozoru zrušena opatření směrnice 2001/89/ES; tato vyšetření nesmějí proběhnout dříve než po uplynutí lhůty 30 dnů od ukončení předběžného čistění a dezinfekce zamořených hospodářství."
6. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Členské státy jiné než Německo zajistí, aby:
a) nebyla na hospodářství a jatka v oblastech uvedených v příloze I písm. A odesílána žádná prasata;
b) na jejich území dodržovaly osoby a vozidla uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) omezení stanovená v uvedeném písmeni a poskytovaly pouze služby podle písm. c) uvedeného článku."
7. Příloha II rozhodnutí 2006/346/ES se nahrazuje zněním přílohy I tohoto rozhodnutí.
8. Znění přílohy II tohoto rozhodnutí se doplňuje jako příloha III.
Článek 2
Členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato přijatá opatření poté neprodleně odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. května 2006
o finančním příspěvku Společenství na programy kontroly a sledování rybolovu členských států v roce 2006 a dohledu nad ním
(oznámeno pod číslem K(2006) 2062)
(2006/392/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/465/ES ze dne 29. dubna 2004 o finančním příspěvku Společenství na kontrolní rybářské programy členských států [1] ve znění rozhodnutí Rady 2006/2/ES ze dne 21. prosince 2005 [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy předložily Komisi své programy kontroly rybolovu na rok 2006 spolu se žádostmi o finanční příspěvek Společenství na výdaje spojené s prováděním projektů obsažených v daných programech.
(2) Žádosti týkající se akcí uvedených v článku 4 rozhodnutí Rady 2004/465/ES mohou být financovány Společenstvím.
(3) Je vhodné určit maximální výši a míru finančního příspěvku Společenství a stanovit podmínky pro jeho poskytnutí.
(4) Mají-li být automatická zařízení k určování polohy způsobilá k poskytnutí příspěvku, musejí splňovat požadavky stanovené nařízením Komise (ES) č. 2244/2003 ze dne 18. prosince 2003, kterým se stanoví pravidla pro systémy satelitního sledování plavidel [3].
(5) V souladu s článkem 8 rozhodnutí Rady 2004/465/ES musejí členské státy přidělit příslušné výdaje do 12 měsíců od konce roku, v němž jim bylo toto rozhodnutí oznámeno.
Jsou též povinny dodržet ustanovení rozhodnutí 2004/465/ES, pokud jde o zahájení projektů a předkládání žádostí o náhradu výdajů.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět rozhodnutí
Tímto rozhodnutím se stanoví finanční příspěvek Společenství na akce uvedené v článku 4 rozhodnutí 2004/465/ES pro rok 2006.
Je v něm stanovena výše finančního příspěvku Společenství pro každý členský stát, míra, v jaké Společenství příspěvek poskytne, a podmínky pro jeho poskytnutí.
Článek 2
Nové technologie a sítě výpočetní techniky
Výdaje na nákup a instalaci počítačových technologií a technickou podporu pro tyto technologie a na vytvoření sítí výpočetní techniky určených k účinné a bezpečné výměně dat v souvislosti se sledováním a kontrolou rybolovných aktivit a dohledem nad nimi mají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených v příloze I.
Článek 3
Automatická zařízení k určování polohy
1. Výdaje na nákup automatických zařízení k určování polohy, umožňujících střediskům pro sledování rybolovu dálkové sledování plavidel prostřednictvím systému sledování plavidel (VMS), a na jejich umístění na plavidla mají nárok na finanční příspěvek v maximální výši 4500 EUR na plavidlo v rámci maximálních částek stanovených v příloze II.
2. V rozmezí do částky 4500 EUR uvedené v odstavci 1 činí míra finančního příspěvku na prvních 1500 EUR způsobilých výdajů 100 % těchto výdajů.
3. Finanční příspěvek na způsobilé výdaje v rozmezí 1500 EUR až 4500 EUR na plavidlo bude poskytnut v maximální výši 50 % těchto výdajů.
4. Mají-li být automatická zařízení k určování polohy způsobilá k poskytnutí příspěvku, musejí splňovat požadavky stanovené nařízením (ES) č. 2244/2003.
Článek 4
Pilotní projekty týkající se nových technologií
Výdaje na pilotní projekty týkající se zavádění nových technologií určených ke kvalitnějšímu sledování rybolovných aktivit mají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených v příloze III.
Článek 5
Odborná příprava
Výdaje na odbornou přípravu a výměnné programy státních úředníků pověřených sledováním, kontrolou a dohledem v oblasti rybolovu mají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených v příloze IV.
Článek 6
Hodnocení výdajů
Výdaje na provádění systému pro hodnocení výdajů spojených s kontrolou společné rybářské politiky mají nárok na finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených v příloze V.
Článek 7
Semináře a sdělovací prostředky
Výdaje na uplatňování iniciativ zahrnujících semináře a sdělovací prostředky zaměřené na zvýšení povědomí o potřebě boje proti neodpovědnému a neoprávněnému rybolovu a uplatňování pravidel společné politiky rybolovu mezi rybáři a jinými dotčenými osobami, jako jsou inspektoři, státní zástupci a soudci, jakož i mezi širokou veřejností, mají nárok na finanční příspěvek ve výši 75 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených v příloze VI.
Článek 8
Hlídková plavidla a letadla
Výdaje na nákup a modernizaci plavidel a letadel používaných příslušnými orgány členských států k provádění kontroly a dohledu nad rybolovnými aktivitami mají nárok, v rámci maximálních částek stanovených přílohou VII, na finanční příspěvek nepřesahující:
- 50 % způsobilých výdajů vynaložených členskými státy, které přistoupily k EU ke dni 1. května 2004;
- 25 % způsobilých výdajů vynaložených ostatními členskými státy.
Článek 9
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 2006
o určení referenční laboratoře Společenství pro slintavku a kulhavku
(oznámeno pod číslem K(2006) 2069)
(Text s významem pro EHP)
(2006/393/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2003/85/ES ze dne 29. září 2003, kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS a mění směrnice 92/46/EHS [1], a zejména na čl. 69 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2003/85/ES stanoví určení referenční laboratoře Společenství pro slintavku a kulhavku.
Komise provedla v úzké spolupráci s členskými státy nabídkové řízení pro výběr uvedené referenční laboratoře Společenství, přičemž zohlednila kritéria technické a vědecké způsobilosti a kvalifikace personálu.
(2) Přihlédnuto bylo rovněž k dalším požadavkům pro určení úředních laboratoří stanoveným v čl. 12 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví a dobrých životních podmínkách zvířat [2].
(3) V návaznosti na uzavření výběrového řízení by úspěšná laboratoř – The Institute for Animal Health, Pirbright Laboratory, ústav sponzorovaný radou pro biotechnologický a biologický výzkum (Biotechnology and Biological Sciences Research Council, BBSRC) – měla být určena jako referenční laboratoř Společenství pro slintavku a kulhavku na období pěti let.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. The Institute for Animal Health, Pirbright Laboratory, ústav rady pro biotechnologický a biologický výzkum (Biotechnology and Biological Sciences Research Council, BBSRC) ve Spojeném království, se určuje jako referenční laboratoř Společenství pro slintavku a kulhavku na období pěti let po dni zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 2006,
kterým se mění dodatek přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení na Slovensku působící v odvětví masa a ryb
(oznámeno pod číslem K(2006) 2073)
(Text s významem pro EHP)
(2006/394/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na přílohu XIV kapitolu 5 oddíl B písm. d) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Slovensku byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku [1] přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/463/ES [2], 2005/189/ES [3] a 2005/661/ES [4].
(3) Podle úředního prohlášení slovenského příslušného orgánu dokončilo jedno zařízení pro produkci masa potřebné úpravy a je nyní plně v souladu s právními předpisy Společenství.
Jedno zařízení pro produkci masa na seznamu zařízení, na něž se vztahují přechodná opatření, částečně ukončilo činnost.
Jedno zařízení na zpracování ryb bylo uzavřeno.
Uvedená zařízení by tedy měla být odstraněna ze seznamu zařízení, na něž se vztahují přechodná opatření.
(4) Dodatek přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
V zájmu jasnosti a přehlednosti by měl být nahrazen.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dodatek přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2006) 2097)
(Text s významem pro EHP)
(2006/395/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya pouze ze třetích zemí, kde byla odebrána, zpracována a skladována týmy pro odběr embryí uvedenými na seznamu v uvedeném rozhodnutí.
(2) Spojené státy americké požadují, aby byly učiněny změny v seznamech pro uvedenou zemi, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí.
(3) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s příslušnými pravidly, které stanoví směrnice 89/556/EHS, a dotčené týmy pro odběr embryí byly oficiálně schváleny pro vývoz do Společenství veterinárními útvary uvedené země.
(4) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od třetího dne po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/710/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků u drůbeže v Rumunsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 2137)
(Text s významem pro EHP)
(2006/396/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohniska influenzy ptáků způsobené vysoce patogenním kmenem viru H5N1 v jihovýchodní Asii od prosince 2003 přijala Komise několik ochranných opatření v souvislosti s touto nákazou, konkrétně rozhodnutí Komise 2005/710/ES ze dne 13. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků v Rumunsku [3].
(2) Rozhodnutí 2005/710/ES stanoví, že se pozastavuje dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, včetně ptáků v zájmovém chovu, násadových vajec uvedených druhů a některých dalších produktů z ptáků z některých částí rumunského území, které jsou nákazou postiženy, do Společenství.
(3) Rumunsko nyní oznámilo Komisi několik potvrzených případů a několik dalších podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků u hejn drůbeže ve správní oblasti Brašov, která leží mimo části Rumunska, které jsou v současnosti vymezeny v rozhodnutí 2005/710/ES.
Rumunsko sdělilo, že v postižené oblasti se uplatňují opatření pro eradikaci a tlumení.
Ve všech 42 rumunských správních oblastech platí doplňková opatření biologické bezpečnosti.
(4) S ohledem na současnou nákazovou situaci v Rumunsku je nezbytné rozšířit části Rumunska, z nichž se pozastavují příslušné dovozy do Společenství.
(5) Rozhodnutí 2005/710/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/710/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady
ze dne 27. dubna 2006
o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie podle bodu 3 interinstitucionální dohody ze dne 7. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o financování Fondu solidarity Evropské unie, kterou se doplňuje interinstitucionální dohoda ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu
(2006/397/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 7. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o financování Fondu solidarity Evropské unie, kterou se doplňuje interinstitucionální dohoda ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [1], a zejména s ohledem na bod 3 této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002, kterým se zřizuje Fond solidarity Evropské unie [2],
s ohledem na návrh předložený Komisí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie zřídila Fond solidarity Evropské unie (dále jen "fond"), aby prokázala svou solidaritu s obyvatelstvem regionů postižených pohromami,
(2) interinstitucionální dohoda ze dne 7. listopadu 2002 umožňuje uvolnění prostředků z fondu v rámci ročního stropu ve výši 1 miliardy EUR,
(3) nařízení (ES) č. 2012/2002 obsahuje ustanovení, podle nichž mohou být prostředky z fondu uvolněny,
(4) Bulharsko, Rumunsko a Rakousko předložily žádosti o uvolnění finančních prostředků z fondu z důvodu pěti přírodních katastrof vyvolaných záplavami,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
V rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2006 se využije Fond solidarity Evropské unie za účelem přidělení částky 106357627 EUR do položek závazků a položek plateb.
Článek 2
Toto rozhodnutí se zveřejní
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. března 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii
(2006/398/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 dohody GATT 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise po konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise ukončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou.
Uvedená dohoda by proto měla být schválena.
(4) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [1],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Čínskou lidovou republikou podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise přijme prováděcí pravidla k dohodě ve formě výměny dopisů postupem podle čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny, zřízený článkem 25 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [2], nebo příslušný výbor zřízený odpovídajícím článkem nařízení o společné organizaci trhu s dotčeným produktem.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [3].
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. ledna 2006,
kterým se stanoví podrobná pravidla pro provádění rozhodnutí Rady 2004/904/ES týkající se způsobilosti výdajů v rámci akcí prováděných v členských státech a spolufinancovaných Evropským fondem pro uprchlíky
(oznámeno pod číslem K(2006) 51/1)
(Pouze české, nizozemské, anglické, estonské, finské, francouzské, německé, řecké, maďarské, italské, švédské, lotyšské, litevské, polské, portugalské, slovenské, slovinské a španělské znění je závazné)
(2006/399/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/904/ES ze dne 2. prosince 2004 o zřízení Evropského fondu pro uprchlíky na období 2005 až 2010 [1], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
po konzultaci s výborem zřízeným podle čl. 11 odst. 3 rozhodnutí 2004/904/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu zajištění účinného provádění ustanovení o Evropském fondu pro uprchlíky v členských státech, které odpovídá zásadám řádného finančního řízení, je vhodné přijmout řadu společných pravidel týkajících se způsobilosti výdajů k financování z fondu.
(2) Spojené království se v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství účastní rozhodnutí 2004/904/ES a tedy i předkládaného rozhodnutí.
(3) Irsko se v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství účastní rozhodnutí 2004/904/ES a tedy i předkládaného rozhodnutí.
(4) Dánsko se v souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, neúčastní rozhodnutí 2004/904/ES, a proto pro Dánsko není ani rozhodnutí 2004/904/ES, ani předkládané rozhodnutí závazné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se použije na spolufinancování akcí uvedených v článcích 5, 6 a 7 rozhodnutí 2004/904/ES, jež jsou řízeny členskými státy.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
1.
"Projektem" rozumí prostředky, které prakticky a konkrétně použije příjemce dotace k provedení celé operace nebo její části.
Pro každý projekt bude vypracován přesně vymezený popis, ve kterém se uvede doba trvání, rozpočet, cíle, přidělení pracovníci a název právnické osoby nebo skupiny právnických osob pověřené prováděním.
2.
"Příjemcem" se rozumí právnické osoby odpovědné za provádění projektů (jako např. nevládní organizace, federální, vnitrostátní, regionální nebo místní orgány, jiné neziskové organizace, soukromoprávní nebo veřejnoprávní subjekty, mezinárodní organizace).
Článek 3
1. Pro určení způsobilosti výdajů na akce financované v rámci ročních programů uvedených v článku 16 rozhodnutí 2004/904/ES se použijí pravidla uvedená v příloze tohoto rozhodnutí.
2. Členské státy jsou oprávněny používat přísnější vnitrostátní pravidla pro určení způsobilosti, než jaká jsou stanovena tímto rozhodnutím.
Článek 4
Předložené rozhodnutí je určeno Belgickému království, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice, Švédskému království, Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. ledna 2006,
kterým se stanoví podrobná pravidla pro provádění rozhodnutí Rady 2004/904/ES týkající se postupů při finančních opravách v rámci akcí prováděných v členských státech a spolufinancovaných Evropským fondem pro uprchlíky
(oznámeno pod číslem K(2006) 51/2)
(Pouze české, nizozemské, anglické, estonské, finské, francouzské, německé, řecké, maďarské, italské, švédské, lotyšské, litevské, polské, portugalské, slovenské, slovinské a španělské znění je závazné)
(2006/400/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/904/ES ze dne 2. prosince 2004 o zřízení Evropského fondu pro uprchlíky na období 2005 až 2010 [1], a zejména na čl. 25 odst. 3 a čl. 26 odst. 5 uvedeného rozhodnutí,
po konzultaci s výborem uvedeným v čl. 11 odst. 1 rozhodnutí 2004/904/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 24 odst. 1 rozhodnutí 2004/904/ES by členské státy měly Komisi informovat o zjištěných nesrovnalostech a o vývoji správních a právních řízení, aby mohly být vráceny neoprávněně vyplacené finanční prostředky.
25 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES ukládá členským státům povinnost provádět požadované finanční opravy zrušením celého příspěvku Společenství nebo jeho části tehdy, jestliže se vyskytne ojedinělá nebo opakující se nesrovnalost.
K zajištění jednotného uplatňování uvedeného ustanovení v celém Společenství je třeba vymezit pravidla pro rozhodování o nezbytných opravách a pro informování Komise.
(3) Jestliže členský stát nedodrží povinnosti vyplývající z článku 25 rozhodnutí 2004/904/ES, je Komise oprávněna provést finanční opravy podle článku 26 rozhodnutí 2004/904/ES.
K zajištění transparentního uplatňování ustanovení ze strany Komise je třeba vymezit pravidla pro rozhodování o nezbytných opravách prováděných Komisí a pro podávání připomínek členských států.
(4) Uvedená pravidla by měla být v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č.
1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [2] (dále jen "prováděcí pravidla finančního nařízení" království se v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, účastní rozhodnutí Rady 2004/904/ES a tedy i tohoto rozhodnutí.
(6) Irsko se v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, účastní rozhodnutí Rady 2004/904/ES a tedy i tohoto rozhodnutí.
(7) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní rozhodnutí 2004/904/ES, a proto pro Dánsko není ani rozhodnutí Rady 2004/904/ES, ani toto rozhodnutí závazné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Šetření prováděná v souvislosti s opakujícími se nesrovnalostmi podle čl. 26 odst. 1 rozhodnutí 2004/904/ES platí pro všechny pravděpodobně dotčené projekty.
2. Při rušení celého příspěvku Společenství nebo jeho části berou členské státy v úvahu povahu a závažnost nesrovnalostí a finanční ztrátu fondu.
3. V přehledu přiloženém ke zprávě předkládané podle čl. 28 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES členské státy informují Komisi o jakémkoliv řízení o zrušení pomoci zahájeném během předešlého roku.
Článek 2
1. Jestliže je třeba finanční prostředky vrátit podle čl. 25 odst. 1 rozhodnutí 2004/904/ES poté, co byl zrušen příspěvek Společenství, příslušný útvar nebo příslušná organizace zahájí řízení o vrácení finančních prostředků a informuje o tom příslušný orgán. Informace o vrácení se postoupí Komisi a účty se vedou v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí.
2. Členské státy informují Komisi ve zprávě podle čl. 28 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES o svém rozhodnutí, resp. o svém návrhu, jak zrušené finanční prostředky znovu použít.
Článek 3
1. Funkční orgán členského státu nebo vnitrostátní veřejný subjekt určený členským státem podle čl. 13 odst. 1 rozhodnutí 2004/904/ES (dále jen "příslušný orgán" vede účetnictví finančních prostředků vyplacených z pomoci Společenství, které lze vrátit, a zajistí jejich včasné vrácení. Po vrácení příslušný orgán ve svém příštím prohlášení o výdajích předloženém Komisi sníží výši přihlášených výdajů o částku odpovídající výši vrácených finančních prostředků. Pokud tato částka není dostatečná, příslušný orgán ji Společenství vyplatí. K finančním prostředkům, které je třeba vrátit, se připočte úrok ode dne jejich splatnosti ve výši úrokové sazby stanovené podle článku 86 prováděcích pravidel finančního nařízení.
2. Při předkládání zprávy podle čl. 28 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES členské státy Komisi zašlou přehled zjištěných nesrovnalostí s uvedením vrácených částek nebo částek, které budou vráceny, a případně i s uvedením správních nebo soudních řízení zahájených v souvislosti s vrácením neoprávněně vyplacených finančních prostředků.
Článek 4
1. S přihlédnutím k zásadě proporcionality se výše finančních oprav prováděných Komisí podle čl. 26 odst. 3 písm. b) rozhodnutí 2004/904/ES u ojedinělých nebo opakujících se nesrovnalostí posuzuje, pokud to je možné a proveditelné, na základě příslušné dokumentace, a rovná se výši výdajů nesprávně uplatněných u fondu.
2. Jestliže přesné vyjádření výše nesrovnatelných výdajů není možné nebo proveditelné nebo pokud by zrušení všech předmětných výdajů bylo nepřiměřené, Komise bude při provádění finančních oprav vycházet z:
a) extrapolace a použije reprezentativní vzorek transakcí, které jsou svou povahou homogenní,
nebo
b) paušální sazby, v takovém případě vyhodnotí závažnost porušení pravidel, rozsah a finanční důsledky zjištěné nesrovnalosti.
3. Jestliže Komise při vypracování svého stanoviska vyjde ze skutečností zjištěných externími auditory, vyvodí své vlastní závěry o finančních důsledcích teprve po prošetření opatření přijatých dotyčnými členskými státy podle čl. 25 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES.
4. Lhůta, během níž mohou dotyčné členské státy reagovat na žádost podle čl. 26 odst. 3 rozhodnutí 2004/904/ES, je dva měsíce. V řádně odůvodněných případech je Komise oprávněna schválit delší lhůtu.
5. Jestliže Komise navrhuje finanční opravu na základě extrapolace nebo paušální sazby, členský stát musí mít příležitost dokázat na základě přezkoumání příslušné dokumentace, že skutečný rozsah nesrovnalosti byl menší, než jak jej vyhodnotila Komise.
Po dohodě s Komisí může členský stát omezit rozsah tohoto přezkoumání na vhodnou část nebo vhodný vzorek příslušné dokumentace.
S výjimkou řádně odůvodněných případů nesmí doba vymezená pro takové přezkoumání překročit další dva měsíce od uplynutí lhůty dvou měsíců uvedené v odstavci 4.
Komise bere v úvahu veškerý důkazní materiál předložený členským státem ve stanovené lhůtě.
6. Jestliže Komise pozastaví platby podle čl. 26 odst. 1 rozhodnutí 2004/9004/ES nebo jestliže uplyne lhůta uvedená v odstavci 4, a důvody pro pozastavení trvají nebo dotyčné členské státy neoznámily Komisi opatření přijatá k nápravě nesrovnalostí, použije se čl. 26 odst. 3.
7. Pokyny k zásadám, kritériím a orientačním měřítkům uplatňovaným odbory Komise při stanovení paušální sazby pro opravy jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Jakékoliv zpětné platby ve prospěch Komise provedené podle čl. 26 odst. 3 rozhodnutí 2004/904/ES budou realizovány během lhůty stanovené v inkasním příkazu vypracovaném podle článku 81 prováděcích pravidel finančního nařízení.
2. Dojde-li k prodlení při vracení finančních prostředků, vzniká úrok z prodlení, který se začíná počítat ode dne splatnosti uvedeného v odstavci 1 a končí dnem skutečného zaplacení. Platnou úrokovou sazbou je sazba uvedená v čl. 3 odst. 1 tohoto rozhodnutí.
3. Povinnost členských států provést vracení finančních prostředků stanovená v čl. 25 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES a v čl. 2 odst. 1 tohoto rozhodnutí a povinnost vrátit státní podporu podle článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 zůstává zachována bez ohledu na finanční opravy prováděné podle čl. 26 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES.
Článek 6
Členské státy mohou při provádění finančních oprav uplatňovat přísnější vnitrostátní pravidla, než která jsou vymezena tímto rozhodnutím.
Článek 7
Předložené rozhodnutí je určeno Belgickému království, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice, Švédskému království, Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. ledna 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí Rady 2004/904/ES, pokud jde o systémy řízení a kontroly členských států a pravidla pro správní a finanční řízení projektů spolufinancovaných Evropským fondem pro uprchlíky
(oznámeno pod číslem K(2006) 51/3)
(Pouze české, nizozemské, anglické, estonské, finské, francouzské, německé, řecké, maďarské, italské, švédské, lotyšské, litevské, polské, portugalské, slovenské, slovinské a španělské znění je závazné)
(2006/401/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/904/ES ze dne 2. prosince 2004 o zřízení Evropského fondu pro uprchlíky na období 2005 až 2010 [1], a zejména na čl. 13 odst. 5 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) K zajištění řádného finančního řízení pomoci poskytované z Evropského fondu pro uprchlíky (dále jen "fond" by měly být přijaty společné pokyny pro organizaci úkolů orgánů odpovědných za provádění spolufinancovaných opatření.
(2) K zajištění toho, že prostředky Společenství jsou využívány v souladu se zásadami řádného finančního řízení, by měly být zavedeny systémy řízení a kontroly, které budou znamenat dostatečnou pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky a poskytnou Komisi veškerou pomoc, kterou vyžaduje k provádění kontrol, zejména kontrol výběrového souboru.
(3) K zajištění toho, že prostředky Společenství jsou využívány efektivně a vhodným způsobem, by měla být vytvořena jednotná kritéria pro kontroly prováděné členskými státy podle článku 25 rozhodnutí 2004/904/ES.
(4) K zajištění jednotného nakládání s prohlášeními o výdajích, pro něž je požadována pomoc z fondu podle článku 24 rozhodnutí 2004/904/ES, by mělo být vytvořeno vzorové prohlášení o výdajích.
(5) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království účastní rozhodnutí 2004/904/ES a tudíž i tohoto rozhodnutí.
(6) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Irsko účastní rozhodnutí 2004/904/ES a tudíž i tohoto rozhodnutí.
(7) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní rozhodnutí 2004/904/ES, a proto pro ně není závazné ani uvedené rozhodnutí, ani toto rozhodnutí.
(8) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 11 rozhodnutí 2004/904/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví prováděcí pravidla k rozhodnutí 2004/904/ES, pokud jde o systémy řízení a kontroly členských států a pravidla pro správní a finanční řízení finanční pomoci poskytované z Evropského fondu pro uprchlíky (dále jen "fond" a spravované členskými státy.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí následující definice:
(1) "Příslušným orgánem" se rozumí jakýkoli funkční orgán členského státu nebo vnitrostátní veřejný subjekt určený členským státem podle čl. 13 odst. 1 rozhodnutí 2004/904/ES.
(2) "Orgánem, na který jsou úkoly přeneseny" se rozumí jakýkoli orgán veřejné správy nebo soukromoprávní subjekt podléhající právu členského státu a plnící poslání veřejné služby, na který příslušný orgán přenese některé nebo veškeré své prováděcí úkoly podle čl. 13 odst. 1 rozhodnutí 2004/904/ES.
(3) "Osvědčujícím orgánem" se rozumí jakýkoli jednotlivec nebo z provozního hlediska nezávislý útvar jakéhokoli povolovacího útvaru příslušného orgánu a jakéhokoli orgánu, na který jsou úkoly přeneseny, který je jmenován členským státem pro účely osvědčení prohlášení o výdajích podle čl. 24 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES.
(4) "Kontrolním orgánem" se rozumí jakýkoli jednotlivec nebo z provozního hlediska nezávislý útvar jakéhokoli povolovacího útvaru příslušného orgánu a jakéhokoli orgánu, na který jsou úkoly přeneseny, který je jmenován členským státem pro účely kontrol a účetních kontrol akcí podle čl. 25 odst. 1 písm. a) rozhodnutí 2004/904/ES.
KAPITOLA II
SYSTÉMY ŘÍZENÍ A KONTROLY
Článek 3
Obecné zásady
Systémy řízení a kontroly zavedené členskými státy stanoví:
(1) jasnou definici funkcí subjektů a/nebo jednotlivců, kterých se týká řízení a kontrola, a jasné rozdělení funkcí v rámci každého subjektu;
(2) jasné ohraničení funkcí mezi subjekty, útvary a/nebo jednotlivci, kterých se týká řízení, kontrola a osvědčování výdajů;
(3) odpovídající zdroje pro každý subjekt nebo útvar, aby mohl provádět funkce, které mu byly přiděleny, po celé období provádění opatření financovaných fondem;
(4) účinná ujednání o vnitřní kontrole v příslušném orgánu a jakémkoli orgánu, na který jsou úkoly přeneseny;
(5) spolehlivé účetní systémy a systémy sledování a podávání finančních zpráv, které mají být v počítačové podobě;
(6) účinný systém podávání zpráv a sledování, je-li plnění úkolů přeneseno;
(7) existenci podrobných manuálů pro postupy ve vztahu k vykonávaným funkcím;
(8) účinná opatření pro audit fungování systému;
(9) systémy a postupy pro zajištění dostatečné pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky;
(10) postupy pro podávání zpráv o nesrovnalostech a o navrácení neoprávněně vyplacených částech a pro jejich monitorování.
Článek 4
Jmenování orgánů
(1) Členské státy jmenují následující orgány:
- příslušný orgán;
- osvědčující orgán;
- kontrolní orgán.
(2) Členský stát stanoví veškerá ujednání, kterými se řídí jeho vztahy se zmíněnými orgány.
Aniž jsou dotčena ustanovení tohoto rozhodnutí, členský stát stanoví veškerá ujednání, kterými se řídí vztahy mezi zmíněnými orgány, které jednají plně v souladu s institucionálními, právními a finančními systémy dotyčného členského státu.
(3) Aniž je dotčen čl. 3 bod 2, může týž subjekt provést některé nebo všechny řídící, osvědčující a kontrolní funkce.
Článek 5
Příslušný orgán
(1) Příslušný orgán odpovídá za řízení a provádění víceletých a ročních programů, které podporuje fond, účinným, efektivním a řádným způsobem, a zejména za:
a) předložení víceletého programu Komisi v souladu se vzorem vymezeným v příloze 1;
b) předložení ročního programu Komisi v souladu se vzorem vymezeným v příloze 2;
c) zajištění toho, že projekty k financování budou vybrány v souladu s podmínkami a kritérii stanovenými v článcích 14 a 20 rozhodnutí 2004/904/ES a v souladu se standardními postupy uvedenými v článku 10 tohoto rozhodnutí, aniž jsou dotčena další kritéria vymezená v platných předpisech Společenství a jednotlivých států;
d) zajištění efektivního správního, smluvního a finančního řízení akcí v souladu se standardními postupy stanovenými v článku 11 tohoto rozhodnutí;
e) zajištění zákonnosti a řádnosti transakcí.
(2) Příslušný orgán stanoví postupy, aby všechny dokumenty týkající se výdajů a kontrol, které jsou požadovány pro dostatečnou pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky, byly v souladu s požadavky článku 9.
(3) Příslušný orgán zajistí, že kontrolní orgán obdrží pro účely provádění kontrol vymezených v čl. 25 odst. 1 písm. a) rozhodnutí 2004/904/ES veškeré nezbytné informace o prováděných řídících postupech a projektech spolufinancovaných fondem.
(4) Příslušný orgán zajistí, že osvědčující orgán obdrží pro účely plnění svých úkolů veškeré nezbytné informace o prováděných řídících postupech, projektech spolufinancovaných fondem a výsledcích kontrol prováděných kontrolním orgánem.
(5) Příslušný orgán obdrží platby uskutečněné Komisí a je odpovědný za poukázání plateb příjemcům.
Předloží Komisi žádosti o platby vypracované v souladu s přílohou 5 a doprovázené případně zprávou o pokroku nebo konečnou zprávou, jejichž vzory stanoví přílohy 3 a 4, a prohlášením o výdajích vypracovaným v souladu s přílohou 6, které řádně osvědčí osvědčující orgán.
(6) Příslušný orgán zajistí, aby zprávy o provádění a hodnocení akcí spolufinancovaných fondem byly vypracovány v souladu s harmonogramem uvedeným v článku 28 rozhodnutí 2004/904/ES.
Článek 6
Přenesení úkolů příslušným orgánem
Jsou-li všechny nebo některé úkoly příslušného orgánu přeneseny na jiný orgán, příslušný orgán přesně vymezí rozsah přenesených úkolů a stanoví podrobné postupy pro provádění přenesených úkolů, které jsou v souladu s podmínkami stanovenými v článku 3.
V rámci těchto postupů budou příslušnému orgánu poskytovány pravidelné informace o účinném plnění přenesených úkolů a popis použitých prostředků.
Úkoly, které příslušný orgán přenese, se sdělí orgánu, na který jsou úkoly přeneseny, a ten je uzná.
Článek 7
Kontrolní orgán
(1) Kontrolní orgán odpovídá za zajištění organizování kontrol uvedených v čl. 25 odst. 1 písm. a) rozhodnutí 2004/904/ES v souladu s mezinárodními standardy.
(2) Kontroly uvedené v odstavci 1 zahrnují podstatný vzorek spolufinancovaných projektů vybraný na základě analýzy rizika a představující nejméně 10 % celkových způsobilých nákladů každého ročního programu.
Metoda výběru vzorků zohlední následující požadavky:
a) zahrne vhodnou kombinaci druhů a velikostí projektů;
b) přihlédne k veškerým rizikovým faktorům, které zjistily kontroly v jednotlivých státech nebo na úrovni Společenství, a aspektům nákladů a přínosů při zohlednění dříve provedených kontrol;
c) zajistí, že metoda výběru vzorků použitá pro kontroly vymezené v článku 25 vybírá projekty, které jsou v každém ročním programu reprezentativní pro populaci, na niž se vztahují.
(3) Při provádění kontrol ověří kontrolní orgán následující skutečnosti:
a) účinné uplatňování systémů řízení a kontroly a možné nedostatky a jejich závažnost;
b) existenci dostatečné pomůcky pro audit se zaměřením na finanční toky;
c) odpovídající množství účetních záznamů, skutečnost, že tyto záznamy odpovídají podkladům, které uchovává příslušný orgán nebo jakýkoli orgán, na který jsou úkoly přeneseny, příjemci grantů a případně ostatní organizace nebo společnosti zapojené do provádění projektu;
d) skutečnost, že položky výdajů odpovídají požadavkům na způsobilost stanoveným v rozhodnutí Komise K(2006)51 v Konečném zněni/1, požadavkům upřesněným v průběhu výběrového řízení v jednotlivých státech, podmínkám dohody o grantu nebo jiným právním nástrojům, kterými se poskytuje dotace, a skutečně vykonaným pracím;
e) skutečnost, že využití nebo plánované využití projektu je v souladu s cíli stanovenými v článcích 4 až 7 rozhodnutí 2004/904/ES a je ku prospěchu cílové populaci vymezené v článku 3 rozhodnutí 2004/904/ES;
f) skutečnost, že finanční příspěvky Společenství splňují podmínky stanovené v článku 20 rozhodnutí 2004/904/ES nebo v jakémkoli jiném použitelném předpise Společenství a že jsou příjemcům vyplaceny bez srážek nebo prodlení;
g) skutečnost, že bylo skutečně poskytnuto vhodné spolufinancování.
(4) Konečná zpráva o provádění ročního programu vymezená v čl. 28 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES zahrnuje výsledky všech kontrol provedených kontrolním orgánem a popis akcí uskutečněných příslušným orgánem s ohledem na zjištěné anomálie nebo nesrovnalosti.
Článek 8
Osvědčující orgán
Osvědčující orgán je pověřený osvědčováním prohlášení o výdajích vypracovaných příslušným orgánem v souladu s článkem 24 rozhodnutí 2004/904/ES podle vzoru uvedeného v příloze 6.
Osvědčení poskytne ujištění, že:
(1) prohlášení o výdajích je přesné, je výsledkem spolehlivých účetních systémů a zakládá se na podkladech, které lze ověřit;
(2) uváděné výdaje splňují požadavky použitelných předpisů Společenství a vnitrostátních předpisů a vznikly v souvislosti s projekty vybranými pro financování, které jsou v souladu s kritérii použitelnými na roční programy a s použitelnými předpisy Společenství a vnitrostátními předpisy;
(3) za účelem osvědčení osvědčující orgán obdržel přiměřené informace od příslušného orgánu o provedených řídících postupech, projektech spolufinancovaných fondem a kontrolách prováděných ve vztahu k výdajům zahrnutým do prohlášení o výdajích;
(4) výsledky všech auditů provedených kontrolním orgánem byly řádně zohledněny;
(5) navrácení jakýchkoli částek fondů Společenství, o kterých se zjistilo, že byly neoprávněně vyplaceny v důsledku zjištěných nesrovnalostí, spolu s případnými úroky, bylo náležitě odečteno od prohlášení o výdajích.
Článek 9
Pomůcka pro audit se zaměřením na finanční toky
(1) Systémy řízení a kontroly členských států musí poskytovat odpovídající pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky.
(2) Pomůcka pro audit se zaměřením na finanční toky se považuje za dostatečnou, jestliže umožňuje:
a) uvést osvědčená prohlášení o výdajích předložená Komisi do souladu s jednotlivými záznamy o výdajích a podklady, které jsou vedeny na různých administrativních úrovních příslušného orgánu a jakéhokoli orgánu, na který jsou úkoly přeneseny, a u konečných příjemců;
a
b) ověřit přidělení a převody finančních prostředků Společenství poskytnutých v rámci fondu, jakož i zdrojů spolufinancování projektu.
(3) Příslušný orgán zavede postupy k zajištění toho, aby se vedl záznam o místě uchování všech dokladů týkajících se konkrétních plateb uskutečněných v rámci Evropského fondu pro uprchlíky, a aby tyto doklady mohly být předloženy ke kontrole na žádost:
a) kontrolního orgánu,
b) osvědčujícího orgánu,
c) úředníků a oprávněných zástupců Komise, včetně zástupců Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) a Evropského účetního dvora.
(4) Po dobu pěti let po uhrazení konečného zůstatku ze strany Komise uchová příslušný orgán pro každý roční program veškeré podklady, které se týkají výdajů a kontrol dotčených projektů, tj. originály nebo ověřené kopie, které jsou v souladu s originály, na obecně uznávaných nosičích dat tak, aby byly k dispozici Komisi, Evropskému úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) a Evropskému účetnímu dvoru.
Tato lhůta se přerušuje v případě soudního řízení nebo na řádně odůvodněnou žádost Komise.
KAPITOLA III
PRAVIDLA PRO SPRÁVNÍ A FINANČNÍ ŘÍZENÍ PROJEKTŮ PŘÍSLUŠNÝM ORGÁNEM
Článek 10
Výběrová a zadávací řízení
Příslušný orgán stanoví podrobné postupy pro výběr akcí, které mají být spolufinancovány fondem, přičemž tyto postupy kromě jiného zahrnují:
a) organizování výběrových a zadávacích řízení v souladu se zásadami transparentnosti a rovného zacházení a popřípadě v souladu s použitelnými pravidly o zadávání veřejných zakázek, a přijímání veškerých nutných opatření pro zamezení možnému střetu zájmů;
b) publicitu výzev k podávání návrhů a výzev k podávání nabídek vhodným způsobem na celostátní a regionální úrovni;
c) přijímání žádostí, vydávání potvrzení o přijetí, registrace a vyplňování žádostí o spolufinancování;
d) formální, kvalitativní a rozpočtové analýzy a posouzení uplatňování za použití kritérií definovaných ve výzvě k podávání návrhů nebo výzvě k podávání nabídek;
e) organizování setkání a styk s poradními skupinami pro výběr nebo hodnocení;
f) konzultace s příslušnými subjekty ohledně doplňkovosti navrhovaných akcí s ostatními regionálními finančními nástroji a finančními nástroji jednotlivých států a Společenství;
g) přijímání rozhodnutí o výběru projektů na odpovídající úrovni příslušného orgánu;
h) zveřejňování výsledků výběrových a zadávacích řízení;
i) písemné informace poskytované každému žadateli o výsledcích výběrového řízení, s vysvětlením rozhodnutí o výběru.
Článek 11
Postupy pro správní, smluvní a finanční řízení akcí
(1) Příslušný orgán stanoví podrobné postupy pro řízení akcí, které kromě jiného zahrnují:
a) podpis smluv, dohod o grantech nebo jakékoli rovnocenné formy právního nástroje s vybranými příjemci;
b) sledování dalšího vývoje dohod a veškerých změn těchto dohod zavedením systému pro správní monitorování projektů (výměna korespondence, vydávání a monitorování změn a upomínek, přijímání a vypracování zpráv atd.);
c) analýzu zpráv o činnosti a finančních zpráv o projektech, ověření spolufinancovaných dodávek výrobků a poskytnutí služeb, včetně případných ověření na místě;
d) ověření skutečnosti ohledně výdajů uvedených u projektů a způsobilosti takových výdajů, pokud jde o podmínky stanovené v rozhodnutí K(2006)51 v Konečném zněni/1 a ve vnitrostátních pravidlech;
e) podmínky pro přijímání, ověřování a schvalování žádostí o platby, povolení a úhradu výdajů a pro jejich zanášení do účetnictví;
f) navrácení nevyužitých finančních prostředků nebo prostředků, které příjemci použili na úhradu nezpůsobilých výdajů.
(2) Ve smlouvách a dohodách o grantech uvedených v odst. 1 písm. a) se kromě jiného vymezí:
a) částka grantu a maximální podíl s ohledem na způsobilé a celkové náklady na projekt;
b) podrobný popis a harmonogram podporovaného projektu;
c) dohodnutý předběžný rozpočet a finanční plán projektu;
d) harmonogram a ustanovení k provedení dohody (povinnosti podávání zpráv, změny, ukončení, …);
e) vymezení způsobilých nákladů;
f) podmínky týkající se platby grantu a požadavky na vedení účetnictví.
(3) Příslušný orgán zavede systém pro zaznamenávání a uchovávání podrobných účetních záznamů v počítačové podobě ke každému projektu podle ročního programu a umožní odpovídající shromažďování údajů o provádění projektů pro účely finančního řízení, sledování, kontroly a hodnocení.
KAPITOLA IV
KONTROLA
Článek 12
Odpovědnost členských států
(1) Členské státy odpovídají za zajištění řádného finančního řízení akcí financovaných fondem a za zákonnost a řádnost příslušných transakcí.
Zajistí, že příslušné orgány, včetně jakéhokoli orgánu, na který jsou úkoly přeneseny, osvědčující orgány a všechny ostatní dotčené subjekty obdrží odpovídající pokyny k poskytování systémů řízení a kontroly, které zajistí účinné a řádné využití finančních prostředků Společenství.
(2) Členské státy zajistí, že systémy řízení a kontroly jsou zavedeny v souladu s požadavky článků 3 až 11.
Odpovídají za zajištění toho, že systémy fungují efektivně po celou dobu provádění akcí financovaných fondem.
(3) Při předkládání návrhu ročního programu pro rok 2005 členské státy Komisi poskytnou popis systému, který se vztahuje na organizaci a postupy příslušného orgánu a jakéhokoli orgánu, na který jsou úkoly přeneseny, jakož i osvědčujících a kontrolních orgánů, v souladu s požadavky stanovenými v článcích 3 až 11.
(4) Členské státy poskytnou aktualizovaný popis systémů řízení a kontroly, kdykoli dojde k podstatným změnám systémů a postupů.
Článek 13
Odpovědnost Komise
12 odst. 3 Komise provede dokumentární analýzu systémů řízení a kontroly zavedených členským státem, jakož i kontrolu na místě v případě prováděcích postupů, systémů kontroly, účetních postupů a řízení o zadávání veřejných zakázek a udělování grantů, kterými se řídí příslušný orgán a jakýkoli orgán, na který jsou úkoly přeneseny.
Komise informuje členský stát o veškerých nedostatcích v systémech a požadovaných nápravných opatřeních.
(2) Aniž jsou dotčena ustanovení článku 26 rozhodnutí Rady 2004/904/ES, Komise přezkoumá postupy a systémy zavedené členskými státy, kdykoli dojde k podstatným změnám.
Článek 14
Spolupráce s kontrolními orgány členských států
(1) Komise spolupracuje s kontrolními orgány, které jsou jmenovány členskými státy, aby koordinovaly své příslušné kontrolní plány a metody auditu, a okamžitě vyměňuje výsledky auditů v případě systémů řízení a kontroly, aby se co nejlépe využily zdroje kontroly a aby se zabránilo neopodstatněným duplicitám v práci.
(2) Komise a kontrolní orgány se mají pravidelně setkávat alespoň jednou ročně, aby společně přezkoumaly výsledky kontrol zahrnutých do roční zprávy předkládané podle čl. 28 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES a aby si vyměnily stanoviska k ostatním problémům týkajícím se zlepšení systémů řízení a kontroly.
KAPITOLA V
OPATŘENÍ PRO POUŽÍVÁNÍ EURA
Článek 15
Víceleté a roční programy
(1) Návrh víceletých a ročních programů uvedených v článku 16 rozhodnutí 2004/904/ES se Komisi předkládá v eurech.
(2) Členské státy, které nemají euro jako svou měnu k datu předložení návrhu víceletého nebo ročního programu, předloží finanční informace obsažené v přílohách 1 a 2 tohoto rozhodnutí jak v eurech, tak ve své národní měně.
Jako směnný kurz pro přepočet národní měny na euro se použije denní sazba zveřejněná v řadě C Úředního věstníku Evropské unie poslední pracovní den měsíce, který předchází měsíci, ve kterém byl návrh víceletého nebo ročního programu předložený Komisi.
Článek 16
Podávání zpráv, prohlášení o výdajích a žádostí o platby
(1) Zprávy o pokroku, konečné zprávy o provádění, prohlášení o výdajích a žádosti o platby uvedené v rozhodnutí 2004/904/ES se Komisi předkládají v eurech.
(2) Členské státy, které nemají euro jako svou měnu k datu předložení zpráv, mohou předložit finanční informace obsažené v přílohách 3, 4 a 6 jak v eurech, tak ve své národní měně.
V tomto případě se jako směnný kurz pro přepočet národní měny na euro u výdajů uskutečněných v národní měně použije denní sazba zveřejněná v Úředním věstníku Evropské unie poslední pracovní den měsíce, který předchází měsíci, ve kterém byl výdaj zaznamenán v účetnictví příslušného orgánu.
(3) Pokud se euro stane měnou členského státu, který provedl postup pro přepočet uvedený v předchozím odstavci, bude se uvedený postup dále používat pro přepočet všech výdajů zaznamenaných v účetnictví příslušného orgánu před dnem, kdy vstoupí v platnost pevný přepočítací koeficient mezi národní měnou a eurem.
KAPITOLA VI
SCHVÁLENÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY
Článek 17
Schválení účetní závěrky
(1) Do devíti měsíců od konečného data pro způsobilost nákladů stanoveného v ročním rozhodnutí o spolufinancování z fondu předloží příslušný orgán Komisi následující dokumenty:
a) konečnou zprávu o provádění ročního programu vypracovanou v souladu se vzorem vymezeným v příloze 4;
b) konečné prohlášení o výdajích vypracované v souladu se vzorem vymezeným v příloze 6, které osvědčí osvědčující orgán;
c) zprávu o provedených kontrolách vypracovanou kontrolním orgánem;
d) žádost o platbu nebo prohlášení o splatné úhradě vypracované v souladu se vzorem uvedeným v příloze 5.
(2) Devítiměsíční období uvedené v odstavci 1 se přerušuje, přijme-li Komise rozhodnutí o pozastavení plateb spolufinancování pro příslušný roční program v souladu s čl. 26 odst. 2 rozhodnutí 2004/904/ES. Období začne znovu běžet od data, ke kterému bylo rozhodnutí Komise uvedené v čl. 26 odst. 3 rozhodnutí 2004/904/ES oznámeno členskému státu.
(3) Aniž je dotčen článek 26 rozhodnutí 2004/904/ES Komise do šesti měsíců od obdržení dokumentů uvedených v odstavci 1 informuje členský stát o částce výdajů, která se uznává k tíži fondu, a o všech finančních opravách, které vyplývají z rozdílu mezi udávanými výdaji a výdaji uznanými k tíži rozpočtu.
Členský stát má tři měsíce na předložení svých připomínek.
(4) Do tří měsíců od obdržení připomínek členského státu Komise rozhodne o částce výdajů uznané k tíži fondu a inkasuje zůstatek vyplývající z rozdílu mezi konečnými uznanými výdaji a částkami, které již byly vyplaceny členským státům.
(5) Nepodaří-li se příslušnému orgánu předložit dokumenty vyžadované podle odstavce 1 do data splatnosti a v přijatelné formátu, Komise automaticky zruší spolufinancování fondem pro období, na které se vztahuje rozhodnutí o spolufinancování, vydá příkaz k inkasu všech částek, které již byly vyplaceny v rámci předběžného financování podle rozhodnutí o spolufinancování a zruší veškeré příslušné nevyčerpané částky.
(6) Postup pro automatické zrušení vymezený v odstavci 5 se v případě částky dotyčných projektů pozastaví, pokud v okamžiku předložení dokumentů uvedených v odstavci 1 v členském státě probíhá soudní řízení nebo je podáno odvolání ve správním řízení s odkladným účinkem.
Členský stát v předložené částečné konečné zprávě poskytne podrobné informace o takových projektech a každých šest měsíců zašle zprávy o pokroku učiněném v případě těchto projektů.
Do tří měsíců od ukončení soudního řízení nebo odvolacího správního řízení předloží členský stát dokumenty požadované v odstavci 1 pro dotyčné projekty.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Závěrečná ustanovení
Členské státy mohou uplatňovat vnitrostátní pravidla o kontrole, které jsou přísnější než pravidla předepsaná v tomto rozhodnutí.
Článek 19
Předložené rozhodnutí je určeno Belgickému království, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice, Švédskému království, Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. února 2006,
kterým se zřizuje pracovní plán pro ekoznačku Společenství
(Text s významem pro EHP)
(2006/402/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že má Komise vytvořit pracovní plán pro ekoznačku Společenství.
(2) Pracovní plán by měl obsahovat strategii rozvoje systému, jež stanoví cíle, které spočívají ve zlepšování životního prostředí a v pronikání výrobků na trh, seznam skupin výrobků, který bude možno doplňovat a které budou chápány jako priority pro akce Společenství, a plány koordinace a spolupráce mezi tímto systémem a ostatními systémy pro udělování ekoznačky v členských státech.
(3) Pracovní plán by měl rovněž stanovit prováděcí opatření pro strategii a zahrnovat plán financování systému.
(4) Revidovaný pracovní plán by měl být navržen na základě zkušeností získaných při provádění prvního pracovního plánu pro ekoznačku Společenství [2].
(5) Pracovní plán by měl být pravidelně přezkoumáván.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2007 se přijímá revidovaný pracovní plán pro ekoznačku Společenství stanovený v příloze.
Článek 2
Přezkoumání pracovního plánu bude zahájeno před 31. prosincem 2007.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. dubna 2006
o postoji, který má Společenství zaujmout k návrhu na změnu dodatku A k Evropské úmluvě na ochranu obratlovců používaných pro pokusné a jiné vědecké účely
(2006/403/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je smluvní stranou Evropské úmluvy na ochranu obratlovců používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [1] (dále jen "úmluva").
(2) Dodatek A k úmluvě obsahuje obecné pokyny pro umístění zvířat a péči o ně.
(3) Směrnice Rady 86/609/EHS ze dne 24. listopadu 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se ochrany zvířat používaných pro pokusné a jiné vědecké účely [2] provádí úmluvu, včetně jejího dodatku A, podle práva Společenství, s výjimkou některých aspektů, např. ve vztahu ke zvířatům používaným ve vzdělávání a při odborné přípravě.
(4) Společenství je smluvní stranou pozměňovacího protokolu k úmluvě [3], který stanoví zjednodušený postup pro změnu dodatků k úmluvě.
(5) V souladu s článkem 31 úmluvy – ve znění pozměňovacího protokolu – vstupují veškeré změny dodatku A v platnost dvanáct měsíců po jeho přijetí dvoutřetinovou většinou hlasů smluvních stran účastnících se mnohostranné konzultace, ledaže jedna třetina smluvních stran učiní námitky.
(6) Neexistují-li žádná konkrétní ustanovení související se situací ve Společenství, má se za to, že na rozdíl od jiných dohod o životním prostředí se předpokládá, že Společenství a jeho členské státy budou hlasovat.
V rozsahu, v jakém se dodatek A rovněž týká otázek spadajících do pravomoci členských států, by Komise a členské státy, které jsou smluvními stranami úmluvy, spolu měly během čtvrté mnohostranné konzultace úzce spolupracovat v zájmu zajištění jednotné mezinárodní reprezentace Společenství.
(7) Znění revidovaného dodatku A bylo schváleno v rámci fóra pracovní skupiny pro přípravu čtvrté mnohostranné konzultace smluvních stran.
(8) Revidovaný dodatek by měl být schválen,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Při čtvrté mnohostranné konzultaci smluvních stran Evropské úmluvy na ochranu obratlovců používaných pro pokusné a jiné vědecké účely podpoří Komise jménem Společenství přijetí revidovaného dodatku A k úmluvě, obsahujícího obecné pokyny pro umístění zvířat a péči o ně.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 2006,
kterým se mění dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví masa a mléka v Polsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 2068)
(Text s významem pro EHP)
(2006/404/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na přílohu XII kapitoly 6 oddíl B pododdíl I čl. 1 písm. e) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Polsku byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku B [1] přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/458/ES [2], 2004/471/ES [3], 2004/474/ES [4], 2005/271/ES [5], 2005/591/ES [6], 2005/854/ES [7], 2006/14/ES [8] a 2006/196/ES [9].
(3) Podle úředního prohlášení polského příslušného orgánu některá zařízení v odvětví masa a mléka dokončila proces modernizace a jsou nyní zcela v souladu s právními předpisy Společenství.
Některá zařízení navíc ukončila svou činnost.
Uvedená zařízení by tedy měla být odstraněna ze seznamu zařízení v přechodné fázi.
(4) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zařízení uvedená na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí se odstraňují z dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/710/ES, 2005/734/ES, 2005/758/ES, 2005/759/ES, 2005/760/ES, 2006/247/ES a 2006/265/ES, pokud jde o některá ochranná opatření týkající se vysoce patogenní influenzy ptáků
(oznámeno pod číslem K(2006) 2177)
(Text s významem pro EHP)
(2006/405/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [4], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na ohnisko influenzy ptáků, způsobené vysoce patogenním kmenem viru H5N1, v jihovýchodní Asii počínaje prosincem 2003, přijala Komise několik ochranných opatření souvisejících s touto nákazou.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/710/ES ze dne 13. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků v Rumunsku [5] stanoví, že členské státy mají pozastavit dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů z celého území Rumunska a některých produktů z částí uvedeného území.
(3) Rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [6], stanoví, že členské státy přijmou vhodná a proveditelná opatření, aby snížily riziko přenosu uvedené nákazy z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a to s ohledem na určitá kritéria a rizikové faktory.
(4) Rozhodnutí Komise 2005/758/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Chorvatsku a o zrušení rozhodnutí 2005/749/ES [7] stanoví, že členské státy pozastaví dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, některých živých ptáků jiných než drůbež, včetně ptáků v zájmovém chovu, a násadových vajec těchto druhů, jakož i některých produktů z ptáků, z částí území Chorvatska.
(5) Rozhodnutí Komise 2005/759/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků v některých třetích zemích a přesunů ptáků ze třetích zemí doprovázených svými majiteli [8] a rozhodnutí Komise 2005/760/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí [9] stanoví ochranná opatření pro dovozy ptáků jiných než drůbež do Společenství, včetně přesunů ptáků v zájmovém chovu.
(6) Rozhodnutí Komise 2006/247/ES ze dne 27. března 2006 o určitých ochranných opatřeních ohledně dovozu z Bulharska v souvislosti s vysoce patogenní influenzou ptáků v uvedené třetí zemi [10] stanoví, že členské státy mají pozastavit dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů z celého území Bulharska a některých produktů z ptáků z částí uvedeného území.
(7) Rozhodnutí Komise 2006/265/ES ze dne 31. března 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků ve Švýcarsku [11] stanoví, že členské státy mají pozastavit dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, včetně ptáků v zájmovém chovu, a násadových vajec těchto druhů a určitých produktů z ptáků ze všech oblastí území Švýcarska, ve kterých švýcarské orgány uplatňují stejná omezení, jaká jsou uvedena v rozhodnutích Komise 2006/115/ES [12] a 2006/135/ES [13].
(8) Hrozba, kterou pro Společenství představuje asijský kmen viru influenzy ptáků, se nezmenšila.
Stále dochází ke vzniku ohnisek u volně žijících ptáků ve Společenství a u volně žijících ptáků a drůbeže v některých třetích zemích včetně zemí, které jsou členy Mezinárodního úřadu pro zdraví zvířat (OIE).
Navíc se zdá, že v některých částech světa je virus stále více endemický.
Platnost ochranných opatření stanovených v rozhodnutích 2005/710/ES, 2005/734/ES, 2005/759/ES, 2005/760/ES, 2006/247/ES a 2006/265/ES by proto měla být prodloužena.
(9) Z informací, jež Rumunsko a Bulharsko zaslaly Komisi, a dozoru prováděného v těchto třetích zemích je zřejmé, že tyto země danou nákazu na svém území tlumí a že rovněž zaručily, aby se virus nerozšířil do oblastí, které jsou dosud nákazy prosté.
Z toho důvodu je vhodné omezit pozastavení dovozů stanovená v rozhodnutích 2005/710/ES a 2006/247/ES na ty části území Rumunska a Bulharska, které byly zasaženy virem a jsou ohroženy.
(10) Chorvatsko oznámilo další případy výskytu viru u volně žijících ptáků mimo oblast, která je v současnosti regionalizována v rozhodnutí 2005/758/ES.
Z toho důvodu je nutné rozšířit pozastavení určitých dovozů z Chorvatska stanovených v uvedeném rozhodnutí tak, aby se vztahovala také na nově zasaženou část území této třetí země.
(11) Platnost rozhodnutí 2005/710/ES, 2005/734/ES, 2005/759/ES, 2005/760/ES, 2006/247/ES a 2006/265/ES skončila dne 31. května 2006.
Ovšem v zájmu zdraví zvířat a s ohledem na stávající epizootologickou situaci je nutné zajistit pokračování ochranných opatření, která jsou stanovena v uvedených rozhodnutích.
Tato opatření by proto měla bez přerušení nadále platit.
Proto by měla mít ustanovení tohoto rozhodnutí ohledně dat použití uvedených šesti rozhodnutí zpětnou platnost.
(12) Rozhodnutí 2005/710/ES, 2005/734/ES, 2005/758/ES, 2005/759/ES, 2005/760/ES, 2006/247/ES a 2006/265/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/710/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odst. 1 písm. a) nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Členské státy pozastaví dovoz:
a) živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů, které pocházejí z části území Rumunska uvedené v části B přílohy;".
2. V článku 4 se datum " 31. července 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 2
V článku 4 rozhodnutí 2005/734/ES se datum " 31. května 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 3
Příloha rozhodnutí 2005/758/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
V článku 5 rozhodnutí 2005/759/ES se datum " 31. května 2006" nahrazuje datem " 31. července 2006".
Článek 5
V článku 6 rozhodnutí 2005/760/ES se datum " 31. května 2006" nahrazuje datem " 31. července 2006".
Článek 6
Rozhodnutí 2006/247/ES se mění takto:
1. V článku 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"Článek 1
Členské státy pozastaví dovoz:
a) živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů, které pocházejí z části území Bulharska uvedené v části B přílohy;".
2. V článku 5 se datum " 31. května 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 7
V článku 3 rozhodnutí 2006/265/ES se datum " 31. května 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 8
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 9
Články 2, 4, 5, čl. 6 odst. 2 a článek 7 se použijí ode dne 1. června 2006.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. června 2006
o jmenování německého řádného člena Výboru regionů
(2006/408/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh německé vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. ledna 2006 přijala Rada rozhodnutí 2006/116/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010.
(2) Po odstoupení pana Jochena RIEBELA se uvolnilo místo řádného člena Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Řádným členem Výboru regionů, jako nástupce Jochena RIEBELA, na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010, je jmenován: Volker HOFF, hessenský ministr pro federální a evropské záležitosti a zmocněnec spolkové země Hessensko u federální vlády.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. června 2006,
které umožňuje členským státům prodloužit dočasná povolení udělená pro novou účinnou látku profoxydim
(oznámeno pod číslem K(2006) 1632)
(Text s významem pro EHP)
(2006/409/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo v březnu 1998 Španělsko od společnosti BASF AG žádost o zařazení účinné látky profoxydim (dřívější názvy: clefoxydim, BAS 625H) do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 1999/43/ES [2] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III uvedené směrnice.
(2) Potvrzení úplnosti dokumentace bylo nezbytné k tomu, aby mohlo být provedeno její podrobné zkoumání, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit až na dobu tří let dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčnou účinnou látku při dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414/EHS, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené uvedenou směrnicí.
(3) Účinky této účinné látky na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadatelem. Dne 28. března 2001 předložil členský stát zpravodaj Komisi návrh hodnotící zprávy.
(4) Po předložení návrhu hodnotící zprávy členským státem zpravodajem bylo nutno vyžádat od žadatele další informace a nechat členský stát zpravodaj tyto informace přezkoumat a předložit jejich hodnocení.
Proto dosud probíhá zkoumání dokumentací a hodnocení nebude možné dokončit v časovém rámci stanoveném směrnicí 91/414/EHS.
(5) Jelikož během hodnocení dosud nevznikl žádný důvod k bezprostředním obavám, měla by být členským státům dána možnost prodloužit dočasná povolení udělená pro přípravky na ochranu rostlin, které obsahují uvedenou účinnou látku, na období 24 měsíců v souladu s opatřeními článku 8 směrnice 91/414/EHS, a umožnit tak pokračování prověřování dokumentace.
Očekává se, že hodnocení a proces rozhodování o možném zařazení profoxydimu do přílohy I bude dokončen do 24 měsíců.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy mohou prodloužit platnost dočasných povolení na přípravky na ochranu rostlin obsahující profoxydim na dobu nepřesahující 24 měsíců od data přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. května 2006
o stanovení částek, které jsou v souladu s ustanoveními čl. 10 odst. 2, článku 143d a 143e nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 k dispozici Evropskému zemědělskému fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) a částek, které jsou dostupné pro výdaje Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF)
(2006/410/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 10 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [2], stanoví metodu výpočtu pro čisté částky odlišení, které jsou k dispozici Evropskému zemědělskému fondu pro rozvoj venkova (EZFRV).
Články 143d a 143e uvedeného nařízení stanoví částky, které jsou k dispozici pro EZFRV na restrukturalizaci oblastí produkce bavlny a tabáku.
(2) Maximální roční částky dostupné pro výdaje Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) před převodem do EZFRV do roku 2013 jsou stanoveny v příloze I interinstitucionální dohody o finančním rámci na období 2007–2013 [3].
(3) Částky k dispozici pro EZFRV a čistý zůstatek k dispozici pro výdaje EZZF by se měly stanovit na základě uvedených maximálních ročních částek na rozpočtové roky 2007–2013,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Částky, které jsou v souladu s ustanoveními čl. 10 odst. 2, článku 143d a 143e nařízení (ES) č. 1782/2003 na rozpočtové roky 2007–2013 dostupné pro Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV), a čistý zůstatek dostupný pro výdaje Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/346/ES o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu
(oznámeno pod číslem K(2006) 2323)
(Text s významem pro EHP)
(2006/411/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohnisek nákazy klasického moru prasat v Německu byla kolem ohnisek nákazy v Německu okamžitě zřízena ochranná pásma a pásma dozoru v souladu s čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [2].
(2) Rovněž bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/346/ES ze dne 15. května 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/274/ES [3] s cílem zachovat a rozšířit opatření, která Německo přijalo podle směrnice 2001/89/ES.
(3) Na základě nejnovějších údajů, které Německo poskytlo, je v daném členském státě vhodné změnit ochranná opatření týkající se klasického moru prasat, která byla stanovena v uvedeném rozhodnutí, zejména pokud jde o části Severního Porýní-Vestfálska, kde se tato opatření používají.
(4) Rovněž je vhodné stanovit odchylku pro přesuny prasat z některých hospodářství, která obdržela živá prasata v částech Severního Porýní-Vestfálska postižených klasickým morem prasat.
(5) Je nutné rozšířit použití rozhodnutí 2006/346/ES a zároveň, aniž by byla dotčena omezení používaná v souladu se směrnicí 2001/89/ES, umožnit přizpůsobení uzavřených pásem nejnovější nákazové situaci.
(6) Rozhodnutí 2006/346/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/346/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Německo zajistí, aby do ostatních členských států a do třetích zemí nebyla odesílána žádná prasata z:
a) oblastí uvedených v příloze I,
b) hospodářství na jeho území, která leží mimo oblasti uvedené v příloze I a která od 15. března 2006 obdržela prasata z hospodářství umístěných v oblastech uvedených v příloze I."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Německo zajistí, aby:
a) aniž jsou dotčena opatření směrnice 2001/89/ES, a zejména články 9, 10 a 11 uvedené směrnice:
i) žádná prasata nebyla přepravována z hospodářství v oblastech uvedených v příloze I písm. A;
ii) přeprava jatečných prasat pocházejících z hospodářství mimo oblasti uvedené v příloze I písm. A na jatka v uvedených oblastech a přeprava prasat přes uvedené oblasti byla povolena pouze:
- po hlavních silnicích nebo železnicích a
- v souladu s podrobnými pokyny, které stanoví příslušné orgány, aby se zabránilo přímému či nepřímému kontaktu dotčených prasat s jinými prasaty během přepravy;
b) z oblastí uvedených v příloze I písm. B nebyla odesílána žádná prasata do jiných oblastí na území Německa, s výjimkou přímé přepravy:
i) jatečných prasat na jatka za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata pocházejí z jednoho hospodářství;
ii) plemenných a užitkových prasat do hospodářství za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 30 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 30 dní, na jednom hospodářství:
- které neobdrželo živá prasata během 30denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat; a
- na němž byla provedena klinická vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) může příslušný orgán povolit přepravu prasat z hospodářství, které leží v oblastech uvedených v příloze I písm. A, ale mimo ochranné pásmo nebo pásmo dozoru:
a) přímo na jatka nacházející se v uvedených oblastech nebo ve výjimečných případech na určená jatka v Německu, která se nacházejí mimo uvedené oblasti, za účelem okamžité porážky za předpokladu, že prasata jsou odesílána z hospodářství, na němž byla provedena klinická vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 3 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky;
b) do hospodářství nacházejícího se v uvedených oblastech za předpokladu, že prasata byla chována alespoň 45 dnů nebo od narození, jsou-li mladší než 45 dní, na jednom hospodářství původu:
i) které neobdrželo živá prasata během 45denní lhůty bezprostředně před datem odeslání prasat;
ii) na němž byla provedena klinická vyšetření v souladu s kapitolou IV písm. D bodem 2 a druhým až čtvrtým odstavcem kapitoly IV písm. D bodu 4 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky;
c) odchylně od písm. b) bodu i) může Německo:
i) zkrátit 45denní lhůtu na 20 dní, pokud během šesti měsíců bezprostředně před datem odeslání prasat neobdrželo hospodářství původu uvedené v písm. b) žádná jiná prasata kromě prasniček ze stejného jediného hospodářství nebo
ii) pozastavit používání podmínek uvedených v odst. 2 písm. b) bodu i), pokud hospodářství původu uvedené ve zmíněném bodu neobdrželo žádná jiná prasata kromě prasniček, které byly podrobeny laboratorním testům provedeným na vzorcích odebraných do 10 dnů od data odeslání, a to s negativními výsledky u:
- testu pro zjištění protilátek a
- dvou po sobě následujících testů se sedmidenním odstupem pro zjištění genomu viru klasického moru prasat (RT-PCR) provedených v národní referenční laboratoři.
3. Odchylně od odst. 1 písm. a) může příslušný orgán povolit přímou přepravu prasat z hospodářství nacházejícího se v pásmu dozoru do určeného hospodářství, ve kterém nejsou žádná prasata a které se nachází ve stejném pásmu dozoru, za předpokladu, že:
a) se tato přeprava provede v souladu s podmínkami čl. 11 odst. 1 písm. f) a čl. 11 odst. 2 směrnice 2001/89/ES,
b) v hospodářství, ze kterého jsou prasata odesílána, byla provedena vyšetření uvedená v kapitole IV písm. D bodu 2 přílohy rozhodnutí 2002/106/ES s negativními výsledky.
4. Odchylně od odst. 1 písm. a) může příslušný orgán povolit přímou přepravu prasat z hospodářství nacházejícího se v pásmu dozoru do určeného hospodářství v ochranném pásmu, pokud:
a) určené hospodářství určení se nachází alespoň 10 km od státní hranice s jiným členským státem a v hospodářství nebyla žádná prasata alespoň 21 dní po dni ukončení čistění a dezinfekce podle článku 12 směrnice 2001/89/ES;
b) na určeném hospodářství určení bylo před příjezdem prasat provedeno třetí čištění a dezinfekce pod veterinárním dozorem;
c) všechna prasata přijedou do určeného hospodářství určení ve lhůtě 20 dnů;
d) prasata v určeném hospodářství určení jsou podrobena sérologickému vyšetření podle kapitoly IV písm. E přílohy rozhodnutí 2002/106/ES provedenému na vzorcích odebraných nejdříve 40 dní po dni příjezdu posledních prasat uvedených v písm. c);
e) určené hospodářství určení neopustí žádná prasata, kromě prasat po vyšetření podle písm. d) na přímou porážku na jatkách v oblastech uvedených v příloze I písm. A.
Německý příslušný orgán vede o veškeré této přepravě prasat záznamy a okamžitě o ní uvědomí Komisi ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat."
3. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Rozhodnutí 2006/346/ES se mění takto:
a) ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. b) se zrušuje.
b) v čl. 2 odst. 2 písm. b) se slova "v uvedených oblastech" nahrazují slovy "v Německu".
c) v čl. 2 odst. 4 písm. e) se slova "na jatkách v oblastech uvedených v příloze I písm. A" nahrazují slovy "na určených jatkách v oblasti Regierungsbezirk Münster".
d) písmeno A přílohy I se nahrazuje tímto:
"A. V Severním Porýní-Vestfálsku oblast pásma dozoru vymezeného v souladu se směrnicí 2001/89/ES kolem ohnisek Borken-01, Borken-02 a Borken-03.";
e) písmeno B přílohy I se zrušuje.
Tento odstavec se použije od 1. července 2006.
2. Toto rozhodnutí se použije do 31. července 2006.
Opatření tohoto rozhodnutí však lze přestat používat ode dne, kdy:
a) všechna hospodářství uvedená v čl. 2 odst. 4 písm. a) projdou s negativními výsledky sérologickými vyšetřeními podle čl. 2 odst. 4 písm. d) a
b) Německo o těchto negativních výsledcích uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
3. Pro účely odstavce 1 potvrdí Německo dne 30. června 2006 Komisi a ostatním členským státům, že:
a) splnilo podmínky tohoto rozhodnutí a
b) ode dne přijetí tohoto rozhodnutí se v oblastech uvedených v příloze I nevyskytlo žádné další ohnisko klasického moru prasat ani podezření na takové ohnisko.
4. V návaznosti na potvrzení o splnění podmínek uvedené v odstavci 3 členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím."
4. Příloha I rozhodnutí 2006/346/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/412/SZBP
ze dne 12. června 2006,
o zahájení vojenské operace Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu
(operace EUFOR RD Kongo)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2006/319/SZBP ze dne 27. dubna 2006 o vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu [1], a zejména na článek 5 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V reakci na dopis předsednictví ze dne 28. března 2006 potvrdil generální tajemník Organizace spojených národů dopisem ze dne 18. dubna 2006 zásady pro vojenskou podporu EU poskytovanou MONUC.
(2) Orgány KDR přivítaly možnou vojenskou podporu EU poskytovanou MONUC v průběhu volebního procesu.
(3) Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala dne 25. dubna 2006 rezoluci 1671 (2006), kterou se Evropská unie zmocňuje k dočasnému rozmístění sil (EUFOR RD Congo) na podporu MONUC v průběhu volebního procesu v Konžské demokratické republice.
(4) Nezávislá volební komise KDR oznámila, že první kolo voleb v KDR se uskuteční dne 30. července 2006.
(5) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o založení Evropské unie a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Evropské unie, které mají vliv na obranu, a proto se nepodílí na financování operace,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vojenská operace EU v KDR na podporu MONUC v průběhu volebního procesu (operace EUFOR RD Congo) bude zahájena dne 12. června 2006.
Článek 2
Velitel operace EU se s okamžitým účinkem zmocňuje vydat aktivační rozkaz (ACTORD) k provedení rozmístění sil před přenesením pravomoci po jejich příjezdu na místo působení a zahájit plnění mise.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2001/881/ES a 2002/459/ES, pokud jde o seznam stanovišť hraniční kontroly
(oznámeno pod číslem K(2006) 2178)
(Text s významem pro EHP)
(2006/414/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2001/881/ES ze dne 7. prosince 2001, kterým se stanoví seznam stanovišť hraniční kontroly schválených pro veterinární kontroly zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí a aktualizují prováděcí pravidla pro kontroly, jež mají provádět znalci Komise [4], by mělo být aktualizováno, aby se zohlednil zejména vývoj v některých členských státech ohledně těchto stanovišť a inspekcí prováděných v souladu s uvedeným rozhodnutím.
(2) Seznam stanovišť hraniční kontroly uvedený v rozhodnutí 2001/881/ES (dále jen "seznam") obsahuje pro každé stanoviště hraniční kontroly číslo jednotky Traces.
Traces je automatizovaný systém zavedený rozhodnutím Komise 2004/292/ES ze dne 30. března 2004 o zavedení systému Traces a o změně rozhodnutí 92/486/EHS [5].
Traces nahradil předcházející systém Animo pro sledování pohybu zvířat a některých produktů v rámci obchodu a dovozů uvnitř Společenství, jenž byl založen na síti zavedené rozhodnutím Komise 91/398/EHS ze dne 19. července 1991 o počítačové síti spojující veterinární orgány (Animo) [6].
(3) Po uspokojivé kontrole provedené v souladu s rozhodnutím 2001/881/ES by na tento seznam měla být doplněna další stanoviště hraniční kontroly v místech Gdaňsk, Dorohusk a Terespol-Kobylany v Polsku.
(4) Na základě sdělení příslušných orgánů ve Francii, Španělsku, Švédsku a Spojeném království by měla být ze seznamu vyškrtnuta stanoviště hraniční kontroly v místech Nantes ve Francii, Pasajes ve Španělsku, Norrköping ve Švédsku a Shoreham ve Spojeném království.
(5) Kromě toho by měl být tento seznam aktualizován, aby zohledňoval nedávné změny, jež se týkají kategorií zvířat nebo produktů, které mohou být kontrolovány na řadě stanovišť hraniční kontroly již schválených podle rozhodnutí 2001/881/ES, a organizace inspekčních středisek v rámci těchto stanovišť.
(6) Seznam jednotek uvedený v rozhodnutí Komise 2002/459/ES ze dne 4. června 2002, kterým se zřizuje seznam jednotek v počítačové síti "Animo" a zrušuje rozhodnutí 2000/287/ES [7], uvádí u každého stanoviště hraniční kontroly ve Společenství číslo jednotky Traces.
V zájmu zajištění soudržnosti právních předpisů Společenství by tento seznam měl být náležitým způsobem aktualizován, aby zohledňoval změny a aby bylo zajištěno, že se shoduje se seznamem uvedeným v rozhodnutí 2001/881/ES.
Rozhodnutí 2002/459/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2001/881/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha rozhodnutí 2002/459/ES se mění podle přílohy II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. června 2006
o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u drůbeže ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/135/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 2400)
(Text s významem pro EHP)
(2006/415/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [4], a zejména na čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, jež může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Za určitých okolností může choroba představovat riziko rovněž pro zdraví lidí.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu se živými ptáky nebo produkty z nich získanými přenášen do jiných hospodářství, na volně žijící ptáky a z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) V případě, že byl zjištěn virus vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5 odebraný z drůbeže na území členského státu, a že klinický obraz a epizootologické okolnosti vedou k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků způsobenou vysoce patogenním virem influenzy typu A podtypu H5N1, a to až do určení typu neuraminidázy (N), nebo byla-li přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků uvedeného podtypu potvrzena, měl by dotčený členský stát zavést určitá ochranná opatření k minimalizaci rizika šíření choroby.
(3) Taková ochranná opatření byla přijata rozhodnutím Komise 2006/135/ES ze dne 22. února 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní infuenzy ptáků u drůbeže ve Společenství [5], která mají být provedena navíc k opatřením stanoveným v rámci směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [6] spojená především s pohybem některých ptáků a produktů z drůbeže a z jiných ptáků pocházejících z oblasti zasažené chorobou.
(4) Opatření stanovená směrnicí 92/40/EHS byla zásadním způsobem přehodnocena ve světle nejnovějších vědeckých poznatků o riziku, které influenza ptáků představuje pro zdraví zvířat a lidí, vývoje nových laboratorních testů a očkovacích látek a zkušeností získaných během nedávných výskytů této nákazy ve Společenství, jakož i ve třetích zemích.
S ohledem na uvedený přezkum byla směrnice 92/40/EHS zrušena a nahrazena směrnicí 2005/94/ES, která má být členskými státy provedena do vnitrostátního práva do 1. července 2007.
(5) Vzhledem na stávající nákazovou situaci související s influenzou ptáků ve Společenství bylo až do provedení směrnice 2005/94/ES do vnitrostátního práva nutné stanovit přechodná opatření, která se použijí v hospodářstvích, kde existuje podezření na ohniska influenzy ptáků způsobené vysoce patogenními viry influenzy ptáků u drůbeže nebo jiných ptáků chovaných v zajetí nebo kde byla tato ohniska již potvrzena.
(6) Tato přechodná opatření stanovená rozhodnutím Komise 2006/416/ES v konečném znění [7] by měla členským státům umožnit přiměřeným a pružným způsobem přijmout opatření pro tlumení choroby při zohlednění různých úrovní rizika, které představují různé kmeny viru, pravděpodobného sociálního a hospodářského dopadu daných opatření na zemědělské odvětví a další dotčená odvětví, a zároveň zajistit, že jsou opatření přijatá pro každý konkrétní případ co nejvhodnější.
(7) S pokrokem při provádění směrnice 2005/94/ES do vnitrostátního práva některými členskými státy se odkazy na přechodná opatření považují za odkazy na odpovídající odstavec směrnice 2005/94/ES.
(8) Vzhledem k mimořádnému riziku choroby a k epizootologické situaci ohledně vysoce patogenní influenzy ptáků a vzhledem k vážnému hospodářskému dopadu, jaký by choroba mohla mít, především pokud by se vyskytla v hustě zalidněné drůbežářské oblasti, by však měla být určitá doplňková opatření přijatá podle rozhodnutí 2006/135/ES zachována.
Tato opatření by se měla zaměřit na posílení místních opatření pro tlumení, regionalizaci dotčeného členského státu oddělením postižené části území od ostatního území, které nebylo chorobou zasaženo, a poskytnutí opětovného ujištění odvětví drůbežářství a obchodním partnerům ohledně bezpečnosti produktů odesílaných z části země, která nebyla chorobou zasažena.
(9) Opatření stanovená rozhodnutím 2006/135/ES by měla být uvedena v soulad s opatřeními rozhodnutí 2006/416/ES v konečném znění, a proto je z důvodů jasnosti a důslednosti vhodné rozhodnutí 2006/135/ES zrušit a nahradit je tímto rozhodnutím, které pouze zachová doplňková opatření pro tlumení použitelná na konkrétní nákazovou situaci s ohledem na vysoce patogenní influenzu ptáků podtypu H5N1.
(10) S ohledem na rozdíly v riziku choroby v případě ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků by měla být dotčeným členským státem v těsné spolupráci s Komisí vymezena oblast s vysokým rizikem a oblast s nízkým rizikem, které by měly být odděleny od části země, která nebyla chorobou zasažena.
(11) Pokud to vyžaduje epizootologická situace, měla by být přijata odpovídající opatření v souvislosti s oblastmi, ve kterých vypukla vysoce patogenní influenza ptáků nebo ve kterých je podezření na ohnisko, a to především prostřednictvím popisu těchto oblastí a zaznamenání takového popisu, který by byl podle situace aktualizován, v příloze tohoto rozhodnutí v souladu s postupem stanoveným v čl. 10 odst. 3 nebo 4 směrnice 90/425/EHS a čl. 9 odst. 3 nebo 4 směrnice 89/662/EHS.
(12) Opatření stanovená v rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [8] by se měla provádět v oblastech postižených chorobou.
(13) V zájmu zajištění soudržnosti je vhodné používat pro účely tohoto rozhodnutí některé definice stanovené ve směrnici 2005/94/ES, ve směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [9], v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [10], a v nařízení (ES) č. 998/2003.
(14) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [11], stanoví schválené subjekty, schválené instituty a schválená střediska a vzor osvědčení, které má provázet zvířata nebo jejich gamety při pohybu mezi takovými schválenými zařízeními v různých členských státech.
V případě ptáků pocházejících ze subjektů, institutů a středisek schválených v souladu s uvedenou směrnicí nebo do nich přivážených by měla být stanovena odchylka od přepravních omezení.
(15) Přeprava násadových vajec z ochranných pásem by měla být povolena za určitých podmínek.
Odesílání násadových vajec do jiných zemí by mělo být povoleno za předpokladu, že budou především splněny podmínky uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
V takových případech by veterinární osvědčení stanovená v souladu se směrnicí 90/539/EHS měla obsahovat odkaz na toto rozhodnutí.
(16) Odesílání masa, mletého masa, mechanicky odděleného masa, masných polotovarů a masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře by mělo být povoleno za určitých podmínek, zejména pokud jde o soulad s určitými požadavky stanovenými v nařízení (ES) č. 853/2004 a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [12].
(17) Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [13], stanoví seznam ošetření masa ze zakázaných území, které učiní maso bezpečným, možnost stanovení zvláštního označení zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti požadovaného u masa, jehož uvedení na trh nebylo povoleno z veterinárních důvodů.
Je vhodné povolit odesílání masa opatřeného označením zdravotní nezávadnosti stanoveným v uvedené směrnici a masných výrobků, které byly ošetřeny podle uvedené směrnice, z ochranných pásem.
(18) Nařízení (ES) č. 2076/2005 stanoví přechodná opatření umožňující použít vnitrostátní identifikační označení pro produkty živočišného původu určené k lidské spotřebě, které mohou být uváděny na trh pouze na území členského státu, v němž byly vyrobeny.
(19) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [14], je uvádění řady vedlejších produktů živočišného původu na trh pocházejících z oblastí Společenství podléhajících veterinárním omezením, povoleno, neboť tyto produkty se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně zneškodní případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné.
(20) S ohledem na platná opatření po označení ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u menšího hejna drůbeže v Dánsku a vymezení oblastí A a B v souladu s čl. 2 odst. 4 písm. b) a c) rozhodnutí 2006/135/ES by tyto oblasti měly být i nadále uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí a po nedávném označení ohniska influenzy ptáků podtypu H5 u hejna hus v Maďarsku by měly být zahrnuty i další oblasti A a B.
(21) Rozhodnutí 2006/135/ES by proto mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím.
(22) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a rozsah
1. Toto rozhodnutí stanoví některá ochranná opatření, která se uplatní v případech vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže na území členského státu (dále jako "dotčený členský stát"), způsobené virem vysoce patogenní influenzy typu A podtypu H5, u kterého je podezření ("podezření na ohnisko") na neuraminidázu typu N1, nebo u kterého byla neuraminidáza typu N1 potvrzena ("ohnisko"), aby se předešlo šíření influenzy ptáků do částí Společenství, které nebyly chorobou zasaženy, prostřednictvím pohybu drůbeže, jiných ptáků a produktů z nich vyrobených.
2. Opatření stanovená tímto rozhodnutím se uplatní, aniž jsou dotčena opatření, která se použijí v případě ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže v souladu s rozhodnutím 2006/416/ES v konečném znění.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
a) "násadovými vejci" se rozumí vejce pocházející od drůbeže určené k líhnutí, jak je definována v čl. 2 odst. 4 směrnice 2005/94/EHS;
b) "volně žijící pernatou zvěří" se rozumí zvěř, jak je definována v bodě 1.5 druhé odrážce, a pokud jde o druhy ptáků, v bodě 1.7 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c) "jiným ptactvem chovaným v zajetí" se rozumí ptáci, jak jsou definováni v čl. 2 bodě 6 směrnice 2005/94/ES, včetně:
i) druhů ptáků v zájmovém chovu podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003 a
ii) ptáků určených pro schválené organizace, schválené instituty, nebo schválená střediska, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS.
Článek 3
Oblasti A a B
1. Oblast uvedená v části A přílohy (dále jen "oblast A") se považuje za oblast s vyšším rizikem, zahrnující ochranná pásma a pásma dozoru vymezená v souladu s článkem 11 rozhodnutí 2006/416/ES v konečném znění.
2. Oblast uvedená v části B přílohy (dále jen "oblast B") se považuje za oblast s nižším rizikem, která může zahrnovat celé další uzavřené pásmo nebo jeho části vymezené v souladu s článkem 11 rozhodnutí 2006/416/ES v konečném znění a která odděluje oblast A od části dotčeného členského státu, která nebyla zasažena chorobou, byla-li taková část určena, nebo od sousedních zemí.
Článek 4
Vymezení oblastí A a B
1. Bezprostředně po označení podezření na ohnisko nebo potvrzeného ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem vysoce patogenní influenzy typu A podtypu H5, u něhož existuje nebo bylo potvrzeno podezření, že je neuraminidázy typu N1, vymezí dotčený členský stát s ohledem na právní požadavky stanovené v článku 11 rozhodnutí 2006/416/ES v konečném znění oblast A a s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory oblast B a oznámí je Komisi, ostatním členským státům a případně veřejnosti.
2. Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem prozkoumá oblasti vymezené dotčeným členským státem a přijme odpovídající opatření v souvislosti s uvedenými oblastmi podle čl. 9 odst. 3 a 4 směrnice 89/662/EHS a podle čl. 10 odst. 3 nebo 4 směrnice 90/425/EHS.
3. Pokud se potvrdí, že typ neuraminidázy je odlišný od typu N1, zruší dotčený členský stát opatření přijatá v souvislosti s dotčenými oblastmi a uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem přijme odpovídající opatření podle čl. 9 odst. 3 nebo 4 směrnice 89/662/EHS a podle čl. 10 odst. 3 nebo 4 směrnice 90/425/EHS.
4. Pokud se u drůbeže potvrdí přítomnost viru vysoce patogenní influenzy ptáků typu A podtypu H5N1, dotčené členské státy:
a) uvědomí Komisi a ostatní členské státy;
b) uplatňují opatření stanovená v článku 5:
i) nejméně 21 dní v případě ochranného pásma a 30 dní v případě pásma dozoru po dni, kdy bylo ukončeno předběžné čistění a dezinfekce v infikovaném hospodářství v souladu s čl. 7 odst. 7 rozhodnutí 2006/416/ES v konečném znění; a
ii) tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, správní, ekologické a epizootické faktory spojené s influenzou ptáků; nebo
iii) až do dne uvedeného v příloze pro dotčený členský stát,
c) budou Komisi a ostatní členské státy informovat o jakémkoli vývoji souvisejícím s oblastmi A a B.
Komise ve spolupráci s dotčeným členským státem přijme odpovídající opatření podle čl. 9 odst. 3 nebo 4 směrnice 89/662/EHS a podle čl. 10 odst. 3 nebo 4 směrnice 90/425/EHS.
Článek 5
Obecný zákaz
Kromě omezení pohybu drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí, jejich násadových vajec a produktů vyrobených z těchto ptáků v souladu s rozhodnutím 2006/416/ES v konečném znění pro hospodářství v ochranných pásmech, pásmech dozoru a dalších uzavřených pásmech zajistí dotčené členské státy, že:
a) živá drůbež a jiné ptactvo chované v zajetí, kromě ptáků uvedených v čl. 2 písm. c) bodě i) a ii), a násadová vejce drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí, kromě vajec ptáků uvedených v čl. 2 písm. c) bodě ii), a volně žijící pernaté zvěře se nebudou odesílat z oblasti B do zbývajících částí území dotčeného členského státu, popřípadě do jiných členských států či třetích zemí;
b) žádné produkty určené k lidské spotřebě vyrobené z volně žijící pernaté zvěře se nebudou odesílat z oblastí A a B do zbývajících částí území dotčeného členského státu, popřípadě do jiných členských států či třetích zemí;
c) žádné vedlejší produkty živočišného původu vyrobené zcela nebo částečně z druhů ptáků z oblastí A a B, na která se vztahují ustanovení nařízení (ES) č. 1774/2002, nebudou přepravovány mezi oblastmi A a B nebo z těchto oblastí odesílány do zbývajících částí území dotčeného členského státu, popřípadě do jiných členských států či třetích zemí;
d) žádná drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí nebude shromažďováno na setkáních v oblasti B, jako jsou veletrhy, trhy nebo výstavy.
Článek 6
Odchylky pro živou drůbež a jednodenní kuřata
1. Odchylně od čl. 5 písm. a) dotčený členský stát může povolit přímou přepravu drůbeže z hospodářství v oblasti B na jatka určená příslušným orgánem v dotčeném členském státě, nebo po dohodě mezi příslušnými orgány, na určená jatka v jiném členském státě nebo ve třetí zemi.
2. Odchylně od čl. 5 písm. a) dotčený členský stát může povolit přímou přepravu drůbeže z hospodářství v oblasti B do hospodářství pod úředním dohledem ve stejném členském státě, kde drůbež zůstane nejméně 21 dnů.
3. Odchylně od čl. 5 písm. a) dotčený členský stát může povolit přímou přepravu drůbeže z hospodářství v oblasti B do určeného hospodářství v jiném členském státě nebo ve třetí zemi za předpokladu, že:
a) s tím příslušné orgány souhlasily;
b) v určeném hospodářství není chována žádná drůbež;
c) určené hospodářství je pod úředním dozorem;
d) drůbež zůstane v určeném hospodářství nejméně 21 dnů.
4. Odchylně od čl. 5 písm. a) může dotčený členský stát povolit přepravu jednodenních kuřat z líhně nacházející se v oblasti B:
a) do hospodářství pod úředním dohledem v dotčeném členském státě, nacházejícím se nejlépe mimo oblast A;
b) do jakéhokoliv hospodářství, nacházejícím se nejlépe mimo oblast A, za předpokladu, že se tato jednodenní kuřata vylíhla z vajec, která splňují požadavky čl. 7 odst. 1 písm. b);
c) do jakéhokoliv hospodářství, nacházejícím se nejlépe mimo oblast A, za předpokladu, že se tato jednodenní kuřata vylíhla z vajec sebraných z hospodářství nacházejících se v den sběru mimo oblasti A a B a že byla převezena v dezinfikovaných obalech.
5. Veterinární osvědčení provázející zásilky drůbeže nebo jednodenních kuřat uvedených v odstavcích 1, 2, 3 a odst. 4 písm. b) a c) do jiných členských států obsahují tato slova:
"Zásilka je v souladu s veterinárními podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/415/ES v konečném znění".
6. Přesuny podle odstavců 1, 2, 3 a 4 se provedou pod úředním dohledem.
Jsou povoleny až poté, co úřední veterinární lékař zjistí, že v hospodářství původu neexistuje podezření na vysoce patogenní infuenzu ptáků.
Použité přepravní prostředky je třeba před použitím a po použití očistit a dezinfikovat.
Článek 7
Odchylky pro násadová vejce a vejce prostá specifikovaných patogenních mikroorganismů
1. Odchylně od čl. 5 písm. a) může dotčený členský stát povolit přepravu násadových vajec:
a) sebraných z hospodářství nacházejících se v den sběru v oblasti B do určené líhně v dotčeném členském státě nebo, po dohodě mezi příslušnými orgány, do určené líhně v jiném členském státě nebo ve třetí zemi;
b) sebraných z hospodářství nacházejících se v den sběru v oblasti B, ve kterých byla drůbež podrobena sérologickému šetření s negativním výsledkem na influenzu ptáků schopnému zjistit 5 % prevalence choroby se spolehlivostí nejméně 95 % a je zajištěna sledovatelnost, do jakékoliv líhně.
2. Odchylně od čl. 5 písm. a) může dotčený členský stát povolit přepravu násadových vajec nebo vajec prostých specifikovaných patogenních mikroorganismů pro vědecké, diagnostické nebo farmaceutické účely sebraných z hospodářství nacházejících se v den sběru v oblasti A nebo B do určených laboratoří, institutů nebo určeným výrobcům farmaceutik či očkovacích látek v dotčeném členském státě nebo, po dohodě mezi příslušnými orgány, v jiném členském státě nebo ve třetí zemi.
3. Veterinární osvědčení provázející zásilky násadových vajec uvedených v odst. 1 písm. a) a b) a odstavci 2 do jiných členských států obsahují tato slova:
"Zásilka je v souladu s veterinárními podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/415/ES v konečném znění".
4. Přesuny povolené podle odstavců 1 a 2 se provedou pod úředním dohledem.
Jsou povoleny až poté, co úřední veterinární lékař zjistí, že v hospodářství původu neexistuje podezření na vysoce patogenní infuenzu ptáků.
Použité přepravní prostředky je třeba před použitím a po použití očistit a dezinfikovat.
Článek 8
Odchylky pro maso, mleté maso, mechanicky oddělené maso z volně žijící pernaté zvěře a masné polotovary a masné výrobky z tohoto masa vyrobené
1. Odchylně od čl. 5 písm. b) může dotčený členský stát povolit přepravu čerstvého masa, mletého masa, mechanicky odděleného masa, masných polotovarů a masných výrobků z volně žijící pernaté zvěře pocházející z oblasti A nebo z oblasti B na vnitrostátní trh, pokud má uvedené maso označení zdravotní nezávadnosti v souladu s přílohou II směrnice 2002/99/ES nebo vnitrostátní označení v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 2076/2005.
2. Odchylně od čl. 5 písm. b) dotčený členský stát povolí přepravu:
a) masných výrobků vyrobených z masa volně žijící pernaté zvěře pocházející z oblasti A nebo B, které bylo podrobeno ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků v řádku 1 písm. a), b) nebo c) přílohy III směrnice 2002/99/ES;
b) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře pocházející mimo oblasti A a B a vyrobeného v zařízeních uvnitř oblasti A nebo B v souladu s oddílem IV přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a zkontrolovaného v souladu s kapitolou VIII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
c) mletého masa, masných polotovarů, mechanicky odděleného masa a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni b) a vyrobených v zařízeních nacházejících se v oblasti A nebo B v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 9
Odchylky pro vedlejší produkty živočišného původu
1. Odchylně od čl. 5 písm. c) dotčený členský stát povolí:
a) odesílání z oblasti A nebo oblasti B vedlejších produktů živočišného původu, které:
i) splňují podmínky stanovené v následujících přílohách nařízení (ES) č. 1774/2002 nebo v jejich částech:
- příloha V;
- kapitoly II (A), III (B), IV (A), VI (A a B), VII (A), VIII (A), IX (A) a X (A) přílohy VII; a
- kapitola II (B), kapitola III (II) (A) a kapitola VII (A) (1) (a) přílohy VIII; nebo
ii) jsou přepravovány v souladu s opatřeními biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření viru, do určených zařízení schválených v souladu s články 12 až 15 nebo články 17 a 18 nařízení (ES) č. 1774/2002 pro zneškodňování, další zpracování nebo využití, které zajistí alespoň zneškodnění viru influenzy ptáků; nebo
iii) jsou přepravovány v souladu s opatřeními biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření viru, uživatelům a do sběrných středisek schválených a registrovaných podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1774/2002 ke krmení zvířat v souladu s body odst. 5 písm. a) bodu ii) a iii) přílohy IX uvedeného nařízení cílem zajistit alespoň zneškodnění viru influenzy ptáků;
b) odesílání z oblasti B nezpracovaného peří nebo částí peří v souladu s odst. 1 písm. a) části A kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 získaného z drůbeže či pernaté zvěře ve farmovém chovu;
c) odesílání z části A nebo B peří a částí peří, které bylo ošetřeno proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že jsou patogenní původci zneškodněni, získaného z drůbeže či volně žijící pernaté zvěře.
2. Dotčený členský stát zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) tohoto článku byly doprovázeny obchodním dokladem v souladu s kapitolou X přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002 uvádějícím, v případě produktů uvedených v odst. 1 písm. c) tohoto článku, v bodě 6.1 uvedeného dokladu, že dané produkty byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že patogenní původci jsou zneškodněni.
Uvedený obchodní doklad nebude nicméně vyžadován u zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neprůmyslovému využití.
Článek 10
Podmínky pro přesuny
1. Pokud jsou přesuny zvířat nebo produktů z nich získaných, na něž s vztahuje toto rozhodnutí, povoleny podle článků 6, 7, 8 a 9, bude se povolení zakládat na příznivém výsledku posouzení rizika provedeném příslušným orgánem a přijmou se veškerá vhodná opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření influenzy ptáků.
2. Pokud jsou odeslání, přesuny či přeprava produktů uvedených v odstavci 1 povoleny podle článků 7, 8 a 9, za odůvodněných podmínek nebo omezení, musejí být tyto produkty získány, musí s nimi být manipulováno, musejí být ošetřeny, skladovány a přepravovány tak, aby neohrozily nákazový status jiných produktů splňujících veškeré veterinární požadavky pro obchod, uvádění na trh nebo vývoz do třetích zemí.
Článek 11
Soulad a poskytování informací
Všechny členské státy neprodleně přijmou a zveřejní opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Dotčený členský stát tato opatření použije co nejdříve poté, co bude mít důvodné podezření na přítomnost viru vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u drůbeže.
Dotčený členský stát bude pravidelně poskytovat Komisi a ostatním členským státům nezbytné informace o epizootologii choroby a o případném provedení doplňkových kontrol, opatření pro dozor a informačních kampaní.
Článek 12
Platnost
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. června 2007.
Článek13
Zrušení
Rozhodnutí 2006/135/ES se zrušuje.
Článek 14
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. června 2006
o některých přechodných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 2402)
(Text s významem pro EHP)
(2006/416/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [1], a zejména na čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je závažná, vysoce nakažlivá nákaza drůbeže a jiných ptáků a je způsobována různými druhy virů patřících do velké čeledi zvané Influenzaviridae.
Viry influenzy ptáků se rovněž mohou přenést na savce včetně člověka, k přenosu obvykle dochází po přímém styku s nakaženými ptáky.
Ze stávajících poznatků vyplývá, že riziko, které představují nízkopatogenní viry influenzy ptáků, je nižší než riziko představované vysoce patogenními viry influenzy ptáků vzniklými mutací některých nízkopatogenních virů influenzy ptáků.
(2) Směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], stanovila opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků způsobované vysoce patogenními viry influenzy ptáků, aby se zajistila ochrana zdraví zvířat a podnítil rozvoj drůbežářského odvětví.
(3) Opatření stanovená směrnicí 92/40/EHS byla zásadním způsobem přehodnocena ve světle nejnovějších vědeckých poznatků o riziku, které influenza ptáků představuje pro zdraví zvířat a lidí, vývoje nových laboratorních testů a očkovacích látek a zkušeností získaných během nedávných výskytů této nákazy ve Společenství, jakož i ve třetích zemích.
S ohledem na toto přehodnocení byla směrnice 92/40/EHS zrušena a nahrazena směrnicí 2005/94/ES.
Podle směrnice 2005/94/ES musejí členské státy do 1. července 2007 provést ustanovení uvedené směrnice do svých vnitrostátních právních předpisů.
(4) Vzhledem k současné světové nákazové situaci související s influenzou ptáků je do doby, než členské státy provedou směrnici 2005/94/ES, nutné stanovit přechodná opatření, která se uplatní v hospodářstvích, kde u drůbeže či jiného ptactva chovaného v zajetí existuje podezření na vznik ohniska influenzy ptáků způsobované vysoce patogenními viry influenzy ptáků nebo kde byl vznik ohniska potvrzen.
(5) Přechodná opatření stanovená tímto rozhodnutím by měla členským státům umožnit, aby přiměřeným a pružným způsobem přijaly opatření pro tlumení nákazy a současně zohlednily různé úrovně rizika, které představují různé kmeny viru, pravděpodobný sociální a hospodářský dopad daných opatření na zemědělské odvětví a další dotčená odvětví, a zároveň zajistily, že jsou opatření přijatá pro každý konkrétní případ co nejvhodnější.
(6) V zájmu soudržnosti a jasnosti právních předpisů Společenství by přechodná opatření, která budou stanovena tímto rozhodnutím, měla zohledňovat opatření pro tlumení nákazy stanovená směrnicí 2005/94/ES, a definice stanovené v uvedené směrnici se vztahují také na toto rozhodnutí.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto rozhodnutím stanoví určitá přechodná opatření, která mají být přijata členskými státy, kde u drůbeže či jiného ptactva chovaného v zajetí existuje podezření na vznik ohniska influenzy ptáků způsobované vysoce patogenními viry influenzy ptáků nebo kde byl vznik ohniska potvrzen.
2. Aniž jsou dotčena opatření, která se mají v souladu se směrnicí 92/40/EHS použít v hospodářstvích, ochranných pásmech a pásmech dozoru, uplatní se opatření stanovená tímto rozhodnutím v těch členských státech, které dosud v plném rozsahu neprovedly ustanovení směrnice 2005/94/ES, jichž se týká toto rozhodnutí.
Článek 2
Oznamování
1. Členské státy zajistí, aby výskyt a podezření na výskyt vysoce patogenní influenzy ptáků byly povinně a okamžitě oznámeny příslušnému orgánu.
2. Členské státy oznámí výsledky dozoru nad vysoce patogenní inluenzou ptáků prováděného u savců a neprodleně informují Komisi o kladných výsledcích tohoto dozoru.
Článek 3
Opatření, která se mají použít v hospodářstvích, při podezření na vznik ohniska
1. V případě podezření na vznik ohniska zahájí příslušný orgán neprodleně šetření s cílem potvrdit nebo vyloučit přítomnost influenzy ptáků a uvalí na dané hospodářství úřední dozor.
Příslušný orgán také zajistí, aby byla dodržena opatření stanovená v odstavcích 2 a 3.
2. Příslušný orgán zajistí, aby se v hospodářství použila tato opatření:
a) drůbež, jiné ptactvo chované v zajetí a všechny domácí druhy savců jsou spočteny nebo případně proveden odhad jejich počtu podle typu drůbeže nebo druhů jiného ptactva chovaného v zajetí;
b) je sestaven seznam uvádějící přibližný počet již nemocných, mrtvých nebo pravděpodobně infikovaných kusů drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí a všech domácích druhů savců ve všech kategoriích v hospodářství; tento seznam se aktualizuje každý den s ohledem na počet kusů vylíhnutých, narozených a uhynulých v průběhu období, kdy trvá podezření na vznik ohniska nákazy, a na vyžádání musí být poskytnut příslušnému orgánu;
c) veškerá drůbež a jiné ptactvo chované v zajetí jsou umístěny uvnitř budovy hospodářství, ve kterém jsou chovány, a tam drženy.
V případě, že to není proveditelné, nebo pokud jsou ohroženy dobré životní podmínky zvířat, jsou uzavřeny v nějakém jiném místě ve stejném hospodářství tak, aby nepřišly do styku s jinou drůbeží nebo jiným ptactvem chovanými v zajetí z jiných hospodářství.
Přijmou se veškerá přiměřená opatření, aby byl minimalizován jejich kontakt s volně žijícími ptáky.
d) zákaz pohybu drůbeže nebo jiných ptáků chovaných v zajetí do hospodářství nebo z hospodářství;
e) hospodářství nesmí bez povolení příslušného orgánu opustit žádné kadávery drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, maso drůbeže, včetně drobů ("drůbeží maso"), krmivo pro drůbež ("krmivo"), nástroje, materiál, odpad, trus, hnůj drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí ("hnůj"), kejda, použitá podestýlka ani cokoli jiného, co může přispět k přenosu influenzy ptáků, přičemž musí být dodržena všechna opatření pro biologickou bezpečnost s ohledem na minimalizaci rizika šíření influenzy ptáků;
f) hospodářství nesmí opustit žádná vejce;
g) pohyb osob, domácích druhů savců, vozidel a zařízení z nebo do daného hospodářství podléhá podmínkám příslušného orgánu a schválení příslušným orgánem;
h) ve vstupních a výstupních částech budov, v nichž se chová drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, jakož i v celém hospodářství, se použijí vhodné dezinfekční prostředky v souladu s pokyny příslušného orgánu.
3. Příslušný orgán zajistí, aby bylo provedeno epidemiologické šetření.
4. Bez ohledu na odstavec 1 může příslušný orgán stanovit odběr vzorků v jiných případech.
Za těchto okolností může příslušný orgán postupovat, aniž by přijal některá nebo všechna opatření uvedená odstavci 2.
Článek 4
Odchylky od určitých opatření, která se mají použít v hospodářstvích při podezření na podezření na vznik ohniska
1. Příslušný orgán může udělit odchylky od opatření stanovených v čl. 3 odst. 2 písm. c) až e) na základě posouzení rizik a s ohledem na přijatá bezpečnostní opatření a místo určení, kam mají být ptáci a produkty přemístěni.
2. Příslušný orgán může rovněž udělit odchylku od opatření uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. h) v případě, kdy jiní ptáci chovaní v zajetí jsou drženi v nekomerčních hospodářstvích.
3. S odkazem na čl. 3 odst. 2 písm. f) může příslušný orgán udělit povolení zaslání vajec:
a) přímo do zařízení určeného k výrobě vaječných výrobků podle přílohy III oddílu X kapitoly II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 [3], kde s nimi bude manipulováno a kde budou ošetřena v souladu s přílohou II kapitolou XI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 [4]; pokud příslušný orgán toto povolení vydá, vztahují se na ně podmínky stanovené v příloze III směrnice 2005/94/ES; nebo
b) za účelem neškodného odstranění.
Článek 5
Doba trvání opatření, která se mají použít v hospodářstvích při podezření na vznik ohniska
Opatření stanovená v článku 3, která se mají použít v hospodářstvích v případě podezření na vzplanutí nákazy, lze zrušit teprve tehdy, když se příslušný orgán ujistil, že podezření na influenzu ptáků v hospodářství je vyloučeno.
Článek 6
Další opatření na základě epidemiologického šetření
1. Na základě předběžných výsledků epidemiologického šetření může příslušný orgán použít opatření stanovená v odstavcích 2, 3 a 4, zejména tehdy, nachází-li se hospodářství v oblasti s vysokou hustotou výskytu drůbeže.
2. Může být zavedeno dočasné omezení pohybu drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí a vajec a pohybu vozidel používaných v drůbežářském odvětví ve vymezené oblasti nebo v celém členském státě.
Toto omezení může být rozšířeno na pohyb domácích druhů savců, ale v takovém případě nesmí trvat déle než 72 hodin, není-li odůvodněno.
3. Na hospodářství lze použít opatření stanovená v článku 7.
Dovolují-li to však podmínky, mohou být tato opatření omezena na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí s podezřením na infekci a na příslušné produkční jednotky.
Z drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí se po usmrcení odeberou vzorky, aby mohlo být podezření na vznik ohniska buď potvrzeno, nebo vyloučeno.
4. Kolem hospodářství může být vyhrazeno dočasné kontrolní pásmo a v případě potřeby se použijí na hospodářství nacházející se v tomto pásmu některá nebo všechna opatření stanovená v čl. 3 odst. 2.
Článek 7
Opatření, která se mají použít v hospodářstvích při potvrzení vzniku ohniska
1. Při vzniku ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků příslušný orgán zajistí, aby se použila opatření stanovená v čl. 3 odst. 2 a 3 a odstavcích 2 až 9 tohoto článku.
2. Veškerá drůbež a jiné ptactvo chované v zajetí v hospodářství jsou neprodleně usmrceny pod úředním dohledem.
Usmrcení se provádí tak, aby se zamezilo rozšíření influenzy ptáků, zejména během přepravy.
Na základě posouzení rizik dalšího rozšíření influenzy ptáků může však být členským státům udělena odchylka ve vztahu k určitým druhům drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, které nemusí být usmrceny.
Příslušný orgán může přijmout patřičná opatření k omezení možného rozšíření influenzy ptáků na jakékoli volně žijící ptáky v hospodářství.
3. Všechny kadávery a vejce v hospodářství se neškodným způsobem odstraní pod úředním dohledem.
4. Drůbež již vylíhnutá z vajec sebraných v hospodářství během období mezi pravděpodobným dnem zavlečení vysoce patogenní influenzy ptáků do hospodářství a dnem použití opatření stanovených v čl. 3 odst. 2 je podrobena úřednímu dohledu a jsou provedena šetření.
5. Maso drůbeže poražené v hospodářství během období mezi pravděpodobným dnem zavlečení vysoce patogenní influenzy ptáků do hospodářství a dnem použití opatření podle čl. 3 odst. 2 a vejce sebraná v hospodářství ve stejném období musí být, nakolik je možné, vyhledány a neškodným způsobem odstraněny pod úředním dohledem.
6. Všechny látky a odpad, které by mohly být kontaminovány, například krmivo, se zničí nebo ošetří tak, aby bylo zajištěno zničení viru influenzy ptáků v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře.
7. Po neškodném odstranění kadáverů jsou budovy používané k chovu, pastviny nebo půda, které by mohly být kontaminovány, a vozidla používaná k přepravě drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, kadáverů, masa, krmiva, hnoje, kejdy, podestýlky a veškerých jiných materiálů nebo látek, které by mohly být kontaminovány, podle pokynů úředního veterinárního lékaře podrobeny očistě a dezinfekci.
8. Je zakázán veškerý pohyb jiného ptactva chovaného v zajetí nebo domácích savců do hospodářství nebo z hospodářství bez povolení příslušného orgánu.
Toto omezení se nepoužije na domácí druhy savců, kteří mají přístup pouze do obytných prostor.
9. V případě vzniku primárního ohniska je izolát viru podroben laboratorním testům, aby mohl být určen genetický podtyp. Tento izolát viru musí být co nejdříve předán referenční laboratoři Společenství uvedené v čl. 51 odst. 1 směrnice 2005/94/ES.
Článek 8
Odchylky týkající se určitých hospodářství
1. Příslušný orgán může přiznat odchylky od opatření stanovených v čl. 7 odst. 2 prvním pododstavci v případě vzniku ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků v nekomerčním hospodářství, cirkusu, zoologické zahradě, obchodě se zvířaty v zájmovém chovu, přírodní rezervaci, oploceném prostoru, kde je chována drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí pro vědecké účely nebo účely související se zachováním ohrožených druhů nebo úředně registrovaných vzácných plemen drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, neohrozí-li tyto odchylky tlumení nákazy.
2. Příslušný orgán zajistí, aby v případě udělení odchylky podle odstavce 1 drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, jichž se odchylka týká:
a) byly umístěny uvnitř budovy hospodářství, ve kterém jsou chovány, a tam drženy. V případě, že to není proveditelné, nebo pokud jsou ohroženy dobré životní podmínky zvířat, jsou uzavřeny v nějakém jiném místě ve stejném hospodářství tak, aby nepřišly do styku s jinou drůbeží nebo jiným ptactvem chovaným v zajetí z jiných hospodářství. Přijmou se veškerá přiměřená opatření, aby byl minimalizován jejich kontakt s volně žijícími ptáky;
b) byly podrobeny dalšímu dozoru a testování v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře a nebyly přemístěny, dokud laboratorní testy neukážou, že již nepředstavují významné riziko dalšího rozšíření vysoce patogenní influenzy ptáků; a
c) nebyly přemístěny ze svého hospodářství původu, s výjimkou převozu za účelem porážky nebo převozu do jiného hospodářství:
i) nacházejícího se ve stejném členském státě, v souladu s pokyny příslušného orgánu; nebo
ii) v jiném členském státě, vyslovil-li členský stát určení s převozem souhlas.
3. Bez ohledu na zákaz přemísťování drůbeže či jiného ptactva chovaného v zajetí podle odst. 2 písm. b) může příslušný orgán na základě posouzení rizik a při uplatnění opatření pro biologickou bezpečnost povolit přepravu drůbeže či ptactva, které nelze v hospodářstvích původu umístit ve vhodných budovách a držet pod dozorem, do určeného hospodářství ve stejném členském státě, v němž budou pod úředním dozorem podrobeny dalšímu sledování a testům; a to v případě, že takové povolení neohrozí tlumení nákazy.
4. Příslušný orgán může udělit odchylky od opatření stanovených v čl. 7 odst. 5 týkající se vajec, která mají být zaslána přímo do zařízení na výrobu vaječných výrobků podle přílohy III oddílu X kapitoly II nařízení (ES) č. 853/2004, kde s nimi bude manipulováno a kde budou ošetřena v souladu s přílohou II kapitolou XI nařízení (ES) č. 852/2004.
5. Členské státy informují Komisi a ostatní členské státy o všech odchylkách udělených na základě tohoto ustanovení.
Článek 9
Opatření, která se mají použít při vzniku ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků v samostatných produkčních jednotkách
V případě vzniku ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků v hospodářství, které je tvořeno dvěma nebo více samostatnými produkčními jednotkami, může příslušný orgán udělit odchylky z opatření uvedených v čl. 7 odst. 2 prvním pododstavci pro produkční jednotky, v nichž se chová drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, u kterých neexistuje podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků, pokud tyto odchylky neohrozí tlumení nákazy.
Takové odchylky se přiznávají pouze v případě dvou nebo více samostatných produkčních jednotek, u nichž se úřední veterinární lékař s ohledem na strukturu, velikost, provoz, typ budovy, krmení, zdroj vody, vybavení, zaměstnance a návštěvníky hospodářství ujistil, že jsou naprosto odděleny od dalších produkčních jednotek, pokud jde o umístění a každodenní ošetřování drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, které jsou v těchto produkčních jednotkách chovány.
Členské státy informují Komisi a ostatní členské státy o všech odchylkách udělených na základě tohoto ustanovení.
Článek 10
Opatření, která se mají použít v kontaktních hospodářstvích
1. Na základě epidemiologického šetření příslušný orgán rozhodne, zda má být určité hospodářství považováno za kontaktní hospodářství.
Příslušný orgán zajistí, aby na kontaktní hospodářství byla použita opatření stanovená v čl. 3 odst. 2, dokud nebude přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků vyloučena.
2. Na základě epidemiologického šetření může příslušný orgán použít na kontaktní hospodářství opatření stanovená v článku 7, a to zejména tehdy, nachází-li se hospodářství v oblasti s vysokou hustotou výskytu drůbeže.
Hlavní kritéria, k nimž je třeba přihlédnout při použití opatření stanovených v článku 7 v kontaktních hospodářstvích, jsou stanovena v příloze IV směrnice 2005/94/ES.
3. Příslušný orgán zajistí, aby byly odebrány vzorky drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí po jejich usmrcení za účelem potvrdit nebo vyloučit přítomnost viru vysoce patogenní influenzy ptáků v těchto kontaktních hospodářstvích.
4. Příslušný orgán zajistí, aby v jakémkoli hospodářství, kde je usmrcena a odstraněna drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí a kde je následně potvrzena influenza ptáků, byly budovy a jakákoli zařízení, které by mohly být kontaminovány, a vozidla používaná k přepravě drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí, kadáverů, masa, krmiva, hnoje, kejdy, podestýlky a veškerých jiných materiálů nebo látek, která by mohly být kontaminovány, podle pokynů úředního veterinárního lékaře podrobeny očistě a dezinfekci.
Článek 11
Vymezení ochranných pásem, pásem dozoru a dalších uzavřených pásmem při vzniku ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků
1. Bezprostředně po vzniku ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků příslušný orgán vyhradí:
a) kolem hospodářství ochranné pásmo o poloměru nejméně tří kilometrů;
b) kolem hospodářství pásmo dozoru o poloměru nejméně deseti kilometrů, jehož součástí je ochranné pásmo.
2. Pokud je potvrzen vznik ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků u jiného ptactva chovaného v zajetí v nekomerčním hospodářství, cirkusu, zoologické zahradě, obchodě se zvířaty v zájmovém chovu, přírodní rezervaci, oploceném prostoru, kde je jiné ptactvo chované v zajetí chováno pro vědecké účely nebo účely související se zachováním ohrožených druhů nebo úředně registrovaných vzácných plemen ptactva chovaného v zajetí jiného než drůbež, může příslušný orgán na základě posouzení rizik přiznat v nezbytném rozsahu odchylky od ustanovení článků 11 až 26 týkajících se vyhrazení ochranných pásem a pásem dozoru a opatření, která v nich mají být použita, neohrozí-li tyto odchylky tlumení nákazy.
3. Při vyhrazování ochranných pásem a pásem dozoru podle odstavce 1 zohlední příslušný orgán přinejmenším tato kritéria:
a) epidemiologické šetření;
b) zeměpisnou situaci, zejména přirozené hranice;
c) polohu a blízkost hospodářství a odhadovaný počet drůbeže;
d) obvyklý pohyb drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí a obchod s nimi;
e) dostupná zařízení a lidské zdroje potřebné pro kontrolu každého pohybu drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí, jejich mrtvých těl, hnoje, steliva nebo použité podestýlky v ochranném pásmu a pásmu dozoru, zejména tehdy, musí-li dojít k převozu drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, určených k usmrcení a neškodnému odstranění, z jejich hospodářství původu.
4. Příslušný orgán může vymezit další uzavřená pásma kolem nebo v sousedství ochranného pásma a pásma dozoru, s ohledem na kritéria stanovená v odstavci 3.
5. Nacházejí-li se ochranná pásma, pásma dozoru nebo další uzavřená pásma na území více členských států, spolupracují na vyhrazení těchto pásem příslušné orgány těchto členských států.
Článek 12
Opatření, která se mají použít v ochranných pásmech a pásmech dozoru
1. Příslušný orgán zajistí, aby se v ochranných pásmech a pásmech dozoru použila tato opatření:
a) jsou zavedena opatření umožňující vysledovat vše, co by mohlo šířit virus influenzy ptáků, včetně drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí, masa, vajec, kadáverů, krmiva, podestýlky, lidí, kteří byli v kontaktu s infikovanou drůbeží nebo jiným ptactvem chovaným v zajetí, nebo vozidel, která mají vazbu na drůbežářské odvětví;
b) držitelé jsou povinni poskytnout příslušnému orgánu na vyžádání veškeré související informace o drůbeži nebo jiném ptactvu chovaném v zajetí a vejcích vstupujících do hospodářství nebo z něj vystupujících.
2. Příslušný orgán přijme všechna přiměřená opatření s cílem zajistit, aby všechny osoby v ochranném pásmu a v pásmu dozoru, jichž se dotyčná omezení týkají, byly o platných omezeních plně informovány.
Tyto informace mohou být sděleny prostřednictvím výstražných oznámení, sdělovacích prostředků, jako je tisk a televize, nebo jakýmkoli jiným vhodným způsobem.
3. Na základě epidemiologických informací nebo jiného důkazu může příslušný orgán zavést preventivní eradikační program, včetně preventivní porážky nebo usmrcení drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí v rizikových hospodářstvích a oblastech.
4. Členské státy, které přijmou opatření stanovená v odstavci 3, o tom neprodleně informují Komisi.
Článek 13
Příslušný orgán zajistí, aby se v ochranných pásmech použila tato opatření:
a) co nejdříve je pořízen soupis všech hospodářství;
b) úřední veterinární lékař provede ve všech komerčních hospodářstvích co nejdříve kontrolu za účelem klinického vyšetření drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí a v případě potřeby odběr vzorků pro laboratorní testy v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře; o těchto kontrolách a nálezech se vedou záznamy; před zrušením ochranného pásma zkontroluje úřední veterinární lékař nekomerční hospodářství;
c) neprodleně je zaveden dodatečný dozor v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře za účelem odhalení případného dalšího šíření influenzy ptáků v hospodářstvích nacházejících se v ochranném pásmu.
Článek 14
Opatření, která se mají použít v hospodářstvích v ochranných pásmech
Příslušný orgán zajistí, aby se v hospodářstvích v ochranných pásmech použila tato opatření:
a) veškerá drůbež a jiné ptactvo chované v zajetí jsou umístěny uvnitř budovy hospodářství, ve kterém jsou chovány, a tam drženy.
V případě, že to není proveditelné, nebo pokud jsou ohroženy dobré životní podmínky zvířat, jsou uzavřeny v nějakém jiném místě ve stejném hospodářství tak, aby nepřišly do styku s jinou drůbeží nebo jiným ptactvem chovaným v zajetí z jiných hospodářství.
Přijmou se veškerá přiměřená opatření, aby byl minimalizován jejich kontakt s volně žijícími ptáky.
b) kadávery jsou co nejdříve neškodným způsobem odstraněny;
c) vozidla a zařízení používaná k přepravě živé drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, masa, krmiva, hnoje, kejdy a podestýlky a veškerých jiných materiálů nebo látek, které by mohly být kontaminovány, se podle pokynů úředního veterinárního lékaře očistí a podrobí dezinfekci;
d) všechny části vozidel používaných zaměstnanci nebo jinými osobami, které vstupují nebo opouštějí hospodářství a které by mohly být kontaminovány, se podle pokynů úředního veterinárního lékaře očistí a podrobí dezinfekci;
e) zákaz veškerého pohybu drůbeže, jiné ptactva chovaného v zajetí nebo domácích druhů savců do hospodářství nebo z hospodářství bez povolení příslušného orgánu.
Toto omezení se nepoužije na savce mající přístup pouze do obytných prostor těchto hospodářství, v nichž:
i) nemají žádný kontakt s drůbeží nebo jiným ptactvem chovaným v zajetí, které jsou chovány v tomto hospodářství, a
ii) nemají přístup k žádným klecím nebo prostorám, ve kterých jsou taková drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí chovány;
f) každá zvýšená nemocnost nebo úmrtnost nebo významný pokles produktivity v hospodářství jsou okamžitě oznámeny příslušnému orgánu, který provede vhodná šetření podle pokynů úředního veterinárního lékaře;
g) každá osoba vstupující do hospodářství nebo jej opouštějící dodržuje vhodná opatření pro biologickou bezpečnost s cílem zabránit rozšíření influenzy ptáků;
h) držitel vede evidenci všech osob, které navštívily hospodářství, s výjimkou obytných částí, aby usnadnil dozor nad nákazou a její tlumení, a tuto evidenci musí na vyžádání poskytnout příslušnému orgánu.
Tato evidence nemusí být vedena v případě, kdy se jedná o návštěvníky zařízení, jako jsou zoologické zahrady a přírodní rezervace, pokud tito návštěvníci nemají přístup k prostorám, kde jsou chováni ptáci.
Článek 15
Zákaz odstraňování nebo rozmetání použité podestýlky, hnoje nebo kejdy z hospodářství
Příslušný orgán zajistí, aby bylo zakázáno odstraňovat nebo rozmetat bez jím vydaného povolení použitou podestýlku, hnůj nebo kejdu z hospodářství v ochranných pásmech.
Za použití opatření pro biologickou bezpečnost však může být povolen převoz hnoje nebo kejdy z hospodářství do určeného závodu za účelem jeho ošetření nebo dočasného uskladnění pro následné ošetření s cílem zničit případné přítomné viry influenzy ptáků v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 [5].
Článek 16
Výstavy, trhy nebo jiné akce a zazvěření
Příslušný orgán zajistí, aby bylo v ochranných pásmech zakázáno pořádat výstavy, trhy, přehlídky nebo jiné akce, při nichž dochází ke shromáždění drůbeže či jiného ptactva chovaného v zajetí.
Příslušný orgán zajistí, aby v ochranných pásmech nebyla vypouštěna drůbež ani jiné ptactvo chované v zajetí za účelem zazvěření.
Článek 17
Zákaz pohybu a přepravy drůbeže, vajec, drůbežího masa a kadáverů
1. Příslušný orgán zajistí, aby byl v ochranných pásmech zakázán pohyb a přeprava drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí, kuřic před snáškou, jednodenních kuřat, vajec a kadáverů z hospodářství po silnicích, s výjimkou soukromých přístupových silničních komunikací k hospodářstvím, nebo po železnici.
2. Příslušný orgán zajistí, aby přeprava drůbežího masa z jatek, masokombinátů a chladíren byla zakázána, ledaže se jednalo o maso:
a) z drůbeže, která pocházela z hospodářství nacházejícího se mimo ochranné pásmo, a skladované a přepravované odděleně od masa z drůbeže pocházející z hospodářství uvnitř ochranného pásma; nebo
b) vyprodukované dne, jenž předchází nejméně 21 dní odhadovanému dni vzniku prvotní infekce v hospodářství v ochranném pásmu a počínaje tímto dnem výroby skladované a přepravované odděleně od takového masa vyrobeného po uvedeném dni.
3. Zákazy v odstavcích 1 a 2 se však nevztahují na tranzit přes ochranné pásmo po silničních nebo železničních komunikacích bez vykládky nebo zastávky.
Článek 18
Odchylky pro přímou přepravu drůbeže za účelem její okamžité porážky a převoz nebo ošetřování drůbežího masa
1. Odchylně od článku 17 může příslušný orgán povolit přímou přepravu drůbeže pocházející z hospodářství v ochranném pásmu na určená jatka za účelem její okamžité porážky, a to za těchto podmínek:
a) úřední veterinární lékař provedl klinické vyšetření drůbeže v hospodářství původu do 24 hodin před posláním na porážku;
b) v případě potřeby byly u drůbeže v hospodářství původu provedeny laboratorní testy podle pokynů úředního veterinárního, jejichž výsledky byly příznivé;
c) drůbež je přepravována ve vozidlech zaplombovaných příslušným orgánem nebo pod jeho dohledem;
d) příslušný orgán odpovědný za určená jatka byl informován souhlasí s přijetím drůbeže a následně potvrdí porážku orgánu příslušnému pro odeslání;
e) drůbež z ochranného pásma je držena odděleně od jiné drůbeže a je poražena odděleně nebo v jiných hodinách než jiná drůbež, nejlépe na konci pracovního dne; před porážkou jiné drůbeže se provede následná očista a dezinfekce;
f) úřední veterinární lékař zajistí provedení podrobné vyšetření drůbeže na určených jatkách při doručení této drůbeže a po její porážce;
g) maso se nestane součástí obchodu uvnitř Společenství nebo mezinárodního obchodu a bude nést zvláštní označení zdravotní nezávadnosti pro čerstvé maso podle přílohy II směrnice Rady 2002/99/ES [6];
h) maso je získáno, porcováno, přepravováno a skladováno odděleně od masa určeného pro obchod uvnitř Společenství a mezinárodní obchod a je použito takovým způsobem, aby se předešlo jeho zařazení mezi masné výrobky určené pro obchod uvnitř Společenství nebo pro mezinárodní obchod, pokud nebylo podrobeno ošetření podle přílohy III směrnice 2002/99/ES.
2. Odchylně od článku 17 může příslušný orgán povolit přímou přepravu drůbeže pocházející z oblasti mimo ochranné pásmo na určená jatka uvnitř ochranného pásma za účelem její okamžité porážky a následný převoz masa získaného z takové drůbeže, a to za těchto podmínek:
a) příslušný orgán odpovědný za určená jatka byl informován a souhlasí s přijetím drůbeže a následně potvrdí porážku orgánu příslušnému pro odeslání;
b) drůbež je držena odděleně od jiné drůbeže pocházející z ochranného pásma a poražena odděleně nebo v jiných hodinách než jiná drůbež;
c) získané drůbeží maso je porcováno, přepravováno a skladováno odděleně od drůbežího masa získaného z jiné drůbeže pocházející z ochranného pásma;
d) vedlejší produkty jsou neškodným způsobem odstraněny.
Článek 19
Odchylky pro přímou přepravu jednodenních kuřat
1. Odchylně od článku 17 může příslušný orgán povolit přímou přepravu jednodenních kuřat pocházejících z hospodářství uvnitř ochranného pásma do hospodářství nebo do haly tomto hospodářství ve stejném členském státě, nacházející se nejlépe mimo ochranné pásmo a pásmo dozoru, a to za těchto podmínek:
a) jednodenní kuřata jsou přepravována ve vozidlech zaplombovaných příslušným orgánem nebo pod jeho dohledem;
b) během přepravy a v hospodářství určení jsou uplatněna příslušná opatření pro biologickou bezpečnost;
c) na hospodářství určení je od okamžiku doručení jednodenních kuřat uvalen úřední dozor;
d) v případě, že je drůbež přemístěna mimo ochranné pásmo nebo pásmo dozoru, zůstane v hospodářství určení nejméně 21 dní.
2. Odchylně od článku 17 může příslušný orgán povolit přímou přepravu jednodenních kuřat vylíhnutých z vajec pocházejících z hospodářství nacházejících se mimo ochranná pásma a pásma dozoru do jakéhokoli jiného hospodářství ve stejném členském státě, nacházejícího se nejlépe mimo ochranná pásma a pásma dozoru, pokud může líheň, ze které byla kuřata odeslána, zaručit svými logistickými postupy a hygienickými pracovními podmínkami, že nedošlo k žádnému kontaktu těchto vajec s jakýmikoli jinými násadovými vejci nebo jednodenními kuřaty pocházejícími z hejn drůbeže v takových pásmech, která mají proto odlišný nákazový status.
Článek 20
Odchylky pro přímou přepravu kuřic před snáškou
Odchylně od článku 17 může příslušný orgán povolit přímou přepravu kuřic do hospodářství nebo do haly tohoto hospodářství nejlépe v ochranném pásmu nebo pásmu dozoru, kde se nenachází žádná jiná drůbež, a to za těchto podmínek:
a) úřední veterinární lékař provedl klinické vyšetření drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí v hospodářství původu, a to zejména těch jedinců, kteří mají být přemístěni;
b) v případě potřeby byly u drůbeže v hospodářství původu provedeny laboratorní testy podle pokynů úředního veterinárního lékaře; jejichž výsledky byly příznivé;
c) kuřice před snáškou jsou přepravovány ve vozidlech zaplombovaných příslušným orgánem nebo pod jeho dohledem;
d) hospodářství nebo hala určení jsou od okamžiku doručení kuřic před snáškou umístěny pod úřední dozor;
e) v případě, že je drůbež přemístěna mimo ochranné pásmo nebo pásmo dozoru, zůstane v hospodářství určení nejméně 21 dní.
Článek 21
Odchylka pro přímou přepravu násadových a konzumních vajec
1. Odchylně od článku 17 může příslušný orgán povolit přímou přepravu násadových vajec, a to buď z jakéhokoli hospodářství do líhně nacházející se v ochranném pásmu a určené příslušným orgánem (dále jen "určená líheň"), nebo z hospodářství nacházejícího se v ochranném pásmu do jakékoli určené líhně za těchto podmínek:
a) mateřská hejna, z nichž násadová vejce pocházejí, byla podle pokynů vydaných příslušným orgánem vyšetřena úředním veterinárním lékařem a v daných hospodářstvích neexistuje podezření na influenzu ptáků;
b) násadová vejce a jejich obaly jsou před zahájením přepravy vydezinfikovány a může být zajištěno jejich zpětné vysledování;
c) násadová vejce jsou přepravována ve vozidlech zaplombovaných příslušným orgánem nebo pod jeho dohledem;
d) v určené líhni jsou uplatněna opatření pro biologickou bezpečnost v souladu s pokyny příslušného orgánu.
2. Odchylně od článku 17 může příslušný orgán povolit přímou přepravu vajec:
a) do balírny určené příslušným orgánem ("určená balírna"), jsou-li tato vejce balena v jednorázových obalech a jsou-li uplatněna všechna opatření pro biologickou bezpečnost požadovaná příslušným orgánem;
b) přímo do zařízení na výrobu vaječných výrobků podle kapitoly II přílohy III oddílu X nařízení (ES) č. 853/2004, kde s nimi bude manipulováno a kde budou ošetřena v souladu s přílohou II kapitolou XI nařízení (ES) č. 852/2004; nebo
c) za účelem neškodného odstranění.
Článek 22
Odchylka pro přímou přepravu kadáverů
Odchylně od článku 17 může příslušný orgán povolit přímou přepravu kadáverů, je-li přeprava prováděna za účelem jejich neškodného odstranění.
Článek 23
Čištění a dezinfekce dopravních prostředků
Příslušný orgán zajistí, aby vozidla a zařízení používaná k přepravě podle článků 18 až 22 byla po skončení přepravy neprodleně vyčištěna a vydezinfikována podle pokynů úředního veterinárního lékaře.
Článek 24
Doba trvání opatření
1. Opatření stanovená v článcích 13 až 23 mohou být zrušena nejméně 21 dní po provedení předběžného vyčištění a první dezinfekci infikovaného hospodářství v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře a dokud nejsou v hospodářstvích nacházejících se v ochranném pásmu provedeny laboratorní testy podle pokynů úředního veterinárního lékaře.
2. Jakmile již není v souladu s odstavcem 1 tohoto článku třeba provádět opatření uvedená v článcích 13 až 23, použijí se v bývalém ochranném pásmu opatření stanovená v článku 25, dokud je nelze zrušit podle článku 26.
Článek 25
Opatření, která se mají použít v pásmech dozoru
Příslušný orgán zajistí, aby se v pásmech dozoru použila tato opatření:
a) co nejdříve je pořízen soupis všech komerčních drůbežářských hospodářství;
b) zákaz pohybu drůbeže, kuřic před snáškou, jednodenních kuřat, vajec v pásmu dozoru bez povolení příslušného orgánu, jenž zajistí, aby byla použita vhodná opatření pro biologickou bezpečnost s cílem zabránit rozšíření influenzy ptáků; tento zákaz se nepoužije na tranzit přes pásmo dozoru po silničních nebo železničních komunikacích bez vykládky nebo zastávky.
c) zákaz pohybu drůbeže, kuřic před snáškou, jednodenních kuřat a vajec do hospodářství, jatek, balíren nebo zařízení na výrobu vaječných výrobků nacházejících se mimo pásmo dozoru; příslušný orgán však může povolit přímou přepravu:
i) jatečné drůbeže na určená jatka za účelem její okamžité porážky, jsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 18 odst. 1 písm. a), b) a d).
Příslušný orgán může povolit přímou přepravu drůbeže pocházející z oblasti mimo ochranné pásmo a pásmo dozoru na určená jatka uvnitř ochranného pásma za účelem její okamžité porážky a následný převoz masa získaného z takové drůbeže;
ii) kuřic před snáškou do hospodářství, které leží ve stejném členském státě a v němž se nenachází žádná další drůbež; na toto hospodářství je od okamžiku doručení kuřic před snáškou uvalen úřední dozor a kuřice před snáškou zůstanou v hospodářství určení nejméně 21 dní;
iii) jednodenních kuřat:
- do hospodářství nebo do haly tohoto hospodářství ve stejném členském státě, pokud jsou uplatněna vhodná opatření pro biologickou bezpečnost a na hospodářství je po doručení kuřat uvalen úřední dozor a jednodenní kuřata zůstanou v hospodářství určení nejméně 21 dní, nebo
- jestliže se vylíhla z násadových vajec pocházejících z hospodářství nacházejícího se mimo ochranná pásma a pásma dozoru, do jakéhokoli jiného hospodářství ve stejném členském státě za podmínky, že líheň, ze které kuřata odeslána, může zaručit svými logistickými postupy a biologicky bezpečnými pracovními podmínkami, že nedošlo k žádnému kontaktu těchto vajec s jakýmikoli jinými násadovými vejci nebo jednodenními kuřaty pocházejícími z hejn drůbeže v takových pásmech, která mají proto odlišný nákazový status;
iv) násadových vajec do určené líhně nacházející se uvnitř pásma dozoru nebo mimo něj; vejce a jejich obaly jsou před zahájením přepravy vydezinfikovány a musí být zajištěno zpětné vysledování těchto vajec;
v) konzumních vajec do určené balírny, pokud jsou tato vejce balena v jednorázových obalech a pokud jsou uplatněna všechna opatření pro biologickou bezpečnost požadovaná příslušným orgánem;
vi) vajec do zařízení na výrobu vaječných výrobků podle přílohy III oddílu X kapitoly II nařízení (ES) č. 853/2004 nacházejících se uvnitř pásma dozoru nebo mimo něj, kde s nimi bude manipulováno a kde budou ošetřena v souladu s přílohou II kapitolou XI nařízení (ES) č. 852/2004;
vii) vajec za účelem neškodného odstranění;
d) jakákoli osoba vstupující do hospodářství v pásmu dozoru nebo je opouštějící dodržuje vhodná opatření pro biologickou bezpečnost s cílem zabránit rozšíření influenzy ptáků;
e) vozidla a zařízení používaná k přepravě živé drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, kadáverů, krmiva, hnoje, kejdy a podestýlky a veškerých jiných materiálů nebo látek, které by mohly být kontaminovány, jsou po kontaminaci neprodleně vyčištěna a vydezinfikována v souladu pokyny úředního veterinárního lékaře;
f) zákaz veškerého pohybu drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí nebo domácích druhů savců do hospodářství nebo z hospodářství, v němž je držena drůbež, bez povolení příslušného orgánu.
Toto omezení se nepoužije na savce mající přístup pouze do obytných prostor těchto hospodářství, v nichž:
i) nemají žádný kontakt s drůbeží nebo jiným ptactvem chovaným v zajetí, které jsou chovány v tomto hospodářství; a
ii) nemají přístup k žádným klecím nebo prostorám, ve kterých jsou taková drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí chovány;
g) každá zvýšená nemocnost nebo úmrtnost nebo významný pokles produktivity v hospodářství jsou okamžitě oznámeny příslušnému orgánu, který provede vhodná šetření v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře;
h) zákaz odstraňování nebo rozmetání použité podestýlky, hnoje nebo kejdy bez povolení příslušného orgánu; při dodržení opatření pro biologickou bezpečnost může být povolen převoz hnoje z hospodářství nacházejícího se v pásmu dozoru do určeného závodu za účelem jeho ošetření nebo dočasného uskladnění pro následné ošetření s cílem zničit případné přítomné viry influenzy ptáků, v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002;
i) zákaz pořádání výstav, trhů, přehlídek nebo jiných akcí, při nichž dochází ke shromáždění drůbeže či jiného ptactva chovaného v zajetí;
j) drůbež nesmí být vypouštěna za účelem zazvěření.
Článek 26
Doba trvání opatření
Opatření stanovená v článku 25 se zruší nejdříve 30 dní po provedení předběžného vyčištění a dezinfekce infikovaného hospodářství v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře.
Článek 27
Opatření, která se mají použít v dalších uzavřených pásmech
1. Příslušný orgán může stanovit, že se některá nebo všechna opatření uvedená v článcích 13 až 26 použijí v dalších uzavřených pásmech podle čl. 11 odst. 4 ("další uzavřená pásma").
2. Na základě epidemiologických informací nebo jiného důkazu může příslušný orgán zavést preventivní eradikační program zahrnující preventivní porážku nebo usmrcení drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí v rizikových hospodářstvích a oblastech, které se v souladu s kritérii stanovenými v příloze IV směrnice 2005/94/ES nacházejí v dalších uzavřených pásmech.
Repopulace těchto hospodářství se provádí v souladu s pokyny příslušného orgánu.
3. Členské státy uplatňující opatření stanovená v odstavcích 1 a 2 o této skutečnosti neprodleně uvědomí Komisi.
Článek 28
Laboratorní testy a jiná opatření týkající se prasat a jiných druhů
1. Příslušný orgán zajistí, aby poté, co byla potvrzena vysoce patogenní influenza ptáků v jakémkoli hospodářství, byly na všech prasatech nacházejících se v daném hospodářství provedeny vhodné laboratorní testy s cílem potvrdit nebo vyloučit, že tato prasata jsou nebo byla nakažena virem vysoce patogenní influenzy ptáků.
Dokud nebudou k dispozici výsledky těchto testů, nesmí žádná prasata opustit hospodářství.
2. Potvrdí-li laboratorní testy podle odstavce 1 pozitivní nálezy vysoce patogenní influenzy ptáků u prasat, může příslušný orgán povolit převoz těchto prasat do jiných hospodářství chovajících prasata nebo na určená jatka, jestliže následující vhodné testy ukázaly, že riziko rozšíření influenzy ptáků je zanedbatelné.
3. Potvrdí-li laboratorní testy podle odstavce 1 existenci vážného ohrožení zdraví, příslušný orgán zajistí, aby byla prasata co nejdříve pod úředním dohledem usmrcena, a to takovým způsobem, aby se zabránilo rozšíření viru influenzy ptáků, zejména během přepravy, a v souladu se směrnicí Rady 93/119/ES [7].
4. Příslušný orgán může poté, co byla potvrzena influenza ptáků v jakémkoli hospodářství, použít na základě posouzení rizik opatření stanovená v odstavcích 1, 2 a 3 na všechny ostatní savce nacházející se v hospodářství a může tato opatření rozšířit i na kontaktní hospodářství.
5. Členské státy informují Komisi v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec o výsledcích testů a o opatřeních použitých podle odstavců 1 až 4.
6. Příslušný orgán může poté, co byl potvrzen virus vysoce patogenní influenzy ptáků u prasat nebo jakýchkoli jiných savců v jakémkoli hospodářství, vykonávat dozor, aby určil a uplatnil opatření s cílem zabránit dalšímu šíření vysoce patogenní influenzy ptáků na jiné druhy.
Článek 29
Repopulace hospodářství
1. Členské státy zajistí, aby byl po použití opatření stanovených v článku 7 dodržen postup podle odstavců 2 až 5 tohoto článku.
2. Repopulace drůbeže v komerčních drůbežářských hospodářstvích může být zahájena nejdříve 21 dní od data provedení konečné očisty a dezinfekce v souladu s pokyny úředního veterinárního lékaře.
3. Po dobu 21 dní od data repopulace komerčních drůbežářských hospodářství jsou prováděna tato opatření:
a) drůbež podstoupí přinejmenším jednu klinickou prohlídku provedenou úředním veterinárním lékařem.
Tato klinická prohlídka nebo závěrečná klinická prohlídka v případě, že je provedeno více než jedna prohlídka, se vykoná co nejblíže konci výše uvedené 21 denní lhůty;
b) laboratorní testy jsou prováděny podle pokynů příslušného orgánu;
c) drůbež, která uhyne v průběhu fáze repopulace, je podrobena testům podle pokynů příslušného orgánu;
d) každá osoba vstupující do komerčního drůbežářského hospodářství nebo je opouštějící dodržuje příslušná opatření pro biologickou bezpečnost s cílem zabránit rozšíření influenzy ptáků;
e) během fáze repopulace neopustí komerční drůbežářské hospodářství žádná drůbež bez povolení příslušného orgánu;
f) držitel vede záznamy údajů o produkci, včetně údajů o nemocnosti a úmrtnosti, které musí pravidelně aktualizovat;
g) každá významná změna údajů o produkci podle písmena f) a jiné zvláštnosti jsou neprodleně oznámeny příslušnému orgánu.
4. Na základě posouzení rizik může příslušný orgán nařídit, aby postupy stanovené v odstavci 3 byly použity na hospodářství jiná než komerční drůbežářská hospodářství nebo na jiné druhy v komerčním drůbežářském hospodářství.
5. Repopulace drůbeže nebo jiného ptactva v kontaktních hospodářstvích se provádí podle pokynů příslušného orgánu založených na posouzení rizik.
Článek 30
Platnost
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. června 2007.
Článek 31
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. dubna 2004
o ukončení řízení, jež bylo zahájeno vůči Itálii, regionu Furlansko-Julské Benátsko, ohledně opatření stanovených v návrhu zákona č. 106/1/A – "Podpora na zřízení infrastruktury a služeb v odvětví přepravy zboží, na restrukturalizaci silniční dopravy a vývoj kombinované dopravy"
(oznámeno pod číslem K(2004) 1376)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/417/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly připomínky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1) Dopisem ze dne 5. února 2001, zaevidovaným generálním sekretariátem dne 9. února 2001, italské orgány v souladu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES Komisi oznámily návrh regionálního zákona zaměřeného na rozvoj kombinované dopravy. Generální sekretariát Evropské komise oznámení zaevidoval pod číslem N 134/01.
(2) Jelikož oznámení bylo neúplné, požádala Komise o doplnění informací dopisem D(01) 5496 ze dne 5. dubna 2001, na nějž bylo odpovězeno dopisem obdrženým dne 20. června 2001 a zaevidovaným pod značkou DG TREN A/61295.
(3) Dne 27. srpna 2001 zaslala Komise italským orgánům dopis, v němž žádá o další informace.
Dopisem ze dne 9. října 2001 zaevidovaným pod značkou DG TREN A/67862 požádaly italské orgány o prodloužení lhůty na odpověď na uvedenou žádost.
Útvary Komise dopisem ze dne 9. listopadu 2001 poskytly požadované prodloužení lhůty.
Dne 19. prosince 2001 došlo ke schůzce mezi zástupci Komise a zástupci italských orgánů.
Odpověď na druhou žádost o informace byla zaslána dopisem ze dne 24. července 2002 a byla zaevidována pod značkou DG TREN A/64121.
(4) Komise italským orgánům zaslala novou žádost o informace dne 7. října 2002, na nějž bylo odpovězeno dopisem ze dne 21. listopadu 2002 (pod značkou: SG(2002) A/11582).
Dne 18. prosince 2002 došlo k další schůzce se zástupci italských orgánů.
(5) Komise požádala o další objasnění dopisem ze dne 22. ledna 2003.
Odpověď byla zaslána dopisem ze dne 25. března 2003 (pod značkou: DG TREN A/16616).
(6) Poslední dopis byl Komisí zaslán dne 27. května 2003.
Odpověď na žádosti uvedené v dopise byla zaslána dopisem ze dne 4. července 2003 (pod značkou: SG A/6389).
Poslední objasnění byla předána dopisem ze dne 17. července 2003 (pod značkou: SG A/6942).
(7) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení ze dne 11. listopadu 2003 bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby v této věci podaly připomínky.
(8) Itálie podala své připomínky dopisem ze dne 27. ledna 2004, který byl zaevidován dne 28. ledna 2004.
(9) Komise od dalších zúčastněných stran neobdržela v této věci žádné připomínky.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
2.1. Druh podpory
(10) Podpůrné opatření, jež bylo důvodem k zahájení řízení, se týkalo podpor rozvoje nových železničních a námořních služeb.
Příjemci podpory podle návrhu regionálního zákona: subjekty (veřejné nebo soukromé) působící v odvětví manipulace s náklady, podpora se měla vztahovat na zřízení nových železničních služeb nákladní přepravy s bodem převodu na jiný druh dopravy v obchodních přístavech nebo terminálech s možností převodu na více druhů dopravy v uvedeném regionu a na zřízení nových služeb námořní kabotážní dopravy z obchodních přístavů v regionu Furlansko-Julské Benátsko nebo směřujících k nim (článek 8 návrhu zákona 106/1/A); období poskytování podpory nemělo přesáhnout tři roky.
2.2. Důvody pro zahájení řízení
88 odst. 2 Smlouvy a vyžádat si od italských orgánů vysvětlení je výsledkem předběžného posouzení oznámeného projektu.
Především byly vyjádřeny pochybnosti, zda způsob provádění zaručuje, že opatření budou zároveň jak nezbytná, tak přísně úměrná.
Komise vyjádřila pochybnosti zejména ohledně aspektů uvedených v 12. až 17. bodě odůvodnění.
(12) Výnosnost podpory. Nehledě na vnitrostátní služby je cílem opatření podpořit vytvoření služeb mezi regionem Furlansko-Julské Benátsko a střední a východní Evropou.
Komise měla za to, že má-li být projekt z dlouhodobého hlediska výnosný, musejí italské orgány zajistit jeho podporu ze strany orgánů dotyčných států.
(13) Příjemce podpory musel využívání uvedených nových služeb zpoplatňovat způsobem odpovídajícím míře obdržené podpory.
Tento závazek se však nezdá být dostatečnou zárukou výnosnosti těchto služeb v budoucnu.
(14) Proporcionalita. Plánovaná míra 30 % skutečných nákladů (rozdíl mezi vzniklými náklady a obdrženými příjmy příjemcem podpory při poskytování služby, na niž je podpora poskytována) by nezaručila, že nebude překročena běžná [3] přípustná nejvyšší míra podpory 30 % způsobilých nákladů.
(15) Nenarušení hospodářské soutěže. Podpora nesmí mít za následek odklon dopravního toku mezi sousedními přístavy či stávajícími intermodálními službami tím, že by sváděla dopravu, která se již intermodálně uskutečňuje.
(16) Režim podpory dále nezahrnoval mechanizmy, jež by zaručily, že úroveň narušení podmínek hospodářské soutěže způsobeného opatřením bude přijatelná.
(17) Komise měla za to, že nebyla zaručena transparentnost a rovnost zacházení s hospodářskými subjekty. Zveřejnění v regionálním úředním věstníku a uvedení souhrnného sdělení v alespoň dvou denících, z nichž jeden má celostátní dosah, nebylo považováno za dostačující.
3. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
Dopisem ze dne 27. ledna 2004 uvedly italské orgány prostřednictvím stálého zastoupení, že rozhodly o zrušení oznámeného opatření uvedeného v článku 8 návrhu zákona č. 106/1/A.
4. ZÁVĚRY
V důsledku zrušení podpůrného opatření,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise ukončuje řízení zahájené dne 11. listopadu 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. června 2006,
kterým se stanoví, že čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb se vztahuje na výrobu a prodej elektřiny ve Finsku, s výjimkou Ålandských ostrovů
(oznámeno pod číslem K(2006) 2337)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/422/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb [1], a zejména na čl. 30 odst. 4 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Finské republiky učiněnou prostřednictvím e-mailu ze dne 20. února 2006 a na doplňkové informace, o které požádali pracovníci Komise prostřednictvím e-mailu dne 10. března 2006 a které byly předloženy Finskou republikou prostřednictvím e-mailu dne 23. března 2006,
vzhledem k závěrům nezávislého vnitrostátního orgánu, finského orgánu pro hospodářskou soutěž (Kilpailuvirasto), podle kterého jsou podmínky pro uplatnění čl. 30 odst. 1 směrnice 2004/17/ES splněny,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 30 směrnice 2004/17/ES stanoví, že zakázky určené pro umožnění výkonu jedné z činností, na které se směrnice vztahuje, se neřídí touto směrnicí, pokud je v členském státě, ve kterém má být činnost vykonávána, přímo vystavena hospodářské soutěži na trzích, na které není omezen přístup.
Přímé vystavení hospodářské soutěži se vyhodnocuje na základě objektivních kritérií, která vezmou v úvahu zvláštní vlastnosti dotčeného odvětví.
K neomezenému přístupu na trh dochází, pokud členský stát provede a uplatní příslušné právní předpisy Společenství k otevření daného odvětví nebo jeho části.
Tyto právní předpisy jsou uvedeny v příloze XI směrnice 2004/17/ES, která, pokud jde o odvětví elektřiny, odkazuje na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou [2].
Směrnice 96/92/ES byla nahrazena směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [3], která vyžaduje ještě vyšší stupeň otevřenosti trhu.
(2) V souladu s čl. 62 odst. 2 směrnice 2004/17/ES se hlava III, která stanovuje pravidla pro veřejné soutěže na určitý výkon v oblasti služeb, nevztahuje na veřejné soutěže na určitý výkon organizované pro vykonávání činnosti v daném členském státě, o které Komise v rozhodnutí rozhodla, že se na ni vztahuje čl. 30 odst. 1 uvedené směrnice, nebo o které se má za to, že se na ni uvedený odstavec vztahuje, na základě odst. 4 druhého a třetího pododstavce nebo odst. 5 čtvrtého pododstavce uvedeného článku.
(3) Žádost předložená Finskou republikou se týká jak výroby, včetně kombinované, tak prodeje (velkoobchodního a maloobchodního) elektřiny.
Velkoobchodní trh ve Finsku je do značné míry začleněn do severského trhu s elektřinou (Dánsko, Norsko, Švédsko a Finsko).
Skládá se z bilaterálního obchodního trhu mezi výrobci na straně jedné a dodavateli a průmyslovými společnostmi na straně druhé a dobrovolné severské energetické burzy Nord Pool s promptním i termínovaným trhem.
Je zde tedy jasný vývoj směrem k vytvoření regionálního velkoobchodního trhu, i když místa s nedostatečnou kapacitou přenosu někdy rozdělují tento trh na geograficky odlišné cenové oblasti, jednou z nichž je Finsko.
Podle finských orgánů a Nord Pool Finland bylo tedy Finsko po 9,3 % období roku 2005 oddělenou cenovou oblastí [4].
Rovněž ve výrobě existuje jasný vývoj směrem k vytvoření regionálního trhu, i když v důsledku míst s nedostatečnou kapacitou přenosu a omezenosti kapacity [5] spojení mezi finskými sítěmi a ostatními územími Společenství a Ruska by mohl být trh dočasně omezen na území Finska, s výjimkou Ålandských ostrovů.
Oblast maloobchodního trhu odpovídá území Finska, s výjimkou Ålandských ostrovů, s ohledem na to, jak potvrdily finské orgány, že obchodníci s elektřinou z jiných severských zemích, kteří nejsou usazeni ve Finsku, nejsou zatím reálnou alternativou, pokud jde o spotřebitele či malé a středně velké zákazníky.
(4) Toto hodnocení, stejně jako všechna ostatní, která jsou obsažena v tomto rozhodnutí, je výhradně určeno pro účely směrnice 2004/17/ES, aniž je dotčeno použití pravidel pro hospodářské soutěže.
(5) Finsko provedlo a uplatnilo nejen směrnici 96/92/ES, nýbrž i směrnici 2003/54/ES, zvolilo plné právní oddělování vlastnictví u přenosových sítí a právní a funkční oddělování u rozvodných sítí s výjimkou nejmenších společností. Přístup na trh by proto v souladu s čl.
30 odst. 3 prvním pododstavcem neměl být považován za omezený.
(6) Přímé vystavení hospodářské soutěži by mělo být hodnoceno na základě různých ukazatelů, z nichž žádný není sám o sobě rozhodující.
(7) Ve sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu: Zpráva o pokroku při vytváření vnitřního trhu se zemním plynem a elektřinou [6] (dále jen "Zpráva 2005") Komise uvedla, že "na mnoha vnitrostátních trzích navíc dochází k vysokému stupni průmyslové koncentrace, a tím k omezování rozvoje účinné hospodářské soutěže" [7].
Proto dospěla k závěru, že pokud jde o výrobu elektřiny, "je jedním z ukazatelů míry hospodářské soutěže na vnitrostátních trzích celkový podíl na trhu tří největších výrobců" [8].
Podle technické přílohy [9] tvoří celkový podíl tří největších výrobců na celkové výrobě na severském trhu 40 % [10], což je dostatečně nízká úroveň.
Z hlediska finského území jsou celkové podíly na trhu tří největších výrobců samozřejmě vyšší [11].
Avšak období, po která je finský trh izolovaný, jsou omezená [12].
Proto tedy během značné části roku existuje konkurenční tlak vyplývající z možnosti získat elektřinu mimo finské území, tím spíše, že si severské země mezi sebou neúčtují poplatky za přenos.
Vzhledem k dočasné povaze přetěžování nelze na finském území provádět investice bez ohledu na jiné výrobce na severském trhu.
Tyto faktory by se tedy měly považovat za projev přímého vystavení výrobního trhu hospodářské soutěži, ať už jde o finský vnitrostátní trh či vznikající regionální trh.
(8) Stupeň koncentrace a likvidity jsou rovněž dobrými ukazateli hospodářské soutěže na velkoobchodním trhu s elektřinou.
V roce 2004 činil podíl dobrovolné severské energetické burzy Nord Pool Spot AS, popsané v 3. bodě odůvodnění, na trhu 42 % fyzických dodávek v severských zemích [13].
Pokud jde o regionální trh, je to uspokojivá úroveň.
Mimoto jsou podmínky hospodářské soutěže na velkoobchodním trhu elektřinou rovněž značně ovlivňovány finančními obchody s elektřinou v tržní oblasti, které jsou, vyjádřeno objemem přes Nord Pool, 1,5krát vyšší než celková spotřeba v severských zemích [14] (a pokud se připočtou další identifikované transakce, jako jsou mimoburzovní obchody – OTC či přímý prodej, jsou více než čtyřikrát vyšší [15].
Jak bylo konstatováno v závěrech technické přílohy [16], měl by být tento stupeň likvidity pokládán za uspokojivý, tj. je způsobilý být ukazatelem dobře fungujícího, konkurenčního regionálního trhu.
Jak bylo dříve uvedeno, měla by být rovněž přezkoumána situace v hospodářské soutěži, jelikož se týká výlučně finského území.
Zaprvé je nutné znovu zdůraznit, že výše uvedené problémy s nedostačující přenosovou kapacitou nejsou trvalého rázu, ale jsou jen dočasné.
Proto tedy existuje stálý konkurenční tlak vyplývající z možnosti získat elektřinu mimo finské území, tím spíše, že si severské země mezi sebou neúčtují poplatky za přenos.
Mimoto velkoobchodní ceny elektřiny ve Finsku stanovuje Nord Pool.
Tyto faktory by se tedy měly považovat za projev přímého vystavení velkoobchodního trhu hospodářské soutěži, ať už jde o finský vnitrostátní trh, či vznikající regionální trh.
(9) Počet hospodářských subjektů na maloobchodním trhu je vzhledem k rozloze země poměrně velký (více než 60 subjektů, z nichž mnozí nabízejí služby na celostátní úrovni), stejně jako počet společností s podílem na trhu přesahujícím 5 %.
Podle nejnovějších dostupných informací je celkový podíl na trhu tří největších společností z hlediska dodávek malým a středně velkým odběratelům a rovněž velmi malým obchodním odběratelům a domácnostem na dostatečně nízké, 35–40 % úrovni [17].
Tyto faktory by se tedy měly považovat za projev přímého vystavení hospodářské soutěži.
(10) Za ukazatele by se měly pokládat rovněž mechanismy vyrovnávacích trhů, a to nejen v souvislosti s výrobu, ale též pro velkoobchodní a maloobchodní trhy.
Ve skutečnosti "jakýkoli účastník trhu, který snadno nedokáže přizpůsobit svůj výrobní profil charakteristikám svých zákazníků, pocítí rozdíl mezi cenou, za kterou provozovatel přenosových soustav prodává nedostatkovou energii, a cenou, za kterou koupí zpět nadbytečnou výrobu.
Tyto ceny může provozovateli přenosových soustav stanovit přímo regulační orgán; nebo lze využít na trhu založeného mechanismu, tzn. že cena je určována na základě nabídek od ostatních výrobců, kteří chtějí tímto způsobem regulovat svou výroby směrem nahoru či dolů… vážný problém pro malé účastníky trhu vzniká tehdy, pokud nastává riziko, že dojde k velkému rozmezí mezi nákupní cenou od provozovatele přenosových soustav a prodejní cenou.
K tomu dochází v několika členských státech a pravděpodobně poškozuje rozvoj hospodářské soutěže.
Velké rozmezí může svědčit o nedostatečné úrovni hospodářské soutěže na vyrovnávacím trhu, který může být ovládán pouze jedním či dvěma hlavními výrobci energie.
Takovéto problémy jsou ještě horší tam, kde uživatelé sítí nejsou schopní přizpůsobit své postavení téměř v reálném čase" [18].
V severských zemích existuje integrovaný vyrovnávací trh pro dodávky vyrovnávací energie a jeho hlavní charakteristiky (tržní ceny, půlhodinové uzávěrky a malé rozmezí mezi cenami) je třeba považovat za ukazatele přímého vystavení hospodářské soutěži.
(11) Vzhledem k vlastnostem dotčeného výrobku (elektřina) a nedostatku či nedostupnosti vhodných náhradních výrobků nebo služeb má větší význam při hodnocení stavu hospodářské soutěže na trzích s elektřinou cenová konkurence a tvorba cen.
Počet odběratelů, kteří mění dodavatele, je ukazatelem skutečné cenové konkurence, a tedy nepřímo "přirozeným ukazatelem účinnosti hospodářské soutěže.
Mění-li dodavatele pouze málo odběratelů, je pravděpodobné, že trh nefunguje správně, ačkoli by se neměly opomíjet výhody plynoucí z možnosti opětovného uzavírání dohod s dosavadními dodavateli" [19].
Mimoto "existence regulovaných cen pro koncového odběratele je jasným klíčovým faktorem chování zákazníka… I když lze zachování kontrol v přechodném období odůvodnit, budou tyto kontroly s blížící se potřebou investic způsobovat stále větší narušení" [20].
(12) Ve Finsku změnilo dodavatele přes 75 % velkých a velmi velkých průmyslových odběratelů a malých a středně velkých průmyslových a obchodních odběratelů, zatímco v kategorii velmi malých obchodních odběratelů a domácností [21] to bylo 30 %; kontrola cen koncových uživatelů [22] neexistuje, což znamená, že ceny jsou stanovovány hospodářskými subjekty a jejich zavedení nemusí být předem schvalováno žádným orgánem.
Situace ve Finsku je proto uspokojivá, pokud jde o změnu dodavatele a kontrolu cen koncového uživatele, a měla by se považovat za ukazatel přímého vystavení hospodářské soutěži.
(13) Vzhledem k výše uvedeným ukazatelům a celkové situaci tohoto odvětví ve Finsku, které vyplývají z informací předložených Finskou republikou, ze Zprávy 2005 a její technické přílohy, především pokud jde o rozsah, v jakém byly sítě odděleny od výroby/dodávky a účinnou regulaci přístupu k sítím, by měla být podmínka přímého vystavení hospodářské soutěži stanovená v čl. 30 odst.
1 směrnice 2004/17/ES považována za splněnou v souvislosti s výrobou a prodejem elektřiny ve Finsku, s výjimkou Ålandských ostrovů.
Jak je uvedeno výše v 5. bodě odůvodnění, je třeba považovat za splněnou i další podmínku volného přístupu k činnosti. Proto by se směrnice 2004/17/ES neměla uplatňovat v případě, kdy zadavatelé zadají zakázky, které mají umožnit výrobu nebo prodej elektřiny v těchto zeměpisných oblastech, a ani na veřejné soutěže na výkon takové činnosti v těchto oblastech.
(14) Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci z února 2006, jak se jeví z informací předložených Finskou republikou, ze Zprávy 2005 a její technické přílohy.
Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by již nebyly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst.
(15) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Směrnice 2004/17/ES se nevztahuje na zakázky zadané zadavateli, které jim mají umožnit výrobu nebo prodej elektřiny ve Finsku, s výjimkou Ålandských ostrovů.
Článek 2
Toto rozhodnutí se zakládá na právní a skutkové situaci z února 2006, jak se jeví z informací předložených Finskou republikou, ze Zprávy 2005 a její technické přílohy.
Může být revidováno, pokud by v případě zásadních změn právní či skutkové situace došlo k tomu, že by již nebyly splněny podmínky pro uplatnění čl. 30 odst.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. června 2006
o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů karbidu křemíku pocházejícího z Rumunska
(2006/423/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Dne 17. května 2005 došel Komisi podnět ohledně údajného poškozujícího dumpingu při dovozu karbidu křemíku pocházejícího z Rumunska.
(2) Podnět byl podán Evropskou radou chemického průmyslu (dále jen "CEFIC") jménem výrobců ve Společenství představujících 100 % celkové výroby karbidu křemíku ve Společenství podle čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(3) Uvedený podnět obsahoval zjevné důkazy o existenci dumpingu a o podstatné újmě, která tím vznikla, což bylo považováno za dostatečné oprávnění pro zahájení antidumpingového řízení.
(4) Komise zveřejněním oznámení (dále jen "oznámení o zahájení řízení") v Úředním věstníku Evropské unie [2] proto zahájila antidumpingové řízení týkající se dovozů do Společenství karbidu křemíku, v současnosti zařazeného do kódu KN 28492000, pocházejícího z Rumunska.
(5) Komise o zahájení řízení oficiálně informovala vyvážející výrobce, dovozce a sdružení dovozců či vývozců, o nichž je známo, že se jich záležitost dotýká, zástupce dotčené vyvážející země, uživatele, organizace spotřebitelů a stěžující si výrobce ve Společenství.
Zúčastněné strany dostaly příležitost písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení a všem dotčeným stranám byly zaslány dotazníky.
B. STAŽENÍ PODNĚTU A ZASTAVENÍ ŘÍZENÍ
(6) Dne 1. března 2006 CEFIC oficiálně stáhla svůj podnět.
(7) Podle čl. 9 odst. 1 základního nařízení platí, že pokud je podnět stažen, může být řízení zastaveno, s výjimkou případu, kdy to není v zájmu Společenství.
(8) Komise se domnívala, že toto řízení by mělo být zastaveno, neboť šetření neodhalilo žádné okolnosti, které by naznačovaly, že zastavení není v zájmu Společenství.
Zúčastněné strany o tom byly informovány a dostaly příležitost se vyjádřit.
Nebyly obdrženy žádné připomínky, jež by naznačovaly, že toto ukončení není v zájmu Společenství.
(9) Komise proto dospěla k závěru, že antidumpingové řízení týkající se dovozů karbidu křemíku pocházejícího z Rumunska do Společenství by mělo být zastaveno bez uložení antidumpingových opatření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Antidumpingové řízení týkající se dovozů karbidu křemíku, v současnosti zařazeného do kódu KN 28492000, pocházejícího z Rumunska se zastavuje.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. března 2006
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Rumunskem o některých aspektech leteckých služeb
(2006/424/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Rumunskem o některých aspektech leteckých služeb (dále jen "dohoda") v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Dohoda by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Rumunskem o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. března 2006
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/425/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu se Srbskem a Černou Horou o některých aspektech leteckých služeb (dále jen "dohoda") v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Dohoda by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je uplatňována prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. dubna 2006
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/426/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Bosnou a Hercegovinou o některých aspektech leteckých služeb (dále jen "dohoda") v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Dohoda by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je uplatňována prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 1 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. června 2006,
kterým se stanoví metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty čistokrevného plemenného skotu
(oznámeno pod číslem K(2006) 2376)
(Text s významem pro EHP)
(2006/427/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 77/504/EHS ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 první odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 86/130/EHS ze dne 11. března 1986, kterým se stanoví metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty čistokrevného plemenného skotu [2], bylo podstatně změněno [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Komise by měla stanovit metody pro záznam užitkovosti a genetické hodnocení skotu.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Metody pro kontrolu užitkovosti a stanovení genetické hodnoty čistokrevného plemenného skotu jsou metody stanovené v příloze I.
Článek 2
Rozhodnutí 86/130/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. srpna 2005,
kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a s fungováním Dohody o EHP
(Věc č. COMP/M.3687 – Johnson & Johnson/Guidant)
(oznámeno pod číslem K(2005) 3230)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/430/ES)
Dne 25. srpna 2005 přijala Komise rozhodnutí o spojení podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků [1], a zejména podle čl. 8 odst. 1 nařízení. Nedůvěrné znění celého rozhodnutí je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
I. ÚVOD
(1) Komise dne 15. března 2005 obdržela oznámení o navrhovaném spojení podle článku 4 nařízení (ES) č. 139/2004 ("nařízení o spojování"), na jehož základě podnik Johnson & Johnson (dále jen "J & J", USA) získává ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování nákupem akcií kontrolu nad celým podnikem Guidant Corporation (dále jen "Guidant", USA).
A. Strany
(2) J & J je společnost zapsaná do obchodního rejstříku ve Spojených státech amerických. V roce 2003 pro ni v celosvětovém měřítku pracovalo 111000 zaměstnanců a vykázala obrat v přibližné výši 37 miliard EUR.
Její činnosti zahrnují tři hlavní oblasti obchodu: spotřebitelské zboží (18 % obratu), léčiva (47 %) a zdravotnické prostředky a zařízení k provádění diagnózy (36 % obratu).
(3) Guidant je společnost zapsaná do obchodního rejstříku ve Spojených státech amerických, která působí v oblasti navrhování a vývoje kardiovaskulárních léčiv.
V roce 2003 pro ni v celosvětovém měřítku pracovalo přibližně 12000 zaměstnanců a vykázala obrat v přibližné výši 3,3 miliard EUR.
Společnost Guidant pokrývá čtyři hlavní oblasti rychle rostoucího obchodu s kardiovaskulárními léčivy: léčbu poruch srdečního rytmu, intervenční kardiologii, endovaskulární protézy a srdeční chirurgii.
B. Charakteristika
(4) Spojení spočívá v získání výhradní kontroly společnosti J & J nad společností Guidant ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování.
II. RELEVANTNÍ TRHY
(5) Průzkum trhu potvrdil, že nejvíce jsou spojením dotčeny tyto oblasti: 1. přístroje používané v intervenční kardiologii, 2. endovaskulární protézy, 3. přístroje využívané v srdeční chirurgii, 4. přístroje určené k léčbě poruch srdečního rytmu.
V oblasti léčby poruch srdečního rytmu neexistuje hospodářská soutěž, protože společnost J & J v současné době v tomto odvětví nevyvíjí žádnou činnost.
A. Relevantní trhy výrobků
1. Přístroje používané v intervenční kardiologii
(6) Přístroje používané v intervenční kardiologii jsou konstruovány tak, aby léčba onemocnění koronární arterie probíhala za minimálního zákroku.
Hlavní techniku v této oblasti představuje použití stentu, malé roztažitelné drátěné trubičky, která se zavede do místa zúžení koronární arterie, a tak se odstraní plát. Stent se vtlačí do stěny cévy, čímž se umožní řádný průtok krve.
(7) Nekryté kovové stenty a stenty uvolňující lék představují dva od sebe oddělené trhy výrobků, protože neexistuje žádná významná cenová korelace, nabídku těchto trhů nelze vzájemně zaměňovat, klinické výstupy se od sebe liší zásadním způsobem a fungují různé systémy náhrady.
Přestože nekryté kovové stenty a stenty uvolňující lék mají stejnou strukturu a stejný systém dodávání, většina komponentů je významná pro koronární stenty uvolňující lék (lék, jeho dávkování a způsob uvolňování, polymerový potah).
(8) Co se týče příslušenství koronárních zaváděcích katetrů, koronárních vodicích drátů, koronárních balonkových katetrů PTCA, vyplynulo ze studie trhu provedené Komisí, že každý výše uvedený výrobek tvoří součást odděleného relevantního trhu výrobků.
Většina zákroků vyžaduje specifickou soupravu příslušenství různých rozměrů a tvarů.
2. Endovaskulární protézy
(9) Endovaskulární protézy se využívají při léčbě periferních vaskulárních (nebo endovaskulárních) onemocnění s minimálním rozsahem zákroku, jako je tvorba plátu (tj. kalcifikace cév) uvnitř periferních cév (onemocnění periferních arterií) a aneuryzma (rozšíření slabého místa arterie).
(10) Podobně jako stenty pro intervenční kardiologii jsou endovaskulární stenty konstruované k léčbě zužování nebo zablokování periferních arterií.
(11) Podle tvrzení stran existují dva oddělené trhy v oblasti endovaskulárních stentů, což vyplývá i ze studie trhu provedené Komisí. Jedná se o trh se stenty roztažitelnými pomocí balonku (vyráběné obvykle z nerezavějící oceli a upevněné na balonkovém PTA katetru) a trh se samoexpandibilními stenty.
U obou druhů stentů se využívá jiná zaváděcí technologie. Studie provedená Komisí zaznamenala jednoznačný vývojový trend směřující k vyšší specializaci v oblasti endovaskulární problematiky jak u stentů roztažitelných pomocí balonku (např. segmenty pro renální stenty a pro iliakálně-femorální stenty), tak u samoexpandibilních stentů (např.: segmenty pro femorální stenty, iliacké stenty a karotické stenty).
(12) K otázce příslušenství lze uvést, že endovaskulární zaváděcí katetry, koronární vodicí dráty a koronární balonkové katetry PTA plní obdobnou funkci jako rovnocenné výrobky v intervenční kardiologii.
Situace je podobná v oblasti koronární problematiky. Pro každé uvedené příslušenství je třeba vymezit relevantní trh kvůli vysokému stupni zaměnitelnosti výrobku v rámci nabídky a kvůli tomu, že všichni hlavní výrobci nabízejí u každého příslušenství širokou škálu modelů, pokud jde o jeho rozměr a tvar.
3. Techniky používané v srdeční chirurgii
(13) Chirurgická revaskularizace (CABG) se používá při léčbě onemocnění koronárních arterií. "Bypass" zablokované cévy se provede tak, že se jeden konec nové cévy přišije k srdečnici ("transplantace") a druhý ke koronární arterii za poškozeným místem.
Po operaci protéká krev do srdečního svalu novou transplantovanou cévou.
Céva použitá k transplantaci se získá ("odebráním") na noze ("transplantací žíly veny safény"), hrudi nebo ruce.
(14) Na úseku srdeční chirurgie jsou dotčeny tyto trhy: i) výrobky CABG pro fungující srdce (stabilizační systémy a příslušenství jako balonky/rozprašovače), ii) přístroje pro endoskopické odebírání cév.
B. Relevantní geografické trhy
(15) Průzkum trhu potvrdil, že relevantní geografické trhy se všechny omezují na vnitrostátní úroveň kvůli značným rozdílům mezi režimy poskytování náhrad a mezi postupy při zadávání veřejných zakázek, kvůli cenovým odchylkám mezi zeměmi, různé potřebě zřídit místní prodejnu, různému tržnímu podílu stran a soutěžitelů v jednotlivých členských státech.
III. POSOUZENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
A. Intervenční kardiologie
(16) Intervenční kardiologie je poměrně nová oblast obchodu založená na neustálém zdokonalování, která se vyznačuje významnými překážkami při vstupu na trh, jako jsou financování výzkumu a vývoje, práva duševního vlastnictví pro vývoj výrobků, dlouhá lhůta k prosazení nových výrobků na trhu, klinické pokusy, rozsah nabídky výrobků.
(17) V intervenční kardiologii jsou zastoupeny dvě kategorie účastníků hospodářské soutěže: velké nadnárodní společnosti soutěžící v celosvětovém měřítku (J & J, Guidant, Medtronic, Boston Scientific a Abbott) a "místní účastníci soutěže" (Sorin, Biotronik a další).
1. Stenty uvolňující lék
(18) Pokud společnost Guidant bude působit pouze na trhu s nekrytými kovovými stenty, ale nebude se účastnit trhu se stenty uvolňujícími lék, a společnost J & J bude zároveň jedním z účastníků soutěže, kteří již v této oblasti podnikají, a druhým účastníkem bude společnost Boston Scientific, znamenala by tato skutečnost, že spojením se vyloučí případný soutěžitel na trhu se stenty uvolňujícími lék.
(19) Přestože společnost Guidant pravděpodobně byla jedním z hlavních účastníků trhu se stenty uvolňujícími lék a vystupovala by tak jako významný konkurenční regulátor dvou současných soutěžitelů, společností J & J a Boston Scientific, důkazy zjištěnými v průzkumu se však prokázalo, že subjekty vstupující na trh nově zřejmě budou schopny vyvinout dostatečný konkurenční tlak na trhu se stenty uvolňujícími lék, kterým se vyrovná zánik konkurenčního prostředí v důsledku prodeje společnosti Guidant (Medtronic, Abbott, Conor/Biotronik a Sorin) společnosti J & J.
(20) Z tohoto důvodu Komise dospěla k závěru, že oznámené spojení nevyvolává žádné závažné pochybnosti o slučitelnosti se zásadou společného trhu se stenty uvolňujícími lék, a proto spojení významně nebrání účinné hospodářské soutěži v oblasti společného trhu se stenty uvolňujícími lék.
2. Vodicí dráty
(21) Pokud jde o trh s vodicími dráty sloužící intervenční kardiologii, prakticky na všech vnitrostátních trzích se spojení projevuje značným způsobem (nad 40 % a s nárůstem nejméně 5 %). Kombinovaný tržní podíl stran se na těchto trzích, včetně největších zemí EU, často pohybuje nad hodnotou [65 %–75 %] nebo dokonce kolem [75 %–85 %].
3. Závěr
(22) Z tohoto důvodu Komise dospěla k závěru, že oznámené spojení vyvolává závažné pochybnosti o slučitelnosti se zásadou společného trhu, protože umožňuje spojujícím se stranám posílit nenapadnutelné vedoucí postavení společnosti Guidant tím, že vyloučí jednoho z pouze dvou hlavních soutěžitelů na daném trhu.
Kromě toho lze dokonce předpokládat, že zbývající společnosti budou těžit ze snížení hospodářské soutěže, k čemuž spojením dojde. Nárůst hustoty trhu jim umožní dosáhnout vyšších cen, než jaké by mohly zavést bez spojení.
B. Endovaskulární protézy
(23) Společnost J & J a společnost Guidant jsou vedoucími dodavateli endovaskulárních protéz v EHP.
Ačkoliv na trzích s endovaskulární technikou je dostatečný počet soutěžitelů (Abbott, Bard, Boston Scientific, B. Braun, Cook, Edwards Lifesciences, ev3, Invatec, Medtronic, Sorin a Terumo), nejsou všichni účastníci stejně silní, popřípadě nepůsobí na všech trzích výrobků, resp. na všech zeměpisných trzích.
Výsledky průzkumu trhu navíc zdůraznily skutečnost, že zánikem společnosti Guidant jako soutěžitele zmizí nejbližší náhradní výrobek ke stentům společnosti J & J.
(24) Na trhu se stenty roztažitelnými pomocí balonku uvnitř EHP dosahuje kombinovaný tržní podíl spojujících se stran hodnoty [60 %–70 %], (J & J, [30 %–40 %], Guidant, [25 %–35 %]).
Uvedené podíly na trhu byly během posledních 4 let poměrně stabilní.
(25) Při pohledu na relevantní geografické trhy, tj. na trhy každého členského státu, s cílem posoudit hospodářskou soutěž lze konstatovat, že 9 zemí je spojením podstatně dotčeno, konkrétně se jedná o: Rakousko, Belgii, Francii, Německo, Itálii, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko a Španělsko.
(26) Vzhledem k tomu, že spojením se sloučí nejsilnější a druhý nejsilnější účastník soutěže, vznikne dominantní postavení prakticky na všech předmětných trzích, čímž se vytvoří závažná překážka účinné hospodářské soutěže.
(27) Na endovaskulárním trhu s karotickými stenty uvnitř EHP jsou nejvíce dotčeny tyto členské státy: Rakousko, Belgie, Finsko, Francie, Německo, Itálie, Nizozemsko, Portugalsko a Španělsko.
(28) Na trhu s karotickými stenty působí tří hlavní účastníci: společnosti J & J, Guidant a Boston Scientific. Společně pokrývají 83 % až 96 % trhu.
Spojením se buď posílí vedoucí úloha společnosti J & J nebo společnosti Guidant (v Rakousku, Finsku, Nizozemsku, Portugalsku a Španělsku) nebo se sloučí druhý a třetí účastník soutěže, a na trhu se tak vytvoří se nový vedoucí představitel (v Belgii, Německu a v Itálii).
(29) Vzhledem ke stupni spojení, k překážkám při vstupu na trh, k zákaznické loajalitě, k možnosti zaměnitelnosti výrobků na výše uvedených tuzemských trzích a v důsledku snížení tlaku konkurence bude mít uvedené spojení na dané trhy jednostranné nepříznivé účinky, a proto bude bránit účinné hospodářské soutěži na společném trhu.
(30) Na trhu s nekarotickými stenty fungujícím v rámci trhu s endovaskulárními protézami jsou nejvíce dotčeny tyto členské státy: Rakousko, Belgie, Německo a Nizozemsko.
Velkou část uvedených trhů obstarává společnost J & J jakožto vedoucí tržní subjekt, společnost Guidant je jedním z vedoucích účastníků a většina zákazníků ji považuje za nejbližšího náhradníka společnosti J & J.
(31) Co se týče nekarotických samoexpandibilních stentů na výše uvedených tuzemských trzích, bude mít spojení na uvedené vnitrostátní trhy nekoordinované nepříznivé účinky a kvůli tomu, že se vytvoří dominantní postavení nebo se takové postavení posílí, vznikne překážka účinné hospodářské soutěže na společném trhu a uvnitř EHP.
(32) Z tohoto důvodu dospěla Komise k závěru, že oznámené spojení vyvolává závažné pochybnosti o slučitelnosti se zásadou společného trhu v oblasti trhu s endovaskulárními stenty.
Spojením vznikne dominantní postavení na trhu se stenty roztažitelnými pomocí balonku, což bude mít jednostranné nepříznivé účinky na trhy s karotickými i nekarotickými stenty, čímž se zabrání účinné hospodářské soutěži na společném trhu.
C. Srdeční chirurgie: systémy endoskopického odebírání cév
(33) Prodej systémů endoskopického odebírání cév v rámci EHP je sice podstatně nižší než ve Spojených státech, ale vyznačuje se rostoucím vývojovým trendem.
Tradiční odebírání cév se v Evropě využívá v převážné většině případů (98 %). Společnosti J & J a Guidant jsou prakticky jediní dva dodavatelé systémů endoskopického odebírání cév s podílem na trhu kolem 90 % až 95 % (odhadnuto stranami) a se 100 % podílem na trhu v Evropě (odhadnuto účastníky trhu).
(34) Z tohoto důvodu dospěla Komise k závěru, že oznámené spojení vyvolává závažné pochybnosti o slučitelnosti se zásadou společného trhu v oblasti systémů endoskopického odebírání cév, a v Evropě tak vznikne prakticky monopol.
IV. PŘÍSLIBY NABÍZENÉ STRANAMI
(35) Strany předložily níže uvedené závazné přísliby, aby odstranily výše zmíněné obavy z porušení hospodářské soutěže na trhu s vodicími dráty, s endovaskulárními protézami a na trhu v oblasti srdeční chirurgie.
a) V oblasti obchodu s vodicími dráty strany navrhují zcizit aktiva spojená převážně s dodávkou vodicích drátů společnosti J & J uvnitř EHP, s jejich uváděním na trh a prodejem.
Zcizení by se ve své podstatě skládalo z převodu zásob a seznamu zákazníků, z postoupení práv k užívání ochranné známky, z postoupení licence udělené v rámci používání práv duševního vlastnictví, převodu konstrukčních specifikací drátů vyráběných společností J & J. Zcizení se omezuje na Evropu a nezahrnuje zpracování, montáž, sterilizaci (tyto kroky nyní pro společnost J & J zajišťuje třetí osoba), distribuci a uskladnění.
b) V souvislosti s otázkou endovaskulárních protéz strany navrhly zcizit veškeré podnikatelské složky společnosti Guidant, které se týkají endovaskulárního přístupu k léčbě (výrobky, logistiku, zásoby, seznam zákazníků, fyzické osoby působící na úseku prodeje, obchodní značky a duševní vlastnictví). Zcizení nezahrnuje zpracování, financování, správu, výzkum a vývoj a netýká se ani týmů odpovědných za regulaci, kvalitu a klinický výzkum, které sídlí v USA a působí na celém světě.
Strany nabízí kupujícímu uzavření smlouvy o dočasných dodávkách s původními výrobci zařízení, která bude buď zachována, nebo mu nabízí vyčerpávající pomoc při přeložení výrobního provozu z USA do Evropy.
Kromě endovaskulárních stentů, na které byla analýza Komise zaměřena, platí zcizení i pro protézy určené k embolické ochraně a pro endovaskulární příslušenství.
c) U srdeční chirurgie strany navrhly zcizit buď:
a) produkty k endoskopickému odebírání cév a produkty k endoskopickému radiálnímu odebírání arterií, které nabízí společnost J & J, nebo
b) aktiva a zaměstnance společnosti Guidant patřící v celosvětovém měřítku k úseku srdeční chirurgie, nebo
c) produkty k endoskopickému odebírání cév nabízené společností Guidant, především postupy při endoskopickém odebírání cév.
V. HODNOCENÍ PŘEDLOŽENÝCH PŘÍSLIBŮ
(36) Jak potvrdily výsledky testování trhu provedeného Komisí, lze uvedené přísliby považovat za dostatečné při řádném odstranění obav z porušení hospodářské soutěže na trzích s vodicími dráty, na trzích týkajících se endovaskulárních protéz a srdeční chirurgie (viz výše).
(37) Z tohoto důvodu Komise dospěla k závěru, že vzhledem k příslibům předloženým stranami oznámené spojení nebude významně bránit účinné hospodářské soutěži na společném trhu, resp. na jeho podstatné části. V rozhodnutí se proto navrhuje prohlásit spojení za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP v souladu s čl. 2 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 nařízení o spojování a s článkem 57 Dohody o EHP.
VI. ZÁVĚR
(38) Z výše uvedených důvodů Komise dospěla k závěru, že navrhované spojení významným způsobem nebrání účinné hospodářské soutěži na společném trhu, resp. na jeho podstatné části. Spojení bylo proto v souladu s čl.
8 odst. 1 nařízení o spojování a s článkem 57 Dohody o EHP prohlášeno v rozhodnutí ze dne 25. srpna 2005 za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP.
[1] Úř. věst.
L 24, 29.1.2004, s. 1.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. října 2005
o postupu při použití článku 81 Smlouvy o ES v případě společností Automobiles Peugeot SA a Peugeot Nederland NV
(věci COMP/E2/36623, 36820 a 37275 – SEP a další/Automobiles Peugeot SA)
(oznámeno pod číslem K(2005) 3683)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/431/ES)
Dne 5. října 2005 přijala Komise rozhodnutí o postupu při použití článku 81 Smlouvy o ES.
Komise v souladu s článkem 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1] zveřejňuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí, včetně všech uložených sankcí a bere přitom v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Celé znění rozhodnutí bez důvěrných údajů je k dispozici v jazycích případu, v nichž je znění rozhodnutí závazné, a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://ec.europa.eu/comm/competition/index_fr.html
1. SOUHRNNÝ PŘEHLED PROTIPRÁVNÍCH JEDNÁNÍ
1.1.
Úvod
(1) Komise na základě stížností, se kterými se na ni obrátili francouzští zprostředkovatelé, přijala dne 5. října 2005 z důvodu porušení článku 81 Smlouvy rozhodnutí podle článku 7 nařízení (ES) č.
1/2003 (dále jen "rozhodnutí"), jež je určeno společnosti Automobiles Peugeot SA, výrobci automobilů, a společnosti Peugeot Nederland NV, její dceřiné společnosti, kterou zcela ovládá a která dováží automobily značky Peugeot do Nizozemska (dále jen "společnost PNE").
Tyto podniky totiž se souhlasem koncesionářů pro síť Peugeot v Nizozemsku porušily článek 81 tím, že prováděly dvě opatření, jež měla narušit přeshraniční prodej automobilů z této země, které byly určeny konečným spotřebitelům v jiných členských státech, zejména ve Francii.
První opatření, které bylo prováděno v letech 1997 až 2003, spočívalo v systému bonusů, jež byly vypláceny koncesionářům, kteří omezovali prodeje na vývoz a kteří z hlediska jejich způsobu fungování překračovali rámec toho, co bylo nezbytné pro podnícení nizozemských koncesionářů, aby co největší úsilí věnovali prodeji na území, jež mají vymezeno smlouvou.
Druhé opatření, které bylo prováděno v letech 1997 až 2001, spočívalo v tlaku společnosti Automobiles Peugeot SA na koncesionáře, kteří se věnovali vývozu.
Toto přímé opatření dále posílilo účinek diskriminačního systému bonusů.
1.2.
Skutečnosti
1.2.1.
Společnosti a dotčený výrobek
1.2.1.1.
Společnosti
(2) Společnost Peugeot SA (dále jen "společnost PSA") je druhým evropským výrobcem automobilů s 15,5 % prodeje v roce 2002 (osobní automobily a lehká užitková vozidla), v čemž jsou zahrnuty značky Peugeot a Citroën.
Společnost Automobiles Peugeot SA, výrobce běžných modelů automobilů, je zcela ovládána společností PSA, která vyvíjí, vyrábí a distribuuje automobily pod značkou Peugeot.
V každém z dvaceti pěti členských států jsou distribuce výrobků a služby značky Peugeot zajištěny prostřednictvím vnitrostátní maloobchodní distribuční sítě.
V Nizozemsku tuto síť řídí dovozce, který je zcela ovládán společností Automobiles Peugeot SA, což je v tomto případě společnost PNE, která má sídlo v Utrechtu v Nizozemsku.
(3) Síť značky Peugeot v Nizozemsku tvoří koncesionáři a prodejci, kteří jsou s nimi smluvně vázáni.
Počet koncesionářů a prodejců, kteří jsou členy sítě Peugeot v Nizozemsku, se v letech 1995 až 2003 znatelně snížil.
1.2.1.2.
Dotčený trh
(4) Trh osobních automobilů se dělí na několik segmentů.
Omezení hospodářské soutěže, které je předmětem rozhodnutí, je i nadále dosti značné, nejen pokud je na trh pohlíženo prostřednictvím jednotlivých dotčených segmentů, ale i v případě, kdy se má za to, že se segment příslušný pro tuto záležitost a oba sousední segmenty překrývají a tvoří tak relevantní trh, nebo pokud se má za to, že je tento trh tvořen všemi segmenty, jež jsou uvedeny v bodu odůvodnění.
V tomto případě tedy není nezbytné přijmout konečné rozhodnutí pro segment, který je třeba považovat za předmětný trh, není ani třeba rozhodnout, zda trh pro osobní vozidla zahrnuje celé Společenství nebo zda každý členský stát představuje zeměpisně samostatný trh.
(5) V letech 1995 až 2002 se celkový počet nových osobních automobilů, které jsou každoročně zaregistrovány ve státech Evropské unie a Evropského hospodářského prostoru, zvýšil z 12034316 na 14398718 vozů.
Pouze značky Peugeot bylo v roce 1995 zaregistrováno celkem 861696 vozů a v roce 2002 byl počet registrací 1277738; tím se značka Peugeot v Evropské unii posunula ze šesté příčky na třetí a její podíl na trhu, který byl v roce 1995 7,2 %, se v roce 2002 zvýšil na 8,9 % [2].
Značka Peugeot v Nizozemsku rovněž zaznamenala značný a nepřetržitý růst svého podílu na trhu, který se v případě osobních automobilů zvýšil z 6,5 % v roce 1997 na 10,7 % v roce 2003.
1.2.2.
Předmětná dohoda
(6) Rozhodnutí odkazuje na protiprávní jednání, k němuž došlo v rámci dohod o výhradní a selektivní distribuci, kterými se řídí vztahy mezi společností Peugeot a nizozemskými koncesionáři.
Toto protiprávní jednání bylo spojeno s dvěma opatřeními, jež mohla omezit paralelní obchod: systém odměňování koncesionářů, jenž závisí na tom, kam je vůz určen, a tlak na koncesionáře, kteří se věnovali vývozu.
1.2.2.1.
Diskriminační systém bonusů
(7) V Nizozemsku se odměna koncesionářů skládala z pevné částky (podíl z vyúčtované částky [3]) a z částky, která závisí na výsledcích koncesionáře (čili bonusů [4]), které koncesionář potřeboval pro dosažení zisku ze své činnosti.
Tento bonus však mohl obdržet nizozemský koncesionář pouze za předpokladu, že automobily, které prodal, byly zaregistrovány na území jeho členského státu.
Systém, který společnost Peugeot zavedla, rozlišoval dvě fáze, kterými se řídil mechanismus udělování bonusů: právo na udělení bonusu bylo stanoveno na základě toho, zda se stále více daří uskutečňovat cíl, jenž byl stanoven na začátku rozpočtového období, a to podíl prodeje, jehož má být dosaženo na území koncesionáře.
Později, jakmile bylo dosaženo cíle týkajícího se prodeje, docházelo k vyplacení takto nabytého nároku rovněž na základě počtu prodaných vozů v rámci daného území.
Takovou registraci na území členského státu požadovala společnost Automobiles Peugeot SA jak 1) za účelem splnění cíle týkajícího se prodeje, na jehož základě lze získat nárok na bonus a stanovit slevu na jeden automobil, tak 2) za účelem identifikace každého vozidla, které společnost Automobiles Peugeot SA prodala a na které mohla být využita tato odměna (vyplacení bonusu).
(8) V období mezi 1. lednem 1997 a 31. prosincem 1999 totiž společnost Automobiles Peugeot SA uplatňovala systém odměňování koncesionářů, který spočíval v tom, že se koncesionářům vyplatila dodatečná paušální odměna ("bonus" a "superbonus") za prodej všech modelů osobních automobilů, které byly v Nizozemsku registrovány od 1. ledna 1997.
V období mezi 1. lednem 2000 až 1. říjnem 2003 změnila společnost Automobiles Peugeot SA systém odměňování koncesionářů s cílem zavést proměnnou část marže, přičemž zachovala "množstevní bonus", který se vyplatí koncesionáři, jenž dosáhl cílů týkajících se počtu registrací vozidel značky Peugeot v Nizozemsku.
Zásada množstevního bonusu se během těchto dvou období pouze mírně změnila. Aby mohl být bonus uplatňován, byli koncesionáři rozděleni do kategorií podle počtu automobilů, které byly uvedeny v jejich cíli.
Stanovení bonusu záviselo na modelu automobilu, kategorii koncesionáře a procentuálního podílu dosaženého cíle.
(9) Od ledna 1997 bylo ve výročních oběžnících všech koncesionářů o provádění nového systému bonusů potvrzených dalšími průkaznými dokumenty stanoveno, že osobní vozidla, na něž se mohlo uplatnit vyplacení bonusu, byla vlastně pouze ta, jež byla zaregistrována na nizozemském trhu.
1.2.2.2.
Tlak na koncesionáře
(10) Druhé uvedené opatření se týká tlaku, který na koncesionáře činí společnost Automobiles Peugeot SA a kterým byl posílen účinek diskriminačního systému bonusů prostřednictvím přímých zásahů u koncesionářů nebo pokusů omezit vývozní činnost, kterou zjevně realizovali, prostřednictvím hrozeb omezení dodávek.
(11) Zde je třeba zdůraznit, že strategii společnosti Automobiles Peugeot SA, jejímž cílem je omezení vývozu z Nizozemska, pocítili členové distribuční sítě, kteří se obávali dlouhodobých dopadů vývozu na své zisky a kteří v průběhu tří schůzek s dovozcem dali najevo, že se chtějí podílet na cíli opatření, která dovozce požaduje.
Společnost Peugeot chtěla zajistit, aby členové nizozemské sítě jednali jednotně; dovozce zasáhne v případě vývozů prostřednictvím přímých hrozeb a omezení dodávky s cílem stvrdit takto stanovenou kázeň.
(12) Společnost PNE zaprvé uplatnila přímý tlak a příležitostně zasáhla s cílem omezit prodeje na vývoz některých koncesionářů.
Společnost PNE uplatnila svůj tlak zejména prostřednictvím svých zaměstnanců Account Managers Dealernet (AMD), kteří jsou součástí útvaru pověřeného prodejem automobilů od dovozce.
V části zpráv z inspekce těchto AMD je poznámka o prodejích vozidel spotřebitelům sídlícím v zahraničí.
Připomínky těchto AMD jsou uvedeny v rozhodnutí a mají smysl pouze tehdy, kdy z hlediska společnosti Automobiles Peugeot SA měly být vývozy naprosto výjimečné.
Jiné příklady potvrzují, že dochází k tlakům, jejichž cíl je stejný a jejichž uplatňování nemá podporu u AMD.
Přímá opatření se vztahovala na osm koncesionářů v letech 1997 až 2001.
(13) Zadruhé od roku 1997 mají tyto tlaky rovněž podobu hrozeb snížení dodávek, zejména modelů, jež se nejvíce vyvážejí, jako například Peugeot 806.
V rozpočtovém roce 1997 byly některé modely, jako například 406 Airlines a 106 Accents, určeny pouze pro nizozemský trh: jejich vývoz znamenal porušení právních předpisů, za které nese odpovědnost i vyvážející koncesionář.
Hrozby omezení dodávek, po nichž došlo k dílčím omezením, se týkaly zejména modelu 306 break.
Z různých zápisů ze schůzí vyplývá, že VPDN od roku 1997 rovněž podporovalo přijetí opatření na omezení zásob některých modelů a na vyřazení nejvíce vyvážených modelů ze sortimentu.
V případě modelu Peugeot 206 koncesionáři ze západní části země v roce 1998 konstatovali, že mají zájem, aby vývoz byl ukončen.
2. PRÁVNÍ POSOUZENÍ
2.1.
Dohoda o předmětných opatřeních
(14) Opatření, která společnost Automobiles Peugeot SA přijala s cílem omezit prodeje na vývoz a hospodářskou soutěž mezi jednotlivými značkami, nevycházela z jednostranných rozhodnutí. Vycházela naopak z čl. 81 odst. 1 Smlouvy. Opatření zapadala do rámce smluvních vztahů mezi společností Automobiles Peugeot SA na jedné straně a koncesionáři výhradní a distribuční selektivní sítě v Nizozemsku na straně druhé; týkala se prodeje vozů Peugeot a jiného smluvního zboží.
(15) Společnost Automobiles Peugeot SA a členové její nizozemské sítě uzavřeli v této záležitosti dohodu týkající se diskriminačního systému bonusů.
Způsob, jakým byla v praxi provozována síť společnosti Peugeot v letech 1997 až 2003, totiž dokládá, že koncesionáři společnosti Peugeot v Nizozemsku s uvedenou skutečností mlčky souhlasili, a že tedy ke každému prodeji [5] došlo ze svobodné vůle zúčastněných.
(16) V souvislosti s tlakem na koncesionáře zaslala Společnost Automobiles Peugeot SA prostřednictvím VPDN svým nizozemským koncesionářům jasně formulovanou výzvu, na jejímž základě by měla být alespoň od roku 1997 zavedena kázeň ohledně omezení vývozů do jiných členských států.
Tlaky na koncesionáře, ke kterým čas od času dochází a které jsou popsány v rozhodnutí, dokládají, že k výzvě, kterou společnost Automobiles Peugeot SA/PNE zaslala svým koncesionářům a jež měla zajistit, že koncesionáři budou i nadále vyvážet pouze výjimečně, se všichni členové sítě v zásadě přihlásili, aniž tím jsou dotčeny občasné zásahy, jimiž výrobce mohl udržovat takto stanovenou kázeň.
2.2.
Porušení předpisů v souvislosti s oběma opatřeními
(17) Společnosti Automobiles Peugeot SA a PNE přijaly strategii, jejímž cílem je omezit prodeje na vývoz z Nizozemska.
Tato strategie, jež byla prováděna po dohodě s koncesionáři a společně s VPDN, a jednotlivá opatření, jež ji tvoří, měla za cíl omezit hospodářskou soutěž ve smyslu čl. 81 odst.
2.2.1.
Diskriminační systém bonusů, který může ztěžovat vývoz
(18) Společnost Automobiles Peugeot SA ve své odpovědi na námitky zdůraznila, že množstevní bonus uplatňovaný v Nizozemsku je ve prospěch hospodářské soutěže a že jeho "jediným a zjevným" cílem bylo motivování koncesionářů tím, že se jim ve formě bonusů poskytly hospodářské pobídky, aby se při prodeji co nejvíce soustředili na území vymezené smlouvou a aby tak společnost Automobiles Peugeot SA mohla zvyšovat svůj podíl na nizozemském trhu.
(19) V této souvislosti je třeba poznamenat, že rozhodnutí neupírá výrobci možnost, aby svou obchodní politiku přizpůsoboval požadavkům jednotlivých trhů členských států s cílem více proniknout na tyto trhy. Rozhodnutí totiž výrobci neupírá ani možnost, aby se se svými koncesionáři dohodl na cílech prodeje, které byly určeny ve zprávě o prodeji a které mají být uskutečněny na území vymezeném smlouvou, ani možnost, aby přijal vhodná motivující opatření, zejména v podobě bonusů založených na výkonnosti, jež by koncesionáře motivovala k zvyšování jejich objemu prodeje na území, které jim bylo smluvně vymezeno.
Tato možnost, jež podněcuje konkurenci mezi značkami, byla ostatně výslovně stanovena v nařízení Komise (ES) č. 1475/95 [6] (nařízení o blokové výjimce).
(20) Od ledna 1997 však bylo ve výročních oběžnících všech koncesionářů o provádění nového systému bonusů potvrzených dalšími průkaznými dokumenty stanoveno, že osobní vozidla, na něž se mohlo uplatnit vyplacení bonusu, byla pouze ta, jež byla zaregistrována na nizozemském trhu.
Proto každému koncesionáři, který beze zbytku splnil své cíle prodeje na daném území a který tedy získal nárok na bonusy, je nicméně upřen prospěch z bonusu takto získaný za vyplacení tohoto nároku za prodej spotřebitelům, kteří na daném území nemají bydliště. Takový systém z hlediska způsobu fungování překračoval rámec toho, co bylo nezbytné pro podnícení nizozemských koncesionářů, aby co největší úsilí věnovali prodeji na území, jež mají vymezeno smlouvou.
Mohl tedy představovat jedno z charakterizovaných omezení, jež jsou uvedena v nařízení (ES) č. 1475/95, a mohl porušovat čl.
6 odst. 1 bod 8, podle něhož výjimka neplatí, "jestliže dodavatel bez objektivního důvodu poskytne obchodníkům odměny vypočítané na základě místa určení prodávaných motorových vozidel nebo místa bydliště kupujícího".
Kromě toho společnost PNE omezila koncesionářům možnost tento systém obcházet ověřením souladu mezi údaji z objednávky automobilu, které koncesionář zadal do programu, jehož prostřednictvím výrobce udržuje vztahy se svou sítí (DIALOG), a mezi údaji získanými od vnitrostátního registrujícího subjektu.
(21) Společnost Automobiles Peugeot SA ve své odpovědi na námitky zpochybnila účinnost takového opatření a tvrdila, že výše tohoto bonusu je příliš nízká, aby její vyplacení koncesionáře odradilo od vývozu.
(22) Nejdříve je však třeba zdůraznit, že obhajoba společnosti Automobiles Peugeot SA je vnitřně rozporná.
Na jedné straně totiž společnost Automobiles Peugeot SA tvrdí, že výše bonusu uplatňovaného v letech 1997 až 2003 byla příliš nízká, aby mohla ovlivňovat jednání koncesionáře.
Společnost Automobiles Peugeot SA na druhé straně zdůrazňuje, že předmětný systém a zejména výše rabatu pro koncesionáře, kteří dosáhli svých cílů prodeje, byl nezbytný pro poskytnutí vhodných hospodářských pobídek, jimiž se mělo zajistit vyšší úsilí koncesionářů při prodeji na územích, jež jim byla vymezena smlouvou.
Průkazné dokumenty shromážděné v průběhu šetření potvrzují námitky ohledně značného dopadu opatření a prokazují, že systém bonusů byl pro koncesionáře během celého období významný a že jeho ztráta měla, pokud jde o prodej na vývoz, značný dopad na zájem koncesionářů prodávat spotřebitelům, kteří na daném území nemají bydliště.
2.2.2.
Tlaky prokazující záměr společnosti Peugeot ztěžovat vývoz
(23) Společnost Automobiles Peugeot SA od roku 1997 až do roku 2001 určitým způsobem zasahovala s cílem odradit některé nizozemské koncesionáře od dodávání automobilů konečným spotřebitelům z jiných členských států.
Předmětem tlaků na nizozemské koncesionáře, jako např. složky odměny ve svém důsledku znevýhodňující vývoz, bylo ztížení přeshraničního obchodu automobilů mezi nizozemskými koncesionáři a koncesionáři z jiných členských států s cílem odříznout nizozemský trh od ostatních trhů Evropské unie.
Dokumenty ze spisu týkajícího se tlaků na koncesionáře je třeba hodnotit v rámci této strategie.
2.3.
Značný a vyčíslený dopad opatření
(24) Nejprve je třeba zdůraznit, že v daném případě jsme svědky snižování vývozů z Nizozemska po roce 1997, kdy se začal uplatňovat předmětný systém odměňování, a dále poklesu těchto vývozů po roce 1999, a to přibližně o 50 %.
Společnost Automobiles Peugeot SA přičítá ve své odpovědi na námitky tento pokles jiným faktorům, než je zpochybňovaný systém odměňování, a to sice "zásadní úloze", kterou má snižování rozdílů v cenách.
Různé údaje však popírají tento rozbor.
(25) Zejména je třeba poznamenat, že v daném období nedošlo na úrovni Společenství k významnému kolísání rozdílu v cenách.
(26) Za druhé, v interním záznamu společnosti PNE z roku 2002 je vyčíslen dopad systému odměňování na souběžný obchod prostřednictvím odhadu objemu doplňkových prodejů konečným spotřebitelům, kteří na daném území nemají bydliště, ve vztahu k předcházejícímu roku, jehož by bývalo mohlo být dosaženo, pokud by bonus býval byl v roce 2003 skutečně vyplacen na vozidla prodaná na vývoz.
(27) Za třetí, celkem dvacet dva francouzských spotřebitelů podalo Komisi v souvislosti s tlaky na koncesionáře stížnost ohledně újmy způsobené prodleními při dodání, jež byla spjata s hrozbami společnosti Peugeot.
3. POKUTA
(28) Komise měla za to, že je proto třeba uložit pokutu, která by byla patřičným postihem tohoto protiprávního jednání a jejíž odrazující účinek by vylučoval jakékoli opětovné protiprávní jednání.
Komise při stanovování výše pokuty přihlíží k závažnosti a k délce trvání protiprávního jednání, což jsou kritéria výslovně uvedená v čl. 23 odst.
3 nařízení (ES) č. 1/2003.
(29) Při zohlednění výše uvedených skutečností bylo porušení článku 81 společností Automobiles Peugeot SA a její dceřinou společností PNE posouzeno jako velmi závažné, přičemž se toto hodnocení vztahuje jak na politiku v oblasti bonusů, tak v případě ostatních nátlakových opatření, která společnost Automobiles Peugeot SA přijala.
Společnost Automobiles Peugeot SA totiž jednala vědomě, jelikož musela vědět, že zpochybňovaná opatření měla omezit hospodářskou soutěž.
Komise a Soudní dvůr již měly příležitost vyslovit se k diskriminačním systémům odměňování na základě místa určení automobilu [7].
Hodnocení závažnosti protiprávního jednání vychází z pokynů pro výpočet pokut [8].
(30) Jedná se rovněž o dlouhotrvající protiprávní jednání.
Od začátku ledna 1997 do konce září 2003 totiž společnost Automobiles Peugeot SA každoročně prodlužovala diskriminační systém odměňování za vývozy v rámci svých výročních oběžníků.
Společnost Automobiles Peugeot SA v letech 1997 až 2001 rovněž plně prováděla strategii na omezení vývozů prostřednictvím varování a příkazů, které byly přímo určeny více koncesionářům V případě ukončení protiprávního jednání nelze na základě údajů ve spisu tvrdit, že k protiprávnímu jednání docházelo i po listopadu 2001, pokud jde o tlaky na koncesionáře, a po říjnu 2003, což je datum, kdy došlo ke změně systému odměňování, jenž je uveden v tomto rozhodnutí.
(31) V daném případě neexistují přitěžující ani polehčující okolnosti.
4. ROZHODNUTÍ
(32) Společnost Automobiles Peugeot SA a její dceřiná společnost Peugeot Nederland NV porušily čl. 81 odst.
1 Smlouvy tím, že uzavřely dohody s koncesionáři distribuční sítě společnosti Peugeot v Nizozemsku, jež měly ztěžovat prodeje konečným spotřebitelům v jiných členských státech, a to jak osobně, tak v zastoupení zprostředkovateli, kteří jednají jejich jménem.
Protiprávní jednání začalo v prvních dnech měsíce ledna 1997 a trvalo až do konce září 2003.
(33) Pokud to již neučinily, ukončí podniky uvedené v článku 1 protiprávní jednání prokázané v uvedeném článku.
V budoucnu nebudou provádět nebo nebudou pokračovat v provádění jakéhokoli opatření, jež by zakládalo uvedené protiprávní jednání, a nepřijmou opatření se stejným cílem či účinkem.
(34) Za protiprávní jednání uvedené v článku 1 se ukládá pokuta ve výši 49,5 milionu EUR společnosti Automobiles Peugeot SA a její dceřiné společnosti Peugeot Nederland NV, jež nesou společně a nerozdílně odpovědnost.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
[2] Společnost PSA se značkami Peugeot a Citroën ovládala část rostoucího trhu a připadalo jí 12 % (v roce 1995) a 15,3 % (v prvním pololetí roku 2003) registrací nových vozů, což z ní od roku 1999 činí po skupině Volkswagen druhého dodavatele osobních vozů v Evropě.
[3] Podíl koncesionáře je rozdíl mezi doporučenou katalogovou cenou určitého modelu a cenou, za kterou koncesionář nakupuje automobil u dodavatele.
Tento rabat slouží k financování nákladů na distribuci a obvyklých výdajů distributora, jakož i slev, které musí po většinu času poskytovat konečným spotřebitelům.
[4] Bonus spočívá v paušální odměně, již dodavatel v pravidelných splátkách vyplácí koncesionáři za každý automobil prodaný v souladu s příslušnými podmínkami.
Vyplacení bonusu je podmíněno dosažení určitých jakostních a množstevních cílů.
[5] Vůle výrobce byla totiž ustanovena v oběžníku, který koncesionář obdržel začátkem roku.
V tomto oběžníku byly stanoveny podmínky pro odměňování koncesionáře (podíl z prodeje a bonusy).
Ke schvalování docházelo pokaždé, když koncesionář vyjádřil přání, aby vozidlo, které objednal za účelem prodeje (což je podmínkou pro získání bonusů), bylo zaúčtováno; k schvalování docházelo rovněž tehdy, když koncesionář požadoval vyplacení bonusu za každý zaregistrovaný vůz (poté, co bylo dosaženo cílů prodeje).
V daném případě spočívalo schválení ze strany koncesionáře v tom, že zadal údaje o objednávce automobilu do programového vybavení, jehož prostřednictvím výrobce udržuje vztahy se svou sítí (DIALOG).
Dotčení koncesionáři tak vyjádřili souhlas s daným opatřením, neboť právě oni prodávali v rámci tohoto systému.
[6] Úř. věst. L 145, 29.6.1995, s. 25. Čl. 4, odst. 1.: Nejsou překážkou pro zproštění od závazku, na jehož základě je distributor povinen: … 3) po stanovené období usilovat na dohodnutém území o prodej minimálního počtu výrobků, který smluvní strany stanovily na základě společné dohody nebo v případě, že nedojde k dohodě o minimálním počtu smluvně dohodnutých výrobků, které jsou ročně určeny k prodeji, jej stanoví nezávislý odborník, přičemž zohlední zejména prodeje, které byly na tomto území v minulosti realizovány, jakož i předpokládané odhady prodeje na tomto území a na vnitrostátní úrovni.
[7] Rozhodnutí Komise 98/273/ES ze dne 28.1.1998 ve věci IV/35.733 – Volkswagen (Úř. věst.
L 124, 25.4.1998, s.
60), 129. bod odůvodnění; rozhodnutí Komise 2001/146/ES ze dne 20.9.2000 ve věci COMP/36.653 – Opel (Úř. věst.
L 59, 28.2.2001, s.
1), 117. bod odůvodnění.
[8] Pokyny pro výpočet uložených pokut podle čl. 15 odst.
2 nařízení č.
17 a podle čl.
65 odst. 5 Smlouvy o ESUO.
Zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2006,
kterým se stanoví finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení klasického moru prasat v Německu v roce 2001
(oznámeno pod číslem K(2006) 2407)
(Pouze německé znění je závazné)
(2006/432/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2001 se v Německu vyskytla ohniska klasického moru prasat.
Výskyt této nákazy představoval vážné riziko pro hospodářská zvířata ve Společenství.
(2) S cílem předejít rozšíření nákazy a pomoci ji co nejrychleji vymýtit mělo Společenství finančně přispět na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení této nákazy, jak stanoví rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Rozhodnutím Komise 2003/492/ES ze dne 3. července 2003 o finančním příspěvku Společenství na eradikaci klasického moru prasat v Německu v roce 2001 [2] byl Německu přiznán finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními pro tlumení klasického moru prasat prováděnými v roce 2001.
(4) V souladu s uvedeným rozhodnutím byla poskytnuta první splátka ve výši 440000 EUR.
(5) Podle uvedeného rozhodnutí musí být zůstatek příspěvku Společenství založen na žádosti Německa, dokumentech uvádějících hodnoty obsažené v žádosti a na výsledcích kontrol Komise provedených na místě.
Částka uvedená v žádosti Německa činila 3256879,80 DEM, čili 1665216,19 EUR, představující hlavní náklady, a 16978,40 DEM, čili 8680,92 EUR, představující zbývající položky, u nichž finanční příspěvek Společenství nesmí překročit 50 % způsobilých nákladů.
(6) S ohledem na výše uvedené úvahy by nyní měla být stanovena celková výše finančního příspěvku Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s eradikací klasického moru prasat v Německu v roce 2001.
(7) Z výsledků kontrol provedených Komisí v souladu s veterinárními pravidly Společenství a podmínkami pro udělení finanční podpory Společenství vyplývá, že celou uvedenou výši výdajů nelze považovat za způsobilou.
(8) Připomínky Komise a metoda výpočtu způsobilých výdajů byly Německu sděleny dopisem.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Celkový finanční příspěvek Společenství na výdaje související s eradikací klasického moru prasat
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2006,
kterým se stanoví finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení klasického moru prasat v Německu v roce 2002
(oznámeno pod číslem K(2006) 2408)
(Pouze německé znění je závazné)
(2006/433/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2002 se v Německu vyskytla ohniska klasického moru prasat.
Výskyt této nákazy představoval vážné riziko pro hospodářská zvířata ve Společenství.
(2) S cílem předejít rozšíření nákazy a pomoci ji co nejrychleji vymýtit mělo Společenství finančně přispět na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení této nákazy, jak stanoví rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Rozhodnutím Komise 2003/745/ES ze dne 13. října 2003 o finančním příspěvku Společenství na eradikaci klasického moru prasat v Německu v roce 2002 [2] byl Německu přiznán finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními pro tlumení klasického moru prasat prováděnými v roce 2002.
(4) V souladu s uvedeným rozhodnutím byla poskytnuta první splátka ve výši 460000 EUR.
(5) Podle uvedeného rozhodnutí musí být zůstatek příspěvku Společenství založen na žádosti Německa podané dne 19. listopadu 2003, dokumentech uvádějících hodnoty obsažené v žádosti a na výsledcích kontrol Komise provedených na místě.
Částka uvedená v žádosti Německa týkající se výdajů za rok 2002 činila 1933695,76 EUR, přičemž finanční příspěvek Společenství nesmí v daném případě překročit 50 % způsobilých nákladů.
(6) S ohledem na výše uvedené úvahy by nyní měla být stanovena celková výše finančního příspěvku Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s eradikací klasického moru prasat v Německu v roce 2002.
(7) Z výsledků kontrol provedených Komisí v souladu s veterinárními pravidly Společenství a podmínkami pro udělení finanční podpory Společenství vyplývá, že celou uvedenou výši výdajů nelze považovat za způsobilou.
(8) Připomínky Komise a metoda výpočtu způsobilých výdajů byly Německu sděleny dopisem.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Celkový finanční příspěvek Společenství na výdaje související s eradikací klasického moru prasat
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2006,
kterým se stanoví finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení klasického moru prasat v Lucembursku v roce 2002
(oznámeno pod číslem K(2006) 2410)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2006/434/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2002 se v Lucembursku vyskytla ohniska klasického moru prasat.
Výskyt této nákazy představoval vážné riziko pro hospodářská zvířata ve Společenství.
(2) S cílem předejít rozšíření nákazy a pomoci ji co nejrychleji vymýtit mělo Společenství finančně přispět na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení této nákazy, jak stanoví rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Rozhodnutím Komise 2003/491/ES ze dne 3. července 2003 o finančním příspěvku Společenství na eradikaci klasického moru prasat v Lucembursku v roce 2002 [2] byl Lucembursku přiznán finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními pro tlumení klasického moru prasat prováděnými v roce 2002.
(4) V souladu s uvedeným rozhodnutím byla poskytnuta první splátka ve výši 500000 EUR.
(5) Podle uvedeného rozhodnutí musí být zůstatek příspěvku Společenství založen na žádosti Lucemburska podané dne 17. července 2003, dokumentech uvádějících hodnoty obsažené v žádosti a na výsledcích kontrol Komise provedených na místě.
Částka uvedená v žádosti Lucemburska činila 3253235 EUR, přičemž finanční příspěvek Společenství nesmí překročit 50 % celkových způsobilých nákladů.
(6) S ohledem na tyto úvahy by nyní měla být stanovena celková výše finančního příspěvku Společenství na způsobilé výdaje vzniklé v souvislosti s eradikací klasického moru prasat v Lucembursku v roce 2002.
(7) Z výsledků kontrol provedených Komisí v souladu s veterinárními pravidly Společenství a podmínkami pro udělení finanční podpory Společenství vyplývá, že celou uvedenou výši výdajů nelze považovat za způsobilou pro finanční příspěvek Společenství.
(8) Připomínky Komise a metoda výpočtu způsobilých výdajů byly Lucembursku sděleny dopisem ze dne 4. listopadu 2005.
(9) Konečné závěry Komise, které zohlednily dodatečné informace zaslané Komisi ze strany Lucemburska dne 15. prosince 2005, byly Lucembursku zaslány dne 18. ledna 2006.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Celkový finanční příspěvek Společenství na výdaje související s eradikací klasického moru prasat
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/710/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků u drůbeže v Rumunsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 2421)
(Text s významem pro EHP)
(2006/435/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohniska influenzy ptáků způsobeného vysoce patogenním kmenem viru H5N1 v jihovýchodní Asii počínaje prosincem 2003 přijala Komise několik ochranných opatření v souvislosti s touto nákazou, konkrétně rozhodnutí Komise 2005/710/ES ze dne 13. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků v Rumunsku [3].
(2) Rozhodnutí 2005/710/ES stanoví, že se pozastavuje dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, včetně ptáků v zájmovém chovu, násadových vajec uvedených druhů a některých dalších produktů z ptáků z některých částí rumunského území, které jsou nákazou postiženy, do Společenství (dále jen "příslušné dovozy").
(3) Rumunsko sdělilo Komisi další údaje o situaci související s influenzou ptáků v zemi, z nichž vyplývá, že ohniska nákazy byla nedávno zjištěna i v oblastech Rumunska, které nejsou v současnosti regionalizovány v rozhodnutí 2005/710/ES.
(4) S ohledem na rychlost šíření influenzy ptáků v Rumunsku v posledních týdnech je nutné rozšířit pozastavení příslušných dovozů z Rumunska do Společenství na celé území uvedené země.
(5) Rozhodnutí 2005/710/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) S ohledem na informace sdělené Komisi o nákazové situaci a o opatřeních pro tlumení přijatých příslušnými orgány Rumunska budou ustanovení tohoto rozhodnutí přezkoumána v červenci 2006 na zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/710/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2006,
kterým se stanoví finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení influenzy ptáků v Belgii v roce 2003
(oznámeno pod číslem K(2006) 2422)
(Pouze nizozemské a francouzské znění je závazné)
(2006/436/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2003 se v Belgii vyskytla ohniska influenzy ptáků.
Výskyt této nákazy představoval vážné riziko pro hospodářská zvířata ve Společenství.
(2) S cílem předejít rozšíření nákazy a pomoci ji co nejrychleji vymýtit mělo Společenství finančně přispět na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení této nákazy, jak stanoví rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Rozhodnutím Komise 2003/749/ES ze dne 10. října 2003 o finančním příspěvku Společenství na způsobilé náklady na eradikaci influenzy ptáků v Belgii v roce 2003 [2] byl Belgii přiznán finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními pro tlumení influenzy ptáků prováděnými v roce 2003.
(4) V souladu s uvedeným rozhodnutím byla poskytnuta první splátka ve výši 3000000 EUR.
(5) Podle uvedeného rozhodnutí musí být zůstatek příspěvku Společenství založen na žádostech Belgie podaných dne 13. ledna a 24. března 2004, dokumentech potvrzujících hodnoty obsažené v žádostech a na výsledcích kontrol Komise provedených na místě.
Částka uvedená v žádostech Belgie činila 18035727,78 EUR, přičemž finanční příspěvek Společenství nesmí překročit 50 % celkových způsobilých nákladů.
(6) S ohledem na tyto úvahy by nyní měla být stanovena celková výše finančního příspěvku Společenství na způsobilé výdaje vzniklé v souvislosti s eradikací influenzy ptáků v Belgii v roce 2003.
(7) Z výsledků kontrol provedených Komisí v souladu s veterinárními pravidly Společenství a podmínkami pro udělení finanční podpory Společenství vyplývá, že celou uvedenou výši výdajů nelze považovat za způsobilou pro finanční příspěvek Společenství.
(8) Poslední připomínky Komise, konečné závěry a metoda výpočtu způsobilých výdajů byly Belgii sděleny dne 21. února 2006.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Celkový finanční příspěvek Společenství na výdaje související s eradikací influenzy ptáků
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se schvaluje Diagnostická příručka pro influenzu ptáků podle směrnice Rady 2005/94/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 3477)
(Text s významem pro EHP)
(2006/437/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [1], a zejména na čl. 50 odst. 1 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2005/94/ES stanoví určitá preventivní opatření týkající se dozoru nad influenzou ptáků a její včasné detekce a rovněž minimálních opatření pro tlumení ohniska této nákazy u drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí.
(2) Na úrovni Společenství je nezbytné stanovit diagnostické postupy, metody odběru vzorků a kritéria hodnocení výsledků laboratorních testů k potvrzení ohniska influenzy ptáků.
(3) V příloze VII směrnice 2005/94/ES jsou stanoveny funkce a úkoly referenční laboratoře Společenství pro influenzu ptáků, aby se po konzultaci s Komisí mohly metody používané v členských státech při stanovení diagnózy této nákazy koordinovat.
Tyto funkce a úkoly zahrnují organizaci pravidelných srovnávacích testů a dodávání standardních činidel na úrovni Společenství.
(4) V současné době byly vyvinuty laboratorní testy k zajištění rychlé diagnózy influenzy ptáků.
(5) Zkušenosti získané v posledních letech s tlumením influenzy ptáků vedly k identifikaci nejvhodnějších postupů při odběru vzorků a kritérií pro hodnocení výsledků laboratorních testů ke správnému diagnostikování této nákazy v různých situacích.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se diagnostická příručka podle směrnice 2005/94/ES, uvedená v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy začnou diagnostickou příručku používat od data provedení směrnice 2005/94/ES anebo od 1. července 2007, přičemž rozhodující je dřívější datum.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/148/ES o zavedení preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1 a o souvisejících opatřeních pro přesuny ve Francii
(oznámeno pod číslem K(2006) 2875)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2006/438/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [1], a zejména na čl. 57 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2006/148/ES ze dne 24. února 2006 o zavedení preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1 a o souvisejících opatřeních pro přesuny ve Francii [2] schválila Komise plán preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1, který Komisi dne 21. února 2006 předložila Francie (dále jen "plán preventivního očkování"), a stanovila některá opatření, která má Francie při provádění preventivního očkování používat.
(2) Francie v souladu s plánem preventivního očkování provedla očkování kachen a hus proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1, které se považuje za pilotní projekt, neboť u těchto druhů jsou s preventivním očkováním jen omezené zkušenosti.
(3) Podle plánu preventivního očkování tak, jak byl schválen rozhodnutím 2006/148/ES, mělo být očkování dokončeno do 1. dubna 2006.
(4) Dne 20. dubna 2006 předložila Francie první souhrnnou zprávu o očkování.
Francie dále požádala o prodloužení preventivního očkování za stejných podmínek do 30. června 2006, aby se získalo více zkušeností a epizootologických znalostí, a v souvislosti s tím předložila změnu plánu preventivního očkování.
(5) Na základě informací obsažených ve zprávě předložené Francií zastává Komise názor, že je zapotřebí získat další zkušenosti z praxe s ohledem na využití očkování v boji proti šíření vysoce patogenní influenzy ptáků H5N1 u kachen a hus.
Proto je vhodné prodloužení preventivního očkování do 30. června 2006, které Francie předložila, schválit.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ustanovení čl. 2 odst. 1 prvního pododstavce rozhodnutí 2006/148/ES se nahrazuje tímto:
"1. Plán preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1, který stanoví očkování do 30. června 2006, předložený Francií Komisi dne 21. února 2006 a jeho změna ze dne 20. dubna 2006 se schvalují (dále jen "plán preventivního očkování")."
Článek 2
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 1. června 2006,
kterým se mění příloha 12 Společné konzulární instrukce a příloha 14a Společné příručky ohledně vybíraných poplatků odpovídajících správním nákladům na zpracování žádosti o udělení víza
(2006/440/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 790/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se hraničních kontrol a ostrahy hranic [2],
s ohledem na podnět Francouzské republiky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2002/44/ES ze dne 20. prosince 2001, kterým se mění část VII a příloha 12 Společné konzulární instrukce a příloha 14a Společné příručky [3], stanovilo, že poplatky, které se mají vybírat v souvislosti s žádostí o vízum, odpovídají vzniklým správním nákladům.
Proto je třeba odpovídajícím způsobem změnit Společnou konzulární instrukci a Společnou příručku.
(2) Rozhodnutí Rady 2003/454/ES ze dne 13. června 2003, kterým se mění příloha 12 Společné konzulární instrukce a příloha 14a Společné příručky ohledně vízových poplatků [4], stanovilo výši vybírané částky odpovídající správním nákladům na zpracování žádosti o udělení víza na 35 EUR.
(3) Rozhodnutí 2003/454/ES v 2. bodě odůvodnění stanovilo, že výši vybírané částky je třeba pravidelně přehodnocovat.
(4) Částka 35 EUR již nepokrývá současné náklady na zpracování žádostí o udělení víza.
Kromě toho je třeba vzít v úvahu důsledky zavedení evropského vízového informačního systému (VIS) a biometrie nutné pro začlenění VIS do procesu posuzování žádostí o víza.
(5) Stávající částka 35 EUR by proto měla být upravena tak, aby pokryla dodatečné náklady na zpracování žádostí o udělení víza, které souvisejí se zavedením biometrie a VIS.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. …/2006, kterým se stanoví pravidla pro malý pohraniční styk na vnějších pozemních hranicích členských států a mění Schengenská úmluva [5], umožňuje bezplatné vydávání povolení pro malý pohraniční styk.
(7) Doporučení Evropského parlamentu a Rady 2005/761/ES ze dne 28. září 2005 pro usnadnění vydávání jednotných víz členskými státy pro krátkodobý pobyt výzkumných pracovníků ze třetích zemí, kteří cestují v rámci Společenství za účelem provádění vědeckého výzkumu [6], podporuje vydávání víz výzkumným pracovníkům bez správních poplatků.
(8) Upuštění od poplatků u státních příslušníků některých třetích zemí nebo snížení těchto poplatků, vedle výjimek uvedených v článku 2 tohoto rozhodnutí, může být předmětem dohod mezi Evropským společenstvím a dotyčnými třetími zeměmi v souladu s celkovým přístupem Společenství k dohodám o usnadnění udělování víz.
(9) Členské státy by měly maximálně využívat možností, které jim v souladu s celkovými cíli politiky EU nabízí schengenské acquis za účelem navazování osobních kontaktů s obyvateli sousedních zemí.
(10) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o stanovisku Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle ustanovení hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného Protokolu do šesti měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí Radou, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(11) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [7], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [8].
(12) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady ze dne 25. října 2004 o podpisu uvedené dohody jménem Evropské unie a jménem Evropského společenství, jakož i o prozatímním provádění některých ustanovení této dohody.
(13) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [9]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(14) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [10]; Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(15) Toto rozhodnutí je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tabulka v příloze 12 Společné konzulární instrukce a tabulka v příloze 14a Společné příručky se nahrazují touto tabulkou:
"Vybírané poplatky odpovídající správním nákladům na zpracování žádostí o udělení víza
Druh víza _BAR_ Poplatky (v EUR) _BAR_
Letištní průjezdní vízum (kategorie A) _BAR_ 60 _BAR_
Průjezdní vízum (kategorie B) _BAR_ 60 _BAR_
Krátkodobé vízum (do 90 dní) (kategorie C) _BAR_ 60 _BAR_
Vízum s omezenou územní platností (kategorie B a C) _BAR_ 60 _BAR_
Vízum udělené na hranici (kategorie B a C) _BAR_ 60 Toto vízum lze udělit bezplatně _BAR_
Hromadné vízum (kategorie A, B a C) _BAR_ 60 EUR + 1 EUR za osobu _BAR_
Národní dlouhodobé vízum (kategorie D) _BAR_ Výši stanoví členské státy, které mohou rozhodnout o bezplatném udělení tohoto víza _BAR_
Národní dlouhodobé vízum platné současně jako krátkodobé vízum (kategorie D a C) _BAR_ Výši stanoví členské státy, které mohou rozhodnout o bezplatném udělení tohoto víza" _BAR_
Článek 2
V příloze 12 Společné konzulární instrukce a příloze 14a Společné příručky se bod II v kapitole "Pravidla" nahrazuje tímto:
"II.1. V jednotlivých případech lze od vybíraného poplatku upustit nebo jej snížit v souladu s vnitrostátními právními předpisy, pokud toto opatření slouží k podpoře kulturních zájmů, zájmů v oblasti zahraniční politiky, rozvojové politiky, jiných důležitých veřejných zájmů nebo z humanitárních důvodů.
II.2. Od vybíraného poplatku se upouští u žadatelů o udělení víza, kteří náležejí do některé z těchto skupin:
- děti mladší šesti let,
- žáci, studenti, postgraduální studenti a doprovázející učitelé, kteří podnikají cesty za účelem studia nebo odborné přípravy v oblasti vzdělávání, a
- výzkumní pracovníci ze třetích zemí, kteří cestují v rámci Společenství za účelem provádění vědeckého výzkumu, jak je vymezeno v doporučení Evropského parlamentu a Rady č. 2005/761/ES ze dne 28. září 2005 pro usnadnění vydávání jednotných víz členskými státy pro krátkodobý pobyt výzkumných pracovníků ze třetích zemí, kteří cestují v rámci Společenství za účelem provádění vědeckého výzkumu [11].
II.3. Snížení poplatku nebo upuštění od něj u státních příslušníků třetí země může rovněž vyplývat z dohody o usnadnění udělování víz uzavřené mezi Evropským společenstvím a touto třetí zemí v souladu s celkovým přístupem Společenství k dohodám o usnadnění udělování víz.
II.4. Do 1. ledna 2008 nejsou tímto rozhodnutím dotčeny poplatky vybírané od státních příslušníků třetích zemí, ohledně nichž Rada zmocní do 1. ledna 2007 Komisi, aby sjednala dohodu o usnadnění udělování víz.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2007.
Členské státy mohou použít toto rozhodnutí před 1. lednem 2007, nejdříve však od 1. října 2006, pokud oznámí generálnímu sekretariátu Rady datum, od kterého tak budou schopny činit.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2006
o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících mimo jiné z Rumunska
(2006/441/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Dne 31. března 2005 Komise oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] oznámila mimo jiné zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli (dále jen "SPT") pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny do Společenství.
(2) Konečná zjištění a závěry šetření jsou uvedeny v nařízení Rady (ES) č. 954/2006 [3], kterým se mimo jiné ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Chorvatska, Rumunska, Ruska a Ukrajiny.
B. ZÁVAZKY
(3) Před přijetím konečných antidumpingových opatření nabídli následující spolupracující vyvážející výrobci v Rumunsku (dále jen "vyvážející výrobci") cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení"):
- SC Artrom SA,
- SC Silcotub SA,
- SC Mittal Steel Roman SA.
(4) V těchto závazcích nabídli vyvážející výrobci, že budou omezený počet typů dotčených výrobků podle definice v nařízení (ES) č. 954/2006 prodávat v rámci množstevního stropu v cenových úrovních, které odstraní poškozující účinek dumpingu, nebo nad těmito cenovými úrovněmi.
Dovozy přesahující množstevní strop budou podléhat platnému antidumpingovému clu.
Počet typů obsažený v závazcích nepřesahuje v žádném případě počet šest vzhledem k omezené možnosti monitorování těchto závazků, a dotčené typy představují zhruba 75 % celkového objemu prodeje vyvážejících výrobců do Společenství.
Vyvážející výrobci se rovněž zavazují dodržovat minimální dovozní ceny pro každý typ výrobku spadající pod tyto závazky.
Ostatní typy dotčeného výrobku vyvážené do Společenství vyvážejícími výrobci podléhají platnému antidumpingovému clu.
(5) Je třeba poznamenat, že dotčený výrobek a hlavní suroviny, z něhož se vyrábí, vykazovaly v uplynulých letech značnou cenovou nestabilitu, kterou nebylo možno zohlednit pomocí indexace minimální dovozní ceny.
Pokud je však přijetí závazků časově omezeno, mohl by se prostor pro podstatné změny v cenách snížit.
V každém případě však brzké přistoupení Rumunska do Společenství, v jehož důsledku dojde k datu přistoupení k okamžitému pozastavení antidumpingových opatření uložených nařízením (ES) č. 954/2006 týkajících se vyvážejících výrobců, omezí trvání těchto závazků.
(6) Vyvážející výrobci budou také Komisi poskytovat pravidelné a podrobné informace týkající se jejich vývozů do Společenství, což znamená, že Komise může závazky účinně sledovat.
Navíc s ohledem na strukturu prodeje těchto společností Komise usuzuje, že riziko obcházení těchto závazků je omezené.
(7) S ohledem na výše uvedené skutečnosti jsou tyto závazky přijatelné.
Přijetí závazků se však z důvodů uvedených v 5. bodě odůvodnění omezuje na dobu devíti měsíců, aniž by byla dotčena normální doba trvání antidumpingových opatření uložených nařízením (ES) č. 954/2006.
Komise si navíc po konzultaci s členskými státy vyhrazuje možnost znovu posoudit v přiměřené lhůtě přijatelnost těchto závazků.
(8) Aby mohla Komise účinně sledovat plnění závazků vyvážejících výrobců, bude osvobození od cla při předložení žádosti příslušnému celnímu orgánu o propuštění do volného oběhu v souladu se závazky podmíněno předložením faktury obsahující alespoň údaje uvedené v příloze nařízení (ES) č. 954/2006.
Tento rozsah informací má celním orgánům rovněž umožnit, aby mohly s dostatečnou přesností ověřit, zda zásilka odpovídá obchodním dokladům.
V případě, že tato faktura nebude předložena, nebo v případě, že nebudou splněny jiné podmínky stanovené ve výše uvedeném nařízení Rady, bude splatná příslušná sazba antidumpingového cla.
(9) S cílem zajistit účinné dodržování závazků byli dovozci výše uvedeným nařízením Rady informováni o tom, že nedodržení podmínek uvedených v daném nařízení nebo zrušení přijetí závazků ze strany Komise může u příslušných transakcí vést ke vzniku celního dluhu.
(10) V případě porušení nebo odvolání závazků nebo v případě zrušení přijetí závazků ze strany Komise se podle čl. 8 odst. 9 základního nařízení automaticky použije antidumpingové clo uložené podle čl. 9. odst. 4 základního nařízení.
C. ZMĚNA JMÉNA
(11) Společnost SC Artrom SA informovala Komisi, že dne 22. května 2006 došlo ke změně názvu společnosti na SC TMK – Artrom SA, aby bylo z názvu patrné, že patří do skupiny společností.
(12) Komise přezkoumala předložené informace a dospěla k závěru, že změna názvu nemá v žádném případě vliv na strukturu a právní formu společnosti či na závěry Komise.
Veškeré odkazy na SC Artrom SA proto platí pro SC TMK – Artrom SA,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto se přijímají závazky nabídnuté níže uvedenými vyvážejícími výrobci v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících mimo jiné z Rumunska.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
Rumunsko _BAR_ SC TMK – Artrom SA Draganesti Street No 30 230119 Slatina _BAR_ A738 _BAR_
SC Silcotub SA 93, Mihai Viteazu Bvd.
450131 Zalau Salaj County _BAR_ A739 _BAR_
SC Mittal Steel Roman SA Stefan cel Mare Street No 246 611040 Roman Neamt County _BAR_ A740 _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Oprava rozhodnutí Komise 2006/441/ES ze dne 23. června 2006 o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících mimo jiné z Rumunska
(Úřední věstník Europské unie L 175 ze dne 29. června 2006)
1. Na straně 81 a 82 se ve 3., 11. a 12. bodu odůvodnění názvy společností nahrazují tímto:
"S.C. Artrom S.A.
S.C. Silcotub S.A.
S.C. Mittal Steel Roman S.A.
S.C. T.M.K. – Artrom S.A."
2. Na straně 82 se tabulka v článku 1 nahrazuje touto tabulkou:
"Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
Rumunsko _BAR_ S.C. T.M.K. – Artrom S.A. Draganesti Street No 30 230119 Slatina _BAR_ A738 _BAR_
S.C. Mittal Steel Roman S.A. Stefan cel Mare Street No 246 611040 Roman Neamt County _BAR_ A739 _BAR_
S.C. Silcotub S.A. 93, Mihai Viteazu Bvd.
450131 Zalau Salaj County _BAR_ A740" _BAR_
--------------------------------------------------
Rozhodnutí č. 207
ze dne 7. dubna 2006
týkající se výkladu článku 76 a čl. 79 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 574/72 o souběhu rodinných dávek nebo přídavků
(Text s významem pro EHP a pro dohodu mezi EU a Švýcarskem)
(2006/442/ES)
SPRÁVNÍ KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ,
s ohledem na čl. 81 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o aplikaci soustav sociálního zabezpečení na osoby zaměstnané, samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, na jehož základě je povinností Administrativní komise řešit všechny administrativní záležitosti vyplývající z nařízení (EHS) č. 1408/71 a pozdějších nařízení [1],
s ohledem na článek 76 a čl. 79 odst. 3 uvedeného nařízení a čl. 10 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 [2],
vzhledem k tomu, že:
(1) Je důležité znát rozsah rodinných dávek nebo rodinných přídavků vyplácených z "důvodu výkonu povolání" nebo "na základě výkonu výdělečné činnosti" podle článku 76 a čl. 79 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71.
(2) Náležejí-li za stejné období rodinné dávky dvěma různým osobám pro stejného rodinného příslušníka podle právních předpisů jednoho státu a zároveň podle právních předpisů státu, na jehož území mají rodinní příslušníci bydliště, je nárok na rodinné dávky nebo rodinné přídavky podle právních předpisů prvního státu pozastaven až do výše částky rodinných dávek poskytovaných podle právních předpisů druhého členského státu v souladu s článkem 76 nařízení (EHS) č. 1408/71, jestliže rodinné dávky náležejí podle právních předpisů druhého státu "z důvodu výkonu povolání". Obdobné ustanovení týkající se dávek pro důchodce a sirotky je obsaženo v čl. 79 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71.
(3) Článek 76 a čl. 79 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71 nerozlišují mezi dávkami nebo přídavky vyplácenými z důvodu výkonu neplaceného povolání nebo na základě výkonu neplacené výdělečné činnosti a těmi vyplácenými z důvodu výkonu placeného povolání nebo na základě výkonu placené výdělečné činnosti.
(4) Kromě toho právní předpisy některých členských států stanoví, že období pozastavení nebo přerušení současného zaměstnání nebo výdělečné činnosti z důvodu dovolené, nezaměstnanosti, dočasné pracovní neschopnosti, stávek nebo výluk jsou považována za období zaměstnání nebo výdělečné činnosti pro účely získání nároku na rodinné dávky nebo rodinné příspěvky nebo jsou považována za období nečinnosti, na základě kterého případně vzniká buď sám o sobě nebo v důsledku předchozího zaměstnání nebo výdělečné činnosti nárok na rodinné dávky nebo rodinné přídavky.
(5) S cílem vyhnout se nejistotě nebo rozdílům ve výkladu je důležité definovat rozsah výrazů "výkon povolání" a "výkon výdělečné činnosti".
(6) Je rovněž nezbytné znát rozsah výrazu "výdělečná činnost" uvedeného v čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 574/72.
(7) Náležejí-li za stejné období rodinné dávky dvěma různým osobám pro stejného rodinného příslušníka podle právních předpisů jednoho státu a zároveň podle právních předpisů jiného státu, podle kterých získání nároku na dávky nepodléhá podmínkám pojištění, zaměstnání nebo samostatné výdělečné činnosti, je nárok na rodinné dávky podle právních předpisů prvního státu pozastaven až do výše částky rodinných dávek poskytovaných podle právních předpisů druhého státu v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) bodu i) nařízení (EHS) č. 574/72, jestliže je ve druhém státě vykonávána výdělečná činnost . Obdobné ustanovení týkající se dávek pro důchodce a sirotky je obsaženo v čl. 10 odst. 1 písm. b) bodu ii) nařízení (EHS) č. 574/72.
(8) V případě souběhu rodinných dávek nebo přídavků je účelem čl. 10 odst. 1 propůjčit výkonu výdělečné činnosti v členském státě, kde nárok na rodinné dávky nebo přídavky nevyplývá z této činnosti, stejný účinek jako v členském státě, kde uvedený nárok z výkonu výdělečné činnosti vzniká. Článek 76 a čl. 79 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71 a čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 574/72 by měly být vykládány stejným způsobem.
(9) V případě, kdy je status aktivního zaměstnání pracovníka pozastaven z důvodu neplacené dovolené dané osoby po narození dítěte a za účelem výchovy tohoto dítěte, odkázal Soudní dvůr Evropských společenství na článek 73 nařízení (EHS) č. 1408/71 ve spojení s čl. 13 odst. 2 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71 [3]. Uvedená neplacená dovolená musí být proto považována za povolání nebo výdělečnou činnost pro účely článku 76 a čl. 79 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71, jakož i pro účely čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 574/72. V této souvislosti Soudní dvůr potvrdil, že výše uvedená ustanovení lze použít, pouze pokud má dotyčná osoba status zaměstnané nebo samostatně výdělečné osoby ve smyslu čl. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 1408/71, který vyžaduje, aby byla tato osoba pojištěna alespoň v jednom odvětví systému sociálního zabezpečení. Tím jsou vyloučeny osoby na neplacené dovolené, které již nejsou pojištěny v rámci žádného systému sociálního zabezpečení příslušného členského státu.
(10) Vzhledem k různorodosti systémů neplacené dovolené a probíhajícím změnám vnitrostátních právních předpisů je k dispozici pouze demonstrativní seznam případů, kdy je osoba během trvání dovolené považována za osobu vykonávající povolání nebo výdělečnou činnost.
Z uvedeného důvodu není vhodné vymezit všechny případy, ve kterých je taková neplacená dovolená rovnocenná zaměstnání nebo výdělečné činnosti, a případy, kdy nezbytná úzká vazba na výdělečnou činnost chybí.
Po zvážení s ohledem na podmínky uvedené v čl. 80 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71,
ROZHODLA TAKTO:
1. Pro účely článku 76 a čl. 79 odst. 3 nařízení (EHS) č. 1408/71 se rodinné dávky nebo rodinné přídavky považují za splatné z "důvodu výkonu povolání" nebo "na základě výkonu výdělečné činnosti" zejména:
a) při faktickém výkonu povolání nebo výdělečné činnosti, též neplacené; a také
b) v průběhu jakéhokoliv období dočasného pozastavení uvedeného povolání nebo výdělečné činnosti
i) z důvodu nemoci, mateřství, pracovního úrazu, nemoci z povolání nebo nezaměstnanosti, pokud jsou v těchto případech vypláceny mzdy nebo dávky, s výjimkou důchodů; nebo
ii) během placené dovolené, stávky nebo výluky; nebo
iii) během neplacené dovolené za účelem výchovy dítěte, pokud je tato dovolená považována za rovnocennou zaměstnání nebo výdělečné činnosti v souladu s odpovídajícími právními předpisy.
2. Pro účely čl. 10 odst. 1 nařízení (EHS) č. 574/72 se za "výkon výdělečné činnosti" považuje zejména:
a) faktický výkon výdělečné činnosti, též neplacené; a také
b) dočasné pozastavení uvedené výdělečné činnosti
i) z důvodu nemoci, mateřství, pracovního úrazu, nemoci z povolání nebo nezaměstnanosti, pokud jsou v těchto případech vypláceny mzdy nebo dávky, s výjimkou důchodů; nebo
ii) během placené dovolené, stávky nebo výluky; nebo
iii) během neplacené dovolené za účelem výchovy dítěte, pokud je tato dovolená považována za rovnocennou zaměstnání nebo výdělečné činnosti v souladu s odpovídajícími právními předpisy.
3. Toto rozhodnutí nahrazuje rozhodnutí č.
119 ze dne 24. února 1983. Vstoupí v platnost prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. března 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2001/507/ES a 2001/509/ES s cílem zavést jako povinné předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 109 a č. 108 o obnovených pneumatikách
(2006/443/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel ("revidovaná dohoda z roku 1958") [1], a zejména na čl. 3 odst. 3, čl. 4 odst. 2 druhou odrážku a čl. 4 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
109 a č. 108 harmonizují požadavky na obnovené pneumatiky a zajišťují vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí.
Umožňují volný oběh obnovených pneumatik.
(2) Rozhodnutím 97/836/ES se Společenství stalo smluvní stranou revidované dohody EHK OSN z roku 1958.
Rozhodnutími 2001/507/ES [3] a 2001/509/ES [4] přistoupilo Společenství k předpisům EHK OSN č. 109 a č.
Přistoupením k těmto předpisům se Společenství zavázalo přijímat je jako alternativy k právní úpravě Společenství, v souladu s články 2 a 3 revidované dohody z roku 1958. Aby však bylo možné uplatňovat tyto předpisy povinně, mělo by tak v souladu s čl.
4 odst. 4 rozhodnutí 97/836/ES právo Společenství stanovit.
(3) Vzhledem k omezenému rozsahu potřebné právní úpravy je vhodné zavést povinné uplatňování obou předpisů prostřednictvím přijetí směrnice, jak předpokládají rozhodnutí 2001/507/ES a 2001/509/ES.
(4) Rozhodnutí 2001/507/ES a 2001/509/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/507/ES se mění takto:
1. Jediný článek se nahrazuje tímto:
"Jediný článek
Evropské společenství přistupuje k předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 109 o schvalování výroby obnovených pneumatik užitkových automobilů a jejich přípojných vozidel.
Ode dne 13. září 2006 se předpis č. 109, obsažený v příloze, uplatňuje jako povinná podmínka pro uvedení obnovených pneumatik spadajících do jeho působnosti na trh Společenství."
2. Znění předpisu EHK OSN č. 109 přiložené k rozhodnutí 2001/507/ES se nahrazuje zněním obsaženým v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2001/509/ES se mění takto:
1. Jediný článek se nahrazuje tímto:
"Jediný článek
Evropské společenství přistupuje k předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 108 o schvalování výroby obnovených pneumatik motorových vozidel a jejich přípojných vozidel.
Ode dne 13. září 2006 se předpis č. 108, obsažený v příloze, uplatňuje jako povinná podmínka pro uvedení obnovených pneumatik spadajících do jeho působnosti na trh Společenství."
2. Znění předpisu EHK OSN č. 108 přiložené k rozhodnutí 2001/509/ES se nahrazuje zněním obsaženým v příloze II tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. května 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a samostatným celním územím Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu podle článku XXIV.6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii
(2006/445/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise za konzultací s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise ukončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a samostatným celním územím Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu podle článku XXIV.6 a článku XXVIII GATT 1994.
Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a samostatným celním územím Tchaj-wan, Penghu, Kinmen a Matsu podle článku XXIV.6 a článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, pokud jde o odvolání určitých koncesí v souvislosti s odvoláním listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [1].
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. dubna 2006
ohledně řízení podle článku 81 Smlouvy o ES
(Ve věci COMP/B-1/38.348 – Repsol CPP)
(oznámeno pod číslem K(2006) 1548)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/446/ES)
Dne 12. dubna 2006 přijala Komise rozhodnutí podle čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1]. Verze závazného znění rozhodnutí, která není důvěrná, a další verze v pracovních jazycích Komise jsou dostupné na internetové adrese generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž: http://ec.europa.eu/comm/competition/antitrust/cases/index/by_nr_76.html#i38_348
(1) DODO [2], o nájmu a požívání věci, byly důvodem pro připomínky podle článku 81 Smlouvy o ES vzhledem k tomu, že by mohly způsobit narušení maloobchodního trhu s palivem ve Španělsku.
(2) Komise má za to, že závazky nabídnuté společností Repsol CPP jsou dostačující, aby rozptýlily uvedené obavy z ohrožení hospodářské soutěže.
Společnost Repsol CPP se zejména zavázala nabídnout příslušným čerpacím stanicím konkrétní finanční výhodu, aby ukončily stávající dlouhodobé dohody o dodávce a aby neuzavíraly další dlouhodobé dohody o výhradní dodávce.
Společnost Repsol CPP se dále zavazuje, že nebude skupovat nezávislé stanice DODO, které nezásobuje.
Hospodářská soutěž v oblasti velkoobchodní dodávky se tak otevře velkému množství čerpacích stanic.
(3) Rozhodnutí s ohledem na závazky, kterými je společnost Repsol CPP vázána, shledává, že již neexistují žádné důvody pro akci ze strany Komise.
(4) Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení vydal dne 27. března 2006 příznivé stanovisko.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 8.3.2004, s. 1).
[2] distributor je vlastníkem i provozovatelem.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/436/ES, pokud jde o finanční příspěvek Společenství do svěřeneckého fondu 911100MTF/INT/003/EHS (TFEU 970089129)
(oznámeno pod číslem K(2006) 2076)
(2006/447/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 12 a 13 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2005/436/ES ze dne 13. června 2005 o spolupráci Společenství s Organizací spojených národů pro výživu a zemědělství, zejména pokud jde o aktivity prováděné Evropskou komisí pro tlumení slintavky a kulhavky [2], byl finanční závazek Společenství vůči svěřeneckému fondu 911100MTF/INT/003/EHS (TFEU 970089129), dále jen "svěřenecký fond", stanoven na maximální částku 4500000 EUR na dobu čtyř let.
(2) Dne 1. září 2005 uzavřely Komise Evropských společenství a Organizace OSN pro výživu a zemědělství v souladu s rozhodnutím 2005/436/ES prováděcí dohodu o využívání a spravování svěřeneckého fondu.
(3) Vzhledem k tomu, že se objevují nové exotické typy viru a kmeny viru, a vzhledem k oblastnímu zhoršení opatření pro tlumení, což je ještě zhoršeno současným výskytem influenzy ptáků, musí Společenství v úzké spolupráci s Evropskou komisí pro tlumení slintavky a kulhavky (EUFMD) a za využití svěřeneckého fondu připravovat opatření pro tlumení choroby, včetně kampaní nouzového očkování v sousedních zemích.
(4) Příspěvek Společenství do svěřeneckého fondu by tedy měl být zvýšen o částku 3500000 EUR, tj. z částky 4500000 EUR na částku 8000000 EUR na dobu čtyř let.
(5) Je třeba stanovit možnost přijetí změn prováděcí dohody, které budou nezbytné k zohlednění změny této částky.
(6) Je tedy zapotřebí, aby toto rozhodnutí mělo zpětný účinek od 1. ledna 2005, aby Společenství mohlo plnit své závazky přijaté na dobu čtyř let od uvedeného data.
(7) Rozhodnutí 2005/436/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Rozhodnutí 2005/436/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ode dne 1. ledna 2005 se finanční závazek Společenství vůči fondu podle odstavce 1 stanoví na maximální částku 8000000 EUR na dobu čtyř let."
2. V ustanovení čl. 2 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Jakákoliv změna prováděcí dohody nezbytná k zohlednění změny částky uvedené v čl. 1 odst. 2 se stanoví dohodou mezi Komisí Evropských společenství a Organizací spojených národů pro výživu a zemědělství."
Rozhodnutí Rady 2006/448/SZBP
ze dne 7. června 2006
o prodloužení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. února 2006 přijala Rada společnou akci 2006/202/SZBP, kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) [1] o období tří měsíců do 15. června 2006.
(2) Tentýž den Rada rovněž přijala rozhodnutí 2006/201/SZBP [2] o tříměsíčním prodloužení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu.
(3) Dne 5. května 2006 indonéská vláda vyzvala Evropskou unii, aby prodloužila mandát Pozorovatelské mise v Acehu o další tři měsíce.
(4) Jak uvádí ministr zahraničních věcí indonéské vlády ve svém dopise a jeho přílohách o úkolech, postavení, výsadách a imunitách Pozorovatelské mise v Acehu (AMM) a jejího personálu ze dne 14. září 2005 a generální tajemník/vysoký představitel ve své odpovědi ze dne 3. října 2005, dohoda ve formě výměny dopisů může být za vzájemného souhlasu prodloužena na období nejdéle šesti měsíců [3].
(5) Prodloužení dohody ve formě výměny dopisů o tři měsíce až do 15. září 2006 by mělo být schváleno jménem Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prodloužení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUJUST LEX/1/2006
ze dne 13. června 2006
o prodloužení mandátu vedoucího Integrované mise Evropské unie na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX
(2006/449/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/190/SZBP ze dne 7. března 2005 o Integrované misi Evropské unie na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 9 odst. 1 společné akce 2005/190/SZBP Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy, včetně rozhodnutí jmenovat vedoucího mise na návrh generálního tajemníka/vysokého představitele.
(2) Dne 8. března 2005 přijal Politický a bezpečnostní výbor rozhodnutí EUJUST LEX/1/2005 [2] o jmenování pana Stephena WHITA vedoucím Integrované mise na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX.
Použitelnost uvedeného rozhodnutí končí dnem 30. června 2006.
(3) Dne 12. června 2006 přijala Rada společnou akci 2006/413/SZBP o prodloužení Integrované mise na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX, o dalších 18 měsíců.
(4) Generální tajemník/vysoký představitel navrhl prodloužení mandátu pana Stephena WHITA ve funkci vedoucího Integrované mise na podporu právního státu
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/631/ES, kterým se v případě zvláštní naléhavosti přijímají opatření týkající se Libérie podle článku 96 dohody o partnerství AKT–ES
(2006/450/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 300 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na dohodu o partnerství AKT–ES podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1] (dále jen "dohoda o partnerství AKT–ES"),
s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajícími v Radě, o opatřeních, která mají být přijata, a o postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT–ES [2], a zejména na článek 3 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2002/274/ES ze dne 25. března 2002 o uzavření konzultací s Libérií podle článků 96 a 97 dohody o partnerství AKT–ES [3] obsahuje ustanovení o přijetí vhodných opatření podle čl. 96 odst. 2 písm. c) a čl. 97 odst. 3 dohody o partnerství AKT–ES.
(2) Rozhodnutí Rady 2003/631/ES ze dne 25. srpna 2003, kterým se v případě zvláštní naléhavosti přijímají opatření týkající se Libérie podle článku 96 dohody o partnerství AKT–ES [4], obsahuje ustanovení o přijetí dalších vhodných opatření podle čl. 96 odst. 2 písm. b) a c) dohody o partnerství AKT–ES.
(3) Rozhodnutí Rady 2005/16/ES [5], kterým se mění rozhodnutí 2005/631/ES, prodlužuje dobu platnosti uvedených opatření do 30. června 2006.
(4) Kroky, které liberijská vláda uskutečnila ve velice obtížné rozpočtové situaci, svědčí o jejím odhodlání usilovat o zlepšení situace v souladu se zásadami dobrého vládnutí, dodržování lidských práv a právního státu.
(5) Proto je vhodné zrušit dotyčná vhodná opatření přijatá podle článku 96 dohody o partnerství AKT–ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Vhodná opatření přijatá podle článku 96 dohody o partnerství AKT–ES se zrušují.
Článek 2
Pokračuje intenzivní politický dialog na základě článku 8 dohody o partnerství AKT–ES.
Obsah tohoto politického dialogu je upřesněn v přiloženém dopisu prezidentce Libérie.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2006
o jmenování předsedy Vojenského výboru Evropské unie
(2006/451/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 207 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/79/SZBP ze dne 22. ledna 2001 o zřízení Vojenského výboru Evropské unie [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 3 rozhodnutí 2001/79/SZBP předsedu Vojenského výboru jmenuje Rada na doporučení výboru zasedajícího na úrovni náčelníků generálních štábů.
(2) Výbor zasedající na úrovni náčelníků generálních štábů na svém zasedání dne 11. května 2006 doporučil, aby byl předsedou Vojenského výboru Evropské unie jmenován generál Henri BENTÉGEAT,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Generál Henri BENTÉGEAT je jmenován předsedou Vojenského výboru Evropské unie na období tří let ode dne 6. listopadu 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 2004
o podpisu a prozatímním provádění protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/452/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 pověřila Rada jménem Společenství a jeho členských států Komisi, aby s Ázerbájdžánskou republikou sjednala protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a aby byly stanoveny některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie.
(2) Uvedený protokol byl mezi stranami sjednán s výhradou možného pozdějšího uzavření a nyní by měl být podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států.
(3) Uvedený protokol by měl být prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do ukončení postupů k jeho formálnímu uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Ázerbájdžánskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Protokol bude prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
Rozhodnutí Rady,
ze dne 29. dubna 2004
o podpisu a prozatímním provádění protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/454/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 pověřila Rada jménem Společenství a jeho členských států Komisi, aby s Gruzií sjednala protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a aby byly stanoveny některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie.
(2) Uvedený protokol byl mezi stranami sjednán s výhradou možného pozdějšího uzavření a nyní by měl být podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států.
(3) Uvedený protokol by měl být prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do ukončení postupů k jeho formálnímu uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Gruzií na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Protokol bude prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 2004
o podpisu a prozatímním provádění protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Ruskou federací na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/456/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 pověřila Rada jménem Společenství a jeho členských států Komisi, aby s Ruskou federací sjednala protokol k dohodě o partnerství a spolupráci, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a aby byly stanoveny některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie.
(2) Uvedený protokol byl mezi stranami sjednán s výhradou možného pozdějšího uzavření a nyní by měl být podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států.
(3) Uvedený protokol by měl být prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do ukončení postupů k jeho formálnímu uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Ruskou federací na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Protokol bude prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do svého vstupu v platnost.
Rozhodnutí Rady,
ze dne 29. dubna 2004
o podpisu a prozatímním provádění protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Republikou Uzbekistán na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/458/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 pověřila Rada jménem Společenství a jeho členských států Komisi, aby s Republikou Uzbekistán sjednala protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a aby byly stanoveny některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie.
(2) Uvedený protokol byl mezi stranami sjednán s výhradou možného pozdějšího uzavření a nyní by měl být podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států.
(3) Uvedený protokol by měl být prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do ukončení postupů k jeho formálnímu uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Republikou Uzbekistán na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Protokol bude prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. prosince 2002
týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP s podniky SGL Carbon AG, Le Carbone-Lorraine S.A., Ibiden Co., Ltd, Tokai Carbon Co., Ltd, Toyo Tanso Co., Ltd, GrafTech International, Ltd, NSCC Techno Carbon Co., Ltd, Nippon Steel Chemical Co., Ltd, Intech EDM BV a Intech EDM AG
(Věc č. C.37.667 – Speciální grafity)
(oznámeno pod číslem K(2002) 5083)
(Pouze anglické, francouzské, německé a nizozemské znění je závazné)
(2006/460/ES)
Dne 17. prosince 2002 Komise přijala rozhodnutí týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP. V souladu s článkem 30 nařízení Rady (ES) č.
1/2003 [1] Komise tímto zveřejňuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí. Bere přitom v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodních zájmů.
Celé znění rozhodnutí bez důvěrných údajů je k dispozici v jazycích případu, v nichž je znění rozhodnutí závazné, a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese (http://ec.europa.eu/comm/competition/index_en.html).
1. SOUHRNNÝ PŘEHLED PROTIPRÁVNÍCH JEDNÁNÍ
1.1. Adresáti
(1) Toto rozhodnutí je určeno následujícím podnikům:
Za kartel ovlivňující trh s isostatickým speciálním grafitem:
- GrafTech International, Ltd,
- SGL Carbon AG,
- Le Carbone-Lorraine SA,
- Ibiden Co., Ltd,
- Tokai Carbon Co., Ltd,
- Toyo Tanso Co., Ltd,
- Nippon Steel Chemical Co., Ltd/NSCC Techno Carbon Co., Ltd,
- Intech EDM BV/Intech EDM AG.
Za kartel ovlivňující trh s extrudovaným speciálním grafitem:
- SGL Carbon AG,
- GrafTech International, Ltd.
1.2. Povaha protiprávního jednání
(2) Věc se týká dvou tvrdých kartelů výrobců isostatického a extrudovaného speciálního grafitu. Komise shromáždila důkazy, že od července 1993 do února 1998 v případě kartelu pro isostatický grafit a od února 1993 do listopadu 1996 v případě kartelu pro extrudovaný grafit se účastníci kartelu dohodli na cílových cenách za produkt a vyměňovali si informace o objemech prodeje a další obchodní informace.
Činnost obou kartelů byla celosvětová.
Rozhodnutí se týká protiprávního jednání ve Společenství a v EHP ode dne 1. ledna 1994.
(3) Protiprávní jednání v obou případech spočívá v účasti výše uvedených podniků na pokračujících dohodách a/nebo jednání ve shodě týkajících se celého území EHP, které jsou v rozporu s čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES (od února 1986) a s článkem 53 Dohody o EHP (od ledna 1994) a které obsahovaly dohody o cílových cenách produktů, dohody o zvyšování cen, informace o obratu a další obchodní informace. Podniky tyto dohody kontrolovaly a prosazovaly. Ujednání na trhu s isostatickým grafitem zahrnovala také dohody o obchodních podmínkách, a zejména na místní úrovni, příležitostné rozdělení zákazníků.
1.3. Produkt
(4) "Speciální grafity" je obecný pojem, který se v průmyslu běžně používá pro popis skupiny výrobků z grafitu určených pro různé použití.
Výrobky ze speciálního grafitu se často zařazují do kategorií podle způsobu výroby grafitu: isostatický grafit (vyráběný isostatickým lisováním), který se používá v elektrodách pro elektrojiskrové bezdrátové obráběcí stroje, formách pro kontinuální lití, formách pro lisování za tepla a v polovodičích, a extrudovaný grafit (vyráběný extruzí), který se používá v elektrolytických anodách a katodách, vaničkách, slinovacích miskách, kelímcích.
Stávající řízení se týká isostatických a extrudovaných speciálních grafitů v blocích a řezaných blocích.
1.4. Úvod a učiněné procesní úkony
(5) Počátkem června 1997 Komise provedla šetření trhu s grafitovými elektrodami.
V průběhu šetření se na Komisi obrátila společnost UCAR, neboť zamýšlela podat žádost podle "oznámení o shovívavosti".
Žádost byla podána dne 13. dubna 1999 a týkala se údajného jednání poškozujícího hospodářskou soutěž na trhu se speciálním grafitem, který je spojen s trhem s grafitovými elektrodami.
17 [2]. V březnu 2000 zaslala podnikům SGL, Intech, POCO, LCL, Nippon Steel Corporation, Ibiden, Tokai a Toyo Tanso žádosti, v nichž je požádala o podrobné vysvětlení týkající se kontaktů s konkurenty, vývoje cen a obratu.
V červenci 2000 zaslala druhou řadu žádostí podnikům Nippon Karbon, NSCC a Schunk.
Podniky odpověděly na tyto žádosti o informace v období mezi květnem a listopadem 2000.
(7) V září a v říjnu 2001 Komise zaslala adresátům oznámení o námitkách (SO, Statement of Objections) další řadu žádostí o informace.
Odpovědi byly doručeny v období od konce října do začátku prosince 2001.
(8) Na základě těchto odpovědí Komise zaslala týmž podnikům dne 22. listopadu 2001 poslední žádost o informace, na niž dostala odpověď v prosinci 2001.
(9) Dne 17. května 2002 Komise zaslala adresátům tohoto rozhodnutí OS.
Všechny strany zaslaly Komisi k oznámení písemné připomínky.
Podniky Nippon Steel Chemical Co., Ltd a NSCC Techno Carbon Co., Ltd zaslaly společnou odpověď.
Také podniky Intech EDM BV a Intech EDM AG odpověděly na námitky Komise společně.
(10) Odpovědi na SO obdržela Komise v období mezi 19. a 25. červencem 2002.
Protiprávní jednání uznaly všechny podniky, kromě podniků Intech EDM AG a Intech EDM BV.
Žádný podnik v zásadě nepopřel skutečnosti.
Ústní jednání, během něhož dostaly všechny strany příležitost vyjádřit svůj názor, se konalo dne 10. září 2002.
2. POKUTY
2.1. Základní částka
(11) Při stanovení výše pokut musí Komise vzít v úvahu všechny okolnosti případu, zejména závažnost a dobu trvání protiprávního jednání, což jsou dvě kritéria výslovně uvedená v čl. 15 odst. 2 nařízení 17.
2.1.1. Závažnost
(12) Podle obecných zásad musí Komise brát v úvahu i) povahu protiprávního jednání, ii) jeho skutečný dopad na trh a iii) velikost relevantního zeměpisného trhu.
(13) Stávající protiprávní jednání spočívalo především ve stanovování cen a výměně obchodních informací, které svou povahou představují vážné porušení čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP.
(14) Kartelové dohody byly výrobci, kteří v daném období pokrývali velkou většinu světového trhu s isostatickým a extrudovaným speciálním grafitem, prováděny velice pečlivě.
Proto jistě měly skutečný dopad na oba trhy v EHP.
(15) Kartely pokrývaly svou činností celý společný trh a po vytvoření EHP i celý trh EHP.
Měly vliv na všechny části společného trhu a později na celé území EHP.
(16) Vzhledem k povaze zkoumaného jednání, skutečného dopadu na trhy s isostatickým a extrudovaným grafitem a na skutečnost, že kartely pokrývaly celý společný trh a po vytvoření EHP celý jeho trh, se Komise domnívá, že adresáti, jimž je určen návrh tohoto rozhodnutí, se v obou případech dopustili velmi závažného porušení čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP.
2.1.2. Různé zacházení
(17) V kategorii velmi závažného protiprávního jednání umožňuje navrhovaná škála možných pokut zacházet s podniky různým způsobem, aby bylo možné přihlédnout k jejich skutečné ekonomické schopnosti výrazně poškodit hospodářskou soutěž a stanovit pokutu na takové úrovni, která má dostatečný odstrašující účinek.
(18) Vzhledem k tomu, že se projednávaná věc týká několika podniků, bude při stanovování základní pokuty nezbytné přihlédnout k významu každého podniku, a tím ke skutečnému dopadu protiprávního jednání každého podniku na hospodářskou soutěž.
(19) Pro účely výpočtu pokuty pro kartel, který byl vytvořen pro isostatický grafit, navrhujeme rozdělit společnosti podle jejich celosvětového obratu získaného díky příslušnému výrobku do pěti kategorií.
Do první kategorie patří SGL; do druhé kategorie Toyo Tanso; do třetí kategorie LCL a Tokai; do čtvrté kategorie Ibiden a NSC/NSCC; do páté kategorie UCAR a Intech.
(20) V případě kartelu pro extrudovaný grafit měly podniky UCAR a SGL na světovém trhu s tímto výrobkem podobné postavení. Jsou proto zařazeny do stejné kategorie.
2.1.3. Doba trvání
2.1.3.1. Isostatický speciální grafit
(21) Podniky SGL, LCL, Ibiden, Tokai, Toyo Tanso a NSC/NSCC porušovaly čl. 81 odst. 1 Smlouvy od července 1993 do února 1998 a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP od 1. ledna 1994 do února 1998. Podnik UCAR se dopustil téhož protiprávního jednání od února 1996 do května 1997 a podnik Intech od února 1994 do května 1997.
(22) Podniky SGL, LCL, Ibiden, Tokai, Toyo Tanso a NSC/NSCC tedy jednaly protiprávně po dobu čtyř let a šesti měsíců, což je středně dlouhé období porušení.
Výše základní pokuty stanovené podle závažnosti protiprávního jednání se proto zvyšuje o 45 %.
(23) Podnik Intech se dopustil protiprávního jednání v délce tří let a dvou měsíců, tedy ve středně dlouhém období.
Výše základní pokuty stanovené podle závažnosti protiprávního jednání se proto zvyšuje o 30 %.
(24) Podnik UCAR se dopustil protiprávního jednání v délce jednoho roku a dvou měsíců, tedy ve středně dlouhém období.
Výše základní pokuty stanovené podle závažnosti protiprávního jednání se proto zvyšuje o 10 %.
2.1.3.2. Extrudovaný speciální grafit
(25) Podniky SGL a UCAR porušovaly čl. 81 odst. 1 Smlouvy od února 1993 do listopadu 1996 a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP od 1. ledna 1994 do listopadu 1996, tedy tři roky a osm měsíců. K protiprávnímu jednání tedy docházelo ve středně dlouhém období. Výše základní pokuty stanovené podle závažnosti protiprávního jednání se proto u obou podniků zvyšuje o 35 %.
2.2. Přitěžující okolnosti (vedoucí úloha při protiprávním jednání)
(26) Podnik SGL vedl a motivoval protiprávní jednání na trhu s isostatickým grafitem.
SGL toto zjištění Komise nepopřel.
Tato přitěžující okolnost je důvodem k 50 % zvýšení základní pokuty, která bude podniku SGL uložena za jeho protiprávní jednání ovlivňující trh s isostatickým speciálním grafitem.
(27) Komise se rovněž domnívá, že nelze zjistit, který podnik vedl protiprávní jednání ovlivňující trh s extrudovaným speciálním grafitem.
2.3. Polehčující okolnosti
(28) Komise se domnívá, že v případě kartelu pro isostatický grafit, se polehčující okolnosti použijí pouze pro podnik Intech kvůli zvláštním okolnostem, které se týkají pouze tohoto podniku.
Zapojení společnosti Intech do kartelu pro isostatický grafit bylo zvláštní tím, že k němu do velké míry došlo podle pokynů podniku Ibiden, který požadoval, aby Intech, jakožto distributor jeho výrobků, na jednáních na evropské a místní úrovni prosazoval rozhodnutí přijatá na vyšší úrovni (jednání na vysoké úrovni se přitom účastnil pouze podnik Ibiden, nikoli Intech).
Komise se domnívá, že tyto zvláštní okolnosti jsou důvodem ke snížení základní pokuty, která bude podniku Intech uložena kvůli jeho účasti na protiprávním jednání ovlivňujícím trh s isostatickým grafitem, o 40 %.
2.4. Použití "oznámení o shovívavosti"
(29) Adresáti tohoto rozhodnutí v různých fázích šetření spolupracovali s Komisí, aby jim bylo přiznáno výhodné zacházení podle oznámení Komise o shovívavosti.
V návrhu rozhodnutí se navrhuje použít oznámení o shovívavosti takto:
2.4.1. Neuložení pokuty nebo velmi podstatné snížení její výše ("Oddíl B": snížení o 75 % až 100 %)
(30) Komise uznává, že podnik UCAR jako první předložil rozhodné důkazy o existenci mezinárodního kartelu ovlivňujícího EHP v odvětví isostatického a extrudovaného speciálního grafitu.
Komise rovněž uznává, že v době, kdy se na ni podnik UCAR obrátil, neprováděla žádné šetření, ani neměla dostatečné informace, které by jí umožňovaly konstatovat existenci protiprávního jednání.
Podnik UCAR kromě toho ukončil svou účast v kartelech v době, kdy podal informace o jejich existenci, a nenabádal žádné jiné podniky k účasti v kartelech.
Podnik UCAR tedy v případě obou protiprávních jednání splňuje podmínky stanovené v oddíle B oznámení o shovívavosti.
Komise proto podniku UCAR uděluje 100 % snížení pokuty, kterou by mu jinak uložila za každý z obou případů protiprávního jednání.
2.4.2. Podstatné snížení pokuty ("Oddíl C": snížení o 50 % až 75 %)
(31) Ani jeden z podniků SGL, LCL, Toyo Tanso, Tokai, Ibiden, NSC/NSCC a Intech neposkytl Komisi jako první rozhodné informace o kartelech s isostatickým nebo extrudovaným speciálním grafitem, což je podmínka uvedená v písmenu a) oddílu C oznámení o shovívavosti.
Ani jeden z výše uvedených podniků proto nesplňuje podmínky oddílu C.
2.4.3. Významné snížení pokuty ("Oddíl D": snížení o 10 % až 50 %)
(32) Ještě předtím, než Komise přijala SO, jí podniky SGL, LCL, Ibiden, Tokai, Toyo Tanso a NSC/NSCC poskytly informace a dokumenty, které podstatně přispěly ke zjištění existence protiprávního jednání.
Ani jeden z těchto podniků v podstatě nepopřel skutečnosti, na nichž Komise založila své SO.
Poskytnuté informace a dokumenty Komisi umožnily potvrdit a popsat fungování kartelů a některé jeho prvky.
(33) Vzhledem tomu, že spolupráce, na kterou se vztahuje oznámení o shovívavosti, musí být dobrovolná a musí zejména probíhat mimo vyšetřování, dospěla Komise k názoru, že část informací, které podniky poskytly, byla ve skutečnosti nedílnou součástí jejich odpovědí na formální žádost Komise o informace.
Informace, které podniky poskytly, se proto považují za dobrovolné příspěvky ve smyslu oznámení o shovívavosti pouze v případě, že byly rozsáhlejší, než požaduje článek 11 nařízení 17.
(34) Komise se domnívá, že výše uvedené dokumenty poskytly podrobné informace o organizační struktuře kartelu ovlivňujícího dva trhy a že rozhodným způsobem přispěly ke zjištění a/nebo potvrzení základních prvků protiprávního jednání.
Dokumenty představují spolu s prohlášením podniku UCAR hlavní zdroj důkazů, který Komise využila při přípravě tohoto rozhodnutí.
(35) Komise se navíc domnívá, že není možné rozlišovat mezi přidanou hodnotu jednotlivých příspěvků k vyšetřování na trhu s isostatickým grafitem, protože byly všechny poskytnuty během krátkého časového období na základě formální žádosti Komise o informace a všechny obsahovaly důkazy podobné kvality.
Kromě toho žádný příspěvek sám o sobě Komisi neumožnil stanovit podstatu námitek vůči protiprávnímu jednání, protože se důkazy, které byly v příspěvcích poskytnuty, vzájemně značně překrývaly.
(36) Podnik Intech ve své odpovědi na žádost Komise o informace neposkytl žádné písemné důkazy.
Přesto v podstatě nepopřel skutečnosti, o které Komise opírá svá tvrzení vyjádřená v SO.
(37) Podniky SGL, LCL, Ibiden, Tokai, Toyo Tanso a NSC/NSCC tedy splňují podmínky uvedené v první a druhé odrážce části 2 oddílu D oznámení o shovívavosti a uděluje se jim 35 % snížení pokuty.
Podnik Intech splňuje podmínky druhé odrážky části 2 oddílu D oznámení o shovívavosti a uděluje se mu 10 % snížení pokuty.
2.5. Bod 5 písm. b) obecných pokynů k pokutám
(38) Podle bodu 5 písm. b) obecných pokynů o pokutách by Komise měla podle okolností dané věci přihlížet při ukládání pokut k některým objektivním faktorům:
2.5.1. Platební schopnost
(39) Podniky SGL a NSC předložily argumenty, které se týkaly jejich platební schopnosti.
Oba podniky zejména zdůraznily, že […] [3].
(40) Komise si pro posouzení tohoto tvrzení vyžádala podrobné informace o finanční situaci podniků.
Po prostudování odpovědí podniků ze dne 20. listopadu 2002 a po zvážení další informace od podniku SGL, poskytnuté dne 8. listopadu 2002, Komise dospěla k názoru, že v tomto případě není vhodné upravit výši pokut.
Přestože finanční údaje poskytnuté oběma podniky ukazují, že SGL i NSC jsou […], přihlédnutí k pouhé skutečnosti, že podniky jsou […], a to zejména v důsledku obecných podmínek na trhu, by se rovnalo poskytnutí neodůvodněné konkurenční výhody těmto podnikům.
2.5.2. Další faktory
(41) SGL je […].
(42) Dne 18. července 2001 Komise uložila podniku SGL pokutu ve výši 80,2 milionu EUR, neboť podnik svou účastí v kartelu s grafitovými elektrodami porušil článek 81 Smlouvy.
(43) Z toho vyplývá, že podnik SGL je jednak v […], jednak mu Komise relativně nedávno uložila značnou pokutu.
Komise se domnívá, že za těchto okolností není nutné pro zajištění odrazujícího účinku uložit plnou pokutu.
(44) S ohledem na dva výše uvedené důvody proto má za to, že v tomto konkrétním případě by pokuta měla být snížena o 33 %.
3. ROZHODNUTÍ
(45) Níže uvedené podniky porušily čl. 81 odst. 1 Smlouvy a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP tím, že se v uvedených obdobích podílely na souboru dohod a jednání ve shodě, které ovlivnily trhy Společenství a EHP s isostatickým speciálním grafitem:
1. GrafTech International, Ltd, od února 1996 do května 1997;
2. SGL Carbon AG, od července 1993 do února 1998;
3. Le Carbone-Lorraine SA, od července 1993 do února 1998;
4. Ibiden Co., Ltd, od července 1993 do února 1998;
5. Tokai Carbon Co., Ltd, od července 1993 do února 1998;
6. Toyo Tanso Co., Ltd, od července 1993 do února 1998;
7. Nippon Steel Chemical Co., Ltd a NSCC Techno Carbon Co., Ltd, společně a nerozdílně, od července 1993 do února 1998;
8. Intech EDM BV a Intech EDM AG, společně a nerozdílně, od února 1994 do května 1997.
(46) Níže uvedené podniky porušily čl. 81 odst. 1 Smlouvy a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP tím, že se v uvedených obdobích podílely na souboru dohod a jednání ve shodě, které ovlivnily trhy Společenství a EHP s extrudovaným speciálním grafitem:
1. SGL Carbon AG, od února 1993 do listopadu 1996;
2. GrafTech International, Ltd, od února 1993 do listopadu 1996.
(47) Pokud tak výše uvedené podniky již neučinily, okamžitě ukončí protiprávní jednání, na něž se vztahuje daný článek.
Žádné výše uvedené jednání nebo postup nebudou opakovat a zdrží se veškerého jednání nebo postupů se stejným nebo rovnocenným cílem či účinkem.
(48) Z důvodu výše uvedeného protiprávního jednání se následujícím podnikům ukládají tyto pokuty:
a) GrafTech International, Ltd:
- isostatický speciální grafit: 0 EUR,
- extrudovaný speciální grafit: 0 EUR;
b) SGL Carbon AG:
- isostatický speciální grafit: 18940000 EUR,
- extrudovaný speciální grafit: 8810000 EUR;
c) Le Carbone-Lorraine SA: 6970000 EUR;
d) Ibiden Co., Ltd: 3580000 EUR;
e) Tokai Carbon Co., Ltd: 6970000 EUR;
f) Toyo Tanso Co., Ltd: 10790000 EUR;
g) Nippon Steel Chemical Co., Ltd/NSCC Techno Carbon Co., Ltd, společně a nerozdílně: 3580000 EUR;
h) Intech EDM BV a Intech EDM AG, společně a nerozdílně: 980000 EUR.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
[2] Úř. věst.
13, 21.2.1962, s. 204/62.
[3] Části tohoto textu byly vynechány za účelem neprozrazení důvěrných informací; tyto části jsou uvedeny v hranatých závorkách.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. června 2006,
kterým se Spojenému království přidělují dodatečné dny rybolovu v divizi ICES VIIe
(oznámeno pod číslem K(2006) 2438)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2006/461/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na přílohu IIC bod 9,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení bodu 7 přílohy IIC nařízení (ES) č. 51/2006 určuje maximální počet dní (216), během nichž mohou být od 1. února 2006 do 31. ledna 2007 v divizi ICES VIIe přítomna plavidla Společenství o celkové délce 10 metrů nebo vyšší a mající na palubě vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla o velikosti ok sítě 80 mm nebo vyšší nebo upevněné sítě o velikosti ok sítě nižší než 220 mm.
(2) Ustanovení bodu 9 uvedené přílohy umožňuje Komisi, aby na základě trvalého ukončení rybolovné činnosti, ke kterému došlo od 1. ledna 2004, přidělila dodatečný počet dní rybolovu, během nichž může být plavidlo přítomno v uvedené oblasti a mít na palubě uvedené vlečné sítě a upevněné sítě.
(3) Spojené království předložilo údaje dokazující, že v roce 2006 byla o 5 % snížena kapacita loďstva u plavidel přítomných v uvedené oblasti a majících na palubě vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla o velikosti ok sítě 80 mm nebo vyšší.
(4) Na základě předložených údajů by mělo být Spojenému království přiděleno 12 dodatečných dní na moři na období od 1. února 2006 do 31. ledna 2007 pro plavidla mající na palubě uvedené vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Maximální počet dní, během nichž může být v divizi ICES VIIe přítomno rybářské plavidlo plující pod vlajkou Spojeného království a mající na palubě vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla o velikosti ok sítě 80 mm nebo vyšší, jak je uvedeno v tabulce I přílohy IIC nařízení (ES) č. 51/2006, se pozměňuje na 228 dní za rok.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady přidružení EU–Chile č. 1/2006
ze dne 24. dubna 2006
o odstranění cel na vína, lihoviny a aromatizované nápoje uvedené v příloze II dohody o přidružení EU–Chile
(2006/462/ES)
RADA PŘIDRUŽENÍ,
s ohledem na Dohodu, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, podepsanou v Bruselu dne 18. listopadu 2002 (dále jen "dohoda o přidružení"), a zejména na čl. 60 odst. 5 uvedené dohody,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 60 odst. 5 dohody o přidružení může Rada přidružení přijmout rozhodnutí zrychlit odstraňování cel oproti tomu, co je stanoveno v článku 70, nebo jinak zlepšit podmínky přístupu v něm stanovené.
(2) Uvedená rozhodnutí nahrazují u dotyčného produktu podmínky stanovené v článku 72,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Chile odstraní cla na vína, lihoviny a aromatizované nápoje pocházející ze Společenství, jež jsou uvedeny v příloze II dohody o přidružení, v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nahrazuje u dovozu dotyčných produktů do Chile podmínky stanovené v článku 72 dohody o přidružení.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šedesátým dnem po přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. června 2006,
kterým se mění příloha II rozhodnutí Rady 79/542/EHS, pokud jde o dovoz čerstvého masa z Botswany
(oznámeno pod číslem K(2006) 2880)
(Text s významem pro EHP)
(2006/463/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 a 4 uvedené směrnice,
vzhledem k tomu, že
(1) Část 1 přílohy II rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a veterinární a hygienické podmínky a podmínky veterinárních osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a z nich získaného čerstvého masa do Společenství [2] stanoví seznam třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž je členským státům povoleno dovážet čerstvé maso zvířat, jak je definováno v uvedeném rozhodnutí.
(2) Podle uvedeného rozhodnutí je z částí území Botswany povoleno dovážet do Společenství vykostěné a vyzrálé maso domácího skotu, ovcí, koz a volně žijících či nezdomácnělých farmových zvířat jiných než prasatovitých a lichokopytníků.
(3) Botswanské veterinární orgány však oznámily Komisi ohnisko slintavky a kulhavky v Botswaně na území BW-1.
Veterinární orgány, jež spatřily první klinické příznaky této choroby dne 20. dubna 2006, přijaly okamžitá vhodná kontrolní opatření v postižené oblasti, včetně zastavení pohybu vnímavých zvířat a jejich produktů uvnitř a ven z pásma a uzavření dvou vývozních zařízení, z nichž je schválen dovoz do Společenství.
(4) Za účelem zohlednění opatření zavedených Botswanou by proto měl být seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí, v souladu s částí 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS, změněn.
Z Botswany do Společenství by měl být obdobně dovoz zásilek vykostěného a vyzrálého masa domácích zvířat a farmové zvěře poražené či volně žijící zvěře ulovené před 20. dubnem 2006 původem z oblasti BW-1 označen jako povolený.
Avšak všechny zásilky masa z těchto zvířat poražených či ulovených dne 20. dubna 2006 nebo po tomto datu původem z daného území by měly být označeny jako nepovolené.
(5) Část 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Toto rozhodnutí bude přezkoumáno s ohledem na údaje obdržené z Botswany.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od třetího dne po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. června 2006
o dočasných nouzových opatřeních proti zavlékání organismu Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu do Společenství a proti jeho rozšiřování na území Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 2881)
(2006/464/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 třetí větu uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud se podle směrnice 2000/29/ES některý členský stát domnívá, že hrozí nebezpečí zavlečení škodlivého organismu, který není uveden v příloze I nebo II uvedené směrnice, nebo jeho rozšíření na jeho území, může dočasně přijmout jakákoliv doplňková opatření nezbytná pro svou ochranu před tímto nebezpečím.
(2) V důsledku výskytu organismu Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu v Číně, Koreji, Japonsku, USA a v omezené oblasti Společenství oznámila Francie dne 14. března 2005 ostatním členským státům a Komisi, že dne 16. února 2005 přijala úřední opatření na ochranu svého území před nebezpečím zavlečení uvedeného organismu.
(3) Slovinsko informovalo dne 29. června 2005 členské státy a Komisi, že vzhledem k výskytu stejného organismu na svém území přijalo dne 24. června 2005 doplňková opatření k zabránění dalšího zavlékání uvedeného organismu na své území a jeho šíření na tomto území.
(4) Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu není uveden v příloze I ani II směrnice 2000/29/ES.
Studie zaměřená na posouzení rizika škodlivého organismu založená na omezených dostupných vědeckých informacích však ukázala, že se jedná o jeden z nejškodlivějších druhů hmyzu pro kaštanovník (Castanea Mill.). Mohl by výrazně snížit produkci kaštanů a jejich jakost a podle některých důkazů by mohl dokonce zahubit stromy.
Kaštanovníky se často pěstují na málo úrodných pozemcích na kopcích a v horách.
Škody vzniklé při rozšíření tohoto druhu hmyzu by mohly zastavit produkci kaštanů určených k lidské spotřebě v těchto oblastech a tím přispět k jejich hospodářské a environmentální degradaci.
(5) Je proto nezbytné přijmout dočasná opatření proti zavlékání uvedeného škodlivého organismu do Společenství a proti jeho rozšiřování na území Společenství.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím by se měla vztahovat na zavlékání nebo rozšiřování uvedeného organismu, produkci a přemísťování rostlin Castanea ve Společenství, na ochranu proti tomuto organismu a na průzkum zaměřený na sledování výskytu nebo trvající nepřítomnosti uvedeného škodlivého organismu v členských státech.
(7) Je vhodné, aby výsledky opatření byly v letech 2006, 2007 a 2008 pravidelně vyhodnocovány, a to především na základě údajů poskytnutých členskými státy.
Další případná opatření budou zvažována s přihlédnutím k výsledkům uvedeného hodnocení.
(8) Členské státy by měly v případě potřeby přizpůsobit své právní předpisy tak, aby byly v souladu s tímto rozhodnutím.
(9) Výsledky opatření by měly být přezkoumány do 1. února 2008.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
V tomto rozhodnutí se "rostlinami" rozumí rostliny nebo části rostlin rodu Castanea Mill., určené pro pěstování, kromě plodů a semen.
Článek 2
Opatření proti Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu
Zavlékání organismu Dryocosmus kuriphilus Yasumatsu, dále jen "organismus", do Společenství a jeho rozšiřování na území Společenství je zakázáno.
Článek 3
Dovoz rostlin
Rostliny smějí být dovezeny do Společenství pouze pokud:
a) splňují opatření stanovená v bodě 1 přílohy I, a
b) při vstupu do Společenství jsou zkontrolovány na přítomnost organismu v souladu s čl. 13a odst. 1 směrnice 2000/29/ES a shledány prostými tohoto organismu.
Článek 4
Přeprava rostlin ve Společenství
Aniž jsou dotčena ustanovení čl. 5 odst. 3 písm. a) a přílohy II části II, mohou být rostliny pocházející ze Společenství nebo dovezené do Společenství podle článku 3 tohoto rozhodnutí přemístěny z místa jejich produkce ve Společenství, případně i ze zahradnických center, pouze za předpokladu, že splňují podmínky stanovené v bodě 2 přílohy I.
Článek 5
Průzkumy a sdělení
1. Členské státy budou provádět každoroční úřední průzkumy zaměřené na zjišťování výskytu organismu nebo zamoření jejich území organismem.
Aniž je dotčen čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/29/ES, budou výsledky uvedených průzkumů každoročně sdělovány Komisi a ostatním členským státům do 31. prosince.
2. Každé podezření z výskytu nebo potvrzený výskyt organismu bude neprodleně sdělen odpovědným úředním subjektům.
3. a) Členské státy mohou požadovat, aby byla přeprava rostlin na jejich území nebo v rámci něj podrobena systému sledovatelnosti, který může zahrnovat ohlašování přepravy osobou odpovědnou za přepravu odpovědným úředním subjektům.
b) Členské státy mohou požadovat, aby osoby odpovědné za pěstování rostlin ohlásily jejich pěstování odpovědným úředním subjektům.
Článek 6
Stanovení vymezených oblastí
Pokud výsledky průzkumů uvedených v čl. 5 odst. 1 nebo sdělení uvedeného v čl. 5 odst. 2 potvrdí výskyt organismu v oblasti, nebo pokud je výskyt organismu prokázán jiným způsobem, stanoví členské státy vymezené oblasti a přijmou úřední opatření podle bodů I a II přílohy II.
Článek 7
Soulad
Členské státy v případě potřeby pozmění opatření, která přijaly za účelem své ochrany před zavlečením a rozšířením organismu tak, aby uvedená opatření byla v souladu s tímto rozhodnutím, a neprodleně o nich informují Komisi.
Článek 8
Přezkoumání
Toto rozhodnutí bude přezkoumáno nejpozději do 1. února 2008.
Článek 9
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. května 2006
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o některých aspektech leteckých služeb
(2006/466/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Novým Zélandem o některých aspektech leteckých služeb (dále jen "dohoda") v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Dohoda by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je uplatňována prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. listopadu 2005
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Islandskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
(2006/467/SZBP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na zasedání ve dnech 27. a 28. listopadu 2003 se Rada rozhodla zmocnit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, k zahájení jednání s některými třetími státy v souladu s články 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii, aby Evropská unie mohla s každým z nich uzavřít dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(2) Na základě tohoto zmocnění k zahájení jednání sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, dohodu s Islandskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Islandskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Evropského parlamentu
ze dne 18. ledna 2006
o zřízení vyšetřovacího výboru ke krizi společnosti Equitable Life Assurance Society
(2006/469/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT,
s ohledem na článek 193 Smlouvy o ES,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu, Rady a Komise 95/167/ES, Euratom, ESUO ze dne 19. dubna 1995 o podrobných ustanoveních o výkonu vyšetřovacího práva Evropského parlamentu [1],
s ohledem na článek 176 jednacího řádu,
s ohledem na žádost předloženou 213 poslanci Evropského parlamentu,
s ohledem na rozhodnutí Konference předsedů ze dne 14. prosince 2005, jež přijala zásadní dohodu o zřízení vyšetřovacího výboru s ohledem na obvinění vznesená v petici 0611/2004 od Arthura Whita (Brit) a v petici 0029/2005 od Paula Braithwaita (Brit) jménem členů akční skupiny členů společnosti Equitable Life Assurance Society a s ohledem na další petice týkající se téže záležitosti, které podali němečtí a irští předkladatelé a které se všechny týkaly společnosti Equitable Life Assurance Society (dále jen "Equitable Life"),
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se vyšetřovací výbor k prošetření údajných porušení právních předpisů Společenství a údajných chyb v řízení při uplatňování právních předpisů Společenství, jež se týkají krize Equitable Life, aniž by tím byly dotčeny pravomoci vnitrostátních soudů a soudů Společenství.
Článek 2
Úlohou vyšetřovacího výboru je:
- prošetřit údajná porušení právních předpisů Společenství a údajné chyby v řízení při uplatňování směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) [2], která je nyní obsažena v kodifikované směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění [3], příslušnými orgány Spojeného království ve vztahu k Equitable Life, zejména pokud jde o regulatorní rámec a sledování finančního zdraví pojišťoven, včetně jejich solventnosti, tvorbu odpovídajících technických rezerv a krytí těchto rezerv odpovídajícími aktivy,
- posoudit v této souvislosti, zda Komise řádně dostála své povinnosti dohlížet na správné a včasné provádění právních předpisů Společenství ve vnitrostátním právu, a zjistit, zda k situaci, která nastala, nepřispěly systémové slabiny,
- posoudit obvinění, podle něhož orgány dohledu Spojeného království po celou řadu let, přinejmenším od roku 1989, nedokázaly důsledně chránit zájmy pojištěnců, neboť neprováděly přísnou kontrolu účetních postupů a způsobu tvorby rezerv a nesledovaly finanční situaci Equitable Life,
- posoudit současný stav pohledávek ze strany klientů, kteří jsou evropskými občany a nejsou občany Spojeného království, a přiměřenost opatření k nápravě, jež mají pojištěnci z jiných členských států k dispozici podle právních předpisů Spojeného království nebo EU,
- učinit návrhy, které považuje v této záležitosti za nezbytné.
Článek 3
Vyšetřovací výbor předloží Parlamentu do čtyř měsíců od zahájení své činnosti průběžnou zprávu s tím, že závěrečná zpráva bude předložena Parlamentu do dvanácti měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Vyšetřovací výbor se skládá z 22 poslanců Evropského parlamentu.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. května 2006
o uzavření konzultačního postupu s Mauritánskou islámskou republikou podle článku 96 revidované dohody z Cotonou
(2006/470/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na dohodu o partnerství AKT–ES, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1] (dále jen "dohoda AKT–ES"), ve znění dohody podepsané v Lucemburku dne 25. června 2005 [2], a zejména na článek 96 uvedené dohody,
s ohledem na vnitřní dohodu o opatřeních, která mají být přijata, a o postupech, které mají být dodrženy při provádění dohody o partnerství AKT–ES [3], a zejména na článek 3 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podstatné prvky uvedené v článku 9 dohody AKT–ES byly porušeny.
(2) V souladu s článkem 96 dohody AKT–ES byly dne 30. listopadu 2005 zahájeny konzultace se zeměmi AKT a Mauritánskou islámskou republikou, při jejichž příležitosti přijaly mauritánské orgány zvláštní závazky s cílem vyřešit problémy uvedené Evropskou unií a provést tyto závazky během období prohloubeného dialogu trvajícího 120 dnů.
(3) Na závěr tohoto období se ukazuje, že z některých uvedených závazků vznikly konkrétní iniciativy a že jiné závazky byly splněny.
Několik důležitých opatření s ohledem na podstatné prvky dohody AKT–ES však musí být ještě provedeno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Konzultace zahájené s Mauritánskou islámskou republikou v souladu s článkem 96 dohody AKT–ES se uzavírají.
Článek 2
Opatření upřesněná v připojeném dopisu se přijímají jako vhodná opatření uvedená v čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody AKT–ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Je použitelné do 29. listopadu 2007.
Je pravidelně přezkoumáváno alespoň každých šest měsíců.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2006
o úpravě příspěvků stanovených rozhodnutím 2003/479/ES o pravidlech pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady
(2006/471/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2003/479/ES [1], a zejména na článek 15 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 15 odst. 7 rozhodnutí 2003/479/ES se denní a měsíční příspěvky pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady každoročně upravují bez zpětného účinku v závislosti na úpravě základního platu úředníků Společenství v Bruselu a Lucemburku.
(2) Poslední úprava těchto byla provedena rozhodnutím 2005/442/ES a nabyla účinku dnem 1. června 2005.
(3) Nařízením (ES, Euratom) č. 2104/2005 ze dne 20. prosince 2005, kterým se s účinkem od 1. července 2005 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody [2], stanovila Rada úpravu odměn a důchodů úředníků Společenství ve výši 2,2 %,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. V čl. 15 odst. 1 rozhodnutí 2003/479/ES se částky "28,16 EUR" a "112,61 EUR" nahrazují částkami "28,78 EUR" a "115,09 EUR".
2. V čl. 15 odst. 2 se tabulka nahrazuje tímto:
"Vzdálenost mezi místem náboru a místem přidělení (v km) _BAR_ Částka v EUR _BAR_
0–150 _BAR_ 0 _BAR_
> 150 _BAR_ 73,98 _BAR_
> 300 _BAR_ 131,52 _BAR_
> 500 _BAR_ 213,73 _BAR_
> 800 _BAR_ 345,26 _BAR_
> 1300 _BAR_ 542,55 _BAR_
> 2000 _BAR_ 649,43" _BAR_
3. V čl. 15 odst. 4 se částka 28,16 EUR nahrazuje částkou 28,78 EUR.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem měsíce následujícího po přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. července 2006,
kterým se pro rok 2006 stanoví konečné rozdělení zdrojů Tabákového fondu Společenství, určené k financování opatření podle článků 13 a 14 nařízení (ES) č. 2182/2002, mezi členské státy
(oznámeno pod číslem K(2006) 3030)
(pouze francouzské, italské, německé, nizozemské, portugalské, řecké a španělské znění je závazné)
(2006/472/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], a zejména na článek 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 13 a 14 nařízení Komise (ES) č. 2182/2002 ze dne 6. prosince 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 pokud jde o Tabákový fond Společenství [2], stanoví opatření ve prospěch přeměny produkce. Tato opatření financuje Tabákový fond Společenství, zřízený článkem 13 nařízení (EHS) č. 2075/92.
(2) Veškeré prostředky, které jsou k dispozici pro Tabákový fond Společenství, činí 29,2 milionu eur, což je hodnota nepatrně odlišná od dříve oznámené částky. Z této částky musí být 50 % přiděleno na zvláštní opatření sloužící u pěstitelů tabáku k přeměně produkce na jiné kultury nebo jiné hospodářské činnosti, které budou zdrojem pracovních míst a na studie v této oblasti.
(3) Podle čl. 17 odst. 4 nařízení (ES) 2182/2002 je tedy třeba mezi příslušné členské státy do 30. června 2006 rozdělit částku, která je dostupná pro rok 2006 na základě předběžných finančních plánů pro opatření, která se vztahují na žádosti o podporu, které předložily členské státy.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro rok 2006 je konečné rozdělení zdrojů Tabákového fondu Společenství, určené k financování opatření podle článků 13 a 14 nařízení (ES) č. 2182/2002, mezi členské státy, stanoveno v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Francouzské republice, Italské republice, Portugalské republice, Rakouské republice, Spolkové republice Německo, Řecké republice a Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. července 2006,
kterým se stanoví opatření na prevenci vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 u ptáků chovaných v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech nebo schválených střediscích v členských státech a zrušuje rozhodnutí 2005/744/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 3054)
(Text s významem pro EHP)
(2006/474/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [2], a zejména na čl. 56 odst. 3, čl. 57 odst. 2, čl. 63 odst. 3 a čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová nákaza drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
(2) S ohledem na riziko, které vysoce patogenní influenza ptáků způsobovaná virem typu A podtypu H5N1 představuje, byly rozhodnutím Komise 2005/744/ES ze dne 21. října 2005, kterým se stanoví požadavky na prevenci vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 u vnímavých ptáků chovaných v zoologických zahradách v členských státech [3], stanoveny určité požadavky ohledně biologické bezpečnosti a očkování u ptáků chovaných v zoologických zahradách.
Dané rozhodnutí rovněž stanoví, že členské státy předloží Komisi své programy očkování ptáků chovaných v zoologických zahradách.
(3) Směrnice 2005/94/ES stanoví pravidla pro zavedení preventivního očkování proti influenze ptáků, mimo jiné ptactva chovaného v zajetí, jako jsou ptáci chovaní v zoologických zahradách, a uvádí, že Komise stanoví k tomuto preventivnímu očkování prováděcí pravidla.
Daná směrnice rovněž stanoví, že členské státy předloží Komisi ke schválení své plány preventivního očkování drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí.
(4) Směrnice Rady 1999/22/ES ze dne 29. března 1999 o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách [4] definuje zoologické zahrady, na které se její znění vztahuje.
Tato definice by měla být zohledněna pro účely tohoto rozhodnutí.
(5) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [5], stanoví pravidla týkající se zvířat, s nimiž se obchoduje mezi schválenými organizacemi, schválenými instituty nebo schválenými středisky.
(6) Vzhledem k tomu, že ptáci chovaní v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech nebo schválených střediscích zpravidla nemohou kvůli svému zajetí přijít do styku s drůbeží či jiným ptactvem chovaným v zajetí, a nepředstavují proto pro drůbež a jiné ptactvo chované v zajetí žádné riziko kontaminace, a s ohledem na hodnotu ptáků chovaných v zoologických zahradách může preventivní očkování takových ptáků představovat vhodné doplňkové preventivní opatření.
Je tedy vhodné na úrovni Společenství stanovit prováděcí pravidla preventivního očkování ptáků chovaných v zoologických zahradách, schválených organizacích, schválených institutech a schválených střediscích, kterými by se členské státy měly řídit, pokud budou považovat za vhodné takové ptáky očkovat.
(7) Je rovněž vhodné na úrovni Společenství stanovit prováděcí pravidla biologické bezpečnosti pro prevenci vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 u ptáků chovaných v zoologických zahradách a ve schválených organizacích, schválených institutech a schválených střediscích v členských státech, aby byla zajištěna ochrana volně žijících živočichů a zachování biologické rozmanitosti.
(8) Je vhodné schválit plány a programy očkování, které byly předloženy členskými státy podle rozhodnutí 2005/744/ES a směrnice 2005/94/ES.
(9) V zájmu jasnosti je vhodné zrušit rozhodnutí 2005/744/ES a nahradit ho tímto rozhodnutím.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Toto rozhodnutí stanoví prováděcí pravidla:
a) s cílem zamezit šíření influenzy ptáků způsobované vysoce patogenním virem influenzy typu A podtypu H5N1 (dále jen "vysoce patogenní influenza ptáků typu H5N1") z volně žijících ptáků na ptáky chované v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech nebo schválených střediscích.
b) pro očkování ptáků chovaných v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech nebo schválených střediscích.
2. Tímto rozhodnutím se schvalují některé programy očkování ptáků chovaných v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech nebo schválených střediscích předložené Komisi podle čl. 5 odst. 1 rozhodnutí 2005/744/ES a plány preventivního očkování podle čl. 56 odst. 2 směrnice 2005/94/ES.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice stanovené ve směrnici 2005/94/ES.
Kromě toho se použije definice zoologických zahrad podle článku 2 směrnice 1999/22/ES a definice schválených organizací, schválených institutů a schválených středisek podle čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice 92/65/EHS.
Článek 3
Členské státy přijmou vhodná a proveditelná opatření pro snížení rizika přenosu "vysoce patogenní influenzy ptáků typu H5N1" z volně žijících ptáků na ptáky chované v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech nebo schválených střediscích, a to s ohledem na kritéria a rizikové faktory uvedené v příloze I.
V závislosti na konkrétní epizootologické situaci se tato pravidla zaměří zejména na prevenci přímého a nepřímého kontaktu volně žijících ptáků, především vodních ptáků, s ptáky chovanými v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech a schválených střediscích.
Článek 4
Plány preventivního očkování proti "vysoce patogenní influenze ptáků typu H5N1" předložené podle čl. 56 odst. 2 směrnice 2005/94/ES jsou na základě posouzení rizik zaměřeny na ptáky chované v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech a schválených střediscích.
Pokud členské státy předkládají plány preventivního očkování proti "vysoce patogenní influenze ptáků typu H5N1" podle čl. 56 odst. 2 směrnice 2005/94/ES, které jsou zaměřeny na ptáky chované v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech a schválených střediscích, musí tyto plány:
a) být vyhotoveny v souladu s požadavky stanovenými v příloze II tohoto rozhodnutí; a
b) kromě informací stanovených v čl. 56 odst. 2 směrnice 2005/94/ES obsahovat přesné adresy zoologických zahrad a schválených organizací, schválených institutů a schválených středisek, kde bude preventivní očkování provedeno, jakož i údaj o jejich umístění.
Článek 5
1. Plány preventivního očkování předložené členskými státy podle čl. 56 odst. 2 směrnice 2005/94/ES a uvedené v příloze III tohoto rozhodnutí se schvalují.
2. Programy očkování ptáků chovaných v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech a schválených střediscích předložené členskými státy podle rozhodnutí 2005/744/ES a uvedené v příloze III tohoto rozhodnutí se považují za schválené ve smyslu odstavce 1 tohoto článku.
3. Komise zveřejní plány a programy preventivního očkování ptáků chovaných v zoologických zahradách a schválených organizacích, schválených institutech a schválených střediscích uvedené v příloze III.
Článek 6
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 7
Rozhodnutí 2005/744/ES se zrušuje.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/475/SZBP
ze dne 12. června 2006
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Gabonskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie v Gabonské republice
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala dne 25. dubna 2006 rezoluci 1671 (2006), kterou se Evropská unie zmocňuje k dočasnému rozmístění sil (EUFOR RD Congo) na podporu mise MONUC v průběhu volebního procesu v Konžské demokratické republice.
Rada bezpečnosti OSN dále požádala všechny členské státy OSN, zejména státy ležící v blízkosti Konžské demokratické republiky, aby poskytly veškerou podporu nezbytnou pro usnadnění rychlého nasazení sil EUFOR RD Congo, a aby zejména zajistily volný, nerušený a urychlený přesun pracovníků těchto sil, jakož i vybavení, zásob, materiálu a jiného zboží, včetně vozidel a náhradních dílů, určených pro jejich výlučnou a úřední potřebu, do Konžské demokratické republiky.
(2) Dne 27. dubna 2006 přijala Rada společnou akci 2006/319/SZBP o vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu [1] (EUFOR RD Congo).
(3) V návaznosti na žádost generálního tajemníka, vysokého představitele ze dne 27. dubna 2006 vyjádřila vláda Gabonské republiky v dopise ze dne 18. května 2006 souhlas s umístěním sil pod vedením Evropské unie na území Gabonské republiky pro účely dané operace.
(4) V návaznosti na zmocnění Rady ze dne 23. května 2005, v souladu s článkem 24 Smlouvy o Evropské unii, sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Gabonskou republikou o postavení sil pod vedením Evropské unie
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. června 2006,
kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES, pokud jde o externí auditory Banque de France
(2006/476/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na článek 27.1 tohoto protokolu,
s ohledem na rozhodnutí Rady 1999/70/ES ze dne 25. ledna 1999 o schválení externích auditorů národních centrálních bank [1],
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky ECB/2006/5 ze dne 13. dubna 2006 Radě Evropské unie o externích auditorech Banque de France [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 27.1 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "ECB") mají účetnictví ECB a národních centrálních bank Eurosystému ověřovat nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.
(2) Podle článku L.142-6 francouzského měnového a finančního zákoníku jmenuje Generální rada Banque de France dva statutární auditory, kteří jsou pověřeni prováděním auditu účetnictví Banque de France.
Podle článku L.823-1 francouzského obchodního zákoníku se jmenuje náhradní auditor, jenž nahradí úřadující auditory v případě jejich odmítnutí, nemožnosti vykonávat funkci, odstoupení nebo úmrtí.
(3) Mandát stávajících externích auditorů Banque de France skončí po provedení auditu za rozpočtový rok 2005.
Je proto nezbytné jmenovat externí auditory od rozpočtového roku 2006.
(4) Banque de France vybrala společnosti Deloitte & Associés a Mazars & Guerard jako své statutární auditory a společnost KPMG S.A. jako náhradního auditora pro rozpočtové roky 2006 až 2011 v souladu se svými pravidly pro zadávání veřejných zakázek a ECB má za to, že tito auditoři splňují nezbytné požadavky pro jmenování.
(5) ECB má za to, že externí auditoři vybraní Banque de France splňují nezbytné požadavky pro jmenování, a Rada guvernérů ECB proto doporučila, aby společnosti Deloitte & Associés a Mazars & Guerard byly společně jmenovány externími auditory a aby společnost KPMG S.A. byla jmenována náhradním auditorem pro rozpočtové roky 2006 až 2011.
(6) Je vhodné řídit se doporučením Rady guvernérů ECB a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 1999/70/ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Společnosti Deloitte & Associés a Mazars & Guerard se společně schvalují jako externí auditoři Banque de France pro rozpočtové roky 2006 až 2011.
Společnost KPMG S.A. se schvaluje jako náhradní auditor Banque de France pro rozpočtové roky 2006 až 2011."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude oznámeno Evropské centrální bance.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2006/477/SZBP
ze dne 30. června 2006
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o účasti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize v Bosně a Hercegovině (operace ALTHEA)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. července 2004 přijala Rada společnou akci 2004/570/SZBP o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1].
(2) Podle čl. 11 odst. 3 uvedené společné akce jsou podrobnosti týkající se účasti třetích států předmětem dohody podle článku 24 Smlouvy.
(3) Na základě zmocnění Rady ze dne 13. září 2004 sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o účasti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. června 2006,
kterým se jmenuje polovina členů správní rady Evropského úřadu pro bezpečnost potravin
(2006/478/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména s ohledem na čl. 25 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na seznam kandidátů, předložený Radě Komisí Evropských společenství,
s ohledem na názory vyjádřené Evropským parlamentem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytně nutné zajistit nezávislost, vysokou vědeckou úroveň, transparentnost a efektivnost Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad").
Nepostradatelná je rovněž spolupráce s členskými státy.
(2) Funkční období poloviny členů správní rady tohoto úřadu končí 30. června 2006.
(3) Kandidatury byly přezkoumány s cílem jmenovat sedm nových členů správní rady na základě dokumentace předložené Komisí a s ohledem na názory vyjádřené Evropským parlamentem za účelem zajištění nejvyšší úrovně schopností, širokého okruhu relevantních odborných znalostí, například v oblasti řízení a veřejné správy, jakož i co největšího územního zastoupení v rámci Unie.
(4) Jeden z těchto členů by měl mít zkušenosti z organizací zastupujících spotřebitele a jiných zájmových skupinách v rámci potravinového řetězce,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členy správní rady Evropského úřadu pro bezpečnost potravin na funkční období od 1. července 2006 do 30. června 2010 jsou jmenováni
- Diána BANATIOVÁ,
- Marianne ELVANDEROVÁ,
- Peter GÆMELKE [2],
- Marion GUILLOUOVÁ,
- Bart SANGSTER,
- Roland VAXELAIRE,
- Konstantinos YAZITZOGLOU.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. července 2006,
kterým se mění dodatek A přílohy VIII aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v Lotyšsku působící v odvětví masa
(oznámeno pod číslem K(2006) 3084)
(Text s významem pro EHP)
(2006/479/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska a zejména na přílohu VIII kapitolu 4 oddíl B pododdíl I čl. 1 písm. d) tohoto aktu,
vzhledem k tomu, že:
(1) Lotyšsku bylo umožněno využít přechodná období pro určitá zařízení uvedená v dodatku A [1] přílohy VIII aktu o přistoupení z roku 2003.
Uvedený dodatek byl pozměněn rozhodnutím Komise 2004/460/ES [2], 2004/472/ES [3] a 2005/420/ES [4].
(2) Lotyšsko předložilo prohlášení, podle něhož všech devět zbývajících zařízení ze seznamu zařízení působících v odvětví masa v přechodné fázi buď dokončila proces modernizace a jsou nyní zcela v souladu s právními předpisy Společenství, nebo ukončila svou činnost.
Tato zařízení by tedy měla být ze seznamu zařízení v přechodné fázi odstraněna.
(3) Dodatek A přílohy VIII aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(4) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zařízení uvedená v příloze tohoto rozhodnutí se odstraní z dodatku A přílohy VIII aktu o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. července 2006,
kterým se mění dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v Litvě působící v odvětví masa
(oznámeno pod číslem K(2006) 3115)
(Text s významem pro EHP)
(2006/480/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska a zejména na přílohu IX kapitolu 5 oddíl B pododdíl I písm. d) tohoto aktu,
vzhledem k tomu, že:
(1) Litvě byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku B [1] přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/472/ES [2], 2004/473/ES [3], 2005/421/ES [4] a 2005/657/ES [5].
(3) Podle úředního prohlášení příslušného litevského orgánu dokončila některá zařízení působící v odvětví masa potřebné úpravy a jsou nyní plně v souladu s právními předpisy Společenství.
Jedno zařízení ukončilo svou činnost.
Uvedená zařízení by tedy měla být odstraněna ze seznamu zařízení v přechodné fázi.
(4) Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
V zájmu jasnosti a přehlednosti by měl být nahrazen.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/482/SZBP
ze dne 10. dubna 2006
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Tureckou republikou o rámci pro účast Turecké republiky na operacích Evropské unie pro řešení krizí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podmínky účasti třetích států na operacích EU pro řešení krizí by měly být stanoveny v dohodě, která stanoví rámec pro takovou případnou budoucí účast, a nikoli vymezeny pro každou jednotlivou operaci samostatně.
(2) Na základě zmocnění Rady ze dne 23. února 2004 sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Tureckou republikou o rámci pro účast Turecké republiky na operacích Evropské unie pro řešení krizí.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Tureckou republikou o rámci pro účast Turecké republiky na operacích Evropské unie pro řešení krizí se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2006/483/SZBP
ze dne 11. července 2006,
kterým se provádí společný postoj 2004/852/SZBP týkající se omezujících opatření proti Pobřeží slonoviny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/852/SZBP ze dne 13. prosince 2004 týkající se omezujících opatření proti Pobřeží slonoviny [1], a zejména na článek 6 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 13. prosince 2004 přijala Rada společný postoj 2004/852/SZBP týkající se omezujících opatření proti Pobřeží slonoviny, aby provedla opatření uložená vůči Pobřeží slonoviny rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů (RB OSN) 1572 (2004).
(2) Dne 27. února 2006 přijala Rada rozhodnutí 2006/172/SZBP obsahující seznam fyzických osob, na které se vztahují opatření uložená podle odstavců 9 a 11 rezoluce RB OSN 1572 (2004) a obnovená podle odstavce 1 rezoluce RB OSN 1643 (2005).
(3) Dne 1. května 2006 předala EU další identifikační údaje výboru Rady bezpečnosti zřízenému podle rezoluce RB OSN 1572 (2004).
(4) Dne 30. května 2006 výbor Rady bezpečnosti schválil aktualizovaný konsolidovaný seznam fyzických osob, na které se vztahují opatření uložená podle odstavců 9 a 11 rezoluce RB OSN 1572 (2004) a obnovená podle odstavce 1 rezoluce RB OSN 1643 (2005).
(5) Seznam obsažený v příloze společného postoje 2004/852/SZBP by měl být odpovídajícím způsobem upraven,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob obsažený v příloze společného postoje 2004/852/SZBP se nahrazuje seznamem obsaženým v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2006/484/SZBP
ze dne 11. července 2006,
kterým se provádí společný postoj 2004/694/SZBP o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj Rady 2004/694/SZBP ze dne 11. října 2004 o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [1], a zejména na článek 2 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle společného postoje 2004/694/SZBP přijala Rada opatření ke zmrazení veškerých finančních prostředků a hospodářských zdrojů fyzických osob, které byly obviněny ICTY.
(2) Dne 10. března 2006 přijala Rada rozhodnutí 2006/205/SZBP, kterým nahradila seznam osob uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP.
(3) Jméno pana Dragana ZELENOVIĆE by mělo být vypuštěno ze seznamu v důsledku jeho vzetí do vazby ICTY dne 10. června 2006.
(4) Je proto třeba změnit odpovídajícím způsobem seznam obsažený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob obsažený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP se nahrazuje seznamem obsaženým v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. září 2004,
které se týká řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP proti společnostem Boliden AB, Boliden Fabrication AB a Boliden Cuivre & Zinc SA; Austria Buntmetall AG a Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H.; Halcor SA; HME Nederland BV; IMI plc, IMI Kynoch Ltd a IMI Yorkshire Copper Tube Ltd; KM Europa Metal AG, Tréfimétaux SA a Europa Metalli SpA; Mueller Industries, Inc., WTC Holding Company, Inc., Mueller Europe Ltd, DENO Holding Company, Inc. a DENO Acquisition EURL; Outokumpu Oyj a Outokumpu Copper Products OY; a Wieland Werke AG
(Věc C.38.069 – měděné sanitární trubky)
(oznámeno pod číslem K(2004) 2826)
(Pouze anglické, finské, francouzské, italské, německé, nizozemské, řecké a švédské znění je závazné)
(2006/485/ES)
Dne 3. září 2004 přijala Komise rozhodnutí, které se týká řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP.
V souladu s ustanoveními článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1] tímto Komise zveřejňuje názvy stran a hlavní obsah rozhodnutí s ohledem na oprávněný zájem podniků chránit své obchodní zájmy.
Nedůvěrná verze plného znění rozhodnutí je k dispozici v původních jazycích této věci a v pracovních jazycích Komise na internetové stránce generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
I. SOUHRNNÁ ZPRÁVA O PROTIPRÁVNÍM JEDNÁNÍ
Adresáti a povaha protiprávnío jednání
(1) Rozhodnutí je určeno společnostem:
- Boliden AB, Boliden Fabrication AB a Boliden Cuivre & Zinc SA,
- Austria Buntmetall AG a Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. (dále jen "Buntmetall" nebo "BMA"),
- Halcor SA (dále jen "Halcor"),
- HME Nederland BV (dále jen "HME"),
- IMI plc, IMI Kynoch Ltd a IMI Yorkshire Copper Tube Ltd (dále jen "YCT"), společně "skupina IMI" nebo "IMI",
- KM Europa Metal AG (dále jen "KME" nebo "KM Europa Metal"), Tréfimétaux SA (dále jen "TMX" nebo "Tréfimétaux") a Europa Metalli SpA (dále jen "EM" nebo "Europa Metalli"), společně "skupina KME",
- Mueller Industries, Inc. (dále jen "Mueller"), WTC Holding Company, Inc., Mueller Europe Ltd, DENO Holding Company, Inc. a DENO Acquisition EURL,
- Outokumpu Oyj a Outokumpu Copper Products OY, společně "Outokumpu",
- Wieland Werke AG (dále jen "Wieland" nebo "Wieland Werke").
(2) Adresáti rozhodnutí se podíleli na jediném komplexním a trvajícím protiprávním jednání v rozporu s článkem 81 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES" nebo "Smlouva") a ode dne 1. ledna 1994 s článkem 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda o EHP") na celém území EHP stanovováním cen, rozdělováním trhů a výměnou důvěrných informací na trhu s měděnými sanitárními trubkami alespoň ode dne 3. června 1988 do dne 22. března 2001.
Imputace odpovědnosti
SMI a KME
(3) Societa Metallurgica Italiana SpA (dále jen "SMI") je italská holdingová společnost skupiny KME, do které patří společnosti Europa Metalli SpA (dále jen "EM" nebo "EM/LMI" nebo "Europa Metalli") a Tréfimétaux SA (dále jen "Tréfimétaux" nebo "TMX").
Po prozkoumání hledisek vyjádřených společnostmi SMI a KME s ohledem na postavení SMI v tomto řízení dospěla Komise k závěru, že by toto rozhodnutí nemělo být určeno SMI.
(4) Na základě důkazů uvedených společností KME se ukázalo vhodným rozlišit dvě samostatná období pro účely imputace odpovědnosti ve skupině SMI.
V průběhu prvního období zahrnujícího léta 1988 až 1995 se musí KME považovat za podnik oddělený od EM a TMX bez ohledu na to, že společnost SMI získala v roce 1990 76,9 % KME.
Správní rada KME byla jiná než správní rada jejích sesterských společností a zdá se, že provozní řízení bylo koordinováno s provozním řízením EM a TMX až po restrukturalizaci skupiny v roce 1995, kdy společnost KME získala 100 % akcií EM a TMX.
Lze tedy dospět k závěru, že v období od roku 1988 do roku 1995 je společnost KME odpovědná pouze za své jednání, nikoli však za jednání svých sesterských společností.
(5) Na druhou stranu musí být společnost EM a její dceřiná společnost TMX, kterou zcela vlastnila až do roku 1995, považovány za jednu hospodářskou jednotku, a tedy za jeden podnik odlišený od KME až do restrukturalizace skupiny.
Kromě 100 % kontroly společnosti EM nad TMX podpořila domněnku, že dceřiná společnost nedodržovala autonomní obchodní politiku, řada jiných prvků (např. manažeři EM byli uvedeni do správní rady TMX, jejich obchodní strategie byly sladěné a v roce 1993 byla vytvořena společná prodejní organizace; účast ve stejném kartelu na trhu se stejným výrobkem od roku 1989).
Proto EM v období 1989–1995 nese odpovědnost za své jednání a společně a nerozdílně s TMX odpovídá za protiprávní jednání TMX.
(6) Pokud jde o období 1995–2001, kdy společnost KME kontrolovala 100 % kapitálu EM i TMX, musí se mít za to, že subjekty ve skupině KME jednaly na trhu jako jeden podnik.
Domněnka o kontrole vycházející ze 100 % držby akcií společností KME v EM a TMX, kterou dále podporují významné řídicí vazby a hospodářská skutečnost, nebyla vyvrácena dostatečnými důkazy.
KME, EM a TMX tedy nesou společnou a nerozdílnou odpovědnost za své protiprávní jednání v období od roku 1995 do roku 2001.
Outokumpu
(7) S ohledem na společnost Outokumpu (Finsko) činí Komise společně a nerozdílně odpovědnou za jednání její zcela vlastněné dceřiné společnosti Outokumpu Copper Products Oy (dále jen "OCP") mateřskou společnost Outokumpu Oyj.
Společnost Outokumpu Oyj kontrolovala po celou dobu trvání protiprávního jednání veškerý kapitál OCP.
Navíc mateřská společnost se podle společnosti Outokumpu podílela na protiprávním jednání prostřednictvím své divize měděných výrobků před květnem 1988, a byla si jej tedy vědoma také poté, kdy mezi květnem a prosincem 1988 byla vytvořena dceřiná společnost, která přebrala její funkce.
Mateřská společnost však své dceřiné společnosti neuložila ukončit protiprávní jednání.
Lze tedy předpokládat úplnou a skutečnou kontrolu společnosti Outokumpu Oyj nad obchodní politikou své dceřiné společnosti, což společnost Outokumpu nebyla schopna vyvrátit.
Komise omezila své posuzování s ohledem na společnost Outokumpu na období po září 1989 z důvodu omezených důkazů pro léta 1987 a 1988.
Jiní účastníci
(8) Společnosti Mueller, IMI, Wieland a Boliden nenapadly odpovědnost svých příslušných holdingových a mateřských společností za jednání dceřiných společností zapojených do podnikání s měděnými sanitárními trubkami.
Trvání protiprávního jednání
(9) Podniky se podílely na protiprávním jednání alespoň v těchto obdobích:
a) Boliden AB spolu se společností Outokumpu Copper Fabrication AB (dříve: Boliden Fabrication AB) a Outokumpu Copper BCZ SA (dříve: Boliden Cuivre & Zinc SA) od 3. června 1988 do 22. března 2001;
b) Outokumpu Copper Fabrication AB (dříve: Boliden Fabrication AB) spolu se společností Boliden AB a Outokumpu Copper BCZ SA (dříve: Boliden Cuivre & Zinc SA) od 3. června 1988 do 22. března 2001;
c) Outokumpu Copper BCZ SA (dříve: Boliden Cuivre & Zinc SA) spolu se společností Boliden AB a Outokumpu Copper Fabrication AB (dříve: Boliden Fabrication AB) od 3. června 1988 do 22. března 2001;
d) Austria Buntmetall AG:
i) spolu se společností Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. nejpozději od 29. srpna 1998 do 8. července 1999 a
ii) spolu se společností Wieland Werke AG a Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. od 9. července 1999 do 22. března 2001;
e) Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H.:
i) spolu se společností Austria Buntmetall AG nejpozději od 29. srpna 1998 do 8. července 1999 a
ii) spolu se společností Wieland Werke AG a Austria Buntmetall AG od 9. července 1999 do 22. března 2001;
f) Halcor SA nejpozději od 29. srpna 1998 alespoň do začátku září 1999;
g) HME Nederland BV nejpozději od 29. srpna 1998 do 22. března 2001;
h) IMI plc spolu se společností IMI Kynoch Ltd a Yorkshire Copper Tube Ltd (dříve: IMI Yorkshire Copper Tube Ltd) od 29. září 1989 do 22. března 2001;
i) IMI Kynoch Ltd spolu se společností IMI plc. a Yorkshire Copper Tube Ltd (dříve: IMI Yorkshire Copper Tube Ltd) od 29. září 1989 do 22. března 2001;
j) Yorkshire Copper Tube Ltd (dříve: IMI Yorkshire Copper Tube Ltd) spolu se společností IMI plc a IMI Kynoch Ltd od 29. září 1989 do 22. března 2001;
k) KM Europa Metal AG:
i) samostatně od 3. června 1988 do 19. června 1995 a
ii) spolu se společností Tréfimétaux SA a Europa Metalli SpA od 20. června 1995 do 22. března 2001;
l) Europa Metalli SpA:
i) spolu se společností TMX od 29. září 1989 do 19. června 1995 a
ii) spolu se společností KM Europa Metal AG a Tréfimétaux SA od 20. června 1995 do 22. března 2001;
m) Tréfimétaux SA:
i) spolu se společností Europa Metalli SpA od 29. září 1989 do 19. června 1995 a
ii) spolu se společností KM Europa Metal AG a Europa Metalli SpA od 20. června 1995 do 22. března 2001;
n) Mueller Industries, Inc. spolu se společností WTC Holding Company, Inc., Mueller Europe Ltd, DENO Holding Company, Inc. a DENO Acquisition EURL od 21. října 1997 do 8. ledna 2001;
o) WTC Holding Company, Inc. spolu se společností Mueller Industries, Inc., Mueller Europe Ltd, DENO Holding Company, Inc. a DENO Acquisition EURL od 21. října 1997 do 8. ledna 2001;
p) Mueller Europe Ltd spolu se společností WTC Holding Company, Inc., Mueller Industries, Inc., DENO Holding Company, Inc. a DENO Acquisition EURL od 21. října 1997 do 8. ledna 2001;
q) DENO Holding Company, Inc. spolu se společností WTC Holding Company, Inc., Mueller Europe Ltd, Mueller Industries, Inc. a DENO Acquisition EURL od 21. října 1997 do 8. ledna 2001;
r) DENO Acquisition EURL spolu se společností WTC Holding Company, Inc., Mueller Europe Ltd, DENO Holding Company, Inc. a Mueller Industries, Inc. od 21. října 1997 do 8. ledna 2001;
s) Outokumpu Oyj spolu se společností Outokumpu Copper Products Oy od 29. září 1989 do 22. března 2001;
t) Outokumpu Copper Products Oy spolu se společností Outokumpu Oyj od 29. září 1989 do 22. března 2001;
u) Wieland Werke AG:
i) samostatně od 29. září 1989 do 8. července 1999 a
ii) spolu se společností Austria Buntmetall AG a Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. od 9. července 1999 do 22. března 2001.
Trh pro měděné sanitární trubky
(10) Měděné trubky se obvykle dělí na dvě skupiny produktů: i) průmyslové trubky, které se rozdělují do podskupin na základě konečného využití (klimatizace a chlazení, armatury, plynové ohříváky, sušičky filtrů a telekomunikace), a ii) sanitární trubky (nazývané také vodovodní trubky nebo instalační trubky).
Sanitární trubky se používají na vodovodní, ropovodní, plynová a vytápěcí zařízení ve stavebnictví [2].
(11) Sanitární trubky se obvykle vyráběly hlavně z mědi, tj. z recyklované mědi, z nově rafinované mědi (katodová měď) nebo z měděných ingotů, a do určité míry z oceli.
Od počátku 90. let se sanitární trubky čím dál tím častěji vyrábějí z plastu nebo ze směsí (plast s vrstvami hliníku).
Proces nahrazování zlepšila veřejná diskuse o normách jakosti pro pitnou vodu a následné přijetí evropské směrnice o pitné vodě v roce 1998.
(12) Hlavními odběrateli sanitárních trubek jsou distributoři, velkoobchodníci a maloobchodníci, kteří prodávají sanitární trubky instalatérům a jiným konečným spotřebitelům, kdežto průmyslové trubky obvykle používají průmysloví odběratelé, výrobci originálního vybavení nebo výrobci součástek a jsou jim přímo prodávány.
(13) Odhadovaná tržní hodnota sanitárních trubek z obyčejné mědi činila v EHP v roce 2000 přibližně 1 miliardu EUR a měděných sanitárních trubek izolovaných plastem přibližně 200 milionů EUR [3].
Hlavními výrobci měděných sanitárních trubek v Evropě jsou adresáti rozhodnutí.
Jejich odhadované tržní podíly v EHP (obyčejné trubky) v roce 2000, což byl poslední celý rok provádění kartelové dohody, byly zhruba takovéto: KME […] [4] %, IMI […] %, Outokumpu […] %, Wieland Werke […] %, Mueller […] %, Boliden […] %, Buntmetall […] % (1998), HME […] %, Halcor […] %.
Odhadovaný souhrnný tržní podíl v EHP (obyčejné sanitární trubky i izolované plastem) v roce 2000, což byl poslední celý rok provádění kartelové dohody, byl zhruba takovýto: KME […] % a Wieland […] %.
Z celkového trhu s obyčejnými měděnými sanitárními trubkami v EHP tvořily tyto podniky společně přibližně 80–90 %.
Je však třeba upozornit, že ne všechny strany se účastnily po celé období.
Fungování kartelu
(14) Adresáti tohoto rozhodnutí se podíleli na jediném trvajícím, komplexním, a co se týče společnosti Boliden, skupiny KME a společnosti Wieland, mnohotvárném protiprávním jednání v rozporu s článkem 81 Smlouvy a s článkem 53 Dohody o EHP na většině území EHP, jímž si rozdělovali objemy a tržní podíly, dohodli se v některých případech na cenových cílích, zvyšování cen nebo na jiných obchodních podmínkách pro obyčejné měděné sanitární trubky (a co se týče společnosti KME a Wieland, pro měděné sanitární trubky povrstvené plastem) a sledovali provádění svých protisoutěžních ujednání výměnou informací o prodejích, objednávkách, tržních podílech a cenových praktikách a ujednáním o podniku ovládajícím trh.
Protiprávní jednání začalo v červnu 1988 a skončilo v březnu 2001.
V různých časových obdobích se na něm podílely různé společnosti.
(15) Jednalo se o jediné protiprávní jednání, protože existoval trvalý cíl a trvalé kroky a opatření za účelem rozdělení objemů a koordinace cen.
Bylo komplexní, protože sestávalo jak z dohod, tak z jednotných praktik.
(16) Protisoutěžní chování představovalo také mnohotvárné protiprávní jednání, protože bylo organizováno na třech úrovních s cílem vyhnout se hospodářské soutěži v odvětví měděných sanitárních trubek.
(17) Spolupráce na první úrovni začala nejpozději v červnu 1988 (trvala do března 2001) a podíleli se na ní tzv. výrobci "SANCO®" (klub "SANCO"): KME, Tréfimétaux, Europa Metalli, Boliden a Wieland.
Společnost Boliden svou spolupráci SANCO v červenci 1995 omezila a pokračovala v systému výměny informací do března 2001.
Výrobci SANCO® si rozdělili tržní podíly trubek SANCO®, vyměňovali si důvěrné informace a stanovovali a koordinovali ceny a rabaty.
Ukázalo se, že se jednalo o nejužší spolupráci, která sloužila jako příprava na jednání s jinými výrobci než SANCO.
Společnosti KME a Wieland spolupracovaly také, pokud jde o měděné sanitární trubky izolované plastem WICU® a Cuprotherm alespoň od počátku roku 1991 do března 2001.
(18) Spolupráce na druhé úrovni začala nejpozději v září 1989 a podíleli se na ní největší evropští výrobci (dále jen "skupina pěti") (včetně výrobců SANCO i jiných výrobců než SANCO): KME (včetně společnosti Tréfimétaux a Europa Metalli), Wieland, Outokumpu, IMI a od října 1997 Mueller.
Hlavním cílem bylo stabilizovat a rozdělit si tržní podíly a koordinovat ceny a rabaty.
Schůzky se konaly u příležitosti schůzek svazu tohoto výrobního odvětví (např. schůzky Mezinárodní rady pro tvářenou měď (dále jen "IWCC")) nebo samostatně v Curychu.
Spolupráce zahrnovala schůzky vrcholného vedení a schůzky na operativní úrovni.
Tyto kontakty se vyvíjely ve třech fázích: od září 1989 do června/července 1994 (zavedení výměny informací a koordinace); od července 1994 do června 1997 (méně intenzivní kontakty); od června 1997 do března 2001 (účinné a efektivní znovuzavedení koordinace).
(19) Spolupráce na třetí úrovni začala v srpnu 1998 a trvala od srpna 1999 do března 2001.
Podílela se na ní výše uvedená skupina pěti a čtyři menší výrobci (společně "skupina devíti"): Halcor do srpna 1999 a HME Nederland BV, Boliden (tato společnost se neúčastnila trvale) a Buntmetall do března 2001.
Skupina devíti jednala o tržních podílech a o cenových cílích nebo o rozpětí.
II. POKUTY
Základní výše
(20) Toto protiprávní jednání spočívalo hlavně v praktikách stanovování cen a rozdělování trhu, které jsou svou povahou velmi závažným porušením čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP. Bylo zjištěno, že kartelové dohody se také prováděly v praxi a že alespoň po některá období zvýšily ceny na trhu. Kartel se týkal celého společného trhu a po jeho vytvoření většiny EHP.
(21) Vezmeme-li v úvahu samotnou povahu zkoumaného jednání, skutečný dopad na trh s měděnými sanitárními trubkami a skutečnost, že se spolupráce týkala zeměpisného trhu významné velikosti (většina EHP), dopustili se adresáti tohoto rozhodnutí velmi závažného porušování čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP.
Rozlišené zacházení
(22) Za okolností tohoto případu, který zahrnoval několik podniků, byla při stanovení základní výše pokut zvážena konkrétní váha každého podniku na trhu, aby se zohlednil skutečný dopad porušujícího jednání každého podniku na hospodářskou soutěž.
(23) Pro účely výpočtu pokuty byly společnosti rozděleny do čtyř kategorií na základě jejich tržního podílu v EHP pro dotčený výrobek v posledním celém roce protiprávního jednání (2000).
Do první kategorie patřila společnost KME; druhá kategorie sestávala ze společnosti Outokumpu, IMI, Mueller a ze skupiny Wieland Werke včetně BMA (zhruba polovina tržního podílu KME); třetí kategorie sestávala ze společnosti Boliden (zhruba dvě třetiny tržního podílu druhé skupiny); a čtvrtá skupina sestávala ze společnosti HME a Halcor (zhruba polovina tržního podílu druhé skupiny).
(24) Jelikož společnosti EM a TMX tvořily v období 1988–1995 jeden podnik, jsou společně a nerozdílně odpovědné za svou příslušnou část protiprávního jednání.
Podobně společnosti KME, EM a TMX tvořily jeden podnik ("skupina KME") v období 1995–2001 a jsou společně a nerozdílně odpovědné za tuto část protiprávního jednání.
Základní výše pokuty byla tedy rozdělena na dvě části, jedna za období 1988–1995 a jedna za období 1995–2001.
V důsledku toho byla společnosti KME udělena individuální pokuta 17,96 milionu EUR; společnosti EM a TMX jsou společně a nerozdílně odpovědné za zaplacení pokuty 16,37 milionu EUR; a společnosti KME, EM a TMX (neboli skupina KME) jsou společně a nerozdílně odpovědné za zaplacení pokuty 32,75 milionu EUR.
(25) Podobně byla rozlišena dvě různá období pro účely rozdělení odpovědnosti ve skupině Wieland.
Společnost Wieland Werke AG nabyla výhradní kontrolu nad skupinou Buntmetall v roce 1999.
Se společností Wieland Werke AG a skupinou Buntmetall se tedy zacházelo jako s jedním podnikem se společnou a nerozdílnou odpovědností za protiprávní jednání až od roku 1999.
(26) Aby se zajistilo, že uložené pokuty měly dostatečný odstrašující účinek, byl u počáteční částky pokuty stanovené pro společnost Outokumpu použit násobící koeficient 1,5.
Při tomto posuzování bylo vhodné vzít v úvahu celkový celosvětový obrat skupiny (asi 5 miliard EUR), neboť mateřská společnost (Outokumpu Oyj) se účastnila na protiprávním jednání v roce 1988 prostřednictvím své divize měděných výrobků, a poté nenařídila své zcela vlastněné dceřiné společnosti OCP toto protiprávní jednání ukončit.
Pokud jde o ostatní strany, je společnost Outokumpu více než dvakrát větší než každá z nich z hlediska celkového celosvětového obratu.
Trvání
(27) Různé společnosti se na tomto jednání podílely po různá období.
Protiprávní jednání začalo nejpozději dne 3. června 1988 a pokračovalo alespoň do 22. března 2001.
Tyto společnosti se dopouštěly trvajícího protiprávního jednání po uvedenou příslušnou dobu:
skupina Boliden : 12 let, 9 měsíců,
skupina Buntmetall : 2 roky, 6 měsíců,
Halcor : 12 měsíců,
HME : 2 roky, 6 měsíců,
skupina IMI : 11 let, 5 měsíců,
skupina KME :
12 let, 9 měsíců (celkem, rozděleno podle účasti každé členské společnosti)
(KME 12 let, 9 měsíců; EM/TMX: 11 let, 5 měsíců),
skupina Mueller : 3 roky, 2 měsíce,
skupina Outokumpu : 11 let, 5 měsíců,
Wieland Werke : 11 let, 5 měsíců.
(28) Vyskytovala se období různé intenzity kartelové kázně.
Období od poloviny roku 1994 do poloviny roku 1997 označila společnost Outokumpu za "tiché období".
Společnosti KME a Wieland pokračovaly ve své spolupráci u značek WICU, Cuprotherm a SANCO.
Společnosti IMI, Wieland, Outokumpu a KME se v roce 1996 mnohokrát setkaly.
Ačkoliv kartel očividně fungoval méně efektivně, pokračovala výměna důvěrných informací alespoň příležitostně.
Společnost Outokumpu potvrdila období méně intenzivních kontaktů.
Z těchto důvodů bylo toto období charakterizováno jako období omezené kartelové činnosti, a ne jako úplné přerušení.
Délky protiprávního jednání (12 let a 9 měsíců) jako takové se tedy období omezené kartelové činnosti nedotkla.
Přitěžující okolnosti
(29) V případě společnosti Outokumpu zvýšila závažnost protiprávního jednání skutečnost, že tato společnost byla adresátem předchozího rozhodnutí, které shledalo protiprávní jednání stejného typu, tj. rozhodnutí Komise 90/417/ESUO [5] týkající se za studena válcovaných plochých výrobků z korozivzdorné oceli, které se týkalo kartelu v odvětví válcovaných výrobků z nerezové oceli.
V tomto rozhodnutí však společnosti Outokumpu nebyla uložena žádná pokuta.
(30) Společnost Outokumpu toto zjištění napadla z důvodů, že tento případ se týkal zcela jiné situace, neboť i) společnost Outokumpu jednala pod vládním vlivem a v přesvědčení, že ujednání byla veřejně schválena; ii) Komise sama přiznala, že se nejedná o přímé porušování právních předpisů, a neuložila žádnou pokutu; iii) byly dotčeny jiné podniky, které zahrnovaly jiné jednotky a zaměstnance na jiných místech, stejně jako iv) ustanovení jiné smlouvy (článek 65 Smlouvy o ESUO).
(31) Žádost společnosti Outokumpu nebyla přijatelná, neboť jednou z funkcí rozhodnutí Komise určených podnikům je varovat je a odstrašit od podobného protiprávního jednání v budoucnu, i když z nějakého důvodu není uložena pokuta.
To, že společnost Outokumpu pokračovala v protiprávním jednání v odvětví měděných sanitárních trubek poté, co jí rozhodnutí Komise nařídilo ukončit protiprávní jednání v odvětví nerezové oceli, zřetelně dokazuje, že předchozí rozhodnutí nemělo na tržní chování společnosti Outokumpu dostatečně odstrašující účinek.
Muselo být tedy zajištěno budoucí odstrašení zvýšením pokuty v tomto případě.
Stejný typ protiprávního jednání v této souvislosti navíc znamenal porušování stejného článku ve Smlouvě.
V tomto ohledu odpovídá článek 65 Smlouvy o ESUO čl. 81 odst.
1 Smlouvy o ES. Toto stanovisko již Komise zaujala v rozhodnutí o průmyslových trubkách ze dne 16. prosince 2003.
(32) Tvrzení o nátlaku vznesené společností Halcor proti KME, Outokumpu, Wieland a Mueller nebylo prokázáno.
Ani tvrzení společnosti Boliden o nátlaku proti KME nebylo dokázáno.
Polehčující okolnosti
(33) Strany prohlásily, že by řada faktorů měla být považována za polehčující okolnosti, včetně mj. neprovádění ujednání v praxi, omezeného prospěchu z protiprávního jednání a hospodářských potíží v odvětví měděných sanitárních trubek.
(34) Komise každý z těchto argumentů v rozhodnutí vyvrátila a našla důkazy, že ujednání měla vliv na ceny.
U žádného podniku se tedy v tomto případě žádné polehčující okolnosti nepoužijí.
(35) Oznámení o shovívavosti z roku 1996 nestanoví žádnou konkrétní odměnu pro žadatele o shovívavost, který informuje o skutečnostech, jež Komisi nebyly dříve známy a ovlivňují závažnost nebo trvání kartelu.
Tato spolupráce již byla uznána jako polehčující faktor v případě průmyslových trubek.
(36) Proto se mělo za to, že se spolupráce společnosti Outokumpu kvalifikuje v této souvislosti jako polehčující faktor.
Společnost Outokumpu jako první informovala o celém trvání evropského kartelu v odvětví měděných sanitárních trubek a zejména jako první poskytla rozhodující důkazy a vysvětlení, které dokazují nepřetržitost protiprávního jednání v období od července 1994 do července 1997 (a v období od roku 1990 do konce roku 1992).
Komise nemohla zjistit trvání a nepřetržitost protiprávního jednání od září 1989 na základě důkazů získaných od žadatele o imunitu a z kontrol provedených před žádostí společnosti Outokumpu o shovívavost.
Společnost Outokumpu by neměla být penalizována za svou spolupráci uložením vyšší pokuty, než kterou by musela zaplatit bez spolupráce.
Ve světle výše uvedeného byla základní výše pokuty, která bude společnosti Outokumpu uložena, snížena o paušální částku 40,17 milionu EUR za účinnou spolupráci mimo rozsah působnosti oznámení o shovívavosti z roku 1996.
(37) Komise se také domnívala, že se jako polehčující faktor kvalifikuje v této souvislosti spolupráce KME.
Ačkoliv Komise měla určité izolované náznaky, že se protiprávní jednání týká také trubek povrstvených plastem, a spolehlivější důkazy v souvislosti s výměnou informací týkajících se trubek povrstvených plastem ve fázi sdělení o námitkách, pouze s přispěním KME byla schopná zjistit existenci jediného trvajícího a komplexního protiprávního jednání týkajícího se trubek WICU/Cuprotherm alespoň od počátku roku 1991.
Komise se domnívá, že by skupina KME neměla být za svou spolupráci penalizována.
Příslušným záchytným bodem pro snížení základní výše pokuty, která bude uložena KME, je relativní význam odvětví trubek povrstvených plastem v porovnání s obyčejnými měděnými trubkami.
Na základě tohoto kritéria byla základní výše pokuty snížena o paušální částku 7,93 milionu EUR.
Použití oznámení o shovívavosti z roku 1996
(38) Všichni adresáti tohoto rozhodnutí s Komisí v různých fázích šetření spolupracovali za účelem získání zvýhodněného zacházení stanoveného v oznámení Komise o shovívavosti.
Oznámení o shovívavosti z roku 1996 bylo použito takto:
Oddíl B oznámení o shovívavosti: snížení mezi 75 % a 100 %
(39) Mueller Industries Inc.
("Mueller") byl první podnik, který informoval Komisi (v lednu 2001) o existenci kartelu v evropském odvětví měděných sanitárních trubek v 90. letech.
Důkazy, které společnost Mueller poskytla před šetřením Komise, umožnily Komisi zjistit existenci, obsah a účastníky řady kartelových schůzek konaných v roce 1989, 1994 a od roku 1997 do roku 2001 i podniknout kontroly dne 22. března 2001 a později.
Společnost Mueller svou účast okamžitě ukončila a po celé šetření plně spolupracovala a poskytla Komisi řadu podání a dokumentů, které dále popisovaly ujednání.
Společnost Mueller tedy byla úplně osvobozena od jakékoliv pokuty.
Oddíl C: snížení mezi 50 % a 75 %
(40) Společnost Mueller poskytla příležitostné důkazy na období před rokem 1997 a informovala o existenci kartelu v období 1997 až 2001.
Spolu s dokumenty shromážděnými během kontrol měla Komise dostatečné důkazy k zahájení řízení vedoucího k rozhodnutí proti všem zúčastněným stranám.
Proto se pro snížení podle oddílu C oznámení o shovívavosti z roku 1996 nekvalifikovala žádná jiná strana.
Oddíl D: snížení mezi 10 % a 50 %
(41) Než Komise přijala sdělení o námitkách, poskytly společnosti Outokumpu (duben 2001), KME (říjen 2002), Wieland (leden 2003) a Halcor (duben 2003) Komisi informace a dokumenty, které přispěly ke zjištění existence protiprávního jednání.
Žádná z nich podstatným způsobem nenapadla skutečnosti, na kterých Komise založila své sdělení o námitkách, s výjimkou těch, které nejsou v rozhodnutí obhajovány.
Tyto společnosti se tedy kvalifikovaly pro snížení mezi 10 % a 50 % podle oddílu D oznámení o shovívavosti.
(42) Společnost Outokumpu první předložila rozhodující důkazy pro období od roku 1989 do poloviny roku 1997.
O období od poloviny roku 1997 do března 2001 již informovala společnost Mueller a materiál shromážděný během kontrol.
Příspěvek společnosti Outokumpu byl klíčový zejména pro zjištění nepřetržitosti protiprávního jednání.
Proto byla společnost Outokumpu odměněna největším možným snížením, a to snížením o 50 % z pokuty, která by jinak byla uložena, kdyby s Komisí nespolupracovala.
(43) Bylo považováno za správné poskytnout menší snížení v porovnání se společností Outokumpu, ale podobné snížení ve vzájemném porovnání společnostem KME a Wieland (včetně společnosti Buntmetall).
I když společnost Wieland jako první informovala o podrobném seznamu schůzek za období 1993 až 2001 a poskytla vysvětlení, která Komisi umožnila použít jako důkaz řadu současných dokumentů, společnost KME jako první poskytla úplná vysvětlení v souvislosti se všemi aspekty protiprávního jednání (národní kartely, schůzky SANCO, celoevropské schůzky).
Společnosti KME bylo proto poskytnuto 35 % snížení pokuty, která by byla uložena, kdyby s Komisí nespolupracovala.
Společnosti Wieland (včetně společnosti Buntmetall) poskytla Komise 35 % snížení pokuty, která by jinak byla uložena.
(44) Společnost Halcor poskytla množství současných dokumentů za období své účasti (srpen 1998 až srpen 1999).
Období, za které společnost Halcor dokumenty poskytla, však již bylo dobře zdokumentované.
Společnost Halcor navíc neobjasnila svou spolupráci na kartelových mechanismech před srpnem 1998.
Proto se kvalifikuje pouze pro podstatně menší snížení než Outokumpu, KME nebo Wieland.
Zároveň Komise musela vzít v úvahu, že společnost Halcor nabídla svou spolupráci bezprostředně po obdržení žádosti o informace a že v prostorách společnosti Halcor neproběhlo žádné šetření.
Proto se společnost Halcor kvalifikovala pro 15 % snížení pokuty, která by jinak byla uložena.
(45) Po obdržení oznámení o námitkách požádala o shovívavost skupina Boliden.
Společnost Boliden protiprávní jednání přiznala a nenapadla fakta.
Navíc společnost Boliden objasnila některé věcné podrobnosti.
Avšak vzhledem k předchozí spolupráci společností Mueller, Outokumpu, skupiny KME, společnosti Wieland a Halcor i ke kontrolám bylo již protiprávní jednání zjištěno v celém rozsahu.
Komise tedy poskytla společnosti Boliden 10 % snížení pokuty, která by jinak byla uložena, kdyby s Komisí nespolupracovala.
(46) Po obdržení oznámení o námitkách požádala o shovívavost skupina IMI.
Společnost IMI protiprávní jednání přiznala a nenapadla fakta.
Vzhledem ke spolupráci společností Mueller, Outokumpu, skupiny KME, společnosti Wieland a Halcor i ke kontrolám bylo již protiprávní jednání zjištěno v celém rozsahu.
Komise tedy poskytla skupině IMI 10 % snížení pokuty, která by jinak byla uložena, kdyby s Komisí nespolupracovala.
Rozhodnutí
1. Byly uloženy tyto pokuty:
Boliden AB, Outokumpu Copper Fabrication AB (dříve Boliden Fabrication AB) a Outokumpu Copper BCZ SA (dříve: Boliden Cuivre & Zinc SA) společně a nerozdílně 32,6 milionu EUR;
Austria Buntmetall AG a Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. společně a nerozdílně 0,6695 milionu EUR;
Austria Buntmetall AG, Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. a Wieland Werke AG společně a nerozdílně 2,43 milionu EUR;
Halcor SA samostatně 9,16 milionu EUR;
HME Nederland BV samostatně 4,49 milionu EUR;
IMI plc, IMI Kynoch Ltd a Yorkshire Copper Tube Ltd (dříve IMI Yorkshire Copper Tube Ltd) společně a nerozdílně 44,98 milionu EUR;
KM Europa Metal AG samostatně 17,96 milionu EUR;
KM Europa Metal AG, Tréfimétaux SA a Europa Metalli SpA společně a nerozdílně 32,75 milionu EUR;
Europa Metalli SpA a Tréfimétaux SA společně a nerozdílně 16,37 milionu EUR;
Outokumpu Oyj a Outokumpu Copper Products Oy společně a nerozdílně 36,14 milionu EUR;
Wieland Werke AG samostatně 24,7416 milionu EUR.
2. Výše uvedené podniky protiprávní jednání okamžitě ukončí, pokud tak již neučinily.
Zdrží se opakování jakéhokoliv jednání nebo chování, jako je porušování právních předpisů zjištěné v tomto případě, a přijetí jakéhokoliv opatření, které má stejný cíl nebo účinek.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s.
1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č 411/2004 (Úř. věst.
L 68, 6.3.2004, s. 1).
[2] Viz 32123.
Podle studie společnosti Boliden se 45 % používá na vodovodní trubky/instalace, 52 % na vytápěcí soustavy a 3 % na plynovodní trubky.
[3] Tyto údaje se v současnosti ověřují.
[4] Části tohoto textu byly vynechány za účelem neprozrazení důvěrných informací; tyto části jsou uvedeny v hranatých závorkách.
[5] Úř. věst.
L 220, 15.8.1990, s. 28.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady 2006/486/SZBP
ze dne 11. července 2006
o provedení společné akce 2005/557/SZBP o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/557/SZBP [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 druhý pododstavec této společné akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhým pododstavcem Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 21. listopadu 2005 rozhodnutí 2005/806/SZBP, kterým se provádí společná akce 2005/557/SZBP o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [2].
(2) Do přechodu mise Africké unie na operaci OSN by měla EU pokračovat ve své podpoře a Rada v souladu s článkem 2 rozhodnutí 2005/806/SZBP rozhodla o pokračování civilně-vojenské akce Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2006,
kterým se v generálním sekretariátu Rady určuje orgán oprávněný ke jmenování a orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv
(2006/491/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Společenství, stanovené nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], a zejména na článek 2 služebního řádu a článek 6 pracovního řádu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 207 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy o ES a čl. 121 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy o Euratomu vede generální sekretariát generální tajemník, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen "generální tajemník"), jemuž je nápomocen náměstek generálního tajemníka odpovědný za chod generálního sekretariátu.
(2) Podle článků 28 a 41 Smlouvy o EU se článek 207 Smlouvy o ES vztahuje na ustanovení týkající se oblastí uvedených v hlavách V a VI Smlouvy o EU.
(3) Po vstupu v platnost nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství [2], které mimo jiné pozměnilo u úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství kariérní strukturu, je vhodné přijmout nové rozhodnutí, kterým se v generálním sekretariátu Rady určí orgán oprávněný ke jmenování a orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv, a zrušit rozhodnutí Rady 1999/692/ES, ESUO, Euratom ze dne 20. října 1999, kterým se určuje orgán oprávněný ke jmenování v rámci generálního sekretariátu Rady [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pravomoci svěřené služebním řádem úředníků orgánu oprávněnému ke jmenování a pracovním řádem ostatních zaměstnanců orgánu oprávněnému k uzavírání pracovních smluv v generálním sekretariátu Rady vykonávají
a) Rada, pokud se jedná o generálního tajemníka a náměstka generálního tajemníka;
b) Rada na návrh generálního tajemníka, pokud se jedná o uplatňování článků 1a, 30, 34, 41, 49, 50 a 51 služebního řádu na generální ředitele; generální tajemník může své navrhovací pravomoci přenést na náměstka generálního tajemníka;
c) v ostatních případech generální tajemník; generální tajemník může své pravomoci přenést na náměstka generálního tajemníka.
Náměstek generálního tajemníka může přenést pravomoci, které na něj přenesl generální tajemník, zcela nebo zčásti na generálního ředitele správního odboru, pokud se jedná o uplatňování pracovního řádu ostatních zaměstnanců a služebního řádu úředníků funkční skupiny AST.
Toto přenesení se nesmí týkat pravomocí, které jsou mu svěřeny ve věcech jmenování a definitivního ukončení služebního poměru úředníků a ve věci přijímání ostatních zaměstnanců.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 1999/692/ES, ESUO, Euratom.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru MONUC SPT/2/2006
ze dne 30. května 2006
o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu
(2006/492/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2006/319/SZBP ze dne 27. dubna 2006 o vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu [1] (operace EUFOR RD Congo), a zejména na čl. 10 odst. 5 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 10 odst. 5 společné akce 2006/319/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor, aby přijal odpovídající rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v Konžské demokratické republice (KDR) na podporu mise MONUC během volebního procesu.
(2) Závěry ze zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7., 8. a 9. prosince 2000 a v Bruselu ve dnech 24. a 25. října 2002 stanovily úpravu pro účast třetích států na operacích pro řešení krizí a pro zřízení Výboru přispěvatelů.
(3) Výbor přispěvatelů bude hrát klíčovou úlohu v průběžném řízení operace.
Bude hlavním fórem, na kterém přispívající státy kolektivně řeší otázky týkající se využití svých sil v operaci.
Politický a bezpečnostní výbor, který vykonává politickou kontrolu a strategické řízení operace, bude přihlížet k názorům, které Výbor přispěvatelů vyjádří.
(4) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Evropské unie, které mají vliv na obranu,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Zřízení a působnost
Zřizuje se Výbor přispěvatelů na vojenskou operaci Evropské unie v KDR na podporu mise MONUC během volebního procesu (dále jen "výbor").
Jeho působnost vymezují závěry ze zasedání Evropské rady v Nice a v Bruselu.
Článek 2
Složení
1. Členy výboru jsou
- zástupci všech členských států,
- zástupci třetích států, které se účastní operace a poskytují významné vojenské příspěvky, jak jsou uvedeny v příloze.
2. Generální ředitel Vojenského štábu Evropské unie a velitel operace EU mají rovněž právo se účastnit nebo být zastoupeni na schůzích výboru.
Článek 3
Předsednictví
V souladu se závěry ze zasedání Evropské rady v Nice, a aniž jsou dotčeny výsady předsednictví, předsedá výboru pro tuto operaci generální tajemník, vysoký představitel nebo jeho zástupce v úzké spolupráci s předsednictvím, kterému je nápomocen předseda Vojenského výboru Evropské unie nebo jeho zástupce.
Článek 4
Schůze
1. Schůze výboru svolává pravidelně předseda.
Pokud to vyžadují okolnosti, lze z podnětu předsedy nebo na žádost některého člena svolat mimořádnou schůzi.
2. Předseda předem rozešle předběžný pořad jednání a dokumenty týkající se schůze.
Po každé schůzi se rozešle zápis ze schůze.
3. K odpovídajícím částem jednání mohou být podle potřeby přizváni zástupci Komise a jiné osoby.
Článek 5
Postup
1. S výhradou odstavce 3 a aniž jsou dotčeny pravomoci Politického a bezpečnostního výboru a odpovědnosti velitele operace EU,
- pro rozhodování výboru o běžném řízení operace se použije jednomyslné hlasování zástupců států přispívajících k operaci,
- pro doporučení výboru o možných úpravách operačního plánování, včetně možné úpravy cílů se použije jednomyslné hlasování členů výboru.
Zdržení se hlasování členem výboru nevylučuje dosažení jednomyslnosti.
2. Předseda potvrdí, že je přítomna většina zástupců států oprávněných účastnit se rozpravy.
3. Všechny procesní otázky se řeší prostou většinou hlasů členů přítomných na schůzi.
4. Dánsko se rozhodování výboru neúčastní.
Článek 6
Důvěrnost
1. Na schůze a jednání výboru se vztahují bezpečnostní předpisy Rady.
Zástupci ve výboru musí zejména absolvovat přiměřené bezpečnostní prověrky.
2. Na porady výboru se vztahuje služební tajemství, pokud výbor jednomyslně nerozhodne jinak.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. června 2006,
kterým se stanoví částka podpory Společenství pro rozvoj venkova na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013, její roční rozdělení a minimální částka, která má být soustředěna v regionech způsobilých v rámci konvergenčního cíle
(2006/493/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [1], a zejména na čl. 69 odst. 1 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výše položek závazků pro podporu Společenství pro rozvoj venkova podle nařízení (ES) č. 1698/2005 na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013, její roční rozdělení a minimální částka, která má být soustředěna v regionech způsobilých v rámci konvergenčního cíle, by měla být stanovena v souladu s interinstitucionální dohodou ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení ze dne [2].
(2) Celková částka by měla zahrnovat částku pro Bulharsko a Rumunsko za předpokladu, že Smlouva o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii vstoupí v platnost dnem 1. ledna 2007.
Pokud smlouva o přistoupení nevstoupí v platnost dnem 1. ledna 2007 pro jeden z těchto států nebo oba státy, měla by být celková částka odpovídajícím způsobem upravena,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Celková částka položek závazků pro podporu Společenství pro rozvoj venkova na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 podle nařízení (ES) č. 1698/2005, její roční rozdělení a minimální částka, která má být soustředěna v regionech způsobilých v rámci konvergenčního cíle vymezeného v čl. 2 písm. j) uvedeného nařízení, se stanoví v příloze tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. července 2006
o jmenování finského člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2006/494/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou finskou vládou,
po konzultaci s Evropskou komisí,
vzhledem k tomu, že se po odstoupení pana Petera BOLDTA uvolnilo místo finského člena Evropského hospodářského a sociálního výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Janne METSÄMÄKI je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Petera BOLDTA pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. července 2006
v souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovinskem ke dni 1. ledna 2007
(2006/495/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 122 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na zprávu Komise [1],
s ohledem na zprávu Evropské centrální banky [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na projednání v Radě zasedající na úrovni hlav států nebo předsedů vlád,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 1. ledna 1999 byla zahájena třetí etapa hospodářské a měnové unie (HMU).
Rada, která zasedala v Bruselu dne 3. května 1998 na úrovni hlav států nebo předsedů vlád, se usnesla, že Belgie, Německo, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Rakousko, Portugalsko a Finsko splnily podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 1999 [4].
(2) Rada se dne 19. června 2000 usnesla, že Řecko splnilo podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny ke dni 1. ledna 2001 [6].
(3) Spojené království v souladu s odstavcem 1 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Spojeného království Velké Británie a Severního Irska připojeného ke Smlouvě oznámilo Radě, že dne 1. ledna 1999 nemá v úmyslu přejít do třetí etapy HMU.
Toto oznámení se nezměnilo.
Dánsko v souladu s odstavcem 1 Protokolu o některých ustanoveních týkajících se Dánska připojeného ke Smlouvě a v souladu s rozhodnutím, které učinily hlavy států nebo předsedové vlád v Edinburghu v prosinci 1992, oznámilo Radě, že se nezúčastní třetí etapy HMU.
Dánsko nepožádalo o zahájení postupu podle čl. 122 odst.
(4) Na Švédsko se na základě rozhodnutí 98/317/ES vztahuje výjimka ve smyslu článku 122 Smlouvy.
Na Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko se vztahuje výjimka ve smyslu článku 122 Smlouvy na základě článku 4 aktu o přistoupení z roku 2003 [7].
(5) Evropská centrální banka (ECB) byla založena dne 1. července 1998.
Evropský měnový systém byl nahrazen mechanismem směnných kurzů, jehož vytvoření bylo dohodnuto usnesením Evropské rady ze dne 16. června 1997 o zřízení mechanismu směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie [8].
Postupy pro mechanismus směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie (ERM II) byly stanoveny v Dohodě ze dne 1. září 1998 mezi ECB a národními centrálními bankami členských států mimo eurozónu, kterou se stanoví provozní postupy pro mechanismus směnných kurzů ve třetí etapě hospodářské a měnové unie [9].
(6) V čl. 122 odst. 2 Smlouvy je stanoven postup pro zrušení výjimky dotyčných členských států. Podle uvedeného článku Komise a ECB podávají Radě alespoň jednou za dva roky, nebo na žádost členského státu, na který se vztahuje výjimka, zprávu postupem podle čl. 121 odst. 1 Smlouvy. Slovinsko dne 2. března 2006 podalo oficiální žádost o posouzení konvergence.
(7) Vnitrostátní právní předpisy členských států, včetně statutů jejich národních centrálních bank, se podle potřeby upraví, aby byla zajištěna jejich slučitelnost s články 108 a 109 Smlouvy a se statutem Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen "statut ESCB").
Zprávy Komise a ECB poskytují podrobné posouzení slučitelnosti právních předpisů Slovinska s články 108 a 109 Smlouvy a se statutem ESCB.
121 odst. 1 první odrážce Smlouvy, rozumí, že členský stát vykazuje dlouhodobě udržitelnou cenovou stabilitu a průměrnou míru inflace měřenou v průběhu jednoho roku před šetřením, jež nepřekračuje o více než 1,5 procentního bodu míru inflace nejvýše tří členských států, které v oblasti cenové stability dosáhly nejlepších výsledků.
Pro účely kritéria cenové stability se inflace měří pomocí harmonizovaných indexů spotřebitelských cen (HISC) vymezených v nařízení Rady (ES) č. 2494/95 [10].
K posouzení kritéria cenové stability byla změřena inflace členských států pomocí procentuální změny aritmetického průměru dvanácti měsíčních indexů ve srovnání s předchozím průměrem za dvanáct měsíců. V jednoletém období, které skončilo v březnu 2006, byly třemi členskými státy, které dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability, Švédsko, Finsko a Polsko s mírami inflace 0,9 procenta, 1,0 procenta a 1,5 procenta v uvedeném pořadí.
Ve zprávách Komise a ECB se brala v úvahu referenční hodnota vypočítaná jako jednoduchý aritmetický průměr měr inflace třech členských států, které dosáhly nejlepších výsledků v oblasti cenové stability, plus 1,5 procentního bodu.
Na tomto základě referenční hodnota v jednoletém období, které skončilo v březnu 2006, činila 2,6 procent.
(9) Podle článku 2 protokolu o kritériích konvergence se kritériem stavu veřejného rozpočtu, jak je uvedeno v čl. 121 odst. 1 druhé odrážce Smlouvy, rozumí, že v době šetření se na členský stát nevztahuje rozhodnutí Rady podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy o existenci nadměrného schodku.
(10) Podle článku 3 protokolu o kritériích konvergence se kritériem účasti v mechanismu směnných kurzů Evropského měnového systému, jak je uvedeno v čl. 121 odst.
1 třetí odrážce Smlouvy, rozumí, že členský stát alespoň po dobu posledních dvou let před šetřením dodržoval běžné fluktuační rozpětí stanovené mechanismem směnných kurzů (ERM) Evropského měnového systému, aniž by byl směnný kurz vystaven silným tlakům.
Zejména pak nesměl členský stát v tomto období z vlastního podnětu devalvovat dvoustranný střední kurz své měny vůči měně kteréhokoli jiného členského státu.
Počínaje 1. lednem 1999 poskytuje rámec pro posuzování plnění kritéria směnného kurzu ERM II. Komise a ECB při posuzování plnění tohoto kritéria ve svých zprávách zkoumaly dvouleté období, které skončilo v dubnu 2006.
121 odst. 1 čtvrté odrážce Smlouvy, rozumí, že v průběhu jednoho roku před šetřením průměrná dlouhodobá nominální úroková sazba členského státu nepřekračovala o více než 2 procentní body úrokovou sazbu nejvýše tří členských států, které dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků.
Pro účely kritéria konvergence úrokových sazeb byly použity srovnatelné úrokové sazby desetiletých státních dluhopisů.
K posouzení plnění kritéria úrokových sazeb se ve zprávách Komise a ECB brala v úvahu referenční hodnota vypočítaná jako jednoduchý aritmetický průměr dlouhodobých nominálních úrokových sazeb tří členských států, které dosáhly v oblasti cenové stability nejlepších výsledků, plus dva procentní body.
Na tomto základě referenční hodnota v jednoletém období, které skončilo v březnu 2006, činila 5,9 procenta.
(12) Podle článku 5 protokolu o kritériích konvergence má statistické údaje použité při současném posouzení plnění kritérií konvergence poskytnout Komise.
Údaje nezbytné pro přípravu tohoto rozhodnutí Komise poskytla.
Rozpočtové údaje Komise poskytla na základě zpráv členských států podaných před 1. dubnem 2006 v souladu s nařízením Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [11].
(13) Na základě zpráv Komise a ECB o pokroku, který učinilo Slovinsko při plnění svých závazků týkajících se uskutečňování hospodářské a měnové unie, Komise dospěla k následujícím závěrům
Vnitrostátní právní předpisy Slovinska, včetně statutu národní centrální banky, jsou slučitelné s články 108 a 109 Smlouvy a se statutem ESCB.
Pokud jde o plnění kritérií konvergence uvedených ve čtyřech odrážkách čl. 121 odst. 1 Smlouvy Slovinskem:
- průměrná míra inflace ve Slovinsku v roce, který skončil v březnu 2006, činila 2,3 procenta, což je méně než referenční hodnota, a ani v následujících měsících se tato míra zřejmě nezvýší;
- na Slovinsko se nevztahuje žádné rozhodnutí Rady o existenci nadměrného schodku veřejných financí;
- Slovinsko je členem ERM II od 28. června 2004; ve dvouletém období, které skončilo v dubnu 2006, slovinský tolar (SIT) nebyl vystaven silným tlakům a Slovinsko ze svého vlastního podnětu nedevalvovalo dvoustranný střední kurz SIT vůči euru;
- v roce, který skončil v březnu 2006, činila dlouhodobá úroková sazba ve Slovinsku v průměru 3,8 procenta, což je méně než referenční hodnota.
Slovinsko na základě těchto kritérií dosáhlo vysokého stupně udržitelné konvergence.
Slovinsko tudíž splňuje podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny.
(14) V souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy má Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou rozhodnout, které členské státy, na které se vztahuje výjimka, splňují podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny, a zrušit výjimky dotyčných členských států,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Slovinsko splňuje podmínky nezbytné pro přijetí jednotné měny.
Výjimka ve prospěch Slovinska podle článku 4 aktu o přistoupení z roku 2003 se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2007.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. července 2006
o podpisu Dohody o rybolovu v jižním Indickém oceánu jménem Evropského společenství
(2006/496/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství má pravomoc přijímat opatření pro zachování a řízení rybolovných zdrojů a uzavírat dohody s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
(2) Společenství je smluvní stranou Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, která vyžaduje, aby všichni členové mezinárodního společenství spolupracovali při řízení a zachování mořských živých zdrojů.
(3) Společenství a jeho členské státy ratifikovaly Dohodu o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací.
(4) Na páté mezivládní konferenci stran, které mají zájem o budoucí dohodu o rybolovu v jižním Indickém oceánu, byl předložen návrh takové dohody.
(5) Společenství provozuje rybolov populací v příslušné oblasti a je v jeho zájmu účinně se podílet na provádění uvedené dohody.
Z toho důvodu je nezbytné dohodu podepsat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody o rybolovu v jižním Indickém oceánu se schvaluje jménem Společenství, s výhradou rozhodnutí Rady o jejím uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství, s výhradou jejího uzavření.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/9/2006
ze dne 27. června 2006
o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině
(2006/497/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2004/570/SZBP ze dne 12. července 2004 o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1], a zejména na článek 6 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 6 společné akce 2004/570/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor přijímat další rozhodnutí o jmenování velitele sil EU.
(2) V souladu s rozhodnutím Politického a bezpečnostního výboru BiH/6/2005 byl velitelem sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině jmenován generálmajor Gian Marco CHIARINI.
(3) Velitel operace EU doporučil, aby byl novým velitelem sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině jmenován kontraadmirál Hans-Jochen WITTHAUER.
(4) Vojenský výbor EU nominaci podpořil.
(5) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění rozhodnutí a činností Evropské unie, které mají vliv na obranu.
(6) Evropská rada na zasedání
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 2006,
kterým se po členských státech žádá, aby přijaly opatření zajišťující, aby se na trh uváděly pouze zapalovače, které jsou odolné dětem a zakázaly uvádět na trh zapalovače neobvyklého typu (novelty)
(oznámeno pod číslem K(2006) 1887 a pod číslem K(2006) 1887 COR)
(Text s významem pro EHP)
(2006/498/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků [1], a zejména na čl. 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2001/95/ES jsou výrobci povinni uvádět na trh pouze bezpečné výrobky.
(2) Dozví-li se Komise podle článku 13 směrnice 2001/95/ES, že určité výrobky představují vážné riziko pro zdraví a bezpečnost spotřebitelů, může za určitých podmínek přijmout rozhodnutí, které členským státům uloží povinnost, aby přijaly dočasná opatření především s cílem omezit nebo podrobit zvláštním podmínkám uvádění takových výrobků na trh, aby zakázaly jejich uvádění na trh a zavedly doprovodná opatření potřebná pro zajištění dodržení tohoto zákazu nebo vyžadovaly jejich stažení nebo odvolání z trhu.
(3) Takové rozhodnutí je podmíněno těmito skutečnostmi: členské státy se významně liší v přijatém nebo připravovaném přístupu k vyrovnání se s rizikem; vzhledem k povaze problému spojeného s bezpečností výrobku se nelze s rizikem vyrovnat způsobem slučitelným se stupněm naléhavosti případu v rámci jiných postupů stanovených zvláštními právními předpisy Společenství, které se na dotyčné výrobky vztahují a riziko může být účinně vyloučeno pouze přijetím vhodných opatření použitelných na úrovni Společenství s cílem zajistit jednotnou a vysokou úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů a řádné fungování vnitřního trhu.
(4) Zapalovače jsou výrobky, které jsou svou podstatou nebezpečné, protože vydávají plamen nebo žár a obsahují hořlavé palivo.
Představují vážné riziko, jsou-li použity dětmi, což může mít za následek požár, zranění, nebo dokonce smrt.
Vezmeme-li do úvahy svou podstatou nebezpečný charakter zapalovačů, velké množství kusů dodávaných na trh a předvídatelné podmínky jejich použití, bylo by třeba zabývat se závažností rizik, které zapalovače představují pro bezpečnost dětí, ve vztahu k možnému použití dětmi při hře.
(5) To, že zapalovače představují vážné riziko, potvrzují dostupné údaje a informace o požárech v Evropské unii souvisejících s dětmi hrajícími si se zapalovači.
Zpráva zveřejněná Ministerstvem obchodu a průmyslu Spojeného království v únoru 1997 nazvaná "Evropský výzkum – nehody způsobené dětmi mladšími 5 let hrajícími si s cigaretovými zapalovači a zápalkami" odhadla celkové počty na přibližně 1200 požárů, 260 zranění a 20 úmrtí za rok 1997 v Evropské unii.
Novější informace potvrzují, že značný počet vážných nehod, včetně úmrtí, v Evropské unii vzniká při hře dětí se zapalovači, které nejsou bezpečné.
(6) Právní předpisy, které stanoví požadavky zapalovačů na bezpečnost pro děti rovnocenné požadavkům stanoveným tímto rozhodnutím, existují v Austrálii, Kanadě, na Novém Zélandu a ve Spojených státech amerických (USA).
Před zavedením právních předpisů byl v USA zahájen průzkum.
V návrhu právního předpisu o zapalovačích, který v roce 1993 předložila americká Komise pro bezpečnost spotřebního zboží, se odhaduje, že ročně způsobily zapalovače použité dětmi ve Spojených státech více než 5000 požárů, 1150 zranění a 170 úmrtí.
(7) Požadavek na zapalovače odolné dětem byl ve Spojených státech zaveden v roce 1994.
V roce 2002 uvedla americká studie o účinnosti požadavku, že došlo k 60 % snížení počtu požárů, zranění a úmrtí.
(8) Konzultací členských států ve výboru zřízeném článkem 15 směrnice 2001/95/ES se zjistilo, že členské státy se značně liší v přístupu k riziku, které představují zapalovače, jež nejsou odolné dětem.
(9) Na bezpečnost zapalovačů se vztahují dvě technické normy: evropská a mezinárodní norma EN ISO 9994:2006 "Zapalovače – bezpečnostní specifikace", která stanoví specifikace ohledně kvality, spolehlivosti a bezpečnosti zapalovačů ve spojení s příslušnými výrobními a zkušebními postupy, ale která nezahrnuje specifikace ohledně bezpečnosti pro děti, a evropská norma EN 13869:2002 "Zapalovače – Zapalovače odolné dětem – Bezpečnostní požadavky a metody zkoušení", která stanoví specifikace odolnosti z hlediska bezpečnosti pro děti.
(10) Odkazy na EN ISO 9994:2006 Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie [2] v souladu s postupem stanoveným v článku 4 směrnice 2001/95/ES s tím, že skýtají předpoklad shody s obecnými požadavky na bezpečnost podle směrnice 2001/95/ES pro rizika, na něž se tato norma vztahuje.
Některé členské státy byly toho názoru, že Komise by měla rovněž zveřejnit v Úředním věstníku odkazy na EN 13869:2002, aby bylo možno se zabývat odolností z hlediska bezpečnosti pro děti.
Jiné členské státy se však domnívají, že norma EN 13869:2002 by nejprve měla být podstatně pozměněna.
(11) Vzhledem k tomu, že neexistují opatření Společenství týkající se zapalovačů odolných dětem a zákazu zapalovačů neobvyklého typu (novelty), mohou některé členské státy přijmout odlišná národní opatření.
Zavedení takových opatření by nevyhnutelně vedlo k nestejné úrovni ochrany a k překážkám obchodu se zapalovači uvnitř Společenství.
(12) Neexistují žádné zvláštní předpisy Společenství použitelné pro zapalovače.
Riziku nelze účinně čelit na základě jiných postupů stanovených ve specifických pravidlech práva Společenství, vezme-li se v úvahu povaha dotyčného problému bezpečnosti a způsob slučitelný se stupněm naléhavosti této věci.
Je proto nezbytné použít rozhodnutí podle článku 13 směrnice 2001/95/ES.
(13) Vzhledem k vážnému riziku, které představují zapalovače, a za účelem zajištění odpovídající vysoké úrovně ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitele v celé EU a rovněž za účelem vyhnutí se překážkám obchodu, by mělo být přijato dočasné rozhodnutí v souladu s článkem 13 směrnice 2001/95/ES.
Podle takového rozhodnutí by uvedení zapalovačů na trh mělo urychleně splňovat podmínku, že jsou tyto zapalovače odolné dětem.
Toto rozhodnutí by mělo zabránit dalším škodám a úmrtím do doby, než bude přijato trvalé řešení, které by mělo být založeno na mezinárodní shodě.
(14) Požadavek odolnosti dětem podle tohoto rozhodnutí by se měl vztahovat na jednorázové zapalovače, protože tyto zapalovače představují obzvláště vysoký stupeň rizika při použití dětmi.
Americká studie z roku 1987 "Harwood’s study" ukázala, že v průměru 96 % nehod způsobených dětmi hrajícími si se zapalovači bylo způsobeno jednorázovými zapalovači.
Velmi málo nehod bylo způsobeno jinými než jednorázovými zapalovači, zejména tzv. luxusními a méně luxusními zapalovači, které jsou navrženy, vyrobeny a uváděny na trh tak, aby bylo zajištěno jejich očekávané, stálé a bezpečné používání po dlouhou dobu, na které se vztahuje písemná záruka a možnost využívat poprodejní servis za účelem výměny nebo opravy součástek po dobu jejich životnosti a pro které je charakteristické sofistikované provedení s použitím drahého materiálu, luxusní vzhled, nízká míra zaměnitelnosti s jinými zapalovači a jejich distribuce do prodejen v souladu s prestižním a luxusním vzhledem značky. Tyto výsledky odpovídají skutečnosti, že lidé pravděpodobně věnují více pozornosti dražším zapalovačům určeným k dlouhodobějšímu použití.
(15) Měly by být zakázány všechny zapalovače, které se jakýmkoli způsobem podobají jinému předmětu běžně považovanému za lákavý nebo určený pro děti.
Patří sem mimo jiné zapalovače ve tvaru, který se podobá kresleným postavičkám, hračkám, střelným zbraním, hodinkám, telefonům, hudebním nástrojům, vozidlům, lidskému tělu nebo jeho částem, zvířatům, potravinám či nápojům, nebo zapalovače, které hrají hudební melodie, jsou opatřeny světýlky nebo pohyblivými předměty nebo mají jiné zábavné prvky, jsou obvykle nazývány "zapalovači neobvyklého typu (novelty)" a představují vysoké riziko při použití dětmi.
(16) Pro usnadnění aplikace požadavku na bezpečnost pro děti pro výrobce zapalovačů je vhodné odkázat na příslušné specifikace evropské normy EN 13869:2002 tak, aby zapalovače splňující odpovídající specifikace národních norem a transponující tuto evropskou normu, byly považovány za vyhovující požadavku na bezpečnost pro děti daném v tomto rozhodnutí.
Stejně tak by měly být za zapalovače odpovídající požadavku na bezpečnost pro děti podle tohoto rozhodnutí považovány zapalovače splňující příslušné právní předpisy nečlenských zemí EU, kde platí požadavky na bezpečnost pro děti rovnocenné požadavkům uvedeným v tomto nařízení.
(17) Jednotné a účinné prosazování požadavku na bezpečnost zapalovačů odolných dětem stanoveného tímto rozhodnutím požaduje, aby výrobci na vyžádání předložili příslušným orgánům zkušební protokoly o odolnosti z hlediska bezpečnosti pro děti vydané zkušebnami akreditovanými akreditačními orgány, které jsou členy mezinárodních akreditačních organizací nebo jinak uznanými orgány pro tyto účely nebo vydané zkušebnami uznanými pro provádění tohoto typu zkoušek orgány zemí, kde platí požadavky na bezpečnost rovnocenné požadavkům stanoveným v tomto rozhodnutí.
Výrobci zapalovačů by měli na vyžádání příslušných orgánů zřízených podle článku 6 směrnice 2001/95/ES neprodleně poskytnout veškerou potřebnou dokumentaci.
Pokud výrobce nemůže poskytnout takovouto dokumentaci ve lhůtě stanovené příslušným orgánem, měly by být zapalovače staženy z trhu.
5 odst. 2 směrnice 2001/95/ES by měli distributoři pomoci zajistit shodu dodávaných zapalovačů s požadavkem na bezpečnost pro děti stanoveným tímto rozhodnutím.
Zejména by měli spolupracovat s příslušnými orgány tak, že jim na vyžádání poskytnou dokumentaci potřebnou k vysledování původu zapalovačů.
(19) Zákonodárci by měli povolit co možná nejkratší přechodná období dle tohoto rozhodnutí, která by se shodovala s nutností zabránit dalším nehodám. V úvahu je nutno vzít technická omezení a zajištění přiměřenosti.
Přechodná období jsou rovněž vyžadována členskými státy, aby mohly zajistit, že opatření budou účinně použita s ohledem na velké množství zapalovačů prodaných ročně v Evropské unii a na řadu distribučních řetězců, které s nimi obchodují.
Proto by měla platit povinnost výrobců uvádět na trh pouze zapalovače odolné dětem, a to deset měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí, a povinnost dodávat spotřebitelům pouze zapalovače odolné dětem by měla platit jeden rok po vstupu zákazu v platnost uvádět takové zapalovače na trh.
Tato druhá povinnost bude proto stanovena při revizi tohoto rozhodnutí, tj. jeden rok po jeho přijetí.
13 odst. 3 směrnice 2001/95/ES zakazuje vývoz nebezpečných výrobků, které byly předmětem rozhodnutí ze Společenství.
Avšak vzhledem ke struktuře trhu se zapalovači, vzhledem k počtu výrobců po celém světě, objemu vývozu a dovozu a globalizaci trhů, by zákaz vývozu nezlepšil bezpečnost spotřebitelů ve třetích zemích, které neuplatňují požadavky na bezpečnost pro děti a vzhledem k tomu, že vývoz ze zemí EU by byl nahrazen zapalovači, které nejsou odolné dětem a jsou importovány z nečlenských zemí EU. Použití čl.
13 odst. 3 by proto mělo být pozastaveno do přijetí mezinárodní normy o bezpečnosti pro děti.
Nemělo by však být dotčeno použití opatření ve třetích zemích, kde jsou v platnosti požadavky odolnosti z hlediska bezpečnosti pro děti.
(21) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 2001/95/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
1. "zapalovačem" rozumí ručně ovládané zařízení vydávající plamen a využívající palivo, které se běžně používá pro zamýšlené zapálení zejména cigaret, doutníků a dýmek a u něhož se dá předvídat, že může být použito k zapálení materiálů, jako je papír, knoty, svíčky a lampy, a které je vyrobeno s neoddělitelnou zásobou paliva, bez ohledu na to, zda se má znovu plnit či ne.
Aniž by byl dotčen zákaz uvádět na trh zapalovače neobvyklého typu (novelty) podle čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí, nepoužije se tato definice na opakovaně plnitelné zapalovače, u nichž výrobci předloží na vyžádání příslušných orgánů potřebnou dokumentaci dokládající, že zapalovače jsou navrženy, vyrobeny a uváděny na trh tak, aby bylo zajištěno jejich očekávané stálé bezpečné používání po dobu životnosti nejméně 5 let, s možností opravy, a které splňují zejména všechny tyto požadavky:
- nejméně dvouletou písemnou záruku od výrobce na každý zapalovač v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES [3],
- praktickou možnost opravy, zejména včetně opravitelného zapalovacího mechanismu a bezpečného opakovaného plnění po celou dobu životnosti,
- neopotřebované součástky, které se při nepřetržitém používání pravděpodobně opotřebují nebo přestanou fungovat po záruční době, je možno nahradit nebo opravit v autorizovaném nebo specializovaném poprodejním servisu se sídlem v Evropské unii;
2. "zapalovačem neobvyklého typu (novelty)" rozumí jakýkoli zapalovač definovaný ve specifikaci 3.2 evropské normy EN 13869:2002;
3. "zapalovačem odolným dětem" se rozumí zapalovač navržený a vyrobený tak, aby s ním za běžných nebo rozumně předvídatelných podmínek použití nemohly zacházet děti mladší 51 měsíců, protože kupříkladu nemají potřebnou sílu k zacházení s ním nebo kvůli jeho designu nebo ochraně zapalovacího mechanismu, složitosti nebo posloupnosti operací potřebných pro jeho zapálení.
Za odolné dětem se považují:
a) zapalovače, které splňují národní normy zavádějící evropskou normu EN 13869:2002, pokud jde o jiné specifikace než ty, které jsou uvedeny v odstavcích 3.1, 3.4 a 5.2.3 uvedené normy;
b) zapalovače splňující příslušné právní předpisy nečlenských zemí EU, kde platí požadavky na bezpečnost pro děti rovnocenné požadavkům stanoveným v tomto rozhodnutí;
4. "modelem zapalovače" se rozumí zapalovač téhož výrobce, který by žádným způsobem nemohl ohrozit bezpečnost dětí a který se neliší v provedení nebo jiných charakteristikách;
5. "zkouškou na bezpečnost pro děti" se rozumí systematická zkouška daného modelu zapalovače z hlediska jeho bezpečnosti pro děti na vzorku dotyčných zapalovačů, a to zejména zkoušky prováděné v souladu s národními normami zavádějícími evropskou normu EN 13869:2002, pokud jde o jiné specifikace než o ty, které jsou uvedeny v odstavcích 3.1, 3.4 a 5.2.3 normy, nebo s požadavky příslušných právních předpisů nečlenských zemí EU a kde platí požadavky na bezpečnost pro děti rovnocenné požadavkům uvedeným v tomto rozhodnutí;
6. "výrobcem" se rozumí výrobce ve smyslu definice v čl. 2 písm. e) směrnice 2001/95/ES;
7. "distributorem" se rozumí distributor ve smyslu definice v čl. 2 písm. f) směrnice 2001/95/ES.
Článek 2
1. Členské státy zajistí, aby po uplynutí deseti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí byly na trh uváděny pouze zapalovače, které jsou z hlediska bezpečnosti odolné dětem.
2. Od stejného data, které je uvedeno v odstavci 1 výše, zakazují členské státy uvádění zapalovačů neobvyklého typu (novelty) na trh.
Článek 3
1. Členské státy budou po uplynutí deseti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí od výrobců vyžadovat jako podmínku pro uvedení zapalovačů na trh:
a) aby uchovávali a na vyžádání příslušných orgánů stanovených podle článku 6 směrnice 2001/95/ES neprodleně předložili protokol o zkoušce odolnosti dětem pro každý model zapalovačů spolu se vzorky zapalovačů zkoušeného modelu potvrzující u modelu zapalovačů dodávaných na trh, že jsou z hlediska bezpečnosti odolné dětem;
b) aby na vyžádání příslušných orgánů doložili, že všechny zapalovače ze všech sérií uvedených na trh odpovídají zkoušenému modelu a na vyžádání orgánů poskytli dokumentaci o zkouškách a kontrolním programu na podporu tohoto doložení;
c) aby za použití vhodných zkušebních metod neustále sledovali shodu vyrobených zapalovačů s technickým řešením přijatým pro zajištění bezpečnosti pro děti a aby uchovávali pro potřeby příslušných orgánů výrobní záznamy potřebné pro prokázání, že všechny vyrobené zapalovače odpovídají zkoušenému modelu;
d) aby uchovávali a na vyžádání příslušných orgánů neprodleně předložili nový zkušební protokol o zkoušce odolnosti dětem, pokud jsou na modelu zapalovače provedeny jakékoli změny, které by mohly nepříznivě ovlivnit schopnost modelu vyhovět požadavkům tohoto rozhodnutí.
2. Po uplynutí deseti měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí budou členské státy od distributorů vyžadovat, aby uchovávali a na vyžádání orgánů neprodleně předložili dokumentaci potřebnou pro identifikaci jakékoli osoby, která jim dodala zapalovače, které uvádějí na trh, aby bylo zajištěna možnost vysledovat výrobce zapalovačů v celém dodavatelském řetězci.
3. Zapalovače, u nichž výrobci a distributoři v časové lhůtě stanovené příslušnými orgány neposkytnou dokumentaci uvedenou v odstavcích 1 a 2 výše, budou staženy z trhu.
Článek 4
1. Zkušební protokoly o bezpečnosti pro děti uvedené v článku 3 obsahují zejména:
a) jméno, adresu a hlavní místo podnikání výrobce, ať se nachází kdekoli, a dovozce, pokud jsou zapalovače dováženy;
b) úplný popis zapalovače, včetně velikosti, tvaru, hmotnosti, paliva, kapacity nádržky, zapalovacího mechanismu, dále zařízení pro bezpečnost pro děti, provedení, technická řešení a další prvky, které slouží k tomu, aby byl zapalovač z hlediska bezpečnosti odolný dětem v souladu s definicemi a požadavky tohoto rozhodnutí.
Zejména sem patří podrobné uvedení všech rozměrů, potřebné síly nebo jiných prvků, které by mohly ovlivnit bezpečnost zapalovače pro děti, včetně tolerancí výrobce pro každý takový prvek;
c) podrobný popis zkoušek a získaných výsledků, data zkoušek, místo, kde byly zkoušky prováděny, název organizace, která testy prováděla, a podrobné údaje o kvalifikaci a způsobilost organizace k provádění dotyčných zkoušek;
d) uvedení místa, kde se zapalovače vyrábějí nebo kde byly vyrobeny;
e) uvedení místa, kde je uchovávána dokumentace požadovaná tímto rozhodnutím;
f) odkazy na akreditaci nebo uznání zkušebny.
2. Zkušební protokoly o bezpečnosti pro děti uvedené v článku 3 vypracovávají:
a) zkušebny splňující požadavky stanovené normou EN ISO/IEC 17025:2005 "Všeobecné požadavky na způsobilost zkušebních a kalibračních laboratoří" akreditované členem Mezinárodní spolupráce v akreditaci laboratoří (ILAC) pro provádění zkoušek odolnosti z hlediska na bezpečnost zapalovačů pro děti nebo pro tento účel jinak uznávané příslušným orgánem členského státu;
b) zkušebny, jejichž zkušební protokoly o zkoušce odolnosti z hlediska bezpečnosti pro děti jsou uznávány jednou ze zemí, kde platí požadavky na bezpečnost pro děti odpovídající požadavkům stanoveným tímto rozhodnutím.
Seznam orgánů uvedených v písmenech a) a b) výše bude pro informační účely zveřejněn a v případě potřeby aktualizován Komisí.
Článek 5
Zákaz uvedený v čl. 13 odst. 3 směrnice 2001/95/ES se nepoužije.
Článek 6
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Toto rozhodnutí je platné po dobu dvanácti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
3. Na základě získaných zkušeností a dosaženého pokroku z hlediska trvalého opatření rozhodne Komise, zda dodatečně prodloužit platnost tohoto rozhodnutí, zda by se mělo toto rozhodnutí, zejména čl. 1 odst. 1 a 3 a článek 4, pozměnit a zda by mělo být zrušeno odložení zákazu uvedené v článku 5. Zejména pokud jde o čl. 1 odst. 3, rozhodne Komise, zda mohou být za rovnocenné požadavku odolnosti z hlediska bezpečnosti stanovenému v tomto rozhodnutí uznány jiné mezinárodní normy nebo národní pravidla nebo normy a nebo jiné technické specifikace, zejména specifikace týkající se alternativních metod nebo kritérií pro stanovení odolnosti zapalovačů pro děti. Rozhodnutí uvedená v tomto odstavci se přijmou v souladu s čl. 15 odst. 2 směrnice 2001/95/ES.
4. V rámci činností uvedených v článku 10 směrnice 2001/95/ES o obecné bezpečnosti výrobků stanoví Komise před skončením lhůty pro aplikaci tohoto rozhodnutí členskými státy pokyny s cílem usnadnit praktické uplatnění rozhodnutí.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru MONUC SPT/1/2006
ze dne 30. května 2006
o přijetí příspěvků třetích států na vojenskou operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu
(2006/499/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2006/319/SZBP ze dne 27. dubna 2006 o vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu [1] (operace EUFOR RD Congo), a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve dnech 3. a 10. května 2006 velitel operace EU a velitel sil EU uskutečnili na žádost Politického a bezpečnostního výboru a v souladu s pověřením Vojenského výboru Evropské unie konference o vytváření sil a jejich personálním obsazení.
(2) V návaznosti na doporučení velitele operace EU a Vojenského výboru Evropské unie ohledně příspěvku Turecka by příspěvek Turecka měl být schválen.
(3) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Evropské unie, které mají vliv na obranu,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Příspěvky třetích států
V návaznosti na konference o vytváření sil a jejich personálním obsazení se přijímá příspěvek Turecka na vojenskou operaci EU
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/264/ES o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Rumunsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 3167)
(Text s významem pro EHP)
(2006/501/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Newcastleská choroba je vysoce nakažlivá virová choroba drůbeže a ptáků a hrozí, že by původce choroby mohl být zavlečen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a drůbežími produkty.
(2) V návaznosti na ohniska newcastleské choroby v Rumunsku bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/264/ES ze dne 27. března 2006 o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Rumunsku [3].
Podle uvedeného rozhodnutí musí členské státy pozastavit dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec, čerstvého masa, masných polotovarů a masných výrobků z těchto druhů z některých částí Rumunska.
(3) Rumunsko oznámilo Komisi další ohnisko newcastleské choroby v okresu Sălaj, části území Rumunska, z níž nebyl dovoz do Společenství pozastaven.
Tento okres by proto měl být doplněn na seznam okresů uvedených v příloze rozhodnutí 2006/264/ES.
(4) S přihlédnutím k současné epizootologické situaci v Rumunsku v souvislosti s newcastleskou chorobou by měla být opatření stanovená v rozhodnutí 2006/264/ES prodloužena.
(5) Rozhodnutí 2006/264/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/264/ES se mění takto:
1. V článku 5 se datum " 31. července 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
2. Příloha se nahrazuje zněním v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. května 2006,
kterým se po členských státech žádá, aby přijaly opatření zajišťující, aby se na trh uváděly pouze zapalovače, které jsou odolné dětem a zakázaly uvádět na trh zapalovače neobvyklého typu (novelty)
(oznámeno pod číslem K(2006) 1887 a pod číslem K(2006) 1887 COR)
(Text s významem pro EHP)
(Tento text zrušuje a nahrazuje znění zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie L 197 ze dne 19. července 2006, strana 9)
(2006/502/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků [1], a zejména na čl. 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2001/95/ES jsou výrobci povinni uvádět na trh pouze bezpečné výrobky.
(2) Dozví-li se Komise podle článku 13 směrnice 2001/95/ES, že určité výrobky představují vážné riziko pro zdraví a bezpečnost spotřebitelů, může za určitých podmínek přijmout rozhodnutí, které členským státům uloží povinnost, aby přijaly dočasná opatření především s cílem omezit nebo podrobit zvláštním podmínkám uvádění takových výrobků na trh, aby zakázaly jejich uvádění na trh a zavedly doprovodná opatření potřebná pro zajištění dodržení tohoto zákazu nebo vyžadovaly jejich stažení nebo odvolání z trhu.
(3) Takové rozhodnutí je podmíněno těmito skutečnostmi: členské státy se významně liší v přijatém nebo připravovaném přístupu k vyrovnání se s rizikem; vzhledem k povaze problému spojeného s bezpečností výrobku se nelze s rizikem vyrovnat způsobem slučitelným se stupněm naléhavosti případu v rámci jiných postupů stanovených zvláštními právními předpisy Společenství, které se na dotyčné výrobky vztahují a riziko může být účinně vyloučeno pouze přijetím vhodných opatření použitelných na úrovni Společenství s cílem zajistit jednotnou a vysokou úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů a řádné fungování vnitřního trhu.
(4) Zapalovače jsou výrobky, které jsou svou podstatou nebezpečné, protože vydávají plamen nebo žár a obsahují hořlavé palivo.
Představují vážné riziko, jsou-li použity dětmi, což může mít za následek požár, zranění, nebo dokonce smrt.
Vezmeme-li do úvahy svou podstatou nebezpečný charakter zapalovačů, velké množství kusů dodávaných na trh a předvídatelné podmínky jejich použití, bylo by třeba zabývat se závažností rizik, které zapalovače představují pro bezpečnost dětí, ve vztahu k možnému použití dětmi při hře.
(5) To, že zapalovače představují vážné riziko, potvrzují dostupné údaje a informace o požárech v Evropské unii souvisejících s dětmi hrajícími si se zapalovači.
Zpráva zveřejněná Ministerstvem obchodu a průmyslu Spojeného království v únoru 1997 nazvaná "Evropský výzkum – nehody způsobené dětmi mladšími 5 let hrajícími si s cigaretovými zapalovači a zápalkami" odhadla celkové počty na přibližně 1200 požárů, 260 zranění a 20 úmrtí za rok 1997 v Evropské unii.
Novější informace potvrzují, že značný počet vážných nehod, včetně úmrtí, v Evropské unii vzniká při hře dětí se zapalovači, které nejsou bezpečné.
(6) Právní předpisy, které stanoví požadavky zapalovačů na bezpečnost pro děti rovnocenné požadavkům stanoveným tímto rozhodnutím, existují v Austrálii, Kanadě, na Novém Zélandu a ve Spojených státech amerických (USA).
Před zavedením právních předpisů byl v USA zahájen průzkum.
V návrhu právního předpisu o zapalovačích, který v roce 1993 předložila americká Komise pro bezpečnost spotřebního zboží, se odhaduje, že ročně způsobily zapalovače použité dětmi ve Spojených státech více než 5000 požárů, 1150 zranění a 170 úmrtí.
(7) Požadavek na zapalovače odolné dětem byl ve Spojených státech zaveden v roce 1994.
V roce 2002 uvedla americká studie o účinnosti požadavku, že došlo k 60 % snížení počtu požárů, zranění a úmrtí.
(8) Konzultací členských států ve výboru zřízeném článkem 15 směrnice 2001/95/ES se zjistilo, že členské státy se značně liší v přístupu k riziku, které představují zapalovače, jež nejsou odolné dětem.
(9) Na bezpečnost zapalovačů se vztahují dvě technické normy: evropská a mezinárodní norma EN ISO 9994:2006 "Zapalovače – bezpečnostní specifikace", která stanoví specifikace ohledně kvality, spolehlivosti a bezpečnosti zapalovačů ve spojení s příslušnými výrobními a zkušebními postupy, ale která nezahrnuje specifikace ohledně bezpečnosti pro děti, a evropská norma EN 13869:2002 "Zapalovače – Zapalovače odolné dětem – Bezpečnostní požadavky a metody zkoušení", která stanoví specifikace odolnosti z hlediska bezpečnosti pro děti.
(10) Odkazy na EN ISO 9994:2006 Komise zveřejnila v Úředním věstníku Evropské unie [2] v souladu s postupem stanoveným v článku 4 směrnice 2001/95/ES s tím, že skýtají předpoklad shody s obecnými požadavky na bezpečnost podle směrnice 2001/95/ES pro rizika, na něž se tato norma vztahuje.
Některé členské státy byly toho názoru, že Komise by měla rovněž zveřejnit v Úředním věstníku odkazy na EN 13869:2002, aby bylo možno se zabývat odolností z hlediska bezpečnosti pro děti.
Jiné členské státy se však domnívají, že norma EN 13869:2002 by nejprve měla být podstatně pozměněna.
(11) Vzhledem k tomu, že neexistují opatření Společenství týkající se zapalovačů odolných dětem a zákazu zapalovačů neobvyklého typu (novelty), mohou některé členské státy přijmout odlišná národní opatření.
Zavedení takových opatření by nevyhnutelně vedlo k nestejné úrovni ochrany a k překážkám obchodu se zapalovači uvnitř Společenství.
(12) Neexistují žádné zvláštní předpisy Společenství použitelné pro zapalovače.
Riziku nelze účinně čelit na základě jiných postupů stanovených ve specifických pravidlech práva Společenství, vezme-li se v úvahu povaha dotyčného problému bezpečnosti a způsob slučitelný se stupněm naléhavosti této věci.
Je proto nezbytné použít rozhodnutí podle článku 13 směrnice 2001/95/ES.
(13) Vzhledem k vážnému riziku, které představují zapalovače, a za účelem zajištění odpovídající vysoké úrovně ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitele v celé EU a rovněž za účelem vyhnutí se překážkám obchodu, by mělo být přijato dočasné rozhodnutí v souladu s článkem 13 směrnice 2001/95/ES.
Podle takového rozhodnutí by uvedení zapalovačů na trh mělo urychleně splňovat podmínku, že jsou tyto zapalovače odolné dětem.
Toto rozhodnutí by mělo zabránit dalším škodám a úmrtím do doby, než bude přijato trvalé řešení, které by mělo být založeno na mezinárodní shodě.
(14) Požadavek odolnosti dětem podle tohoto rozhodnutí by se měl vztahovat na jednorázové zapalovače, protože tyto zapalovače představují obzvláště vysoký stupeň rizika při použití dětmi.
Americká studie z roku 1987 "Harwood’s study" ukázala, že v průměru 96 % nehod způsobených dětmi hrajícími si se zapalovači bylo způsobeno jednorázovými zapalovači.
Velmi málo nehod bylo způsobeno jinými než jednorázovými zapalovači, zejména tzv. luxusními a méně luxusními zapalovači, které jsou navrženy, vyrobeny a uváděny na trh tak, aby bylo zajištěno jejich očekávané, stálé a bezpečné používání po dlouhou dobu, na které se vztahuje písemná záruka a možnost využívat poprodejní servis za účelem výměny nebo opravy součástek po dobu jejich životnosti a pro které je charakteristické sofistikované provedení s použitím drahého materiálu, luxusní vzhled, nízká míra zaměnitelnosti s jinými zapalovači a jejich distribuce do prodejen v souladu s prestižním a luxusním vzhledem značky. Tyto výsledky odpovídají skutečnosti, že lidé pravděpodobně věnují více pozornosti dražším zapalovačům určeným k dlouhodobějšímu použití.
(15) Měly by být zakázány všechny zapalovače, které se jakýmkoli způsobem podobají jinému předmětu běžně považovanému za lákavý nebo určený pro děti.
Patří sem mimo jiné zapalovače ve tvaru, který se podobá kresleným postavičkám, hračkám, střelným zbraním, hodinkám, telefonům, hudebním nástrojům, vozidlům, lidskému tělu nebo jeho částem, zvířatům, potravinám či nápojům, nebo zapalovače, které hrají hudební melodie, jsou opatřeny světýlky nebo pohyblivými předměty nebo mají jiné zábavné prvky, jsou obvykle nazývány "zapalovači neobvyklého typu (novelty)" a představují vysoké riziko při použití dětmi.
(16) Pro usnadnění aplikace požadavku na bezpečnost pro děti pro výrobce zapalovačů je vhodné odkázat na příslušné specifikace evropské normy EN 13869:2002 tak, aby zapalovače splňující odpovídající specifikace národních norem a transponující tuto evropskou normu, byly považovány za vyhovující požadavku na bezpečnost pro děti daném v tomto rozhodnutí.
Stejně tak by měly být za zapalovače odpovídající požadavku na bezpečnost pro děti podle tohoto rozhodnutí považovány zapalovače splňující příslušné právní předpisy nečlenských zemí EU, kde platí požadavky na bezpečnost pro děti rovnocenné požadavkům uvedeným v tomto nařízení.
(17) Jednotné a účinné prosazování požadavku na bezpečnost zapalovačů odolných dětem stanoveného tímto rozhodnutím požaduje, aby výrobci na vyžádání předložili příslušným orgánům zkušební protokoly o odolnosti z hlediska bezpečnosti pro děti vydané zkušebnami akreditovanými akreditačními orgány, které jsou členy mezinárodních akreditačních organizací nebo jinak uznanými orgány pro tyto účely nebo vydané zkušebnami uznanými pro provádění tohoto typu zkoušek orgány zemí, kde platí požadavky na bezpečnost rovnocenné požadavkům stanoveným v tomto rozhodnutí.
Výrobci zapalovačů by měli na vyžádání příslušných orgánů zřízených podle článku 6 směrnice 2001/95/ES neprodleně poskytnout veškerou potřebnou dokumentaci.
Pokud výrobce nemůže poskytnout takovouto dokumentaci ve lhůtě stanovené příslušným orgánem, měly by být zapalovače staženy z trhu.
5 odst. 2 směrnice 2001/95/ES by měli distributoři pomoci zajistit shodu dodávaných zapalovačů s požadavkem na bezpečnost pro děti stanoveným tímto rozhodnutím.
Zejména by měli spolupracovat s příslušnými orgány tak, že jim na vyžádání poskytnou dokumentaci potřebnou k vysledování původu zapalovačů.
(19) Zákonodárci by měli povolit co možná nejkratší přechodná období dle tohoto rozhodnutí, která by se shodovala s nutností zabránit dalším nehodám. V úvahu je nutno vzít technická omezení a zajištění přiměřenosti.
Přechodná období jsou rovněž vyžadována členskými státy, aby mohly zajistit, že opatření budou účinně použita s ohledem na velké množství zapalovačů prodaných ročně v Evropské unii a na řadu distribučních řetězců, které s nimi obchodují.
Proto by měla platit povinnost výrobců uvádět na trh pouze zapalovače odolné dětem, a to deset měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí, a povinnost dodávat spotřebitelům pouze zapalovače odolné dětem by měla platit jeden rok po vstupu zákazu v platnost uvádět takové zapalovače na trh.
Tato druhá povinnost bude proto stanovena při revizi tohoto rozhodnutí, tj. jeden rok po jeho přijetí.
13 odst. 3 směrnice 2001/95/ES zakazuje vývoz nebezpečných výrobků, které byly předmětem rozhodnutí ze Společenství.
Avšak vzhledem ke struktuře trhu se zapalovači, vzhledem k počtu výrobců po celém světě, objemu vývozu a dovozu a globalizaci trhů, by zákaz vývozu nezlepšil bezpečnost spotřebitelů ve třetích zemích, které neuplatňují požadavky na bezpečnost pro děti a vzhledem k tomu, že vývoz ze zemí EU by byl nahrazen zapalovači, které nejsou odolné dětem a jsou importovány z nečlenských zemí EU. Použití čl.
13 odst. 3 by proto mělo být pozastaveno do přijetí mezinárodní normy o bezpečnosti pro děti.
Nemělo by však být dotčeno použití opatření ve třetích zemích, kde jsou v platnosti požadavky odolnosti z hlediska bezpečnosti pro děti.
(21) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 15 směrnice 2001/95/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
1. "zapalovačem" rozumí ručně ovládané zařízení vydávající plamen a využívající palivo, které se běžně používá pro zamýšlené zapálení zejména cigaret, doutníků a dýmek a u něhož se dá předvídat, že může být použito k zapálení materiálů, jako je papír, knoty, svíčky a lampy, a které je vyrobeno s neoddělitelnou zásobou paliva, bez ohledu na to, zda se má znovu plnit či ne.
Aniž by byl dotčen zákaz uvádět na trh zapalovače neobvyklého typu (novelty) podle čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí, nepoužije se tato definice na opakovaně plnitelné zapalovače, u nichž výrobci předloží na vyžádání příslušných orgánů potřebnou dokumentaci dokládající, že zapalovače jsou navrženy, vyrobeny a uváděny na trh tak, aby bylo zajištěno jejich očekávané stálé bezpečné používání po dobu životnosti nejméně 5 let, s možností opravy, a které splňují zejména všechny tyto požadavky:
- nejméně dvouletou písemnou záruku od výrobce na každý zapalovač v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES [3],
- praktickou možnost opravy, zejména včetně opravitelného zapalovacího mechanismu a bezpečného opakovaného plnění po celou dobu životnosti,
- neopotřebované součástky, které se při nepřetržitém používání pravděpodobně opotřebují nebo přestanou fungovat po záruční době, je možno nahradit nebo opravit v autorizovaném nebo specializovaném poprodejním servisu se sídlem v Evropské unii;
2. "zapalovačem neobvyklého typu (novelty)" rozumí jakýkoli zapalovač definovaný ve specifikaci 3.2 evropské normy EN 13869:2002;
3. "zapalovačem odolným dětem" se rozumí zapalovač navržený a vyrobený tak, aby s ním za běžných nebo rozumně předvídatelných podmínek použití nemohly zacházet děti mladší 51 měsíců, protože kupříkladu nemají potřebnou sílu k zacházení s ním nebo kvůli jeho designu nebo ochraně zapalovacího mechanismu, složitosti nebo posloupnosti operací potřebných pro jeho zapálení.
Za odolné dětem se považují:
a) zapalovače, které splňují národní normy zavádějící evropskou normu EN 13869:2002, pokud jde o jiné specifikace než ty, které jsou uvedeny v odstavcích 3.1, 3.4 a 5.2.3 uvedené normy;
b) zapalovače splňující příslušné právní předpisy nečlenských zemí EU, kde platí požadavky na bezpečnost pro děti rovnocenné požadavkům stanoveným v tomto rozhodnutí;
4. "modelem zapalovače" se rozumí zapalovač téhož výrobce, který by žádným způsobem nemohl ohrozit bezpečnost dětí a který se neliší v provedení nebo jiných charakteristikách;
5. "zkouškou na bezpečnost pro děti" se rozumí systematická zkouška daného modelu zapalovače z hlediska jeho bezpečnosti pro děti na vzorku dotyčných zapalovačů, a to zejména zkoušky prováděné v souladu s národními normami zavádějícími evropskou normu EN 13869:2002, pokud jde o jiné specifikace než o ty, které jsou uvedeny v odstavcích 3.1, 3.4 a 5.2.3 normy, nebo s požadavky příslušných právních předpisů nečlenských zemí EU a kde platí požadavky na bezpečnost pro děti rovnocenné požadavkům uvedeným v tomto rozhodnutí;
6. "výrobcem" se rozumí výrobce ve smyslu definice v čl. 2 písm. e) směrnice 2001/95/ES;
7. "distributorem" se rozumí distributor ve smyslu definice v čl. 2 písm. f) směrnice 2001/95/ES.
Článek 2
1. Členské státy zajistí, aby po uplynutí deseti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí byly na trh uváděny pouze zapalovače, které jsou z hlediska bezpečnosti odolné dětem.
2. Od stejného data, které je uvedeno v odstavci 1 výše, zakazují členské státy uvádění zapalovačů neobvyklého typu (novelty) na trh.
Článek 3
1. Členské státy budou po uplynutí deseti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí od výrobců vyžadovat jako podmínku pro uvedení zapalovačů na trh:
a) aby uchovávali a na vyžádání příslušných orgánů stanovených podle článku 6 směrnice 2001/95/ES neprodleně předložili protokol o zkoušce odolnosti dětem pro každý model zapalovačů spolu se vzorky zapalovačů zkoušeného modelu potvrzující u modelu zapalovačů dodávaných na trh, že jsou z hlediska bezpečnosti odolné dětem;
b) aby na vyžádání příslušných orgánů doložili, že všechny zapalovače ze všech sérií uvedených na trh odpovídají zkoušenému modelu a na vyžádání orgánů poskytli dokumentaci o zkouškách a kontrolním programu na podporu tohoto doložení;
c) aby za použití vhodných zkušebních metod neustále sledovali shodu vyrobených zapalovačů s technickým řešením přijatým pro zajištění bezpečnosti pro děti a aby uchovávali pro potřeby příslušných orgánů výrobní záznamy potřebné pro prokázání, že všechny vyrobené zapalovače odpovídají zkoušenému modelu;
d) aby uchovávali a na vyžádání příslušných orgánů neprodleně předložili nový zkušební protokol o zkoušce odolnosti dětem, pokud jsou na modelu zapalovače provedeny jakékoli změny, které by mohly nepříznivě ovlivnit schopnost modelu vyhovět požadavkům tohoto rozhodnutí.
2. Po uplynutí deseti měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí budou členské státy od distributorů vyžadovat, aby uchovávali a na vyžádání orgánů neprodleně předložili dokumentaci potřebnou pro identifikaci jakékoli osoby, která jim dodala zapalovače, které uvádějí na trh, aby bylo zajištěna možnost vysledovat výrobce zapalovačů v celém dodavatelském řetězci.
3. Zapalovače, u nichž výrobci a distributoři v časové lhůtě stanovené příslušnými orgány neposkytnou dokumentaci uvedenou v odstavcích 1 a 2 výše, budou staženy z trhu.
Článek 4
1. Zkušební protokoly o bezpečnosti pro děti uvedené v článku 3 obsahují zejména:
a) jméno, adresu a hlavní místo podnikání výrobce, ať se nachází kdekoli, a dovozce, pokud jsou zapalovače dováženy;
b) úplný popis zapalovače, včetně velikosti, tvaru, hmotnosti, paliva, kapacity nádržky, zapalovacího mechanismu, dále zařízení pro bezpečnost pro děti, provedení, technická řešení a další prvky, které slouží k tomu, aby byl zapalovač z hlediska bezpečnosti odolný dětem v souladu s definicemi a požadavky tohoto rozhodnutí.
Zejména sem patří podrobné uvedení všech rozměrů, potřebné síly nebo jiných prvků, které by mohly ovlivnit bezpečnost zapalovače pro děti, včetně tolerancí výrobce pro každý takový prvek;
c) podrobný popis zkoušek a získaných výsledků, data zkoušek, místo, kde byly zkoušky prováděny, název organizace, která testy prováděla, a podrobné údaje o kvalifikaci a způsobilost organizace k provádění dotyčných zkoušek;
d) uvedení místa, kde se zapalovače vyrábějí nebo kde byly vyrobeny;
e) uvedení místa, kde je uchovávána dokumentace požadovaná tímto rozhodnutím;
f) odkazy na akreditaci nebo uznání zkušebny.
2. Zkušební protokoly o bezpečnosti pro děti uvedené v článku 3 vypracovávají:
a) zkušebny splňující požadavky stanovené normou EN ISO/IEC 17025:2005 "Všeobecné požadavky na způsobilost zkušebních a kalibračních laboratoří" akreditované členem Mezinárodní spolupráce v akreditaci laboratoří (ILAC) pro provádění zkoušek odolnosti z hlediska na bezpečnost zapalovačů pro děti nebo pro tento účel jinak uznávané příslušným orgánem členského státu;
b) zkušebny, jejichž zkušební protokoly o zkoušce odolnosti z hlediska bezpečnosti pro děti jsou uznávány jednou ze zemí, kde platí požadavky na bezpečnost pro děti odpovídající požadavkům stanoveným tímto rozhodnutím.
Seznam orgánů uvedených v písmenech a) a b) výše bude pro informační účely zveřejněn a v případě potřeby aktualizován Komisí.
Článek 5
Zákaz uvedený v čl. 13 odst. 3 směrnice 2001/95/ES se nepoužije.
Článek 6
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím do čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Toto rozhodnutí je platné po dobu dvanácti měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
3. Na základě získaných zkušeností a dosaženého pokroku z hlediska trvalého opatření rozhodne Komise, zda dodatečně prodloužit platnost tohoto rozhodnutí, zda by se mělo toto rozhodnutí, zejména čl. 1 odst. 1 a 3 a článek 4, pozměnit a zda by mělo být zrušeno odložení zákazu uvedené v článku 5. Zejména pokud jde o čl. 1 odst. 3, rozhodne Komise, zda mohou být za rovnocenné požadavku odolnosti z hlediska bezpečnosti stanovenému v tomto rozhodnutí uznány jiné mezinárodní normy nebo národní pravidla nebo normy a nebo jiné technické specifikace, zejména specifikace týkající se alternativních metod nebo kritérií pro stanovení odolnosti zapalovačů pro děti. Rozhodnutí uvedená v tomto odstavci se přijmou v souladu s čl. 15 odst. 2 směrnice 2001/95/ES.
4. V rámci činností uvedených v článku 10 směrnice 2001/95/ES o obecné bezpečnosti výrobků stanoví Komise před skončením lhůty pro aplikaci tohoto rozhodnutí členskými státy pokyny s cílem usnadnit praktické uplatnění rozhodnutí.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. července 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/231/ES, kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES povoluje Švédsku uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu spotřebovávanou některými domácnostmi a společnostmi odvětví služeb
(2006/503/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 2005/231/ES [2] bylo Švédsku povoleno v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu spotřebovávanou některými domácnostmi a společnostmi odvětví služeb.
Toto povolení bylo omezeno do 31. prosince 2005.
Dopisem ze dne 9. prosince 2005 požádaly švédské orgány Komisi o prodloužení povolení do konce roku 2011.
(2) V severních částech země je oproti ostatním oblastem země spotřeba elektřiny k vytápění nyní v průměru o 25 % vyšší.
Proto se ve Švédsku od června 1981 uplatňuje snížená sazba energetické daně na elektřinu používanou v severních částech země.
Od té doby však procento snížení v porovnání s běžnou sazbou pokleslo.
(3) Snížením nákladů na elektřinu pro domácnosti a společnosti odvětví služeb na severu Švédska se vytváří rovné výchozí postavení pro spotřebitele v severních a jižních oblastech země.
Opatření tak slouží cílům regionální politiky a politiky soudržnosti.
(4) Snížená úroveň zdanění elektřiny pro spotřebu v severním Švédsku, která v současnosti činí 22 EUR na MWh, zůstává mnohem vyšší než minimální sazba Společenství stanovená ve směrnici 2003/96/ES.
Snížení daně by mělo rovněž zůstat v přiměřeném poměru k dodatečným nákladům na vytápění, které vynakládají domácnosti a společnosti odvětví služeb v severním Švédsku.
Tato úroveň zdanění by měla zajistit zachování podpůrného účinku zdanění na zvýšení energetické účinnosti.
(5) Komise tento režim přezkoumala a dospěla k závěru, že nenarušuje hospodářskou soutěž, nebrání fungování vnitřního trhu ani není považováno za neslučitelné s politikou Společenství v oblasti životního prostředí, energetiky a dopravy.
(6) Aniž je dotčen výsledek případu státní podpory N 593/2005 Švédsko "Prodloužení regionálně rozlišených energetických daní na elektřinu", je proto vhodné prodloužit v souladu s čl. 19 odst. 2 směrnice 2003/96/ES povolení Švédsku uplatňovat sníženou sazbu daně na elektřinu spotřebovávanou v severním Švédsku do 31. prosince 2011.
(7) Je třeba zajistit, aby povolení podle rozhodnutí 2005/231/ES udělené z obdobných důvodů, ale na krátké období, mohlo být nadále uplatňováno, aniž by vzniklo přechodné období mezi pozbytím platnosti uvedeného rozhodnutí a vstupem v platnost tohoto rozhodnutí.
(8) Rozhodnutí 2005/231/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 2 rozhodnutí 2005/231/ES se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2011".
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. července 2006,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz některých potravin z vybraných třetích zemí vzhledem k riziku jejich kontaminace aflatoxiny
(oznámeno pod číslem K(2006) 3113)
(Text s významem pro EHP)
(2006/504/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 písm. b) bodu ii) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vědecký výbor pro potraviny oznámil, že aflatoxin B1 je silným genotoxickým karcinogenem, a dokonce i ve velmi malých dávkách přispívá k riziku vzniku rakoviny jater.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [2], stanoví maximální limity některých kontaminujících látek a zejména aflatoxinů v potravinách.
V určitých potravinách z některých třetích zemí jsou tyto limity aflatoxinů pravidelně překračovány.
(3) Taková kontaminace představuje vážnou hrozbu pro veřejné zdraví ve Společenství, a je proto vhodné stanovit zvláštní podmínky na úrovni Společenství.
(4) Rozhodnutí Komise 2000/49/ES ze dne 6. prosince 1999, kterým se zrušuje rozhodnutí 1999/356/ES a kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz podzemnice olejné a některých výrobků z podzemnice olejné pocházejících nebo dovážených z Egypta [3], stanoví zvláštní podmínky pro dovoz podzemnice olejné a některých výrobků z podzemnice olejné pocházejících nebo dovážených z Egypta.
(5) Rozhodnutí Komise 2002/79/ES ze dne 4. února 2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz podzemnice olejné a některých výrobků z podzemnice olejné pocházejících nebo zasílaných z Číny [4], stanoví zvláštní podmínky pro dovoz podzemnice olejné a některých výrobků z podzemnice olejné pocházejících nebo dovážených z Číny.
(6) Rozhodnutí Komise 2002/80/ES ze dne 4. února 2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz fíků, lískových ořechů a pistácií a některých výrobků z nich, pocházejících nebo zasílaných z Turecka [5], stanoví zvláštní podmínky pro dovoz fíků, lískových ořechů a pistácií a některých výrobků z nich, pocházejících nebo dovážených z Turecka.
(7) Rozhodnutí Komise 2003/493/ES ze dne 4. července 2003, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz para ořechů ve skořápce pocházejících nebo odeslaných z Brazílie [6], stanoví zvláštní podmínky pro dovoz para ořechů ve skořápce pocházejících nebo dovážených z Brazílie.
(8) Rozhodnutí Komise 2005/85/ES ze dne 26. ledna 2005, kterým se ukládají zvláštní podmínky pro dovoz pistácií a některých výrobků získaných z pistácií pocházejících nebo zasílaných z Íránu [7], stanoví zvláštní podmínky pro dovoz pistácií a některých výrobků získaných z pistácií pocházejících nebo dovážených z Íránu.
(9) Řada zvláštních podmínek pro dovoz potravin z Brazílie, Číny, Egypta, Íránu a Turecka, na které se vztahují rozhodnutí 2000/49/ES, 2002/79/ES, 2002/80/ES, 2003/493/ES a 2005/85/ES, je totožných.
V zájmu přehlednosti právních předpisů Společenství je proto vhodné stanovit zvláštní podmínky pro dovoz uvedených potravin z těchto třetích zemí z důvodu kontaminace těchto produktů aflatoxiny v jediném rozhodnutí.
(10) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [8] stanoví na úrovni Společenství harmonizovaný rámec obecných pravidel pro provádění úředních kontrol.
(11) V případě určitých potravin z některých třetích zemí jsou nutná zvláštní doplňující opatření.
(12) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí, zejména pokud jde o potraviny z Íránu a Brazílie, mají významný dopad na náklady na inspekční činnost členských států.
Proto je vhodné vyžadovat, aby veškeré náklady plynoucí z odběru vzorků, analýz, skladování a veškeré náklady plynoucí z úředních opatření nesl v případě nevyhovující zásilky související s úředními kontrolami potravin z Íránu a Brazílie podle tohoto rozhodnutí příslušný dovozce či provozovatel potravinářského podniku.
(13) Ze zjištění mise Potravinového a veterinárního úřadu Komise (dále jen "PVÚ") lze vyvodit závěr, že Brazílie nemůže v současné době zajistit spolehlivé výsledky analýz nebo zaručit jednotnost šarže, pokud jde o certifikaci zásilek para ořechů bez skořápky.
Kromě toho vyplývá ze zjištění závěr, že současné úřední kontroly vrácených šarží jsou nedostatečné.
Je proto nutné omezit analýzy na úřední laboratoř, která může poskytnout záruky spolehlivých výsledků analýz a stanovit přísné podmínky pro vrácení nevyhovujících zásilek.
V případě, že tyto podmínky nebudou dodrženy, měly by být všechny následné nevyhovující šarže zničeny.
(14) V zájmu ochrany veřejného zdraví by členské státy měly poskytovat Komisi čtvrtletní zprávy o všech výsledcích úředních kontrol provedených na zásilkách potravin, na které se vztahuje toto rozhodnutí.
Tyto zprávy by měly doplňovat oznamovací povinnost stanovenou v rámci systému rychlého varování pro potraviny a krmiva zřízeného nařízením (ES) č. 178/2002.
(15) Je důležité zajistit, aby odběr vzorků a analýza zásilek potravin, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, byly prováděny v celém Společenství harmonizovaným způsobem.
Proto by odběr vzorků a analýza podle tohoto rozhodnutí měly být provedeny v souladu s ustanoveními nařízení Komise (ES) č. 401/2006 ze dne 23. února 2006, kterým se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství mykotoxinů v potravinách [9].
(16) Toto rozhodnutí bude neustále přezkoumáváno na základě záruk poskytovaných příslušnými orgány dotčených třetích zemí a výsledků úředních kontrol prováděných členskými státy za účelem posouzení, zda zvláštní podmínky poskytují dostatečnou úroveň ochrany veřejného zdraví ve Společenství a zda je jejich uplatnění stále nutné.
(17) Rozhodnutí 2000/49/ES, 2002/79/ES, 2002/80/ES, 2003/493/ES a 2005/85/ES by proto měla být zrušena.
(18) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se použije na potraviny uvedené v písmenech a) až e) a na zpracované a složené potraviny vyrobené z potravin uvedených v písmenech a) až e) nebo tyto potraviny obsahující.
Potraviny se považují za obsahující příslušné potraviny, jestliže jsou tyto potraviny uvedeny jako složky na etiketě nebo obalu v souladu s článkem 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [10].
Rozhodnutí se týká těchto potravin dovážených: a) z Brazílie:
i) para ořechy ve skořápce kódu KN 08012100,
ii) směsi ořechů nebo sušeného ovoce kódu KN 081350 a obsahující para ořechy ve skořápce;
b) z Číny:
i) podzemnice olejná kódů KN 12021090 a 12022000,
ii) arašídy kódů KN 20081194 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti převyšující 1 kg) nebo 20081198 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřesahující 1 kg),
iii) pražené arašídy kódů KN 20081192 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti převyšující 1 kg) nebo 20081196 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřesahující 1 kg);
c) z Egypta:
i) podzemnice olejná kódů KN 12021090 a 12022000,
ii) arašídy kódů KN 20081194 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti převyšující 1 kg) nebo 20081198 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřesahující 1 kg),
iii) pražené arašídy kódů KN 20081192 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti převyšující 1 kg) nebo 20081196 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřesahující 1 kg);
d) z Íránu:
i) pistácie kódu KN 08025000,
ii) pražené pistácie kódů KN 20081913 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti převyšující 1 kg) nebo 20081993 (v bezprostředním obalu o čisté hmotnosti nepřesahující 1 kg);
e) z Turecka:
i) sušené fíky kódu KN 08042090,
ii) lískové ořechy (Corylus spp.) ve skořápce nebo bez skořápky kódů 08022100 nebo 08022200,
iii) pistácie kódu KN 08025000,
iv) směsi ořechů nebo sušeného ovoce kódu KN 081350 a obsahující fíky, lískové ořechy nebo pistácie,
v) pasta z fíků a lískových ořechů kódu KN 20079998,
vi) lískové ořechy, fíky a pistácie, upravené nebo konzervované, včetně směsí kódu KN 200819,
vii) mouka, krupice a prášek z lískových ořechů, fíků a pistácií kódu KN 11063090,
viii) lískové ořechy sekané na kousky nebo plátky, drcené lískové ořechy.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice uvedené v článcích 2 a 3 nařízení (ES) č. 178/2002 a v článku 2 nařízení (ES) č. 882/2004.
"Určenými místy dovozu" se rozumí místa, přes která pouze mohou být potraviny uvedené v článku 1 dováženy do Společenství.
Úplný seznam určených míst dovozu je obsažen v příloze II.
Článek 3
Výsledky odběru vzorků a analýz a osvědčení o zdravotní nezávadnosti
1. Členské státy mohou povolit dovoz potravin uvedených v článku 1 (dále jen "potraviny") jen tehdy, pokud jsou k zásilce připojeny výsledky odběru vzorků a analýzy a osvědčení o zdravotní nezávadnosti [11] v souladu se vzorem uvedeným v příloze I, vyplněné, podepsané a ověřené zplnomocněným zástupcem:
a) Ministério da Agricultura, Pecuária e Abastecimento (MAPA) v případě potravin z Brazílie;
b) státní správy pro kontrolu dovozů a vývozů a pro karanténu Čínské lidové republiky v případě potravin z Číny;
c) egyptského ministerstva zemědělství v případě potravin z Egypta;
d) íránského ministerstva zdravotnictví v případě potravin z Íránu;
e) generálního ředitelství ochrany a kontroly ministerstva zemědělství a záležitostí venkova Turecké republiky v případě potravin z Turecka.
2. Osvědčení o zdravotní nezávadnosti stanovené v odstavci 1 je platné pouze na dovoz potravin do Společenství uskutečněný nejpozději čtyři měsíce od dne vystavení tohoto osvědčení.
3. Příslušné orgány v každém členském státě zajistí, aby byla kontrolována dokumentace potravin s cílem zajistit soulad s požadavky na výsledky odběru vzorků a osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle odstavce 1.
Kontrola dokumentace probíhá v místě prvního vstupu na území Společenství.
4. Zásilka potravin, ke které nejsou přiloženy výsledky odběru vzorků a analýzy a osvědčení o zdravotní nezávadnosti uvedené v odstavci 1, nesmí vstoupit do Společenství za účelem dalšího tranzitu na určené místo dovozu ani nesmí být dovezena do Společenství a musí být odeslána zpět do země původu nebo zničena.
5. Odběr vzorků a analýza podle odstavce 1 musí být provedeny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 401/2006.
6. Každá zásilka potravin musí být označena kódem, který souhlasí s kódem uvedeným na formuláři s výsledky laboratorních rozborů a na osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle odstavce 1.
Každý pytel nebo jiný druh obalu v zásilce musí být označen uvedeným kódem.
Článek 4
Určená místa dovozu do Společenství
1. Potraviny smějí být dováženy do Společenství pouze přes některá z určených míst dovozu uvedených v příloze II.
2. Příslušné orgány v každém členském státě zajistí, aby určená místa dovozu [12] uvedená v příloze II splňovala tyto požadavky:
a) přítomnost pracovníků vyškolených k provádění úředních kontrol zásilek potravin;
b) dostupnost podrobných pokynů pro odběr vzorků a jejich zasílání do laboratoře v souladu s ustanoveními přílohy I nařízení (ES) č. 401/2006;
c) možnost vykládky a odběru vzorků na zastřešeném místě v rámci určeného místa dovozu; musí být možné zásilku umístit pod úřední dohled příslušného orgánu již od určeného místa dovozu v případech, kdy musí být převezena za účelem odběru vzorků;
d) dostupnost skladovacích místnosti, skladů ke skladování zadržených zásilek potravin v dobrém stavu během doby zadržení až do výsledků analýzy;
e) dostupnost zařízení pro vykládku a vhodného vybavení k odběru vzorků;
f) dostupnost akreditované úřední laboratoře [13] pro analýzu aflatoxinů se sídlem v místě, kam mohou být vzorky převezeny v průběhu krátké doby; laboratoř musí mít odpovídající mlecí zařízení pro homogenizaci 10–30 kg vzorků [14].
Laboratoř musí být schopna provést analýzu vzorku v přiměřené časové lhůtě, aby se dodržela maximální lhůta 15 pracovních dní pro zadržení zásilek.
3. Členské státy zajistí, aby provozovatelé potravinářských podniků poskytli dostatečný počet pracovníků a logistiku pro vykládku potravin s cílem umožnit reprezentativní odběr vzorků.
V případě zvláštní přepravy a/nebo zvláštních způsobů balení musí provozovatel/odpovědný provozovatel potravinářského podniku poskytnout úřednímu inspektorovi vhodné náčiní k odběru vzorků, pokud reprezentativní odběr vzorků nelze provést pomocí obvyklého vybavení k odběru vzorků.
Článek 5
Úřední kontrola
1. Před propuštěním do volného oběhu v určeném místě dovozu do Společenství odeberou příslušné orgány každého členského státu z každé zásilky potravin v souladu s ustanoveními přílohy I nařízení (ES) č. 401/2006 vzorek pro analýzu obsahu aflatoxinu B1 a celkového obsahu aflatoxinů.
2. Odběr vzorků pro analýzu podle odstavce 1 je prováděn u:
a) každé zásilky potravin z Brazílie;
b) přibližně 10 % zásilek potravin z Číny;
c) přibližně 20 % zásilek potravin z Egypta;
d) každé zásilky potravin z Íránu;
e) přibližně 5 % zásilek z každé kategorie lískových ořechů uvedených v čl. 1 písm. e) bodech ii), iv) a vi) a produktů získaných z těchto lískových ořechů z Turecka a přibližně 10 % zásilek ostatních kategorií potravin z Turecka.
3. Každá zásilka potravin, která má být podrobena odběru vzorků a analýze, se před propuštěním do volného oběhu v určeném místě dovozu do Společenství zadržuje po dobu nejdéle 15 pracovních dní od chvíle, kdy je dovoz zásilky oznámen a zásilka je k dispozici pro odběr vzorků.
Příslušné orgány dovážejícího členského státu vydají průvodní úřední doklad, který prokazuje, že zásilka byla podrobena odběru vzorků a analýze, a který uvádí výsledky analýzy.
4. Členské státy předkládají Komisi každé tři měsíce zprávu o všech výsledcích analýz úředních kontrol provedených na zásilkách potravin.
Tato zpráva se předkládá v průběhu měsíce, který následuje po každém čtvrtletí (duben, červenec, říjen a leden).
Článek 6
Rozdělení zásilky
V případě rozdělení zásilky musí být ke každé části rozdělené zásilky na všech úrovních až po úroveň velkoobchodu přiložena kopie osvědčení o zdravotní nezávadnosti podle čl. 3 odst. 1 a úřední doklad uvedený v čl. 5 odst. 3 ověřené příslušným orgánem členského státu, na jehož území k rozdělení zásilky došlo.
Článek 7
Doplňující podmínky pro dovoz potravin z Brazílie
1. Analýzu podle čl. 3 odst. 1 musí provést úřední kontrolní laboratoř pro analýzu aflatoxinů v potravinách z Brazílie v Belo Horizonte v Brazílii, Laboratório de Controle de Qualidade de Segurança Alimentar (LACQSA).
2. Zásilky para ořechů bez skořápky nevyhovující maximálním limitům aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu stanoveným nařízením (ES) č. 466/2001 lze vrátit do země původu, pouze pokud Ministério da Agricultura, Pecuária e Abastecimento (MAPA) písemně poskytne pro každou jednotlivou nevyhovující zásilku:
a) výslovný souhlas s vrácením dotyčné zásilky s uvedením kódu zásilky;
b) závazek podrobit vrácenou zásilku po jejím příjezdu úřední kontrole;
c) konkrétní údaje o:
i) místě určení vrácené zásilky,
ii) zamýšleném zpracování vrácené zásilky a
iii) zamýšleném odběru vzorků a analýze, které se mají u vrácené zásilky provést.
Nicméně pokud Ministério da Agricultura, Pecuária e Abastecimento (MAPA) nesplní podmínky stanovené v písmenech a), b) a c), zničí příslušné orgány členského státu dovozu všechny další zásilky, které nevyhovují maximálním limitům aflatoxinu B1 a celkového aflatoxinu stanoveným nařízením (ES) č. 466/2001.
Článek 8
Doplňující podmínky pro dovoz potravin z Brazílie a Íránu
1. Veškeré náklady plynoucí z odběru vzorků, analýz, skladování a vydání průvodního úředního dokladu a kopií osvědčení o zdravotní nezávadnosti a průvodních dokladů podle čl. 3 odst. 1 a čl. 5 odst. 3 na potraviny z Brazílie a Íránu uvedené v čl. 1 písmenech a) a d) a na zpracované a složené potraviny získané z potravin uvedených v těchto písmenech nese provozovatel potravinářského podniku odpovědný za zásilku či jeho zástupce.
2. Veškeré náklady na úřední opatření učiněná příslušnými orgány, která se týkají nevyhovujících zásilek potravin z Brazílie a Íránu uvedených v písmenech a) a d) článku 1 a zpracovaných a složených potravin získaných z potravin uvedených v těchto písmenech, nese provozovatel potravinářského podniku odpovědný za zásilku nebo jeho zástupce.
Článek 9
Přezkum
Toto rozhodnutí bude neustále přezkoumáváno na základě zpráv podle čl. 5 odst. 4 a záruk poskytnutých příslušnými orgány zemí vyvážejících dané potraviny a výsledků odběru vzorků a analýz prováděných členskými státy za účelem posouzení, zda podmínky stanovené v článcích 3, 4, 5, 6, 7 a 8 poskytují dostatečnou úroveň ochrany veřejného zdraví ve Společenství a zda je jejich uplatnění stále nutné.
Článek 10
Zrušující ustanovení
Rozhodnutí 2000/49/ES, 2002/79/ES, 2002/80/ES, 2003/493/ES a 2005/85/ES se zrušují.
Článek 11
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 2006.
Členské státy neprodleně přijmou a zveřejní opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 2006,
kterým se zřizuje prověřovací skupina pro poradenství v oblasti standardů, jejímž úkolem je poskytovat Komisi poradenství v otázce objektivity a neutrality stanovisek Evropské poradní skupiny pro účetní výkaznictví (EFRAG)
(2006/505/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vysoká úroveň průhlednosti a srovnatelnosti účetního výkaznictví všech společností Společenství s veřejně obchodovanými cennými papíry je nezbytná pro vytvoření integrovaného kapitálového trhu, který funguje účinně, hladce a efektivně.
(2) V zájmu lepšího fungování vnitřního trhu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 [1] stanoví, že společnosti uvedené na regulovaném trhu musí sestavovat své konsolidované účetní závěrky v souladu s jednotným souborem světových účetních standardů, obecně označovaných jako mezinárodní standardy účetního výkaznictví (International Financial Reporting Standards – IFRS).
Desátý bod odůvodnění nařízení stanoví vytvoření technického výboru pro účetnictví, jehož úkolem je poskytovat Komisi podporu a poradenství při posuzování mezinárodních účetních standardů.
(3) Evropskou poradní skupinu pro účetní výkaznictví (EFRAG) založily v březnu 2001 organizace zastupující zpracovatele, uživatele a účetní profese, kteří se podílejí na účetním výkaznictví; EFRAG vydává stanoviska k otázkám, zda standard či výklad, které mají být schváleny, jsou v souladu s právními předpisy Společenství a zejména s požadavky formulovanými v nařízení (ES) č. 1606/2002 týkajícími se srozumitelnosti, relevantnosti, spolehlivosti a srovnatelnosti, jakož i se zásadami věrného a pravdivého obrazu stanovenými ve směrnicích Rady 78/660/EHS [2] a 83/349/EHS [3].
(4) Jelikož je EFRAG soukromým subjektem, je pro vysokou kvalitu, průhlednost a důvěryhodnost schvalovacího procesu důležité zřídit vhodnou institucionální infrastrukturu, která zabezpečí poskytování objektivních a vyvážených doporučení v oblasti schvalování.
(5) V této souvislosti se Komise domnívá, že by měla být ustanovena prověřovací skupina pro poradenství v oblasti standardů složená z nezávislých odborníků a zástupců na vysoké úrovni reprezentujících vnitrostátní subjekty určující standardy, která by se vyjadřovala k doporučením v oblasti schvalování předloženým skupinou EFRAG s cílem zhodnotit, zda je jejich obsah vyvážený a objektivní,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ustavuje se skupina nevládních odborníků v oblasti účetnictví, dále jen "skupina".
Článek 2
Úkoly
Úkolem skupiny je poskytovat Komisi předtím, než učiní rozhodnutí o schválení, poradenství v otázce, zda jsou stanoviska skupiny EFRAG týkající se schválení mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRS) a výkladů Výboru pro interpretace mezinárodního účetního výkaznictví (IFRIC) vyvážené a objektivní.
Článek 3
Členství a jmenování
1. Skupinu tvoří nejvýše sedm členů.
2. Komise jmenuje členy skupiny z nezávislých odborníků, jejichž zkušenosti a schopnosti v oblasti účetnictví, zejména v otázkách účetního výkaznictví, jsou na úrovni Společenství široce uznávány.
Členové budou vybíráni na základě způsobilých návrhů předložených po zveřejnění výzvy k podání kandidatur na internetových stránkách Generálního ředitelství pro vnitřní trh a služby Evropské komise.
3. Komise při hodnocení kandidatur zohlední tato kritéria:
- prokázanou způsobilost a odborné zkušenosti na vysoké úrovni, včetně evropské a/nebo mezinárodní úrovně, v oblasti účetnictví, zejména v otázkách účetního výkaznictví,
- nezávislost,
- potřebu vyváženého složení s ohledem na zeměpisný původ, pohlaví [4], činnosti a velikost dotčených podniků či subjektů.
4. Členové jsou jmenováni osobně a radí Komisi nezávisle na vnějších vlivech.
Členové se nepodílí na činnosti skupiny EFRAG ani před svým jmenováním do skupiny nevládních odborníků, ani po dobu svého funkčního období.
5. Členové učiní každý rok písemné prohlášení, že se zavazují jednat ve veřejném zájmu, a také prohlášení, v němž uvedou, zda existuje či neexistuje zájem, který by mohl bránit jejich nezávislosti a nestrannosti.
6. Členové skupiny jsou jmenováni na tříleté funkční období, které lze prodloužit.
Jednací řád skupiny může stanovit každoroční částečnou obměnu 2 nebo 3 členů.
7. V případě odstoupení člena skupiny během funkčního období, jakož i v případě, kdy člen již není schopen se účinně podílet na jednáních skupiny nebo nesplňuje podmínky stanovené v odstavcích 3 a 4 či v článku 287 Smlouvy, jmenuje Komise nového člena skupiny v souladu s odstavci 3 a 4 na zbývající část jeho funkčního období.
8. Jména členů, které Komise jmenovala, budou zveřejněna na internetové stránce Generálního ředitelství pro vnitřní trh a služby Evropské komise.
Jména členů se shromažďují, zpracovávají a zveřejňují v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 [5].
Článek 4
Činnost
1. Skupině předsedá jeden z jejích členů.
Předseda bude volen prostou většinou na období jednoho roku.
2. Zástupce Komise bude nápomocen při jednáních skupiny a může se účastnit debat.
Jednání se mohou účastnit i další úředníci Komise, kteří mají zájem na otázkách, které skupina projednává.
3. Poté, co skupina obdrží stanovisko skupiny EFRAG týkající se schválení mezinárodních standardů účetního výkaznictví (IFRS) nebo výkladů Výboru pro interpretace mezinárodního účetního výkaznictví (IFRIC), poskytne poradenství v otázce, zda je stanovisko skupiny EFRAG objektivní a vyvážené.
4. Skupina doručí Komisi své doporučení během krátké doby, což by nemělo být více než 3 týdny od data obdržení stanoviska skupiny EFRAG.
Za mimořádných okolností, zejména jedná-li se o komplikovanou záležitost, může být tato lhůta prodloužena na čtyři týdny.
5. Závěrečné doporučení skupiny bude zveřejněno na internetových stránkách Komise.
6. Zjistí-li skupina konkrétní nedostatek, zahájí předseda skupiny dialog se skupinou EFRAG s cílem vyřešit záležitost předtím, než skupina vydá své závěrečné doporučení.
Komise může být nápomocna v diskusích mezi skupinou nezávislých odborníků a skupinou EFRAG s cílem dosáhnout vyrovnaného řešení.
7. Předseda skupiny technických odborníků (TEG) v rámci skupiny EFRAG se může účastnit jednání skupiny nezávislých odborníků jako pozorovatel.
Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může předseda nebo zástupce Komise požádat i jiné odborníky nebo pozorovatele se zvláštními kompetencemi, pokud jde o téma, které je na programu jednání, aby se zúčastnili jednání skupiny.
8. Informace získané v rámci účasti na jednání skupiny nesmí být vyzrazeny, pokud je Komise názoru, že se týkají důvěrných skutečností.
9. Skupina přijme svůj jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí [6].
10. Vedle dokumentů zmíněných v tomto článku mohou útvary Komise na internetu v původním jazyku dotčeného dokumentu zveřejnit shrnutí, závěr, část závěru nebo pracovní dokument skupiny.
Článek 5
Výdaje na zasedání
V souladu s pravidly Komise pro poskytování náhrad externím odborníků uhradí Komise členům, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a případně též denní diety související s činností skupiny.
Členům, odborníkům a pozorovatelům za výkon funkce nepřísluší odměna.
Výdaje na zasedání se hradí v mezích limitů ročního rozpočtu, který skupině přidělily příslušné útvary Komise.
Článek 6
Použitelnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. července 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/415/ES o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u drůbeže ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 3257)
(Text s významem pro EHP)
(2006/506/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [3], a zejména na čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u hejna drůbeže na svém území přijalo Maďarsko příslušná opatření podle rozhodnutí Komise 2006/415/ES ze dne 14. června 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u drůbeže ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/135/ES [4].
(2) S ohledem na další vývoj epizootologické situace v Maďarsku je nezbytné prodloužit platnost opatření pro oblasti A a B v souladu s čl. 4 odst. 4 písm. b) bodem iii) rozhodnutí 2006/415/ES.
(3) Dánsko oznámilo Komisi, že všechna opatření pro tlumení týkající se ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 v hospodářství s malochovem drůbeže byla ukončena ke dni 30. června 2006, a proto již nejsou nutná opatření zavedená pro oblasti A a B podle čl. 4 odst. 2 uvedeného rozhodnutí.
(4) Je proto nezbytné odpovídajícím způsobem pozměnit části A a B přílohy rozhodnutí 2006/415/ES.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2006/415/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. října 2004
o uzavření Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách jménem Evropského společenství
(2006/507/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst.1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 174 Smlouvy je jedním z cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí podpora opatření na mezinárodní úrovni, čelících regionálním nebo celosvětovým problémům životního prostředí.
(2) V roce 1998 Rada pověřila Komisi, aby se jménem Společenství účastnila jednání o úmluvě o perzistentních organických znečišťujících látkách konaných pod záštitou programu Organizace spojených národů pro životní prostředí.
Komise se těchto jednání účastnila společně s členskými státy.
(3) Úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách (dále jen "úmluva") byla přijata ve Stockholmu dne 22. května 2001.
(4) Úmluva představuje rámec, založený na principu prevence, pro odstranění výroby, používání, dovozu a vývozu původních dvanácti hlavních perzistentních organických znečišťujících látek, jakož i pro bezpečné nakládání s těmito látkami a jejich zneškodňování a odstranění nebo snížení úniků některých neúmyslně vzniklých perzistentních organických znečišťujících látek.
Kromě toho úmluva stanoví pravidla pro zařazení nových chemických látek do svého seznamu.
(5) Společenství ve složení tehdejších patnácti členských států a osmi nových členských států podepsalo úmluvu na konferenci zplnomocněných zástupců, která se konala ve Stockholmu ve dnech 22.– 23. května 2001.
(6) Úmluva je připravena k ratifikaci, přijetí nebo schválení státy a regionálními organizacemi hospodářské integrace.
(7) Podle podmínek úmluvy musí regionální organizace hospodářské integrace ve své ratifikační listině nebo dokumentu o přijetí, schválení či přistoupení uvést rozsah svých pravomocí u záležitostí, na něž se úmluva vztahuje.
(8) Společenství již přijalo dokumenty týkající se záležitostí v působnosti úmluvy včetně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách a o změně směrnice 79/117/EHS [3], nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 ze dne 28. ledna 2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [4] a směrnice Rady 96/59/ES ze dne 16. září 1996 o odstraňování polychlorovaných bifenylů a polychlorovaných terfenylů (PCB/PCT) [5].
(9) Úmluva přispívá k dosažení cílů politiky Společenství v oblasti životního prostředí.
Je tudíž vhodné, aby byla jménem Společenství schválena co nejdříve.
(10) V případě přijetí změny přílohy A, B nebo C nebo dodatečných příloh této úmluvy by Komise měla stanovit jejich provádění v rámci nařízení (ES) č. 850/2004 nebo jiných souvisejících právních předpisů Společenství.
Pokud se změna neprovede do jednoho roku ode dne sdělení depozitáře o přijetí změny, a také proto, aby se zabránilo nesouladu, by Komise měla informovat odpovídajícím způsobem depozitáře,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách (dále jen "úmluva") se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. Pokud změna přílohy A, B nebo C nebo dodatečných příloh nebude do jednoho roku ode dne sdělení depozitáře o přijetí změny provedena v přílohách nařízení (ES) č. 850/2004 nebo jiných souvisejících právních předpisech Společenství, oznámí Komise tuto skutečnost depozitáři v souladu s článkem 22 úmluvy.
2. Pokud se změna přílohy A, B nebo C nebo dodatečných příloh úmluvy provede po oznámení uvedeném v odstavci 1, Komise toto oznámení neprodleně stáhne.
Článek 3
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné k uložení listiny o schválení jménem Evropského společenství u generálního tajemníka Organizace spojených národů v souladu s čl. 25 odst. 1 úmluvy.
2. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné jménem Evropského Společenství k uložení prohlášení o způsobilosti uvedeného v příloze tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 25 odst. 3 úmluvy.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. července 2006
o podpisu dohody ve formě výměny dopisů o prodloužení platnosti Protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Republiky Guinea-Bissau o rybolovu při pobřeží Guineje-Bissau, na období od 16. června 2006 do 15. června 2007 jménem Evropského společenství a o jejím prozatímním uplatňování
(2006/511/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle podmínek Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Republiky Guinea-Bissau o rybolovu při pobřeží Guineje-Bissau [1] zahájí smluvní strany před skončením platnosti protokolu připojeného k dohodě jednání za účelem stanovit společnou dohodou obsah protokolu na následující období, a případně změny nebo dodatky přílohy.
(2) Než budou zahájena jednání o změnách protokolu, na nichž je třeba se dohodnout, obě smluvní strany rozhodly prodloužit platnost stávajícího protokolu schváleného nařízením Rady (ES) č. 249/2002 [2] ve znění dohody schválené nařízením (ES) č. 829/2004 o období jednoho roku, a to dohodou ve formě výměny dopisů.
(3) Na základě této výměny dopisů si rybáři Společenství zachovávají rybolovná práva ve vodách, které spadají do svrchovanosti nebo jurisdikce Guineje-Bissau, pro období od 16. června 2006 do 15. června 2007.
(4) Prodloužení platnosti by se mělo začít uplatňovat co nejdříve, aby nebyly přerušeny rybolovné činnosti plavidel Společenství.
Dohoda ve formě výměny dopisů by tedy měla být podepsána a prozatímně uplatňována do doby, než budou ukončeny postupy nezbytné pro její uzavření.
(5) Měl by být potvrzen způsob rozdělení rybolovných práv mezi členské státy protokolu, jehož platnost je téměř u konce,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody ve formě výměny dopisů o prodloužení platnosti Protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a vládou Republiky Guinea-Bissau o rybolovu při pobřeží Guineje-Bissau, na období od 16. června 2006 do 15. června 2007 se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o jejím uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Dohoda se prozatímně uplatňuje ode dne 16. června 2006.
Článek 3
1. Rybolovná práva stanovená v protokolu se mezi členské státy rozdělí takto:
a) lov garnátů:
Itálie _BAR_ 1776 BRT _BAR_
Španělsko _BAR_ 1421 BRT _BAR_
Portugalsko _BAR_ 1066 BRT _BAR_
Řecko _BAR_ 137 BRT _BAR_
b) lov ryb/hlavonožců:
Španělsko _BAR_ 3143 BRT _BAR_
Itálie _BAR_ 786 BRT _BAR_
Řecko _BAR_ 471 BRT _BAR_
c) plavidla lovící tuňáky vlečnou sítí:
Španělsko _BAR_ 20 plavidel _BAR_
Francie _BAR_ 19 plavidel _BAR_
Itálie _BAR_ 1 plavidlo _BAR_
d) plavidla lovící na pruty a plavidla pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru:
Španělsko _BAR_ 21 plavidel _BAR_
Francie _BAR_ 5 plavidel _BAR_
Portugalsko _BAR_ 4 plavidla _BAR_
2. Pokud žádosti o licence z členských států uvedených v odstavci 1 nevyčerpají všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zohlednit žádosti o licence ze všech ostatních členských států.
Článek 4
Členské státy, jejichž plavidla loví podle této dohody, oznámí Komisi množství každé populace odlovené v rybolovné oblasti Guinea-Bissau v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 ze dne 14. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o kontrolu úlovků rybářských plavidel Společenství ve vodách třetích zemí a na volném moři [3].
Článek 5
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství s výhradou jejího uzavření.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. května 2006
o uzavření Úmluvy o ochraně a podpoře rozmanitosti kulturních projevů
(2006/515/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 133, 151, 181 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V listopadu roku 2004 Rada zmocnila Komisi, aby se jménem Společenství zúčastnila jednání Organizace spojených národů pro výchovu, vědu a kulturu (UNESCO) o Úmluvě o ochraně a podpoře rozmanitosti kulturních projevů (dále jen "úmluva UNESCO").
Těchto jednání se účastnila jak Komise, tak členské státy.
(2) Úmluva UNESCO byla přijata na generální konferenci UNESCO, která se konala dne 20. října 2005 v Paříži.
(3) Úmluva UNESCO představuje vhodný a účinný pilíř pro podporu kulturní rozmanitosti a kulturních výměn, kterým jak Evropské společenství, jak je uvedeno v čl. 151 odst.
4 Smlouvy, tak jeho členské státy přikládají mimořádnou důležitost. Přispívá ke vzájemnému respektování kultur a porozumění mezi kulturami na celém světě.
(4) Úmluva UNESCO by měla být schválena co nejdříve.
(5) V oblastech spadajících do působnosti úmluvy UNESCO má pravomoci jak Společenství, tak jeho členské státy.
Je tedy vhodné, aby se smluvními stranami stalo Společenství i členské státy a aby společně plnily závazky, jež úmluva UNESCO stanoví, a společně a soudržně vykonávaly práva, jež jim uvedená úmluva uděluje v případě sdílených pravomocí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Úmluva o ochraně a podpoře rozmanitosti kulturních projevů se schvaluje jménem Společenství.
2. Znění úmluvy UNESCO je obsaženo v příloze 1a tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit u generálního ředitele UNESCO jménem Evropského společenství listinu o přístupu v souladu s čl. 27 odst. 4 úmluvy UNESCO.
2. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Společenství prohlášení o pravomoci obsažené v příloze 1b tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 27 odst. 3 písm. c) úmluvy UNESCO.
3. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné učinit při uložení listiny o přístupu jednostranné prohlášení obsažené v příloze 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
V záležitostech, které spadají do pravomoci Společenství, je při zasedáních orgánů zřízených úmluvou UNESCO, zejména konference stran uvedené v článku 22 zmíněné úmluvy, zastupuje Komise, která jeho jménem jedná o otázkách, jež spadají do oblasti působnosti těchto orgánů.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2006
o uzavření Protokolu o ochraně půdy, Protokolu o energii a Protokolu o cestovním ruchu k Alpské úmluvě jménem Evropského společenství
(2006/516/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení a čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluva o ochraně Alp (dále jen "Alpská úmluva") byla jménem Evropského společenství uzavřena rozhodnutím Rady 96/191/ES [2].
(2) Rada rozhodla o podpisu Protokolu o ochraně půdy, Protokolu o energii a Protokolu o cestovním ruchu k Alpské úmluvě (dále jen "protokoly") jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2005/923/ES [3].
(3) Protokoly jsou významným krokem v provádění Alpské úmluvy a Evropské společenství je odhodláno přispívat k dosažení jejích cílů.
(4) Hospodářské, sociální a ekologické přeshraniční problémy Alp zůstávají v této vysoce citlivé oblasti zásadním úkolem, který je nutno řešit.
(5) V alpské oblasti by měly být podporovány a posilovány politiky Společenství, především v prioritních oblastech vymezených v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [4].
(6) Jedním z hlavních cílů Protokolu o ochraně půdy je zabezpečení multifunkční úlohy půdy vycházející z myšlenky udržitelného rozvoje.
Musí být zajištěna udržitelná produktivita půdy v její přirozené funkci, jako zdroj přírodní a kulturní historie a jako záruka jejího využívání v zemědělství a lesním hospodářství, v urbanistice a cestovním ruchu, i dalšího ekonomického využívání, pro dopravu a infrastrukturu a jako ložiska přírodních zdrojů.
(7) Jakýkoliv přístup k ochraně půdy by měl brát v úvahu pozoruhodnou rozmanitost regionálních a místních podmínek v alpské oblasti.
Protokol o ochraně půdy by mohl pomoci při provádění vhodných opatření na vnitrostátní i regionální úrovni.
(8) Požadavky protokolu, jako je například pozorování půdy, identifikace rizikových zón eroze, záplav a sesuvů půdy, inventarizace zamořených ploch a zřízení harmonizovaných databází, by se mohly stát důležitými prvky politiky Společenství v oblasti ochrany půdy, jak mimo jiné dosvědčuje směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [5], směrnice Rady 86/278/EHS ze dne 12. června 1986 o ochraně životního prostředí a zejména půdy při používání kalů z čistíren odpadních vod v zemědělství [6], Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [7], směrnice Rady 99/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [8], nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [9] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [10].
(9) Protokol o energii požaduje, aby byla učiněna vhodná opatření v oblasti úspor energie, výroby, včetně podpory obnovitelné energie, dopravy, dodávek a využití energie, s cílem vytvářet lepší podmínky pro udržitelný rozvoj.
(10) Ustanovení Protokolu o energii jsou v souladu s šestým akčním programem Společenství pro životní prostředí v boji proti změnám klimatu a v úsilí o podporu udržitelného řízení a využívání přírodních zdrojů.
Ustanovení protokolu jsou rovněž v souladu s politikou Společenství v oblasti energie, jak je vymezena bílou knihou "O strategii a akčním plánu Společenství", zelenou knihou s názvem "K evropské strategii bezpečnosti zásobování energií", směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou [11], směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov [12] a rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1230/2003/ES ze dne 26. června 2003, kterým se přijímá víceletý program činnosti v oblasti energie: Inteligentní energie – Evropa (2003–2006) [13].
(11) Ratifikace Protokolu o energii by posílila přeshraniční spolupráci se Švýcarskem, Lichtenštejnskem a Monakem.
To by pomohlo zajistit, že cíle Evropského společenství budou sdílet i další partneři v oblasti a že takové iniciativy pokryjí celou alpskou ekologickou oblast.
(12) Prvořadý význam by měl být přikládán transevropské energetické síti (TEN-E) a při budování nových přeshraničních spojů, zejména vedení vysokého napětí, by měly být uplatňována koordinační a prováděcí opatření uvedená v hlavních směrech TEN-E v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1229/2003/ES ze dne 26. června 2003, kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské energetické sítě [14].
(13) Evropské Společenství, jeho členské státy, Švýcarsko, Lichtenštejnsko a Monako jsou smluvními stranami Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu a Kjótského protokolu.
Uvedená úmluva a Kjótský protokol požadují, aby strany vypracovaly, prováděly, zveřejnily a pravidelně aktualizovaly státní a regionální programy, které obsahují opatření na zmírnění změny klimatu týkající se antropogenních emisí ze zdrojů a snižování pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol.
(14) Protokol o energii přispívá k plnění požadavků Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu na přijetí opatření umožňujících přiměřenou adaptaci na změny klimatu.
(15) Cestovní ruch představuje ve větší části Alp hospodářsky velmi důležitý sektor a je úzce spojen s environmentálními a sociálními vlivy a je na nich závislý.
(16) Jelikož je však tento horský region unikátní a ekologicky velmi citlivou oblastí, je pro zachování udržitelného rozvoje regionu mimořádně důležitá rovnováha mezi ekonomickými zájmy, potřebami místních obyvatel a ochranou životního prostředí.
(17) Cestovní ruch se stává stále více globálním fenoménem, ale zároveň zůstává primárně oblastí v pravomoci místních a regionálních orgánů. Pokud jde o Společenství, jsou v této souvislosti významné mimo jiné směrnice 85/337/EHS, směrnice 92/43/EHS, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [15], nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [16] a usnesení Rady ze dne 21. května 2002 o budoucnosti evropského cestovního ruchu [17].
Alpská úmluva a její Protokol o cestovním ruchu, spolu s ostatními protokoly, které mohou na odvětví cestovního ruchu působit, by měl představovat rámcový nástroj, kterým lze podněcovat a koordinovat úsilí zúčastněných stran na regionální a místní úrovni tak, aby se udržitelnost stala hlavní hnací silou zlepšení kvality cestovního ruchu, kterou alpská oblast nabízí.
(18) Obecným cílem Protokolu o cestovním ruchu je podpora trvale udržitelného cestovního ruchu, jehož je nutno dosáhnout a řídit ho zejména s ohledem na jeho dopady na životní prostředí.
Za tím účelem stanoví konkrétní opatření a doporučení, která je možno použít jako nástroje k posilování ekologické stránky inovace a výzkumu, pozorování a vzdělávání, nástrojů řízení a strategií, plánování a schvalovacích postupů souvisejících s cestovním ruchem, a zejména jeho kvalitativním rozvojem.
(19) Smluvní strany těchto tří protokolů by měly podporovat odpovídající výchovu a odborné vzdělávání a kromě toho zlepšovat informovanost obyvatel o cílech, opatřeních a provádění těchto tří protokolů.
(20) Je vhodné, aby Evropské společenství tyto protokoly schválilo,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o ochraně půdy [18], Protokol o energii [19] a Protokol o cestovním ruchu [20] k Alpské úmluvě, podepsané dne 7. listopadu 1991 v Salcburku, se schvalují jménem Evropského společenství.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné k uložení listiny o schválení jménem Společenství u Rakouské republiky v souladu s článkem 27 Protokolu o ochraně půdy, s článkem 21 Protokolu o energii a článkem 28 Protokolu o cestovním ruchu.
Jmenovaná osoba nebo jmenované osoby zároveň uloží i prohlášení související s těmito protokoly.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. července 2006,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému přezkoumání vzhledem k případnému zařazení metaflumizonu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2006) 3238)
(Text s významem pro EHP)
(2006/517/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vypracování seznamu účinných látek Společenství povolených pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost BASF Agro S.A.S. předložila dokumentaci týkající se účinné látky metaflumizon orgánům Spojeného království dne 29. března 2005 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Orgány Spojeného království sdělily Komisi, že na základě předběžného přezkoumání lze usuzovat, že dokumentace týkající se uvedené účinné látky vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Rovněž se zdá, že předložená dokumentace vyhovuje i požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byla dokumentace následně žadatelem zaslána Komisi a ostatním členským státům a postoupena Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Toto rozhodnutí by mělo formálně na úrovni Společenství potvrdit, že uvedená dokumentace je považována v zásadě za vyhovující požadavkům na údaje a informace podle přílohy II a vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požadovat od žadatelů předložení dalších údajů či informací za účelem objasnění určitých bodů dokumentace.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, dokumentace týkající se účinné látky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, která byla předložena Komisi a členským státům vzhledem k možnosti zařazení této látky do přílohy I uvedené směrnice, v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II uvedené směrnice.
Dokumentace splňuje s ohledem na navrhovaná užití rovněž požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III uvedené směrnice, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku.
Článek 2
Členský stát zpravodaj provede podrobné přezkoumání dané dokumentace a oznámí Komisi co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. července 2006,
kterým se mění článek 35 dodatku 6 služebního řádu vztahujícího se na zaměstnance Europolu
(2006/519/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na služební řád vztahující se na zaměstnance Europolu stanovený aktem Rady ze dne 3. prosince 1998 [1], a zejména na jeho dodatek 6 o důchodovém systému,
vzhledem k tomu, že se ukázalo, že není nutné nové vyměření podle čl. 35 odst. 2 uvedeného dodatku 6, a že postup pro výpočet pojistně matematických hodnot podle čl. 35 odst. 1 uvedeného dodatku 6 by měl být používán i nadále,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 35 dodatku 6 služebního řádu vztahujícího se na zaměstnance Europolu se zrušují odstavce 2 a 3 s účinkem od 1. ledna 2004.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí a bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. února 2006
týkající se řízení podle článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP
(Věc COMP/B-2/38.381 – De Beers)
(oznámeno pod číslem K(2006) 521)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/520/ES)
Dne 22. února 2006 Komise přijala rozhodnutí podle čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1]. Rozhodnutí v závazném znění bez důvěrných údajů, jakož i ve znění pracovních jazyků Komise, je dostupné na této internetové stránce Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž: http://europa.eu.int/comm/competition/antitrust/cases/index/by_nr_76.html#i38_381
(1) Toto rozhodnutí je určeno společnosti De Beers société anonyme (dále jen "De Beers SA").
Předmětem řízení byl vztah založení kupní smlouvou mezi skupinou De Beers (dále jen "De Beers") a druhým největším producentem diamantů, společností ALROSA Company Ltd (dále jen "ALROSA"), na celosvětovém trhu se surovými diamanty, který z podstatné části zajišťuje distribuci, resp. zpracování diamantů v Evropském hospodářském prostoru (EHP).
Komise ve svém předběžném posouzení vyjádřila obavy z porušení článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP kvůli existenci vztahu založeného kupní smlouvou mezi skupinou De Beers a jejím nejdůležitějším konkurenčním účastníkem hospodářské soutěže, společností ALROSA, který trvá několik desetiletí.
Nejistota Komise týkající se hospodářské soutěže je způsobena obchodní smlouvou mezi skupinou De Beers a společností ALROSA o nákupu značného množství surových diamantů a, pokud Komise obchodní smlouvu schválí, provedení nákupu u společnosti ALROSA na základě ujednání "shodná vůle na straně prodávajícího a kupujícího".
(2) Komise má zato, že závazky nabídnuté skupinou De Beers jsou dostatečným podkladem pro vznik uvedených obav z porušení hospodářské soutěže.
Především po přechodném období 2006 až 2008, kdy klesne objem nákupu skupiny De Beers a které je nezbytné k vybudování konkurenceschopného distribučního systému pro objem diamantů dříve prodávaných skupinou De Beers, se skupina De Beers zavazuje, že od roku 2009 od společnosti ALROSA nekoupí žádné surové diamanty.
Zmrazením podílu diamantů od společnosti ALROSA dříve prodávaných skupinou De Beers a po uplynutí přechodného období ukončením vztahu založeného kupní smlouvou mezi skupinou De Beers a společností ALROSA v plném rozsahu se závazky zaměřují na obavu z omezení přístupu k alternativnímu zdroji dodávek surových diamantů a zabránění druhému největšímu účastníku hospodářské soutěže, aby plně konkuroval skupině De Beers.
(3) S ohledem na závazky přijaté skupinou De Beers SA se v rozhodnutí konstatuje, že již neexistují žádné důvody k tomu, aby Komise jednala.
(4) Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení vydal dne 10. února 2006 kladné stanovisko.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. července 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/692/ES, 2005/733/ES a 2006/7/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků
(oznámeno pod číslem K(2006) 3302)
(Text s významem pro EHP)
(2006/521/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohniska influenzy ptáků způsobené vysoce patogenním kmenem viru H5N1 v jihovýchodní Asii počínaje prosincem 2003 přijala Komise několik ochranných opatření souvisejících s influenzou ptáků.
Tato opatření zahrnovala především rozhodnutí Komise 2005/692/ES ze dne 6. října 2005 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých třetích zemích [3], rozhodnutí Komise 2005/733/ES ze dne 19. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Turecku, kterým se zrušuje rozhodnutí 2005/705/ES [4], a rozhodnutí Komise 2006/7/ES ze dne 9. ledna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s dovozem peří z některých třetích zemí [5].
(2) Rozhodnutí Komise 2005/759/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků v některých třetích zemích a přesunů ptáků ze třetích zemí doprovázených svými majiteli [6] a rozhodnutí Komise 2005/760/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí [7] stanoví některá ochranná opatření pro dovozy nezpracovaného peří, ptáků jiných než drůbež a ptáků doprovázených jejich majiteli ze třetích zemí.
(3) V zájmu jasnosti a transparentnosti by ustanovení rozhodnutí 2005/692/ES související s těmito dovozy měla být zrušena.
Kromě toho je vhodné zrušit všechny odkazy na dovozy produktů vyprodukovaných před 1. lednem 2004, neboť tyto produkty jsou v chladírnách skladovány již déle než dva roky a skladové zásoby by nyní měly být z větší části vyčerpány.
Poskytnuto bude přechodné období, které provozovatelům podniků umožní likvidaci případných zbývajících zásob.
(4) Rozhodnutí 2005/692/ES se použije do dne 30. září 2006.
Jelikož se však v jihovýchodní Asii a Číně nadále vyskytují ohniska asijského kmene viru influenzy ptáků, je vhodné prodloužit dobu použitelnosti tohoto rozhodnutí do dne 31. prosince 2007.
(5) Rozhodnutí 2005/733/ES se použije do dne 31. července 2006.
V dané oblasti se však nadále vyskytují ohniska asijského kmene viru influenzy ptáků. Z toho důvodu je vhodné prodloužit dobu použitelnosti tohoto rozhodnutí do dne 31. prosince 2006.
(6) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství by název rozhodnutí 2006/7/ES měl být mírně pozměněn, aby bylo upřesněno, že se rozhodnutí vztahuje na všechny třetí země.
(7) Od přijetí rozhodnutí 2006/7/ES přepracovává Komise stávající trvalá opatření Společenství pro dovozy peří, zejména příslušná ustanovení týkající se požadavků na dovoz nezpracovaného peří v kapitole VIII přílohy VIII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [8].
Legislativní proces však ještě nebyl ukončen.
(8) Rozhodnutí 2006/7/ES se použije do dne 31. července 2006.
V řadě třetích zemí na různých kontinentech však byly nedávno potvrzeny nové případy influenzy ptáků, a to u hejn drůbeže a rovněž u volně žijících ptáků. Doba použitelnosti tohoto rozhodnutí by proto měla být prodloužena do dne 31. prosince 2006.
(9) Rozhodnutí 2005/692/ES, 2005/733/ES a 2006/7/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/692/ES se mění takto:
1. V článku 1 se zrušují odstavce 2 a 3.
2. Článek 4 se zrušuje.
3. V článku 7 se datum " 30. září 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2007".
Článek 2
V článku 6 rozhodnutí 2005/733/ES se datum " 31. července 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 3
Rozhodnutí 2006/7/ES se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Rozhodnutí Komise 2006/7/ES ze dne 9. ledna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s dovozem peří ze třetích zemí"
.
2. V článku 4 se datum " 31. července 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 4
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 27. července 2006.
Ustanovení čl. 1 odst. 1 se použije ode dne 1. října 2006.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. července 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků a přesun některých živých ptáků do Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 3303)
(Text s významem pro EHP)
(2006/522/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [4], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohniska influenzy ptáků v jihovýchodní Asii v roce 2004 způsobené vysoce patogenním kmenem viru přijala Komise několik ochranných opatření souvisejících s touto nákazou.
K těmto opatřením patří zejména rozhodnutí Komise 2005/759/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků v některých třetích zemích a přesunů ptáků ze třetích zemí doprovázených svými majiteli [5] a rozhodnutí Komise 2005/760/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí [6].
(2) Článek 3 rozhodnutí 2005/759/ES stanoví, že se toto rozhodnutí nepoužije, jsou-li na území Společenství přesouváni živí ptáci v zájmovém chovu doprovázení svými majiteli ze třetích zemí uvedených v tomto článku.
Chorvatsko není v současné době v článku 3 rozhodnutí 2005/759/ES uvedeno, a proto podléhají dovozy ptáků v zájmovém chovu doprovázených jejich majiteli z této třetí země stejným dovozním omezením, která jsou v tomto rozhodnutí stanovena pro jiné třetí země.
Chorvatsko bylo jednou z prvních evropských zemí, které Komisi oznámily případy influenzy ptáků zjištěné u volně žijících ptáků, a další případy této nákazy řešilo transparentním způsobem.
V poslední době nebyly v Chorvatsku zjištěny žádné nové případy influenzy ptáků.
(3) Kromě toho oznámilo Chorvatsko Komisi, že jeho příslušné orgány nyní uplatňují ochranná opatření, jež odpovídají opatřením uplatňovaným příslušnými orgány členských států, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise 2006/115/ES ze dne 17. února 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/86/ES, 2006/90/ES, 2006/91/ES, 2006/94/ES, 2006/104/ES a 2006/105/ES [7].
(4) Vzhledem k tomu, že riziko pro zdraví zvířat ve Společenství vzniklé dovozem ptáků v zájmovém chovu z Chorvatska je tedy minimální, mělo by být Chorvatsko doplněno na seznam třetích zemí v článku 3 rozhodnutí 2005/759/ES.
(5) Rozhodnutí 2005/759/ES se v současné době použije do dne 31. července 2006.
Jelikož byly v některých zemích, které jsou členy Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE), oznámeny nové případy influenzy ptáků, měla by omezení týkající se přesunu ptáků v zájmovém chovu doprovázených jejich majiteli platit i nadále.
Z toho důvodu je vhodné prodloužit dobu použitelnosti rozhodnutí 2005/759/ES do dne 31. prosince 2006.
(6) Skupina odborníků pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) přijme v říjnu 2006 vědecké stanovisko k rizikům pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat, které souvisejí s dovozem volně žijících ptáků jiných než drůbež do Společenství.
Úřad EFSA byl výslovně požádán, aby ve svém stanovisku uvedl případné nástroje a možnosti, jejichž pomocí by mohla být snížena zjištěná rizika související s dovozem ptáků jiných než drůbež.
Toto stanovisko bude vodítkem pro budoucí politiku EU v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat v případě těchto dovozů.
(7) Rozhodnutí 2005/760/ES se použije do dne 31. července 2006.
Pokud jde o možný budoucí vývoj příslušné politiky EU, byla by nyní podstatná změna stávajících pravidel stanovených v rozhodnutích 2005/759/ES a 2005/760/ES pro provozovatele a další zúčastněné strany zavádějící.
S ohledem na současnou veterinární situaci v souvislosti s influenzou ptáků a v očekávání zamýšleného přijetí stanoviska EFSA v říjnu by omezení pro dovozy ptáků jiných než drůbež měla platit i nadále.
Z toho důvodu je vhodné prodloužit dobu použitelnosti tohoto rozhodnutí do dne 31. prosince 2006.
(8) Rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/759/ES se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Toto rozhodnutí se nepoužije, jsou-li na území Společenství přesouváni živí ptáci v zájmovém chovu doprovázení svými majiteli z Andory, Faerských ostrovů, Grónska, Chorvatska, Islandu, Lichtenštejnska, Monaka, Norska, San Marina, Švýcarska nebo Vatikánského městského státu."
2. V článku 5 se datum " 31. července 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 2
V článku 6 rozhodnutí 2005/760/ES se datum " 31. července 2006" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 3
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. července 2006
o jmenování českých, německých, estonských, španělských, francouzských, italských, lotyšských, litevských, lucemburských, maďarských, maltských, rakouských, slovinských a slovenských členů Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2006/524/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát současných členů Evropského hospodářského a sociálního výboru končí dnem 20. září 2006.
Je proto třeba jmenovat členy tohoto výboru na nové čtyřleté období počínající dnem 21. září 2006.
(2) Česká, německá, estonská, španělská, francouzská, lotyšská, litevská, lucemburská, maďarská, maltská, rakouská, slovinská a slovenská vláda předložily seznamy s počtem kandidátů, který odpovídá počtu míst stanovenému pro tyto země ve Smlouvách.
(3) Italská vláda předložila seznam dvaceti dvou kandidátů.
Později navrhne ještě dva kandidáty, jimiž se uvedený seznam doplní tak, aby počet kandidátů odpovídal počtu míst stanovenému pro Itálii ve Smlouvách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Osoby uvedené na seznamu, jenž je obsažen v příloze tohoto rozhodnutí, jsou jmenovány členy Evropského hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2006 do 20. září 2010.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. července 2006
o vztazích mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Grónskem a Dánským královstvím na straně druhé
(Text s významem pro EHP)
(2006/526/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 187 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva pozměňující smlouvy o založení Evropských společenství s ohledem na Grónsko [1] (dále jen "smlouva o Grónsku"), která vstoupila v platnost dnem 1. února 1985, stanoví, že Smlouva o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES") se na Grónsko nadále nevztahuje, ale že Grónsko se jako součást členského státu přidružuje k Evropskému společenství jako jedna ze zámořských zemí a území.
(2) Smlouva o Grónsku v preambuli uvádí, že by měla být zavedena úprava, která umožní zachování úzkého a trvalého svazku mezi Společenstvími a Grónskem a bude zohledňovat vzájemné zájmy, zejména rozvojové potřeby Grónska, a že úprava vztahující se na zámořské země a území obsažená ve části čtvrté Smlouvy o ES poskytuje těmto vztahům vhodný rámec.
(3) V souladu s článkem 182 Smlouvy o ES je účelem přidružení podporovat hospodářský a sociální rozvoj zámořských zemí a území a navazovat úzké hospodářské vztahy mezi nimi a Společenstvím jako celkem.
Podle článku 188 Smlouvy o ES se články 182 až 187 vztahují na Grónsko, nestanoví-li jinak zvláštní ustanovení obsažená v Protokolu o zvláštní úpravě vztahující se na Grónsko připojeného k uvedené smlouvě.
(4) Ustanovení pro uplatňování zásad stanovených v článcích 182 až 186 Smlouvy o ES jsou uvedena v rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("rozhodnutí o přidružení zámoří") [2], které se nadále uplatňuje v případě Grónska za podmínek stanovených v uvedeném rozhodnutí.
(5) Rada Evropské unie souhlasila ve svých závěrech ze dne 24. února 2003 o střednědobém přezkumu čtvrtého protokolu o rybolovu mezi Evropským společenstvím, vládou Dánska a autonomní vládou Grónska, že je nutné rozšířit a posílit budoucí vztahy mezi EU a Grónskem s ohledem na důležitost rybolovu a na problémy ve strukturálním rozvoji v Grónsku.
Rada dále vyjádřila svůj závazek založit po roce 2006 budoucí vztah mezi EU a Grónskem na komplexním partnerství pro udržitelný rozvoj, které bude zahrnovat zvláštní dohodu o rybolovu sjednanou podle obecných pravidel a zásad platných pro takové dohody.
(6) Rada byla ve svých výše uvedených závěrech toho názoru, že budoucí finanční závazky vůči Grónsku v rámci příštího finančního rámce EU by s ohledem na potřeby všech zámořských zemí a území měly setrvat na současné úrovni, přičemž by se měly zohlednit jiné významné okolnosti a potřeba rovnováhy společných zájmů, zejména rozvojové potřeby Grónska a potřeby Společenství zachovat udržitelným způsobem stálý přístup k rybolovným zdrojům v grónských vodách, stejně jako finanční příspěvky ostatních stran.
(7) Dohoda o rybolovu mezi Evropským hospodářským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Grónska na straně druhé podepsaná dne 13. března 1984 v Bruselu [3], v které se připomíná duch spolupráce vyplývající z rozhodnutí Společenství o udělení statusu zámořského území Grónsku, bude od 1. ledna 2007 nahrazena novou dohodou o partnerství v odvětví rybolovu.
(8) Ve společném prohlášení Evropského společenství na jedné straně a autonomní vlády Grónska a vlády Dánska na straně druhé o partnerství mezi Evropským společenstvím a Grónskem, podepsaném v Lucemburku dne 27. června 2006 [4] se připomínají úzké historické, politické, hospodářské a kulturní vazby mezi Společenstvím a Grónskem a zdůrazňuje se potřeba dále posilovat partnerství a spolupráci v oblastech zahrnutých v tomto rozhodnutí.
(9) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
ROZHODLA TAKTO:
ČÁST PRVNÍ
OBECNÁ USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE VZTAHŮ MEZI SPOLEČENSTVÍM A GRÓNSKEM
Článek 1
Partnerství
1. Aniž je dotčeno rozhodnutí 2001/822/ES, má partnerství mezi Společenstvím a Grónskem zejména za cíl rozšířit a upevnit vztahy mezi Společenstvím a Grónskem a přispět k udržitelnému rozvoji Grónska.
2. Cílem partnerství je:
a) vytvořit rámec pro dialog;
b) prostřednictvím konzultací o jednotlivých otázkách společného zájmu dosáhnout společných cílů, aby bylo možné zajistit, že vynaložené úsilí v oblasti spolupráce přinese maximální užitek odpovídající prioritám obou stran;
c) vytvořit základ hospodářské, finanční, vědecké a kulturní spolupráce, stejně jako spolupráce v oblasti vzdělávání, založené na zásadách vzájemné odpovědnosti a podpory;
d) přispět k rozvoji Grónska.
Článek 2
Dialog
Společenství, Grónsko a Dánsko vzájemně konzultují o zásadách, podrobných postupech a výsledcích partnerství zavedeného tímto rozhodnutím.
Článek 3
Řízení
Komise a autonomní vláda Grónska provádějí toto rozhodnutí v souladu s úlohami a odpovědnostmi každého z partnerů, jak je stanoveno ve finančních dohodách uvedených v č. 12 odst. 2.
ČÁST DRUHÁ
SPOLUPRÁCE PRO UDRŽITELNÝ ROZVOJ GRÓNSKA
Článek 4
Oblasti spolupráce
Spolupráce podporuje odvětvové politiky a strategie, které usnadňují přístup k výrobním činnostem a zdrojům, zejména v těchto oblastech:
a) vzdělávání a odborná příprava;
b) nerostné suroviny;
c) energetika;
d) cestovní ruch a kultura;
e) výzkum;
f) bezpečnost potravin.
Článek 5
Zásady
1. Spolupráce se zakládá na partnerství a provádí se v souladu se strategiemi spolupráce přijatými podle článku 6.
Zajišťuje, aby se toky zdrojů poskytovaly na předvídatelném a pravidelném základě a aby byly flexibilní a přizpůsobené situaci v Grónsku.
2. Podle partnerského přístupu se o činnostech spolupráce rozhoduje za intenzivní konzultace mezi Komisí, autonomní vládou Grónska a vládou Dánska.
Takové konzultace se provádějí v plném souladu s příslušnými institucionálními, právními a finančními pravomocemi každého z partnerů.
Článek 6
Tvorba programů
1. Autonomní vláda Grónska v rámci partnerství přebírá odpovědnost za vytváření odvětvových politik včetně strategií a za jejich provádění.
V případě potřeby se uskuteční strategické environmentální hodnocení s cílem zajistit udržitelnost odvětvových politik a strategií.
2. V souladu s odvětvovými politikami uvedenými v odstavci 1 a v rámci tohoto rozhodnutí autonomní vláda Grónska a Komise připraví a přijmou orientační programový dokument pro udržitelný rozvoj Grónska.
3. Autonomní vláda Grónska odpovídá za:
a) přijetí odvětvových politik;
b) sledování a hodnocení účinků a výsledků odvětvových politik;
c) zajištění řádného, pohotového a účinného výkonu strategií v rámci odvětvových politik;
d) podávání ročních zpráv Komisi o dosažených výsledcích v rámci odvětvových politik.
4. Komise odpovídá za přijetí ročního finančního rozhodnutí týkajícího se celkového přidělení, které odpovídá orientačnímu programovému dokumentu pro udržitelný rozvoj Grónska, v souladu s postupem uvedeným v článku 10.
Článek 7
Rozsah financování
V rámci odvětvových politik stanovených autonomní vládou Grónska lze finanční podporu poskytovat těmto činnostem:
a) reformy a projekty, které jsou v souladu s odvětvovými politikami;
b) institucionální rozvoj, budování kapacit a začlenění environmentálních aspektů;
c) programy technické spolupráce.
Článek 8
Způsobilost pro financování
Autonomní vláda Grónska je způsobilá pro finanční podporu poskytovanou v rámci tohoto rozhodnutí.
Článek 9
Prováděcí opatření
Opatření nezbytná k provádění této části rozhodnutí se přijmou postupem podle čl. 10 odst. 2 do 3 měsíců od nabytí účinku tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro Grónsko (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 11
Finanční pomoc
1. Finanční pomoc Společenství pro účely této části rozhodnutí pokrývá období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
2. Finanční pomoc Společenství se poskytuje prostřednictvím rozpočtové podpory.
3. Finanční pomoci Společenství se provádí prostřednictvím přímého řízení na ústřední úrovni ve smyslu článku 53 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6].
Článek 12
Kontroly
1. Toto rozhodnutí se provádí v souladu s nařízením (ES, Euratom) č.
1605/2002. Očekává se zejména, že Grónsko zavede vhodný systém kontrol.
Grónsko vykonává pravidelné kontroly za účelem zajištění správného provedení akcí financovaných z rozpočtu Společenství.
Kromě roční zprávy o dosažených výsledcích v rámci odvětvových politik Grónsko předkládá roční výkaz, čímž se zajišťuje zákonnost a řádnost.
Přijímá vhodná opatření k zamezení nesrovnalostí a podvodů a případně zahájí stíhání za účelem zpětného získání neoprávněně vyplacených prostředků.
2. Pro účely provádění tohoto rozhodnutí se ve finančních dohodách uzavřených s Komisí stanovují podrobné povinnosti autonomní vlády Grónska týkající se správy finančních prostředků Společenství.
Ve finančních dohodách se stanoví zejména cílové odvětvové ukazatele, podmínky plateb, jež se musí plnit, a metody ověřování pro podávání zpráv o pokroku v souvislosti s odvětvovými ukazateli a pro zajištění souladu s uvedenými podmínkami.
ČÁST TŘETÍ
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 13
Přezkum
Evropské společenství, autonomní vláda Grónska a vláda Dánska provedou do 30. června 2010 střednědobý přezkum partnerství.
Na základě tohoto přezkumu navrhne Komise, pokud to uzná za nezbytné, změnu tohoto rozhodnutí.
Článek 14
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2007.
Použije se do 31. prosince 2013.
Článek 15
Zveřejnění
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. července 2006
o financování studií, posouzení dopadů a hodnocení v oblastech bezpečnosti potravin, zdraví zvířat, dobrých životních podmínek zvířat a zootechniky
(2006/527/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 90/424/EHS provádí Společenství technická a vědecká opatření nutná pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy nebo podporuje členské státy při provádění těchto opatření.
(2) Studie, posouzení dopadů, jakož i systematická a včasná hodnocení výdajových programů představují pro Evropskou komisi pevně danou prioritu a slouží jako prostředek pro hodnocení správy přidělených prostředků, a zároveň pro podporu využívání získaných zkušeností v celé organizaci, zejména v situaci, kdy se dostává stále většího významu správě zaměřené na výsledky.
(3) Ke splnění těchto úkolů bylo v posledním čtvrtletí 2004 v návaznosti na otevřené řízení vyhlášeno nabídkové řízení na rámcovou smlouvu týkající se hodnocení v oblastech bezpečnosti potravin, zdraví zvířat, dobrých životních podmínek zvířat a zootechniky.
(4) Dne 18. června 2005 byla uzavřena rámcová smlouva na období 24 měsíců.
Tato rámcová smlouva již poskytuje potřebné informace, které slouží jako základ pro rozhodování Společenství.
(5) Všechny jednotlivé úkoly budou předmětem zvláštních dohod.
Tyto dohody budou uzavřeny mezi Komisí a vybraným dodavatelem podle podmínek rámcové smlouvy.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Opatření popsaná v příloze tohoto rozhodnutí se schvalují pro účel jejich financování.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. července 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/147/ES o zavedení preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1 a o souvisejících opatřeních pro přesuny v Nizozemsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 3338)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2006/528/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [1], a zejména na čl. 57 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2006/147/ES ze dne 24. února 2006 o zavedení preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1 a o souvisejících opatřeních pro přesuny v Nizozemsku [2] byl schválen plán preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1, který Komisi dne 21. února 2006 předložilo Nizozemsko (dále jen "plán preventivního očkování").
Rozhodnutí také stanoví některá opatření, která má Nizozemsko používat při provádění preventivního očkování v některých hospodářstvích s chovem drůbeže, ve kterých hrozí zvláštní riziko zavlečení infekce touto nákazou, včetně omezení souvisejících s přesuny očkované drůbeže
(2) V souladu s plánem preventivního očkování provedlo Nizozemsko preventivní očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1 u "nosnic chovaných ekologicky" a "ve volném výběhu" a u "drůbeže chované v malochovu".
Plán preventivního očkování je pilotním projektem, neboť s preventivním očkováním za těchto podmínek a u některých z dotčených druhů jsou jen omezené zkušenosti.
(3) Plán preventivního očkování předložený Nizozemskem a schválený rozhodnutím 2006/147/ES stanoví, že preventivní očkování musí být dokončeno do 30. června 2006.
Nizozemsko provedlo očkování do tohoto data v souladu s plánem preventivního očkování.
(4) V souladu s povinností předkládat zprávy podle článku 13 rozhodnutí 2006/147/ES předložilo Nizozemsko zprávu obsahující informace o provádění plánu preventivního očkování a Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a rovněž pracovním skupinám odborníků předložilo zprávy o preventivním očkování a požádalo o pokračování v očkování.
(5) Z informací poskytnutých Nizozemskem kromě toho vyplývá, že je zapotřebí získat další zkušenosti z praxe s ohledem na preventivní očkování proti šíření vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1.
Proto je vhodné schválit prodloužení tohoto preventivního očkování do 31. července 2007.
(6) Nizozemsko také požádalo o schválení některých změn plánu preventivního očkování předloženého dne 21. února 2006, které se týkají jeho praktického provádění, např. druhů, které je třeba očkovat, použití dvojitých (bivalentních) očkovacích látek, označování jednotlivých ptáků v hejnech drůbeže chované v malochovu, místa očkování a omezení souvisejících s přesuny této drůbeže.
Komise se domnívá, že tyto změny jsou v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství.
(7) Rozhodnutí 2006/147/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/147/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odst. 2 písm. a) nahrazuje tímto:
"a) "drůbeží chovanou v malochovu" se rozumí kuřata, krůty a jiné druhy řádu hrabavých (Galliformes) a kachny, husy a jiné druhy řádu vrubozobých (Anseriformes) chované svými majiteli:
i) pro jejich vlastní spotřebu nebo využití nebo
ii) jako zvířata v zájmovém chovu."
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Plán preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků H5N1, předložený Nizozemskem Komisi dne 21. února 2006, a změny tohoto plánu, včetně jeho prodloužení do 31. července 2007, předložené Nizozemskem Komisi dne 29. června 2006, se schvalují (dále jen "plán preventivního očkování").
V souladu s plánem preventivního očkování se provádí preventivní očkování proti influenze ptáků inaktivovanou heterologní očkovací látkou proti influenze ptáků podtypu H5 nebo dvojitou (bivalentní) inaktivovanou heterologní očkovací látkou obsahující oba podtypy influenzy H5 a H7, schválenou Nizozemskem pro očkování drůbeže chované v malochovu a nosnic chovaných ekologicky a ve volném výběhu
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. listopadu 2005
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/529/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Ukrajinou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi obsaženými v příloze zmocnění Rady ze dne 5. června 2003.
(3) Uvedená dohoda sjednaná Komisí by měla být podepsána s výhradou možného pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat Dohodu mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o některých aspektech leteckých služeb jménem Společenství s výhradou jejího pozdějšího uzavření.
2. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 9. června 2006
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/530/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada svým rozhodnutím ze dne 5. června 2003 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Ukrajinou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze uvedeného rozhodnutí Rady.
(3) Dohoda byla podepsána jménem Společenství dne 1. prosince 2005 s výhradou jejího pozdějšího uzavření, a to v souladu s rozhodnutím Rady ze dne 28. listopadu 2005.
(4) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ukrajinou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství.
2. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [2].
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné učinit oznámení podle čl. 9 odst. 1 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. července 2006
o jmenování náměstka ředitele Europolu
(2006/531/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Úmluvu o zřízení Evropského policejního úřadu (Úmluva o Europolu) [1], a zejména na článek 29 odst. 2 uvedené úmluvy,
jednajíc jako orgán, který má pravomoc jmenovat náměstky ředitele Europolu,
s ohledem na stanovisko správní rady,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z důvodu odstoupení náměstka ředitele Europolu je nezbytné jmenovat nového náměstka.
(2) Služební řád platný pro zaměstnance Europolu [2], a zejména příloha 8 tohoto řádu stanoví zvláštní ustanovení o postupu pro výběr ředitele nebo náměstka ředitele Europolu.
(3) Správní rada předložila Radě užší výběr kandidátů vhodných ke jmenování spolu s úplnou složkou každého z těchto kandidátů, jakož i úplný seznam kandidátů.
(4) Na základě všech příslušných informací poskytnutých správní radou si Rada přeje jmenovat kandidáta, který dle Rady splňuje všechny požadavky na uvolněnou pozici náměstka ředitele,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Michel QUILLÉ je jmenován náměstkem ředitele Europolu na období od 1. září 2006 do 31. srpna 2010.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Bude vyhlášeno
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. července 2006
o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků v Jihoafrické republice
(oznámeno pod číslem K(2006) 3350)
(Text s významem pro EHP)
(2006/532/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 a 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová nákaza drůbeže a jiných ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce nákazy by mohl být rozšířen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a jinými ptáky nebo jejich produkty.
(2) Dne 29. června 2006 potvrdila Jihoafrická republika ohnisko vysoce patogenní influenzy ptáků na farmě v provincii Západní Kapsko, kde se chovají ptáci nadřádu běžci.
(3) Kmen viru influenzy ptáků zjištěný při vzniku tohoto ohniska je podtyp H5N2 a liší se tedy od kmenu, který je v současné době příčinou epidemie v Asii, severní Africe a Evropě.
Ze současných znalostí vyplývá, že riziko tohoto podtypu pro zdraví lidí je menší než riziko kmenu působícího v Asii, který je podtypem viru H5N1.
(4) Podle platných předpisů Společenství je Jihoafrická republika oprávněna vyvážet do Společenství pouze živé ptáky nadřádu běžci a jejich násadová vejce a čerstvé maso a masné polotovary a masné výrobky s obsahem masa těchto druhů.
(5) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zanesení vysoce patogenní influenzy ptáků do Společenství představovalo, je vhodné formou okamžitého opatření dovoz živých ptáků nadřádu běžci a násadových vajec těchto druhů z Jihoafrické republiky pozastavit.
(6) Kromě toho je vhodné pozastavit dovoz čerstvého masa ptáků nadřádu běžci a masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem z Jihoafrické republiky do Společenství.
Avšak vzhledem ke skutečnosti, že tato nákaza byla zavlečena na postižené farmy v polovině měsíce června, je vhodné stanovit za určitých podmínek odchylku pro čerstvé maso a masné polotovary a masné výrobky z masa těchto druhů nebo s obsahem masa těchto druhů poražených před 1. květnem 2006.
(7) Jihoafrická republika zavedla přísná opatření pro tlumení nákazy a zaslala Komisi další informace o nákazové situaci, které odůvodňují omezit pozastavení dovozů na postižené části území Jihoafrické republiky.
(8) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [3], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz některých masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování patogenů některých chorob zvířat.
Aby se zabránilo riziku přenosu nákazy prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Je proto vhodné, aby dovoz masných výrobků a masných polotovarů z masa ptáků nadřádu běžci nebo s jeho obsahem, které pocházejí z Jihoafrické republiky a byly podrobeny vhodnému ošetření podle daného rozhodnutí, byl nadále povolen.
(9) Jakmile Jihoafrická republika sdělí další informace o nákazové situaci týkající se vysoce patogenní influenzy ptáků a o opatřeních pro tlumení nákazy přijatých v tomto směru, budou opatření přijatá na úrovni Společenství v souvislosti s nejnovějším ohniskem nákazy v Jihoafrické republice přezkoumána.
Toto rozhodnutí by se podle toho mělo použít pouze do dne 31. října 2006.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastavují z části území Jihoafrické republiky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí dovoz:
a) živých ptáků nadřádu běžci a násadových vajec ptáků nadřádu běžci;
b) čerstvého masa ptáků nadřádu běžci;
c) masných výrobků a masných polotovarů z masa ptáků nadřádu běžci nebo s jeho obsahem.
Článek 2
1. Odchylně od čl. 1 písm. b) a c) povolují členské státy dovoz čerstvého masa, masných výrobků a masných polotovarů, uvedených v těchto písmenech, které byly získány z ptáků poražených před 1. květnem 2006.
2. Ve veterinárním osvědčení, které doprovází zásilky masa, masných výrobků a masných polotovarů uvedených v odstavci 1, musí být uvedeno toto:
"Čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/masné výrobky z masa ptáků nadřádu běžci nebo s jeho obsahem/masné polotovary z masa ptáků nadřádu běžci nebo s jeho obsahem [4] získané z ptáků poražených před 1. květnem 2006 v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí Komise 2006/532/ES.
3. Odchylně od čl. 1 písm. c) povolují členské státy dovoz masných výrobků a masných polotovarů z masa ptáků nadřádu běžci nebo s jeho obsahem, pokud maso prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C či D části 4 přílohy II rozhodnutí 2005/432/ES.
Článek 3
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. října 2006.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. července 2006
o některých dočasných ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků v Chorvatsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 3352)
(Text s významem pro EHP)
(2006/533/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1, 3 a 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1, 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová nákaza drůbeže a jiných ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, může rychle nabýt epizootických rozměrů a může představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce nákazy by mohl být rozšířen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a jinými ptáky nebo jejich produkty.
(2) V důsledku ohniska influenzy ptáků způsobené vysoce patogenním kmenem viru H5N1 v jihovýchodní Asii počínaje prosincem 2003 přijala Komise několik ochranných opatření souvisejících s influenzou ptáků.
K těmto opatřením patří zejména rozhodnutí Komise 2005/758/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Chorvatsku a o zrušení rozhodnutí 2005/749/ES [3].
Toto rozhodnutí stanoví, že členské státy musí pozastavit dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a některých jiných živých ptáků, včetně ptáků v zájmovém chovu a násadových vajec těchto druhů, a rovněž některých produktů z ptáků z některých částí Chorvatska.
Rozhodnutí 2005/758/ES se použije do dne 31. července 2006.
(3) Chorvatsko oznámilo Komisi, že jeho příslušné orgány nyní uplatňují ochranná opatření, jež odpovídají opatřením uplatňovaným příslušnými orgány členských států, jak je stanoveno v rozhodnutí Komise 2006/115/ES ze dne 17. února 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijících ptáků ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/86/ES, 2006/90/ES, 2006/91/ES, 2006/94/ES, 2006/104/ES a 2006/105/ES [4].
(4) Chorvatsko Komisi dále informovalo, že ji neprodleně uvědomí o jakýchkoli budoucích změnách nákazového statusu v Chorvatsku, včetně jakýchkoli dalších ohnisek influenzy ptáků, která by se mohla vyskytnout u volně žijících ptáků.
Komise okamžitě uvědomí členské státy a poskytne jim všechny informace, které obdrží od chorvatských orgánů.
(5) Vzhledem k tomu, že příslušné chorvatské orgány uplatňují výše uvedená ochranná opatření a že se Chorvatsko zavázalo neprodleně informovat Komisi o jakýchkoli budoucích změnách svého nákazového statusu v souvislosti s influenzou ptáků, by ochranná opatření stanovená v právních předpisech Společenství týkající se ohnisek influenzy v této zemi měla být změněna, aby byly umožněny dovozy z těch částí Chorvatska, pro něž příslušný chorvatský orgán nezavedl stejná ochranná opatření, jaká jsou stanovena v rozhodnutí 2006/115/ES, v důsledku potvrzení influenzy ptáků způsobené vysoce patogenním kmenem viru H5N1 u volně žijících ptáků.
(6) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [5], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz některých masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování daných patogenů.
Aby se zabránilo riziku přenosu nákazy prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto se zdá vhodné, aby dovozy výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře, které pocházejí z Chorvatska a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byly nadále povoleny.
(7) Vzhledem k epizootické situaci v Chorvatsku a sousedních zemích a vzhledem k riziku, které influenza ptáků stále představuje, by ochranná opatření stanovená v tomto rozhodnutí měla platit do dne 31. prosince 2006.
(8) V zájmu jasnosti a jednotnosti právních předpisů Společenství by rozhodnutí 2005/758/ES mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z části území Chorvatska uvedené v příloze tohoto rozhodnutí pozastaví členské státy dovoz:
a) živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí Komise 2000/666/ES [6], včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu), a násadových vajec těchto druhů;
b) čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře;
c) masných polotovarů a masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem;
d) syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části volně žijící pernaté zvěře a
e) neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků.
Článek 2
Odchylně od čl. 1 písm. c) povolí členské státy dovoz masných polotovarů a masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s jeho obsahem, pokud maso prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C nebo D části 4 přílohy II rozhodnutí 2005/432/ES.
Článek 3
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Rozhodnutí 2005/758/ES se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. prosince 2006.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. července 2006
o dotazníku pro zprávy členských států o provádění směrnice 1999/13/ES v období let 2005–2007
(oznámeno pod číslem K(2006) 3274)
(2006/534/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/13/ES ze dne 11. března 1999 o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 11 odst. 1 směrnice 1999/13/ES jsou členské státy povinny vypracovat zprávy o provádění této směrnice na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise.
(2) V souladu s rozhodnutím Komise 2002/529/ES [2] členské státy vypracovaly zprávy o provádění uvedené směrnice za období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2004.
(3) Druhá zpráva by měla zahrnovat období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2007.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru podle článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Za účelem vypracování zprávy zahrnující období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2007, kterou podle čl. 11 odst. 1 směrnice 1999/13/ES předloží Komisi, použijí členské státy dotazník uvedený v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 2004
o podpisu a prozatímním provádění protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Moldavskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/535/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 pověřila Rada jménem Společenství a jeho členských států Komisi, aby s Moldavskou republikou sjednala protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a aby byly stanoveny některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie.
(2) Uvedený protokol byl mezi stranami sjednán s výhradou možného pozdějšího uzavření a nyní by měl být podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států.
(3) Uvedený protokol by měl být prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do ukončení postupů k jeho formálnímu uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Moldavskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Protokol bude prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 21. února 2005
o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/536/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE A KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu a článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na souhlas Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropským společenstvím a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, byl podepsán jménem Evropských společenství a jejich členských států dne 30. dubna 2004.
(2) Až do svého vstupu v platnost je protokol prozatímně používán ode dne 1. května 2004.
(3) Protokol by měl být schválen,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropským společenstvím a jejich členskými státy na jedné straně a Moldavskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství pro atomovou energii a členských států.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [2].
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Společenství a jeho členských států oznámení podle článku 4 protokolu.
Předseda Komise zároveň učiní toto oznámení jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 2004
o podpisu a prozatímním provádění Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k dohodě o partnerství a spolupráci a o úpravách dohody o partnerství a spolupráci
(2006/537/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 pověřila Rada jménem Společenství a jeho členských států Komisi, aby s Ukrajinou sjednala protokol k dohodě o partnerství a spolupráci, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a aby byly stanoveny některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie.
(2) Uvedený protokol parafovaný dne 30. března 2004 by měl být podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
(3) Uvedený protokol by měl být prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do ukončení postupů k jeho formálnímu uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k dohodě o partnerství a spolupráci a o úpravách dohody o partnerství a spolupráci jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Protokol bude prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 24. ledna 2006
o uzavření Protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k dohodě o partnerství a spolupráci a o úpravách dohody o partnerství a spolupráci
(2006/538/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE A KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu a článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na souhlas Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k dohodě o partnerství a spolupráci a o úpravách dohody o partnerství a spolupráci byl podepsán jménem Evropského společenství a členských států dne 29. dubna 2004 v souladu s rozhodnutím Rady 2006/537/ES [2].
(2) Protokol je prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
(3) Protokol by měl být schválen,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ukrajinou na straně druhé o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k dohodě o partnerství a spolupráci a o úpravách dohody o partnerství a spolupráci se schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství pro atomovou energii a členských států.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Evropského společenství a jeho členských států oznámení stanovené článkem 4 protokolu.
Předseda Komise zároveň učiní toto oznámení jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. května 2006
o uzavření Úmluvy o posílení Meziamerické komise pro tropické tuňáky (IATTC), zřízené úmluvou mezi Spojenými státy americkými a Kostarickou republikou z roku 1949, jménem Evropského společenství
(2006/539/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství má výlučnou pravomoc přijímat opatření na zachování a řízení rybolovných zdrojů a uzavírat dohody s jinými zeměmi a mezinárodními organizacemi.
(2) Společenství je smluvní stranou Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, v níž se od všech členů mezinárodního společenství požaduje spolupráce při zachování a řízení mořských biologických zdrojů.
(3) Dne 19. prosince 2003 Společenství podepsalo a ratifikovalo Dohodu o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací [2].
(4) Meziamerická komise pro tropické tuňáky (dále jen IATTC) byla zřízena úmluvou mezi Spojenými státy americkými a Kostarickou republikou uzavřenou v roce 1949.
Na svém 61. zasedání v červnu 1998 přijala IATTC rezoluci, v níž se smluvní strany dohodly, že vypracují novou úmluvu s cílem posílit tuto komisi a aktualizovat její stanovy v souladu s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu.
(5) Společenství bylo vyzváno, aby se na tomto procesu od samého počátku plně podílelo, a sehrálo v něm aktivní úlohu.
Tento proces vyvrcholil tím, že na 70. zasedání IATTC ve dnech 24. až 27. června 2003 v guatemalské Antigui byla přijata Úmluva o posílení Meziamerické komise pro tropické tuňáky, zřízené úmluvou mezi Spojenými státy americkými a Kostarickou republikou z roku 1949 (dále jen "Antigujská úmluva").
(6) Antigujská úmluva byla otevřena k podpisu ve Washingtonu D.C. ve Spojených státech amerických dne 14. listopadu 2003 a zůstala v souladu se svým článkem XXVII otevřena do 31. prosince 2004.
(7) Společenství Antigujskou úmluvu podepsalo dne 13. prosince 2004 v souladu s rozhodnutím Rady 2005/26/ES [3].
(8) Rybáři Společenství operují v oblasti, na niž se Antigujská úmluva vztahuje.
Je proto v zájmu Společenství stát se řádným členem IATTC.
Společenství by proto mělo Antigujskou úmluvu schválit.
(9) Cílem Antigujské úmluvy je zachování a posílení IATTC.
Jakmile vstoupí pro všechny strany úmluvy z roku 1949 v platnost, má uvedenou úmluvu nahradit.
Z toho důvodu by mělo Španělsko, v souladu s rozhodnutím Rady 1999/405/ES ze dne 10. června 1999, kterým se Španělské království zmocňuje prozatímně přistoupit k úmluvě o zřízení Meziamerické komise pro tropické tuňáky (IATTC) [4], úmluvu z roku 1949 vypovědět, jakmile Antigujská úmluva vstoupí v platnost,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Antigujská úmluva se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné uložit listinu o schválení u vlády Spojených států amerických jako depozitáře úmluvy v souladu s článkem XXXVII uvedené úmluvy.
Článek 3
Při vstupu Antigujské úmluvy v platnost Španělsko vypoví úmluvu, kterou se zřizuje Meziamerická komise pro tropické tuňáky.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. července 2006,
kterým se nahrazuje příloha rozhodnutí 2005/769/ES, kterým se stanoví pravidla pro zadávání veřejných zakázek na potravinovou pomoc nevládními organizacemi, které jsou Komisí zmocněny k nákupu a mobilizaci produktů, které mají být dodány podle nařízení Rady (ES) č. 1292/96
(2006/541/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1292/96 ze dne 27. června 1996 o politice potravinové pomoci, jejím řízení a zvláštních opatřeních na podporu zajišťování potravin [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2005/769/ES ze dne 27. října 2005, kterým se stanoví pravidla pro zadávání veřejných zakázek na potravinovou pomoc nevládními organizacemi, které jsou Komisí zmocněny k nákupu a mobilizaci produktů, které mají být dodány podle nařízení Rady (ES) č. 1292/96, a kterým se zrušuje její rozhodnutí ze dne 3. září 1998 [2], stanoví pravidla pro zadávání veřejných zakázek na potravinovou pomoc nevládními organizacemi, které jsou Komisí zmocněny k nákupu a mobilizaci produktů, které mají být dodány podle nařízení (ES) č. 1292/96.
(2) Nařízení (ES) č. 2110/2005 uvolňuje podmínky pro poskytování pomoci v rámci vnější pomoci Společenství a příslušným způsobem mění nařízení (ES) č. 1292/96, pokud jde o pravidla původu nakupovaného zboží a pravidla státní příslušnosti pro účast v nabídkových řízeních.
(3) Ve snaze upřednostnit nákupy na místním nebo regionálním trhu by mělo být vyjasněno, že požadavky, které jsou stanoveny ve sděleních Komise o vlastnostech [3] a balení [4] produktů dodávaných jako potravinová pomoc Společenství, by mělo splňovat pouze zboží zakoupené na trhu Společenství, zatímco zboží nakoupené na místním nebo regionálním trhu by mělo splňovat místní normy, pokud existují, nebo mezinárodně uznávané normy.
(4) Uvolnění podmínek pro poskytování pomoci vyžaduje větší pružnost smluvních dodacích podmínek, a proto je třeba stanovit, aby všechny výzvy k podávání nabídek a všechny smlouvy o dodání zveřejněné nebo uzavřené nevládními organizacemi ohledně zboží, které má být dodáno jako potravinová pomoc, obsahovaly dodací podmínky, které jsou v souladu s posledním vydáním Mezinárodních dodacích podmínek (Incoterms) vydaných Mezinárodní obchodní komorou [5].
(5) Je proto třeba přijmout ustanovení o inspekci zboží a dodání mezinárodně uznaným dohlížecím subjektem.
(6) Rozhodnutí 2005/769/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Podle článku 29 nařízení (ES) č. 1292/96 bude o současném opatření informován Výbor pro zajišťování potravin a potravinovou pomoc,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/769/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění Úředním věstníku Evropské unie.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu
(oznámeno pod číslem K(2006) 3400)
(Text s významem pro EHP)
(2006/542/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s obecnými pravidly uvedenými v příloze II rozhodnutí Komise 93/195/EHS [2] je zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu omezen na koně držené po dobu kratší než 30 dní v některé z třetích zemí uvedených ve stejné skupině v příloze I uvedeného rozhodnutí.
(2) Katar má v roce 2006 pořádat jezdecké závody Asijských her.
(3) Vzhledem ke stupni veterinárního dohledu a k tomu, že dotčení koně jsou drženi odděleně od zvířat s nižším nákazovým statusem, by doba dočasného vývozu měla být prodloužena na dobu kratší než 60 dní.
Veterinární podmínky a veterinární osvědčení uvedené v příloze VII rozhodnutí 93/195/EHS by měly být rozšířeny na jezdecké závody Asijských her organizované pod záštitou Mezinárodní jezdecké federace (FEI).
(4) Příloha VII rozhodnutí 93/195/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Název přílohy VII rozhodnutí 93/195/EHS se nahrazuje tímto:
"VETERINÁRNÍ OSVĚDČENÍ
pro zpětný dovoz evidovaných koní, kteří se zúčastnili soutěže Endurance World Cup nebo Asijských her, po jejich dočasném vývozu na dobu méně než 60 dní".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. listopadu 2005
o podpisu a prozatímním provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Libanonskou republikou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/543/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Libanonskou republikou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi obsaženými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Uvedená dohoda sjednaná Komisí by měla být podepsána a prozatímně prováděna s výhradou možného pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Libanonskou republikou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je prováděna prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. července 2006
o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států
(2006/544/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 128 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Reforma Lisabonské strategie v roce 2005 zdůraznila význam růstu a zaměstnanosti.
Hlavní směry politiky zaměstnanosti [4] evropské strategie zaměstnanosti a hlavní směry hospodářské politiky [5] byly přijaty jako integrovaný balíček a evropská strategie zaměstnanosti tak získala vedoucí úlohu při provádění cílů zaměstnanosti a trhu práce lisabonské strategie.
(2) Evropská unie musí zmobilizovat všechny vhodné zdroje na úrovni jednotlivých členských států i na úrovni Společenství, včetně politiky soudržnosti, ve třech rozměrech Lisabonské strategie (hospodářském, sociálním a environmentálním), aby se tak více využilo jejich součinnosti v celkovém rámci udržitelného rozvoje.
(3) Hlavní směry politiky zaměstnanosti a hlavní směry hospodářské politiky by měly být v plném rozsahu přezkoumávány pouze jednou za tři roky a jejich aktualizace během tohoto období do roku 2008 by měla být přísně omezena s cílem zajistit potřebnou úroveň stability pro jejich účinné provádění.
(4) Posouzení národních reformních programů členských států, které je součástí výroční zprávy Komise o pokroku a společné zprávy o zaměstnanosti, ukazuje, že členské státy by měly nadále vyvíjet co největší úsilí při řešení prioritních oblastí, které zahrnují
- přilákání více lidí do zaměstnání a zajištění jejich setrvání v zaměstnání, rozšíření nabídky pracovních sil a modernizaci systémů sociální ochrany,
- zlepšení přizpůsobivost pracovníků a podniků a
- zvýšení investic do lidského kapitálu prostřednictvím lepšího vzdělávání a kvalifikace.
(5) Evropská rada na svém zasedání ve dnech 23. a 24. března 2006 zdůraznila ústřední úlohu politik zaměstnanosti v rámci Lisabonské agendy a potřebu rozšíření možností zaměstnávání pro prioritní skupiny, založené na celoživotním přístupu.
V této souvislosti schválila Evropský pakt pro rovnost žen a mužů, který by měl dále posílit povědomí o začleňování hlediska rovnosti žen a mužů a v širokém měřítku být podnětem pro zlepšení vyhlídek a příležitostí pro ženy.
(6) Odstranění překážek mobility pracovníků stanovené Smlouvami, včetně smluv o přistoupení, by mělo posílit fungování vnitřního trhu a zlepšit jeho potenciál v oblasti růstu a zaměstnanosti.
(7) S ohledem na posouzení národních reformních programů ze strany Komise i na závěry Evropské rady je třeba se nyní zaměřit na účinné a včasné provádění a klást zvláštní důraz na dohodnuté kvantitativní cíle stanovené uvedené v hlavních směrech zaměstnanosti pro období 2005–2008, a to v souladu se závěry Evropské rady.
(8) Členské státy by měly hlavní směry zaměstnanosti zohledňovat při svém plánování jak využít financování ze zdrojů Společenství, zejména z Evropského sociálního fondu.
(9) Vzhledem k integrovanému charakteru balíčku hlavních směrů by členské státy měly plně prvádět hlavní směry hospodářské politiky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Hlavní směry politik zaměstnanosti členských států stanovené v příloze rozhodnutí 2005/600/ES se zachovávají pro rok 2006 a členské státy k nim přihlížejí ve svých politikách zaměstnanosti.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. července 2006
o rovnocennosti úředních zkoušek odrůd prováděných v Chorvatsku
(Text s významem pro EHP)
(2006/545/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [1], a zejména na čl. 22 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/53/ES umožňuje Radě určit, zda úřední zkoušky odrůd prováděné v určité třetí zemi poskytují stejné záruky jako zkoušky prováděné v členských státech.
(2) Pravidla úředních zkoušek odrůd pšenice, ječmene a kukuřice prováděných v Chorvatsku stanoví, že povolení odrůd, pokud jde o jejich odlišnost, stálost a uniformitu, je založeno na výsledcích úředních zkoušek, a to zejména pěstitelských zkoušek, které se týkají dostatečného počtu znaků umožňujících odrůdu popsat.
(3) Z posouzení těchto pravidel a způsobu jejich použití v Chorvatsku vztahujícímu se ke třem výše uvedeným druhům vyplynulo, že s výhradou splnění některých dalších podmínek poskytují stejné záruky jako zkoušky prováděné členskými státy.
(4) Toto rozhodnutí nebrání tomu, aby byly zrušeny závěry Společenství o rovnocennosti, pokud podmínky, z nichž vycházejí, nejsou či již nejsou plněny.
(5) Jelikož přílohy mohou vyžadovat časté změny svých technických ustanovení, je vhodné je měnit postupem podle článku 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o výkonu prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úřední zkoušky, pokud jde o odlišnost, stálost a uniformitu odrůd druhů uvedených v příloze I, prováděné v Chorvatsku orgánem stanoveným v uvedené příloze se považují za zkoušky, které poskytují stejné záruky jako zkoušky prováděné členskými státy, pokud splňují podmínky uvedené v příloze II.
Článek 2
Změny příloh se přijmou postupem podle čl. 3 odst. 2.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví (dále jen "výbor"), zřízený článkem 1 rozhodnutí Rady 66/399/EHS [3].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. srpna 2006
o zahájení šetření podle čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2408/92 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 3516)
(2006/547/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 a článek 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
I. Skutečnosti
(1) Dne 27. ledna 2006 a dne 28. února 2006 předala Italská republika Komisi prováděcí nařízení č. 35 a č. 36 ministerstva infrastruktury a dopravy ze dne 29. prosince 2005 (zveřejněno v Úředním věstníku Italské republiky dne 11. ledna 2006), která ukládají závazky veřejné služby (ZVS) na 16 trasách mezi Sardinií a hlavními letišti v Itálii a požádala Komisi o jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2408/92.
(2) Dne 24. března 2006 zveřejnila Komise oznámení týkající se závazků veřejné služby uložených prováděcím nařízením č. 35 (dále jen "oznámení ze dne 24. března 2006") [2] na následujících šesti trasách:
- Alghero–Řím a Řím–Alghero,
- Alghero–Milán a Milán–Alghero,
- Cagliari–Řím a Řím–Cagliari,
- Cagliari–Milán a Milán–Cagliari,
- Olbia–Řím a Řím–Olbia,
- Olbia–Milán a Milán–Olbia.
(3) Dne 21. dubna 2006 zveřejnila Komise další oznámení týkající se závazků veřejné služby uložených prováděcím nařízením č. 36 (dále jen "oznámení ze dne 21. dubna 2006") [3] na následujících deseti trasách:
- Alghero–Boloňa a Boloňa–Alghero,
- Alghero–Turín a Turín–Alghero,
- Cagliari–Boloňa a Boloňa–Cagliari,
- Cagliari–Turín a TurínvCagliari,
- Cagliari– – Florencie a Florencie–Cagliari,
- Cagliari–Verona a Verona–Cagliari,
- Cagliari–Neapol a Neapol–Cagliari,
- Cagliari–Palermo a Palermo–Cagliari,
- Olbia–Boloňa a Boloňa–Olbia,
- Olbia–Verona a Verona–Olbia.
(4) ZVS zveřejněné v těchto dvou oznámeních mají tyto hlavní znaky:
- Každou z těchto deseti tras uvedených v oznámení ze dne 21. dubna 2006 a uložené závazky veřejné služby musejí příslušní dopravci přijmout jednotlivě a v plném rozsahu.
- Dvojice leteckých tras Alghero–Řím a Alghero–Milán, na jedné straně, a dvojice Olbia–Řím a Olbia–Milán, na straně druhé, tvoří každá jeden jediný celek, jenž musí dopravci, kteří mají zájem o provozování leteckých tras, přijmout v celém rozsahu a bez náhrady libovolné povahy nebo libovolného původu.
Naproti tomu trasy Cagliari–Řím a Cagliari–Milán musejí dopravci, kteří mají zájem o provozování leteckých tras, přijmout jednotlivě v celém rozsahu a bez náhrady libovolné povahy nebo libovolného původu.
- Každý jednotlivý dopravce (nebo hlavní dopravce), který přijme tyto závazky, musí poskytnout provozní záruku k zajištění řádného výkonu a pokračování služby, její výše musí odpovídat nejméně 5 % celkového obratu za leteckou dopravu pro všechny dotčené trasy, tuto záruku určí italský úřad Ente Nazionale dell’Aviazione Civile (ENAC, italský úřad pro civilní letectví).
Provozní záruka bude poskytnuta ve prospěch úřadu ENAC, který ji použije na zajištění kontinuity příslušných služeb v případě jejich neodůvodněného neplnění, a bude ji tvořit stejným dílem bankovní záruka s podmínkou platby na první vyžádání (50 %) a záruka pojišťovací (zbývajících 50 %).
Aby nedošlo k překročení kapacity v důsledku přijetí závazku pro určitou trasu, na které provozuje služby více dopravců, a vzhledem k omezením a podmínkám infrastruktury příslušných letišť, byl úřad ENAC po konzultaci s autonomním regionem Sardinie ve veřejném zájmu pověřen zásahem do leteckých řádů dopravců přijímajících závazek veřejné služby tak, aby tyto řády zcela odpovídaly požadavkům na mobilitu v rámci uložení závazku k zajištění veřejné služby.
Cílem tohoto zásahu je rovnoměrné rozdělení tras a četnosti letů mezi dopravci přijímajícími závazky veřejné služby na základě objemů přepravy na příslušných trasách (nebo skupinách tras) zjištěných u každého z dopravců v předchozích dvou letech.
- Minimální četnosti, letové řády a kapacity, které se budou předkládat pro každou trasu, jsou popsány v bodě 2 oznámení ze dne 24. března a ze dne 21. dubna 2006, "PODROBNOSTI ZÁVAZKU VEŘEJNÉ SLUŽBY".
- Minimální kapacity použitých letadel jsou uvedeny v bodě 3 těchto oznámení, "TYPY LETADEL POUŽÍVANÝCH NA JEDNOTLIVÝCH TRASÁCH".
- Struktura cen pro všechny dotčené letecké trasy je uvedena v bodě 4, "CENY", těchto oznámení.
Pokud jde zejména o snížené ceny, bod 4.8 obou oznámení uvádí, že dopravci provozující příslušné trasy mají zákonnou povinnost uplatňovat snížené ceny (jak je uvedeno v bodě 4, "CENY") alespoň pro osoby, které se na Sardinii narodily, a to i v případě, že na Sardinii nemají bydliště.
- Podle prováděcího nařízení č. 35, které bylo předáno Komisi dne 29. prosince 2005 a zveřejněno v Úředním věstníku Italské republiky dne 11. ledna 2006 a v Úředním věstníku Evropské unie dne 24. března 2006, se závazky použijí na příslušné trasy od 31. března 2006 do 30. března 2009.
Italské orgány přesto dne 28. února 2006 informovaly Komisi, že dne 23. února 2006 přijaly prováděcí nařízení, které mění tato data na 2. května 2006 a na 1. května 2009 (dopis stálého zastoupení zn. 2321).
Tyto údaje byly následně zveřejněny v Úředním věstníku.
- Podle prováděcího nařízení č. 36, které bylo předáno Komisi dne 29. prosince 2005 a zveřejněno v Úředním věstníku Italské republiky dne 11. ledna 2006 a v Úředním věstníku Evropské unie dne 21. dubna 2006, se datum platnosti závazků na příslušné trasy stanoví později.
V Úředním věstníku tedy nebylo zveřejněno žádné konečné datum.
- Dopravci, kteří zamýšlejí přijmout závazky veřejné služby, musejí do třiceti dnů po zveřejnění uložení závazků v Úředním věstníku Evropské unie předložit příslušnému italskému orgánu formální přijetí.
(5) Je třeba poznamenat, že ještě před uložením závazků veřejné služby, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí, uložila Italská republika prováděcími nařízeními ze dne 1. srpna a ze dne 21. prosince 2000 závazky veřejné služby, které se týkají šesti tras mezi letišti na Sardinii, v Římě a v Miláně.
Tyto závazky byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropských společenství dne 7. října 2000 [4] (dále jen "oznámení ze dne 7. října 2000"). Podle čl.
1 písm. d) nařízení (EHS) č. 2408/92 bylo zorganizováno nabídkové řízení, jehož cílem byl výběr dopravců oprávněných výlučně provozovat příslušné letecké trasy s finanční náhradou [5].
(6) Jednalo se o tyto dopravce oprávněné provozovat trasy, na které se vztahují závazky veřejné služby:
- Alitalia na trase Cagliari–Řím,
- Air One na trasách Cagliari–Milán, Alghero–Milán a Alghero–Řím,
- Meridiana na trasách Olbia–Řím a Olbia–Milán.
(7) Toto uspořádání bylo nahrazeno závazky veřejné služby, které uložilo italské prováděcí nařízení ze dne 8. listopadu 2004, zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 10. prosince 2004 (dále jen "oznámení ze dne 10. prosince 2004") [6].
Na základě rozhodnutí Regionálního správního soudu oblasti Lazio ze dne 17. března 2005, které částečně zrušilo prováděcí rozhodnutí ze dne 8. listopadu 2004, informovaly italské orgány Komisi, že tyto závazky "pozastavily".
V této souvislosti bylo v Úředním věstníku Evropské unie dne 1. července 2005 zveřejněno oznámení [7].
Dne 6. prosince 2005 oznámily italské orgány Komisi zrušení prováděcího nařízení ze dne 8. listopadu 2004 s účinkem od 15. listopadu 2004.
(8) Italské orgány dne 28. února 2006 informovaly Komisi, že dne 23. února 2006 přijaly prováděcí nařízení, kterým se mění prováděcí nařízení č. 35 ze dne 29. prosince 2005 a zrušují prováděcí nařízení ze dne 1. srpna 2000 a ze dne 21. prosince 2000 ode dne 2. května 2006.
(9) Ve sdělení Komisi ze dne 22. března 2005 uvedly italské orgány, že ZVS uvedené v oznámení ze dne 7. října 2000 byly uplatňovány "na dobrovolném základě".
Italské úřady tak poprvé informovaly Komisi, že tyto závazky byly i nadále uplatňovány.
II. Základní principy právního režimu závazků veřejné služby
(10) Pravidla týkající se závazků veřejné služby jsou stanovena nařízením (EHS) č. 2408/92 (dále jen "nařízení"), které definuje prováděcí pravidla zásady volného poskytování služeb v odvětví letecké dopravy.
(11) Závazky veřejné služby jsou definovány jako výjimka ze zásad nařízení, podle kterého "s výhradou tohoto nařízení povoluje členský stát nebo členské státy leteckým dopravcům Společenství výkon provozních práv na leteckých trasách ve Společenství" [8].
(12) Podmínky pro uložení závazků jsou definovány v článku 4.
Jejich výklad je striktní a v souladu ze zásadou nediskriminace a proporcionality.
Na základě kritérií uvedených v tomto článku musejí být přiměřeně odůvodněny.
(13) Přesněji, pravidla týkající se závazků veřejné služby stanoví, že ZVS mohou být uloženy členským státem v souvislosti s pravidelnou leteckou dopravou na letiště v okrajovém nebo rozvojovém regionu, anebo v souvislosti s málo vytíženou leteckou trasou na kterékoli regionální letiště, pokud je tato letecká trasa považována za životně důležitou pro hospodářský rozvoj regionu, v němž se letiště nachází, a v rozsahu nezbytném k tomu, aby byla na této letecké trase zajištěna přiměřená letecká doprava splňující stanovené normy návaznosti, pravidelnosti, kapacity a cen, které by letečtí dopravci nesplnili, pokud by brali v úvahu výhradně vlastní obchodní zájmy.
(14) Přiměřenost pravidelné letecké dopravy vyhodnotí členské státy zejména s ohledem na veřejný zájem, možnost využívat jiné druhy dopravy, kapacitu těchto druhů dopravy s ohledem na zohledněné potřeby, kombinovaný účinek všech leteckých dopravců, kteří provozují nebo zamýšlejí provozovat dopravu na této trase.
(15) Článek 4 stanoví dvoufázový mechanismus: v první fázi (čl. 4 odst.
1 písm. a)) uloží příslušný členský stát závazky veřejné služby na jednu nebo více tras, přičemž tyto trasy zůstávají otevřené pro všechny dopravce Společenství pod podmínkou, že budou dodržovat uvedené závazky. Pokud by žádný dopravce neprojevil zájem o provozování trasy, na kterou se vztahují závazky veřejné služby, může členský stát přejit k druhé fázi (čl.
4 odst. 1 písm. d)), v níž se omezí přístup na leteckou trasu ve prospěch jediného dopravce na dobu maximálně tří let s možností prodloužení.
Tento dopravce je vybrán na základě veřejného nabídkového řízení Společenství. Vybraný dopravce tak může získat finanční náhradu za provozování závazků veřejné služby.
(16) Buď na základě žádosti členského státu, nebo z vlastního podnětu může Komise podle čl. 4 odst.
3 po šetření rozhodnout, zda se má i nadále uplatňovat zveřejněné uložení závazků veřejné služby.
Komise sdělí své rozhodnutí Radě a členským státům. Na podnět kteréhokoli členského státu může Rada kvalifikovanou většinou přijmout odlišné rozhodnutí.
III. Faktory, které by mohly vyvolat vážné pochybnosti o souladu závazků veřejné služby uložených na trasy mezi letišti na Sardinii a hlavními letišti v Itálii s článkem 4 nařízení (EHS) č. 2408/92
(17) Ustanovení čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení stanoví určitý počet kumulativních kritérií v oblasti závazků veřejné služby:
- způsobilost trasy: musí se jednat o trasu na letiště, které obsluhuje okrajový nebo rozvojový region na území příslušného členského státu, nebo o málo používanou trasu na regionální letiště nacházející se na uvedeném území,
- musí se prokázat životní důležitost každé trasy pro hospodářský rozvoj regionu, ve kterém se letiště nachází,
- dodržení zásady přiměřenosti, která se posuzuje podle existence jiných druhů dopravy nebo jiných tras.
(18) Závazky veřejné služby navíc musí dodržovat základní zásady proporcionality a nediskriminace (viz. například rozhodnutí Soudního dvora ze dne 20. února 2001 ve věci C-205/99, Asociación Profesional de Empresas Navieras de Líneas Regulares (Analir) a další subjekty v. Administración General del Estado [2001] s.
I-01271 Sb.).
(19) V tomto případě závazky veřejné služby zveřejněné v Úředním věstníku na žádost Italské republiky obsahují několik ustanovení, která by mohla vyvolat vážné pochybnosti o jejich souladu s článkem 4 nařízení.
Zejména:
- Nebylo předloženo žádné dostatečné vysvětlení, aby byla ospravedlněna vhodnost a proporcionalita závazků veřejné služby s ohledem na zamýšlené cíle.
- Není zřejmé, zda dvanáct doplňkových leteckých tras, na které se vztahuje uložení závazků veřejné služby, je životně důležitých pro hospodářský rozvoj regionů Sardinie, kde se nacházejí příslušná letiště, a to zejména z těchto důvodů:
- povaha a počet příslušných tras,
- existence náhradních leteckých tras, které umožňují zajistit přiměřené a kontinuální spojení s dotčenými letišti prostřednictvím hlavních italských dopravních uzlů, které poskytují dostatečné spojeny se Sardinií,
- vztahy mezi ZVS a provozem mezi různými letišti, kterých se dotýkají nové trasy.
(20) Závazek uložený dopravcům, kteří mají zájem o provozování tras ve skupině šesti tras, které podléhají závazkům veřejné služby, by mohl vážně omezit volné poskytování služeb. Na tento závazek se zřejmě nevztahuje čl.
4 odst. 1 nařízení a mohl by odporovat zásadám proporcionality a nediskriminace, zejména vzhledem k tomu:
- že není stanoveno, že spojení těchto tras je životně důležité pro hospodářský rozvoj regionů Sardinie, kde se nacházejí příslušná letiště,
- že se zdá, že tato spojení nemají žádný právní základ nebo jakékoli operativní odůvodnění (například geografická situace příslušných letišť), protože uložení se týká pouze ZVS bez náhrady,
- že existuje nebezpečí neoprávněné diskriminace mezi dopravci, pokud by pouze největší dopravci měli prostředky provozovat trasy za takovýchto podmínek.
(21) Zdá se, že na bod 1.6 obou oznámení, který stanoví, že v případě přijetí trasy podléhající ZVS více dopravci zasáhne úřad ENAC rozdělením tras a četností mezi příslušné dopravce, aby nedošlo k překročení kapacity, se nevztahuje čl. 4 odst.
1 nařízení a mohl by odporovat čl. 3 odst.
1, pokud by pro každého dopravce omezil volnost výběru v otázce tras a četností. Navíc, překročení kapacity zřejmě znamená, že k zajištění toho, aby dopravci splňovali základní požadavky, není třeba provést žádný regulační zásah.
(22) Bod 4.8 obou oznámení, který stanoví použití snížených cen pouze z důvodu místa narození cestujících (v tomto případě na Sardinii), se jeví jako neoprávněný a může vést k nepřímé nezákonné diskriminaci založené na národnosti (viz např. věc C-388/01, Komise v. Itálie, [2003] Sb. rozh. s.
I-00721).
(23) Nebyl uveden žádný dostatečný důvod, který by vysvětlil, proč:
- je struktura cen tak odlišná od ZVS uvedených v oznámení ze dne 10. prosince 2004.
Nyní je stanoveno, že lety do Říma a Milána se rozumějí jako lety do jejich letištního systému, což znamená, že dopravci, kteří odmítnou ZVS, nemohou provozovat služby na letištích nacházejících se uvnitř těchto systémů;
- 50 % tras mezi letišti na Sardinii a letišti v Římě a Miláně musí být provozováno s odletem a příletem na letiště Fiumicino nebo s odletem a příletem na letiště v Miláně.
IV. Postup
(24) Ačkoli Komise upozorňovala italské orgány na tyto problémy a vyjádřila pochybnosti ohledně souladu oznámení o uložení závazků veřejné služby s nařízením (EHS) č. 2408/92, Italská republika se rozhodla tato oznámení zveřejnit.
(25) Po jejich zveřejnění se na Komisi obrátila řada zúčastněných stran, aby neformálním způsobem projevila své obavy ohledně nepřiměřených a diskriminačních závazků veřejné sužby.
(26) Na základě výše uvedených skutečností a ve smyslu čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2408/92 může Komise zahájit šetření s cílem stanovit, zda uložení závazků veřejné služby omezuje nenáležitě rozvoj jedné nebo více tras, a s cílem rozhodnout, zda tyto závazky musejí být na těchto trasách uplatňovány i nadále.
(27) Dne 9. března 2006 Komise v souladu s článkem 12 nařízení požádala italské orgány, aby jí předložily určité informace týkající se příslušných závazků veřejné služby.
Jejich odpověď ze dne 22. března 2006 byla neúplná,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise provede šetření podle čl. 4 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2408/92 s cílem stanovit, zda závazky veřejné služby uložené na trasy mezi letišti na Sardinii a hlavními letišti v Itálii, které byly na žádost Italské republiky zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie (C 72 ze dne 24. března 2006 a C 93 ze dne 21. dubna 2006), se musejí uplatňovat i nadále.
Článek 2
1. Ve lhůtě jednoho měsíce od oznámení tohoto rozhodnutí předá Italská republika Komisi veškeré informace nezbytné k přezkoumání souladu závazků veřejné služby uvedených v článku 1 s článkem 4 nařízení (EHS) č. 2408/92.
2. Zejména musejí být předloženy následující podklady:
- Podrobný popis sociálně-ekonomických cílů uložení závazků veřejné služby uvedených v článku 1 a odůvodnění vhodnosti a přiměřenosti těchto závazků s ohledem na tyto cíle – co se týká zejména deseti nových tras, na které se nevztahuje oznámení ze dne 7. října 2000.
- Podrobné vysvětlení praktického zavedení opatření uvedených v bodě 1.6 obou oznámení zmiňovaných v článku 1, aby se zabránilo překročení kapacity, v případě přijetí určité trasy, na kterou jsou uloženy závazky veřejné služby, několika dopravci, a odůvodnění těchto opatření podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2408/92.
- Právní analýza vycházející z práva Společenství, která by vysvětlila a odůvodnila odlišné podmínky obsažené v závazcích veřejné služby podle článku 1, a zejména:
- použití snížených cen na osoby, které se na Sardinii narodily, a to i v případě, že na Sardinii nemají bydliště, zejména s ohledem na slevy, které již platí v letecké dopravě pro studenty, kteří spadají do této kategorie,
- způsob, jakým bude v praxi používána podmínka narození na Sardinii, aby bylo možné získat sníženou cenu,
- požadavek poskytnout provozní záruku a způsob výpočtu její výše,
- rozdíly mezi novou strukturou cen a cenami uloženými závazky veřejné služby zveřejněnými dne 10. prosince 2004,
- důvody, proč se závazky veřejné služby použijí na letištní systémy Říma a Milána, a nikoli na jednotlivá letiště umístěná uvnitř těchto systémů, a proč 50 % tras mezi letišti na Sardinii a letišti v Římě a Miláně musí být provozováno s odletem a příletem na letiště Fiumicino nebo do Milána-Linate,
- právní základ spojení dvou následujících skupin tras:
- Alghero–Řím, Řím–Alghero, Alghero–Milán, Milán–Alghero, a
- Olbia–Řím a Řím–Olbia, Olbia–Milán a Milán–Olbia.
- Podrobná analýza hospodářských vztahů mezi regiony Sardinie a ostatními regiony Itálie, kde se nacházejí letiště, na která se vztahují závazky veřejné služby uvedené v článku 1.
- Podrobná analýza aktuální nabídky leteckých služeb mezi letišti na Sardinii a ostatními příslušnými italskými letišti, na která se vztahují závazky veřejné služby podle článku 1, včetně nabídky nepřímých letů, i datum, ke kterému prováděcí nařízení č. 36 vstoupilo v platnost.
- Podrobná analýza jiných dostupných druhů dopravy a jejich kapacity plnit dotčené dopravní potřeby.
- Analýza současné poptávky po službách letecké dopravy, které se týkají tyto závazky, včetně předpokladů provozování (doprava cestujících, nákladu, finanční výhledy atd.), které sdělí dopravci.
- Přesný popis četnosti a trvání silniční dopravy nutné na spojení různých letišť na Sardinii, na která se vztahují závazky.
- Popis situace týkající se provozování této dopravy v souladu se závazky v den oznámení tohoto rozhodnutí a totožnost dopravce nebo dopravců, kteří je provozují a dodržují přitom ZVS.
- Seznam případných již podaných stížností u soudů jednotlivých států v den oznámení tohoto rozhodnutí a právní situace oznámení, kterým se ukládají závazky veřejné služby.
- Poznámka uvádějící, zda závazky veřejné služby uvedené v oznámení ze dne 7. října 2000 byly uplatňovány i nadále po pozastavení a zrušení závazků zveřejněných v oznámení ze dne 10. prosince 2004 (a pokud ano, na jakém právním základě), a vysvětlující, proč o tom italské orgány okamžitě neinformovaly Komisi.
Článek 3
1. Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
2. Toto rozhodnutí se vyhlašuje
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2001/844/ES, ESUO, Euratom
(2006/548/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 218 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 131 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 odst. 1 bezpečnostních předpisů Komise uvedených v příloze k rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom [1] člen Komise odpovědný za bezpečnostní otázky přijme vhodná opatření, aby zajistil, že mimo jiné i externí smluvní partneři Komise dodržují při nakládání s utajovanými skutečnostmi EU v Komisi její bezpečnostní pravidla.
(2) Ustanovení čl. 2 odst. 2 bezpečnostních předpisů Komise uvádí, že členské státy, ostatní orgány jakož i instituce, úřady a agentury zřízené Smlouvami nebo na jejich základě mohou získat utajované skutečnosti EU pod podmínkou, že zajistí, aby mimo jiné externí smluvní partneři členského státu v rámci úřadoven a prostor uvedených subjektů při práci s utajovanými skutečnostmi dodržovali pravidla zcela odpovídající bezpečnostním pravidlům Komise.
(3) Bezpečnostní předpisy Komise v současné době neobsahují ustanovení o uplatňování základních zásad a minimálních norem z nich vyplývajících v případě, kdy Komise na externí subjekty smlouvou nebo grantovou dohodou přenáší úkoly, jež se týkají, představují a/nebo obsahují utajované skutečnosti EU.
(4) Je proto třeba zapracovat v tomto směru do bezpečnostních předpisů Komise a do bezpečnostních pravidel k nim připojených specifické a společné minimální normy.
(5) Členské státy by tyto společné minimální normy měly také dodržovat, a to v případě opatření, která mají být přijata podle vnitrostátních pravidel, pokud smlouvou nebo grantovou dohodou přenášejí na externí subjekty uvedené v čl. 2 odst. 2 bezpečnostních předpisů Komise úkoly, jež se týkají, představují a/nebo obsahují utajované skutečnosti EU.
(6) Tyto společné minimální normy by se měly uplatňovat, aniž by byly dotčeny jiné příslušné akty, především směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [2], nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, které stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3] a nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 [4] o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 a zejména k článkům 106 a 107 tohoto nařízení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Bezpečnostní předpisy Komise uvedené v příloze rozhodnutí 2001/844/ES, ESUO, Euratom se mění takto:
1. V ustanovení čl. 2 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud se smlouva nebo grantová dohoda uzavřená mezi Komisí a externím smluvním partnerem nebo příjemcem týká zpracování utajovaných skutečností EU v prostorách smluvního partnera nebo příjemce, musí být opatření, která má tento smluvní partner nebo příjemce přijmout, aby při nakládání s utajovanými skutečnostmi EU zajistil dodržování pravidel uvedených v článku 1, nedílnou součástí smlouvy nebo grantové dohody."
2. Bezpečnostní pravidla stanovená v příloze k bezpečnostním předpisům Komise se mění takto:
a) V oddílu 5.1 se v části I doplňuje tato věta:
"Tyto minimální normy se rovněž uplatní v případě, kdy Komise smlouvou nebo grantovou dohodou přenáší úkoly, jež se týkají, představují a/nebo obsahují utajované skutečnosti EU týkající se průmyslových nebo jiných subjektů: tyto společné minimální normy jsou uvedeny v oddílu 27 části II".
b) V části II přílohy tohoto rozhodnutí se doplňuje oddíl 27.
c) V dodatku 6 jsou doplněny tyto zkratky:
"DSA : stanovený bezpečnostní úřad (Designated Security Authority)
FSC : bezpečnostní prověrka zařízení (Facility Security Clearance)
FSO : bezpečnostní pracovník zařízení (Facility Security Officer)
PSC : zaměstnanecká bezpečnostní prověrka (Personnel Security Clearance)
SAL : bezpečnostní dopis (Security Aspects Letter)
SCG : pokyny k utajení (Security Classification Guide)".
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. července 2006
o jmenování prezidenta Odrůdového úřadu Společenství
(2006/551/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství [1], a zejména na čl. 43 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na sdělení Komise ze dne 3. července 2006, po obdržení stanoviska správní rady Odrůdového úřadu Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Pan Bart KIEWIET, narozený dne 7. ledna 1947, je jmenován prezidentem Odrůdového úřadu Společenství na dobu pěti let.
Jeho funkční období začíná dnem, kdy se ujme svých povinností a který bude dohodnut mezi prezidentem a správní radou úřadu.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. srpna 2006,
kterým se mění příloha XI směrnice Rady 2003/85/ES, pokud jde o seznam laboratoří oprávněných pracovat s živým virem slintavky a kulhavky pro účely výroby očkovacích látek
(oznámeno pod číslem K(2006) 3447)
(Text s významem pro EHP)
(2006/552/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2003/85/ES ze dne 29. září 2003, kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS a mění směrnice 92/46/EHS [1], a zejména na čl. 67 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2003/85/ES stanoví minimální tlumicí opatření pro případ vzniku ohniska slintavky a kulhavky a určitá preventivní opatření pro zvýšení pohotovosti a připravenosti příslušných orgánů a zemědělců na tuto nákazu.
(2) Preventivní opatření stanovená ve směrnici 2003/85/ES zahrnují ustanovení, podle kterého mají členské státy zajistit, aby práce s živým virem slintavky a kulhavky pro účely výroby inaktivovaných antigenů pro výrobu očkovacích látek nebo očkovacích látek samotných nebo pro účely souvisejícího výzkumu byly prováděny pouze ve schválených laboratořích, které jsou uvedeny v části B přílohy XI uvedené směrnice.
(3) Příslušné orgány Německa oficiálně informovaly Komisi o některých změnách týkajících se výrobců očkovacích látek proti slintavce a kulhavce v tomto členském státě.
Německo obnovilo nezbytné bezpečnostní záruky pro laboratoř nacházející se na jeho území.
(4) Z důvodů bezpečnosti je třeba průběžně aktualizovat seznam laboratoří oprávněných pracovat s živým virem slintavky a kulhavky pro účely výroby očkovacích látek, který je uveden v směrnici 2003/85/ES.
(5) Je tudíž nezbytné nahradit seznam laboratoří oprávněných pracovat s živým virem slintavky a kulhavky pro účely výroby očkovacích látek v části B přílohy XI směrnice 2003/85/ES seznamem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze XI směrnice 2003/85/ES se část B nahrazuje zněním v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 3. července 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006
o nákupu markerové očkovací látky proti klasickému moru prasat Společenstvím s cílem zvýšit zásoby Společenství, pokud jde o tyto očkovací látky
(oznámeno pod číslem K(2006) 3461)
(2006/553/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [2], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Klasický mor prasat je nebezpečný pro domácí a divoká prasata (divoké kance) v celém Společenství.
(2) Ohnisko klasického moru prasat v hospodářstvích s chovem domácích prasat může vést k velmi vážným následkům a hospodářským ztrátám ve Společenství, zvláště vyskytne-li se v oblastech s vysokou hustotou prasat.
(3) Prováděcí pravidla k nouzovému očkování domácích a divokých prasat a definice markerové očkovací látky jsou uvedeny ve směrnici 2001/89/ES.
(4) Společenství má již v zásobě 1000000 dávek živé zředěné očkovací látky proti klasickému moru prasat a je v procesu nákupu 1550000 dávek markerové očkovací látky proti klasickému moru prasat.
(5) S ohledem na situaci ve Společenství a zejména na nákazovou situaci v přistupujících státech je pravděpodobnější, že dojde k nouzovému očkování proti klasickému moru prasat markerovou očkovací látkou, které překročí počet dávek očkovací látky, které má Společenství v zásobě.
(6) Za účelem posílení schopnosti Společenství rychle reagovat na klasický mor prasat je nezbytné zakoupit odpovídající počet dávek markerové očkovací látky a zajistit jejich skladování a jejich rychlou dostupnost v případě nezbytné potřeby.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Společenství zakoupí v nejbližším možném termínu 7000000 dávek markerové očkovací látky proti klasickému moru prasat.
2. Společenství zajistí uskladnění a distribuci očkovací látky uvedené v odstavci 1.
Článek 2
Maximální náklady na opatření uvedená v článku 1 nesmí přesáhnout 7500000 EUR.
Článek 3
Opatření stanovená v čl. 1 odst. 2 provede Komise ve spolupráci s dodavateli vybranými v nabídkovém řízení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. července 2006
o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(oznámeno pod číslem K(2006) 3331)
(Pouze anglické, francouzské, italské, portugalské, řecké a španělské znění je závazné)
(2006/554/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci výboru fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 5 nařízení (EHS) č. 729/70 a článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999, jakož i čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [3], stanoví, že Komise provede nezbytná šetření, sdělí členským státům výsledky těchto šetření, seznámí se s připomínkami členských států, svolá dvoustranná jednání s cílem dosáhnout dohody s dotyčnými členskými státy a formálně sdělí své závěry členským státům, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES ze dne 1. července 1994 o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4].
(2) Členské státy měly možnost požádat o zahájení smírčího řízení.
Tato možnost byla v některých případech využita a zpráva vydaná po ukončení tohoto řízení byla posouzena Komisí.
(3) Články 2 a 3 nařízení (EHS) č. 729/70, jakož i článek 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 stanoví, že lze financovat pouze náhrady při vývozu do třetích zemí a intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů, které byly poskytnuty nebo prováděny na základě předpisů Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.
(4) Na základě provedených šetření, výsledků dvoustranných jednání a smírčích řízení bylo zjištěno, že část výdajů vykázaných členskými státy nesplňuje tyto podmínky a nelze ji tudíž financovat v rámci záruční sekce EZOZF.
(5) Je třeba uvést částky, které nebyly uznány k financování v rámci záruční sekce EZOZF a které se nevztahují na výdaje vynaložené dříve než dvacet čtyři měsíců před písemným sdělením, ve kterém Komise oznámila členským státům výsledky šetření.
(6) Pro případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí, sdělila Komise členským státům v rámci souhrnné zprávy vyhodnocení částek, které je třeba vyloučit z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
(7) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční dopady, které může Komise vyvodit z rozsudků Soudního dvora ve věcech projednaných ke dni 5. dubna 2006 a týkajících se záležitostí, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výdaje schválených platebních orgánů členských států, které byly vykázány v rámci záruční sekce EZOZF a které jsou uvedeny v příloze, jsou vyloučeny z financování Společenství z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Portugalské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí komise
ze dne 3. srpna 2006,
kterým se mění dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví masa, ryb a mléka v Polsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 3462)
(Text s významem pro EHP)
(2006/555/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na přílohu XII kapitolu 6 oddíl B pododdíl I čl. 1 písm. e) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Polsku byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/458/ES [1], 2004/471/ES [2], 2004/474/ES [3], 2005/271/ES [4], 2005/591/ES [5], 2005/854/ES [6], 2006/14/ES [7], 2006/196/ES [8] a 2006/404/ES [9].
(3) Podle úředního prohlášení polského příslušného orgánu některá zařízení v odvětví masa, ryb a mléka dokončila proces modernizace a jsou nyní zcela v souladu s právními předpisy Společenství.
Některá zařízení ukončila svou činnost, pro niž jim bylo uděleno přechodné období.
Kromě toho některá zařízení v odvětví mléka, kterým bylo povoleno zpracovávat mléko odpovídající požadavkům EU i mléko těmto požadavkům neodpovídající, budou vyrábět pouze mléko odpovídající požadavkům EU.
Uvedená zařízení by tedy měla být odstraněna ze seznamu zařízení, na něž se vztahují přechodná opatření.
(4) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zařízení uvedená na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí se odstraňují z dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2006) 3456)
(Text s významem pro EHP)
(2006/556/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya pouze ze třetích zemí, kde byla odebrána, zpracována a uchována týmy pro odběr embryí uvedenými na seznamu v uvedeném rozhodnutí.
(2) Spojené státy americké požadují, aby byly učiněny změny v seznamech pro uvedenou zemi, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí.
(3) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s příslušnými pravidly, které stanoví směrnice 89/556/EHS, a dotčené týmy pro odběr embryí byly oficiálně schváleny pro vývoz do Společenství veterinárními útvary uvedené země.
(4) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od třetího dne po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. srpna 2006
o změně rozhodnutí 2005/802/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů chloridu draselného pocházejícího z Ruské federace
(2006/557/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
POSTUP
(1) Rada nařízením (EHS) č. 3068/92 [2] (dále jen "původní nařízení") uložila konečné antidumpingové clo na dovoz chloridu draselného (dále jen "potaš" nebo "dotčený výrobek") pocházejícího mimo jiné z Běloruska a Ruska.
(2) Podle přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení ("předchozí šetření") rozhodla Rada nařízením (ES) č. 969/2000 [3], že výše zmíněná opatření by se měla zachovat, a změnila jejich formu. Opatření byla uložena ve formě fixní částky v eurech za tunu pro různé kategorie a jakosti potaše.
(3) Nařízením (ES) č. 992/2004 [4] Rada stanovila osvobození dovozů do nových členských států, které přistoupily k Evropské unii dne 1. května 2004 (dále jen "EU-10"), uskutečněných podle podmínek těchto zvláštních závazků (dále jen "závazky z rozšíření") od antidumpingových cel a zmocnila Komisi, aby tyto závazky z rozšíření přijala. Na základě a podle článku 8, čl. 11 odst. 3, článku 21 a čl. 22 písm. c) základního nařízení Komise nařízením (ES) č. 1002/2004 [5] přijala závazky z rozšíření od i) vyvážejícího vývozce z Běloruska společně se společnostmi sídlícími v Rakousku, Litvě a Rusku, ii) od vyvážejícího výrobce z Ruska společně se společnostmi sídlícími v Rusku a Rakousku a iii) od vyvážejícího výrobce z Ruska společně se společností sídlící v době přijetí na Kypru.
(4) Nařízením (ES) č. 858/2005 [6] Komise přijala nové závazky od výše uvedených vyvážejících výrobců do dne 13. dubna 2006.
3 základního nařízení vyžádaných ruskými vyvážejícími výrobci, společnostmi JSC Silvit a JSC Uralkali, Rada nařízením (ES) 1891/2005 změnila nařízení (EHS) č. 3068/92 a nahradila fixní částky cla jednotlivými valorickými cly pro všechny typy potaše vyráběného těmito ruskými společnostmi.
Rozhodnutím 2005/802/ES [7] Komise přijala závazky nabídnuté společnostmi JSC Silvinit a JSC Uralkali.
V té době měla společnost JSC Silvinit výhradního distributora, společnost JSC International Potash Company v Moskvě, a společně s ní společnost JSC Silvinit nabídla tento závazek.
(6) V lednu 2006 společnost JSC Silvinit informovala Komisi, že si přeje změnit své způsoby prodeje do Společenství a využívat jako distributora společnost Polyfer Handels GmbH, Vídeň, Rakousko.
Společnost JSC Silvinit žádala, aby Komise vzala tuto změnu na vědomí a podle toho změnila příslušná ustanovení rozhodnutí 2005/802/ES.
Za tímto účelem společnosti JSC Silvinit, JSC International Potash Company a Polyfer Handels GmbH společně navrhly revidovaný závazek.
(7) V tomto ohledu bylo rozhodnuto, že zapojení společnosti Polyfer Handels GmbH do způsobu prodeje společnosti JSC Silvinit nemá vliv na proveditelnost nebo na účinnou kontrolu závazku.
(8) V souvislosti s výše zmíněnou skutečností se pokládá za vhodné příslušně změnit provozní část rozhodnutí 2005/802/ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Článek 1 rozhodnutí 2005/802/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Závazky nabídnuté níže uvedenými vyvážejícími výrobci a společnostmi v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů chloridu draselného pocházejícího z Ruské federace se tímto přijímají.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
Ruská federace _BAR_ Vyrobeno společností JSC Silvinit, Solikamsk, Rusko a prodáváno společnostmi JSC International Potash Company, Moskva, Rusko nebo Polyfer Handels GmbH, Vídeň, Rakousko prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství coby dovozci _BAR_ A695 _BAR_
Ruská federace _BAR_ Vyrobeno a prodáváno společností JSC Uralkali, Berezniki, Rusko nebo vyrobeno společností JSC Uralkali, Berezniki, Rusko a prodáváno společností Uralkali Trading SA, Ženeva, Švýcarsko prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství coby dovozci _BAR_ A520" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. srpna 2006,
kterým se aktualizují přílohy měnové dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti prince monackého
(2006/558/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 111 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na měnovou dohodu ze dne 24. prosince 2001 mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti prince monackého [1], a zejména na čl. 11 odst. 3 a 5 uvedené dohody,
vzhledem k těmto důvodům:
11 odst. 2 měnové dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti prince monackého (dále jen "měnová dohoda") vyžaduje, aby Monacké knížectví používalo opatření přijatá Francií k provedení některých právních předpisů Společenství týkajících se činnosti úvěrových institucí a obezřetnostního dohledu nad nimi a prevence systémových rizik v platebních systémech a systémech vypořádání obchodů s cennými papíry.
Uvedené právní předpisy se nacházejí v příloze A dohody.
Několik právních aktů v příloze A bylo změněno a změněné právní předpisy by měly být zahrnuty do uvedené přílohy. Bylo také přijato několik nových právních předpisů Společenství, na které se vztahuje rozsah působnosti čl.
11 odst. 2 měnové dohody a které by měly být zahrnuty do přílohy A.
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/65/ES ze dne 27. září 2001, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS a 86/635/EHS, pokud se jedná o pravidla oceňování pro roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky některých forem společností, bank a ostatních finančních institucí [2], se týká činnosti úvěrových institucí a obezřetnostního dohledu nad nimi a mění směrnici Rady 86/635/EHS [3], kterou již příloha A obsahuje.
Rozsah působnosti čl. 11 odst.
(3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/51/ES ze dne 18. června 2003, kterou se mění směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách některých forem společností, bank a jiných finančních institucí a pojišťoven [4], se týká činnosti úvěrových institucí a obezřetnostního dohledu nad nimi a také mění směrnici 86/635/EHS. Rozsah působnosti čl.
11 odst. 2 měnové dohody se proto na ni vztahuje a měla by být rovněž zahrnuta do přílohy A.
(4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění [5] se týká prevence systémových rizik systémů vypořádání. Rozsah působnosti čl.
11 odst. 2 měnové dohody se proto na ni vztahuje a měla by být rovněž zahrnuta do přílohy A.
(5) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES [6] se týká činnosti úvěrových institucí a obezřetnostního dohledu nad nimi. Rozsah působnosti čl.
11 odst. 2 měnové dohody se proto na ni vztahuje a měla by být rovněž zahrnuta do přílohy A.
(6) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS [7] se týká činnosti úvěrových institucí a obezřetnostního dohledu nad nimi. Rozsah působnosti čl.
11 odst. 2 měnové dohody se proto na ni vztahuje a měla by být rovněž zahrnuta do přílohy A.
(7) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/31/ES ze dne 5. dubna 2006, kterou se mění směrnice 2004/39/ES o trzích finančních nástrojů, pokud jde o některé lhůty [8], mění směrnici 2004/39/ES.
Měla by být proto rovněž zahrnuta do přílohy A.
(8) Jeden právní akt v současnosti zahrnutý v příloze A by měl být z uvedené přílohy odstraněn.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/5/ES ze dne 27. ledna 1997 o přeshraničních převodech [9] se zabývá především ochranou spotřebitele, a proto se na ni rozsah působnosti čl. 11 odst.
11 odst. 4 měnové dohody vyžaduje, aby Monacké knížectví přijalo opatření rovnocenná opatřením, která přijaly členské státy za účelem použití právních předpisů Společenství nezbytných k provedení měnové dohody.
Uvedené právní předpisy se nacházejí v příloze B dohody.
Cílem rámcového rozhodnutí Rady 2001/413/SVV ze dne 28. května 2001 o potírání podvodů a padělání bezhotovostních platebních prostředků [10] je doplnit a zajistit soulad ustanovení zabezpečujících ochranu všech platebních prostředků vyjádřených v eurech.
Rozsah působnosti článku 9 měnové dohody o boji proti podvodům a padělání se na něj vztahuje, zejména pokud jde o moderní bankovní systémy.
Zahrnutí rámcového rozhodnutí 2001/413/SVV je zejména nezbytné pro doplnění ochrany poskytované rámcovým rozhodnutím Rady 2000/383/SVV ze dne 29. května 2000 o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura [11], které je uvedené v článku 9 měnové dohody.
Je proto k provedení měnové dohody nezbytné a mělo by být zahrnuto v příloze B dohody.
(10) Cílem nařízení Rady (ES) č. 2182/2004 ze dne 6. prosince 2004 o medailích a žetonech podobných euromincím [12] je zabránit používání medailí a žetonů jako platebních prostředků v eurech a vztahuje se na něj také rozsah působnosti článku 9 měnové dohody.
Je proto k provedení měnové dohody nezbytné a mělo by být zahrnuto v příloze B dohody.
(11) Přílohy měnové dohody by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
V zájmu jasnosti by měly být přílohy nahrazeny jako celek.
(12) Monacké orgány nepožádaly smíšený výbor zřízený článkem 14 měnové dohody o jeho svolání podle čl. 11 odst. 5 dohody do dvou týdnů po přijetí nařízení (ES) č. 2182/2004 za účelem aktualizace přílohy B měnové dohody. Přílohy A i B měnové dohody proto musí být Komisí změněny.
(13) Komise informovala na zasedání smíšeného výboru ve dnech 17. června 2004 a 16. června 2005 o potřebě aktualizovat přílohy A a B měnové dohody.
Smíšený výbor vzal stanovisko Komise na vědomí,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Přílohy měnové dohody mezi vládou Francouzské republiky, jménem Evropského společenství, a vládou Jeho Jasnosti prince monackého se nahrazují zněním uvedeným v přílohách tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2002/300/ES ohledně oblastí vyňatých ze seznamu schválených oblastí, pokud jde o Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens
(oznámeno pod číslem K(2006) 3518)
(Text s významem pro EHP)
(2006/559/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/300/ES ze dne 18. dubna 2002 o seznamu schválených oblastí, pokud jde o Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens [2], stanoví oblasti ve Společenství, které jsou považovány za prosté chorob měkkýšů způsobených Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens.
(2) Spojené království sdělilo Komisi dopisem z května 2006, že Bonamia ostreae byl zjištěn v řece Cleddau ve Walesu.
Spojené království kolem postižené oblasti vytvořilo kontrolní pásmo a pásmo dozoru.
Tato oblast byla předtím považována za prostou Bonamia ostreae, nadále ji ale proto nelze považovat za oblast prostou této choroby.
(3) Rozhodnutí 2002/300/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2002/300/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/560/SVV
ze dne 24. července 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/170/SVV o společném využívání styčných důstojníků vyslaných do zahraničí donucovacími orgány členských států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. a), b) a c), čl. 30 odst. 2 písm. c) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spojeného království Velké Británie a Severního Irska [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po vyhodnocení provádění rozhodnutí Rady 2003/170/SVV ze dne 27. února 2003 o společném využívání styčných důstojníků vyslaných do zahraničí donucovacími orgány členských států [3] by měla být některá ustanovení uvedeného rozhodnutí změněna s ohledem na stávající praxi členských států při využívání styčných důstojníků Europolu vyslaných do zahraničí s cílem podávat informace v souladu s úmluvou o Europolu [4].
(2) Toto pozměňující rozhodnutí poskytuje vhodnou příležitost změnit ustanovení týkající se setkání styčných důstojníků tak, aby bylo uvedeno do souladu se stávající praxí, podle které se určitému členskému státu, často označovanému jako "vedoucí stát", svěřuje odpovědnost za koordinaci spolupráce EU v konkrétní zemi nebo regionu, k níž patří i podávání podnětů k setkání styčných důstojníků,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/170/SVV se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V tomto rozhodnutí se "styčným důstojníkem Europolu" rozumí zaměstnanec Europolu vyslaný do zahraničí do jedné nebo více třetích zemí nebo do mezinárodních organizací, aby posílil spolupráci mezi orgány v těchto zemích nebo organizacích a Europolem s cílem podporovat členské státy, zejména styčné důstojníky vyslané do zahraničí donucovacími orgány členských států, v boji proti závažným formám mezinárodní trestné činnosti, zejména prostřednictvím výměny informací."
2. V čl. 1 odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny úkoly Europolu a styčných důstojníků Europolu v rámci úmluvy o Europolu, pravidel stanovených pro její provádění a dohod o spolupráci uzavřených mezi Europolem a dotyčnou třetí zemí nebo mezinárodní organizací."
3. V článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Generální sekretariát vypracuje každoroční přehled týkající se vysílání styčných důstojníků členskými státy, včetně jejich působností a všech dohod o spolupráci mezi členskými státy při vysílání styčných důstojníků; tento přehled je zasílán členským státům, Komisi a Europolu.
V tomto přehledu se uvede seznam členských států, kterým byla se souhlasem jiných členských států prostřednictvím koordinace ve strukturách Rady svěřena zodpovědnost za koordinaci spolupráce EU v konkrétní zemi nebo regionu podle čl. 4 odst.
1. Uvedou se v něm rovněž údaje o styčných důstojnících Europolu vyslaných do třetích zemí nebo mezinárodních organizací."
4. V čl. 4 odst. 1 se doplňuje nová věta, která zní:
"Taková setkání se mohou rovněž konat po konzultaci s předsedajícím členským státem na podnět jakéhokoli jiného členského státu a zejména těch členských států, kterým byla svěřena zodpovědnost za koordinaci spolupráce EU v konkrétní zemi nebo regionu."
5. V čl. 8 odst. 2 se doplňuje nová věta, která zní:
"Členské státy rovněž zajistí, aby informace podle čl. 2 odst. 2 byly vyměňovány s Europolem v souladu s úmluvou o Europolu."
6. V článku 8 se doplňují nové odstavce, které znějí:
"3. V souladu s vnitrostátním právem a úmluvou o Europolu mohou členské státy požádat Europol o využití styčných důstojníků Europolu vyslaných do třetích zemí nebo mezinárodních organizací za účelem výměny důležitých informací v souladu s dohodami o spolupráci uzavřenými mezi Europolem a dotyčnou třetí zemí nebo organizací.
Žádosti se předávají Europolu prostřednictvím národních jednotek členských zemí v souladu s úmluvou o Europolu.
4. Europol zajistí, aby mu jeho styční důstojníci vyslaní do třetích zemí a mezinárodních organizací podávali informace týkající se závažného ohrožení členských států trestnými činy, které spadají do pravomoci Europolu podle úmluvy o Europolu.
Tyto informace se sdělují příslušným orgánům dotyčných členských států prostřednictvím národních jednotek v souladu s úmluvou o Europolu."
Článek 2
Toto rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku patnáctým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. srpna 2006
o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u volně žijícího ptactva ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/115/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 3585)
(Text s významem pro EHP)
(2006/563/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [3], a zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptactva, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že by původce choroby mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu s živými ptáky nebo produkty z nich získanými šířen z volně žijícího ptactva na domácí ptáky, zejména na drůbež, a také z jednoho členského státu do jiných členských států a třetích zemí.
(2) V několika členských státech existuje podezření na případy vysoce patogenní influenzy ptáků viru podtypu H5N1 nebo byly tyto případy potvrzeny.
Vzhledem k epizootologické situaci bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/115/ES ze dne 17. února 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s případy vysoce patogenní influenzy ptáků u volně žijícího ptactva ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/86/ES, 2006/90/ES, 2006/91/ES, 2006/94/ES, 2006/104/ES a 2006/105/ES [4].
(3) Opatření stanovená směrnicí Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [5], byla důkladně přezkoumána na základě nejnovějších vědeckých poznatků o riziku, které influenza ptáků představuje pro zdraví zvířat a lidí, vývoje nových laboratorních zkoušek a očkovacích látek a zkušeností získaných během nedávných ohnisek této nákazy ve Společenství, jakož i ve třetích zemích.
S ohledem na uvedený přezkum byla směrnice 92/40/EHS zrušena a nahrazena směrnicí Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [6]. která má být členskými státy provedena do vnitrostátního práva do 1. července 2007.
(4) Vzhledem ke stávající nákazové situaci související s influenzou ptáků ve Společenství bylo až do provedení směrnice 2005/94/ES do vnitrostátního práva nutné stanovit přechodná opatření, která se použijí v hospodářstvích, kde existuje podezření na ohniska influenzy ptáků způsobené viry vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí nebo kde byla tato ohniska již potvrzena.
(5) Tato přechodná opatření stanovená rozhodnutím Komise 2006/416/ES ze dne 14. června 2006 o některých přechodných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí ve Společenství [7] by měla členským státům umožnit, aby přiměřeným a pružným způsobem přijaly opatření pro tlumení nákazy a současně zohlednily různé úrovně rizika, které představují různé kmeny viru, pravděpodobný sociální a hospodářský dopad daných opatření na zemědělské odvětví a další dotčená odvětví a zároveň zajistily, že jsou opatření přijatá pro každý konkrétní případ co nejvhodnější.
(6) S pokrokem učiněným při provádění směrnice 2005/94/ES do vnitrostátního práva některými členskými státy by měly být odkazy na přechodná opatření považovány za odkazy na odpovídající odstavec směrnice 2005/94/ES.
(7) Za účelem doplnění opatření podle směrnice 92/40/EHS bylo přijato rozhodnutí Komise 2006/135/ES ze dne 22. února 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže ve Společenství [8].
(8) Rozhodnutí 2006/135/ES bylo nahrazeno rozhodnutím Komise 2006/415/ES ze dne 14. června 2006 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u drůbeže ve Společenství a o zrušení rozhodnutí 2006/135/ES [9] s cílem harmonizovat součinnost mezi přechodnými opatřeními, která mají být přijata v případě ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže, a dalšími omezeními, pokud by existovalo podezření na ohnisko vysoce patogenní influenzy ptáků viru podtypu H5N1 u drůbeže nebo u jiného ptactva chovaného v zajetí nebo pokud by bylo toto ohnisko potvrzeno.
(9) Zkušenosti s prováděním rozhodnutí 2006/115/ES v dotčených členských státech ukázaly, že by měly být na základě posouzení rizika provedeného příslušným orgánem s ohledem na míru rizika ovlivněnou zeměpisnými, limnologickými, ekologickými a epizootologickými faktory povoleny některé úpravy týkající se vymezení zakázaných pásem a některých omezení přesunů živé drůbeže nebo produktů z ní získaných.
(10) V zájmu zajištění soudržnosti právních předpisů Společenství je vhodné používat pro účely tohoto rozhodnutí některé definice stanovené ve směrnici 2005/94/ES, v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [10], a v nařízení (ES) č. 998/2003.
(11) Kolem místa, kde byla u volně žijícího ptactva zjištěna vysoce patogenní influenza ptáků podtypu H5, by měla být vymezena kontrolní a monitorovací oblast.
Tyto oblasti by měly být omezeny na rozlohu nezbytnou k tomu, aby bylo zamezeno zavlečení viru do komerčních i nekomerčních hejn drůbeže.
(12) V zájmu zajištění soudržnosti právních předpisů Společenství by měla být opatření biologické bezpečnosti stanovená v rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijícího ptactva na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [11], zohledněna v kontrolní a monitorovací oblasti, nezávisle na statusu definovaného rizika oblasti, kde se vyskytlo podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků u volně žijícího ptactva nebo kde byla tato nákaza potvrzena.
(13) Je vhodné omezit přesun zejména živé drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí, jednodenních kuřat, násadových vajec a produktů ptačího původu z vymezené kontrolní a monitorovací oblasti.
Odesílání pod úřední kontrolou z těchto oblastí však může být povoleno pouze za určitých podmínek, aby se zamezilo případnému šíření nákazy.
(14) Měly by být také stanoveny zvláštní odchylky pro násadová vejce nebo vejce prostá specifikovaných patogenních mikroorganismů, která se používají ve specializovaných laboratořích nebo institutech pro vědecké, diagnostické nebo farmaceutické účely, protože tato vejce představují pro šíření nákazy zanedbatelné riziko.
(15) Přeprava násadových vajec z kontrolní oblasti by měla být za určitých podmínek povolena.
Lze povolit odesílání násadových vajec do jiných členských států za předpokladu, že budou zejména splněny podmínky uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
V takových případech by veterinární osvědčení stanovená v souladu se směrnicí Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [12] měla obsahovat odkaz na toto rozhodnutí.
(16) Odesílání masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků získaných z drůbeže a pernaté zvěře ve farmovém chovu, které byly vyrobeny v souladu s určitými požadavky nařízení (ES) č. 853/2004 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [13], a podléhají úředním veterinárním kontrolám, včetně prohlídky před porážkou a po porážce, z kontrolní oblasti by mělo být povoleno.
(17) Stejné úřední veterinární kontroly se vztahují na maso, které bylo získáno z drůbeže a pernaté zvěře ve farmovém chovu pocházející z kontrolní oblasti a vyprodukováno v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 2076/2005, které stanoví přechodná opatření umožňující použít vnitrostátní identifikační označení pro produkty živočišného původu určené k lidské spotřebě, které mohou být uváděny na trh pouze na území členského státu, v němž byly vyprodukovány.
(18) Směrnice Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [14], stanoví seznam ošetření masa ze zakázaných území, která učiní maso bezpečným, a možnost stanovení zvláštního označení zdravotní nezávadnosti a označení zdravotní nezávadnosti požadovaného u masa, jehož uvedení na trh nebylo povoleno z veterinárních důvodů.
Je vhodné povolit odesílání masa, které bylo získáno z drůbeže a pernaté zvěře ve farmovém chovu, jež má na sobě označení zdravotní nezávadnosti stanovené v uvedené směrnici a má být podrobeno ošetření v rámci dotčeného členského státu, aby byla zajištěna inaktivace viru influenzy ptáků, z kontrolní oblasti.
Masné výrobky, které byly takovému ošetření podrobeny, mohou být poté odeslány do jiných členských států a třetích zemí.
(19) Z kontrolní oblasti je nutné omezit odesílání vedlejších živočišných produktů ptačího původu na ty, které splňují zvláštní podmínky pro výrobu, využití, ošetření nebo neškodné odstranění, jak je stanoveno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [15], které zamezují případnému šíření viru influenzy ptáků.
(20) Je nutné specifikovat minimální dobu trvání opatření stanovených v tomto rozhodnutí, která by měla zohlednit inkubační dobu nákazy a požadavky směrnice 2005/94/ES.
Je však také nutné zavést podmínky pro přiznávání zvláštních odchylek v návaznosti na kladný výsledek posouzení rizika příslušnými orgány.
(21) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství by rozhodnutí 2006/115/ES mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím.
(22) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí stanoví některá ochranná opatření, která se použijí v případech, kdy je na území některého členského státu ("dotčený členský stát") u volně žijícího ptactva zjištěna vysoce patogenní influenza ptáků způsobená virem vysoce patogenní influenzy typu A podtypu H5 a existuje podezření na neuraminidázu typu N1 ("H5N1") nebo byla neuraminidáza typu N1 potvrzena, aby se zamezilo šíření influenzy ptáků z volně žijícího ptactva na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí a kontaminaci produktů z nich získaných.
2. Toto rozhodnutí se použije, aniž je dotčeno:
a) rozhodnutí 2006/416/ES nebo
b) rozhodnutí 2006/415/ES a jiná ochranná opatření týkající se ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků u drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, způsobené virem influenzy ptáků podtypu H5, pokud existuje podezření na neuraminidázu typu N1 nebo byla neuraminidáza typu N1 potvrzena.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice uvedené ve směrnici 2005/94/ES.
Použijí se rovněž tyto definice:
a) "násadovými vejci" se rozumí vejce určená k líhnutí a pocházející od drůbeže, jak je definována v čl. 2 bodě 4 směrnice 2005/94/ES;
b) "volně žijící pernatou zvěří" se rozumí, pokud jde o druhy ptáků, zvěř, jak je definována v bodě 1.5 druhé odrážce a v bodě 1.7 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
c) "jiným ptactvem chovaným v zajetí" se rozumí ptáci, jak jsou definováni v čl. 2 bodě 6 směrnice 2005/94/ES, kromě:
i) zvířat v zájmovém chovu druhu ptáci podle čl. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 998/2003,
ii) ptáků pro zoologické zahrady, cirkusy, zábavní parky a výzkumné laboratoře a ověřovacích ptáků umístěných příslušným orgánem v rámci monitorovacích a výzkumných činností.
Článek 3
Vymezení kontrolní a monitorovací oblasti
1. Dotčený členský stát vymezí kolem oblasti, kde byla potvrzena přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem influenzy ptáků typu A podtypu H5 u volně žijícího ptactva a kde existuje podezření na neuraminidázu typu N1 nebo kde byla neuraminidáza typu N1 potvrzena:
a) kontrolní oblast o poloměru nejméně tří kilometrů ("kontrolní oblast") a
b) monitorovací oblast o poloměru nejdříve nejméně deseti kilometrů, včetně kontrolní oblasti ("monitorovací oblast").
2. Při vymezení kontrolní a monitorovací oblasti se přihlédne k zeměpisným, limnologickým, správním, ekologickým a epizootologickým faktorům spojeným s druhy volně žijícího ptactva, s vlastnostmi virů influenzy ptáků a s monitorovacími zařízeními.
3. Dotčený členský stát oznámí Komisi a ostatním členským státům podrobnosti o jakékoli kontrolní a monitorovací oblasti a případně o přijatých opatřeních informuje veřejnost.
4. Pokud kontrolní nebo monitorovací oblast pokrývá území více než jednoho členského státu, příslušné orgány těchto členských států za účelem vymezení uvedených oblastí spolupracují.
5. Pokud v ochranném pásmu nebo v pásmu dozoru vymezeném podle čl. 11 odst. 1 rozhodnutí 2006/416/ES ("ochranné pásmo nebo pásmo dozoru") u volně žijícího ptactva existuje nebo bylo potvrzeno podezření z nákazy vysoce patogenní influenzou ptáků podtypu H5N1 v důsledku takové nákazy u drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, příslušný orgán:
a) vymezí kontrolní a monitorovací oblast a
b) provede posouzení rizika za účelem zvážení, zda je poloměr kontrolní a monitorovací oblasti nutno rozšířit tak, aby se shodoval s ochranným pásmem a pásmem dozoru.
Příslušný orgán může uplatnit ochranná opatření stanovená v čl. 5 písm. b), c) a d) v kterýchkoli částech ochranného pásma a pásma dozoru, které se neshodují s kontrolní a monitorovací oblastí, naznačuje-li posouzení rizika, že v těchto částech existuje riziko šíření vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí.
Článek 4
Odchylky od opatření stanovených v čl. 3 odst. 1
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 může dotčený členský stát upustit od vymezení kontrolní a monitorovací oblasti na základě příznivých výsledků posouzení rizika příslušným orgánem.
Při uvedeném posouzení se přihlédne k zeměpisným podmínkám, ekologii druhů nakažených ptáků a příslušný orgán na jeho základě učiní závěr, že vysoce patogenní influenza ptáků podtypu H5N1 se v dané oblasti u drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí nebo volně žijícího ptactva nevyskytuje nebo že nakažený volně žijící pták nepředstavoval riziko šíření uvedeného viru na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí nebo volně žijící ptactvo v dané lokalitě.
Za uvedených okolností se příslušný orgán pokusí zjistit, v případě potřeby ve spolupráci s příslušnými orgány jiných členských států nebo třetích zemí, s pomocí ornitologických odborníků, zda je volně žijící ptactvo stálé nebo stěhovavé, aby bylo možné posoudit, zda se vysoce patogenní influenza ptáků podtypu H5N1 vyskytuje u volně žijícího ptactva v jiných oblastech v jejich jurisdikci.
2. Odchylně od čl. 3 odst. 1 písm. a) a na základě příznivých výsledků posouzení rizika, při němž se přihlédlo alespoň ke kritériím uvedeným v čl. 3 odst. 2 a které potvrdilo, že místní drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí je na základě přirozených překážek dostatečně chráněno nebo že pro volně žijící ptactvo, které představuje riziko šíření vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1, neexistují vhodná stanoviště, může být kontrolní oblast:
a) změněna na oblast dostatečné velikosti, avšak v žádném případě ne menší než o poloměru 1 km, nebo
b) vymezena jako pásmo o šířce 1 km od břehů řeky nebo břehů jezera nebo pobřeží, v délce nejméně 3 km.
V tomto případě a odchylně od čl. 3 odst. 1 písm. b) příslušný orgán poté také odpovídajícím způsobem přizpůsobí tvar a velikost monitorovací oblasti, aby byla kontrolní oblast oddělena od nedotčených částí daného území.
Článek 5
Opatření v kontrolní oblasti
Dotčený členský stát zajistí, aby se v kontrolní oblasti použila alespoň tato opatření:
a) identifikace všech komerčních drůbežářských hospodářství a nekomerčních hospodářství;
b) provádění opatření biologické bezpečnosti stanovených v rozhodnutí 2005/734/ES pro drůbež a jiné ptactvo chované v zajetí, včetně dezinfekce u vchodů do prostor, kde je chována drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, a u východů z uvedených prostor;
c) zintenzivněný úřední dozor nad populacemi volně žijícího ptactva, zejména vodního ptactva, další monitorování uhynulých nebo nemocných ptáků, v případě nutnosti ve spolupráci s lovci a pozorovateli ptáků, hlášení nálezů uhynulých ptáků příslušnému orgánu a odstraňování, je-li to možné, kadáverů uhynulých ptáků zaměstnanci, kteří byli výslovně poučeni o opatřeních k vlastní ochraně před nakažením virem a k zabránění rozšíření viru na vnímavá zvířata;
d) kampaně s cílem informovat veřejnost a zvýšit povědomí o nákaze mezi majiteli drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí, lovci, pozorovateli ptáků a osobami, které poskytují služby vodní rekreace;
e) pravidelné a zdokumentované kontroly všech komerčních drůbežářských hospodářství a cílené kontroly nekomerčních drůbežářských hospodářství, přičemž se upřednostní ta hospodářství, která jsou považována za rizikovější; tyto kontroly musejí zahrnovat:
i) klinické vyšetření drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí zahrnující v případě potřeby odběr vzorků za účelem provedení laboratorního vyšetření zacíleného na drůbež nebo jiné ptactvo chované v zajetí, které nebylo před pozitivním nálezem u volně žijícího ptáka, a zejména u kachen a hus, drženo v uzavřeném prostoru,
ii) posouzení provádění opatření biologické bezpečnosti uvedených v písmeni b).
Článek 6
Zákazy v kontrolní oblasti
Dotčený členský stát zajistí, aby byly v kontrolní oblasti zakázány tyto činnosti:
a) odstraňování drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí z hospodářství, v němž se chovají;
b) shromažďování drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) přeprava drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí přes kontrolní oblast, s výjimkou tranzitu přes kontrolní oblast po silnici nebo po železnici bez vykládky nebo zastavení;
d) odesílání násadových vajec sebraných z hospodářství nacházejících se v den sběru v kontrolní oblasti;
e) odesílání čerstvého masa, mletého masa, masných polotovarů a masných výrobků z drůbeže, která pochází z kontrolní oblasti, a z volně žijící pernaté zvěře, která byla odchycena z volné přírody v uvedené oblasti, z kontrolní oblasti;
f) přeprava či šíření nezpracovaného hnoje drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí z hospodářství v rámci kontrolní oblasti, s výjimkou přepravy pro ošetření v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002;
g) odesílání vedlejších živočišných produktů ptačího původu získaných z drůbeže, jiného ptactva chovaného v zajetí nebo volně žijící pernaté zvěře pocházející z kontrolní oblasti do jiných členských států a třetích zemí;
h) lov volně žijícího ptactva nebo jiný způsob jeho odchytu z volné přírody, není-li to povoleno příslušným orgánem pro zvláštní účely;
i) vypouštění pernaté zvěře ze zajetí do volné přírody.
Článek 7
Opatření v monitorovací oblast
Dotčený členský stát zajistí, aby se v monitorovací oblasti použila alespoň opatření stanovená v čl. 5 písm. a) až d).
Článek 8
Zákazy v monitorovací oblasti
Dotčený členský stát zajistí, aby byly v monitorovací oblasti zakázány tyto činnosti:
a) odstraňování drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí z monitorovací oblasti během prvních 15 dní po datu vymezení této oblasti;
b) shromažďování drůbeže nebo jiného ptactva chovaného v zajetí na veletrzích, trzích, výstavách či jiných setkáních;
c) lov volně žijícího ptactva nebo jiný způsob jeho odchytu z volné přírody, není-li to povoleno příslušným orgánem pro zvláštní účely;
d) vypouštění pernaté zvěře ze zajetí do volné přírody.
Článek 9
Odchylky pro živé ptáky a jednodenní kuřata
1. Odchylně od čl. 6 písm. a) dotčený členský stát může povolit přepravu:
a) drůbeže do hospodářství pod úřední kontrolou, které se nachází v kontrolní a monitorovací oblasti;
b) kuřic připravených ke snášce a krůt na výkrm do hospodářství pod úřední kontrolou ve stejném členském státě; v tomto hospodářství musí uvedená drůbež zůstat alespoň 21 dní ode dne svého doručení.
2. Odchylně od čl. 6 písm. a) a čl. 8 písm. a) dotčený členský stát může povolit přepravu:
a) drůbeže k okamžité porážce na jatka nacházející se v kontrolní nebo monitorovací oblasti nebo, pokud to není možné, na jatka určená příslušným orgánem, která se nacházejí mimo uvedené oblasti;
b) drůbeže z monitorovací oblasti do hospodářství pod úřední kontrolou na svém území;
c) jednodenních kuřat vylíhnutých z vajec sebraných z hospodářství, která se v den sběru nacházela v kontrolní oblasti, do hospodářství nebo haly tohoto hospodářství ve stejném členském státě, pokud možno nacházející se mimo uvedenou oblast, při splnění těchto podmínek:
i) během přepravy a v hospodářství určení jsou uplatněna příslušná opatření biologické bezpečnosti,
ii) na hospodářství určení je od okamžiku doručení jednodenních kuřat uvalen úřední dozor,
iii) drůbež musí zůstat v hospodářství určení alespoň 21 dní ode dne svého doručení, nachází-li se uvedené hospodářství mimo kontrolní nebo monitorovací oblast;
d) jednodenních kuřat vylíhnutých z vajec sebraných z hospodářství, která se v den sběru nacházela v monitorovací oblasti, do hospodářství pod úřední kontrolou na svém území;
e) jednodenních kuřat vylíhnutých z vajec sebraných z hospodářství, která se v den sběru nacházela mimo kontrolní nebo monitorovací oblast, do jakéhokoli hospodářství za podmínky, že líheň, ze které byla kuřata odeslána, může zaručit svými logistickými postupy a hygienickými pracovními podmínkami, že nedošlo k žádnému kontaktu těchto vajec s jakýmikoli jinými násadovými vejci nebo jednodenními kuřaty, která pocházejí z hejn drůbeže v monitorovací oblasti, a která mají proto odlišný nákazový status.
Článek 10
Odchylky pro násadová vejce
1. Odchylně od čl. 6 písm. d) dotčený členský stát může povolit přepravu násadových vajec sebraných z hospodářství, která se v den sběru nacházela v kontrolní oblasti:
a) do líhně určené příslušným orgánem v rámci svého území;
b) do jakékoliv líhně za předpokladu, že:
i) drůbež v hospodářství se podrobila sérologickému šetření s negativním výsledkem na vysoce patogenní influenzu ptáků podtypu H5N1, schopnému zjistit 5 % prevalence nákazy se spolehlivostí nejméně 95 %, a
ii) byly splněny podmínky stanovené v čl. 21 odst. 1 písm. b), c) a d) rozhodnutí 2006/416/ES;
c) do zařízení na výrobu vaječných výrobků podle kapitoly II oddílu X přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004, kde s nimi bude manipulováno a kde budou ošetřena v souladu s kapitolou XI přílohy II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 [16], nebo
d) za účelem neškodného odstranění.
2. Odchylně od čl. 6 písm. d) dotčený členský stát může povolit odesílání násadových vajec nebo vajec prostých specifikovaných patogenních mikroorganismů, která byla sebrána z hospodářství v kontrolní oblasti, do určených laboratoří, institutů nebo do prostor výrobců očkovacích látek pro vědecké, diagnostické nebo farmaceutické využití.
3. Veterinární osvědčení provázející zásilky násadových vajec podle odst. 1 písm. b) a odstavce 2 odesílané do jiných členských států musejí obsahovat tato slova:
"Tato zásilka splňuje veterinární podmínky stanovené rozhodnutím Komise 2006/563/ES."
Článek 11
Odchylky pro maso, mleté maso, masné polotovary, mechanicky oddělované maso a masné výrobky
Odchylně od čl. 6 písm. e) dotčený členský stát může z kontrolní oblasti povolit odesílání:
a) čerstvého masa drůbeže, včetně masa pernaté zvěře ve farmovém chovu, které pochází z uvedené oblasti nebo mimo tuto oblast a:
i) je vyprodukováno v souladu s přílohou II a oddíly II a III přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a
ii) je zkontrolováno v souladu s oddíly I, II, III a kapitolami V a VII oddílu IV přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004;
b) mletého masa, masných polotovarů, mechanicky oddělovaného masa a masných výrobků obsahujících maso uvedené v písmeni a) a vyrobených v souladu s oddíly V a VI přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004;
c) čerstvého masa, mletého masa a mechanicky oddělovaného masa drůbeže, včetně masa pernaté zvěře ve farmovém chovu a masných polotovarů a masných výrobků obsahujících takové maso, získaného z poražené drůbeže nebo pernaté zvěře ve farmovém chovu, která pochází z kontrolní oblasti nebo mimo ni, na své vnitrostátní území za předpokladu, že takové maso:
i) bylo v souladu s článkem 4 směrnice 2002/99/ES označeno buď značkou podle přílohy II uvedené směrnice, nebo vnitrostátním označením v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 2076/2005,
ii) bylo získáno, porcováno, skladováno a přepravováno odděleně od jiného čerstvého masa drůbeže nebo masa pernaté zvěře ve farmovém chovu určeného pro odeslání do jiných členských států či na vývoz do třetích zemí a
iii) je používáno takovým způsobem, aby se zabránilo jeho zapracování do masných výrobků nebo masných polotovarů určených pro uvedení na trh v jiných členských státech či na vývoz do třetích zemí, pokud nebylo podrobeno ošetření požadovanému v případě influenzy ptáků, uvedenému v tabulce 1 písm. a), b) nebo c) v příloze III směrnice 2002/99/ES;
d) čerstvého masa, mletého masa, mechanicky oddělovaného masa drůbeže, pernaté zvěře ve farmovém chovu a volně žijící pernaté zvěře odchycené ve volné přírodě v této oblasti před vymezením kontrolní oblasti nebo mimo kontrolní oblast a masných polotovarů a masných výrobků obsahujících takové maso, vyrobených v zařízeních v kontrolní oblasti.
Článek 12
Odchylky pro vedlejší produkty živočišného původu
1. Odchylně od čl. 6 písm. g) dotčený členský stát povolí:
a) odesílání vedlejších živočišných produktů ptačího původu z kontrolní oblasti, které:
i) splňují podmínky stanovené v následujících přílohách nařízení (ES) č. 1774/2002 nebo v jejich částech:
- příloha V,
- kapitola II oddíl A, kapitola III oddíl B, kapitola IV oddíl A, kapitola VI oddíl A a B a kapitola VII oddíl A, kapitola VIII oddíl A, kapitola IX oddíl A a kapitola X oddíl A přílohy VII a
- kapitola II oddíl B, kapitola III část II oddíl A a kapitola VII oddíl A bod 1 písm. a) přílohy VIII nebo
ii) jsou přepravovány v souladu s opatřeními biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření viru influenzy ptáků, do určených zařízení schválených v souladu s články 12 až 15 nebo články 17 nebo 18 nařízení (ES) č. 1774/2002 pro neškodné odstranění, další zpracování nebo využití, které zajistí alespoň inaktivaci uvedeného viru, nebo
iii) jsou přepravovány v souladu s opatřeními biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření viru influenzy ptáků, uživatelům nebo do sběrných středisek schválených a registrovaných podle čl. 23 odst. 4 nařízení (ES) č. 1774/2002 ke krmení zvířat po ošetření v souladu s bodem 5 písm. a) podbody ii) a iii) přílohy IX uvedeného nařízení s cílem zajistit alespoň inaktivaci viru influenzy ptáků;
b) odesílání neošetřeného peří nebo jeho částí v souladu s bodem 1 písm. a) oddílu A kapitoly VIII přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002, které bylo získáno z drůbeže či pernaté zvěře ve farmovém chovu, z kontrolní oblasti do jiných členských států;
c) odesílání peří a jeho částí, které bylo ošetřeno proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že jsou patogenní původci zneškodněni, získaného z drůbeže či volně žijící pernaté zvěře, z kontrolní oblasti.
2. Dotčený členský stát zajistí, aby produkty uvedené v odst. 1 písm. b) a c) tohoto článku byly doprovázeny obchodním dokladem v souladu s kapitolou X přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002; v tomto dokladu se u produktů podle odst. 1 písm. c) tohoto článku uvede v bodě 6.1, že dané produkty byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že patogenní původci jsou zneškodněni.
Uvedený obchodní doklad se nicméně nevyžaduje u zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neobchodnímu využití.
3. Odchylně od čl. 6 písm. f) lze povolit přepravu nebo šíření nezpracovaného hnoje z drůbežářských hospodářství v rámci kontrolní oblasti, pochází-li ze stájí nebo hal:
a) odkud byla přemísťována drůbež v souladu s čl. 9 odst. 1 písm. a) a b) nebo s čl. 9 odst. 2 písm. a) nebo
b) kde byla drůbež nebo pernatá zvěř ve farmovém chovu chována na produkci čerstvého masa vyprodukovaného v souladu s ustanoveními článku 11.
Článek 13
Podmínky pro přesuny
1. Pokud jsou přesuny zvířat nebo produktů z nich získaných, na něž s vztahuje toto rozhodnutí, povoleny podle článků 9, 10, 11 nebo 12, musí se povolení zakládat na příznivých výsledcích posouzení rizika provedeného příslušným orgánem a přijmou se veškerá vhodná opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo šíření influenzy ptáků.
2. Pokud jsou odeslání, přesun či přeprava produktů uvedených v odstavci 1 povoleny podle článků 10, 11 nebo 12, musejí být tyto produkty získány, musí s nimi být manipulováno, musejí být ošetřeny, skladovány a přepravovány tak, aby neohrozily nákazový status jiných produktů splňujících veškeré veterinární požadavky pro obchod, uvádění na trh nebo vývoz do třetích zemí.
Článek 14
Doba trvání opatření v kontrolní a monitorovací oblasti
1. Pokud se potvrdí, že typ neuraminidázy je odlišný od typu N1, opatření stanovená v článcích 5 až 8 se přestanou používat.
2. Pokud se u volně žijícího ptactva potvrdí přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1, opatření stanovená v článcích 5 až 8 se uplatňují tak dlouho, jak je nezbytné s ohledem na zeměpisné, limnologické, správní, ekologické a epizootologické faktory spojené s influenzou ptáků, nejméně však 21 dní v případě kontrolní oblasti a 30 dní v případě monitorovací oblasti po dni, kdy byly u volně žijícího ptactva odebrány vzorky, u nichž byl potvrzen virus vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1.
Článek 15
Odchylky týkající se doby trvání opatření v kontrolní a monitorovací oblasti
1. Odchylně od čl. 14 odst. 2 může příslušný orgán v návaznosti na příznivý výsledek posouzení rizika s přihlédnutím ke kritériím v čl. 3 odst. 2 rozhodnout o pozastavení opatření stanovených v čl. 6 písm. a) až g) v kontrolní oblasti a opatření stanovených v článku 8 v monitorovací oblasti, a to i v případě, že bylo nalezeno další nakažené volně žijící ptactvo, za předpokladu, že od prvotního vymezení kontrolní a monitorovací oblasti uplynulo nejméně 21 dní a že se v uvedených oblastech nevyskytlo žádné ohnisko vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 a žádné podezření na influenzu ptáků u drůbeže a jiného ptactva chovaného v zajetí.
2. Odchylně od čl. 14 odst. 2 může příslušný orgán v případě, kdy se v souladu s čl. 3 odst. 5 kontrolní nebo monitorovací oblast shoduje s pásmem dozoru a toto pásmo dozoru bylo zrušeno, na základě příznivého výsledku posouzení rizika pozastavit v kontrolní oblasti některá nebo všechna opatření stanovená v čl. 5 písm. a) a e) a článku 6.
3. Odchylně od čl. 14 odst. 2 může příslušný orgán rozhodnout o nahrazení kontrolní oblasti monitorovací oblastí při splnění těchto podmínek:
a) příznivé výsledky posouzení rizika s přihlédnutím ke kritériím v čl. 3 odst. 2;
b) dokončení opatření stanovených v čl. 5 písm. a);
c) byla provedena alespoň jedna kontrola každého hospodářství podle čl. 5 písm. e);
d) výsledky všech laboratorních zkoušek provedených podle čl. 5 písm. e) bodu i) byly negativní.
Rozhodne-li se příslušný orgán nahradit kontrolní oblast monitorovací oblastí, může změnit tvar a velikost této monitorovací oblasti za předpokladu, že taková monitorovací oblast bude nadále poloměrem alespoň 1 km nebo pásmem o šířce 1 km od břehů řeky nebo břehů jezera nebo pobřeží, v délce nejméně 3 km. Opatření stanovená v čl. 5 písm. b), c) a d) a v čl. 6 písm. h) a i) se zachovají do uplynutí 30denní lhůty ode dne vymezení kontrolní a monitorovací oblasti v souladu s čl. 3 odst. 1.
Článek 16
Informační povinnosti dotčeného členského státu
Dotčený členský stát pravidelně poskytuje Komisi a ostatním členským státům:
a) nezbytné informace o epizootologii vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 a případně o doplňujících opatřeních pro tlumení nákazy a opatřeních v oblasti dozoru a informačních kampaních stanovených v článku 5 a
b) předem oznámení, pokud příslušný orgán zamýšlí stanovit, aby se opatření stanovená v článku 7 a 8 přestala používat.
Článek 17
Zrušující ustanovení
Rozhodnutí 2006/115/ES se zrušuje.
Článek 18
Dosažení souladu
Členské státy neprodleně přijmou a zveřejní opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Dotčený členský stát tato opatření použije ihned poté, co bude mít důvodné podezření na přítomnost viru vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 u volně žijícího ptáka.
Článek 19
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/766/ES o mimořádných opatřeních proti šíření Diabrotica virgifera Le Conte na území Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 3582)
(2006/564/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čtvrtou větu čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/766/ES [2] vyžaduje, aby členské státy přijaly mimořádná opatření proti šíření Diabrotica virgifera Le Conte (dále jen "organismus") jinde než v oblastech, o nichž je již známo, že se v nich organismus vyskytuje.
(2) Na základě posouzení Potravinového a veterinárního úřadu v letech 2003, 2004 a 2005 ve členských státech a dodatečných informací z úředních průzkumů, které členské státy provedly v letech 2004 a 2005, se zdá, že se organismus usídlil v některých oblastech Společenství.
Většina území Společenství však zůstává organismu prostá.
(3) Stálý rostlinolékařský výbor vyhodnotil provádění mimořádných opatření stanovených rozhodnutím 2003/766/ES při několika příležitostech v roce 2005.
Dospělo se k závěru, že mimořádná opatření na eradikaci organismu v oblastech, kde výskyt organismu nebyl dříve znám, by měla být doplněna opatřeními na omezování výskytu a šíření škodlivého organismu ve všech ostatních oblastech.
(4) Rozhodnutí 2003/766/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/766/ES se mění takto:
1. Vkládají se nové články 4a a 4b, které znějí:
"Článek 4a
1. Pokud výsledky průzkumů podle článku 2 během více než dvou po sobě následujících let potvrzují výskyt organismu na části území členských států, členské státy vymezí zóny, které pokrývají ty části jejich území, v nichž byl organismus nalezen ("zamořené zóny").
2. Členské státy buď uplatní ustanovení článku 4, anebo v případě, že existuje důkaz, že organismus již nemůže být eradikován, v zamořených zónách a v jejich blízkosti každoročně organizují programy na omezení šíření organismu ze zamořených zón do oblastí, které jsou prosté organismu ("omezující programy").
Článek 4b
Na kukuřičných polích v pásmu alespoň 2500 metrů podél rozjezdových drah nebo jakýchkoli jiných oblastí, kde se pohybují letadla na letišti, kde prokazatelně existuje vysoké riziko zavlečení organismu, se přijmou tato opatření:
- osevní postup, při němž je kukuřice pěstována pouze jednou během období dvou po sobě následujících let, nebo
- intenzivní monitorování výskytu organismu pomocí vhodných pastí s pohlavními feromony a je-li zjištěn výskyt organismu, přijmou se opatření podle článků 3 a 4."
2. V článku 5 se doplňují nové odrážky, které znějí:
- "— oblastech v zónách uvedených v čl. 4a odst. 1 a o jakýchkoli jejich změnách,
- — omezujících programech uvedených v čl. 4a odst. 2 a o jakýchkoli jejich změnách."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. listopadu 2005
o režimu podpory "Osvobození od daně z převodu nemovitosti při fúzích bytových podniků a bytových družstev v nových spolkových zemích", který připravuje Německo, s přihlédnutím k trhu práce v regionu Berlín
(oznámeno pod číslem K(2005) 4434)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/566/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě všech zúčastněných stran k předložení připomínek podle příslušných ustanovení [1] a s přihlédnutím k předloženým připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1) V dopise doručeném dne 19. ledna a datovaném dne 16. ledna 2004 oznámilo Německo Komisi režim podpory "Osvobození od daně z převodu nemovitosti při fúzích bytových podniků a bytových družstev v nových spolkových zemích".
(2) V dopise ze dne 17. února 2004 Komise požádala o další informace.
Tyto informace Německo zaslalo v dopise ze dne 17. března 2004, doručeném dne 19. března.
(3) Dopisem ze dne 26. dubna 2004 a v návaznosti na jednání konané dne 10. dubna 2004, kdy Německo oznámilo poskytnutí další informací o režimu podpory, Německo požádalo o prodloužení lhůty. Této žádosti bylo vyhověno v dopise ze dne 10. května 2004.
(4) V dopise ze dne 14. května 2004, doručeném Komisi tentýž den, Německo předložilo další informace.
V dopisech ze dne 30. června a 14. září 2004 si Komise vyžádala další informace o daném režimu podpory.
Tyto informace Německo zaslalo v dopise datovaném dne 29. července a doručeném tentýž den a v dopise ze dne 6. října 2004, doručeném dne 15. října 2004.
(5) Dopisem ze dne 1. prosince 2004 Komise sdělila Německu své rozhodnutí, že nemá žádné námitky vůči těm částem režimu, které se omezují na oblasti v nových spolkových zemích [2] podporované podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES. Kromě toho sdělila Komise své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES v souvislosti s městem Berlín a s těmi částmi Braniborska, které patří k trhu práce v rámci regionu Berlín (dále jen region Berlín) a které představují oblasti podporované ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES [3].
(6) Toto rozhodnutí bylo zveřejněno dne 3. března 2005 v Úředním věstníku Evropské unie.
Komise v něm vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se vyjádřily k předmětnému režimu podpory [4].
Ostatní zúčastněné strany jí však nezaslaly žádná stanoviska.
(7) Německo předložilo své připomínky v dopise ze dne 14. února 2005.
2. REŽIM PODPORY
2.1 Souvislosti
(8) Režim podpory osvobozuje bytové podniky a bytová družstva od daně z převodu nemovitosti odváděné při fúzích a převodu jmění, jestliže se převod týká nemovitostí v regionu Berlín.
(9) V bývalé NDR se byty několik desetiletí stavěly podle centrálního plánování.
Zároveň byla stará zástavba zanedbávána v takovém rozsahu, že v roce 1990 již nebylo možné velkou část bytů ve starých zástavbách užívat pro účely bydlení.
Po sjednocení Německa rapidně vzrostla poptávka po nových bytech a domech v soukromém vlastnictví, což vyvolalo napjatou situaci na trhu s byty v nových spolkových zemích a v regionu Berlín.
Odborníci a politici předpokládali, že napětí na trhu s byty bude pokračovat, a v letech 1990 až 1998 reagovali v nových spolkových zemích a v regionu Berlín zavedením daňových úlev a odpisů ve prospěch novostaveb a rekonstrukcí.
Tyto podněty zapříčinily vznik přebytku obytné plochy tím spíše, když situace mezitím jasně ukázala, že poptávka po bytech navzdory očekávanému růstu klesla.
V současnosti činí nadměrná nabídka přibližně 1 milion bytových jednotek.
(10) Z tohoto důvodu Německo a nové spolkové země rozhodly o demolici prázdných bytů v rámci programu "Přestavba východní části města".
Podle informací z Německa budou muset bytové podniky a bytová družstva samy nést podstatnou část demoličních nákladů.
(11) Německo poukazuje na to, že kapitálová oslabenost mnoha bytových podniků a bytových družstev v nových spolkových zemích a v regionu Berlín, která je důsledkem úniku příjmů kvůli vysoké míře prázdných prostor a poměrné roztříštěnosti trhu, ohrožuje demoliční program, považovaný spolkovou vládou a spolkovými zeměmi za nezbytný, jelikož podniky nejsou schopny hradit svou část demoličních nákladů.
(12) Německo zdůrazňuje skutečnost, že rovnováhu mezi nabídkou a poptávkou nelze obnovit pouhým odstraněním nadměrné nabídky, ale že je také třeba, aby se obytná plocha nabízela ve skutečně požadované kvalitě.
Bytové podniky a bytová družstva v regionu Berlín a v nových spolkových zemích proto musí provést rozsáhlé investice, aby svůj bytový fond přizpůsobily dané poptávce.
Německo je toho názoru, že těmto společnostem by měla být dána příležitost, aby fúzovaly kvůli případnému využití takto vzniklých synergických efektů z fúze, čímž by se tyto společnosti dostaly do situace, kdy by mohly investovat.
(13) Podle názoru Německa představuje daň z převodu nemovitosti překážku při fúzování a převodu jmění mezi bytovými podniky a bytovými družstvy.
Dočasným osvobozením od této daně získají zúčastněné podniky možnost fúzovat.
V důsledku rozšíření kapitálového základu vzrostou možnosti fúzujících podniků nést náklady nezbytné demolice a zároveň investovat potřebným způsobem tak, aby mohly nabízet moderní obytnou plochu.
(14) Daň z převodu nemovitosti se odvádí při zápisu vlastnického práva k pozemku, kdy dochází ke změně vlastníka.
Daň je splatná v okamžiku, kdy je pozemek prodán nebo je zcizen na základě jiného právního úkonu.
Vyměřovacím základem daně z převodu nemovitosti je celková hodnota nemovitosti. Sazba daně činí 3,5 %.
2.2 Rozsah rozhodnutí
(15) V dopise ze dne 1. prosince 2004 nevznesla Komise žádné námitky vůči těm částem připravovaného režimu podpory, které se týkají oblastí podporovaných na základě čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES. Předložené rozhodnutí se týká výlučně těch částí režimu podpory, které platí pro region Berlín, který je oblastí podporovanou podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
2.3 Účel režimu podpory
(16) Cílem režimu je nově restrukturalizovat trh s byty v regionu Berlín tím, že se odstraní nadměrná nabídka a bytovým podnikům a bytovým družstvům se pomůže při zajišťování nabídky obytné plochy v kvalitě odpovídající současným požadavkům.
Tím, že umožní podnikům, aby provedly demolici nevyužívané bytové zástavby, Německo zamýšlí zlepšit vzhled a infrastrukturu některých oblastí v regionu Berlín, které se vyznačují nepřípustným prostředím. […] [5].
2.4 Příjemci podpory
(17) Příjemci režimu podpory jsou bytové podniky a bytová družstva nabývající nemovitosti fúzemi a převodem jmění uskutečněnými v regionu Berlín.
Pro účely tohoto rozhodnutí se bytovými podniky a bytovými družstvy rozumí podniky a družstva, jejichž hlavní činností je správa, výstavba, prodej a nájem bytů.
Režim neplatí pro podniky v nesnázích.
(18) Zatím jsou naplánovány tři fúze mezi bytovými podniky v regionu Berlín. Fúze uskutečněné v Berlíně v letech 1995 až 1998 vynesly tyto částky daně z převodu nemovitosti: 3,1 mil. EUR za fúzi týkající se 19 pozemků, 1,4 mil. EUR za fúzi týkající se 39 pozemků a 6,7 mil. EUR za fúzi týkající se 491 pozemků.
2.5 Doba trvání podpory
(19) Režim podpory platí pro všechny fúze a převody jmění mezi bytovými podniky a bytovými družstvy uskutečněnými v období od 31. prosince 2003 do 31. prosince 2006.
3. ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(20) Dopisem ze dne 1. prosince 2004 dospěla Komise na základě níže uvedených úvah k závěru, že se v případě oznámeného režimu jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES:
- Jsou uvolněny státní prostředky, protože osvobozením od daně z převodu nemovitosti německý stát přijde o příjmy, které jsou jinak zajištěné vybíráním daní.
- Jedná se o selektivní opatření zaměřené na určité zeměpisně vymezené území v nových spolkových zemích a na zvýhodnění určitých podniků, a sice bytových podniků a bytových družstev v regionu Berlín.
Režim platí pro fúze a převod jmění mezi podniky a družstvy vlastnící nemovitosti v nových spolkových zemích a v regionu Berlín.
- Režim přináší výhodu bytovým podnikům a bytovým družstvům účastnícím se fúzí a převodu jmění, protože jsou osvobozeny od daně z převodu nemovitosti, kterou by jinak musely odvést.
- Nabývání nemovitostí je předmětem obchodu mezi členskými státy, a proto nelze vyloučit, že tento režim ovlivní obchod mezi členskými státy.
(21) Komise dospěla ve svém rozhodnutí 2002/581/ES [6] o daňových opatřeních pro banky, které uplatňuje Itálie, k názoru, že osvobození od daňové povinnosti při fúzích a převodu jmění, přiznané za účelem restrukturalizace hospodářských odvětví v nesnázích, je třeba pokládat za podpory, jejichž cílem je snížit běžné výdaje podniků, a proto podpory představují podporu na provoz.
Ve svém rozhodnutí o zahájení probíhajícího řízení však Komise tuto otázku ponechala otevřenou, poněvadž zohlednila argumentaci Německa, z níž mělo vyplynout, že daný režim podpory lze posuzovat i jiným způsobem.
(22) Komise měla vážné pochybnosti o tom, zda je německý režim určený regionu Berlín, který spadá pod rámec čl. 87 odst. 3 písm. c), přiměřený svému účelu a zda režim nenarušuje hospodářskou soutěž v míře odporující společnému zájmu. Komise dospěla k tomuto názoru z těchto důvodů:
- Míra prázdných prostor ve výši 5,3 % u soukromých bytů a 8,77 % u bytů ve vlastnictví společností nebo družstev je podstatně nižší než v nových spolkových zemích, kde tato míra představuje 14,2 %.
Téměř veškeré prázdné byty se nacházejí ve východních městských částech města Berlín.
- Německo nepředložilo žádné údaje dokládající skutečnost, že region Berlín se vyznačuje odchodem obyvatelstva v takové míře, která je srovnatelná s oblastmi podporovanými na základě čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
- Zatímco v důsledku fúzí a převodu jmění bytových podniků a bytových družstev v oblastech spadajících do rámce čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES vznikla povinnost odvést daň z převodu nemovitosti pozemku ve výši 150000 až 1,5 mil. EUR, činí naopak podle dosavadních zkušeností příslušné částky splatné za Berlín 1,4 až 6,7 mil. EUR.
- Německo neposkytlo žádné údaje dokládající skutečnost, že přechodné osvobození od daňové povinnosti je vhodným opatřením k oživení trhu s nemovitostmi v regionu Berlín přinášejícím navíc kladné důsledky a že soukromá účast na sanaci bez zásahu státu je vysoce nepravděpodobná.
4. STANOVISKO NĚMECKA
(23) Německo je toho názoru, že podpory poskytnuté na základě daného režimu nelze považovat za podporu na provoz podle pokynů ke státním podporám s regionálním zaměřením Společenství [7].
Zvláštnost tohoto režimu podpory spočívá v osvobození obchodu s nemovitostmi v regionu Berlín od daně z převodu nemovitosti.
Příjemci podpory jsou zúčastněné bytové podniky a bytová družstva, jestliže právní úkon spočívá ve fúzi nebo v převodu jmění.
Pouze v takovém případě jsou zúčastněné podniky přechodně osvobozeny od daně z převodu nemovitosti.
Poněvadž k fúzi nebo k převodu jmění mezi dvěma bytovými společnostmi nebo bytovými družstvy dochází v zásadě pouze jednou, nepokládá Německo podpory za příplatek na pokrytí běžných výdajů.
(24) Bytové podniky a bytová družstva budou v zásadě při nákupu nemovitostí dále odvádět daň z převodu nemovitosti.
Nabytí a prodej, resp. nájem nemovitostí patří mezi obvyklé obchodní činnosti těchto podniků, a proto lze připsat odvod daně z převodu nemovitosti k jejich provozním nákladům.
Režim však neplatí pro tyto běžné provozní výdaje, protože jej nelze použít tehdy, když bytové podniky a bytová družstva koupí nebo zcizí pouze jednu nemovitost.
(25) K údajně nízké míře prázdných prostor v Berlíně Německo uvádí, že toto obecné tvrzení není směrodatné, protože se Komise odvolává na průměrné údaje, a v některých městských částech města Berlín je tato míra srovnatelná s mírou v nových spolkových zemích.
Podle údajů předložených Německem se oblasti se srovnatelnou mírou prázdných prostor (přibližně 14 %) nachází především ve východních městských částech, tj. v městských částech Hohenschönhausen, Marzahn-Hellersdorf a Lichtenberg.
(26) V souvislosti s odchodem obyvatelstva Německo konstatuje, že počet obyvatel v regionu Berlín za poslední léta klesl, což vedlo k poklesu poptávky po bydlení.
Ze statistických dat předložených Německem však vyplývá, že město Berlín poté, co se znovu stalo hlavním městem, již úbytkem obyvatelstva postiženo není a že vývoj počtu obyvatelstva je naopak stabilní.
Údaje však potvrzují, že východní městské části jsou vystaveny odchodu obyvatelstva ve srovnatelném měřítku jako nové spolkové země.
(27) Německo potvrzuje, že částky podpory vzniklé díky fúzím mezi bytovými podniky a bytovými družstvy v regionu Berlín jsou podstatně vyšší než v oblastech podporovaných na základě čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, což lze vysvětlit velikostí a vyšší hodnotou nemovitostí v tomto regionu [8].
(28) Německo zastává názor, že fúze a převod jmění bytových podniků trh s byty celkově kladně ovlivní, protože nově vzniklé podniky budou mít kapacitu k zahájení urgentního restrukturalizačního procesu, tj. uvedou prázdné byty na trh, resp. zdemolují neobyvatelné byty.
Daň z převodu nemovitosti značně zatěžuje likviditu těchto podniků, a proto odvod této daně brání nutným investicím.
5. POSOUZENÍ PODPORY
5.1 Státní podpory
(29) Z důvodů uvedených v dopise ze dne 1. prosince 2004 (body 20, 21 a 22), které Německo nepopřelo, představuje režim "Osvobození od daně z převodu nemovitosti pro bytové podniky v nových spolkových zemích" podle názoru Komise státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
5.2 Zákonnost
(30) Oznámením tohoto režimu podpory ve fázi jeho přípravy Německo splnilo svou povinnost uloženou čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
5.3 Slučitelnost
(31) Podle čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES jsou některé druhy podpor slučitelné se společným trhem. Vzhledem k účelu podpory, tj. demolici prázdných bytů za účelem ozdravení trhu s byty, nelze podle názoru Komise na tento režim podpory použít ustanovení čl. 87 odst. 2 písm. a) a b) Smlouvy o ES, což Německo ani nenavrhlo.
(32) Nepoužije se ani čl. 87 odst. 2 písm. c) Smlouvy o ES, protože příčinou nadměrné nabídky bytů není rozdělení Německa a města Berlín, nýbrž daňová opatření na podporu novostaveb a sanaci bytů v nových spolkových zemích a ve městě Berlín v letech 1990 až 1998.
(33) V čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES jsou uvedeny jiné formy podpory považované za slučitelné se společným trhem. Vzhledem k druhu a k účelu režimu podpory a k jeho územní působnosti nelze podle názoru Komise použít čl. 87 odst. 3 písm. b) a d) Smlouvy o ES. Ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES umožňuje udělovat podpory určené k hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností. Region Berlín je však oblast podporovaná podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, a proto v tomto případě nelze použít ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. a).
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, Soudní dvůr Evropských společenství mimo jiné ve svém rozsudku ze dne 14. ledna 1997, C-169/95 Španělské království v. Komise Evropských společenství [9], vyslovil názor, že čl.
87 odst. 3 "Komisi propůjčuje široké právo vlastního uvážení, které vykonává podle hospodářského a sociálního hodnocení platné pro Společenství jako celek".
Pro některé druhy podpor Komise stanovila, jakým způsobem bude využívat svou diskreční pravomoc, buď vypracováním nařízení o blokové výjimce, vypracováním rámce Společenství, pokynů nebo sdělení.
Jestliže existuje příslušný podkladový materiál pro výklad, musí jej Komise použít při vyhodnocení podpory.
(35) Je třeba také uvést, že režim podpory není omezen ani na opatření podle nařízení Komise (ES) č. 70/2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [10], ani na opatření podle Pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [11], ani na tyto předpisy: rámec Společenství pro poskytování státní podpory na výzkum a vývoj [12], nařízení Komise (ES) č.
68/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory na vzdělávání [13] nebo nařízení Komise (ES) č. 2204/2002 ze dne 12. prosince 2002 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory zaměstnanosti [14].
Z tohoto důvodu nelze v daném případě použít žádné z uvedených pokynů, rámců Společenství či nařízení. Pokyny Společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí [15] se nepoužijí, protože režim podpory není určen na ochranu životního prostředí.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a pro region Berlín platí pokyny o státní podpoře regionů (dále jen "pokyny k udělování regionálních podpor").
Podle uvedených pokynů lze podporovat investice a vytváření pracovních míst, jestliže umožňují rozšíření, modernizaci a diverzifikaci podniků v znevýhodněných oblastech.
V pokynech je rovněž zakotveno, že podpory omezené na určitou hospodářskou oblast mohou mít znatelné účinky na hospodářskou soutěž na daném trhu, přičemž tento vliv pravděpodobně nepřesáhne rámec regionálního rozvoje.
(37) Pokyny k udělování regionálních podpor lze však použít pouze na určitý druh podpor, jako jsou podpory pro prvotní investice, vytváření pracovních míst, výjimečně i podpory na provoz. Podle bodu 4.15 uvedených pokynů se podpory na provoz smí poskytovat pouze v těch regionech, které přichází v úvahu při rozhodování o udělení výjimky podle čl.
87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, pokud jsou svým příspěvkem k regionálnímu rozvoji, svou povahou a výší přiměřené vzhledem k nevýhodám, které je třeba odstranit.
(38) Osvobození bytových podniků činných v regionu Berlín od daňové povinnosti není spojené ani s prvotními investicemi, ani s rozšířením existujícího podniku podle bodu 4.4 pokynů.
Osvobození od daňové povinnosti se netýká ani vytváření pracovních míst při realizaci prvotních investic podle bodu 4.11.
(39) Tento režim podpor proto nepatří do oblasti působnosti platných pokynů, rámců Společenství či nařízení, které vychází z ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Z tohoto důvodu Komise režim posuzovala přímo na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
5.3.1 Slučitelnost s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES
(40) Ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES dovoluje udělovat podpory určené k rozvoji určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Při prověřování slučitelnosti podpory s ustanoveními čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES Komise přihlíží k cílům Společenství a zjišťuje, zda je podpora vhodná k vyřešení aktuálních problémů v porovnání s jinými postupy a zda je přiměřená ve vztahu ke sledovanému cíli.
(41) Cílem daného režimu podpory je ozdravit trh s byty v regionu Berlín odstraněním nadměrné nabídky a zároveň pomoci bytovým podnikům a bytovým družstvům při zajišťování nabídky obytné plochy v kvalitě odpovídající současným požadavkům.
Podnikům působícím v oblasti bytové výstavby se má umožnit demolice nepoužívaných obytných bloků s cílem zlepšit vzhled a infrastrukturu některých oblastí v regionu Berlín […].
(42) Odstranění stavebních nedostatků a sanace […] městských částí se stává stále naléhavější politickou prioritou Společenství. Komise v tomto smyslu schválila režimy podpory, které vycházejí přímo z čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a týkají se oblasti oživení městských zón, jako například rozhodnutí Komise 2003/433/ES ze dne 21. ledna 2003 o režimu podpor "Osvobození od kolkovného pro nemovitosti neurčené k bydlení ve znevýhodněných oblastech" oznámeném Spojených královstvím [16] nebo režim podpory N 211/03 "Nové městské volné zóny" [17].
V uvedených rozhodnutích Komise uznala, že dokonce i v nejbohatších městech Společenství se nacházejí "nevyhovující oblasti" zasažené sociálním vyloučením a charakterizované nedostatečným zázemím, co se týče infrastruktury, obytné plochy a občanské vybavenosti.
Komise uznala požadavek vyhrazovat veřejné finanční prostředky na podporu obnovy městských zón a potvrdila slučitelnost těchto režimů podpory s cílem udržovat hospodářskou a sociální soudržnost Společenství, kam patří i minimalizace rozdílů mezi stupněm rozvoje jednotlivých městských částí.
(43) Německo připustilo, že od té doby, co se město Berlín znovu stalo hlavním městem, již není postiženo odchodem obyvatelstva.
Podle demografické studie předložené Německem počet obyvatel neklesne.
Z těchto údajů však rovněž vyplývá, že v městských částech Marzahn-Hellersdorf, Lichtenberg a Hohenschönhausen lze zaznamenat srovnatelný odchod obyvatelstva jako v nových spolkových zemích, a proto míra prázdných prostorů v městské části Marzahn-Hellersdorf dosáhla výše 14,1 %.
(44) Režim podpory však předpokládá, že osvobození od daně z převodu nemovitosti platí jak pro bytové podniky a bytová družstva s vlastnictvím nemovitostí v městských částech Marzahn-Hellersdorf, Lichtenberg, Hohenschönhausen či Neukölln, tak pro podniky se stejnou náplní činnosti v celém regionu Berlín.
Komise sice uznává, že sanační proces je v Berlíně v nejrůznějších směrech ztížen kvůli jeho jedinečné minulosti a že uvedené městské části by bylo možné klasifikovat jako "nevyhovující oblasti", zároveň je však přesvědčena o tom, že podpory na obnovu městských zón nejsou nutné v celém regionu Berlín.
(45) V souvislosti s regionem Berlín Německo neuvedlo nic, co by dokládalo, že státní podpory určené na pomoc při fúzích a převodu jmění mezi bytovými podniky a bytovými družstvy jsou vhodným nástrojem k účinnému odstranění nadměrné nabídky bytů v některých městských částech.
Nadále není zcela jasné, zda režim podpory povede k tomu, že uvedené podniky nevyužívanou obytnou plochu v městských částech Marzahn-Hellersdorf, Lichtenberg, Hohenschönhausen a Neukölln skutečně zdemolují.
5.3.2 Účinky na obchod, které jsou v rozporu se společným zájmem
(46) Poté, co bylo zjištěno, že obnova městských zón patří mezi cíle sledované Společenstvím, je třeba přezkoumat, zda podmínky obchodu nejsou v rozporu se společným zájmem.
(47) Německo uznává, že částky podpory předpokládané pro fúze a převody jmění mezi bytovými podniky a bytovými družstvy v regionu Berlín jsou podstatně vyšší než v oblastech podporovaných na základě čl. 87 odst.
3 písm. a) Smlouvy o ES, což lze vysvětlit velikostí a vyšší hodnotou nemovitostí v tomto regionu [18].
Německo potvrdilo, že podpory určené bytovým podnikům v rámci režimu mohou činit až 6,7 mil. EUR.
Komise je toho názoru, že podpory v tomto rozsahu narušují hospodářskou soutěž a ovlivňují obchod uvnitř Společenství. Kromě toho tento režim nevylučuje opakované fúzování daných podniků a není zajištěn žádný mechanismus k výkonu dozoru nad kumulací podpor.
(48) Vzhledem k tomu, že toto opatření je určeno všem bytovým podnikům a bytovým družstvům s vlastnictvím nemovitostí v regionu Berlín, stavební rekonstrukce je však nezbytná pouze v některých městských částech, dospěla Komise k závěru, že režim podpory připravovaný Německem pro region Berlín, který představuje oblast podporovanou podle čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES, není přiměřený ve vztahu ke sledovanému cíli. Podle názoru Komise by zvýhodnění převodu nemovitostí v celém regionu Berlín bylo neúčinné a podpory jsou v rozporu se společným zájmem, protože ovlivňují obchod a hospodářskou soutěž.
6. ZÁVĚRY
(49) Pokyny k udělování regionálních podpor nelze v tomto případě použít.
Režim nepodporuje ani prvotní investice, ani vytváření pracovních míst.
(50) Komise považuje za vhodné, aby se při posouzení tohoto opatření vyšlo přímo z čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES, protože nelze použít žádný rámec Společenství, žádné pokyny ani nařízení. Obnova městských zón sice představuje jeden z cílů Společenství na podporu hospodářské soudržnosti a trvale udržitelného rozvoje, předložené opatření však ke splnění tohoto účelu není správně nastaveno.
(51) Opatření je určeno pro celý region Berlín, nedostatky se však objevují pouze v některých městských částech.
Z tohoto důvodu Komise považuje územní působnost režimu podpory za nepřiměřenou.
Německo nevysvětlilo způsob, jakým je opatření zaměřeno na městské části, ve kterých je třeba provést obnovu městských zón, a jak opatření vlastně povede k demolici prázdných domů.
Německo připustilo, že při osvobození od daňové povinnosti podle tohoto opatření přichází v úvahu veškeré bytové podniky a bytová družstva v regionu Berlín, i když nejsou vlastníky žádných nemovitostí ve znevýhodněných městských částech.
(52) Částky podpory předjímané v uvedeném opatření dosahují značné výše zejména tehdy, když bytový podnik nebo bytové družstvo bude fúzovat několikrát nebo bude příjemcem kumulovaných podpor.
To vede Komisi k závěru, že tento režim podpory ovlivňuje podmínky obchodu v takové míře, která je v rozporu se společným zájmem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim podpory "Osvobození od daně z převodu nemovitosti při fúzích bytových podniků a bytových družstev v nových spolkových zemích" připravovaný v Německu není v případě regionu Berlín slučitelný se společným trhem.
Z tohoto důvodu nesmí být režim podpory proveden.
Článek 2
Německo Komisi do dvou měsíců od doručení sdělí, jaká opatření přijalo ke splnění tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. ledna 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách dodatků I, II, III a IV Dohody o obchodu s vínem v rámci Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
(2006/567/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/979/ES ze dne 18. listopadu 2002 o podpisu a prozatímním používání některých ustanovení dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem k rozšíření Evropského společenství, k závěrům prvního zasedání smíšeného výboru dohody mezi EU a Chile o obchodu s vínem, které se konalo v Santiagu de Chile dne 8. ledna 2004, k závěrům zasedání výboru pro přidružení, které se konalo v prosinci 2004 v Santiagu de Chile, a k závěrům druhého zasedání smíšeného výboru Dohody o obchodu s vínem a prvního zasedání smíšeného výboru Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji v rámci dohody o přidružení mezi EU a Chile ve dnech 13. až 14. června 2005, která se konala v Madridu, je nezbytné pozměnit dodatky I, II, III a IV Dohody o obchodu s vínem v rámci Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, za účelem ochrany nových zeměpisných označení Společenství a Chile, tradičních výrazů Společenství a dodatečných výrazů pro jakost užívaných v Chile s účinkem od 24. dubna 2006.
(2) Společenství a Chilská republika proto v souladu s čl. 29 odst. 2 Dohody o obchodu s vínem za účelem změny jejích dodatků I, II, III a IV sjednaly o dohodu ve formě výměny dopisů.
(3) Tato výměna dopisů by proto měla být schválena.
(4) Opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společenství schvaluje Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách dodatků I, II, III a I
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách dodatku II Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
(2006/568/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/269/ES ze dne 28. února 2005 o uzavření Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem k závěrům druhého zasedání smíšeného výboru Dohody o obchodu s vínem a prvního zasedání smíšeného výboru Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji v rámci dohody o přidružení mezi EU a Chile ve dnech 13. až 14. června 2005, která se konala v Madridu, je nezbytné pozměnit dodatek II Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé za účelem povolení používání určitých chilských ochranných známek, které se shodují se zeměpisnými označeními Společenství a jež se mají používat na chilském vnitřním trhu v omezených množstvích až do dne 31. ledna 2014, s účinkem od 24. dubna 2006.
(2) Společenství a Chilská republika sjednaly dohodu ve formě výměny dopisů v souladu s čl. 16 odst. 2 výše uvedené dohody za účelem změny jejího dodatku II.
(3) Tato výměna dopisů by proto měla být schválena.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Prováděcího výboru pro lihoviny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Společenství se schvaluje Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách dodatku II Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé.
Znění uvedené dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Člen Komise pro zemědělství a rozvoj venkova je zmocněn podepsat výměnu dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. dubna 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách dodatku VI Dohody o obchodu s vínem připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé
(2006/569/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/269/ES ze dne 28. února 2005 o uzavření Dohody, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vzhledem k závěrům druhého zasedání smíšeného výboru Dohody o obchodu s vínem a prvního zasedání smíšeného výboru Dohody o obchodu s lihovinami a aromatizovanými nápoji v rámci dohody o přidružení mezi EU a Chile ve dnech 13. až 14. června 2005, která se konala v Madridu, je nezbytné pozměnit dodatek VI Dohody o obchodu s vínem připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé za účelem povolení používání určitých chilských ochranných známek, které se shodují se zeměpisnými označeními Společenství a jež se mají používat na chilském vnitřním trhu v omezených množstvích až do dne 31. ledna 2014, s účinkem od 24. dubna 2006.
(2) Společenství a Chilská republika proto v souladu s čl. 29 odst. 2 Dohody o obchodu s vínem za účelem změny jejího dodatku VI sjednaly dohodu ve formě výměny dopisů.
(3) Tato výměna dopisů by proto měla být schválena.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Společenství se schvaluje Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o změnách dodatku VI Dohody o obchodu s vínem připojené k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé.
Znění uvedené dohody je přiloženo k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Člen Komise pro zemědělství a rozvoj venkova je zmocněn podepsat výměnu dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2004
o státní podpoře Německa ve prospěch bavorských strojních sdružení
(oznámeno pod číslem K(2004) 4771)
(Pouze německé znění je závazné)
(2006/570/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 31. ledna 2001 oznámilo Německo Komisi opatření ve prospěch bavorských strojních sdružení.
Další informace byly sděleny dopisem ze dne 11. května 2001, doručeným 16. května 2001, a dopisem ze dne 9. října 2001, doručeným 11. října 2001.
(2) Dopisem ze dne 9. října 2001 Německo sdělilo, že opatření se provádí již od roku 1970 a doposud nebylo oznámeno.
Proto byla podpora zapsána do seznamu neoznámených podpor.
(3) Dopisem ze dne 7. února 2003 uvědomila Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit vůči tomuto opatření řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES. V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení upozornila Komise na to, že vůči části opatření (sociální podniková pomoc) nemá námitky, protože tato část je v souladu s ustanovením oddílu 14 Pokynů Společenství pro státní podporu v odvětví zemědělství [2] (dále jen "pokyny Společenství"), a proto je podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES slučitelná se společným trhem.
(4) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k dotčené podpoře.
(5) Dopisem ze dne 29. dubna 2003, doručeným 2. května 2003, dopisem ze dne 5. května 2003, doručeným 6. května 2003, dopisem ze dne 26. května 2003, doručeným 28. května 2003, a e-mailem ze dne 12. února 2003, zaregistrovaným 14. února 2003, obdržela Komise připomínky zúčastněných stran.
(6) Německo sdělilo Komisi připomínky dopisem ze dne 4. dubna 2003, doručeným 8. dubna 2003.
Kromě toho Německo podalo dopisem ze dne 29. srpna 2003, doručeným 3. září 2003, připomínky k vyjádření zúčastněných stran.
(7) Dne 19. května 2004 byl případ rozdělen a Komise vydala konečné rozhodnutí [4], kterým pro futuro schválila oznámenou podporu, kterou Německo zamýšlelo poskytnout v období 2001–2005.
(8) Dopisem ze dne 14. září 2004, doručeným 16. září 2004, oznámilo Německo v souladu s písemnou žádostí Komise ze dne 24. května 2004 další informace k neoznámené části opatření.
(9) Dotčené rozhodnutí se týká výhradně podpor, které Německo protiprávně poskytlo bavorským strojním sdružením v době před rokem 2001 (výjimkou jsou podpory na sociální podnikovou pomoc).
II. POPIS PODPORY
II.1.
Cíl a právní základ opatření
(10) Cílem opatření je usnadnit spolupráci mezi zemědělskými a lesnickými podniky v Bavorsku dotováním tzv. "strojních sdružení a sdružení pro podnikovou pomoc".
Provádí se na základě zákona o podpoře bavorského zemědělství (Gesetz zur Förderung der bayerischen Landwirtschaft = LwFöG) ze dne 8. srpna 1974.
II.2.
Příjemci
(11) Příjemci opatření jsou bavorská strojní sdružení a Kuratorium bavorských strojních sdružení a sdružení pro podnikovou pomoc, zapsaný spolek (Kuratorium Bayerischer Maschinen- und Betriebshilferinge e.V. = KBM).
Bavorská strojní sdružení
(12) Strojní sdružení jsou svépomocná zařízení zemědělců na místní, respektive regionální úrovni.
Podle článku 9 LwFöG mohou tato zařízení vykonávat činnost pouze v následujících oblastech:
a) sociální podniková pomoc (Komisí již schválena, viz 3. bod odůvodnění): strojní sdružení organizují výměnu pracovních sil v zemědělství v případě nemoci, nehod a dalších mimořádných sociálních událostí;
b) zemědělská a lesnická podniková pomoc: strojní sdružení organizují výměnu pracovních sil v zemědělství a lesnictví, zejména ke zvládnutí sezónních pracovních špiček a k provádění zvláštních prací zčásti pomocí vysoce kvalifikovaných zaměstnanců, kteří často nejsou v podnicích k dispozici;
c) koordinace nabídky turistického ubytování v zemědělských a lesnických podnicích;
d) mezipodnikové používání strojů: strojní sdružení organizují a koordinují mezipodnikovou výměnu strojů.
Tím zemědělci ušetří za nákup vlastních speciálních strojů, které jsou mnohdy zvláště pro malé podniky nehospodárné.
(13) Strojní sdružení mají pouze úlohu zprostředkovatele.
Vlastní služby – jako je poskytnutí strojů a pracovní síly – provádějí zemědělci, kteří za to od podniku, jenž služby využívá (= zemědělec), obdrží odměnu odpovídající tržní ceně.
Jako protislužbu za služby poskytnuté ze strany strojních sdružení odvádějí zemědělci členský příspěvek a odměnu za příslušné služby.
(14) Stát nedotuje všechny činnosti strojních sdružení.
Z podpory je zejména vyloučena koordinace turistického ubytování a v rozvaze se zpracovává odděleně.
(15) LwFöG vymezuje činnosti strojních sdružení na klíčové úlohy [5] uvedené ve 12. bodu odůvodnění, které jsou dotovány (mimo vymezené výjimky).
Pokud však strojní sdružení založí právně nezávislé dceřiné společnosti, mohou pak tyto vykonávat i jiné činnosti (čl. 10 písm. c) LwFöG), pokud tím není ohroženo plnění klíčových úloh.
Mezi "vedlejší činnosti", které je nutno zpracovávat v rozvaze odděleně (článek 12 LwFöG), patří:
a) údržba zeleně;
b) sběr, zpracování a recyklace organických odpadů;
c) poskytování přepravy v oblasti zemědělství a lesnictví;
d) lesnické práce;
e) poskytování služeb obcím, např. odklízení sněhu, úklidové služby a podobné činnosti.
KBM
(16) KBM je organizace, která zastřešuje bavorská strojní sdružení.
V období od roku 1994 do roku 2000 patřilo ke KBM 83 až 90 strojních sdružení, která byla složena z přibližně 100000 zemědělských a lesnických podniků.
KBM dostávalo platby za plnění následujících úloh:
a) činnost jako ústřední kontaktní orgán ve styku s Bavorským státním ministerstvem zemědělství a lesnictví;
b) správa veřejných prostředků ve prospěch strojních sdružení;
c) ustanovení jednatelů s plným úvazkem a dalších zaměstnanců pro strojní sdružení;
d) poradenství a podpora strojních sdružení ve všech otázkách mezipodnikového využívání strojů a pracovních sil;
e) zajištění plošné nabídky činností strojních sdružení po celém Bavorsku;
f) služební a odborný dozor nad jednateli strojních sdružení;
g) organizace vzdělávání a školení zaměstnanců strojních sdružení.
II.3.
Rozpočet
(17) Německo oznámilo, že podpory pro KBM a strojní sdružení byly vypláceny od roku 1974. Podle čl. 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [6], podléhají pravomoci Komise ve věci navrácení podpory promlčecí lhůtě deseti let. Vyšetřovací řízení Komise bylo zahájeno v roce 2001, což znamená, že desetiletá lhůta v souladu s čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení zasahuje až do roku 1991. Proto nebyly podpory vyplacené před tímto obdobím podrobeny žádné další kontrole.
(18) Údaje k rozpočtu, které předložilo Německo a které jsou uvedené v následující tabulce, se týkají pouze plateb, které byly poskytnuty KBM a strojním sdružením v období 1992–2000.
(v EUR) _BAR_
Rok _BAR_ Podpory vyplacené KBM _BAR_ z toho podpory strojním sdružením _BAR_
1992 _BAR_ 5268000,00 _BAR_ _BAR_
1993 _BAR_ 5882000,00 _BAR_ _BAR_
1994 _BAR_ 6120163,82 _BAR_ 5774370,02 _BAR_
1995 _BAR_ 6005123,14 _BAR_ 5661987,48 _BAR_
1996 _BAR_ 6005123,14 _BAR_ 5636740,37 _BAR_
1997 _BAR_ 5112918,81 _BAR_ 4777826,08 _BAR_
1998 _BAR_ 5252757,14 _BAR_ 4912490,12 _BAR_
1999 _BAR_ 5007205,07 _BAR_ 4734342,77 _BAR_
2000 _BAR_ 4387906,92 _BAR_ 4035399,63 _BAR_
II.4.
Druh a rozsah podpory
(19) Opatření bylo financováno z prostředků spolkové země Bavorsko.
Podpora byla poskytována ve formě přímých dotací ústřední organizaci strojních sdružení KBM.
KBM převádělo část prostředků ve formě plateb a služeb připojeným strojním sdružením.
Vyúčtování podpor pro strojní sdružení se provádělo v procentech formou podílu výdajů potřebných k zajištění klíčových úloh na celkových výdajích.
II.5.
Důvody k zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(20) Po předběžné kontrole nebylo jasné, zda platby pro KBM z veřejných prostředků představovaly odměnu za služby, které KBM poskytovalo strojním sdružením, aniž by za takové služby byly překročeny tržní ceny, nebo zda takové platby překračují tržní ceny, a tím představují dotaci na provozní náklady KBM.
Nebylo jasné, zda takové možné podpory spadají do oblasti působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis [7].
Komise neměla k dispozici informace, podle kterých jsou takové podpory spojeny s investicemi nebo s jinými výdaji, na něž lze uplatnit podporu, nebo spadají do působnosti nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [8].
Proto bylo možná zapotřebí podpory hodnotit jako podnikové podpory, které jsou neslučitelné se společným trhem [9].
(21) Podobná byla situace v souvislosti s platbami ve prospěch strojních sdružení.
Zejména nebylo jasné, zda veřejné prostředky poskytované strojním sdružením státem prostřednictvím KBM byly použity výhradně k tomu, aby se snížily náklady na služby zemědělcům, takže by se mohlo pouze vycházet z podpory zemědělcům, nebo zda strojní sdružení dostávala jako podnik a jako poslední příjemce část prostředků, a tím podporu.
(22) Z předběžné kontroly opatření kromě toho vyplynulo, že podpora se alespoň částečně poskytovala ve prospěch zemědělských a lesnických podniků.
Komise měla vážné pochybnosti, zda by podpory na hospodářskou podnikovou pomoc a mezipodnikové používání strojů mohly být schváleny na základě oddílu 14 pokynů Společenství, nebo zda se v tomto případě spíše nejednalo o podnikové podpory ve prospěch zemědělských výrobců.
(23) Dále bylo zapotřebí určit, zda mohly být různé okruhy činností strojních sdružení od sebe jednoznačně odděleny a zda platby státních podpor strojním sdružením nevedly k narušení hospodářské soutěže v jiných hospodářských odvětvích (tj. v okruhu činností mimo oficiální klíčové obory strojních sdružení).
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
III.1.
Námitky k opatření
(24) Komisi byla doručena celá řada stížností.
Stěžovatelé tvrdí, že strojní sdružení působila nejen v klíčových oborech popsaných ve 12. bodu odůvodnění, ale kromě toho prý v soutěži s jinými obchodními podniky nabízela i další služby, jako komunální služby (např. odklízení sněhu, výstavba/údržba silnic, výstavba čističek odpadních vod), údržbu zeleně a péči o krajinu, výstavbu sportovních a golfových hřišť.
(25) Podle názoru stěžovatelů není vzhledem k personální a územní blízkosti, respektive jednotnosti strojních sdružení a jejich dceřiných společností a také nedostatečným vymezením vlastních klíčových oborů strojních sdružení od jejich jiných hospodářských činností možné účinné rozdělení mezi okruhy činností podporovanými ze státních prostředků a nepodporovanými okruhy.
Stěžovatelé zastávali názor, že by podpory mohly být použity ke křížovému dotování jiných hospodářských činností, a tím by mohly narušit hospodářskou soutěž i mimo odvětví zemědělství.
III.2.
Připomínky zúčastněných stran během formálního vyšetřovacího řízení
(26) Během formálního vyšetřovacího řízení Komise obdržela čtyři stanoviska.
Zúčastněné strany nevyjadřují žádné obavy ohledně dotování klíčových úloh strojních sdružení, tedy sociální a hospodářské podnikové pomoci a používání strojů mezi podniky.
(27) Předmětem stanovisek jsou "vedlejší činnosti", které strojní sdružení provádějí prostřednictvím svých dceřiných společností, například odklízení sněhu v zimě nebo práce na údržbě zeleně a při péči o krajinu z pověření třetího podniku.
V některých případech nelze tyto dceřiné společnosti od strojních sdružení odlišit, protože vystupují pod stejným názvem jako strojní sdružení a zaměstnávají stejné zaměstnance.
Informace poskytnuté zúčastněnými stranami kromě toho poukazují na to, že strojní sdružení možná vystupují na trhu jako poskytovatelé určitých služeb (např. prodej provozních prostředků).
V jednom stanovisku byly předloženy podrobné informace, které ukazují na to, že strojní sdružení nabízelo prostředky na ochranu rostlin za ceny, které se možná pohybovaly pod prodejní cenou výrobce, v každém případě ale pod běžnou tržní cenou.
V jiných případech sice podle výpovědi zúčastněných stran vystupovaly jako předkladatelé nabídek, například ve veřejných soutěžích obchodní dceřiné společnosti, avšak provedení služeb pak bylo zadáno subdodavateli – mimo jiné strojním sdružením.
Proto není podle názoru zúčastněných stran možné jednoznačně rozlišovat mezi klíčovými úlohami a jinými obchodními činnostmi strojních sdružení.
(28) V důsledku personální a územní jednotnosti strojních sdružení, respektive KBM a jejich dceřiných společností, není možné zabránit křížovým dotacím obchodních činností uvedených ve 25. bodu odůvodnění.
Jedna zúčastněná strana je navíc toho názoru, že strojní sdružení zneužívají své dominantní postavení na trhu ve smyslu článku 82 Smlouvy o ES a uzavírají dohody a jednají tak, že ve smyslu článku 81 Smlouvy o ES omezují hospodářskou soutěž.
(29) Je třeba přihlédnout k tomu, že důkazy předložené zúčastněnými stranami na podporu jejich tvrzení se netýkají výhradně období před rokem 2001, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
Komise se domnívá, že takové příklady jsou přesto relevantní pro posouzení toho, zda i v době před rokem 2001 existovala možnost provádění křížového dotování a narušování hospodářské soutěže mimo odvětví zemědělství.
IV. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA
(30) Německo v dopise ze dne 4. dubna 2003 zastává názor, že jak KBM, tak i strojní sdružení nejsou podniky oprávněnými k podpoře.
V případě KBM nedošlo k nabízení zboží nebo služeb na určitém trhu a v případě strojních sdružení nelze jejich činnosti v oblasti podporované státem (klíčové úlohy) hodnotit jako hospodářskou činnost, protože nejsou zaměřeny na dosažení zisku.
(31) V dalších informacích sdělených v dopise ze dne 14. září 2004 zastává Německo názor, že skutková podstata, že strojní sdružení podle stanov nesmějí vykonávat hospodářskou činnost, je dostačujícím důkazem toho, že podpory mohly být výhradně ve prospěch zemědělcům, k čemuž proto nejsou zapotřebí žádné další důkazy.
Německo předložilo číselné údaje, z nichž vyplývá, že velmi vysoká část finanční podpory poskytnuté zemědělcům prostřednictvím strojních sdružení připadá na sociální podnikovou pomoc.
Německo dospělo k závěru, že je možné vycházet z toho, že částka vyplacená svobodným státem Bavorsko KBM a strojním sdružením byla v plné výši poskytnuta zemědělcům jako jediným příjemcům.
(32) Německo ve svém dopise ze dne 4. dubna 2003 uvádí, že podpory poskytnuté zemědělcům prostřednictvím strojních sdružení spadají do definice bezvýznamných podpor ve smyslu oddílu 14 pokynů Společenství a ustanovení podle téhož oddílu se dodržují.
Proto lze podporu považovat za slučitelnou se společným trhem.
(33) V dopise ze dne 4. dubna 2003 Německo cituje rozsudek Evropského soudního dvora ze dne 24. července 2003 ve věci C-280/00 (Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg) [10], v němž se uvádí, že státní kompenzační opatření, pokud představují pouze protislužbu za splnění závazků veřejných služeb, nejsou za určitých podmínek zahrnována do pojmu podpora.
Německo se domnívá, že tyto předpoklady je možné v příslušném případě považovat za splněné.
(34) V souvislosti s obavami zúčastněných stran ohledně dopadu opatření na určité nezemědělské činnosti strojních sdružení a tvrzení týkajícího se křížové dotace jiných hospodářských odvětví oznámilo Německo následující.
(35) V dopise ze dne 14. září 2004 uvádí Německo, že v období od roku 1994 do roku 2000 bylo založeno třináct nezávislých dceřiných společností k provádění činností uvedených v 15. bodu odůvodnění.
(36) KBM, strojní sdružení a každá dceřiná společnost byly podle čl. 12 věty 5 LwFöG vždy povinny vést oddělené účetnictví.
Bavorské úřady dodržování této povinnosti řádně prověřily.
(37) Protože KBM a strojní sdružení mohly vykonávat pouze klíčové činnosti uvedené v jejich stanovách, obchodní dceřiné společnosti naproti tomu pouze pět "vedlejších činností" uvedených v zákoně, nepovažovalo Německo na druhé straně za nutné vyhotovovat záznamy o pracovních dobách.
(38) Německo tvrdí, že byla zavedena rozsáhlá opatření a kontrolní mechanismus, aby bylo zajištěno, že podpora bude použita výhradně na tři klíčové úlohy strojních sdružení tak, aby se vyloučilo riziko křížového dotování nezemědělských oblastí, a to:
a) povinné oddělené účetnictví a sestavování rozvah pro KBM, strojní sdružení a jejich dceřiné společnosti;
b) jasné vymezení okruhů činností (klíčové úlohy pro strojní sdružení, vedlejší úlohy pro dceřiné společnosti);
c) omezení vedlejších činností na pět okruhů jasně stanovených v LwFöG;
d) výpočet vyplácených podpor se provádí na základě "nezbytných nákladů" (čl. 12 věta 1 LwFöG).
K výpočtu "nezbytných nákladů" prověřily bavorské úřady jednotlivě každý výdaj, zda souvisí s klíčovými činnostmi strojních sdružení;
e) vedlejší činnosti jsou z podpory výslovně vyjmuty (čl. 12 věta 3 LwFöG);
f) krácení prostředků na podporu pro strojní sdružení s obchodními dceřinými společnostmi o 10 % (čl. 12 věta 6 LwFöG).
V. POSOUZENÍ PODPORY
V.1.
Existence podpory
(39) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoliv formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, zakázány.
(40) Tyto předpoklady jsou, jak vyplývá z níže uvedených informací, splněny.
(41) Stávající opatření podpory je financováno ze státních prostředků.
V.1.1.
Podpora ve prospěch KBM
(42) Činnosti KBM se netýkají výroby, zpracování a uvádění na trh výrobků podle přílohy I Smlouvy o ES.
(43) Německo předložilo seznam činností prováděných KBM (viz 16. bod odůvodnění).
V některých případech se nejedná o hospodářskou činnost.
Zejména činnosti KBM ve funkci ústředního kontaktního orgánu ve styku s Bavorským státním ministerstvem zemědělství a lesnictví, služebního a odborného dozoru nad jednateli strojních sdružení a správy veřejných prostředků ve prospěch strojních sdružení nelze označovat za služby poskytované na určitém trhu.
Proto je nelze hodnotit jako hospodářskou činnost.
KBM proto není možné s ohledem na tyto činnosti hodnotit jako podnik ve smyslu čl. 87 odst.
(44) Platby k úhradě správních nákladů KBM nesplňují všechny znaky skutkové podstaty čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Nejedná se tedy o státní podpory ve smyslu uvedeného článku.
(45) KBM vykonává ale i hospodářské činnosti:
a) poskytuje určité poradenské služby strojním sdružením;
b) nabízí vzdělávací akce a školení pro zaměstnance strojních sdružení;
c) vytváří softwarové programy, které se následně prodávají zemědělcům.
(46) Protože se toto zboží a služby nabízejí na určitém trhu a jedná se přitom o hospodářskou činnost, je KBM třeba hodnotit jako podnik ve smyslu čl. 87 odst. 1 [11] Smlouvy o ES.
(47) S ohledem na poradenskou činnost, vzdělávací akce a školení poskytované KBM by tyto služby měly být poskytovány zejména ve prospěch strojních sdružení a jejich dceřiných společností, protože se jim tyto služby poskytují bezplatně nebo za příspěvek na výdaje, který se pohybuje pod tržní cenou.
Německo však nepředložilo žádné informace o tom, zda příspěvky placené ročně KBM odpovídají nákladům, které KBM při výkonu těchto činností skutečně vznikají, a lze je tedy pokládat za náhradu k tržním cenám za služby, které poskytuje KBM v pověření svobodného státu Bavorsko strojním sdružením, nebo zda tyto příspěvky náklady případně přesahují.
Poskytování veřejných prostředků KBM navíc není výslovně vázáno podmínkou, že všechny prvky podpory, které jsou v ní obsaženy, musí být strojním sdružením nebo jejich dceřiným společnostem předány v plné výši.
Na základě předložených informací tedy nelze zcela vyloučit, že toto opatření obsahuje prvek podpory ve prospěch KBM.
(48) Nelze také zjistit, zda je tato podpora tak nízká, že na základě nařízení (ES) č. 69/2001 nepředstavuje státní podporu, protože nejsou splněny všechny znaky skutkové podstaty čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(49) Je třeba vycházet z toho, že opatření ve prospěch hospodářské činnosti KBM může mít dopad na obchod mezi členskými státy.
Podle judikatury Evropského soudního dvora ve věci Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg [12] neexistuje žádný práh a procentní sazba, u kterého nebo u které by bylo možné vycházet z toho, že nebyl narušen obchod mezi členskými státy.
Možnost narušení obchodu mezi členskými státy předem nevylučuje ani relativně nízký objem podpory, ani relativně malá velikost zvýhodněných podniků.
(50) Proto lze finanční příspěvek poskytovaný KBM hodnotit jako státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
V.1.2.
Podpora ve prospěch strojních sdružení
(51) Strojní sdružení vykonávají hospodářskou činnost tím, že na skutečném nebo potenciálním trhu nabízejí služby za úplatu (koordinace poskytování strojů, výměna pracovních sil apod.).
Proto je strojní sdružení třeba hodnotit jako podnik ve smyslu čl. 87 odst.
(52) Strojní sdružení nejsou vlastníky strojů.
Zprostředkované pracovní síly sama nezaměstnávají.
Jejich klíčová činnost je tedy čistě zprostředkovatelská, srovnatelná s činností realitního makléře nebo pracovní zprostředkovatelské agentury, která vytváří kontakt mezi nabídkou a poptávkou.
V oblasti výroby, zpracování a uvádění na trh výrobků podle přílohy I Smlouvy o ES strojní sdružení nepůsobí.
(53) Při výkonu "klíčových činností" strojních sdružení vznikají specifické provozní náklady a náklady na zaměstnance, například platy zaměstnanců, pronájem kanceláří a další kancelářské výdaje.
Pokud by nebyly poskytnuty státní podpory, financovaly by se tyto výdaje prostřednictvím členských příspěvků a plateb ad hoc ze strany zemědělců za poskytnutí pracovních sil a/nebo strojů.
Poskytování státních podpor strojním sdružením má v zásadě vliv na snížení členských příspěvků a plateb ad hoc.
Lze vycházet z toho, že podpory vyplácené strojním sdružením jsou alespoň zčásti poskytovány zemědělcům, kteří jsou členy strojních sdružení, a z dostupných dokladů vyplývá, že ve velké části plateb, které strojní sdružení obdržela prostřednictvím KBM, došlo skutečně k jejich předání zemědělcům.
(54) Německo ale neposkytlo přesvědčivé důkazy o tom, že část podpory přece jen nezůstala strojním sdružením, protože strojní sdružení nebyla ze zákona povinna získanou částku podpory předat zemědělcům ve formě služeb za snížené ceny v plné výši.
(55) Strojní sdružení a jejich dceřiné společnosti získávaly službami, které jim poskytovalo KBM ve formě poradenství a také vzdělávání a školení zaměstnanců strojních sdružení, i hospodářské výhody, protože tyto služby byly poskytovány buď bezplatně, nebo za odměnu, která se pohybovala pod tržní cenou.
(56) Německo nepředložilo Komisi informace, které by jí umožnily zjistit částku podpory poskytnuté v této formě strojním sdružením.
(57) Proto nelze zjistit, zda podpora, kterou strojní sdružení obdržela ve formě plateb a služeb ze strany KBM, je natolik zanedbatelná, aby ji bylo možné hodnotit jako podporu de minimis podle nařízení (ES) č. 69/2001.
(58) Na základě předložených informací je proto nutné vycházet z toho, že opatření zvýhodňuje určité podniky (strojní sdružení) v Bavorsku.
(59) Navíc lze vycházet z toho, že opatření ve prospěch strojních sdružení může narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy, protože některé služby poskytované strojními sdruženími by mohly být nabízeny i v zahraničí.
Podle judikatury Evropského soudního dvora neexistuje žádný práh a procentní sazba, u kterého nebo u které by bylo možné vycházet z toho, že nebyl narušen obchod mezi členskými státy.
Možnost narušení obchodu mezi členskými státy totiž předem nevylučuje ani relativně malý objem podpory, ani relativně malá velikost zvýhodněného podniku [13].
(60) Proto se v případě opatření jedná o podporu ve prospěch strojních sdružení ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
V.I.3.
Podpory dceřiným společnostem strojních sdružení
(61) Kontrola obchodněprávních nebo daňověprávních problémů v členských státech a rovněž stížnosti hospodářských subjektů předložené v této souvislosti spadají v zásadě do působnosti členských států.
V daném případě by však mohla podpora poskytnutá Německem narušit hospodářskou soutěž.
Proto ji Komise prověřila z tohoto hlediska.
(62) Připomínky zúčastněných stran poukazují na to, že podpory poskytované strojním sdružením a KBM mohly vést ke křížovému dotování "vedlejších činností" vykonávaných dceřinými společnostmi strojních sdružení.
(63) Pokud nelze přesvědčivě dokázat, že mezi činnostmi mateřské společnosti (strojního sdružení) a její dceřiné společnosti existuje jasné skutkové a právní rozdělení, nelze vyloučit, že část veřejných prostředků poskytnutých mateřské společnosti mohla plynout do dceřiné společnosti.
(64) Proto je zapotřebí prověřit skutkovou a právní situaci v období od roku 1994 do roku 2000 s ohledem na povinnosti a preventivní opatření, které Německo přijalo s cílem zamezit křížovému dotování dceřiných společností strojních sdružení.
(65) Německo ve svém stanovisku tvrdí, že mezi strojními sdruženími a jejich dceřinými společnostmi existuje úplné bilanční, územní, personální a věcné rozdělení.
Z dostupných důkazů však vyplývá něco jiného.
(66) Ustanovení čl. 12 věty 1 LwFöG stanoví, že mezi strojními sdruženími a jejich dceřinými společnostmi je třeba provést účetní a bilanční rozdělení.
Zdá se, že Bavorsko tuto povinnost splnilo a prověřilo.
(67) S ohledem na logistiku jsou si však strojní sdružení a jejich dceřiné společnosti zjevně velmi blízké.
V mnoha případech byly očividně využívány tytéž prostory.
Například KBM, dceřiná společnost MR Bayern GmbH a dceřiná společnost "meinhof.de AG" měly tutéž poštovní adresu a stejné telefonní číslo; rovněž využívaly stejné kancelářské prostory.
(68) Zákon LwFöG personální vymezení nestanoví.
KBM, strojní sdružení a jejich dceřiné společnosti se skutečně dělí o tytéž zaměstnance.
Zvláště zaměstnanci strojních sdružení byli většinou zaměstnáni u dceřiných společností.
Předseda představenstva KBM byl a stále je zároveň předsedou dozorčí rady společnosti "meinhof.de AG" a jednatel společnosti MR Bayern GmbH byl zároveň jednatelem společnosti "meinhof.de AG".
(69) Zdá se, že Německo o této blízkosti mezi strojními sdruženími a jejich dceřinými společnostmi bylo informováno.
V dopise Bavorského státního ministerstva zemědělství a lesnictví z roku 1997 jsou vysvětleny zásady, podle nichž je třeba provádět účetní kontrolu ve strojních sdruženích.
V dopise se zejména uvádí, že práce, které vykonávají zaměstnanci strojních sdružení jménem obchodních dceřiných společností, je nutno fakturovat za tržní ceny a že tyto odměny za služby poskytnuté strojními sdruženími je třeba odečíst od "nezbytných nákladů", které jsou podkladem pro výpočet státních podpor strojním sdružením.
(70) Protože však nejsou k dispozici podrobné pracovní záznamy, z nichž by vyplývalo, kolik hodin pracovali zaměstnanci pro strojní sdružení, resp. pro jejich dceřiné společnosti, a protože bylo možné využívat tytéž prostory, nebylo by možné přesně prověřit, kolik pracovních hodin zaměstnanci strojních sdružení odpracovali ve prospěch dceřiné společnosti.
(71) Skutečnost, že státní podpora byla automaticky krácena o 10 %, pokud strojní sdružení vykonávalo vedlejší činnosti prostřednictvím obchodní dceřiné společnosti, rovněž poukazuje na to, že rozdělení činností nemohlo být úplné, neboť existence skutečně oddělené obchodní dceřiné společnosti by neměla na "nezbytné náklady", které musela hradit strojní sdružení, aby mohla vykonávat své klíčové činnosti, žádný vliv.
(72) Navíc byl v Německu v roce 2001 zaveden systém podrobných pracovních záznamů, podle něhož každé strojní sdružení muselo za každých šest měsíců zaznamenat, kolik hodin pracovali zaměstnanci pro strojní sdružení ("klíčové činnosti"), respektive obchodní dceřinou společnost ("vedlejší činnosti").
Systém byl zaveden, aby se zjistilo, jak velkou část své pracovní doby trávili zaměstnanci strojních sdružení "vedlejšími činnostmi".
Zavedení takového systému však nepřímo poukazuje i na oprávněnost domněnky Komise, že před rokem 2001 neexistovalo úplné personální a věcné rozdělení.
(73) Reklama v tisku a na webových stránkách se prováděla rovněž společně a z dostupných důkazů vyplývá, že obchodní dceřiné společnosti velkoryse používaly logo strojních sdružení.
Dceřiná společnost "meinhof.de AG" například používala logo "MR" – tedy logo strojních sdružení – na formulářích objednávek, informacích pro členy a na svých internetových stránkách.
V inzerátech v místním tisku nemohou čtenáři rozlišovat mezi strojními sdruženími a jejich dceřinými společnostmi.
Také není jasné, jakým způsobem se rozdělovaly náklady na reklamní akce mezi strojními sdruženími a dceřinými společnostmi.
(74) Komise se proto domnívá, že Německo nemělo k dispozici systém, který by byl schopen předem účinně vyloučit křížové dotování mezi strojními sdruženími a jejich dceřinými společnostmi.
Nelze tedy vyloučit, že část státních podpor, které obdržela strojní sdružení nebo KBM, neplynula dceřiným společnostem – např. ve formě zaměstnanců nebo služeb poskytnutých dceřiné společnosti bezplatně nebo za ceny, které se pohybují pod tržní cenou.
(75) Na základě předložených informací nelze zjistit, zda je takový prvek podpory ve prospěch dceřiné společnosti tak nízký, že ho nelze na základě nařízení (ES) č. 69/2001 hodnotit jako státní podporu.
V.1.4.
Služby obecného hospodářského zájmu
(76) S ohledem na výhradu vyjádřenou Německem v jeho stanovisku, že dané opatření na základě rozsudku Evropského soudního dvora v případě Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg [14] nemůže spadat pod pojem podpory, poukazuje Komise na to, že nejsou prima facie splněny všechny podmínky uvedené v rozsudku Altmark.
Za prvé představuje popisované zprostředkování strojů a pracovních sil mezi zemědělci – jak bylo popsáno – běžnou hospodářskou činnost, a nikoli službu obecného hospodářského zájmu vázanou na přesně definované závazky veřejných služeb.
Za druhé nebyly parametry, na jejichž základě se vypočítá výše vyrovnávací platby, stanoveny předem.
Za třetí Německo neprokázalo, že výše vyrovnávací platby nepřevyšuje částku, která je vzhledem k příslušným příjmům a přiměřenému zisku za poskytování služeb prováděných v obecném hospodářském zájmu, nezbytná k tomu, aby byly zcela nebo částečně uhrazeny vzniklé náklady.
V.1.5.
Podpory zemědělcům
(77) Opatřením byly zvýhodněny i zemědělské podniky.
Mohly využívat celostátní síť strojních sdružení, která organizovala zprostředkování strojů a pracovních sil za platbu členského příspěvku, který neodpovídal plné výši nákladů, respektive za platbu zprostředkovacích poplatků, které neodpovídaly plné výši nákladů.
(78) Německo oznámilo, ze intenzita podpor poskytovaných strojním sdružením v dotčeném období se pohybovala kolem 50 % "nezbytných nákladů".
Vzhledem k celkové výši podpory (přibližně 5 mil. EUR ročně) a počtu zemědělců, kteří jako členové strojních sdružení směli využívat jejich služby (asi 100000), lze zjistit, že i kdyby byla podpora zemědělcům poskytnuta v plné výši, nečinila by částka ve prospěch jednotlivého zemědělce v průměru více než 50 EUR ročně.
(79) V článku 3 nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví a v odvětví rybolovu [15], které se zakládá na zkušenostech Komise v této oblasti, se stanoví, že velmi nízké částky podpory, které jsou poskytovány v zemědělském odvětví, jsou za určitých podmínek považovány za opatření, která nesplňují všechny znaky skutkové podstaty čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Komise zejména stanovila, že podpora, která v období tří let nepřekročí celkem 3000 EUR, nenarušuje nebo nemůže narušit hospodářskou soutěž, a proto nespadá pod čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES za předpokladu, že celková částka podpor poskytnutých podniku v zemědělském odvětví v průběhu období tří let nepřekročí 0,3 % hodnoty roční zemědělské produkce (přičemž se celková částka podpor v zemědělském odvětví v Německu pohybovala v roce 2001 kolem 133470000 EUR).
(80) V čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1860/2004 se stanoví, že toto nařízení platí i pro podpory poskytnuté před jeho vstupem v platnost, pokud podpory splňují podmínky uvedené v nařízení. Komise se v daném případě domnívá, že tyto podmínky jsou splněny; částka podpory vyplacená jednotlivci byla totiž velmi nízká, celková částka vyplacená Německem činila pouze přibližně 5 mil. EUR ročně, podpora se netýkala vývozních činností, nebyla závislá na použití tuzemských výrobků v neprospěch dováženého zboží a neřídila se cenou nebo množstvím prodaných výrobků. Hospodářskou analýzu požadovanou v nařízení Komise již provedla zejména v souvislosti s rozhodnutím o státní podpoře N 145/04 [16].
(81) Je třeba zohlednit, že Komise ve svém rozhodnutí v budoucnu schvalovat takové podpory zemědělcům [17] prověřila slučitelnost téhož opatření s oddílem 14 pokynů Společenství a dospěla k závěru, že opatření podpory je vzhledem ke zvláštním skutečnostem případu slučitelné se Smlouvou o ES.
Ve zde prověřovaném případě však z použití zásad uvedených v nařízení (ES) č. 1860/2004 vyplývá, že prověření podle oddílu 14 pokynů Společenství je zbytečné.
(82) Podpora poskytovaná zemědělcům ve formě služeb strojních sdružení za nižší ceny proto není státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
V.1.6.
Závěr
(83) Na základě všech těchto důvodů dochází Komise k závěru, že dotčené opatření je podporou ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES ve prospěch KBM, jednotlivých strojních sdružení a také jejich dceřiných společností. O podporu ve prospěch zemědělců se nejedná.
V.2. Použití čl.
87 odst. 3 Smlouvy o ES
(84) Je proto třeba prověřit, zda je možné podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES použít jednu z výjimek, respektive osvobození od obecného zákazu podpory. U konkrétního opatření se nejedná o podpory sociální povahy podle čl. 87 odst. 2 písm. a) Smlouvy o ES, o podpory podle čl. 87 odst. 2 písm. b) Smlouvy o ES k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi ani o podpory podle čl. 87 odst. 2 písm. c) Smlouvy o ES s ohledem na rozdělení Německa. Nelze použít ani zvláštní skutkové podstaty čl. 87 odst. 3 písm. a), b), d) nebo e) Smlouvy o ES. Německo se ani neodvolalo na žádné z těchto ustanovení. Snad jedinou použitelnou výjimečnou skutkovou podstatu představuje čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
V.2.1.
Slučitelnost podpor poskytovaných KBM
(85) Jak je popsáno ve 42. až 50. bodu odůvodnění, není jasné, zda podpory poskytované KBM spadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
Podle předložených informací nejsou poskytnuté podpory vázány na investice a nespadají ani pod nařízení (ES) č. 70/2001.
Nebyly uvedeny ani jiné skutkové podstaty, které by bylo možné podporovat.
(86) Proto je finanční podporu poskytnutou KBM třeba hodnotit jako podnikovou podporu [18], která je podle ustálené judikatury neslučitelná se společným trhem, pokud nebyly prostředky poskytovány strojním sdružením a pokud přesahují maximální částky stanovené nařízením (ES) č. 69/2001.
V.2.2.
Slučitelnost podpor poskytovaných strojním sdružením a jejich dceřiným společnostem
(87) Jak je popsáno ve 42. až 60. bodu odůvodnění, získala strojní sdružení a jejich dceřiné společnosti službami, které jim KBM poskytovalo ve formě poradenství a také vzdělávání a školení zaměstnanců, výhody.
Taková opatření lze podle nařízení Komise (ES) č. 68/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory na vzdělávání [19] hodnotit jako podpory na vzdělávání a školení.
Vzhledem k poradenské činnosti by bylo možné použít nařízení (ES) č.
70/2001. Informace předané Německem Komisi však nepostačují k posouzení, zda byla ustanovení těchto nařízení dodržena.
(88) S ohledem na finanční podpory poskytované KBM přímo strojním sdružením platí mutatis mutandis úvahy uvedené v 85. a 86. bodu odůvodnění.
Nelze vyloučit, že část podpory byla v důsledku nedostatečného vymezení strojních sdružení a jejich dceřiných společností strojními sdruženími zadržena a dále poskytnuta dceřiné společnosti.
(89) Na druhé straně Německo předložilo číselné údaje, které ukazují, že velká část podpory byla skutečně poskytnuta zemědělcům.
Komise se domnívá, že lze vycházet z toho, že platby, které Bavorsko provedlo prostřednictvím KBM strojním sdružením, byly poskytnuty zemědělcům, pokud podle informací předložených Německem odpovídají průměrným nákladům na služby.
(90) Z toho vyplývá, že platby přesahující částky vypočítané v souladu s průměrnými náklady na příslušnou službu, které byly zemědělcům průkazně poskytnuty a které za období tří let překračují strop 100000 EUR na příjemce stanovený nařízením (ES) č. 69/2001, je nutno hodnotit jako podnikové podpory neslučitelné se společným trhem.
V.3.
Výběr KBM
(91) Bavorský zákon o podpoře zemědělství stanoví, že v Bavorsku může být uznána a podporována pouze jediná taková organizace.
K uznání KBM došlo již v roce 1972.
Německo v rámci svých připomínek oznámilo, že se jedná o svépomocné zařízení bavorských zemědělců, které zaujímá zvláštní postavení, protože neexistují podobná zařízení, s nimiž by mohlo soutěžit.
(92) Výběr KBM proto na první pohled nepředstavuje porušení ustanovení Společenství v oblasti koordinace postupů k zadávání veřejných zakázek na provádění služeb.
Komise si však vyhrazuje další analýzu opatření z pohledu předpisů Společenství o veřejných zakázkách.
VI. ZÁVĚRY
(93) Komise dospěla k závěru, že Německo provedlo opatření, které je předmětem tohoto rozhodnutí, protiprávně, a tím porušilo čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES. Z uvedených důvodů je Komise tohoto názoru:
(94) Podpora poskytovaná zemědělcům ve formě zprostředkování strojů a pracovních sil není státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(95) Podpora KBM je, pokud nebyla dále poskytována strojním sdružením, neslučitelná se společným trhem. Proto musí být Německo vyzváno, aby tyto podpory neslučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 požadovalo zpět, pokud podpory nespadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 69/2001.
(96) Podpory strojním sdružením a jejich dceřiným společnostem jsou, pokud nebyly dále poskytovány zemědělcům, neslučitelné se společným trhem.
Úkolem Německa je prokázat, v jaké výši byly podpory poskytovány zemědělcům.
Jako základ k výpočtu je nutno použít průměrné náklady na služby poskytované strojními sdruženími bez jejich obchodních dceřiných společností, aby se zamezilo tomu, že do výpočtu budou zahrnuty částky, které mohly být ve prospěch dceřiných společností.
(97) Německo musí být vyzváno, aby podpory neslučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 požadovalo zpět, pokud podpory nespadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 69/2001,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Finanční částky, které Německo poskytlo bavorským zemědělcům prostřednictvím bavorských strojních sdružení ve formě dotovaných služeb na zprostředkování strojů a pracovních sil, nejsou podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Článek 2
Státní podpora, kterou Německo poskytlo ve prospěch Kuratoria bavorských strojních sdružení a sdružení pro podnikovou pomoc, zapsaný spolek (Kuratorium Bayerischer Maschinen- und Betriebshilferinge e.V.), je neslučitelná se společným trhem, pokud nebyly finanční prostředky poskytnuty strojním sdružením a v období tří let přesahují strop 100000 EUR na příjemce stanovený nařízením (ES) č. 69/2001.
Článek 3
Státní podpora, kterou Německo poskytlo ve prospěch strojních sdružení a jejich dceřiných společností, je neslučitelná se společným trhem, pokud nebyly finanční prostředky podle dokladu předloženého Německem podle článku 4 poskytnuty zemědělcům a pokud podpora v období tří let přesahuje strop 100000 EUR na příjemce stanovený nařízením (ES) č. 69/2001.
Článek 4
K určení podpory neslučitelné se společným trhem a uvedené v článcích 2 a 3 předloží Německo výpočet průměrných nákladů na služby poskytnuté zemědělcům strojními sdruženími, která nemají obchodní dceřiné společnosti.
Článek 5
Německo učiní nezbytná opatření, aby protiprávně vyplacené podpory uvedené v článcích 2 a 3 vyžádalo od příjemců zpět.
Požadavek na navrácení musí být proveden bezodkladně a podle postupů vnitrostátního práva, pokud dovolují bezodkladné a účinné provedení tohoto rozhodnutí.
Podpora požadovaná k navrácení zahrnuje úroky od data jejího poskytnutí příjemci do okamžiku jejího navrácení.
Výpočet úroků se provádí podle kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [20].
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/648/ES o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 3622)
(Text s významem pro EHP)
(2006/571/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Newcastleská choroba je vysoce nakažlivá virová choroba postihující drůbež a ptactvo a hrozí, že by původce choroby mohl být zavlečen prostřednictvím mezinárodního obchodu s živou drůbeží a drůbežími produkty.
(2) Po výskytu ohniska newcastleské choroby ve správním okrese Vraca bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/648/ES ze dne 8. září 2005 o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku [3].
Uvedené rozhodnutí pozastavuje dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec, čerstvého masa, masných polotovarů a masných výrobků z těchto druhů.
(3) Bulharsko potvrdilo ohnisko newcastleské choroby ve správním okrese (kraji) Kardžali v Bulharsku.
(4) Vzhledem k současné epizootické situaci v Bulharsku, pokud jde o newcastleskou chorobu, a k tomu, že tato země uplatnila určitá opatření pro tlumení a zaslala Komisi další informace o nákazové situaci, se zdá, že situace v Bulharsku je až na okresy Vraca, Blagoevgrad, Kardžali a Burgas (kromě obcí Burgas a Sungurlare) stále uspokojivá.
Proto je vhodné omezit pozastavení dovozu na tyto oblasti.
(5) Příloha rozhodnutí 2005/648/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/648/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma u katarální horečky ovcí ve Španělsku a Portugalsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 3700)
(Text s významem pro EHP)
(2006/572/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 písm. c) a na čl. 19 třetí odstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně stanovení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu přesunu zvířat z těchto pásem.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
(3) Španělsko oznámilo Komisi, že v řadě nových okrajových oblastí v uzavřeném pásmu byla zjištěna přítomnost vektoru.
(4) V důsledku toho je třeba rozšířit uzavřené pásmo týkající se Španělska s ohledem na dostupné informace o ekologii vektoru a o vývoji jeho sezonního působení.
(5) Portugalsko vyrozumělo Komisi, že od listopadu 2005 nebyl v oblastech (concelhos) Oleiros, Sertã a Vila de Rei v oběhu žádný virus.
(6) Uvedené oblasti (concelhos) by se proto měly považovat za oblasti prosté katarální horečky ovcí a měly by být na základě odůvodněné žádosti předložené Portugalskem vymazány ze seznamu oblastí uvedených jako uzavřená pásma.
(7) Rozhodnutí 2005/393/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2005/393/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. srpna 2006
o jmenování členů Vědeckého výboru pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci na nové funkční období
(2006/573/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na rozhodnutí Komise 95/320/ES ze dne 12. července 1995 o zřízení Vědeckého výboru pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci [1] (dále jen "výbor"), a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na seznam kandidátů navržených členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 95/320/ES stanoví, že výbor se skládá nejvýše z 21 členů, kteří jsou vybráni z vhodných kandidátů navržených členskými státy a kteří zastupují celou škálu vědeckých specializací nezbytných pro splnění mandátu výboru.
(2) Ustanovení čl. 3 odst. 2 rozhodnutí 95/320/ES stanoví, že Komise jmenuje členy výboru na základě jejich prokázané vědecké kvalifikace a zkušeností a přitom dbá na to, aby byly zastoupeny různé specifické oblasti.
3 odst. 4 rozhodnutí 95/320/ES stanoví, že funkční období člena výboru činí tři roky a že může být zvolen opakovaně.
Po skončení funkčního období zůstávají členové výboru ve funkci, dokud nejsou nahrazeni.
(4) Svým rozhodnutím ze dne 2. října 2002 jmenovala Komise členy Vědeckého výboru pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci na třetí funkční období od 1. dubna 2002 do 31. března 2005 [2].
(5) Je proto třeba jmenovat členy tohoto výboru pro čtvrté funkční období (od 1. července 2006 do 30. června 2009).
(6) Komise konzultovala všechny členské státy v souladu s čl. 3 odst. 2 rozhodnutí 95/320/ES,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Komise jmenuje tyto členy Vědeckého výboru pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci na funkční období od 1. července 2006 do 30. června 2009:
Bertazzi, Prof. Pier Alberto _BAR_ Itálie _BAR_
Bolt, Prof. Hermann _BAR_ Německo _BAR_
Dominique, Dr. Lison _BAR_ Belgie _BAR_
Fabiánová, Dr. Eleonóra _BAR_ Slovensko _BAR_
Foà, Prof. Vito _BAR_ Itálie _BAR_
González, Dr. Enrique _BAR_ Španělsko _BAR_
Greim, Prof. Helmut _BAR_ Německo _BAR_
Hartwig, Prof. Andrea _BAR_ Německo _BAR_
Hay, Prof. Alastair _BAR_ Spojené království _BAR_
Hudak, Dr. Aranka _BAR_ Maďarsko _BAR_
Johansson, Prof. Gunnar _BAR_ Švédsko _BAR_
Levy, Prof. Leonard _BAR_ Spojené království _BAR_
Masschelein, Prof. Raphaël _BAR_ Belgie _BAR_
Meldrum, Mrs. Maureen _BAR_ Spojené království _BAR_
Nielsen, Prof. Gunnar _BAR_ Dánsko _BAR_
Nordman, Prof. Hendrik _BAR_ Finsko _BAR_
Pospischil, Dr. Erich _BAR_ Rakousko _BAR_
Pratt, Dr. Iona _BAR_ Irsko _BAR_
Skowron, Dr. Jolanta _BAR_ Polsko _BAR_
Stuecker, Dr. Isabelle _BAR_ Francie _BAR_
Woutersen, Dr. Ruud A. _BAR_ Nizozemsko _BAR_
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/734/ES, pokud jde o některá dodatečná opatření ke zmírnění rizika šíření influenzy ptáků
(oznámeno pod číslem K(2006) 3702)
(Text s významem pro EHP)
(2006/574/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se snížilo riziko, že bude vysoce patogenní influenza ptáků způsobovaná virem influenzy typu A podtypu H5N1 zavlečena volně žijícími ptáky do drůbežáren a jiných zařízení, v nichž jsou ptáci chováni v zajetí, bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [2].
(2) Podle uvedeného rozhodnutí mají členské státy určit jednotlivá hospodářství, v nichž je chována drůbež nebo jiní ptáci chovaní v zajetí, která by se na základě epizootologických a ornitologických údajů měla považovat za mimořádně ohrožená z hlediska šíření influenzy ptáků způsobované virem typu A podtypu H5N1 prostřednictvím volně žijících ptáků.
(3) Vzhledem k současnému vývoji epizootologické a ornitologické situace v souvislosti s uvedenou nákazou by měl být stanoven pravidelný a průběžný přezkum těchto rizik s cílem přizpůsobit oblasti, které byly určeny za mimořádně ohrožené z hlediska šíření uvedené nákazy, a opatření v těchto oblastech přijatá.
(4) V těchto oblastech bylo zakázáno používání volavých ptáků s výjimkou jejich používání v rámci programů členských států pro zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků podle rozhodnutí Komise 2005/732/ES ze dne 17. října 2005 o schvalování programů pro provádění zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech v roce 2005 a stanovení pravidel pro vykazování a pravidel způsobilosti pro získání finančního příspěvku Společenství na náklady na provádění těchto programů [3].
(5) Vzhledem ke zkušenostem z poslední doby a vzhledem k příznivému výsledku posouzení rizik v jednotlivých případech by mělo být příslušnému orgánu umožněno udělovat další výjimky ze zákazu používání volavých ptáků za předpokladu, že jsou učiněna vhodná opatření biologické bezpečnosti.
(6) Rozhodnutí 2005/734/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/734/ES se mění takto:
1. Článek 2a se nahrazuje tímto:
"Článek 2a
Dodatečná opatření ke zmírnění rizika
1. Členské státy zajistí, aby v oblastech na jejich území, které určily za mimořádně ohrožené z hlediska zavlečení influenzy ptáků, byly v souladu s čl. 1 odst. 1 zakázány tyto činnosti:
a) chování drůbeže ve volném výběhu, bez zbytečného odkladu;
b) používání venkovních vodních nádrží pro drůbež;
c) podávání vody drůbeži z povrchových vodních nádrží, ke kterým mají přístup volně žijící ptáci;
d) používání ptáků řádů Anseriformes a Charadriiformes jako volavých ptáků ("volaví ptáci") při lovení ptáků.
2. Členské státy zajistí, aby bylo zakázáno hromadění drůbeže a dalších ptáků na trzích, přehlídkách, výstavách a kulturních akcích, včetně závodů ptáků."
2. Doplňují se nové články 2b a 2c, které znějí:
"Článek 2b
Odchylky
1. Odchylně od čl. 2a odst. 1 může příslušný orgán povolit následující činnosti:
a) chování drůbeže ve volném výběhu, pokud je drůbeži podáváno krmivo a voda uvnitř drůbežárny nebo pod přístřeškem, což dostatečně odrazuje volně žijící ptáky od přistávání, a zabraňuje tak kontaktu volně žijících ptáků s krmivem nebo vodou pro drůbež;
b) používání venkovních vodních nádrží, pokud jsou potřebné z důvodu zajištění dobrých životních podmínek pro některé druhy drůbeže a pokud jsou dostatečně chráněny před volně žijícími vodními ptáky;
c) podávání vody z povrchových vodních zdrojů, k nimž mají přístup volně žijící vodní ptáci, po ošetření, které zajistí inaktivaci možného viru influenzy ptáků;
d) používání volavých ptáků při lovení ptáků:
i) chovateli volavých ptáků registrovanými u příslušného orgánu, pod přísným dohledem příslušného orgánu, pro přilákání volně žijících ptáků za účelem odebrání vzorků v rámci programů členských států pro zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků podle rozhodnutí 2005/732/ES, nebo
ii) v souladu s vhodnými opatřeními biologické bezpečnosti, mezi něž patří:
- identifikace jednotlivých volavých ptáků pomocí systému kroužkování,
- zavedení zvláštního systému dozoru pro volavé ptáky,
- pořizování záznamů a podávání zpráv o nákazovém statusu volavých ptáků a provádění laboratorních vyšetření na influenzu ptáků v případě úhynu takových ptáků a na konci sezóny pro lov ptáků,
- důkladné oddělení volavých ptáků od domácí drůbeže a jiných ptáků chovaných v zajetí,
- vyčištění a dezinfekce dopravního prostředku a vybavení použitého pro přepravu volavých ptáků a pro cesty do oblastí, do nichž jsou volaví ptáci umísťováni,
- omezení a kontrola pohybu volavých ptáků, zejména s cílem zabránit kontaktu s různými otevřenými vodními plochami,
- vypracování a provádění "pokynů k osvědčeným postupům v oblasti biologické bezpečnosti", v nichž budou podrobněji rozvedena opatření uvedená v první až šesté odrážce,
- zavedení systému hlášení údajů získaných v rámci opatření uvedených v první, druhé a třetí odrážce.
2. Odchylně od čl. 2a odst. 2 může příslušný orgán povolit akce, při nichž dochází ke shromažďování drůbeže a jiných ptáků chovaných v zajetí.
Článek 2c
Podmínky povolení a následná opatření
1. Členské státy zajistí, aby se povolení podle článku 2b udělovala pouze po příznivém výsledku posouzení rizik a za předpokladu, že jsou zavedena opatření biologické bezpečnosti, aby se zabránilo možnému rozšíření influenzy ptáků.
2. Před udělením povolení pro používání volavých ptáků v souladu s čl. 2b odst. 1 písm. d) bodem ii) předloží dotčený členský stát Komisi posouzení rizik společně s informacemi o opatřeních biologické bezpečnosti, která mají být zavedena k zajištění náležitého provádění uvedeného článku.
3. Členské státy, které udělují výjimky v souladu s čl. 2b odst. 1 písm. d) bodem ii), předloží Komisi jednou měsíčně zprávu o přijatých opatřeních biologické bezpečnosti."
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. srpna 2006
o financování výdajů na počítačovou podporu a komunikační činnosti v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat na rok 2006
(2006/575/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 17, 37 a 37a uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/292/ES ze dne 30. března 2004 o zavedení systému Traces a o změně rozhodnutí 92/486/EHS [2] stanoví, že účast členských států na systému je povinná od 31. prosince 2004.
Je třeba stanovit výdaje nezbytné pro aktualizaci systému danou vývojem souvisejících veterinárních předpisů a rozvojem systému Traces, zejména v oblasti řízení rizika.
Vzhledem k technickým požadavkům spojeným s dostupností a stabilitou výrobního prostředí systému Traces a požadavkům na bezpečnost je třeba rovněž opatřit počítačové vybavení a vytvořit skupinu pro kontrolu a správu výlučně pro tento systém.
Každodenní používání systému dále vyžaduje dostupnost posílené logistické podpory s ohledem na získané zkušenosti.
Finanční příspěvek Společenství se zakládá na článcích 37 a 37a rozhodnutí 90/424/EHS.
(2) Je třeba technicky aktualizovat systém oznamování zavedený na základě směrnice Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [3] rozhodnutím Komise 2005/176/ES ze dne 1. března 2005 o stanovení kódované formy a kódů pro oznamování chorob zvířat na základě směrnice Rady 82/894/EHS [4].
Finanční příspěvek Společenství se zakládá na článku 37 rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Byla zahájena pouze studie o stanovení specifikace systému navigace stanovená rozhodnutím Komise 2005/607/ES ze dne 5. srpna 2005 o financování výdajů na počítačovou podporu a komunikační činnosti v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat na rok 2005 [5].
Je proto třeba znovu naplánovat studii o používání technologie satelitní navigace, pokud jde o zlepšení ochrany zvířat, v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/EHS a nařízení (ES) č.
1255/97 [6]. Finanční příspěvek Společenství se zakládá na článku 17 rozhodnutí 90/424/EHS.
(4) Politika informovanosti o ochraně zvířat vyžaduje rovněž sdělení o technickém a vědeckém vývoji v dané oblasti, jakož i zvýšení povědomí obchodních partnerů Evropské unie, co se týče dobrých životních podmínek hospodářských zvířat.
Finanční příspěvek Společenství se zakládá na článku 17 rozhodnutí 90/424/EHS.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Traces
Správa, aktualizace a rozvoj systému Traces uvedeného v rozhodnutí 2004/292/ES se povolují pro tyto částky a účely:
- 500000 EUR pro získání vybavení a technické podpory, které jsou nezbytné pro splnění požadavků dostupnosti a bezpečnosti systému,
- 450000 EUR pro získání nezbytné logistické podpory v rámci pomoci určené uživatelům systému,
- 200000 EUR pro získání nezbytné podpory pro údržbu systému za účelem jeho přizpůsobení právnímu a technickému vývoji,
- 300000 EUR na vývoj informačních technologií nezbytných pro vytvoření modulu na řízení rizika.
Článek 2
Systém oznamování chorob zvířat
Údržba systému oznamování uvedeného v rozhodnutí 2005/176/ES se povoluje ve výši 200000 EUR.
Článek 3
Sdělení o dobrých životních podmínkách zvířat
1. Studie pro rozvoj informačních a sdělovacích technologií ve vztahu k vybavení pro satelitní navigaci umožňující zlepšit účinnost úředních kontrol v oblasti dobrých životních podmínek zvířat se povoluje ve výši 200000 EUR.
2. Sdělování informací ze strany Komise pro spotřebitele o právních předpisech Společenství v oblasti ochrany zvířat se povoluje ve výši 240000 EUR.
3. Sdělování informací ze strany Komise pro obchodní partnery o vývoji právních předpisů Společenství v oblasti ochrany zvířat se povoluje ve výši 230000 EUR.
Článek 4
Postup při zadávání zakázek
Výběr dodavatelů bude proveden za základě nabídkových řízení vyhlášených na podzim 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. srpna 2006
o některých ochranných opatřeních proti katarální horečce ovcí
(oznámeno pod číslem K(2006) 3849)
(Text s významem pro EHP)
(2006/577/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 17., 19. a 21. srpna 2006 uvědomilo Nizozemsko, Belgie a Německo Komisi o několika podezřeních na klinické případy katarální horečky ovcí v hospodářstvích s chovem ovcí a skotu v oblastech v Nizozemsku, Belgii a Německu nacházejících se v pásmu 50 km od Kerkrade v Nizozemsku, kde bylo oznámeno první podezření z nákazy.
(2) Belgie, Německo, Lucembursko a Nizozemsko zakázaly přesuny zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí a jejich spermatu, vajíček a embryí z postižených oblastí v souladu se směrnicí Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [2], a s rozhodnutím Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [3].
(3) Postižené členské státy přijaly vhodná opatření s ohledem na svou entomologickou, ekologickou, zeměpisnou, meteorologickou a epizootologickou situaci.
(4) Šíření katarální horečky ovcí z postižené oblasti by mohlo představovat vážné nebezpečí pro zvířata ve Společenství.
(5) V zájmu jasnosti a transparentnosti a do dokončení dalších epizootologických a laboratorních šetření je vhodné na úrovni Společenství přijmout opatření pro tlumení nákazy týkající se přesunu zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí a jejich spermatu, vajíček a embryí z postižených oblastí.
(6) S ohledem na vývoj situace a na výsledky dalších prováděných šetření by měla být platná opatření při nejbližší příležitosti znovu posouzena na zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy uvedené v příloze zakáží přesun živých zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí a jejich spermatu, vajíček a embryí odebraných či vyprodukovaných po 1. květnu 2006 z oblastí uvedených v příloze do ostatních částí Společenství nebo do třetích zemí.
2. Členské státy povolí odchylky ze zákazu uvedeného v odstavci 1 podle článků 4 a 6 rozhodnutí 2005/393/ES.
3. S ohledem na entomologickou, ekologickou, zeměpisnou, meteorologickou a epizootologickou situaci dotčené členské státy podle potřeby provedou dodatečná vyšetření mimo oblasti uvedené v příloze.
Dotčené členské státy nadále uplatňují všechna vhodná opatření, která již přijaly.
Na základě výsledků uvedených vyšetření dotčené členské státy znovu posoudí uvedená opatření a mohou uplatnit dodatečná vhodná opatření.
Článek 2
Členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí KomisE
ze dne 23. srpna 2006
o mimořádných opatřeních týkajících se nepovoleného geneticky modifikovaného organismu LL RICE 601 v produktech z rýže
(oznámeno pod číslem K(2006) 3863)
(Text s významem pro EHP)
(2006/578/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na čl. 53 odst. 2 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 4 odst. 2 a čl. 16 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách [2] a krmivech se stanoví, že žádná geneticky modifikovaná potravina nebo krmivo nesmí být uvedeny na trh Společenství, pokud se na ně nevztahuje povolení vydané v souladu s uvedeným nařízením. V čl. 4 odst. 3 a čl. 16 odst. 3 téhož nařízení se uvádí, že žádné geneticky modifikované potraviny a krmiva nesmějí být povoleny, pokud se řádně a dostatečně neprokáže, že nemají nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí, že neuvádějí spotřebitele nebo uživatele v omyl a že se neliší od potravin nebo krmiv, které mají nahradit, do té míry, že by jejich běžná spotřeba byla z hlediska výživové hodnoty pro lidi nebo zvířata nevýhodná.
(2) Dne 18. srpna 2006 orgány Spojených států amerických (dále jen "orgány USA") uvědomily Komisi, že produkty z rýže kontaminované geneticky modifikovanou rýží "LL RICE 601" (dále jen "kontaminovaný produkt"), pro něž nebylo vydáno povolení k uvedení na trh ve Společenství, byly nalezeny ve vzorcích rýže odebraných na trhu USA z dlouhozrnné rýže v prodeji pocházející ze sklizně z roku 2005.
Kontaminaci produktů oznámila dne 31. července 2006 orgánům USA společnost Bayer Crop Science, která vyvinula geneticky modifikovanou rýži LL RICE 601.
Orgány USA později informovaly Komisi o tom, že dosud není známo, do jaké míry byl zásobovací řetězec kontaminován, a že v dané chvíli není možné poskytnou informace o možné kontaminaci vývozu do Společenství.
Dále uvědomily Komisi, že pro tyto produkty nebylo vydáno ani povolení k uvedení na trh ve Spojených státech amerických.
(3) Aniž jsou dotčeny kontrolní povinnosti členských států, opatření, která mají být dále přijata na pravděpodobné dovozy kontaminovaných produktů, by měla tvořit ucelený a společný přístup, jenž umožní provést rychlou a účinnou akci a zamezí rozdílným řešením takové situace jednotlivými členskými státy.
(4) Článek 53 nařízení (ES) č. 178/2002 stanoví možnost přijetí vhodných mimořádných opatření Společenství u potravin a krmiv dovezených ze třetí země za účelem ochrany lidského zdraví, zdraví zvířat nebo životního prostředí, pokud se nelze s rizikem úspěšně vypořádat pomocí opatření přijatých dotyčným členským státem.
(5) Vzhledem k tomu, že geneticky modifikovaná rýže LL RICE 601 není podle právních předpisů Společenství povolena a že existuje možnost rizika u produktů, jimž nebylo uděleno povolení podle nařízení (ES) č. 1829/2003 zohledňujícího zásadu předběžné opatrnosti stanovenou v článku 7 nařízení (ES) č. 178/2002, je vhodné přijmout mimořádná opatření, aby se zabránilo uvedení kontaminovaných produktů na trh Společenství.
(6) V souladu s obecnými požadavky stanovenými v nařízení (ES) č. 178/2002 nesou provozovatelé potravinářských a krmivářských podniků primární právní odpovědnost za zajištění toho, že potraviny a krmiva v podnicích, které řídí, splňují požadavky potravinového práva, a za kontrolu toho, že jsou tyto požadavky skutečně plněny.
Provozovatelé, kteří jsou odpovědní za první uvedení potravin a krmiv na trh, by proto měli mít povinnost dokázat, že tyto potraviny a krmiva neobsahují kontaminované produkty.
K tomuto účelu by měla opatření stanovená tímto rozhodnutím požadovat, aby zásilky určitých produktů pocházejících ze Spojených států amerických mohly být uvedeny na trh, pouze pokud je k nim přiložena analytická zpráva dokazující, že produkty nejsou kontaminovány geneticky modifikovanou rýži LL RICE 601.
Analytická zpráva by měla být vydána akreditovanou laboratoří v souladu s mezinárodně uznávanými normami.
(7) Za účelem usnadnění kontrol by se na všechny modifikované potraviny a krmiva uvedená na trh měla vztahovat uznaná detekční metoda.
Společnost Bayer Crop Science byla požádána o poskytnutí metody detekce geneticky modifikované rýže LL RICE 601 a kontrolních vzorků.
Poskytla dvě metody, které uznal úřad Grain Inspection, Packers and Stockyards Administration (GIPSA) Ministerstva zemědělství USA ve spolupráci s referenční laboratoří Společenství uvedenou v článku 32 nařízení (ES) č. 1829/2003.
(8) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí musejí být úměrná a nesmějí omezovat obchod více, než je nutné, a proto by jím měly být dotčeny pouze produkty, u kterých se má za to, že mohou být kontaminovány geneticky modifikovanou rýží LL RICE 601, která je podle obdržených informací dovážena do Společenství ze Spojených států.
(9) I přes žádost Komise nebyly orgány USA schopny poskytnout žádnou záruku toho, že produkty z rýže dovážené ze Spojených států nebudou obsahovat LL RICE 601, vzhledem k tomu, že ve Spojených státech u těchto produktů neexistují opatření na oddělení nebo vysledovatelnost.
(10) Pokud jde o krmné produkty nebo jiné potravinové produkty, na něž se nevztahují opatření stanovená tímto rozhodnutím, měly by členské státy sledovat, zda byly tyto produkty kontaminovány LL RICE 601.
Na základě informací poskytnutých členskými státy zváží Komise potřebu jakéhokoli vhodného opatření,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Rozhodnutí se vztahuje na tyto produkty pocházející z USA:
- loupaná (hnědá) předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže A kódu KN 10062015,
- loupaná (hnědá) předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže B kódu KN 10062017,
- loupaná (hnědá) dlouhozrnná rýže A kódu KN 10062096,
- loupaná (hnědá) dlouhozrnná rýže B kódu KN 10062098,
- poloomletá předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže A kódu KN 10063025,
- poloomletá předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže B kódu KN 10063027,
- poloomletá dlouhozrnná rýže A kódu KN 10063046,
- poloomletá dlouhozrnná rýže B kódu KN 10063048,
- omletá předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže A kódu KN 10063065,
- omletá předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže B kódu KN 10063067,
- omletá dlouhozrnná rýže A kódu KN 10063096,
- omletá dlouhozrnná rýže B kódu KN 10063098,
- zlomková rýže kódu KN 10064000, není-li potvrzeno, že neobsahuje dlouhozrnnou rýži.
Článek 2
Podmínky prvního uvedení na trh
1. Členské státy umožní první uvedení produktů uvedených v článku 1 na trh, pouze pokud původní analytická zpráva, která se zakládá na vhodné a uznané metodě detekce geneticky modifikované rýže LL RICE 601 a která byla vydána akreditovanou laboratoří a je přiložena k zásilce, dokazuje, že produkt neobsahuje geneticky modifikovanou rýži LL RICE 601.
Pokud je zásilka produktů uvedených v článku 1 rozdělená do více částí, musí být ověřená kopie analytické zprávy podle odstavce 1 přiložena ke každé části rozdělené zásilky.
2. Pokud není tato analytická zpráva přiložena, musí provozovatel usazený ve Společenství, jenž je odpovědný za první uvedení produktu na trh, provést analýzu produktů uvedených v článku 1, aby dokázal, že neobsahují geneticky modifikovanou rýži LL RICE 601.
Dokud není analytická zpráva k dispozici, nesmí být zásilka uvedena na trh Společenství.
3. Členské státy uvědomí Komisi o kladném (nepříznivém) výsledku prostřednictvím systému rychlého varování pro potraviny a krmiva.
Článek 3
Ostatní kontrolní opatření
Členské státy přijmou vhodná opatření, včetně náhodného odběru vzorků a analýzy produktů uvedených v článku 1 již umístěných na trh, aby ověřily, že neobsahují geneticky modifikovanou rýži LL RICE 601.
O kladném (nepříznivém) výsledku uvědomí Komisi prostřednictvím systému rychlého varování pro potraviny a krmiva.
Článek 4
Kontaminované zásilky
Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby produkty uvedené v článku 1, u kterých bylo zjištěno, že obsahují geneticky modifikovanou rýži LL RICE 601, nebyly uvedeny na trh.
Článek 5
Úhrada nákladů
Členské státy zajistí, aby náklady vzniklé při provádění článků 2 a 4 nesli provozovatelé odpovědní za první uvedení na trh.
Článek 6
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. srpna 2006
o finančním příspěvku Společenství pro eradikaci newcastleské choroby v Dánsku v roce 2005
(oznámeno pod číslem K(2006) 3805)
(Pouze dánské znění je závazné)
(2006/579/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 3 a 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu přispění k co nejrychlejší eradikaci newcastleské choroby má Společenství možnost poskytnout finanční příspěvek na způsobilé výdaje členského státu za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 2 rozhodnutí 90/424/EHS.
(2) Finanční příspěvek Společenství v rámci nouzových opatření pro tlumení newcastleské choroby podléhá pravidlům stanoveným nařízením Komise (ES) č. 349/2005 ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví pravidla pro financování nouzových opatření a opatření pro tlumení některých chorob zvířat uvedených v rozhodnutí Rady 90/424/EHS Společenstvím [2].
(3) Ohniska newcastleské choroby se v Dánsku vyskytla v roce 2005.
Výskyt této choroby představuje vážné nebezpečí pro populaci drůbeže ve Společenství.
(4) Dne 24. dubna 2006 předložilo Dánsko poslední hrubý odhad nákladů vzniklých v důsledku eradikace choroby.
(5) Dánské orgány celkově splnily své technické a správní povinnosti podle článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS a článku 6 nařízení (ES) č. 349/2005.
(6) Vyplacení finančního příspěvku Společenství musí být podmíněno tím, aby plánovaná opatření byla skutečně provedena a orgány poskytly veškeré nezbytné informace ve stanovených lhůtách.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Poskytnutí finančního příspěvku Společenství Dánsku
1. Dánsko může obdržet od Společenství finanční příspěvek na výdaje, které mu vznikly v rámci nouzových opatření pro tlumení newcastleské choroby v roce 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství představuje 50 % výdajů, které jsou způsobilé pro financování Společenstvím.
Je vyplacen za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 349/2005.
Článek 2
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Dánskému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. června 2006
o podpisu a uzavření prozatímní dohody mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé o obchodu a obchodních záležitostech
(2006/580/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s prvním pododstavcem čl. 300 odst. 2 a první větou čl. 300 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Než vstoupí v platnost Dohoda o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé, podepsaná v Lucemburku dne 12. června 2006, je třeba schválit prozatímní dohodu mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé o obchodu a obchodních záležitostech.
(2) Obchodní ustanovení obsažená v dohodě jsou mimořádné povahy, souvisejí s politikou prováděnou v rámci procesu stabilizace a přidružení a nezakládají pro Evropskou unii žádný precedens v obchodní politice Společenství s ohledem na jiné třetí země než země západního Balkánu.
(3) Dohoda by proto měla být podepsána a schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Prozatímní dohoda mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Albánskou republikou na straně druhé o obchodu a obchodních záležitostech (dále jen "dohoda"), jakož i přílohy a protokoly k ní připojené a prohlášení připojená k závěrečnému aktu se schvalují jménem Společenství.
2. Znění dokumentů uvedených v odstavci 1 se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat jménem Společenství osobu nebo osoby zmocněné uložit schvalovací akt uvedený v článku 56 dohody .
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. srpna 2006
o zřízení skupiny odborníků pro potřeby politiky ohledně údajů o trestné činnosti a trestním soudnictví
(2006/581/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 29 Smlouvy o Evropské unii mají Evropská unie a členské státy zajistit, aby Unie prostřednictvím užší spolupráce poskytovala občanům vysokou úroveň bezpečnosti v oblasti spravedlnosti, svobody a bezpečnosti pomocí prevence a boje proti organizovanému zločinu nebo jiné trestné činnosti.
(2) S cílem podporovat rozvoj harmonizovaných a srovnatelných statistik Evropské unie o trestné činnosti a trestním soudnictví, nezbytných pro rozvoj a sledování právních předpisů a politik Společenství, jak je uvedeno v akčním plánu provádějícím Haagský program [1], bude Komise možná potřebovat odbornou pomoc zástupců členských států a odborníků v poradním orgánu.
(3) Sestavování statistik Společenství se řídí pravidly vymezenými v nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [2] a jednotlivá opatření týkající se zavedení statistiky Společenství se provádějí podle statistického programu Společenství a jeho ročních programů [3] a za současného dodržení zásad stanovených v Evropském kodexu statistických postupů, který byl přijat Výborem pro statistické programy dne 24. února 2005 a přiložen k oznámení Komise Evropskému parlamentu a Radě a k doporučení Komise ze dne 25. května 2005 [4] o nezávislosti, bezúhonnosti a odpovědnosti vnitrostátních statistických úřadů a statistického úřadu Společenství.
(4) Skupina odborníků by měla být složena z osob způsobilých posuzovat potřeby politiky a poskytovat poradenství ohledně účinného využívání ukazatelů a údajů v oblasti trestné činnosti a trestního soudnictví.
(5) Měla by být stanovena pravidla týkající se zveřejňování informací členy skupiny odborníků, aniž by byly dotčeny bezpečnostní předpisy Komise uvedené v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom [5].
(6) Osobní údaje týkající se členů skupiny odborníků by měly být zpracovávány podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [6].
(7) Proto se musí zřídit Skupina odborníků pro potřeby politiky v oblasti údajů o trestné činnosti a trestním soudnictví a stanovit její mandát a struktura.
(8) Zřízením této skupiny odborníků se nenahrazuje žádné nařízení.
(9) Členové této skupiny odborníků budou zpočátku jmenováni na funkční období dvou let, poté Komise zváží, zda je vhodné členství prodloužit.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise tímto zřizuje skupinu odborníků, Skupinu odborníků pro potřeby politiky v oblasti údajů o trestné činnosti a trestním soudnictví, dále jen "skupina odborníků".
Článek 2
Úkol skupiny
Skupina odborníků má tyto úkoly:
- pomáhat Komisi při zahájení spolupráce mezi členskými státy a jinými organizacemi a subjekty činnými v této oblasti při provádění plánu EU o rozvoji komplexní a soudržné strategie EU k mapování trestné činnosti a měření výkonu trestních soudů [7],
- pomáhat Komisi při určování potřeb politiky v oblasti údajů o trestné činnosti a trestním soudnictví na úrovni EU,
- pomáhat Komisi při určování potřeb v oblasti rozvoje společných ukazatelů a nástrojů k mapování trestné činnosti a měření výkonu trestních soudů,
- pomáhat Komisi při rozvoji společných ukazatelů a jiných potřebných údajů,
- poskytovat Komisi poradenství v oblasti potřeb příslušného výzkumu a rozvoje nebo výsledků, aby mohly být zohledněny při provádění výše uvedeného plánu EU,
- poskytovat Komisi poradenství v oblasti spolupráce se zástupci soukromého a akademického sektoru nebo jiných příslušných sektorů, aby byly při provádění výše uvedeného plánu EU využity relevantní poznatky a zkušenosti.
Článek 3
Konzultace
Komise může se skupinou odborníků konzultovat jakoukoli záležitost týkající se mapování trestné činnosti a měření výkonu trestních soudů, zejména určování potřeb politiky v oblasti rozvoje statistik o trestné činnosti a trestních soudech.
Článek 4
Členství – jmenování
1. Skupina odborníků se skládá maximálně z 50 členů a je v ní zastoupeno nejméně 40 % členů každého pohlaví, kteří pocházejí:
a) z vnitrostátních veřejných orgánů v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí členských států EU, přistupujících a kandidátských zemí,
b) z orgánů a sítí Evropské unie s příslušnými zkušenostmi a odbornými znalostmi v oblasti analýzy nebo zpracování údajů o trestné činnosti a trestních soudech pro účely politik, např. z Evropské sítě pro předcházení trestné činnosti (EUCPN), z Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA), z Eurojustu, z pracovní skupiny evropských policejních prezidentů (EPCTF), z Evropského policejního úřadu (Europol), z Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (FRONTEX) a Evropského střediska pro sledování rasismu a xenofobie (EUMC), z Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE),
c) z mezinárodních a nevládních organizací s příslušnými zkušenostmi a odbornými znalostmi v oblasti analýzy a zpracování údajů o trestné činnosti a trestních soudech pro účely politik. Jsou to tyto: Rada Evropy, European Sourcebook Group (skupina pro přípravu evropské ročenky statistiky trestné činnosti a trestního soudnictví Sourcebook), Dětský fond OSN (UNICEF), Úřad OSN pro drogy a kriminalitu (UNODC), Světová zdravotnická organizace (WHO),
d) členy skupiny odborníků se mohou stát rovněž jednotlivci s odbornými znalostmi získanými ve vědeckém výzkumu nebo v soukromém sektoru v oblasti analýzy nebo mapování trestné činnosti a měření výkonu trestních soudů v členských státech EU.
2. Generální ředitelství Komise pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost jmenuje členy skupiny odborníků z odborníků s příslušnými zkušenostmi v oblastech uvedených v článku 2 a čl. 4 odst. 1). V souvislosti s čl. 4 odst. 1 písm. a), b) a c) budou členové jmenováni orgány nebo organizacemi a v souvislosti s čl. 4 odst. 1 písm. d) budou členové jmenováni z řad těch, kteří odpověděli na výzvu k podání žádostí.
Každý členský stát, přistupující a kandidátská země jmenuje na členství dvě osoby (každou jiného pohlaví), ze kterých Komise jmenuje jednu.
Náhradníci za členy skupiny odborníků budou jmenováni ve stejném počtu a za stejných podmínek jako členové.
Náhradníci automaticky zastoupí nepřítomné členy.
3. Členové spadající pod čl. 4 odst. 1 písm. a), b) a c) budou jmenováni jako zástupci veřejného orgánu nebo nevládní organizace. Členové spadající pod čl. 4 odst. 1 písm. d) budou jmenováni na základě osobní způsobilosti a budou Komisi poskytovat poradenství nezávisle na jakémkoli vnějším vlivu.
4. Členové skupiny odborníků zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni či dokud neuplyne jejich funkční období.
5. Členové, kteří již nemohou účinně přispívat k práci skupiny odborníků, kteří odstoupí nebo kteří nesplňují podmínky podle prvního nebo druhého odstavce tohoto článku nebo článku 287 Smlouvy o založení Evropského společenství, mohou být nahrazeni na zbývající část svého funkčního období.
6. Členové jmenovaní na základě osobní způsobilosti (odstavec 3 výše) učiní každý rok písemné prohlášení, že se zavazují jednat ve veřejném zájmu, a také prohlášení, v němž uvedou, zda existuje či neexistuje zájem, který by mohl ohrozit jejich nezávislost.
7. Jména individuálně jmenovaných členů budou zveřejněna na internetové stránce GŘ pro spravedlnost, svobodu a bezpečnost a v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Jména členů se shromažďují, zpracovávají a zveřejňují v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 5
Činnost
1. Skupině odborníků předsedá Komise.
2. Komise koordinuje činnost skupiny odborníků s činností příslušné pracovní skupiny pro statistiky v oblasti trestné činnosti a trestních soudů, kterou zřídí Eurostat v rámci statistického programu Společenství jako zastoupení národních statistických úřadů.
Komise je zodpovědná za koherenci práce obou skupin a bude se dle možností snažit oraganizovat společná zasedání nebo zasedání, která se uskuteční ve stejný den.
3. Komise koordinuje příslušné aspekty činností skupiny odborníků s dalšími činnostmi týkajícími se Komise.
4. Po dohodě s Komisí mohou být pro účely přezkoumání konkrétních otázek v souladu s mandátem stanoveným skupinou odborníků zřízeny podskupiny s maximálně 15 členy. Jakmile jsou otázky vyřešeny, tyto podskupiny se rozpustí.
5. Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může zástupce Komise požádat odborníky nebo pozorovatele, a to i ze třetích zemí, se zvláštními kompetencemi, pokud jde o téma, které je na programu jednání, aby se zúčastnili jednání skupiny odborníků nebo podskupiny.
6. Informace získané při účasti na jednáních skupiny odborníků nebo podskupiny nesmějí být sdělovány, pokud se Komise domnívá, že se týkají důvěrných záležitostí.
7. Skupina odborníků a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise na základě pozvání Komise, a to v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise poskytne sekretářské služby.
Zasedání skupin a podskupin se mohou účastnit další úředníci Komise, kteří se zajímají o projednávané otázky.
8. Skupina odborníků přijme svůj jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí [8].
9. Komise může na internetu nebo jiným způsobem zveřejnit shrnutí, závěr, část závěru nebo pracovní dokument skupiny odborníků v původním jazyce příslušného dokumentu.
Článek 6
Výdaje na zasedání
V souladu s pravidly Komise pro poskytování náhrad externím odborníkům uhradí Komise členům, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a případně též denní diety související s činností skupiny odborníků.
Členům, odborníkům a pozorovatelům nepřísluší za výkon funkce odměna.
Výdaje na zasedání se hradí v mezích limitů ročního rozpočtu, který skupině přidělily příslušné útvary Komise.
Článek 7
Použitelnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. srpna 2006,
kterým se zastavuje antidumpingové řízení týkající se dovozů obuvi s ochrannou špičkou pocházející z Čínské lidové republiky a Indie
(2006/582/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Dne 13. května 2005 obdržela Komise podnět podle článku 5 základního nařízení, ve kterém se uvádí, že dovozy obuvi s ochrannou špičkou pocházející z Čínské lidové republiky a Indie jsou dumpingové a způsobují újmu.
(2) Podnět podala Evropská konfederace obuvnického průmyslu (dále jen "žadatel") jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 30 %, celkové výroby obuvi s ochrannou špičkou ve Společenství, v souladu s čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(3) Uvedený podnět obsahoval zjevné důkazy o existenci dumpingu a o podstatné újmě, která tím vznikla, což bylo považováno za dostatečné oprávnění pro zahájení šetření.
(4) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] (dále jen "oznámení o zahájení řízení") Komise zahájila antidumpingové řízení týkající se dovozů některé obuvi se svrškem z pryže nebo plastů (s výjimkou nepromokavé obuvi s podešví a svrškem z pryže nebo plastů, jejíž svršek není k podešvi připevněn ani s ní spojen šitím, přinýtováním, přibitím hřebíčky, přišroubováním, přibitím dřevěnými floky nebo podobným způsobem) nebo se svrškem z přírodní usně nebo kompozitní usně, jež má ochrannou špičku, obvykle kódů KN 64023000, 64034000, ex64021900, ex64029100, ex64029910, ex64029931, ex64029939, ex64029950, ex64029991, ex64029993, ex64029996, ex64029998, ex64031900, ex64033000, ex64035111, ex64035115, ex64035119, ex64035191, ex64035195, ex64035199, ex64035911, ex64035931, ex64035935, ex64035939, ex64035950, ex64035991, ex64035995, ex64035999, ex64039111, ex64039113, ex64039116, ex64039118, ex64039191, ex64039193, ex64039196, ex64039198, ex64039911, ex64039931, ex64039933, ex64039936, ex64039938, ex64039950, ex64039991, ex64039993, ex64039996, ex64039998, ex64051000, ex64059010 a ex64059090, pocházející z Čínské lidové republiky a Indie.
(5) Komise úředně uvědomila vyvážející výrobce v Čínské lidové republice a Indii, známé dotčené dovozce/obchodníky, zástupce dotčených zemí vývozu, stěžující si výrobce ve Společenství a ostatní známé výrobce ve Společenství, dodavatele a uživatele, o nichž bylo známo, že se jich záležitost týká, a jejich sdružení o zahájení řízení.
Zúčastněným stranám byla dána možnost, aby sdělily své připomínky písemně a aby požádaly o slyšení ve lhůtách uvedených v oznámení o zahájení řízení.
B. STAŽENÍ PODNĚTU A ZASTAVENÍ ŘÍZENÍ
(6) Dopisem ze dne 17. července 2006 zaslaným Komisi žadatel oficiálně stáhl svůj podnět týkající se dovozů obuvi s ochrannou špičkou.
(7) Podle čl. 9 odst. 1 základního nařízení platí, že pokud je podnět stažen, může být řízení zastaveno, s výjimkou případu, kdy to není v zájmu Společenství.
(8) Komise dospěla k závěru, že toto řízení by mělo být zastaveno, neboť šetření neodhalilo žádné okolnosti, které by naznačovaly, že zastavení není v zájmu Společenství.
Zúčastněné strany o tom byly informovány a dostaly příležitost se vyjádřit.
Nebyly obdrženy žádné připomínky, jež by naznačovaly, že zastavení tohoto řízení není v zájmu Společenství.
(9) Dospělo se tedy k závěru, že antidumpingové řízení týkající se dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z Čínské lidové republiky a Indie do Společenství může být zastaveno bez uložení antidumpingových opatření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Antidumpingové řízení týkající se dovozů některé obuvi se svrškem z pryže nebo plastů (s výjimkou nepromokavé obuvi s podešví a svrškem z pryže nebo plastů, jejíž svršek není k podešvi připevněn ani s ní spojen šitím, přinýtováním, přibitím hřebíčky, přišroubováním, přibitím dřevěnými floky nebo podobným způsobem) nebo se svrškem z přírodní usně nebo kompozitní usně, jež má ochrannou špičku, obvykle kódů KN 64023000, 64034000, ex64021900, ex64029100, ex64029910, ex64029931, ex64029939, ex64029950, ex64029991, ex64029993, ex64029996, ex64029998, ex64031900, ex64033000, ex64035111, ex64035115, ex64035119, ex64035191, ex64035195, ex64035199, ex64035911, ex64035931, ex64035935, ex64035939, ex64035950, ex64035991, ex64035995, ex64035999, ex64039111, ex64039113, ex64039116, ex64039118, ex64039191, ex64039193, ex64039196, ex64039198, ex64039911, ex64039931, ex64039933, ex64039936, ex64039938, ex64039950, ex64039991, ex64039993, ex64039996, ex64039998, ex64051000, ex64059010 a ex64059090, pocházející z Čínské lidové republiky a Indie, se zastavuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. srpna 2006,
které umožňuje členským státům prodloužit dočasná povolení udělená pro novou účinnou látku beflubutamid
(oznámeno pod číslem K(2006) 3806)
(Text s významem pro EHP)
(2006/584/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čtvrtý pododstavec čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo v březnu 1998 Německo od společnosti UBE Europe GmbH žádost o zařazení účinné látky beflubutamid (dřívější názvy: UBH 820, UR 50601) do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 2000/784/ES [2] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III uvedené směrnice.
(2) Potvrzení úplnosti dokumentace bylo nezbytné, aby mohlo být provedeno její podrobné přezkoumání a aby bylo členským státům umožněno udělit až na dobu tří let dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčnou účinnou látku, pokud jsou dodrženy podmínky stanovené v čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414/EHS, a zejména podmínky týkající se podrobného posouzení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené uvedenou směrnicí.
(3) Účinky této účinné látky na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadatelem. Dne 3. srpna 2002 předložil členský stát zpravodaj Komisi návrh hodnotící zprávy.
(4) Po předložení návrhu hodnotící zprávy členským státem zpravodajem bylo nutno vyžádat si od žadatele další informace a nechat členský stát zpravodaj tyto informace přezkoumat a předložit jejich posouzení.
Proto přezkoumání dokumentací dosud probíhá a hodnocení nebude možné dokončit v časovém rámci stanoveném směrnicí 91/414/EHS.
(5) Jelikož během hodnocení dosud nevznikl důvod k bezprostředním obavám, měla by být členským státům dána možnost prodloužit dočasná povolení udělená pro přípravky na ochranu rostlin, které obsahují uvedenou účinnou látku, na období dvaceti čtyř měsíců v souladu s opatřeními článku 8 směrnice 91/414/EHS, a umožnit tak pokračování prověřování dokumentace.
Očekává se, že hodnocení a proces rozhodování o možném zařazení beflubutamidu do přílohy I bude dokončen do dvaceti čtyř měsíců.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy mohou prodloužit platnost dočasných povolení na přípravky na ochranu rostlin, které obsahují beflubutamid, na dobu nepřesahující dvacet čtyři měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. srpna 2006,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentací předložených k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení chromafenozidu, halosulfuronu, tembotrionu, valifenalu a slabého kmenu viru žluté mozaiky cukety do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2006) 3820)
(Text s významem pro EHP)
(2006/586/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Calliope SAS předložila dne 12. prosince 2004 orgánům Maďarska dokumentaci týkající se účinné látky chromafenozid s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Nissan Chemical Europe SARL předložila dne 19. května 2005 orgánům Itálie dokumentaci týkající se účinné látky halosulfuron s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Bayer CropScience AG předložila dne 25. listopadu 2005 orgánům Rakouska dokumentaci týkající se účinné látky tembotrion s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost ISAGRO SpA předložila dne 2. září 2005 orgánům Maďarska dokumentaci týkající se účinné látky valifenal s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Central Science Laboratory předložila dne 16. března 2005 orgánům Spojeného království dokumentaci týkající se slabého kmene viru žluté mozaiky cukety s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Orgány Spojeného království, Rakouska, Itálie a Maďarska sdělily Komisi, že dokumentace týkající se dotyčných účinných látek se po předběžném zkoumání jeví splňovat požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Předložené dokumentace se jeví splňovat též požadavky na údaje a informace podle přílohy III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byly dokumentace příslušnými žadateli následně zaslány Komisi a ostatním členským státům a byly postoupeny Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Tímto rozhodnutím by mělo být na úrovni Společenství úředně potvrzeno, že dokumentace v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II a – alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku – požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Tímto rozhodnutím by nemělo být dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, dokumentace týkající se účinných látek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí, které byly předloženy Komisi a členským státům za účelem zařazení těchto látek do přílohy I uvedené směrnice, v zásadě vyhovují požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze II uvedené směrnice.
Dokumentace s ohledem na navržená použití vyhovují též požadavkům na údaje a informace stanoveným v příloze III uvedené směrnice pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku.
Článek 2
Členské státy zpravodajové budou pokračovat v podrobném zkoumání dotyčných dokumentací a co možná nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. srpna 2006,
kterým se členským státům přidělují pro období 2006 až 2012 částky vyplývající z odlišení podle článku 10 nařízení Rady (ES) č. 1782/2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 3839)
(2006/588/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 10 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2006/410/ES [2] stanovilo zejména částky vyplývající z uplatnění snížení přímých plateb podle č. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1782/2003 pro období 2006 až 2012, které jsou pro hospodářské roky 2007 až 2013 poskytnuty Evropskému zemědělskému fondu pro rozvoj venkova (EZFRV).
(2) Podle čl. 10 odst. 3 první odrážky nařízení (ES) č. 1782/2003 se stanoví kritéria pro rozdělení částek pocházejících z odlišení podle odstavce 1 uvedeného článku.
(3) Článek 78 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [3], stanoví klíč pro rozdělení těchto částek mezi členské státy, přičemž se použijí kritéria stanovená v čl. 10 odst. 3 první odrážce nařízení (ES) č. 1782/2003.
(4) Ustanovení čl. 10 odst. 3 druhé odrážky nařízení (ES) č. 1782/2003 stanoví, že členský stát obdrží nejméně 80 % celkových částek vytvořených v uvedeném členském státě odlišením a ustanovení č. 10 odst. 4 uvedeného nařízení stanoví, že se může jednat o nejméně 90 % u členských států, které měly během let 2000 až 2002 vysokou produkci žita.
(5) Na základě těchto kritérií by členským státům měly být pro období 2006 až 2012 přiděleny částky vyplývající z odlišení podle čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2006 s ohledem na odečet stanovený v odstavci 2 uvedeného článku.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podle článku 10 nařízení (ES) č. 1782/2003 jsou částky vyplývající z odlišení přiděleny pro roky 2006 až 2012 členským státům v souladu s tabulkou uvedenou v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. srpna 2006,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému přezkoumání vzhledem k případnému zařazení aviglycinu HCl, mandipropamidu a meptyldinokapu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2006) 3858)
(Text s významem pro EHP)
(2006/589/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vypracování seznamu Společenství účinných látek povolených pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Valent BioSciences předložila dokumentaci týkající se účinné látky aviglycin HCl orgánům Spojeného království dne 27. října 2004 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Syngenta AG předložila dokumentaci týkající se účinné látky mandipropamid orgánům Rakouska dne 13. prosince 2005 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Společnost Dow AgroSciences předložila dokumentaci týkající se účinné látky meptyldinokap orgánům Spojeného království dne 12. srpna 2005 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Orgány Spojeného království a Rakouska sdělily, že na základě předběžného přezkoumání lze usuzovat, že dokumentace týkající se uvedených účinných látek vyhovují požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Lze rovněž usuzovat, že předložené dokumentace splňují i požadavky na údaje a informace podle přílohy III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byly dokumentace příslušnými žadateli následně zaslány Komisi a ostatním členským státům a byly postoupeny Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Toto rozhodnutí by mělo formálně na úrovni Společenství potvrdit, že uvedené dokumentace jsou považovány za v zásadě vyhovující požadavkům na údaje a informace podle přílohy II a alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku, vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požadovat od žadatelů předložení dalších údajů či informací za účelem objasnění určitých bodů dokumentace.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, dokumentace týkající se účinných látek, které jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí a které byly předloženy Komisi a členským státům vzhledem k možnosti jejich zařazení do přílohy I uvedené směrnice, vyhovují v zásadě požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II uvedené směrnice.
Dokumentace splňuje rovněž požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III uvedené směrnice, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku, s ohledem na navrhovaná užití.
Článek 2
Členské státy zpravodajové provedou důkladné přezkoumání příslušných dokumentací a oznámí Komisi co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne vyhlášení tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. září 2006,
kterým se mění rozhodnutí 94/360/ES a 2001/812/ES, pokud jde o veterinární kontroly produktů ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2006) 3868)
(Text s významem pro EHP)
(2006/590/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Komise 94/360/ES ze dne 20. května 1994 o snížené četnosti fyzických kontrol zásilek některých produktů při dovozu ze třetích zemí podle směrnice Rady 90/675/EHS [2] musejí stanoviště hraniční kontroly uchovávat záznamy o kontrolách některých produktů dovážených do Společenství.
(2) Integrovaný počítačový veterinární systém (Traces) byl zaveden rozhodnutím Komise 2004/292/ES ze dne 30. března 2004 o zavedení systému Traces a o změně rozhodnutí 92/486/EHS [3] pro zaznamenávání údajů týkajících se všech dovozů zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí a vydávání společných veterinárních vstupních dokladů na stanovištích hraniční kontroly.
Úřední veterinární lékaři a jejich zaměstnanci již o těchto dovozech nemusejí vést jiné rejstříky či záznamy.
Rozhodnutí 94/360/ES by mělo být změněno, aby se zamezilo zdvojení úsilí v souvislosti se zaznamenáváním některých údajů na stanovištích hraniční kontroly.
(3) Rozhodnutím Rady a Komise ze dne 4. dubna 2002 o uzavření sedmi dohod se švýcarskou konfederací 2002/309/ES, Euratom [4] se mimo jiné schvaluje dohoda o obchodu se zemědělskými produkty.
Četnost kontrol některých živočišných produktů na stanovištích hraniční kontroly je stanovena v dodatku 10 přílohy 11 této dohody.
Příloha II rozhodnutí 94/360/ES by měla být aktualizována, aby obsahovala odkaz na tato ustanovení.
(4) Rozhodnutím Rady 2002/979/ES ze dne 18. listopadu 2002 o podpisu a prozatímním provádění některých ustanovení dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé [5] se tato dohoda o přidružení schvaluje.
Četnost kontrol některých živočišných produktů na stanovištích hraniční kontroly je stanovena v této dohodě o přidružení.
Příloha II rozhodnutí 94/360/ES by měla být aktualizována, aby obsahovala odkaz na tato ustanovení.
(5) Rozhodnutí Komise 2001/812/ES ze dne 21. listopadu 2001, kterým se stanoví požadavky pro schválení stanovišť hraniční kontroly Společenství pověřených veterinárními kontrolami produktů ze třetích zemí [6], upravuje v souladu se směrnicí 97/78/ES provoz stanovišť hraniční kontroly.
(6) S ohledem na získané zkušenosti je zapotřebí provést jisté úpravy znění rozhodnutí 2001/812/ES, aby byl usnadněn obchod s některými vedlejšími produkty živočišného původu a aby byla zajištěna větší flexibilita při manipulaci s produkty, na něž se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [7].
(7) Manipulace se zásilkami malých množství krve a krevních produktů živočišného původu podléhajících rychlé zkáze a určených k technickému a farmaceutickému využití, které jsou přepravovány hluboce zmrazené nebo zchlazené v malých hermeticky uzavřených nádobách při teplotě prostředí, a rovněž jejich kontrola by měly probíhat na stanovištích hraniční kontroly pomocí vybavení schválených pouze pro manipulaci se zásilkami při teplotě prostředí.
(8) Dodatečná vybavení ve stanovištích hraniční kontroly jsou v současné době nutná jen tehdy, pokud je ročně odbaveno více než 500 zásilek.
Vzhledem k tomu, že se tato absolutní prahová hodnota nezakládá na riziku, měla by být nahrazena vhodnějším systémem, jenž se opírá o vyhodnocení rizika příslušným orgánem dotyčného členského státu.
Základem tohoto vyhodnocení by mělo riziko manipulace s různými kategoriemi produktu v jednom a tom samém vybavení, v němž pouze zřídka fyzicky probíhá manipulace s produkty určitých kategorií a jejich kontrola.
(9) Odbavení 500 zásilek produktů ročně by však mělo být orientačně považováno za údaj, při jehož překročení budou muset být ve stanovištích hraniční kontroly dodatečná vybavení, pokud nevyplyne z objektivního vyhodnocení různých typů produktů, se kterými se v jednom místě manipuluje, provedeného příslušným orgánem, že dodatečná vybavení nejsou potřebná, neboť nehrozí křížová kontaminace ani zdravotní riziko.
(10) Vyhodnocení rizika a zdůvodnění opatření přijatých příslušným orgánem v některém příslušném stanovišti hraniční kontroly se oznámí Komisi.
(11) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 94/360/ES se mění takto:
1. Článek 3 se mění takto:
a) Odstavce 1 a 2 se zrušují;
b) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"Postupem podle článku 28 směrnice 97/78/ES Komise na žádost některého členského státu nebo z vlastního podnětu přezkoumává četnost kontrol stanovenou v přílohách I a II tohoto rozhodnutí, s přihlédnutím ke kritériím stanoveným v článku 10 směrnice 97/78/ES, jakož i k zásadě regionalizace a ostatním veterinárním zásadám Společenství."
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
3. Příloha III se zrušuje.
Článek 2
Rozhodnutí 2001/812/ES se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Odchylně od odstavce 3 hluboce zmrazené sperma a embrya, vedlejší produkty nebo krevní produkty živočišného původu, které jsou přepravovány k využití pro technické účely, včetně k farmaceutickému využití, jsou-li tyto zásilky přepravovány při teplotě prostředí, v uzavřených nádobách opatřených vlastní regulací teploty, lze kontrolovat ve stanovištích hraniční kontroly pomocí vybavení uvedených v seznamu a schválených pouze pro manipulaci se zabalenými produkty při teplotě prostředí."
2. V článku 4 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Odchylně od odstavce 4 mohou na základě vyhodnocení rizika příslušným orgánem stanoviště hraniční kontroly, která odbavují omezený počet zásilek jakékoliv konkrétní kategorie, buď produktů určených k lidské spotřebě, nebo produktů určených k jiné než lidské spotřebě, používat pro veškeré produkty, pro které je stanoviště schváleno, stejné vybavení pro vykládku, kontrolu a skladování za předpokladu, že se používá časové oddělení zásilek a vybavení se podle potřeby mezi manipulací a kontrolami čistí a dezinfikuje.
Tato odchylka a podkladové vyhodnocení rizika se oznámí Komisi."
3. V úvodní větě oddílu 4 přílohy se slova "Musí být rovněž uchovávány následující záznamy:" nahrazují slovy
"Nejsou-li na stanovišti hraniční kontroly údaje zaznamenány do systému Traces, uchovávají se následující náhradní záznamy v elektronické či papírové podobě:"
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. září 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma v souvislosti s katarální horečkou ovcí
(oznámeno pod číslem K(2006) 3947)
(Text s významem pro EHP)
(2006/591/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 8 odst. 2 písm. d) a čl. 8 odst. 3, čl. 9 odst. 1 písm. c) a čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně vymezení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu pro zvířata tato pásma opustit.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [3] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru (dále jen "uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
(3) Dne 17., 19. a 21. srpna 2006 uvědomilo Nizozemsko, Belgie a Německo Komisi o několika podezřeních na klinické případy katarální horečky ovcí v hospodářstvích s chovem ovcí a skotu v oblastech v Nizozemsku, Belgii a Německu nacházejících se v blízkosti Lucemburska a Francie, v pásmu 50 km od Kerkrade v Nizozemsku, kde bylo oznámeno první podezření z nákazy.
(4) Aby se zabránilo šíření nákazy z postižené oblasti, přijala Komise rozhodnutí 2006/577/ES ze dne 22. srpna 2006 o některých ochranných opatřeních proti katarální horečce ovcí [4], které stanoví pravidla pro přesun zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí a jejich spermatu, vajíček a embryí z postižených oblastí.
(5) Následně potvrdila referenční laboratoř Společenství pro katarální horečku ovcí v Pirbright ve Spojeném království výskyt katarální horečky ovcí a skutečnost, že dotčený virus je sérotypu 8.
Tento sérotyp zatím nebyl v Evropě zjištěn.
(6) S ohledem na uvedené zjištění by mělo být rozhodnutí 2005/393/ES změněno s cílem vložit nové uzavřené pásmo obsahující postiženou oblast a rozhodnutí 2006/577/ES by mělo být zrušeno.
(7) S ohledem na zemědělské postupy lze povolit zvláštní přesuny vnímavých zvířat pod dozorem dotčených příslušných orgánů, aniž by se tím ohrozilo tlumení nákazy.
(8) Aby se zabránilo dalšímu šíření nákazy, mělo by toto rozhodnutí naléhavě vstoupit v platnost.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/393/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Vymezení uzavřených pásem
Uzavřená pásma jsou vymezena v rámci globálních zeměpisných oblastí uvedených pro pásma A, B, C, D, E a F v příloze I.
Odchylky ze zákazu přemísťování pro uvedená uzavřená pásma se přiznávají pouze v souladu s články 3, 4, 5 a 6.
V případě uzavřeného pásma E je přemísťování živých přežvýkavců mezi Španělskem a Portugalskem podmíněno schválením příslušnými orgány na základě dvoustranné dohody.
V případě uzavřeného pásma F se povolují přesuny živých zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí a jejich spermatu, vajíček a embryí v rámci daného pásma.
Článek 2a
Odchylka ze zákazu přesunů v okruhu 20 km
Odchylně od čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/75/ES se stanoví odchylka ze zákazu přemisťování v okruhu 20 km pro tato zvířata:
- zvířata na okamžitou porážku, s výhradou schválení příslušným veterinárním orgánem;
- zvířata pocházející zvenčí okruhu 20 km určená na hospodářství uvnitř okruhu 20 km;
- zvířata určená na hospodářství v uzavřeném pásmu, s výhradou schválení příslušným veterinárním orgánem a na základě veterinárních podmínek, které stanoví příslušný veterinární orgán."
2. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2006/577/ES se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od prvního dne po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. května 2006
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Singapurské republiky o některých aspektech leteckých služeb
(2006/592/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s vládou Singapurské republiky o některých aspektech leteckých služeb (dále jen "dohoda") v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Dohoda by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Singapurské republiky o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je uplatňována prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 7 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se stanoví orientační rozdělení položek závazků podle členských států v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" pro období 2007–2013
(oznámeno pod číslem K(2006) 3472)
(2006/593/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 [1], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1083/2006 má cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" posílit konkurenceschopnost a atraktivnost regionů.
(2) Podle čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1083/2006 přispívají Evropský fond pro regionální rozvoj a Evropský sociální fond k dosažení cílů uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení. Podle čl. 4 odst. 2 se financování z Fondu soudržnosti vztahuje rovněž na ty regiony, které nejsou způsobilé pro podporu v rámci cíle "Konvergence" a které se nacházejí v členském státě způsobilém pro podporu z tohoto fondu.
(3) Podle článku 20 nařízení (ES) č. 1083/2006 má být 15,95 % zdrojů, které jsou k dispozici na závazky z Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti (dále jen "Fondy") pro období 2007 až 2013, přiděleno pro cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost", včetně 21,14 % na přechodnou a zvláštní podporu podle čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení.
(4) Je nezbytné provést orientační rozdělení prostředků, které mají být přiděleny v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost", podle členských států. Podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 se tak provede v souladu s kritérii a metodikou stanovenými v příloze II nařízení (ES) č. 1083/2006.
(5) Bod 4 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví metodu přidělování dostupných prostředků členským státům a regionům způsobilým k podpoře podle článku 6 uvedeného nařízení.
(6) Bod 6 písm. b) přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví metodu přidělování prostředků pro přechodnou podporu uvedenou v čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení.
(7) Bod 7 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví maximální úroveň převodů z Fondů jednotlivým členským státům.
(8) Body 12 až 31 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 určují částky týkající se některých zvláštních případů pro období 2007 až 2013.
(9) Podle článku 24 nařízení (ES) č. 1083/2006 je 0,25 % prostředků, které jsou k dispozici na závazky z Fondů pro období 2007 až 2013, určeno na technickou pomoc z podnětu Komise; orientační rozdělení podle členských států by proto mělo být uvedeno bez částky určené na technickou pomoc,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Orientační výše položek závazků podle členských států pro regiony způsobilé k financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" podle článku 6 nařízení (ES) č. 1083/2006, včetně dodatečných částek určených v příloze II uvedeného nařízení, jsou uvedeny v tabulce 1 přílohy I.
Roční rozpis položek závazků podle členských států, na něž odkazuje předcházející odstavec, je uveden v tabulce 2 přílohy I.
Článek 2
Orientační výše položek závazků podle členských států na přechodnou a zvláštní podporu ze strukturálních fondů v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" podle článku 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, včetně dodatečných částek určených v příloze II uvedeného nařízení, jsou uvedeny v tabulce 1 přílohy II.
Roční rozpis položek závazků podle členských států, na něž odkazuje předcházející odstavec, je uveden v tabulce 2 přílohy II.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se stanoví orientační rozdělení položek závazků podle členských států v rámci cíle "Konvergence" pro období 2007–2013
(oznámeno pod číslem K(2006) 3474)
(2006/594/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 [1], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1083/2006 je cíl "Konvergence" určen na urychlení konvergence nejméně rozvinutých členských států a regionů.
(2) Podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1083/2006 přispívají Evropský fond pro regionální rozvoj, Evropský sociální fond a Fond soudržnosti (dále jen "Fondy") k dosažení cílů uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení.
(3) Podle třetího pododstavce čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 se rozdělení prostředků, které jsou k dispozici na závazky z Fondů, provede tak, aby jejich významná část byla soustředěna na regiony cíle "Konvergence".
(4) Podle článku 19 nařízení (ES) č. 1083/2006 má být 81,54 % zdrojů, které jsou k dispozici na závazky z Fondů pro období 2007 až 2013, přiděleno pro cíl "Konvergence", včetně 4,99 % na přechodnou a zvláštní podporu podle čl. 8 odst. 1, 23,22 % na financování podle čl. 5 odst. 2 a 1,29 % na přechodnou a zvláštní podporu podle čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
(5) Je nezbytné provést orientační rozdělení prostředků, které mají být přiděleny v rámci cíle "Konvergence", podle členských států. Podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 se tak provede v souladu s kritérii a metodikou stanovenými v příloze II nařízení (ES) č. 1083/2006.
(6) Body 1 a 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví metodu přidělování dostupných prostředků regionům způsobilým k podpoře podle cíle "Konvergence" a členským státům způsobilým k podpoře z Fondu soudržnosti.
(7) Bod 6 písm. a) a c) přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví metodu přidělování prostředků pro přechodnou podporu uvedenou v čl. 8 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení.
(8) Bod 7 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví maximální úroveň převodů z Fondů jednotlivým členským státům.
(9) Body 12 až 31 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 určují částky týkající se některých zvláštních případů pro období 2007 až 2013.
(10) Podle článku 24 nařízení (ES) č. 1083/2006 je 0,25 % prostředků, které jsou k dispozici na závazky z Fondů pro období 2007 až 2013, určeno na technickou pomoc z podnětu Komise; orientační rozdělení podle členských států by proto mělo být uvedeno bez částky určené na technickou pomoc,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Orientační výše položek závazků podle členských států pro regiony způsobilé k financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "Konvergence" podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006, včetně dodatečných částek určených v příloze II uvedeného nařízení, jsou uvedeny v tabulce 1 přílohy I.
Roční rozpis položek závazků podle členských států, na něž odkazuje předcházející odstavec, je uveden v tabulce 2 přílohy I.
Článek 2
Orientační výše položek závazků podle členských států na přechodnou a zvláštní podporu ze strukturálních fondů v rámci cíle "Konvergence" podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006, včetně dodatečných částek určených v příloze II uvedeného nařízení, jsou uvedeny v tabulce 1 přílohy II.
Roční rozpis položek závazků podle členských států, na něž odkazuje předcházející odstavec, je uveden v tabulce 2 přílohy II.
Článek 3
Orientační výše položek závazků podle členských států způsobilých k podpoře z Fondu soudržnosti v rámci cíle "Konvergence" podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou uvedeny v tabulce 1 přílohy III.
Roční rozpis položek závazků podle členských států, na něž odkazuje předcházející odstavec, je uveden v tabulce 2 přílohy III.
Článek 4
Orientační výše položek závazků podle členských států způsobilých k podpoře z Fondu soudržnosti v rámci cíle "Konvergence" na přechodném a zvláštním základě podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou uvedeny v tabulce 1 přílohy IV.
Roční rozpis položek závazků podle členských států, na něž odkazuje předcházející odstavec, je uveden v tabulce 2 přílohy IV.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se stanoví seznam regionů způsobilých k financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "konvergence" na období 2007–2013
(oznámeno pod číslem K(2006) 3475)
(2006/595/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních týkajících se Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 a čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1083/2006 má konvergenční cíl urychlit konvergenci nejméně rozvinutých členských států a regionů.
(2) Podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 se regiony způsobilými pro financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "konvergence" rozumí regiony odpovídající úrovni II klasifikace územních statistických jednotek (dále jen "NUTS 2") ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1059/2003 [2], jejichž hrubý domácí produkt (HDP) na obyvatele měřený paritou kupní síly a vypočtený na základě údajů Společenství za období 2000–2002 je nižší než 75 % průměru EU 25 za stejné referenční období.
(3) Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 regiony na úrovni NUTS 2, které by byly způsobilé pro status konvergenčního cíle podle čl. 5 odst. 1 uvedeného nařízení, pokud by práh způsobilosti byl i nadále 75 % průměrného HDP EU 15, ale které pozbývají způsobilosti, neboť jejich nominální HDP na obyvatele přesáhne 75 % průměrného HDP EU 25 měřeného a vypočteného podle téhož čl. 5 odst. 1, jsou přechodně a na zvláštním základě rovněž způsobilé pro financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "konvergence".
(4) Je nutné sestavit seznam způsobilých regionů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Regiony způsobilé k financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "konvergence" jsou uvedeny v příloze I.
Článek 2
Regiony způsobilé k financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "konvergence" přechodně a na zvláštním základě podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006, jsou uvedeny v příloze II.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se stanoví seznam členských států způsobilých k financování z Fondu soudržnosti na období 2007–2013
(oznámeno pod číslem K(2006) 3479)
(2006/596/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních týkajících se Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 [1], a zejména na čl. 5 odst. 3 a čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 o zřízení Fondu soudržnosti přispívá Fond soudržnosti k posilování hospodářské a sociální soudržnosti Společenství v zájmu podpory udržitelného rozvoje.
(2) Podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou členské státy způsobilé k financování z Fondu soudržnosti státy, jejichž hrubý národní důchod (HND) na obyvatele měřený paritou kupní síly a vypočtený na základě údajů Společenství za období 2001–2003 je nižší než 90 % průměrného HND EU-25.
(3) Podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006 členské státy, které v roce 2006 byly způsobilé k financování z Fondu soudržnosti a které by nadále byly způsobilé k financování, pokud by práh způsobilosti byl i nadále 90 % průměrného HND EU-15, ale které pozbývají způsobilosti, neboť jejich nominální HND na obyvatele přesáhne 90 % průměrného HND EU-25 měřeného a vypočteného podle čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení, jsou přechodně a na zvláštním základě rovněž způsobilé pro financování z Fondu soudržnosti.
(4) Je nutné sestavit seznam způsobilých členských států,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy způsobilé k financování z Fondu soudržnosti od 1. ledna 2007 jsou uvedeny v příloze I.
Článek 2
Členské státy způsobilé k financování z Fondu soudržnosti přechodně a na zvláštním základě podle čl. 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou uvedeny v příloze II.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se stanoví seznam regionů způsobilých k financování ze strukturálních fondů přechodně a na zvláštním základě v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" na období 2007–2013
(oznámeno pod číslem K(2006) 3480)
(2006/597/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních týkajících se Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1083/2006 má cíl "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" posílit konkurenceschopnost a atraktivnost regionů.
(2) Podle čl. 8 odst. 2 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1083/2006 regiony na úrovni NUTS 2, které v roce 2006 zcela spadají pod cíl 1 podle článku 3 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních týkajících se strukturálních fondů [2], jejichž hrubý domácí produkt (HDP) na obyvatele měřený a vypočtený podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 přesáhne 75 % průměrného HDP EU-15, jsou způsobilé k financování ze strukturálních fondů přechodně a na zvláštním základě v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost".
(3) Podle čl. 8 odst. 2 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1083/2006 bude Kypr rovněž využívat v období 2007–2013 přechodného financování vztahujícího se na regiony uvedené v prvním pododstavci téhož článku.
(4) Je nutné sestavit seznam způsobilých regionů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Regiony způsobilé k financování ze strukturálních fondů přechodně a na zvláštním základě v rámci cíle "Regionální konkurenceschopnost a zaměstnanost" podle čl. 8 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. března 2005
o státní podpoře, kterou Itálie – region Lazio – hodlá poskytnout na snížení emisí skleníkových plynů
(oznámeno pod číslem K(2005) 587)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/598/ES)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první odrážku této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články [1] a s přihlédnutím k zaslaným připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1) Rozhodnutím ze dne 13. května 2003, které bylo Itálii oznámeno dopisem ze stejného dne, se Komise rozhodla v souladu s čl. 88 odst. 2 zahájit vyšetřovací řízení týkající se předmětné podpory a Itálii spolu se všemi zúčastněnými stranami vyzvala k podání připomínek [2].
(2) Itálie odpověděla dne 23. července 2003.
(3) Společnost ACEA SpA (dále jen "ACEA"), jež byla příjemcem podpory, odpověděla 8. září 2003.
15. září 2003 byla uvedená odpověď s mnoha dalšími žádostmi zaslána Itálii, aby podala připomínky.
Žádosti se týkaly:
- kopie původní společenské smlouvy mezi společnostmi ACEA a Electrabel za účelem založení společnosti AEP;
- podmínek pro převod činností z ACEA na AEP, zejména pokud by se bylo vzalo v potaz posuzované opatření;
- činností ACEA, které by navrácení zasáhlo.
(4) Itálie poprvé odpověděla 18. března 2004 a poté 29. dubna 2004.
II. POPIS PODPORY
(5) Podpora se původně týkala dvou projektů na úsporu energie, které financoval region Lazio; jednalo se o síť dálkového vytápění a větrnou elektrárnu.
Oba projekty byly prohlášeny za slučitelné s vnitřním trhem, ale v případě prvního projektu bylo rozhodnuto zahájit řízení podle článku 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 na základě rozsudku ve věci "Deggendorf" [3].
Projekt se týká sítě dálkového vytápění v oblasti Torrino Mezzocamino nedaleko Říma.
Síť bude napájena energií z částečně zesíleného a přeměněného zařízení na kombinovanou výrobu energie, které bude vytápět novou čtvrť.
Další dvě čtvrti nedaleko Říma – Torrino Sud e Mostacciano – jsou již na elektrárnu na kombinovanou výrobu elektrické energie napojeny prostřednictvím sítě dálkového vytápění.
Nový projekt představuje rozšíření sítě, jejíž potrubní vedení dosáhne délky 14 km.
(6) Investiční náklady na tento projekt dosahují výše 9500000 EUR.
Tyto náklady se omezují pouze na částku, která se investuje do systému distribuce tepla vyjma nově technicky vybavené turbíny.
Částka podpory je 3800000 EUR.
(7) Právním základem opatření je usnesení regionální rady regionu Lazio č. 4556 ze dne 6. srpna 1999, jímž byly vybrány projekty, jež se financují z daně "carbon tax".
Opatření je právě financováno ze zdrojů pocházejících z tzv. "carbon tax", která byla zavedena článkem 8 finančního zákona schváleného 23.12.1998 (zákon č. 448/98).
Vyhláškou č. 337 ministra životního prostředí ze dne 20. července 2000 byla schválena kritéria a podmínky, které musí region při využívání zdrojů získaných prostřednictvím této daně dodržovat.
III. PŘÍJEMCI PODPORY
(8) Příjemcem podpory byla ACEA, podnik, který byl pod správou města Říma.
Po řadě reorganizací, které se dotkly mnoha dalších podniků, včetně Electrabelu, je nyní příjemcem jiný podnik, a to AceaElectrabel Produzione (AEP).
AEP je z 50 % ovládána společností Electrabel Italia a z 50 % společností AceaElectrabel.
Společnost Electrabel Italia je ze 100 % ovládána společností Electrabel (Belgie).
Společnost AceaElectrabel je ze 40,59 % ovládána společností Electrabel Italia a z 59,41 % společností ACEA.
Poznámka: grafické znázornění skupiny ACEA; čísla v závorkách uvádějí, do jaké míry jsou ovládány mateřskou společností; zbytek náleží společnosti Electrabel Italia, italské dceřiné společnosti belgické skupiny Electrabel.
+++++ TIFF +++++
AceaAceaElectrabel (59,41)AE Energia (100) AE Elettricità (100) AEP (50) AE Trading (84,17)
IV. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2
(9) Komise měla za to [4], že posuzovaný projekt splňuje ustanovení pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí.
Komise však vyjádřila pochybnosti a rozhodla se zahájit vyšetřovací řízení, neboť se domnívala, že se mají uplatnit zásady a kritéria, které formuloval soud v rozsudku ve věci "Deggendorf".
(10) Vyšlo totiž najevo, že příjemce ACEA je jedním z podniků pod městskou správou (podniky veřejných služeb náležející k místním veřejným správním subjektům) odvětví energetiky, které využívaly režimů podpory posuzovaných v rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 [5] o státních podporách ve formě osvobození od daně a zvýhodněných půjček poskytovaných Itálií podnikům veřejných služeb s převládajícím veřejným kapitálem.
Ačkoli se toto rozhodnutí týká pouze režimů podpory jako takových a nezabývá se situací jednotlivých příjemců, alespoň jeden z těchto režimů byl určen všem podnikům, které odpovídaly stanoveným podmínkám, a ACEA tehdy tyto podmínky splňovala.
(11) Komise v rozhodnutí 2003/193/ES označila takové neoznámené režimy za neslučitelné s vnitřním trhem a za protiprávní a v článku 3 italskému státu uložila, aby vrátil částky, které případně byly v rámci uvedených režimů poskytnuty.
ACEA toto rozhodnutí napadla u Soudu prvního stupně [6] a při této příležitosti uvedla, že z daného režimu čerpala podporu.
Finanční zprávy ACEA výslovně odkazují na riziko vrácení prostředků, jak uvádí např. půlroční zpráva ze září 2004 [7].
(12) Po dvou výzvách, které Komise italským orgánům zaslala, aby jim připomněla jejich povinnost vrátit uvedené částky, italské orgány Komisi uvědomily, že po více než dvou letech od přijetí rozhodnutí 2003/193/ES se stále ještě snaží splnit povinnost navrácení, k čemuž musí přijmout a provést vhodná administrativní opatření.
Mimo jiné neobjasnily, zda již byly vráceny částky, které byly poskytnuty společnosti ACEA.
Na základě výše uvedených informací by tedy měl být vyvozen závěr, že ACEA obdržela a dosud nevrátila podpory poskytnuté v rámci režimů neslučitelných s vnitřním trhem, jež jsou posuzovány v případě rozhodnutí 2003/193/ES.
(13) Komise měla tedy za to, že nemůže určit částku podpory, kterou ACEA již obdržela a kterou má vrátit.
(14) Komise se na druhé straně domnívala, že nemůže posoudit kumulativní účinek "staré" a "nové" podpory a jeho dopad, jenž pravděpodobně naruší společný trh.
V. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE A TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
1.1. Připomínky Itálie
(15) Argumentace italských orgánů je uvedena v bodech 16 až 27.
(16) Itálie vznesla otázku totožnosti příjemců, která se změnila poté, co Komise rozhodla o zahájení řízení.
Itálie však podotýká, že příjemce podpory se změnil dokonce před dnem přijetí tohoto rozhodnutí.
Itálie nicméně připouští, že Komise o těchto okolnostech nebyla informována před přijetím rozhodnutí o zahájení řízení.
Změna příjemce by znamenala, že rozsudek ve věci Deggendorf by se nemohl použít a že toto řízení by bylo bezpředmětné.
(17) Itálie popírá, že by takové opatření představovalo podporu, neboť se jedná o místní projekt, který neovlivňuje obchodní výměnu; kromě toho, jelikož vytápění není obchodovatelné a nemůže být považováno za náhradu jiných zdrojů energie, hospodářská soutěž by tím nebyla narušena.
(18) Itálie se staví proti uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf a argumenty v tomto smyslu jsou uvedeny v bodech 19 až 23.
(19) Itálie tvrdí, že rozsudek ve věci Deggendorf nemůže být v případě posuzované pomoci uplatněn z důvodu jiného zdroje podpory.
Posuzovaná podpora je regionální (orgán, který ji poskytuje, je region Lazio), zatímco podpora poskytnutá podnikům pod městskou správou byla podporou na vnitrostátní úrovni.
(20) Itálie tvrdí, že neexistuje absolutní totožnost příjemců.
Rozsudek ve věci Deggendorf by měla být uplatňován pouze v jednotlivých případech a nikoli na režimy podpory.
(21) Itálie tvrdí, že rozsudek ve věci Deggendorf by se měl uplatňovat, až když jsou rozhodnutí konečná, zatímco rozhodnutí Komise konečné není, jelikož se proti němu lze odvolat.
Itálie tvrdí, že Komise nemůže vytvářet takový tlak na politiky členských států dříve, než jsou vyčerpány všechny opravné prostředky stanovené Smlouvou.
(22) Itálie tvrdí, že Komise využívá rozsudku ve věci Deggendorf v příliš velké míře, a podotýká, že v důsledku toho by členské státy mohly přestat podpory oznamovat.
(23) Klade rovněž důraz na další dva aspekty posuzovaného projektu, které mluví v neprospěch uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf: a) cíle projektu týkající se úspory energie jsou v souladu s politikami Komise a Společenství; b) ACEA by byla oproti jiným podnikům pod městskou správou poškozena a Komise by vytvářela tlak na jednotlivý subjekt protiprávními prostředky.
(24) Jako odpověď na žádosti Komise Itálie předkládá připomínky uvedené v bodech 25 až 27.
(25) Z původní společenské smlouvy vyplývá, že AEP je ovládána dvěma společnostmi, jedná se o společnosti ACEA a Electrabel.
(26) Posuzovaný projekt ani rozhodnutí o navrácení prostředků nebyly v dohodě o vytvoření společného podniku vzaty v úvahu.
(27) ACEA se věnuje různým činnostem a nebylo možné stanovit, kterou z těchto činností navrácení podpory zasáhne.
1.2. Připomínky třetích stran
(28) ACEA, jež je příjemcem podpory, vznesla mnoho připomínek, jež jsou z velké části totožné s připomínkami, které podala Itálie.
Společnost nicméně vznáší navíc tři připomínky, které se blíže týkají uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf.
(29) První argument, kterým ACEA připomínky doplňuje, je skutečnost, že v tomto posuzovaném případě, na rozdíl od případu Deggendorf, neexistují naléhavé a vážné důvody k navrácení prostředků a že doba, která uběhla od přijetí rozhodnutí o protiprávní podpoře, není značná.
(30) Druhým argumentem ACEA zdůrazňuje skutečnost, že, opět odlišně od případu Deggendorf, společnosti ACEA nelze připisovat žádnou odpovědnost nebo neochotu prostředky vrátit; ACEA naopak prohlašuje, že je ochotna prostředky vrátit a vysvětluje, že prodlení nezávisí na ní.
(31) Ve třetím doplňujícím argumentu si ACEA stěžuje, že Komise neuplatňuje rozsudek ve věci Deggendorf jednotně.
ACEA připomíná rozhodnutí Komise 1998/466/ES [8] týkající se společnosti Société française de production (dále jen "SFP"), v němž je uvedeno předešlé nesouhlasné rozhodnutí vztahující se na téhož příjemce, aniž by byl uplatněn rozsudek ve věci Deggendorf.
VI. HODNOCENÍ
(32) Při hodnocení daného případu se bude především posuzovat, zda je předmětné opatření podporou a zda je lze podle Smlouvy považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
(33) Poté bude nutné určit totožnost příjemce a zhodnotit použitelnost rozsudku ve věci Deggendorf.
1.1. Existence podpory
(34) Mnohé připomínky, které Itálie a ACEA vznesly, se týkají té skutečnosti, že Komise projekt posuzuje jako podporu.
(35) Projekt je financován z rozpočtu regionální vlády, přesněji ze zdrojů pocházejících z daně "carbon tax", jež byla finančním zákonem zavedena na rok 1999.
Tím je splněna první podmínka toho, že se jedná o podporu.
(36) Opatření je selektivní, neboť přináší prospěch pouze jednomu podniku, nejprve společnosti ACEA a nyní společnosti AEP.
Tím je splněna druhá podmínka toho, že se jedná o podporu.
(37) Pokud jde o ovlivnění obchodní výměny, v rozhodnutí o zahájení řízení se v bodě 3.1 uvádí: "Teplo není předmětem obchodní výměny, ale může nahrazovat jiné primární či sekundární energetické produkty, které samy o sobě jsou předmětem obchodní výměny."
(38) Potvrzením toho jsou jiná rozhodnutí Komise, např. případ Itálie, region Piemonte, Podpora na snížení znečišťujících emisí (N 614/02 [9], v němž se uvádí, že projekt dálkového vytápění "rodinám umožní nahradit teplo jinými primárními či sekundárními zdroji energie, jako jsou např. ropa nebo elektřina, jež jsou předmětem obchodní výměny mezi členskými státy".
(39) Účelem dálkového vytápění je nahradit individuální vytápění v obydlích celé čtvrti.
Jinými slovy, vytápění dodávané generátorem tepla dálkového vytápění nahrazuje teplo z malých kotlů, jež jsou napájeny z jiných zdrojů energie, jako jsou např. ropa, plyn nebo elektřina.
Ropa, plyn a elektřina jsou předmětem obchodní výměny mezi členskými státy.
V posuzovaném projektu je nahrazující účinek, čímž je ovlivněna obchodní výměna.
ACEA i Electrabel jsou v každém případě podniky, které působí v mnoha odvětvích, zejména v odvětví energetiky a výroby elektrické energie, v nichž se v rámci Společenství obchoduje.
Tím je splněna třetí podmínka toho, že se jedná o podporu.
(40) Opatření rovněž narušuje hospodářskou soutěž, neboť jím je podporován pouze jeden podnik, čímž může být posíleno jeho postavení na světovém trhu s energií a může to vést ke změně podmínek trhu.
Ovlivnění obchodní výměny a narušení hospodářské soutěže vyvolané takovým opatřením se tímto potvrzují a odpovídají závěrům Komise v jiných případech [10].
(41) Všechny čtyři podmínky dosvědčující, že se jedná o podporu, jsou splněny.
Komise dospívá k závěru, že posuzovaný projekt je třeba považovat za podporu.
1.2. Slučitelnost podpory
(42) Pokud jde o slučitelnost posuzované podpory s režimem podpor ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. c), Komise uznává, že projektem se má dosáhnout cílů v oblasti životního prostředí.
Za druhé Komise zhodnotí, zda by posuzované opatření mohlo spadat mezi ustanovení stanovená pokyny o státní podpoře na ochranu životního prostředí. Komise se zejména pozastavila nad body 30 a 37.
(43) Bod 30 uvedených pokynů stanoví, že "investice v odvětví úspory energie ve smyslu bodu 6 jsou rovnocenné investicím na ochranu životního prostředí.
Z hospodářského hlediska totiž mají zásadní úlohu při dosahování cílů Společenství v oblasti životního prostředí.
U těchto investic proto lze využívat podpor na investice, jejichž základní míra je 40 % způsobilých nákladů".
(44) V rámci posuzovaného projektu je pro podporu způsobilá pouze investice na dálkové vytápění, které sestává z distribuční sítě pro vytápění a odpovídajícího příslušenství.
Regionální orgány v Laziu Komisi poskytly technickou a hospodářskou dokumentaci, která dosvědčuje, že plánovaná síť dálkového vytápění by v porovnání se současnou situací – neboli před investicí – za stávajících podmínek skutečně přinesla značný pokrok v úsporách energie.
Bod 30 pokynů se proto použije.
(45) Bod 37 pokynů stanoví, že "způsobilé náklady musí být striktně omezeny na dodatečné investiční náklady, které jsou nezbytné pro dosažení cílů v oblasti ochrany životního prostředí".
(46) Referenční investice je nulová, vzhledem k tomu, že alternativou je individuální vytápění bytových jednotek.
Kromě toho neexistují žádné úspory nákladů vyplývající z velikosti sítě.
Komise se proto domnívá, že náklady na investici jsou přípustné v plné výši Poskytnutá podpora odpovídá maximální hrubé míře podpory ve výši 40 %.
(47) Pokud jde o způsobilé investiční náklady a míru podpory, projekt dálkového vytápění sám o sobě odpovídá bodům 30 a 37 pokynů.
(48) Na základě tohoto rozboru by Komise mohla prohlásit projekt sám o sobě za slučitelný s ustanoveními v oblasti státních podpor.
Při přijetí tohoto rozhodnutí Komise nezbytně zvažovala mezi environmentálními aspekty a politikou hospodářské soutěže.
Jak je uvedeno v bodě 4 pokynů o státní podpoře na ochranu životního prostředí, "nutnost dlouhodobě přihlížet k požadavkům životního prostředí však automaticky neznamená, že každá podpora musí být povolena".
(49) Přijmout hledisko Itálie, podle nějž by Komise měla projekt schválit, neboť je určen k dosažení cílů v oblasti životního prostředí, by znamenalo opomenout skutečnost, že pro ustanovení v oblasti hospodářské soutěže je nejdůležitější způsob, jímž je těchto cílů dosaženo.
Podle ustálené judikatury při vypracování pokynů o podmínkách posuzování oznámení v oblasti státních podpor Komise členským státům určí, jak dosáhnout cílů v oblasti ochrany životního prostředí s menším dopadem na hospodářskou soutěž.
Cíl v oblasti ochrany životního prostředí však neodůvodňuje výjimku z obecných pravidel a ze zásad v oblasti opatření státní podpory bez ohledu na jejich účel.
1.3. Totožnost příjemce
(50) Při posuzování daného případu je třeba určit totožnost příjemce podpory.
(51) Mnohé z připomínek podaných italskou stranou [11] se týkají změny příjemce, podmínek, které upravují převod části podniku, který bude realizovat projekt, a původní společenskou smlouvu mezi společnostmi ACEA a Electrabel.
(52) Komise nebyla informována o tom, že příjemcem podpory se před rozhodnutím o zahájení řízení stala AEP.
Italské orgány sdělily tuto okolnost pouze v rámci tohoto řízení.
(53) Jak je uvedeno výše, v oddíle s popisem příjemce, AEP je od ACEA odlišná.
Jedná se o jiný podnik, který je ovládán společnostmi ACEA a Electrabel.
Komise nicméně při hodnocení oblasti státních podpor musí jít nad rámec čistě formálních údajů vymezujících společnost.
Jak nedávno zdůraznil Soud prvního stupně, přičemž se opíral o judikaturu Evropského soudního dvora a samotného Soudu prvního stupně [12].
(54) Je třeba poznamenat, že na základě ustálené judikatury, pokud právně odlišné právnické či fyzické osoby vytvoří hospodářskou jednotku, musí s nimi být jednáno jako s jedním podnikem pro účely právních předpisů Společenství o hospodářské soutěži (viz k tomuto bodu věc 170/83 Hydrotherm [1984] Sb. rozh.
2999 odstavec 11 a analogicky věc T-234/95 DSG proti Komisi [2000] Sb. rozh.
II-2603 odstavec 124).
V oblasti státních podpor, otázka, zda se jedná o hospodářskou jednotku, vyvstane prvotně v souvislosti s otázkou, zda se jedná o příjemce podpory (viz k tomuto bodu věc 323/82 Intermills proti Komisi [1984] Sb. rozh.
3809 odstavce 11 a 12).
V tomto ohledu již bylo rozhodnuto, že Komise má široké pravomoci při určování, zda společnosti, které jsou součástí určité skupiny, mají být považovány za hospodářskou jednotku nebo za právně a finančně samostatné jednotky, a to za účelem použití pravidel v oblasti státních podpor (viz k tomuto bodu spojené věci T-371/94 a T-394/94 British Airways a jiní proti Komisi [1998] Sb. rozh.
II-2405 odstavce 313 a 314 a analogicky DSG proti Komisi, odstavec 124).
(55) Komise musí určit, zda ACEA a společnost, která je součástí skupiny ACEA, mají být považovány za hospodářskou jednotku.
Rozbor situace společnosti AEP tuto okolnost potvrzuje.
(56) ACEA připouští, že spolu se společností Electrabel AEP ovládá.
Výslovně to tvrdí v jedné z odpovědí [13].
To potvrzuje rovněž finanční zpráva společnosti ACEA, kde je AEP uvedena mezi společnostmi v oblastech konsolidace.
Skutečnost, že ACEA ovládá AEP společně s Electrabelem a nikoli sama, není podstatná.
(57) AEP je uváděna v účetních zprávách společnosti ACEA: na straně 35 zprávy za první pololetí roku 2004 se uvádí, že "na základě pravomoci udělené článkem 37 vládního nařízení 127/91 jsou do oblastí konsolidace zahrnuty rovněž níže uvedené společnosti, které ovládá mateřská společnost spolu s dalšími společníky, a na základě smluv, které s nimi uzavřela".
AEP je v seznamu uvedena.
(58) Původní společenská smlouva mezi společnostmi ACEA a Electrabel týkající se převodu úseku z ACEA na AEP na projekt vůbec neodkazuje.
Je nicméně zřejmé, že AEP zdědila projekt, v důsledku restrukturalizace v rámci skupiny ACEA se stala zamýšleným příjemcem podpory a vykonává činnosti, kterým se předtím věnovala ACEA.
Kromě toho článek 4 dohody o přidělení části podniku společnosti AEP (tehdy pod názvem Gen.Co) uvádí, že ze smlouvy je vyňat případný spor, který by se mohl týkat samotné části podniku, a uvádí rovněž, že podnik, který je příjemcem podpory, není odpovědný za žádný spor, který by vznikl po 1. prosinci 2002 (den nabytí účinku smlouvy), který se ale zakládá na skutečnostech, jež byly zjištěny před tímto datem.
(59) Dohoda mezi dvěma stranami nemůže vést ke zbavení povinnosti uhradit protiprávní a neslučitelnou právní pomoc.
Schválení takové dohody by vedlo k systematickému obcházení povinnosti podniků uhrazovat protiprávní a neslučitelné podpory.
Je třeba rovněž poznamenat, že v okamžiku, kdy dohoda o přidělení nabyla účinku, již bylo rozhodnutí přijato a ACEA je již napadala.
Povinnosti uložené společnosti ACEA byly tedy dobře známy, takže nelze vyloučit záměr obejít povinnost vrácení podpor.
(60) ACEA a AEP musí být tedy považovány za jeden hospodářský subjekt a i přes vnitřní reorganizaci, musí být vlastní skupina, včetně společnosti ACEA, považována za příjemce podpory.
Jiný přístup by umožňoval obcházení pravidel v oblasti státních podpor.
1.4. Rozsudek ve věci Deggendorf
(61) Po více než dvou letech od přijetí rozhodnutí 2003/193/ES Itálie stále ještě neuhradila podporu, jež byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou a ještě ani nevyčíslila částky, které mají podniky pod městskou správou vrátit.
Od roku 2003, kdy bylo řízení zahájeno, se tedy situace nezměnila.
Je třeba dodat, že Komise se rozhodla předložit věc Soudnímu dvoru, protože Itálie neuposlechla rozhodnutí 2003/193/ES [14].
Nejnovější vývoj se týká začlenění ustanovení obsahujícího základní pokyny pro náhrady do právních předpisů Společenství pro rok 2004, které ještě nebyly schváleny Parlamentem. Jedná se o žádost, aby místní orgány označily možné příjemce, nebo o žádost, aby příjemci sami ohlásili částku pobírané podpory.
(62) Komise se proto domnívá, že přetrvává tatáž situace jako při zahájení řízení.
Komise potvrzuje, že ještě nemohla určit přesnou částku podpory, které ACEA využívala před posuzovanou podporou.
Ani italská vláda, ani ACEA neposkytly údaje, které by ukazovaly, že v případě společnosti ACEA mají být výhody vyplývající z režimu, který je považován za neslučitelný, pokládány za takové, že nepředstavují podporu nebo že představují stávající podporu, nebo za slučitelné díky specifické povaze příjemce.
Naopak kvůli jejich výši a z povahy činností, kterým se ACEA věnovala na různých trzích v době, kdy byla podpora poskytnuta, jako je např. výroba a distribuce energie a elektřiny, je třeba výhody poskytnuté společnosti ACEA považovat za takové, které mají vliv na obchodní výměnu v rámci Společenství a které narušují hospodářskou soutěž.
Kromě toho jsou výhody značné, neboť odpovídají obvyklé výši daně z příjmu právnických osob za tři roky.
Skupina ACEA, včetně AEP, je tudíž v postavení pobíratele protiprávních a neslučitelných podpor, které musí být ještě navráceny; navíc dochází k narušení hospodářské soutěže.
(63) I když přesná částka první podpory není určena, kumulativní účinek obou podpor poskytnutých společnosti ACEA a jejich dopad narušující společný trh činí za těchto okolností oznámenou podporu neslučitelnou se společným trhem.
1.5. Uplatnění rozsudku ve věci Degendorf na posuzovaný případ
(64) Itálie a ACEA vyložily mnoho argumentů týkajících se uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf na tento posuzovaný případ.
(65) Je vhodné připomenout, že rozsudek ve věci Deggendorf vyhotovený Soudním dvorem [15], stanoví, že Komise musí při posuzování slučitelnosti podpory brát v úvahu všechny relevantní údaje a zejména kumulativní účinek nové podpory a podpory, která byla prohlášena za neslučitelnou, která ještě nebyla navrácena.
Tento rozsudek umožňuje pozastavit poskytování slučitelné podpory, dokud nebude vrácena předešlá protiprávní a neslučitelná podpora.
(66) Především je vhodné zdůraznit skutečnosti uvedené v bodech 51 a 60 a týkající se totožnosti příjemce.
Na základě poskytnuté argumentace se Komise domnívá, že AEP je součástí skupiny ACEA a že v posuzovaném případě se jedná v podstatě o téhož příjemce.
(67) Skutečnost, že se v tomto případě jedná o regionální podporu a že podpora týkající se podniků pod městskou správou byla podporou na vnitrostátní úrovní, je nepodstatná [16].
Komise chápe všechny podpory jako vnitrostátní, což potvrzuje skutečnost, že vnitrostátní orgány jsou jedinými přímými partnery v jednání s orgány Společenství.
To dosvědčuje skutečnost, že opatření bylo oznámeno Itálií a že Itálii je podle článků 87 a 88 Smlouvy o ES rozhodnutí určeno.
Kromě toho zdroje, z nichž se čerpá, jsou vnitrostátní, ať již je přiděluje ústřední vláda nebo regionální orgán.
Proto je třeba tento argument odmítnout.
(68) Rozsudek ve věci Deggendorf se uplatní ve všech případech, kdy podle rozhodnutí Komise příjemce podporu nevrátil, bez ohledu na to, zda se jedná o individuální podporu nebo o režim podpor [17].
Komise se domnívá, že ACEA patřila mezi příjemce podpory podnikům pod městskou správou, jelikož alespoň část této podpory byla poskytnuta všem podnikům spadajícím do této kategorie, a tudíž i společnosti ACEA.
(69) Kromě toho ACEA při tomto řízení podala připomínky jakožto třetí zúčastněná strana, aby podepřela svá tvrzení o slučitelnosti s režimy podpory.
Komise ve svém rozhodnutí označila takové neoznámené režimy za neslučitelné s vnitřním trhem a za protiprávní a italskému státu uložila, aby vrátil částky, které případně byly v rámci uvedených režimů poskytnuty [18].
ACEA toto rozhodnutí napadla u Soudu prvního stupně [19] a při této příležitosti uvedla, že z daného režimu čerpala podporu.
Jak je vysvětleno výše, ani italská vláda, ani ACEA nepřišly s žádným zvláštním argumentem, kterým by se v daném případě navrácení zamezilo nebo by bylo omezeno.
(70) Ve finanční zprávě společnosti ACEA je odkaz na rozhodnutí Komise a na finanční rizika, která by z něj pro skupinu mohla vyplývat.
Tím se dostáváme až k pravděpodobným částkám podpory, které by Itálie měla od společnosti ACEA zpětně získat, a to alespoň za léta 1998 a 1999, neboť za rok 1997 ACEA ohlásila ztrátu (proto nebyl zaznamenán zisk v rámci nižšího zdanění).
ACEA zmiňuje pravděpodobné částky uváděné k roku 1998 (28 milionů EUR) a k roku 1999 (290 milionů EUR, z důvodu výjimečných operací vyplývajících z oddělení podniků).
(71) Na rozdíl od tvrzení, podle něhož by se rozsudek ve věci Deggendorf měl uplatnit teprve, až je rozhodnutí Komise konečné (např. až je s konečnou platností potvrzeno rozsudkem Soudního dvora) [20], Komise připomíná, že její rozhodnutí jsou v zásadě platná a mají okamžitý účinek, což ostatně Itálie uznává [21].
Tento přístup je v souladu s článkem 242 Smlouvy o ES, podle nějž odvolání nemají odkladný účinek.
Je třeba rovněž připomenout, že v rámci posuzovaného případu nebyla vyžadována žádná prozatímní opatření.
(72) Itálie tvrdí, že uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf je výjimečným postupem, který by měl být použit pouze jako extrema ratio.
Komise s tímto hlediskem nesouhlasí a podotýká, že právě účinná kontrola státních podpor by vedla ke stálému a neprodlenému využití rozsudku ve věci Deggendorf s cílem zajistit účinnost systému, jehož účelem je brát v úvahu všechny státní podpory, které jsou příjemci dostupné, při současném snižování neblahých dopadů na hospodářskou soutěž a při zajištění účinného používání rozhodnutí Komise.
(73) Proti tvrzení Itálie, podle něhož by uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf mělo za následek nižší počet oznámení od členských států [22], Komise podotýká, že podle čl. 88 odst.
3 Smlouvy oznamování není dobrovolné, ale povinné. Neoznámené podpory jsou (stávají se) protiprávními, byť by i mohly být slučitelné.
(74) Pokud jde o tvrzení Itálie, podle něhož Komise vyvíjí neobvyklý tlak [23], Komise podotýká, že v posuzovaném případě se jedná o pouhé uplatnění stávající judikatury.
ACEA by byla poškozena pouze v míře, v jaké je příjemcem jiné podpory.
(75) Mělo by být jasně uvedeno, že ACEA není v žádném případě obzvláště poškozována.
Komise schválila (rozhodnutí týkající se podpory N 614/02, jež je uvedena v bodě 38) mnoho projektů regionu Piemont.
Dva ze schválených projektů měly realizovat AEM (podnik pod městskou správou Turína) a ASM (podnik pod správou města Settimo Torinese).
V případě AEM se zvažovala možnost uplatnit rozsudek ve věci Deggendorf.
S přihlédnutím k pravidlu de minimis a vzhledem k předmětné částce, jež činila 17240 EUR, se dospělo k závěru, že se uvedený rozsudek nepoužije.
Místní orgány se poté zavázaly ověřit, zda během tří let nedošlo k nahromadění jiných podpor na základě pravidla de minimis, jejichž celková hodnota by překračovala 100000 EUR.
V takovém případě by se jednalo o podpory, které by nebyly poskytnuty čistě podle rozsudku ve věci Deggendorf.
(76) V rozhodnutí týkajícím se podpory N 614/02 (výše uvedené v bodech 38 a 75) se v případě společnosti ASM uvádí:
"Na základě rozsudku ve věci Deggendorf [24] se tedy italské orgány zavázaly, že ověří, zda společnost l’Azienda sviluppo multiservizi SpA a ostatní příjemci skutečně uvedené podpory využili, a pokud ano, že neposkytnou dané státní podpory, dokud nebudou v souladu s výše uvedeným rozhodnutím nahrazeny neslučitelné a protiprávní podpory, které byly poskytnuty dříve."
(77) Skutečnost, že se ACEA věnuje různým činnostem a že není schopna určit, na kterých bude spočívat navrácení podpory [25], není v daném případě směrodatná.
Pro podnik by bylo příliš snadné vyhnout se rozhodnutí o navrácení pouze proto, že nevyjasní, na které z jejích činností nebo na které části podniku má náhrada spočívat.
(78) Lze naopak argumentovat tím, že pokud se část podpory, která byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou, vztahovala k určitému daňovému opatření, měly z toho v minulosti prospěch všechny části podniku ACEA.
Daňovou podporu, jelikož se jedná o podporu na provoz, nelze jako takovou přidělit na určitou činnost podniku.
Protiprávní a neslučitelná podpora se tak vztahovala na veškerou hospodářskou činnost společnosti ACEA, a to včetně části podniku, která byla později převedena na AEP.
Z toho vyplývá, že část této nenahrazené podpory může být připsána rovněž společnosti AEP.
1.6. K připomínkám třetích stran
(79) Oproti tvrzení společnosti ACEA [26] je doba, která uběhla od přijetí rozhodnutí o náhradě a po kterou se italské orgány ani nesnažily náhradu podpory získat, skutečně dlouhá.
Do konce ledna 2005 Itálie ještě neschválila postupy pro navrácení. Čl.
3 nařízení (ES) č. 659/1999 [27] jasně stanoví, že navrácení se provede bezodkladně.
Jak je výše uvedeno, doposud nebylo zahájeno žádné řízení o navrácení, ale nebyly pro něj ani stanoveny jasné postupy.
(80) Dobrá vůle společnosti ACEA [28] ve skutečnosti nemění nic na tom, že podpora ještě nebyla navrácena.
Navrácení podpory, která byla prohlášena za protiprávní, je faktickou záležitostí, na kterou postoj stran sporu nemá vliv.
Je třeba dodat, že vedle obecného vyjádření dobré vůle ACEA bývala mohla jednat tak, aby navrácení urychlila, kdyby například uvedla částky, které mají být vráceny, nebo kdyby na blokovaném bankovním účtu vytvořila zálohu.
(81) Pokud jde o údajnou nedůslednost Komise při uplatňování rozsudku ve věci Deggendorf, jejímž příkladem mělo být rozhodnutí 1998/466/ES [29], je třeba podotknout, že uvedené rozhodnutí [30] se zakládalo na závazku Francie vrátit předešlou podporu, na niž se vztahovalo záporné rozhodnutí. Rozsudek ve věci Deggendorf se proto nepoužil.
Rozhodnutí 1998/466/ES rovněž stanovilo, že nelze poskytnout žádnou další podporu, jedině za výjimečných okolností.
V roce 2002 Komise přijala rozhodnutí o novém zásahu francouzských orgánů ve prospěch společnosti SFP a přitom však dospěla k závěru, že tento zásah nepředstavoval podporu.
Pro uplatnění rozsudku ve věci Deggendorf nebyl tedy důvod.
VII. ZÁVĚRY
(82) Na základě výše uvedených úvah Komise dospívá k závěru, že podpora v částce 3,8 miliónů EUR, která má být poskytnuta společnosti AEP na projekt dálkového vytápění v okolí Říma, je sama o sobě slučitelná se Smlouvou.
(83) Vyplacení podpory společnosti AEP je nicméně pozastaveno, dokud Itálie nedoloží, že podpora, jež byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou a v daném případě takto vyhodnocena podle rozhodnutí 2003/193/ES, byla podle rozsudku ve věci Deggendorf společností ACEA navrácena.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Podpora, kterou Itálie hodlá na základě usnesení regionální rady regionu Lazio č. 4556 ze dne 6. srpna 1999 poskytnout společnosti AEP na projekt dálkového vytápění, je slučitelná se společným trhem.
2. Podpora uvedená v odstavci 1 nemůže být poskytnuta dříve, než Itálie doloží, že ACEA navrátila i s úroky podporu, jež byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou a v daném případě takto vyhodnocena podle rozhodnutí 2003/193/ES.
Článek 2
Itálie do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k jeho splnění.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Itálii.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. dubna 2005
o režimu státních podpor, který Itálie hodlá uskutečnit v oblasti financování stavby lodí
(oznámeno pod číslem K(2005) 844)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/599/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec odst. 2 čl. 88 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1) Dne 26. listopadu 1998 Komise schválila zvláštní záruční fond pro financování stavby lodí, který byl zřízen na základě článku 5 zákona č. 261 ze dne 31. července 1997, a domnívala se, že režimem stanovená míra podpory dosáhne 1 %.
(2) Článek 5 zákona č. 261 ze dne 31. července 1997 byl pozměněn zákonem č.
413 ze dne 30. listopadu 1998. Dne 16. května 2001 italské orgány Komisi uvědomily o přijetí výnosu ministra financí, rozpočtu a hospodářského plánu ze dne 14. prosince 2000, kterým se doplňuje režim záruk, a tvrdily, že v důsledku těchto změn a doplnění se má samotný režim považovat za režim nepředstavující podporu.
Toto rozhodnutí se konkrétně týká uvedeného oznámení.
(3) Na základě oznámení došlo k výměně korespondence s italskými orgány s cílem získat další informace.
Kromě toho Komise udržovala intenzivní neformální styk jak s italskými orgány, tak s externím poradcem, se kterým se dvakrát setkala.
(4) Dopisem ze dne 30. dubna 2003 Komise italským orgánům sdělila rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy ve vztahu k oznámenému režimu.
(5) Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [1].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly připomínky.
(6) Komise neobdržela připomínky od třetích zúčastněných stran.
(7) V dopisech z 4. června 2003, 22. července 2003 a 3. června 2004 italské orgány podaly připomínky jako odpověď na rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2003.
Dne 27. ledna 2004 došlo k setkání mezi italskými orgány a Komisí.
(8) Dopisem ze dne 3. listopadu 2004 italské orgány Komisi požádaly, aby definovala svůj postoj k tomuto případu.
Komise odpověděla dopisem ze dne 22. prosince 2004 a od italských orgánů neobdržela další korespondenci.
II. POPIS PODPORY
(9) Zvláštní záruční fond pro financování stavby lodí (dále jen "fond") byl zřízen na základě článku 5 zákona č. 261 ze dne 31. července 1997.
Na základě nabídkového řízení bylo finanční, správní a technické řízení fondu zadáno společnosti Mediocredito Centrale SpA (dále jen "Mediocredito").
Fond je určen k pokrytí rizik vyplývajících z toho, že nebyly navráceny půjčky na stavbu a přestavbu lodí, které banky poskytly italským a zahraničním majitelům lodí na práce prováděné v italských loděnicích.
Za tímto účelem fond poskytuje uvedeným majitelům lodí záruky finálního financování druhého stupně.
Italské orgány potvrdily, že fond ještě nefunguje a že záruky tudíž ještě nebyly poskytnuty.
(10) Financování nesmí trvat déle než dvanáct let, jeho částka nesmí překročit 80 % tržní ceny lodi a musí být alespoň s takovou úrokovou sazbou, která je uvedena v usnesení rady OECD ze dne 3. srpna 1981, ve znění pozdějších předpisů, nebo s tržní sazbou v případech, kdy není doprovázeno jinými podporami z veřejných prostředků, jejichž cílem je snížit zátěž způsobenou úroky.
Kromě toho je financování zajištěno zástavou prvního stupně na loď, o niž se jedná.
(11) Režim stanoví, že budou poskytnuty záruky majitelům lodí, o nichž na základě kritérií stanovených ve výnosu společnost Mediocredito prohlásila, že jejich hospodářská a finanční situace je dobrá.
(12) Záruka může být poskytnuta až do 40 % všech finančních prostředků a v míře tohoto procentního podílu může pokrývat až 90 % konečné ztráty, kterou banky utrpí na kapitálu, smluvním úroku a úroku z prodlení, jejichž míra nesmí překročit referenční míru, která je platná v den zahájení soudního řízení o navrácení úvěru a výdajů, včetně vzniklých soudních i mimosoudních výloh.
(13) Jednorázový poplatek, který mají zaplatit příjemci z fondu, je pevně určena a původně byla stanovena na 1,6 % zajištěné částky bez ohledu na to, jak dlouho bude zajištěná půjčka vyplácena.
Italské orgány následně informovaly Komisi o záměru znovu určit výši jednorázového poplatku na 2,3 % zajištěné částky pro operace trvající dvanáct let (úměrně snížené v případě půjček trvajících kratší dobu).
Jednorázový poplatek ve výši 2,3 % odpovídá ročnímu poplatku ve výši 0,5 % z neuhrazené zajištěné částky na dvanáctiletou půjčku.
(14) Italské orgány zvažovaly možnost zavést mechanismus pro rozlišení rizika, na jehož základě se u různých projektů používají různé poplatky podle rizika, které je s nimi spjato.
Systém však byl pouze stručně popsán a Komise neobdržela další podrobnosti nebo informace o jeho fungování.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(15) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila pochybnosti, že italský záruční fond pro financování stavby lodí dodržuje všechny podmínky stanovené v bodě 4.3 sdělení ze dne 11. března 2000 o použití článku 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk (dále jen "sdělení o zárukách") [2], tj. podmínky, díky nimž by mohlo být vyloučeno, že se jedná o podporu.
(16) Komise si rovněž kladla otázku, zda může být považován za samofinancovatelný režim záruk poskytovaných státem, který požaduje od všech příjemců stejný poplatek bez ohledu na jednotlivá rizika financovaného projektu a který funguje v odvětví, pro něž existuje trh, který může takové záruky nabídnout.
(17) Komise rovněž vyjádřila pochybnosti nad tím, že poplatky, které příjemci uhradili, odpovídají trhu a že jsou v každém případě dostačující pro pokrytí všech nákladů režimu.
(18) Komise rovněž nemohla vyloučit, že procentní podíl odpovídající pouze 10 % části půjčky vykazující největší riziko by mohl být nedostatečný k tomu, aby byla zaručeno, že půjčovatel správně vyhodnotí úvěruschopnost dlužníka a minimalizuje rizika, která jsou s operací spjata.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(19) Podle italských orgánů fond nepředstavuje podporu z následujících důvodů:
i) kritéria, která fond k poskytnutí záruky stanovuje, umožňují vybrat pouze takové majitele lodí, kteří splňují přísná hospodářská kritéria a kteří nedosahují průměrného stupně rizikovosti; vzhledem k tomu, že příjemci patří do obdobných stupňů rizikovosti, se zdá, že není nezbytné podstatné rozlišení poplatků;
ii) na základě tržní studie, kterou provedly různé úvěrové subjekty působící v Itálii, lze odhadovat, že průměrné tržní náklady na obdobné záruky v podstatě odpovídají nákladům, které italské orgány předpokládaly.
(20) Poté italské orgány dopisem ze dne 3. června 2004 vyjádřily celkovou připravenost zavést systém poplatků na základě rizikovosti financovaných projektů.
Pro systém je výchozím bodem počáteční poplatek 0,5 % ročně.
Poplatky by se v zásadě lišily podle délky období, po které by financování probíhalo, a podle rizikovosti projektů, na které je podpora poskytována.
V úvahu by připadaly tři úrovně sazeb.
V případě financování po období dvanácti let by jednotný poplatek, který je příjemcům podpory navrhován, byl 2,065 % pro kategorii s nejnižším rizikem, 2,603 % pro kategorii se středním rizikem a 3,142 % pro úroveň s nejvyšším rizikem.
To by odpovídalo roční sazbě 0,4563 % částky zajištěné na nejméně rizikové projekty a 0,6562 % na nejrizikovější projekty.
(21) Orgány by určily různé rozpětí hodnot na základě šesti hospodářsko-finančních parametrů, které se vezmou v úvahu pokaždé, když možný příjemce podpory požádá o možnost využívání režimu podpory.
Vzhledem k těmto parametrům by podle své celkové výkonnosti žadatel spadal do jedné ze tří uvedených kategorií rizika.
Systém však nikdy nebyl více propracován a italské orgány ohledně jeho fungování neposkytly další praktické podrobnosti.
V. POSOUZENÍ
1. Existence podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy
(22) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy jsou neslučitelné se společným trhem podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(23) Opatření, které je třeba posoudit, spočívá v záručním fondu, jenž má pokrýt financování půjček poskytovaných bankami majitelům lodí na stavbu nebo přestavbu lodí v italských loděnicích.
Komise vyjádřila svůj postoj k takovým opatřením ve sdělení o používání článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk ("sdělení o zárukách") [3].
(24) Sdělení o zárukách vysvětluje, z jakých důvodů může státní záruka představovat státní podporu: "Státní záruka umožňuje, aby dlužník získal na půjčku lepší podmínky, než které jsou obvykle na finančních trzích dosažitelné.
Díky státní záruce má dlužník zpravidla možnost získat snížené sazby nebo nabídnout nižší krytí.
Bez státní záruky by mnohdy nebyl schopen najít finanční subjekt, který by byl ochoten mu poskytnout půjčku za jakýchkoli podmínek. (…) Výhoda vyplývající ze státní záruky spočívá v tom, že příslušné riziko nese stát.
Takové převzetí rizika by mělo být v zásadě odškodněno přiměřenou náhradou.
Případné zřeknutí se náhrady znamená ztrátu finančních zdrojů pro stát a zároveň zisk pro podnik. V důsledku toho se může nicméně jednat o státní podporu ve smyslu čl.
87 odst. 1 i v případech, kdy není uskutečněna žádná platba na základě poskytnuté záruky" [4].
a) Hospodářská výhoda
(25) V daném případě se jedná především o to, zda navrhované poplatky odpovídají přiměřené tržní ceně.
Z obecných zásad o kontrole státních podpor a z uvedených ustanovení vyplývá zásada, na které je založeno sdělení o zárukách: referenčním bodem pro posouzení, zda záruka nepředstavuje státní podporu, je trh.
Pokud totiž stát obdrží náhradu za záruku odpovídající náhradě, kterou by obdržel soukromý subjekt od obdobných příjemců půjčky, příjemce půjčky by nezískal žádnou výhodu a stát by jednal jako soukromý investor nebo věřitel působící na finančním trhu.
Pokud jsou naopak cena, kterou příjemci zaplatili, a podmínky pro záruky příznivější než tržní cena a podmínky, příjemci tím získávají zřejmou hospodářskou výhodu a (jsou-li splněny další podmínky) se ve smyslu Smlouvy tedy jedná o státní podporu.
(26) Sdělení o zárukách v bodě 4.3 definuje šest podmínek, na jejichž základě Komise může určit, zda režim státních záruk představuje státní podporu.
Komise musí tedy především posoudit, zda oznámený režim takové podmínky splňuje, neboť by to umožňovalo okamžitě vyloučit, že obsahuje prvky podpory.
(27) Podle bodu 4.3 režimy státních záruk nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1, splňují-li následující podmínky:
a) režim neumožňuje poskytnutí záruk vypůjčovatelům, kteří mají finanční potíže;
b) vypůjčovatel může v zásadě na finančních trzích získat půjčku za tržních podmínek bez jakéhokoli zásahu ze strany státu;
c) záruky jsou spjaty se zvláštní finanční operací, jsou omezeny na předem stanovenou maximální částku, nepokrývají více než 80 % dlužné částky půjčky nebo jiného finančního závazku (kromě případů, kdy se jedná o dluhopisy nebo obdobné nástroje) a jsou časově omezeny;
d) podmínky režimu jsou založeny na realistickém posouzení rizika tak, že náhrady, které podniky, jež jsou příjemci podpory, splatí, s velkou pravděpodobností umožňují samofinancování režimu;
e) režim stanoví podmínky, za nichž budou poskytovány záruky do budoucna a celková finanční dotace, jež bude alespoň jednou ročně přezkoumávána;
f) náhrady pokrývají jak běžná rizika, jež jsou s poskytnutím záruky spjata, tak správní výdaje režimu a – pokud stát poskytne počáteční zdroje pro rozběhnutí systému – běžný výnos z kapitálu.
(28) Komise podotýká, že v tomto případě jsou splněny podmínky uvedené pod písmeny a), b), c) a e), avšak již nikoli pod body d) a f), neboť riziko, které na sebe bere stát, není vyváženo přiměřenou náhradou.
(29) Na základě bodu 4.3 písmen d) a f) sdělení se podmínky režimu musí zakládat na realistickém posouzení rizika tak, aby se systém mohl se vší pravděpodobností samofinancovat a aby obdržené náhrady postačovaly na pokrytí běžných rizik, která jsou spjata s poskytnutím záruky, a správních výdajů režimu (a, pokud stát poskytne počáteční zdroje pro rozběhnutí systému, aby byl umožněn běžný výnos z kapitálu).
Itálie nebyla schopna Komisi prokázat, že režimem stanovené poplatky mohou zaručit jeho samofinancování a pokrýt všechny správní výdaje.
i) Nepřiměřenost navrhovaných poplatků
(30) Úvěrové subjekty působící na finančním trhu by na záruky tohoto typu požadovaly vyšší poplatky, jelikož jednotný poplatek 2,3 % je se vší pravděpodobností nedostačující pro zajištění pokrytí všech nákladů vyplývajících z případných neplnění závazků a na pokrytí správních výdajů.
Totéž platí pro rozpětí poplatků od 2,065 % do 2,603 %, jež je uvedeno v dopise ze dne 3. června 2004.
(31) Italské orgány v minulosti neměly obdobné režimy státních záruk a nemají tudíž k dispozici důvěryhodné údaje z minulosti nebo údaje vycházející ze zkušenosti (míra neplnění v odvětví, příjmy režimu, skutečné správní výdaje na jeho řízení), na jejichž základě by mohly prokázat samofinancování režimu.
(32) Podle italských orgánů navrhovaný poplatek vychází z obdobné referenční tržní hodnoty a měl by být tedy považován za odpovídající.
To neodpovídá informacím, které má Komise k dispozici.
(33) Italské orgány především v dopise ze dne 7. října 1998 tvrdí, že průměrná tržní provize za vydání bankovní záruky je podle jejich mínění 0,915 % ročně.
Taková hodnota je mnohem vyšší než roční náklady odpovídající jednotnému poplatku, který italské orgány původně stanovily, a poplatkům uvedeným v dopise ze dne 3. června 2004.
(34) Nepřiměřenost stanoveného poplatku potvrzují za druhé i údaje, které italské orgány poskytly naposledy.
Italské orgány totiž v roce 2003 provedly tržní studii s cílem odhadnout průměrnou tržní provizi, kterou by úvěrové subjekty uplatňovaly na obdobné záruky.
Z dopisů italských bank předaných Komisi vyplývá, že všechny dotázané subjekty by skutečně uplatňovaly poplatky vyšší než 0,5 % ročně, tj. ve vyšším rozpětí poplatků než Itálie navrhuje v dopise ze dne 3. června 2004.
Bankami navrhované poplatky:
Banca CARIGE _BAR_ od 0,50 % do 0,75 % ročně _BAR_
BNL _BAR_ přibližně 0,60 % ročně _BAR_
Unicredit _BAR_ 0,60 % ročně _BAR_
Citigroup _BAR_ 0,60 % ročně _BAR_
Deutsche Bank _BAR_ od 0,70 % do 0,80 % ročně _BAR_
ABN Amro _BAR_ od 0,70 % do 0,75 % ročně _BAR_
Banca Intesa _BAR_ přibližně 0,75 % ročně _BAR_
Banca di Roma _BAR_ od 0,75 % do 1,25 % ročně _BAR_
(35) Za třetí nepřiměřenost navrhovaného poplatku je dále potvrzena zkušeností, kterou Komise získala při zkoumání německých režimů záruk pro financování stavby lodí, které na rozdíl od italského fondu fungují několik let.
V prosinci 2003 Komise schválila režimy záruk v německých spolkových zemích (státní podpora č. N 512/03 [5]), neboť oznámená opatření nepředstavovala státní podporu ve smyslu Smlouvy.
(36) Německý příklad totiž dokazuje, že pro zajištění pokrytí rizika neplnění (a správních výdajů) jsou se vší pravděpodobností nezbytné vyšší poplatky: německé režimy předpokládají roční poplatky od 0,8 % do 1,5 % podle úvěruschopnosti příjemce.
(37) Vzhledem k tomu, že německé režimy a italský režim jsou značně podobné a přinášejí obdobné problémy, Komise italským orgánům navrhla, aby pečlivě prozkoumaly obsah rozhodnutí o režimech v německých spolkových zemích především proto, že, jak již bylo řečeno, spolkové země měly již v minulosti různé režimy státních záruk pro financování stavby lodí.
Zatímco italské orgány nebyly schopny předložit žádný důkaz, že by režim byl se vší pravděpodobností samofinancovatelný, německé orgány naproti tomu poskytly na podporu svých odhadů celou řadu důvěryhodných údajů z minulosti [6].
(38) Komise proto Itálii zaslala verzi rozhodnutí o režimech v německých spolkových zemích, která neobsahuje důvěrné údaje.
Komise vedle toho na základě žádosti Itálie o souhrnnější a podrobnější informace pokud možno přímo od německých orgánů zaslala italským orgánům a jejich externímu poradci nezbytné údaje, aby mohly kontaktovat příslušné německé orgány a jejich poradce.
ii) Chybějící diverzifikace rizika
(39) Komise se rovněž domnívá, že fond nevychází z realistického posouzení rizika a že tedy se vší pravděpodobností není schopen samofinancování.
(40) Informace, které má Komise k dispozici, ukazují, že financování stavby lodí je odvětvím, v němž je možné posuzovat jednotlivá rizika a podle nich vypočítat náklady a že existuje trh pro poskytování záruk finálního financování stavby lodí, který bez problémů funguje.
Zdá se tedy, že režim záruk na financování stavby lodí, který stanoví stejný poplatek pro všechny příjemce podpory, za předpokladu že funguje na základě stejných podmínek a omezení jako další subjekty trhu, není se vší pravděpodobností schopen samofinancování.
Příjemci, jejichž rizikovost je pod průměrem, mohou totiž vždy najít ručitele, který je ochoten pokrýt jejich riziko za cenu nižší než je průměrný poplatek.
Režim záruk, který nabízejí veřejné orgány, pokud není povinný, je určen pouze k pokrytí rizikovosti překračující průměr a zdá se tedy, že není schopen se odpovídajícím způsobem samofinancovat.
(41) V poskytnutých informacích je uvedeno, že režim záruk na financování stavby lodí, který Itálie zavedla, vyžaduje předem stanovený poplatek a že používání systému není povinné.
Informace poskytnuté Itálií zároveň potvrzují, že je možné posuzovat jednotlivé riziko (a že existuje trh pro poskytování takových záruk).
Za těchto předpokladů se nelze domnívat, že by daný systém záruk s jednotným poplatkem byl "se vší pravděpodobností" schopen samofinancování.
(42) Jak již bylo výše uvedeno, dopisem ze dne 3. června 2004 vyjádřily italské orgány připravenost zavést systém, na jehož základě se na různé projekty charakterizované různou rizikovostí uplatní různé poplatky.
Tato připravenost se však nepromítla do žádného konkrétního návrhu.
Nový systém je v hrubých rysech v dopise popsán, ale od té doby nebyly zaslány další podrobnosti ani informace o jeho fungování, ačkoli italské orgány byly informovány o tom, že tento aspekt je pro rozhodování Komise velice důležitý.
(43) V každém případě, i kdybychom tento systém považovali za schopný zaručit realistické posouzení rizika, i mírná úroveň navrhovaných poplatků (viz výše) by stačila k prokázání, že opatřením by mohla být poskytnuta majitelům lodí, kteří jsou příjemci podpory, hospodářská výhoda.
iii) Pokrytí správních výdajů
(44) Italské orgány Komisi neposkytly důvěryhodné a podrobné odhady o všech správních výdajích spjatých s plánováním, zřízením a správou fondu a ani nezajistily dodání těchto údajů, přestože tato otázka byla vznesena již v rozhodnutí o zahájení řízení.
(45) Komise se kromě jiného domnívá, že vybrané poplatky, pokud již mohou být nedostatečné k pokrytí všech ztrát v případě neplnění, mohou být tím spíše nedostatečné rovněž k pokrytí všech správních výdajů.
(46) Italské orgány Komisi sdělily, že na základě zákona bylo uvolněno 258228449,54 EUR (500 miliard lir), které stát z rozpočtu vyčlenil na chod fondu, aniž by se však počítalo s výnosem z kapitálu.
iv) Závěry
(47) Z výše uvedených argumentů tedy vyplývá, že poplatek nebo rozpětí poplatků, které italské orgány navrhují, nemohou zaručit samofinancování režimu ani pokrytí správních výdajů.
Kromě toho se zdá, že podmínky režimu nevycházejí z realistického posouzení rizika. Tím spíše není splněno kritérium soukromého investora.
(48) Za těchto předpokladů se Komise domnívá, že navrhovaným opatřením může být příjemcům podpory z fondu poskytnuta hospodářská výhoda.
b) Využití státních zdrojů a selektivita opatření
(49) V režimu se zřetelně počítá s využíváním státních zdrojů, neboť se předpokládá, že budou poskytovány veřejné záruky a že příslušné finanční prostředky budou poskytovány ze státního rozpočtu.
Státní záruky mohou totiž státu přivodit ztráty zdrojů, jelikož stát na sebe bere finanční riziko a zříká se přiměřené náhrady od příjemců podpory.
(50) Je rovněž zřejmé, že opatření je selektivní, neboť státní záruka může být poskytnuta pouze majitelům lodí, kteří hodlají realizovat stavbu a přestavbu lodí v italských loděnicích (a kteří splňují kritéria stanovená italskými právními předpisy).
c) Narušení hospodářské soutěže a dopady na obchodní výměnu
(51) Hospodářská výhoda poskytnutá z fondu určitým podnikům může sama o sobě narušit hospodářskou soutěž, neboť státní záruky mohou těmto podnikům usnadnit přístup k určitým činnostem, které by jim jinak byly nedostupné.
Poskytnutím státních záruk bez přiměřené náhrady ze strany příjemců může být zmíněným příjemcům a italskému odvětví stavby lodí poskytnuta konkurenční výhoda vůči evropským i neevropským konkurentům, kteří nevyužívají obdobných opatření.
(52) Na světovém trhu v oblasti stavby lodí dochází v rámci Společenství ke značné obchodní výměně.
Dané opatření tudíž může ovlivnit obchodní výměnu mezi členskými státy.
(53) Vzhledem k tomu, že obsahuje všechny faktory uvedené v čl. 87 odst. 1, navrhovaný režim představuje státní podporu ve smyslu Smlouvy.
2. Slučitelnost podpory se společným trhem
87 odst. 2 a 3 jsou uvedeny podmínky, za nichž je daná podpora slučitelná nebo může být považována za slučitelnou se společným trhem.
Článek 89 stanoví, že Rada může rozhodnutím přijatým kvalifikovanou většinou na návrh Komise určit zvláštní kategorie podpor, které mohou být považovány za slučitelné se společným trhem.
(55) V době oznámení byly podpory do odvětví stavby lodí upraveny nařízením Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o podporách na stavbu lodí [7].
Podle uvedeného nařízení jsou podpory do tohoto odvětví povoleny pouze za podmínek a pro účely, které jsou v něm vymezeny.
Vedle toho podpory na provoz již nejsou v odvětví stavby lodí přípustné v případě smluv uzavřených po 31. prosinci 2000.
(56) Od 1. ledna 2004 se použije nový rámec pro státní podpory na stavbu lodí [8] ("rámec podpor na stavbu lodí"), který potvrdil zákaz jakékoli podpory na provoz v odvětví.
V důsledku toho mohou být považovány za slučitelné pouze podpory, které splňují uvedené podmínky a které odpovídají cílům stanoveným v rámci.
(57) Podle judikatury Soudního dvora [9] a není-li v přechodných pravidlech stanoveno jinak, musí být oznámené státní podpory posuzovány na základě pravidel, jež jsou platná v době přijetí rozhodnutí o jejich slučitelnosti.
V tomto případě musí tedy být podpora posuzována na základě rámce podpor na stavbu lodí.
(58) Rozhodnutí o zahájení řízení bylo přijato v době, kdy již bylo v platnosti nařízení (ES) č. 1540/98, které tudíž tvoří jeho právní základ.
Není však nezbytné zahájit nové řízení, pokud závažná ustanovení dvou následných právních aktů nejsou podstatně odlišná.
Je zřejmé, že tato podmínka je v tomto případě splněna [10].
(59) Podle rámce podpor na stavbu lodí a podle nařízení (ES) č. 1540/98 zahrnují předmětné podpory všechny typy přímých i nepřímých podpor poskytovaných loděnicím, majitelům lodí nebo třetím osobám na stavbu nebo přestavbu lodí, zejména úvěrové facility, záruky a daňová zvýhodnění [11].
(60) Pokud jde o slučitelnost se společným trhem, rozhodnutí o zahájení řízení se zakládá na skutečnosti, že daná podpora je podporou na provoz a jako taková je ve smyslu nařízení Rady [12] (ES) č. 1540/98 od 1. ledna 2001 neslučitelná.
Toto ustanovení je stále v platnosti na základě rámce podpor na stavbu lodí, který neumožňuje poskytování podpor na provoz.
(61) Rozhodnutím o zahájení řízení byla rovněž prozkoumána možnost vyhodnotit slučitelnost podpory na základě ustanovení OECD o úvěrových facilitách poskytovaných na stavbu nebo přestavbu lodí [13].
V tomto ohledu však bylo konstatováno, že i když dohoda OECD a odvětvová dohoda stanovily pravidla v oblasti záruk, ustanovení dohody OECD o minimálních referenčních poplatcích nebyla použitelná, pokud nebyla přezkoumána stranami odvětvové dohody [14].
Což je stále ten případ.
(62) Podpora naopak nebyla posouzena na základě jiných ustanovení o slučitelnosti, která jsou stanovena nařízením Rady (ES) č. 1540/98, neboť je zřejmé, že daná podpora není určena ani k uzavření, ani k záchraně a restrukturalizaci, ani na investice do inovací, ani na výzkum a vývoj, ani na ochranu životního prostředí.
Je rovněž zřejmé, že podpora nemá usnadnit dosažení těchto cílů ani na základě ustanovení rámce podpor na stavbu lodí, i když tato ustanovení jsou mírně odlišná.
Stejně tak je zřejmé, že podporou nemají být dosaženy další horizontální cíle (vzdělávání, zaměstnanost, podpora malých a středních podniků), které jsou v souladu s uvedeným rámcem schváleny.
(63) Je třeba rovněž zdůraznit, že italské orgány nikdy netvrdily, že podpora má být považována za slučitelnou.
V důsledku toho nikdy Komisi neposkytly informace, které by umožnily posoudit, zda podpora může spadat do rámce jedné z výjimek ze všeobecného zákazu, jež jsou uvedeny v čl. 87 odst.
(64) Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že v tomto případě se nepoužije žádná z výjimek ze zákazu poskytovat státní podporu odvětví stavby lodí a že tedy opatření, jež vykazuje zásadní charakteristiky státní podpory, je neslučitelné se společným trhem.
VI. ZÁVĚRY
(65) Na základě výše uvedených skutečností Komise dospívá k závěru, že režim týkající se zvláštního garančního fondu pro financování stavby lodí je režimem státních podpor, který je neslučitelný se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim státních podpor, který Itálie hodlá uskutečnit pro financování stavby lodí podle článku 5 zákona č. 261 ze dne 31. července 1997, pozměněného článkem 1 zákona č. 413 ze dne 30. listopadu 1998 a doplněného vyhláškou ministra financí, rozpočtu a hospodářského plánování ze dne 14. prosince 2000, je neslučitelný se společným trhem.
Uvedená podpora tudíž nemůže být uskutečněna.
Článek 2
Itálie do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k jeho splnění.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. září 2006,
kterým se pro některé stavební výrobky stanoví třídy chování při vnějším požáru, pokud jde o dvouplášťové sendvičové střešní panely s kovovým povrchem
(oznámeno pod číslem K(2006) 3883)
(Text s významem pro EHP)
(2006/600/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve směrnici 89/106/EHS se předpokládá, že s cílem zohlednit různé úrovně ochrany staveb na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni může být nezbytné stanovit v interpretačních dokumentech třídy odpovídající ukazatelům vlastností výrobků z hlediska každého základního požadavku.
Tyto dokumenty byly zveřejněny ve sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice 89/106/EHS [2].
(2) Pokud jde o základní požadavek na bezpečnost v případě požáru, uvádí interpretační dokument č. 2 řadu vzájemně souvisejících opatření, která společně tvoří strategii požární bezpečnosti, kterou lze různě rozvíjet v členských státech.
(3) Interpretační dokument č. 2 uvádí jedno z těchto opatření jako omezení vzniku a šíření ohně a kouře v daném prostoru tím, že bude omezena schopnost stavebních výrobků přispívat k plnému rozvinutí požáru.
(4) Úroveň tohoto omezení může být vyjádřena pouze různými úrovněmi ukazatelů reakce výrobků na oheň při jejich konečném použití.
(5) Systém tříd byl jako harmonizované řešení přijat rozhodnutím Komise 2001/671/ES ze dne 21. srpna 2001, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci z hlediska chování střech a střešních krytin při vnějším požáru [3].
(6) V případě některých stavebních výrobků je nezbytné použít klasifikaci stanovenou v rozhodnutí 2001/671/ES.
(7) Chování některých střech a střešních krytin při vnějším požáru je v rámci klasifikace stanovené v rozhodnutí 2001/671/ES již dobře zavedeno a dostatečně známo regulačním orgánům v oblasti požární bezpečnosti v členských státech, takže nevyžadují zkoušení této konkrétní funkční vlastnosti.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stavební výrobky, které splňují všechny požadavky na funkční vlastnost "chování při vnějším požáru" bez dalšího zkoušení, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Zvláštní třídy, které se použijí pro různé stavební výrobky v rámci klasifikace z hlediska chování při vnějším požáru přijaté rozhodnutím 2001/671/ES, jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
U výrobků je třeba, pokud je to vhodné, přihlížet k jejich konečnému použití.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. září 2006
o mimořádných opatřeních týkajících se nepovoleného geneticky modifikovaného organismu "LL RICE 601" v produktech z rýže
(oznámeno pod číslem K(2006) 3932)
(Text s významem pro EHP)
(2006/601/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin [1] a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, a zejména na čl. 53 odst. 2 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 4 odst. 2 a čl. 16 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech se stanoví, že žádná geneticky modifikovaná potravina nebo krmivo [2] nesmí být uvedeny na trh Společenství, pokud se na ně nevztahuje povolení vydané v souladu s uvedeným nařízením. V čl. 4 odst. 3 a čl. 16 odst. 3 téhož nařízení se uvádí, že žádné geneticky modifikované potraviny a krmiva nesmějí být povoleny, pokud se řádně a dostatečně neprokáže, že nemají nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí, že neuvádějí spotřebitele nebo uživatele v omyl a že se neliší od potravin nebo krmiv, které mají nahradit, do té míry, že by jejich běžná spotřeba byla z hlediska výživové hodnoty pro lidi nebo zvířata nevýhodná.
(2) Dne 18. srpna 2006 orgány Spojených států amerických uvědomily Komisi, že produkty z rýže kontaminované geneticky modifikovanou rýží "LL RICE 601" (dále jen "kontaminované produkty"), pro něž nebylo vydáno povolení k uvedení na trh ve Společenství, byly nalezeny ve vzorcích rýže odebraných na trhu USA z dlouhozrnné rýže v prodeji ze sklizně z roku 2005.
Kontaminaci produktů oznámila dne 31. července 2006 orgánům USA společnost Bayer Crop Science, která vyvinula geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601".
Orgány USA později informovaly Komisi o tom, že dosud není známo, do jaké míry byl zásobovací řetězec kontaminován, a že v dané chvíli není možné poskytnou informace o možné kontaminaci vývozu do Společenství.
Dále uvědomily Komisi, že pro tyto produkty nebylo vydáno ani povolení k uvedení na trh ve Spojených státech amerických.
(3) Aniž jsou dotčeny kontrolní povinnosti členských států, opatření, která mají být dále přijata na pravděpodobné dovozy kontaminovaných produktů, by měla tvořit ucelený a společný přístup, jenž umožní provést rychlou a účinnou akci a zamezí rozdílným řešením takové situace jednotlivými členskými státy.
(4) Článek 53 nařízení (ES) č. 178/2002 stanoví možnost přijetí vhodných mimořádných opatření Společenství u potravin a krmiv dovezených ze třetí země za účelem ochrany lidského zdraví, zdraví zvířat nebo životního prostředí, pokud se nelze s rizikem úspěšně vypořádat pomocí opatření přijatých dotyčným členským státem.
(5) Vzhledem k tomu, že geneticky modifikovaná rýže "LL RICE 601" není podle právních předpisů Společenství povolena a že existuje možnost rizika u produktů, jimž nebylo uděleno povolení podle nařízení (ES) č. 1829/2003 zohledňujícího zásadu předběžné opatrnosti stanovenou v článku 7 nařízení (ES) č. 178/2002, je vhodné přijmout mimořádná opatření, aby se zabránilo uvedení kontaminovaných produktů na trh Společenství.
(6) V souladu s obecnými požadavky stanovenými v nařízení (ES) č. 178/2002 nesou provozovatelé potravinářských a krmivářských podniků primární právní odpovědnost za zajištění toho, že potraviny a krmiva v podnicích, které řídí, splňují požadavky potravinového práva, a za kontrolu toho, že jsou tyto požadavky skutečně plněny.
Provozovatelé, kteří jsou odpovědní za první uvedení potravin a krmiv na trh, by proto měli mít povinnost dokázat, že tyto potraviny a krmiva neobsahují kontaminované produkty.
K tomuto účelu by měla opatření stanovená tímto rozhodnutím požadovat, aby zásilky určitých produktů pocházejících ze Spojených států amerických mohly být uvedeny na trh, pouze pokud je k nim přiložena analytická zpráva dokazující, že produkty nejsou kontaminovány "LL RICE 601".
Analytická zpráva by měla být vydána akreditovanou laboratoří v souladu s mezinárodně uznávanými normami.
(7) Za účelem usnadnění kontrol by se na všechny modifikované potraviny a krmiva uvedená na trh měla vztahovat uznaná detekční metoda.
Společnost Bayer Crop Science byla požádána o poskytnutí metody detekce "LL RICE 601" a kontrolních vzorků.
Poskytla dvě metody, které uznal úřad Grain Inspection, Packers and Stockyards Administration (GIPSA) Ministerstva zemědělství USA ve spolupráci s referenční laboratoří Společenství uvedenou v článku 32 nařízení (ES) č. 1829/2003.
(8) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí musejí být úměrná a nesmějí omezovat obchod více, než je nutné, a proto by jím měly být dotčeny pouze produkty, u kterých se má za to, že mohou být kontaminovány geneticky modifikovanou rýží "LL RICE 601", která je podle obdržených informací dovážena do Společenství ze Spojených států.
(9) I přes žádost Komise nebyly orgány USA schopny poskytnout žádnou záruku toho, že produkty z rýže dovážené ze Spojených států nebudou obsahovat "LL RICE 601".
(10) Pokud jde o krmné produkty nebo jiné potravinové produkty, na něž se nevztahují opatření stanovená tímto rozhodnutím, měly by členské státy sledovat, zda byly tyto produkty kontaminovány "LL RICE 601".
Na základě informací poskytnutých členskými státy zváží Komise potřebu jakýchkoli vhodných doplňkových opatření.
(11) Rozhodnutí Komise 2006/578/ES ze dne 23. srpna 2006 o mimořádných opatřeních týkajících se nepovoleného geneticky modifikovaného organismu LL RICE 601 v produktech z rýže [3] bylo přijato za účelem prozatímního zákazu uvádění kontaminovaných produktů na trh.
(12) Tato prozatímní opatření by měla být potvrzena.
(13) Je proto vhodné zrušit a nahradit rozhodnutí 2006/578/ES.
(14) Opatření stanovená tímto rozhodnutím by měla být do šesti měsíců přezkoumána za účelem posouzení, zda jsou ještě nezbytná.
(15) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Rozhodnutí se vztahuje na tyto produkty pocházející z USA:
Produkt _BAR_ Kód KN _BAR_
loupaná (hnědá) předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10062015 _BAR_
loupaná (hnědá) předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10062017 _BAR_
loupaná (hnědá) dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10062096 _BAR_
loupaná (hnědá) dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10062098 _BAR_
poloomletá předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10063025 _BAR_
poloomletá předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10063027 _BAR_
poloomletá dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10063046 _BAR_
poloomletá dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10063048 _BAR_
omletá předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10063065 _BAR_
omletá předpařená (parboiled) dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10063067 _BAR_
omletá dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10063096 _BAR_
omletá dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10063098 _BAR_
zlomková rýže (není-li potvrzeno, že neobsahuje dlouhozrnnou rýži) _BAR_ 10064000 _BAR_
Článek 2
Podmínky prvního uvedení na trh
Členské státy umožní první uvedení produktů uvedených v článku 1 na trh, pouze pokud původní analytická zpráva, která se zakládá na vhodné a uznané metodě detekce geneticky modifikované rýže "LL RICE 601" a která byla vydána akreditovanou laboratoří a je přiložena k zásilce, dokazuje, že produkt neobsahuje geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601".
Pokud je zásilka produktů uvedených v článku 1 rozdělená do více částí, musí být ověřená kopie analytické zprávy přiložena ke každé části rozdělené zásilky.
Pokud není analytická zpráva podle odstavce 1 přiložena, musí provozovatel usazený ve Společenství, jenž je odpovědný za první uvedení produktu na trh, provést analýzu produktů uvedených v článku 1, aby dokázal, že neobsahují geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601".
Dokud není analytická zpráva k dispozici, nesmí být zásilka uvedena na trh Společenství.
Členské státy uvědomí Komisi o kladném (nepříznivém) výsledku prostřednictvím systému rychlého varování pro potraviny a krmiva.
Článek 3
Ostatní kontrolní opatření
Členské státy přijmou vhodná opatření, včetně náhodného odběru vzorků a analýzy produktů uvedených v článku 1 již umístěných na trh, aby ověřily, že neobsahují geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601".
O kladném (nepříznivém) výsledku uvědomí Komisi prostřednictvím systému rychlého varování pro potraviny a krmiva.
Článek 4
Kontaminované zásilky
Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby produkty uvedené v článku 1, u kterých bylo zjištěno, že obsahují geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601", nebyly uvedeny na trh.
Článek 5
Úhrada nákladů
Členské státy zajistí, aby náklady vzniklé při provádění článků 2 a 4 nesli provozovatelé odpovědní za první uvedení na trh.
Článek 6
Přezkoumání opatření
Opatření stanovená tímto rozhodnutím budou přezkoumána nejpozději do 28. února 2007.
Článek 7
Zrušení
Rozhodnutí 2006/578/ES se zrušuje.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2006
o finančním příspěvku Společenství pro eradikaci newcastleské choroby ve Spojeném království v roce 2005
(oznámeno pod číslem K(2006) 3918)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2006/602/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 3 a 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu přispění k co nejrychlejší eradikaci newcastleské choroby má Společenství možnost poskytnout finanční příspěvek na způsobilé výdaje členského státu za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 2 rozhodnutí 90/424/EHS.
(2) Finanční příspěvek Společenství v rámci nouzových opatření pro tlumení newcastleské choroby podléhá pravidlům stanoveným nařízením Komise (ES) č. 349/2005 ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví pravidla pro financování nouzových opatření a opatření pro tlumení některých chorob zvířat uvedených v rozhodnutí Rady 90/424/EHS Společenstvím [2].
(3) Ohniska newcastleské choroby se ve Spojeném království vyskytla v roce 2005.
Výskyt této choroby představuje vážné nebezpečí pro populaci drůbeže ve Společenství.
(4) Dne 15. prosince 2005 předložilo Spojené království poslední hrubý odhad nákladů vzniklých v důsledku eradikace choroby.
(5) Britské orgány celkově splnily své technické a správní povinnosti podle článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS a článku 6 nařízení (ES) č. 349/2005.
(6) Vyplacení finančního příspěvku Společenství musí být podmíněno tím, aby plánovaná opatření byla skutečně provedena a orgány poskytly veškeré nezbytné informace ve stanovených lhůtách.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Poskytnutí finančního příspěvku Společenství Spojenému království
1. Spojené království může obdržet od Společenství finanční příspěvek na výdaje, které mu vznikly v rámci nouzových opatření pro tlumení newcastleské choroby v roce 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství představuje 50 % výdajů, které jsou způsobilé pro financování Společenstvím.
Je vyplacen za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 349/2005.
Článek 2
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2006
o finančním příspěvku Společenství pro eradikaci newcastleské choroby ve Francii v roce 2005
(oznámeno pod číslem K(2006) 3929)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2006/603/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 3 a 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu přispění k co nejrychlejší eradikaci newcastleské choroby má Společenství možnost poskytnout finanční příspěvek na způsobilé výdaje členského státu za podmínek stanovených v čl. 4 odst. 2 rozhodnutí 90/424/EHS.
(2) Finanční příspěvek Společenství v rámci nouzových opatření pro tlumení newcastleské choroby podléhá pravidlům stanoveným nařízením Komise (ES) č. 349/2005 ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví pravidla pro financování nouzových opatření a opatření pro tlumení některých chorob zvířat uvedených v rozhodnutí Rady 90/424/EHS Společenstvím [2].
(3) Ohniska newcastleské choroby se ve Francii vyskytla v roce 2005.
Výskyt této choroby představuje vážné nebezpečí pro populaci drůbeže ve Společenství.
(4) Dne 5. září 2005 předložila Francie poslední hrubý odhad nákladů vzniklých v důsledku eradikace choroby.
(5) Francouzské orgány celkově splnily své technické a správní povinnosti podle článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS a článku 6 nařízení (ES) č. 349/2005.
(6) Vyplacení finančního příspěvku Společenství musí být podmíněno tím, aby plánovaná opatření byla skutečně provedena a orgány poskytly veškeré nezbytné informace ve stanovených lhůtách.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Poskytnutí finančního příspěvku Společenství Francii
1. Francie může obdržet od Společenství finanční příspěvek na výdaje, které jí vznikly v rámci nouzových opatření pro tlumení newcastleské choroby v roce 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství představuje 50 % výdajů, které jsou způsobilé pro financování Společenstvím.
Je vyplacen za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 349/2005.
Článek 2
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2006,
kterým se stanoví finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení katarální horečky ovcí v Itálii v letech 2001 a 2002
(oznámeno pod číslem K(2006) 3933)
(Pouze italské znění je závazné)
(2006/604/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V letech 2001 a 2002 se v Itálii vyskytla ohniska katarální horečky ovcí.
Výskyt této nákazy představoval vážné riziko pro hospodářská zvířata ve Společenství.
(2) S cílem předejít rozšíření nákazy a pomoci ji co nejrychleji vymýtit mělo Společenství finančně přispět na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení této nákazy, jak stanoví rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Rozhodnutím Komise 2003/677/ES ze dne 24. září 2003 o finančním příspěvku Společenství na eradikaci katarální horečky ovcí v Itálii v letech 2001 a 2002 [2] byl Itálii přiznán finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními pro tlumení katarální horečky ovcí prováděnými v letech 2001 a 2002.
(4) V souladu s uvedeným rozhodnutím byla poskytnuta první splátka ve výši 4000000 EUR.
(5) Podle uvedeného rozhodnutí musí být zůstatek příspěvku Společenství založen na žádosti Itálie podané dne 19. prosince 2003, podpůrných dokladech a na výsledcích kontrol Komise provedených na místě.
Částka uvedená v žádosti Itálie činila 24515016 EUR, přičemž finanční příspěvek Společenství nesmí překročit 50 % celkových způsobilých nákladů.
(6) S ohledem na tyto úvahy by nyní měla být stanovena celková výše finančního příspěvku Společenství na způsobilé výdaje vzniklé v souvislosti s eradikací katarální horečky ovcí v Itálii v letech 2001 a 2002.
(7) Z výsledků kontrol provedených Komisí v souladu s veterinárními pravidly Společenství a podmínkami pro udělení finanční podpory Společenství vyplývá, že celou uvedenou výši výdajů nelze považovat za způsobilou pro finanční příspěvek Společenství.
(8) Připomínky Komise, konečné závěry a metoda výpočtu způsobilých výdajů byly Itálii sděleny dne 17. března 2006.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Celkový finanční příspěvek Společenství na výdaje související s eradikací katarální horečky ovcí
Rozhodnutí Κomise
ze dne 6. září 2006
o některých ochranných opatřeních v souvislosti s obchodem s drůbeží určenou k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře uvnitř Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 3940)
(Text s významem pro EHP)
(2006/605/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [3] stanoví veterinární podmínky pro obchod s drůbeží uvnitř Společenství a její dovoz ze třetích zemí, včetně pravidel pro obchod s drůbeží určenou k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře uvnitř Společenství a její dovoz.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [4], stanoví, že členské státy na svých územích určí ty oblasti, které jsou na základě určitých rizikových faktorů mimořádně ohrožené zavlečením a výskytem vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1.
(3) Drůbež určená k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře zahrnuje různé druhy farmové pernaté zvěře včetně vodních ptáků.
Taková drůbež je odchována v zajetí a poté vypuštěna do volné přírody, aby mohla být lovena a sloužila jako zdroj masa volně žijící pernaté zvěře.
(4) V rámci hospodaření s drůbeží určenou k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře často dochází ke kontaktům s volně žijícími ptáky, a toto hospodaření tedy může představovat zvýšené riziko rozšíření influenzy ptáků, zejména v případě dodávek do jiných členských států nebo do třetích zemí.
(5) Zkušenosti s výskytem ohnisek vysoce patogenní influenzy ptáků podtypu H5N1 a jiných kmenů influenzy ptáků podtypů H5 a H7 ukazují, že tato kategorie drůbeže je mimořádně ohrožena a že by měla být přijata dodatečná opatření na snížení takových rizik.
(6) Je tedy vhodné, aby členské státy stanovily zásady dodržování osvědčených postupů biologické bezpečnosti pro chov daného typu drůbeže, které by upřesňovaly a doplňovaly opatření stanovená v rozhodnutí 2005/734/ES, zejména pokud jde o hospodářství, z nichž je drůbež zasílána do jiných členských států nebo do třetích zemí.
(7) Směrnice 2005/94/ES stanoví některá preventivní opatření týkající se dozoru a včasného odhalení influenzy ptáků.
Vyžaduje provádění programů dozoru v souvislosti s výskytem influenzy ptáků v hospodářstvích s chovem drůbeže.
Zásady dodržování osvědčených postupů biologické bezpečnosti, doplňková opatření biologické bezpečnosti a testování drůbeže před odesláním v souladu s tímto rozhodnutím by měly poskytnout další záruky v rámci obchodu s živou drůbeží a jejího vývozu a snížit riziko rozšíření dané choroby.
(8) V souladu s postupy stanovenými v rozhodnutí Komise 2006/437/ES ze dne 31. srpna 2006, kterým se schvaluje Diagnostická příručka pro influenzu ptáků podle směrnice Rady 2005/94/ES, by se měla provádět laboratorní vyšetření.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví:
a) opatření biologické bezpečnosti, která je třeba uplatňovat v hospodářstvích s chovem drůbeže určené k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře, a
b) opatření dozoru, která je třeba uplatňovat v případě zasílání užitkové drůbeže určené k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře do jiných členských států nebo do třetích zemí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí tyto definice:
a) "drůbeží" se rozumí kur domácí, krocani a krůty, perličky, kachny, husy, křepelky, holubi, bažanti a koroptve a ptáci nadřádu běžci (Ratitae) chovaní nebo držení v zajetí pro reprodukci, pro produkci masa nebo konzumních vajec nebo pro dodávku k zazvěření;
b) "užitkovou drůbeží" se rozumí drůbež stará 72 hodin či více a chovaná pro produkci masa a/nebo konzumních vajec nebo pro dodávku k zazvěření;
c) "volně žijící zvěří" se rozumí volně žijící ptáci lovení pro lidskou spotřebu.
Článek 3
Zásady dodržování osvědčených postupů biologické bezpečnosti
Členské státy ve spolupráci s chovateli drůbeže určené k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře vypracují zásady dodržování osvědčených postupů biologické bezpečnosti pro hospodářství s chovem takové drůbeže, přičemž zohlední opatření biologické bezpečnosti stanovená v rozhodnutí 2005/734/ES (dále jen "zásady dodržování osvědčených postupů biologické bezpečnosti").
Článek 4
Podmínky zasílání drůbeže určené k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře
1. Členské státy zajistí, aby zasílání užitkové drůbeže určené k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře do jiných členských států nebo třetích zemí bylo povoleno pouze tehdy, pokud hospodářství, které drůbež zasílá, bylo:
a) předmětem inspekce ze strany úředního veterinárního lékaře, který potvrdil, že hospodářství splňuje zásady dodržování osvědčených postupů biologické bezpečnosti; a
b) během dvou měsíců před datem odeslání drůbeže
i) buď zahrnuto do programu úředního dozoru pro zjištění influenzy ptáků podle článku 4 směrnice 2005/94/ES;
nebo
ii) předmětem sérologického vyšetření s negativními výsledky pro influenzu ptáků viru podtypu H5 a H7 provedeného v každém případě na vzorcích namátkově odebraných z hejna, k němuž patří drůbež, která má být odeslána, v rozsahu:
- 50 vzorků v případě kachen či hus nebo
- 20 vzorků v případě ostatní drůbeže.
2. Členské státy zajistí, aby zasílání užitkové drůbeže mladší jednoho měsíce určené k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře do jiných členských států nebo třetích zemí bylo povoleno pouze, pokud:
a) hospodářství, které drůbež zasílá, dodrželo podmínky uvedené v odstavci 1; a
b) je během jednoho týdne před datem odeslání provedeno virologické vyšetření na influenzu ptáků, buď izolací viru nebo PCR u 20 kloakálních výtěrů a 20 tracheálních nebo orofaryngeálních výtěrů od drůbeže, která se má odeslat.
3. Členské státy zajistí, aby během 24 hodin před odesláním užitkové drůbeže uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku byla u hejna, z něhož pochází, provedena veterinární prohlídka podle čl. 10a odst. 1 písm. c) směrnice 90/539/EHS.
4. Členské státy zajistí, aby laboratorní testy uvedené v odstavci 1 písm. b) a odstavci 2 tohoto článku byly provedeny v souladu s diagnostickou příručkou podle čl. 50 odst. 1 směrnice 2005/94/ES.
Článek 5
Vydávání osvědčení
Členské státy zajistí, aby veterinární osvědčení podle článku 17 směrnice 90/539/EHS, která doprovázejí zásilky drůbeže určené k dodávce k zazvěření volně žijící zvěře zasílané do jiných členských států, byla doplněna o následující informaci:
"Tato zásilka splňuje veterinární podmínky stanovené rozhodnutím Komise 2006/605/ES."
Článek 6
Opatření pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 7
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2006
o finančním příspěvku Společenství pro eradikaci klasického moru prasat na Slovensku v roce 2005
(oznámeno pod číslem K(2006) 3944)
(Pouze slovenské znění je závazné)
(2006/606/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V zájmu přispění k co nejrychlejší eradikaci této choroby má Společenství možnost poskytnout finanční příspěvek na způsobilé výdaje členského státu za podmínek stanovených v článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS.
(2) Finanční příspěvek Společenství v rámci nouzových opatření pro tlumení klasického moru prasat podléhá pravidlům stanoveným nařízením Komise (ES) č. 349/2005 [2] ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví pravidla pro financování nouzových opatření a opatření pro tlumení některých chorob zvířat uvedených v rozhodnutí Rady 90/424/EHS Společenstvím.
(3) Ohnisko klasického moru prasat se ve Slovenské republice vyskytlo v roce 2005.
Výskyt této choroby představuje vážné nebezpečí pro populaci prasat ve Společenství.
(4) Dne 31. října 2005 předložila Slovenská republika žádost o úhradu všech výdajů, které jí na jejím území vznikly.
(5) Slovenské orgány celkově splnily své technické a správní povinnosti, pokud jde o opatření stanovená v článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS a článku 6 nařízení (ES) č. 349/2005.
(6) Vyplacení finančního příspěvku Společenství musí být podmíněno tím, aby plánovaná opatření byla skutečně provedena a orgány poskytly veškeré nezbytné informace v určených lhůtách.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Poskytnutí finančního příspěvku Společenství Slovenské republice
1. Slovensko může obdržet od Společenství finanční příspěvek na výdaje, které mu vznikly v rámci nouzových opatření pro tlumení klasického moru prasat v roce 2005.
2. Finanční příspěvek Společenství představuje 50 % výdajů, které jsou způsobilé pro financování Společenstvím.
Je vyplacen za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 349/2005.
Článek 2
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Slovenské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2006,
kterým se stanoví orientační rozdělení položek závazků podle členských států v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" pro období 2007 až 2013
(oznámeno pod číslem K(2006) 3473)
(2006/609/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti [1], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1083/2006 je cíl "Evropská územní spolupráce" zaměřen na posílení přeshraniční spolupráce prostřednictvím společných místních a regionálních iniciativ a na posílení nadnárodní spolupráce prostřednictvím opatření souvisejících s prioritami Společenství a přispívajících k integrovanému územnímu rozvoji.
(2) Podle čl. 4 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1083/2006 přispívá Evropský fond pro regionální rozvoj k dosažení cílů uvedených v čl. 3 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení.
(3) Podle čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 má být 2,52 % zdrojů, které jsou k dispozici na závazky z Fondů pro období 2007 až 2013, přiděleno pro cíl "Evropská územní spolupráce", včetně 73,86 % na financování přeshraniční spolupráce a 20,95 % na financování nadnárodní spolupráce.
(4) Je nezbytné provést orientační rozdělení prostředků, které mají být přiděleny v rámci cíle "Evropská územní spolupráce", podle jednotlivých členských států. Podle čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 se tak provede v souladu s kritérii a metodikou stanovenými v příloze II nařízení (ES) č. 1083/2006.
(5) Pátý bod přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví metodu přidělování dostupných prostředků členským státům a regionům způsobilým k podpoře podle čl. 7 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení.
(6) Bod 7 přílohy II nařízení (ES) č. 1083/2006 stanoví maximální úroveň převodů z Fondů jednotlivým členským státům.
(7) Body 12 až 31 přílohy II nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 určují částky týkající se některých zvláštních případů pro období 2007 až 2013, včetně zvláštního přídělení finančních prostředků na program PEACE, který je prováděn jako přeshraniční program.
(8) Podle čl. 24 nařízení (ES) č. 1083/2006 je 0,25 % prostředků, které jsou k dispozici na závazky z Fondů pro období 2007 až 2013, určeno na technickou pomoc z podnětu Komise; orientační rozdělení podle členských států by proto mělo být uvedeno bez částky určené na technickou pomoc,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Orientační výše položek závazků podle členských států pro regiony způsobilé k financování ze strukturálních fondů v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" podle čl. 7 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1083/2006, včetně dodatečných částek určených v příloze II uvedené směrnice, jsou uvedeny v tabulce 1 přílohy.
Roční rozpis položek závazků podle členských států, na něž odkazuje předcházející odstavec, je uveden v tabulce 2 přílohy.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. července 2006,
kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS
(oznámeno pod číslem K(2006) 3261)
(2006/613/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Středomořská biogeografická oblast uvedená v čl. 1 písm. c) bodě iii) směrnice 92/43/EHS zahrnuje území Řecka, Malty a Kypru v souladu s článkem 1 protokolu č. 10 aktu o přistoupení z roku 2003 a části území Francie, Itálie, Portugalska, Španělska a v souladu s čl. 299 odst. 4 Smlouvy části území Spojeného království, jak uvádí biogeografická mapa schválená dne 23. října 2000 výborem zřízeným článkem 20 uvedené směrnice (dále jen "Výbor pro stanoviště").
(2) Toto rozhodnutí se nevztahuje na území členských států, jež přistoupily k Evropské unii v roce 2004.
Tyto členské státy zahájily předávání návrhů lokalit Komisi po přistoupení.
Dosud nebylo možné zahrnout informace od těchto členských států do současného prvotního seznamu lokalit významných pro Společenství ve smyslu směrnice 92/43/EHS.
Tyto údaje budou předmětem budoucího rozhodnutí Komise poté, co budou shromážděny příslušné informace, a po důkladném vědeckém zhodnocení návrhů lokalit od těchto členských států.
(3) V rámci procesu zahájeného v roce 1995 je dále nutné urychlit vlastní vytvoření sítě Natura 2000, která má velký význam pro ochranu biologické rozmanitosti ve Společenství.
(4) Pro středomořskou biogeografickou oblast předaly v období mezi lednem 2003 a březnem 2006 Francie, Řecko, Itálie, Portugalsko, Španělsko a Spojené království v souladu s čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS Komisi seznamy lokalit navrhovaných jako lokality významné pro Společenství ve smyslu článku 1 uvedené směrnice.
(5) K seznamům navrhovaných lokalit byly přiloženy informace o každé lokalitě dodané v úpravě, již stanovilo rozhodnutí Komise 97/266/ES ze dne 18. prosince 1996 o úpravě informací o lokalitách navrhovaných pro síť Natura 2000 [2].
(6) Tyto informace zahrnují nejnovější a konečnou mapu lokality předanou příslušným členským státem, název lokality, umístění, rozlohu a údaje získané na základě uplatnění kritérií uvedených v příloze III směrnice 92/43/EHS.
(7) Na základě návrhu seznamu, který vypracovala Komise po dohodě s každým z příslušných členských států a který rovněž označuje lokality s prioritními typy přírodních stanovišť nebo prioritními druhy, by měl být přijat seznam lokalit vybraných jako lokality významné pro Společenství.
(8) Poznatky o existenci a rozšíření typů přírodních stanovišť a druhů se stále vyvíjejí v důsledku sledování uvedeného v článku 11 směrnice 92/43/EHS.
Hodnocení a výběr lokalit na úrovni Společenství byly proto provedeny na základě nejlepších informací, jež jsou v současné době k dispozici.
(9) Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropských společenství "musí mít Komise pro sestavení návrhu seznamu lokalit významných pro Společenství, který může vést k vytvoření soudržné evropské ekologické sítě zvláštních oblastí ochrany, k dispozici vyčerpávající seznam lokalit, jež mají na vnitrostátní úrovni ekologický význam z hlediska cíle směrnice chránit přírodní stanoviště, volně žijící živočichy a planě rostoucí rostliny. (…) Pouze tímto způsobem je možné splnit cíl uvedený v čl.
3 odst. 1 prvním pododstavci směrnice 92/43/EHS, týkající se zachování nebo obnovy příslušných typů přírodních stanovišť a stanovišť druhů ve stavu příznivém z hlediska jejich ochrany v jejich přirozeném areálu rozšíření, který se může rozkládat přes jednu nebo více vnitřních hranic Společenství" [3].
(10) Z dostupných informací a společných hodnocení provedených v rámci biogeografických seminářů, které připravilo Evropské tematické středisko ochrany přírody a biologické rozmanitosti, stejně jako ze dvoustranných setkání s členskými státy, vyplývá, že některé členské státy nenavrhly dostatek lokalit, které splňují požadavky směrnice 92/43/EHS pro určité typy přírodních stanovišť a druhů.
U těchto typů a druhů proto Komise nemůže určit, zda je síť úplná.
Avšak vzhledem ke zpoždění při obdržení informací a dosažení dohody s členskými státy je třeba přijmout prvotní seznam lokalit, který bude muset být v souladu s článkem 4 směrnice 92/43/EHS upraven v případě typů přírodních stanovišť a druhů vyjmenovaných v příloze 2 tohoto rozhodnutí, pro které dané členské státy nenavrhly dostatek lokalit podle požadavků směrnice 92/43/EHS.
(11) Jelikož poznatky o existenci a rozšíření typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II směrnice 92/43/EHS, které se vyskytují jak v teritoriálních mořských vodách, tak v mořských vodách spadajících pod vnitrostátní jurisdikci mimo teritoriální vody, nejsou dostatečné, není možné určit, zda je jejich síť úplná, nebo neúplná. Příslušné druhy a typy stanovišť jsou uvedeny v příloze 3 tohoto rozhodnutí.
V případě různých typů přírodních stanovišť a druhů uvedených v příloze 3 tohoto rozhodnutí by měl být prvotní seznam v případě potřeby v souladu s článkem 4 směrnice 92/43/EHS.
(12) V příloze 3 tohoto rozhodnutí jsou uvedeny rovněž další typy přírodních stanovišť z přílohy I a druhy z přílohy II uvedené směrnice, které jsou předmětem vědeckého zkoumání.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro stanoviště,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznam uvedený v příloze 1 tohoto rozhodnutí představuje prvotní seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle čl. 4 odst. 2 třetího pododstavce směrnice 92/43/EHS.
Tento seznam bude upraven v souvislosti s dalšími návrhy členských států v souladu s článkem 4 směrnice 92/43/EHS pro některé typy stanovišť a druhy uvedené v příloze 2 a v příloze 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. září 2006,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2006) 4085)
(Text s významem pro EHP)
(2006/614/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2] stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya ze třetích zemí pouze tehdy, pokud byla odebrána, zpracována a uchována týmy pro odběr embryí uvedenými na seznamu v uvedeném rozhodnutí.
(2) Spojené státy americké požadují, aby byly učiněny změny v seznamech pro uvedenou zemi, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí.
(3) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s příslušnými pravidly, které stanoví směrnice 89/556/EHS, a dotčené týmy pro odběr embryí byly oficiálně schváleny pro vývoz do Společenství veterinárními útvary uvedené země.
(4) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od třetího dne po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. září 2006,
kterým se uděluje dočasné schválení systémů identifikace a evidence ovcí a koz ve Spojeném království v souladu s nařízením Rady (ES) č. 21/2004
(oznámeno pod číslem K(2006) 4086)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2006/615/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17. prosince 2003 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o změně nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnic 92/102/EHS a 64/432/EHS [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 21/2004 stanoví pravidla pro stanovení systémů identifikace a evidence ovcí a koz.
Stanoví, že se uvedená zvířata v hospodářství identifikují v rámci lhůt stanovených daným nařízením.
(2) Kromě toho nařízení (ES) č. 21/2004 stanoví, že se ovce a kozy identifikují první a druhou identifikační značkou uvedenou v daném nařízení.
Stanoví, že druhá identifikační značka může být do dne 1. ledna 2008 nahrazena systémem, který je v souladu s tímto nařízením a je schválen Komisí, s výjimkou případu zvířat určených pro obchod uvnitř společenství.
(3) Kozy a ovce určené pro obchod uvnitř Společenství musí proto zcela vyhovovat nařízení (ES) č. 21/2004. V čl. 4 odst. 2 písm. b) daného nařízení se stanoví, že se taková zvířata musí identifikovat druhou identifikační značkou schválenou příslušným orgánem, splňující technické parametry uvedené v oddílu A.4 přílohy daného nařízení.
(4) Rozhodnutím Komise 2005/617/ES ze dne 17. srpna 2005, kterým se dočasně uznávají systémy identifikace a evidence ovcí a koz ve Spojeném království Velké Británie a Severního Irska podle čl. 4 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 21/2004 [2], byly tyto systémy dočasně schváleny do dne 30. dubna 2006. Dané rozhodnutí stanovilo, že schválení těchto dvou systémů bude přezkoumáno na základě výsledků kontrol provedených do dne 31. ledna 2006.
(5) Komise, ve spolupráci se Spojeným královstvím, provedla kontroly na místě za účelem vyhodnocení provozu těchto systémů a ověření provádění závazků Spojeného království týkajících se těchto systémů.
Závěrečná zpráva a přijatelný akční plán Spojeného království jsou nyní k dispozici a byly projednány v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(6) Spojené království se zavázalo k řešení otázek vznesených při kontrolách na místě za účelem vyhodnocení provozu těchto systémů, a zejména k včasnému dokončení navrhovaného akčního plánu přijetím všech nezbytných opatření, která posílí dané systémy, k zajištění souladu s nařízením (ES) č. 21/2004 do dne 31. prosince 2006.
(7) Systémy identifikace a evidence ovcí a koz ve Velké Británii a Severním Irsku by proto měly být dočasně schváleny na nové prozatímní období, aby bylo možné nahradit tímto systémem druhou identifikační značku ovcí a koz, s výjimkou případu zvířat určených pro obchod uvnitř Společenství.
(8) S cílem zabránit narušení obchodu by dočasné schválení systémů identifikace a evidence ovcí a koz ve Velké Británii a Severním Irsku mělo mít zpětnou účinnost ode dne 30. dubna 2006, aby se pokrylo celé období provádění systémů.
(9) Příslušný orgán by měl provádět náležité kontroly na místě, aby ověřil řádné provádění systémů identifikace a evidence ovcí a koz.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Systémy identifikace a evidence ovcí a koz stanovené v čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 21/2004 a prováděné Spojeným královstvím ve Velké Británii a Severním Irsku se tímto schvalují pro období od 1. května 2006 do 30. června 2007.
Článek 2
Aniž jsou dotčena ustanovení, která mají být stanovena v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 21/2004, Spojené království zajistí, že příslušný orgán každoročně provede náležité kontroly na místě, aby ověřil dodržování požadavků na systémy identifikace a evidence ovcí a koz uvedené v článku 1 jejich držiteli.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. července 2006
o uzavření Protokolu proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňujícího Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, jménem Evropského společenství, pokud jde o ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy o založení Evropského společenství
(2006/616/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 179 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise se souhlasem Rady sjednala jménem Společenství oblasti protokolu, které spadají do pravomoci Společenství.
(2) Rada Komisi pověřila, aby sjednala přistoupení Společenství k uvedené mezinárodní dohodě.
(3) Jednání byla úspěšně uzavřena a Společenství podepsalo výsledný akt dne 12. prosince 2000 v souladu s rozhodnutím Rady 2001/87/ES ze dne 8. prosince 2000 [2].
(4) Některé členské státy jsou smluvními stranami protokolu, zatímco v jiných členských státech probíhá proces ratifikace.
(5) Uzavření úmluvy bylo schváleno jménem Společenství rozhodnutím Rady 2004/579/ES ze dne 29. dubna 2004 [3], což je podmínkou pro to, aby se Společenství stalo smluvní stranou protokolu podle čl. 37 odst. 2 úmluvy.
(6) Byly splněny ostatní podmínky, které dovolují Společenství uložit listinu o schválení podle čl. 36 odst. 3 úmluvy a čl. 21 odst. 3 protokolu.
(7) V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy by uzavření protokolu mělo být schváleno jménem Společenství.
(8) V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti části třetí hlavy IV Smlouvy by uzavření protokolu jménem Společenství mělo být schváleno samostatným rozhodnutím Rady [4].
(9) Společenství by při uložení listiny o schválení mělo rovněž uložit prohlášení o rozsahu pravomoci Společenství v záležitostech upravených protokolem podle čl. 21 odst. 3 protokolu o pašování přistěhovalců,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňující Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, uvedený v příloze I, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Listina Společenství o formálním potvrzení zahrnuje prohlášení o pravomoci podle čl. 21 odst. 3 protokolu, které je uvedeno v příloze II.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije v případě ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit listinu o formálním potvrzení zavazující Společenství.
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. července 2006
o uzavření Protokolu proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňujícího Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, jménem Evropského společenství, pokud jde o ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti části třetí hlavy IV Smlouvy o založení Evropského společenství
(2006/617/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 bod 2, čl. 63 bod 3 a článek 66 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise se souhlasem Rady sjednala jménem Společenství oblasti protokolu, které spadají do pravomoci Společenství.
(2) Rada Komisi pověřila, aby sjednala přistoupení Společenství k uvedené mezinárodní dohodě.
(3) Jednání byla úspěšně uzavřena a Společenství podepsalo výsledný akt dne 12. prosince 2000 v souladu s rozhodnutím Rady 2001/87/ES ze dne 8. prosince 2000 [2].
(4) Některé členské státy jsou smluvními stranami protokolu, zatímco v jiných členských státech probíhá proces ratifikace.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Spojeného království a Irska podle Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie a podle Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojených ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství; Spojené království a Irsko tedy nejsou tímto rozhodnutím vázány, pokud jde o výkon vnějších pravomocí Společenství v oblastech, kde jeho vnitřní právní předpisy nezavazují Spojené království nebo Irsko.
(6) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Dánska podle Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství; Dánsko se tedy neúčastní jeho přijímání ani jím není vázáno.
(7) Uzavření úmluvy bylo schváleno jménem Společenství rozhodnutím Rady 2004/579/ES ze dne 29. dubna 2004 [3], což je podmínkou pro to, aby se Společenství stalo smluvní stranou protokolu podle čl. 37 odst. 2 úmluvy.
(8) Byly splněny ostatní podmínky, které dovolují Společenství uložit listinu o schválení podle čl. 36 odst. 3 úmluvy a čl. 21 odst. 3 protokolu.
(9) V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti části třetí hlavy IV Smlouvy by uzavření protokolu mělo být schváleno jménem Společenství.
(10) V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy by uzavření protokolu jménem Společenství mělo být schváleno samostatným rozhodnutím Rady [4].
(11) Společenství by při uložení listiny o schválení mělo rovněž uložit prohlášení o rozsahu pravomoci Společenství v záležitostech upravených protokolem podle čl. 21 odst. 3 protokolu o pašování přistěhovalců,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol proti pašování přistěhovalců po zemi, po moři a letecky, doplňující Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, uvedený v příloze I, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Listina Společenství o formálním potvrzení zahrnuje prohlášení o pravomoci podle čl. 21 odst. 3 protokolu, které je uvedeno v příloze II.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije v případě ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti části třetí hlavy I
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. července 2006
o uzavření Protokolu o prevenci, potlačování a trestání obchodování s lidmi, zejména se ženami a dětmi, doplňujícího Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, jménem Evropského společenství, pokud jde o ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy o založení Evropského společenství
(2006/618/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 179 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise se souhlasem Rady sjednala jménem Společenství oblasti protokolu, které spadají do pravomoci Společenství.
(2) Rada Komisi pověřila, aby sjednala přistoupení Společenství k uvedené mezinárodní dohodě.
(3) Jednání byla úspěšně uzavřena a Společenství podepsalo výsledný akt dne 12. prosince 2000 v souladu s rozhodnutím Rady 2001/87/ES ze dne 8. prosince 2000 [2].
(4) Některé členské státy jsou smluvními stranami protokolu, zatímco v jiných členských státech probíhá proces ratifikace.
(5) Uzavření úmluvy bylo schváleno jménem Společenství rozhodnutím Rady 2004/579/ES ze dne 29. dubna 2004 [3], což je podmínkou pro to, aby se Společenství stalo smluvní stranou protokolu podle čl. 37 odst. 2 úmluvy.
(6) Byly splněny ostatní podmínky, které dovolují Společenství uložit listinu o schválení podle čl. 36 odst. 3 úmluvy a čl. 16 odst. 3 protokolu.
(7) V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy by uzavření protokolu mělo být schváleno jménem Společenství.
(8) V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti části třetí hlavy IV Smlouvy by uzavření protokolu jménem Společenství mělo být schváleno samostatným rozhodnutím Rady [4].
(9) Společenství by při uložení listiny o schválení mělo rovněž uložit prohlášení o rozsahu pravomoci Společenství v záležitostech upravených protokolem podle čl. 16 odst. 3 protokolu o obchodování s lidmi,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o prevenci, potlačování a trestání obchodování s lidmi, zejména se ženami a dětmi, doplňující Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, uvedený v příloze I, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Listina Společenství o formálním potvrzení zahrnuje prohlášení o pravomoci podle čl. 16 odst. 3 protokolu, které je uvedeno v příloze II.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije v případě ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou uložit listinu o formálním potvrzení zavazující Společenství.
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. července 2006
o uzavření Protokolu o prevenci, potlačování a trestání obchodování s lidmi, zejména se ženami a dětmi, doplňujícího Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, jménem Evropského společenství, pokud jde o ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti části třetí hlavy IV Smlouvy o založení Evropského společenství
(2006/619/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 bod 2, čl. 63 bod 3 a článek 66 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise se souhlasem Rady sjednala jménem Společenství oblasti protokolu, které spadají do pravomoci Společenství.
(2) Rada Komisi pověřila, aby sjednala přistoupení Společenství k uvedené mezinárodní dohodě.
(3) Jednání byla úspěšně uzavřena a Společenství podepsalo výsledný akt dne 12. prosince 2000 v souladu s rozhodnutím Rady 2001/87/ES ze dne 8. prosince 2000 [2].
(4) Některé členské státy jsou smluvními stranami protokolu, zatímco v jiných členských státech probíhá proces ratifikace.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Spojeného království a Irska podle Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie a podle Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojených ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství; Spojené království a Irsko tedy nejsou tímto rozhodnutím vázány, pokud jde o výkon vnějších pravomocí Společenství v oblastech, kde jeho vnitřní právní předpisy nezavazují Spojené království nebo Irsko.
(6) Tímto rozhodnutím není dotčeno postavení Dánska podle Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství; Dánsko se tedy neúčastní jeho přijímání ani jím není vázáno.
(7) Uzavření úmluvy bylo schváleno jménem Společenství rozhodnutím Rady 2004/579/ES ze dne 29. dubna 2004 [3], což je podmínkou pro to, aby se Společenství stalo smluvní stranou protokolu podle čl. 37 odst. 2 úmluvy.
(8) Byly splněny ostatní podmínky, které dovolují Společenství uložit listinu o schválení podle čl. 36 odst. 3 úmluvy a čl. 16 odst. 3 protokolu.
(9) V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti části třetí hlavy IV Smlouvy by uzavření protokolu mělo být schváleno jménem Společenství.
(10) V případě ustanovení protokolu spadajících do oblasti působnosti článků 179 a 181a Smlouvy by uzavření protokolu jménem Společenství mělo být schváleno samostatným rozhodnutím Rady [4].
(11) Společenství by při uložení listiny o schválení mělo rovněž uložit prohlášení o rozsahu pravomoci Společenství v záležitostech upravených protokolem podle čl. 16 odst. 3 protokolu o obchodování s lidmi,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o prevenci, potlačování a trestání obchodování s lidmi, zejména se ženami a dětmi, doplňující Úmluvu Organizace spojených národů proti nadnárodnímu organizovanému zločinu, uvedený v příloze I, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Listina Společenství o formálním potvrzení zahrnuje prohlášení o pravomoci podle čl. 16 odst. 3 protokolu, které je uvedeno v příloze II.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije v případě ustanovení protokolu, která spadají do oblasti působnosti části třetí hlavy I
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. května 2004
o státní podpoře kterou Itálie (region Sicílie) hodlá poskytnout zemědělskému odvětví
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 1633)
(Pouze italské znění je závazné)
(2006/620/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s ustanoveními uvedeného článku [1] předložily připomínky a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. Řízení
(1) Podle ustanovení čl. 88, odst. 3 Smlouvy o ES Itálie Komisi oznámila dopisem ze dne 2. března 2001 zaevidovaným dne 5. března 2001 podpory stanovené zákonem regionu Sicílie č. 27/2000 o neodkladných opatřeních pro kompenzaci v oblasti zemědělství v důsledku stávky autodopravců (dále jen regionální zákon č. 27/2000).
(2) V odpovědi na telexy AGR 009603 ze dne 20.dubna 2001 a AGR 034235 ze dne 18. prosince 2001 zaslané odděleními Evropské komise Itálie předala doplňující informace dopisy ze dne 7. listopadu 2001 zaevidovaným dne 13. listopadu 2001, a ze dne 31. července 2002 zaevidovaným dne 5. srpna 2002.
(3) Telexem AGR 022152 ze dne 20. září 2002 oddělení Evropské komise požádala o další objasnění a informace.
(4) Vzhledem k tomu, že Komise neobdržela žádnou odpověď, vyzvala oddělení Komise telexem AGR 30656 ze dne 20. prosince 2002 italské orgány, aby odpověděly do jednoho měsíce.
(5) Vzhledem k tomu, že Komise neobdržela žádnou odpověď, oddělení Komise informovalo telexem AGR 07156 ze dne 7. března 2003 příslušné orgány, že oznámení bylo považováno za vzaté zpět podle čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [2].
(6) Ve stejný den oddělení Komise obdržela od Itálie dopis ze dne 5. března 2003 a zaevidovaný dne 6. března 2003, ve kterém podle ustanovení čl. 5, odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 byla Komise informována, že oznámení je považováno za úplné, protože dodatečné požadované informace nejsou dostupné, a byla požádána o přijetí rozhodnutí ve smyslu čl. 4, odst. 5 nařízení (ES) č. 659/1999 na základě již poskytnutých informací.
(7) Telexem AGRI 09066 ze dne 27. března 2003 oddělení Komise informovala příslušné orgány, že vyhoví jejich požadavku a na základě dostupných informací Komisi pravděpodobně navrhne zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(8) Dopisem ze dne 25. dubna 2003 (SG(2003)D/229510) Komise informovala Itálii o svém rozhodnutí zahájit řízení ve smyslu čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES v souvislosti s opatřeními regionálního zákona č. 27/2000.
(9) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky.
(10) Komise obdržela připomínky Itálie v dopise ze dne 13. srpna 2003, zaevidovaným dne 18. srpna 2003.
II. Podrobný popis podpory
(11) Předmětná podpora je stanovena článkem 1 regionálního zákona č. 27/2000 a je zaměřena na odškodnění samostatných nebo sdružených podniků, které pracují v oblasti produkce, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů uvedených v příloze I smlouvy o škodách způsobených stávkou autodopravců a silničními zátarasy, ke kterým došlo ve dnech od 30. září do 8. října 2000 (ve 3:00 hodiny) na Sicílii.
(12) Podle poskytnutých informací stávka a silniční zátarasy neumožnily najít vozidla pro přepravu zemědělských produktů a způsobily hospodářskou škodu zúčastněným provozovatelům.
Především bylo nemožné dodat produkty, které již byly připraveny k přepravě, nebo které byly již sklizeny a uskladněny, a dále sklidit zralé plody, které následkem přezrání ztratily jakost a nemohly být na trh uvedeny podle běžných podmínek.
(13) V mezích dostupných zdrojů by předpokládané odškodnění mělo pokrýt celkovou škodu, kterou příjemci podpory utrpěli v podobě snížení zisků.
Podpora by byla přidělena všem zemědělcům a všem podnikům činným na Sicílii, které prokáží snížení ročního obratu způsobeného uvedenou událostí.
(14) Dle poskytnutých informací jsou způsoby výpočtu ztrát a dokumentace, kterou musí příjemci předložit, stanoveny regionálním poradcem pro zemědělství.
Odškodnění by se týkalo především zboží snadno podléhajícího zkáze, jako je ovoce a zelenina, květiny, mléko a mléčné výrobky, jejichž doba sběru nebo dodání je shodná s obdobím, kdy došlo ke stávce a k silničním zátarasům.
Podpora se poskytne výhradně na produkty, které měly být dodány nebo sklizeny mezi 30. zářím a 8. říjnem 2000, a pro které nebyla možná žádná jiná forma uchování (nebo jí mohl provést příslušný podnik).
Dokumenty předložené správě musí odkazovat na uvedené období.
Přednostně budou odškodněny podniky, které nemohly předat již sklizené produkty.
(15) Pro prokázání existence škody a její podstaty musí podniky přijímající podporu předložit dodavatelskou smlouvu (která uvádí dodávku určitého množství produktů k určitému datu), dodací list (s uvedením výrobce, dopravce, produktu určeného k přepravě a data dodání) a jestliže produkty již byly dodány, také odpovídající fakturu.
Odškodnění se poskytne podnikům, které na základě řádných dodavatelských smluv prokáží ušlý zisk podle podmínek uvedených v těchto smlouvách (časy, množství, jakost a cena).
Jestliže cena nebyla ve smlouvě stanovena, přihlédnou příslušné orgány k ceně vyznačené v cenících obchodních komor.
(16) Počítá se rovněž s odškodněním pro zemědělce, kteří z důvodu stávky nebo silničních zátarasů nemohli pokračovat ve sklizni, a tím ztratili možnost vlastní produkce.
V takovém případě se podle příslušných orgánů škoda, kterou zemědělci utrpěli, vypočítá na základě "znaleckých posudků vypracovaných kompetentními zemědělskými techniky (agronomy), týkajících se hodnoty rostlin", které musí příjemci předložit společně s uzavřenými smlouvami pro takovou produkci.
(17) Jestliže příjemce dodá produkty družstvům nebo jiným sdruženým podnikům, může být odškodnění vyplaceno jednotlivému členovi, nebo samotnému sdružení.
Na základě poskytnutých upřesnění je v každém případě ztráta a odpovídající odškodnění stanovena na úrovni jednotlivého producenta.
(18) Bylo vyloučeno nadměrné odškodnění a sčítání s ostatními opatřeními podpory.
Za účelem výpočtu podpory se přihlíží k případným odškodněním uhrazeným ze strany pojišťoven a k příjmům případně získaným alternativními způsoby využití nebo prodeje dotyčných zemědělských produktů.
Aby nedošlo k dvojímu odškodnění způsobenému platbou případných pokut nebo smluvních škod ze strany stávkujících autodopravců, příjemci podpory budou muset prohlásit, že nezahájili žádný soudní proces proti zúčastněným dopravcům.
(19) Pro podporu byla stanovena částka 1300 milionů ITL (= cca 671394 EUR) v rámci účetních let 2000 a 2001.
Vyplacení odškodnění se stanoví ve formě jednorázové platby.
(20) Článek 2 zákona, který stanoví míru podpory, obsahuje odkladný dodatek, podle kterého schvaluje uplatnění podpory Komise.
(21) V rozhodnutí zahájit řízení o předmětném opatření Komise podotkla, že v tomto stadiu procesu nebyly výjimky obsažené v čl. 87 odst 2, písm. a) a c) a v čl. 87 odst. 3 písm. a), b), c), d) a e) uplatnitelné z důvodu povahy podpory a skutečnosti, že cílem tohoto oznámení nebylo vyhovět podmínkám uplatnění výše uvedených výjimek.
(22) Komise rovněž připomenula, že italské orgány ve svém oznámení poukázaly na to, že zmíněná stávka a silniční zátarasy je třeba považovat za mimořádnou událost podle ustanovení v čl. 87 odst. 2 písm. b), a proto bylo třeba opatření podpory zhodnotit na základě tohoto právního předpisu.
(23) Komise v rozhodnutí o zahájení řízení připomněla, že jelikož pojmy, jako jsou "přírodní pohroma" a "mimořádná událost" podle čl. 87 odst.
2 písm. b) představují výjimky z všeobecné zásady neslučitelnosti státních podpor se společným trhem stanovené v čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, musí být podle Komise vykládány restriktivně. Komise dosud považovala za výjimečné události válku, vnitřní nepokoje nebo stávky a dále s určitými výhradami v závislosti na jejich rozsahu jaderné nebo průmyslové havárie a požáry, které způsobí rozsáhlé ztráty [4].
Po potvrzení přírodní pohromy nebo mimořádné události Komise schválí podporu až do výše 100 % nároku na náhradu materiálních škod. Odškodnění se obvykle počítá pro jednotlivé příjemce a aby bylo vyloučeno nadměrné odškodnění, jsou z částky podpory odečteny případné platby, například v oblasti pojistných smluv.
Kromě jiného Komise připouští podpory určené k odškodnění zemědělců za finančních ztráty způsobené zničením prostředků zemědělské výroby, za předpokladu, že nedojde k nadměrnému odškodnění.
(24) Komise ve svém rozhodnutí zahájit řízení dodala, že dostupné informační podklady neumožnily dojít k závěru, že by dotyčný zkoumaný případ představoval "mimořádnou událost" ve smyslu čl. 87, odst. 2, písm.b).
(25) Italské orgány ve svém oznámení uvedly, že zmíněná stávka a silniční zátarasy musí být považovány za "mimořádnou událost" ve smyslu čl. 87, odst. 2, písm. b) Smlouvy o ES proto, že událost podobných rozměrů a s podobnými následnými škodami na místním hospodářství nebyly nikdy dříve na Sicílii zjištěny.
(26) S cílem prokázat mimořádný charakter události předložily příslušné orgány několik novinových výstřižků a kopii zprávy prefektury v Palermu.
Ze zmíněné zprávy vyplývá, že dne 29. září 2000 autodopravci oznámili policejnímu úřadu, že následujícího dne se na všech příjezdových místech do Palerma bude konat demonstrace.
Podle informací uvedených ve zprávě tato demonstrace měla zahrnovat rozdávání letáků zaměřených na probuzení veřejného zájmu o problémy autodopravců, kteří se výslovně zavázali neblokovat průjezd do přístavních průchodů Palerma a na dálničních výjezdech Palermo – Catania a Palermo – Trapani.
Přesto následujícího dne ( 30. září 2000) demonstrace proběhla naprosto odlišným způsobem se silničními zátarasy v Palermu a v ostatních provinciích.
(27) Po přezkoumání výše zmíněné zprávy oddělení Komise požádalo příslušné orgány, aby odpověděly na některé specifičtější otázky za účelem posouzení možné mimořádnosti zmíněné události.
Jelikož oddělení Komise neobdrželo žádnou odpověď na tyto otázky, vyjádřilo své pochybnosti ohledně faktu, že by popsané události mohly představovat "mimořádnou událost" ve smyslu čl. 87, odst.
a) Předběžné upozornění v Palermu.
Ve zkoumaném případě autodopravci oznámili demonstraci policejním úřadům den předem.
Jestliže je podle vnitrostátního zákona oznámení den předem dostačující, plyne z toho, že příslušné orgány byly informovány o demonstraci s dostatečným časovým předstihem a mohly podniknout nezbytná opatření, aby ji udrželi pod kontrolou.
Vzhledem k tomu, že odpověď ze strany příslušných orgánů nebyla doručena, Komise proto nemohla přehodnotit mimořádný charakter zmíněné demonstrace.
b) Možné předběžné upozornění v dalších provinciích.
Z předložených informací vyplývá, že k demonstraci došlo nejen v Palermu, ale i v jiných provinciích.
Vzhledem k chybějící odpovědi příslušných orgánů Komise nemůže vyloučit, že autodopravci předem informovali o demonstraci také odpovědné osoby dalších provincií, kromě Palerma, a že proto výše zmíněné orgány byly informovány o událostech předem a mohly předpokládat jejich pravděpodobný dosah.
c) Možné použití zákona o stávce na zkoumané události.
Aby mohla oddělení Komise zhodnotit možný charakter „mimořádné události“ v rámci zmiňovaných událostí, požádala italské orgány o dodání informací o možném uplatnění italského zákona o právu na stávku (zákon č. 146 ze dne 12. června 1990, pozměněný zákonem č.
83 ze dne 11. dubna 2000) na tento případ. Vzhledem k tomu, že příslušné orgány nepředložily jasnou odpověď, nemohla Komise vyloučit, že kdyby byl zákon uplatněn, nebo by měl být uplatněn, následky stávky a silničních zátarasů by byly, nebo by mohly být, neutralizovány nebo sníženy na minimum (např. mohlo být zabezpečeno poskytování nezbytných služeb, oznamovací povinnost by poskytla zemědělským podnikům dostatečný prostor pro nalezení alternativních způsobů / prostředků dopravy a uskladnění.
Pokud situace byla natolik vážná, že mohlo dojít k porušení práv zaručených ústavou, mohly příslušné orgány vyzvat autodopravce k přerušení stávky apod.). Komise též za účelem posouzení mimořádného charakteru stávky a silničních zátarasů požádala o informace o druzích údajných trestných činů spojených s těmito událostmi, které však nebyly Komisi poskytnuty.
d) Důvody demonstrace.
Podle zprávy palermské prefektury stávka skončila teprve dne 8. října (ve 3:00 hodiny), poté co bylo během předchozího dne dosaženo dohody mezi zástupci sdružení sicilských autodopravců, regionální správou a tehdejším ministrem dopravy.
Pro lepší pochopení důvodů stávky a silničních zátarasů byly příslušné orgány požádány o specifikaci obsahu této dohody a o uvedení, zda se konaly další demonstrace autodopravců ze stejných důvodů v jiných regionech nebo na celostátní úrovni, nebo zda se demonstrace týkala pouze Sicílie.
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány neposkytly žádnou odpověď, vyjádřila Komise pochybnosti o důvodech předmětných událostí a o jejich charakteru "mimořádných událostí".
e) Dosah a rozsah demonstrace, stávky a silničních zátarasů.
Na základě poskytnutých informací je zřejmé, že k demonstraci došlo také v jiných provinciích.
Příslušné orgány nespecifikovaly, ve kterých dalších provinciích k demonstraci, ke stávce a k silničním zátarasům došlo, nespecifikovaly jejich dosah ani jejich následky, a kromě několika novinových výstřižků nezaslaly žádnou oficiální dokumentaci týkající se těchto událostí v jiných oblastech Sicílie (jako například zprávy prefektury v Palermu).
Komise proto vyjádřila pochybnosti o geografickém rozsahu a o dosahu demonstrací, stávky a silničních zátarasů v ostatních částech Sicílie.
f) Počet účastníků.
Podle předběžného upozornění předloženého sdružením autodopravců, jehož kopie byla přiložena ke zprávě prefektury v Palermu, lze vyvodit, že demonstrace v Palermu se zúčastnilo přibližně 50 autodopravců.
Z důvodu chybějící odpovědi příslušných orgánů, která by prostřednictvím nezbytné dokumentace uvedla celkový počet autodopravců působících na Sicílii a přibližný počet autodopravců, kteří se skutečně zúčastnili demonstrací v Palermu a v ostatních částech Sicílie, má Komise pochybnosti týkající se počtu osob, které se těchto akcí zúčastnily.
(28) Kromě pochybností o tom, že oznámenou událost je možno kvalifikovat jako "mimořádná událost", Komise v rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila také pochybnosti o jiných aspektech podpory neboli: a) o příjemcích opatření podpory, b) o některých způsobech výpočtu škody, c) o produktech, které jsou předmětem opatření podpory a d) o možnosti, že by opatření představovalo nepřímou podporu ve prospěch autodopravců, kteří se účastnili stávky.
Důvody pro takové pochybnosti jsou vyloženy dále.
(a) Příjemci opatření podpory.
Článek 1 ohlášeného zákona a popisující přehled označují jako příjemce podpory "samostatné podniky nebo sdružení podniků působících v oblasti výroby, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh".
Vysvětlení poskytnutá příslušnými orgány týkající se způsobu výpočtu škod a odškodnění, se však vztahují pouze na škody, kterými byli postiženi jednotliví primární zemědělští producenti.
Z důvodu chybějícího vysvětlení ze strany příslušných orgánů má Komise pochybnosti o identitě příjemců podpory, a v případě, že by byla podpora udělena také pracovníkům oblastech zpracování a uvádění produktů na trh, tak i o typech škod v některé z těchto kategorií a o způsobech výpočtu a hodnocení těchto škod.
(b) Některé způsoby výpočtu škody.
Příslušné orgány dodaly příklady výpočtů škod utrpěných zemědělci, jestliže kvalita a množství dodaných produktů budou nižší, než bylo určeno smlouvou.
V takových případech škoda odpovídá rozdílu mezi dohodnutou cenou zboží, jak je stanoveno ve smlouvě, a cenou skutečně uhrazenou zemědělci následně po dodání zboží nižší kvality a v menším množství (důsledkem přezrání).
Příslušné orgány tudíž plánují poskytnout odškodnění také zemědělcům, kteří následkem stávky a silničních zátarasů nemohli pokračovat ve sklizni a ztratili proto svou produkci.
V takovém případě budou škody, které postihly zemědělce, vypočítány na základě "znaleckých posudků vypracovaných kompetentními zemědělskými techniky (agronomy), týkajících se hodnoty rostlin", které budou předloženy současně s příslušnými smlouvami.
Z důvodu chybějících vysvětlení ze strany příslušných orgánů Komise vyjádřila pochybnosti o způsobech výpočtu škod a o odpovídajícím odškodnění v tomto specifickém případě, jakož i o důvodu, na nějž by se použily odlišné způsoby vzhledem k výše zmíněným případům.
Kromě jiného Komise vyjádřila pochybnosti o povaze a účelnosti citovaných znaleckých posudků, o tom kdy a jakým způsobem by byly sepsány, jakož i o typech výrobků, jejichž škody by byly odhadnuty na základě výše zmíněných expertíz.
(c) Produkty, které jsou předmětem opatření podpory.
Podle příslušných orgánů se podpora týká produktů, které pro svou povahu (krátká doba trvanlivosti, období sběru apod.) musely být rychle dodány nebo sklizeny v daném období (od 30. září do 8. října 2000) a pro které nebyly možné alternativní způsoby uchování (např. zmražení).
Za účelem zvážení tohoto aspektu oddělení Komise požádalo příslušné orgány o dodání seznamu dotyčných produktů.
Příslušné orgány uvedený přehled neposkytly a zavázaly se k tomu, že ho dodají v následující fázi, ještě před poskytnutím podpory.
Jelikož takový seznam byl považován za nezbytný z důvodu možného schválení výše podpory, Komise vyjádřila pochybnosti o povaze výrobků, pro které příslušné orgány zamýšlí poskytnout podporu.
(d) Možnost, že by opatření představovalo nepřímou podporu ve prospěch autodopravců, kteří se zúčastnili stávky.
Vzhledem k tomu, že předmětné opatření podpory je určeno na odškodnění zemědělských podniků za škody způsobené demonstrací, stávkou a silničními zátarasy autodopravců, Komise nemohla vyloučit, že jestliže autodopravci byli odpovědni ve smyslu státního zákona o náhradě škod (smluvních a nesmluvních) způsobených jejich demonstrací zemědělským podnikům, opatření podpory by mohlo být považováno za nepřímou podporu provozu ve prospěch stávkujících autodopravců.
Od okamžiku, kdy z důvodu zamezení obdržení dvojnásobného odškodnění následkem platby pokut nebo smluvních škod ze strany autodopravců, kteří se zúčastnili stávky, příjemci budou muset prohlásit, že nezahájili žádný soudní spor se zúčastněnými autodopravci a že vysvětlení poskytnutá příslušnými orgány, podle kterých by byli autodopravci považováni za odpovědné jako jednotliví občané a ne jako podnikatelé, se nezdálo přesvědčivé a nemohlo být vyloučeno, že ve smyslu národního zákona by stávkující autodopravci mohli být opravdu pokládáni za odpovědné za škody způsobené zemědělcům, Komise vyjádřila pochybnosti o povaze skutečných příjemců podpory, která by se proto mohla přeměnit v podporu ve prospěch samotných autodopravců nebo některých z nich.
(29) Vzhledem k právním předpisům platným v oblasti státní podpory Komise vyjádřila v rozhodnutí o zahájení procesu řízení pochybnosti jak o tom, že by uvedená událost mohla být kvalifikována jako "mimořádná událost", na kterou se použije výjimka uvedená v čl. 87, odst. 2, písm. b) Smlouvy o ES, i o některých prvcích opatření podpory, které jí neumožnily posoudit, zda je navrhované opatření skutečně zamýšleno jako náhrada škod, ke kterým došlo následkem události, a nepředstavuje naopak jen pouhou pomoc na provoz.
(30) Nebylo proto možné na podporu uvedenou v článku 1 regionálního zákona č. 27/2000 uplatnit žádnou z výjimek obsažených v čl. 87, odst. 2 a 3 Smlouvy o ES.
III. Připomínky zúčastněných stran
(31) Nebyla obdržena žádná připomínka od zúčastněných stran.
IV. Připomínky Itálie
(32) Komise obdržela připomínky od Itálie týkající se regionu Sicílie dopisem ze dne 13. srpna 2003 zaevidovaným dne 18. srpna 2003.
(33) V tomto dopise italská strana oznámila, že nemá k dispozici další informace kromě těch, které již byly poskytnuty v oznámení, a potvrdila, že ještě nedošlo k zahájení režimu podpor.
Italská strana též Komisi informovala o svém záměru uveřejnit rozhodnutí o zahájení řízení v souvislosti s předmětnými opatřeními formou zveřejnění zprávy v regionálním úředním věstníku s odkazem na Úřední věstník Evropské unie C 127 ze dne 29. května 2003.
V. HODNOCENÍ PODPORY
(34) Podle čl. 87, odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(35) Předmětné opatření předpokládá poskytnutí podpor určitým zemědělským podnikům na Sicílii prostřednictvím veřejných regionálních zdrojů, které by nesporně odvodily nepatřičné hospodářské a finanční výhody ze škod ostatních podniků, které by nezískaly stejný příspěvek.
Na základě judikatury Soudního dvora, může zlepšení konkurenční pozice nějakého podniku díky finanční podpoře poskytnuté státem způsobit poškození hospodářské soutěže vůči ostatním podnikům, které takovou podporu nezískají [5].
(36) Opatření ovlivňuje obchod mezi členskými státy, pokud existuje významný obchod se zemědělskými produkty v rámci Společenství tak, jak je uvedeno v tabulce níže [6], která uvádí celkovou hodnotu dovozu a vývozu v oblasti zemědělství mezi Itálií a EU za období 1997–2001 [7].
Je bráno v úvahu, že v rámci Itálie je Sicílie důležitým producentem zemědělských výrobků.
Zemědělství celkem
_BAR_ VÝVOZ mil. ECU-EUR _BAR_ DOVOZ mil. ECU-EUR _BAR_
1997 _BAR_ 9459 _BAR_ 15370 _BAR_
1998 _BAR_ 9997 _BAR_ 15645 _BAR_
1999 _BAR_ 10966 _BAR_ 15938 _BAR_
2000 _BAR_ 10939 _BAR_ 16804 _BAR_
2001 _BAR_ 11467 _BAR_ 16681 _BAR_
(37) Kromě jiného je třeba připomenout, že podle Soudního dvora může být podpora podniku takového charakteru, že poškozuje obchod mezi členskými státy a ovlivňuje tak hospodářskou soutěž, pokud se samotný podnik nachází v konkurenci s výrobky pocházejícími z jiných členských států, aniž by sám byl vývozcem.
Jakmile členský stát poskytne podporu nějakému podniku, vnitrostátní produkce může zůstat nezměněná, nebo se zvýšit, což bude mít za následek snížení možností podniků vyvážet výrobky na trh tohoto členského státu.
Taková podpora proto může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž [8].
(38) Komise proto dospěla k závěru, že opatření podléhá zákazu ve smyslu čl. 87, odst.
1 Smlouvy o ES. Italská strana proti tomuto bodu nikdy nic nenamítala.
(39) Po zákazu uvedeném v čl. 87, odst. 1 následují výjimky obsažené v odstavci 2 a v odstavci 3 tohoto článku.
(40) Výjimky obsažené v čl. 87, odst. 2, písm. a) a c) jsou nejsou použitelné vzhledem k povaze a cílům předmětné podpory. Itálie kromě toho nevyžadovala uplatnění čl. 87, odst.2 písm. a), a písm. c) .
(41) Rovněž nelze uplatnit čl. 87, odst. 3, písm. a), protože podpory nejsou určeny ve prospěch rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností. Itálie kromě toho nevyžadovala uplatnění čl. 87, odst. 3, písm. a).
(42) Stejně tak je nepoužitelný čl. 87, odst. 3, písm. b), protože pomoc není určena na podporu uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu, ani k nápravě vážné poruchy v italském hospodářství. Itálie kromě toho nevyžadovala uplatnění čl. 87, odst. 3, písm. b)
(43) Podpora není určena nebo přizpůsobena dosažení cíle pomoci kultury a zachování kulturního dědictví podle čl. 87, odst. 3, písm. d). Itálie kromě toho nevyžadovala jeho uplatnění.
(44) Vzhledem k tomu, že podpory neusnadňují rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, nejsou určeny nebo přizpůsobeny k dosažení cílů uvedených v čl. 87, odst. 3, písm. c). Itálie kromě toho nevyžadovala jeho uplatnění.
(45) Vzhledem ke specifickému odkazu na čl. 87, odst. 2, písm. b) uvedeného italskými orgány a k povaze předmětné podpory, která nesplňuje podmínky žádné z dalších výjimek uvedených v čl. 87, odst. 1 Smlouvy o ES, je jedinou uplatnitelnou výjimkou výjimka obsažená v čl. 87, odst. 2, písm. b).
Uplatnitelná nařízení
(46) Uplatnitelnost výše zmíněné výjimky musí být posouzena s ohledem na ustanovení uplatnitelná na poskytnutí státních podpor v odvětví zemědělství, to znamená Pokynů Společenství pro státní podporu v zemědělském odvětví [9](dále pouze "Pokyny"), které vstoupily v platnost dne 1. ledna 2000 [10].
(47) V souladu s bodem 23.3 Pokynů Komise uplatňuje tyto výjimky od 1. ledna 2000 na nová ohlášení o státních podporách a na ohlášení nevyřízená k tomuto datu. Protiprávní podpora ve smyslu čl.
1, písm. f) nařízení (ES), č. 659/1999 [11] byla posouzena v souladu s Pokyny platnými v době poskytnutí podpory.
(48) Regionální zákon č. 27/2000 byl Komisi oznámen dopisem ze dne 2. března 2001 zaevidovaným dne 5. března 2001.
Článek 2 zákona obsahuje odkladný dodatek, který podmiňuje výkon opatření podpory jejich schválení ze strany Komise [12].
Ve svých připomínkách italské orgány potvrdily, že opatření podpory nebyla provedena.
(49) Hodnocení opatření podpory proto spadá do okruhu Pokynů [13], především do bodu 11.2 (Podpory určené na náhradu škod způsobených přírodními pohromami nebo mimořádnými událostmi).
(50) Bod 11.2 Pokynů stanoví, že jelikož pojmy "přírodní pohroma" a "mimořádná událost" uvedené v čl. 87, odst.
2, písm. b) představují výjimky z obecného principu neslučitelnosti státních podpor se společným trhem stanoveného v čl. 87, odst.
1, stálá praxe Komise spočívá v úzkém výkladě těchto ustanovení. Proto Komise připustila, že za přírodní pohromy je možno považovat zemětřesení, laviny, sesuvy půdy a povodně.
Až dosud Komise považovala za výjimečné události války, vnitřní nepokoje a stávky a s jistým omezením v závislosti na jejich rozsahu také jaderné nebo průmyslové katastrofy a požáry, které způsobují rozsáhlé škody.
Komise se však nedomnívá, že požár jednotlivého zpracovatelského zařízení krytého běžným pojištěním dostupným na trhu by mohlo možné posuzovat jako mimořádnou událost.
Stejně tak Komise neuznává za přírodní pohromu nebo výjimečnou událost vypuknutí chorob u zvířat nebo u rostlin.
V jednom případě nicméně Komise skutečně uznala velmi rozšířenou a úplně novou epidemii zvířat za výjimečnou událost. Z důvodu typických obtíží spojených s předvídatelností takových událostí bude Komise pokračovat v hodnocení návrhů na udělení podpor případ od případu podle čl.
2, písm. b) s tím, že bude nadále respektovat úřední postupy v minulosti dodržované v tomto odvětví. Po potvrzení přírodní pohromy nebo výjimečné události Komise povoluje podpory až do výše 100 % nároku na náhradu materiálních škod.
Odškodnění bývá obvykle vypočítáno pro jednotlivé příjemce a aby se zabránilo nadměrnému odškodnění, jsou z částky podpory odečteny případné platby, např. v rámci pojistných smluv.
Kromě jiného Komise povoluje podpory určené k odškodnění zemědělců za ztráty na zisku způsobené zničením výrobních prostředků zemědělské výroby, a to za předpokladu, že nedojde k nadměrnému odškodnění.
(51) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení ohledně uvedené podpory Komise jasně vyjádřila své pochybnosti o povaze mimořádné události, která dala podnět k odškodnění (viz bod 27).
(52) Ve stejném rozhodnutí Komise také jasně vyjádřila své pochybnosti o jiných aspektech opatření podpory, a to především o těch, které jsou podstatné pro stanovení souvislosti mezi předmětnou událostí a ztrátami, které způsobila, a pro které je stanoveno odškodnění (viz bod 28).
(53) Jelikož italské orgány nedodaly žádné nové nebo další informační a hodnotící podklady, důvody, které přiměly Komisi přijmout taková rozhodnutí, zůstávají v platnosti.
(54) Pokud jde o mimořádnou povahu předmětné události, Komise vzala v úvahu, že na základě její konsolidované praxe je předpoklad pro uplatnění čl. 87, odst. 2, písm. b) takový, že mimořádná událost je ve své podstatě nepředvídatelná [14].
(55) Komise rovněž vzala v úvahu, že v minulosti v jednom případě [15] připustila, že silniční zátaras by mohl představovat mimořádnou událost za předpokladu, že by zátaras bylo možné přirovnat ke stávce, která významnou měrou přerušila hospodářskou činnost v zúčastněné zemi (v období od 29. června do 18. července 1992) a za předpokladu, že by bylo možno na základě dostupných informací stanovit přímou souvislost mezi podporami a silničním zátarasem.
(56) Ve předmětném případě italská strana neposkytla informace, které by mohly Komisi umožnit považovat stávku a zátarasy za mimořádnou událost, přestože obdržela žádost v tomto smyslu.
Především vzhledem k tomu, že neexistují opačné informace, je Komise oprávněna usoudit, že jelikož předmětná demonstrace byla veřejným orgánům ohlášena předem, není možné se domnívat, že znamenala pro veřejné orgány nebo pro zúčastněná hospodářská odvětví nepředvídatelnou událost.
Stávky mohou být častými událostmi, a pokud jsou předem ohlášeny, je možné předem přijmout potřebná opatření.
V předmětném případě tedy chybí prvek nepředvídatelnosti.
Kromě toho z důvodu, že nebyly jasně stanoveny skutečné příčiny stávky ani důvody pro její ukončení po osmi dnech, nevyloučenino možno vyloučit, že by možnost hrozící stávky v oblasti dopravy byla předem sdělena veřejnosti prostřednictvím sdělovacích prostředků.
(57) Skutečnost, že ohlášená demonstrace se mohla oproti očekácání vyvinout v událost mnohem větších rozměrů, z ní nečiní výjimečnou událost ve smyslu čl. 87, odst.
2, písm. b). Jelikož příslušné orgány neobjasnily počet účastníků (kterých podle dostupných informací mělo být původně přibližně 50) vzhledem k celkovému počtu autodopravců působících na Sicílii, ani zeměpisný rozsah stávky, Komise nemůže rovněž dojít k závěru, že daná událost by vzhledem ke své velikosti a ke svému vývoji mohla významně narušit hospodářskou činnost v dotčené zemi.
Konečně zmíněná událost trvala pouze osm dní (dle poskytnutých informací od 30. září do 8. října do 03.00 hodin), oproti třem týdnům (od 29. června do 18. července 1992) v případě, který Komise považovala za mimořádnou událost [16].
(58) Vzhledem k tomu, že není známo zda a v jaké míře byl na danou událost uplatněn zákon upravující stávky, není možné na jedné straně dospět k závěru, že tato událost byla natolik vážná, aby veřejné orgány přikázaly stávkujícím autodopravcům přerušit stávku za účelem ochrany ústavních práv občanů a na straně druhé vyloučit, že ve shodě s výše zmíněným zákonem by mohla být přijata přiměřená předběžná opatření za účelem omezení účinků stávky na minimum či jejich neutralizace.
(59) Na základě poskytnutých informací Komise proto nemůže dospět k závěru, že předmětná událost je mimořádnou událostí, která nepředvídatelně a významnou měrou přerušila hospodářskou činnost v zúčastněné zemi.
Ve skutečnosti z dostupných informací vyplývá, že událost byla předem ohlášena, že mohla ovlivnit některé hospodářské činnosti v omezené oblasti zúčastněné země a že její relativně krátké trvání (vzhledem k silničním zátarasům, které byly předtím Komisí uznány za mimořádnou událost [17] nemůže vést k rozhodnutí, že taková událost způsobila významné přerušení v hospodářství zúčastněného státu.
(60) Proto se na základě praxe událost Komisí jeví spíše jako běžné riziko podnikání, které způsobilo zúčastněným hospodářským pracovníkům jistý druh škody, kterému by oni sami měli čelit vlastními prostředky, jelikož spadá do rizika podnikání, nebo kvůli kterému by museli požádat o odškodnění ve smyslu vnitrostátních zákonů právně odpovědné subjekty.
(61) Kromě toho na základě dostupných informací narozdíl od případu, kdy se Komise rozhodla uznat událost za mimořádnou, není v předmětném případě možné dospět k závěru, že by existovala přímá souvislost mezi stávkou a silničními zátarasy a podporou, která má být poskytnuta.
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány potvrdily, že nemají k dispozici informace požadované Komisí týkající se zejména výrobků, pro které by bylo stanoveno odškodnění, příjemců podpory (primární výrobci nebo také pracovníci v oblasti zpracování a uvádění na trh) a v některých případech způsobů výpočtu odškodnění (viz bod 28), Komise nemůže dospět k závěru, že předpokládané podpory by byly nutně a výhradně spojeny se ztrátami způsobenými stávkou a silničními zátarasy, ke kterým došlo na Sicílii mezi 30. zářím a 8. říjnem 2000.
(62) Především článek 1 oznámeného zákona a oznamovací listina stanoví za příjemce podpory: "samostatné podniky nebo jejich sdružení zabývající se produkcí, zpracováním a uváděním zemědělských produktů na trh", ale vysvětlení poskytnutá příslušnými orgány v souvislosti se způsobem výpočtu škod a příslušných odškodnění se zjevně vztahují pouze na škody utrpěné jednotlivými primárními výrobci.
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány neposkytly požadované informace, Komise přesně neví, jaký druh pracovníků by mohl obdržet podporu a pokud by tato podpora byla poskytnuta také pracovníkům v oblasti zpracování a uvádění na trh. Komise neví, jaký druh škod každá z těchto dvou kategorií pracovníků utrpěla, ani podle jakých kritérií tyto škody byly hodnoceny a vypočítány.
Komise je proto toho názoru, že ztráty, pro které by mohla být odškodnění poskytnuta (alespoň některým) příjemcům podpory, mohou být (také) spojeny z různých důvodů se zmíněnými stávkami a silničními zátarasy.
(63) Pokud jde o primární výrobce, příslušné orgány předpokládaly poskytnout odškodnění také zemědělcům, kteří následkem stávky a silničních zátarasů nemohli pokračovat ve sklizni a ztratili tím tudíž svou produkci.
V takovém případě by se škody způsobené zemědělcům vypočítaly na základě "znaleckých posudků vypracovaných kompetentními zemědělskými techniky (agronomy), týkajících se hodnoty rostlin"a byly by předloženy společně s příslušnými smlouvami.
Vzhledem k tomu, že příslušné orgány neposkytly žádné objasnění, nemůže Komise přijmout způsob výpočtu škod a odpovídajících podpor navržených pro tento zvláštní případ proto, že není jasné, z jakého důvodu by se výše zmíněné způsoby v tomto případě lišily od těch, které jsou využívány pro ostatní výrobce (viz bod 28), není jasná povaha a účel příslušných znaleckých posudků, není uvedeno kdy a jak byly tyto znalecké posudky vyhotoveny, kromě toho není známo pro jaký druh výrobků by při hodnocení škod měly být tyto odhady používány.
Komise je proto toho názoru, že ztráty, pro které by mohla být odškodnění poskytnuta (alespoň některým) příjemcům podpory, mohou být (také) spojeny z různých důvodů se zmíněnými stávkami a silničními zátarasy.
(64) Kromě toho italská strana navzdory opakovaným žádostem Komisi nikdy nedodala seznam výrobků, které by vzhledem ke své povaze (krátká doba trvanlivosti, období sklizně apod.) měly být rychle dodány nebo sklizeny v daném období (od 30. září do 8. října 2000), pro které nebyly možné alternativní formy uchování (např. zmražení), a pro které italské orgány plánovaly odškodnění.
Jelikož tento přehled byl považován za nezbytný pro možné schválení výše podpory a především pro stanovení souvislosti mezi stávkou, zátarasy a ztrátami, na které by se odškodnění vztahovalo, Komise nemůže takovouto spojitost určit.
(65) Konečně italské orgány nevyloučily pochybnost, že autodopravci by mohli být dle vnitrostátního práva odpovědní za náhradu škody (smluvní a nesmluvní) způsobené jejich demonstrací, stávkou a zátarasy zemědělským podnikům, a že by tudíž opatření zmíněné podpory mohlo být považováno za nepřímou pomoc ve prospěch autodopravců, kteří se zúčastnili stávky.
(66) Vzhledem k tomu, že za účelem vyloučení získání dvojitého odškodnění v důsledku možné platby pokut a smluvních škod ze strany autodopravců, kteří se zúčastnili stávky, by příjemci podpory měli potvrdit, že nezahájili žádný soudní spor se zúčastněnými autodopravci, a že poskytnuté vysvětlení ze strany příslušných orgánů, podle kterých by byli autodopravci považováni za odpovědné jako jednotliví občané a ne jako podnikatelé, se nezdá přesvědčivým a nelze vyloučit, že ve smyslu vnitrostátního zákona by stávkující autodopravci mohli být naopak odpovědní za škody způsobené zemědělcům, Komise nemůže dojít k závěru, že skutečnými příjemci podpory jsou pracovníci v zemědělském odvětví a že opatření nepředstavuje (také) podporu ve prospěch samotných autodopravců nebo některých z nich.
(67) Na základě výše uvedených skutečností vzhledem k tomu, že italské orgány potvrdily, že nemají k dispozici požadované informace vztahující se k některé z pochybností vyjádřených Komisí jednak o povaze zmíněné mimořádné události a jednak o dalších aspektech opatření podpory, všechny pochybnosti, které Komise měla v okamžiku svého rozhodnutí o zahájení procesu řízení, jsou stále platné a brání příznivému hodnocení podpořeny jako pomoci určené na náhradu škod způsobených mimořádnou událostí ve smyslu čl. 87, odst. 2, písm. b) Smlouvy o ES.
(68) Z výše zmíněných důvodů Komise dospěla k závěru, že předmětná událost nemůže být považována za mimořádnou ve smyslu Smlouvy o ES a že v každém případě nelze určit potřebnou a výlučnou souvislost mezi událostí a ztrátami příjemců podpory, které má uvedená podpora odškodnit.
(69) V souvislosti s možností, že předmětná podpora by mohla odpovídat jiným normám týkajícím se veřejných podpor v oblasti zemědělství, bod 3.5 Pokynů stanoví, že aby mohla být považována za slučitelnou se společným trhem, musí podpora obsahovat podněcující prvek nebo vyžadovat protihodnotu od příjemce podpory.
Kromě výjimek výslovně stanovených v právních předpisech Společenství nebo v samotných Pokynech jsou jednostranná opatření veřejných podpor, která jsou určená pouze ke zlepšení finanční situace výrobců a nemohou přispět k rozvoji odvětví, považována za pomoc na provoz, která není slučitelná se společným trhem. Kromě jiného mohou být tyto podpory vzhledem ke své povaze rovněž v protikladu k mechanismům společné organizace trhu.
(70) Předmětné podpory neobsahují žádný podněcující prvek a nevyžadují protihodnotu od příjemců podpory.
Jak je uvedeno výše, neodpovídají ani podmínkám uvedeným v bodě 11 Pokynů, aby byly považovány za kompenzační podporu slučitelnou se společným trhem.
Zmíněné podpory zjevně zlepšují finanční situaci výrobců bez jakéhokoli přispění k rozvoji odvětví a především představují podpory určené příjemcům k osvobození od části provozních nákladů spojených s běžným rizikem podniku.
(71) Proto není možné na základě předpisů o státní podpoře použitelných na zemědělství odůvodnit opatření pomoci podle čl. 1 regionálního zákona č.
27/2000 ve prospěch podniků, které pracují v oblasti produkce, zpracování a uvádění zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh.
Komise proto považuje tento typ podpory za podporu na provoz neslučitelnou se společným trhem. Tento druh podpory, který příjemce na jedné straně osvobozuje od části nákladů na provoz, které jim náležejí, nemá dlouhodobý a strukturální vliv na zúčastněná odvětví a omezuje se na zvýhodnění určitých sicilských produktů vůči jiným produktům, které žádnou podobnou podporu v Itálii nebo v jiných členských státech nevyužívají.
(72) Podpora uvedená v článku 1 regionálního zákona č. 27/2000 nemůže proto využít žádné z výjimek podle čl. 87, odst. 2, písm. b), nebo čl. 87, odst. 3, písm. c) Smlouvy o ES ani žádné jiné výjimky obsažené ve Smlouvě o ES.
VI. Závěr
(73) Ze všech provedených hodnocení vyplývá, že opatření podpory obsažené v článku 1 regionálního zákona č. 27/2000 je neslučitelné se společným trhem a není možné tuto podporu provést.
(74) Podle ustanovení článku 2 regionálního zákona č. 27/2000, je provedení opatření podpory stanovené samotným zákonem podřízena příslušnému schválení ze strany Komise.
Ve svých připomínkách příslušné orgány potvrdily, že podpora nebyla provedena.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpory, uvedené v článku 1 zákona regionu Sicílie č. 27 ze dne 23. prosince 2000, určené k náhradě škod způsobených stávkou autodopravců a silničními zátarasy, ke kterým došlo v období 30. září – 8. října 2000, které Itálie hodlá poskytnout ve prospěch podniků působících v odvětví produkce, zpracování nebo uvádění zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy o ES na trh, jsou neslučitelné se společným trhem.
Výše zmíněné podpory nemohou být provedeny.
Článek 2
Itálie informuje Komisi do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních přijatých za účelem dosažení souladu s ním.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. srpna 2004
O státní podpoře, kterou Francie poskytla společnosti France Télécom
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 3060)
(Pouze francouzské znění je závazné).
(Text s významem pro EHP)
(2006/621/CE)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této Smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. Řízení
88 odst. 2 Smlouvy (dále jen "rozhodnutí o zahájení") proti finančním opatřením provedeným francouzskými orgány ve prospěch France Télécom (dále jen "FT" nebo "podnik") režimu živnostenské daně použité pro tohoto provozovatele.
Popis faktů, které provázely zahájení tohoto řízení není v tomto rozhodnutí opětovně uváděn [2].
(2) Rozhodnutí o zahájení bylo Francii oznámeno dne 31. ledna 2003.
Po opravě podstatných chyb byla Francii dne 7. března 2003 oznámena oprava.
(3) Francie Komisi sdělila dodatečné informace dopisy ze dne 4. dubna 2003, 15. května 2003 a 29. ledna 2004.
(4) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise vyzvala třetí zúčastněné strany k předložení jejich připomínek k podpoře věci.
(5) Komise obdržela následující připomínky k této věci od třetích zúčastněných stran:
- dne 21. března 2003: připomínky Cable and Wireless plc a Cable and Wireless SA
- dne 11. dubna 2003: připomínky Cégételu
- dne 10. dubna 2003: připomínky AFORS Télécom
- dne 11. dubna 2003: připomínky LDCOM
- dne 11. dubna 2003: připomínky A [4]
- dne 10. dubna 2003: připomínky Tiscali
- dne 11. dubna 2003: připomínky WorldCom France [5]
- dne 11. dubna 2003: připomínky B [6]
- dne 11. dubna 2003: připomínky Bouygues SA a Bouygues Télécom [7](dále jen "BT")
- dne 14. dubna 2003: připomínky Telecom Italia
- dne 14. dubna 2003: připomínky C [8]
- dne 29. dubna 2003: připomínky B
- dne 30 dubna 2003: připomínky LDCOM [9].
(6) Komise předala tyto připomínky Francii dne 16. května 2003 s udáním možnosti připojení poznámek. Tyto poznámky obdržela dopisy ze dne 30. června 2003 a ze dne 29. července 2003 [10].
(7) Dne 30. května 2003 zveřejnila Komise stanovisko trhu "k poskytování asistenčních služeb pro posuzování shody finanční podpory, poskytnuté FT na zásadě soukromého investora v tržním hospodářství a pro případnou analýzu plánu hospodářského zotavení FT" [11].
Dopisem s datem 3.července 2003 francouzské orgány napsaly Komisi o stanovisku výše uvedeného trhu. Komise jim odpověděla dopisem ze dne 24. září 2003.
Dne 24.září 2003 byla smlouva o poskytování služeb poskytnuta ve prospěch kanceláře NERA (dále jen "NERA" nebo "poradce").
Francouzským orgánům byla sdělena totožnost znalce prostřednictvím faksimile ze dne 8. října 2003.
(8) Komise obdržela další informace a dokumenty od třetích stran:
- dne 23. června 2003: dopis LDCOM
- dne 25. června 2003: dopis D [12]
- dne 27. října 2003: dopis MCI
- dne 16. října 2003: dopis ECTA
- dne 25. června 2003: dopis XXX
- dne 7. ledna 2004: dopis BT
- dne 16. ledna 2004: dopis BT [13]
- dne 19. března 2004: dopis FT [14]
- dne 5. dubna 2004: dopis Tiscali
- dne 17. května 2004: dopis LDCOM
- dne 26. května 2004: dopis BT [15]
- dne 22. června 2004: dopis FT [16]
- dne 30. června 2004: faksimile FT
- dne 2. července 2004: faksimile FT.
(9) Komise požádala francouzské orgány o dodatečné vysvětlení následujícími dopisy:
- ze dne 11. září 2003 (odpověď francouzských orgánů ze dne 20. října 2003)
- ze dne 11. listopadu 2003 (odpověď francouzských orgánů ze dne 4. prosince 2003)
- ze dne 12. ledna 2004 (odpověď francouzských orgánů ze dne 21. ledna 2004)
- ze dne 2. února 2004 (odpověď francouzských orgánů ze dne 16. února 2004)
- ze dne 1. června 2004 (odpověď francouzských orgánů během schůze ze dne 16. června 2004).
(10) Komise zaslala francouzským orgánům dne 3. května 2004 a 14. června 2004 dopisy uvedené v bodu odůvodnění 8 a také zprávu NERA s datem ze dne 28. dubna 2004 (dále jen "zpráva NERA").
Tato zpráva se skládá ze dvou rozdělených částí : (i) z právní zprávy, redigované profesorem Berlinem a (ii) z hospodářské zprávy.
(11) Komise vyslechla během jednotlivých schůzí v průběhu řízení zástupce třetích stran.
(12) Dne 22. ledna a dne 16. a 23. června 2004 se Komise a poradce setkali s francouzskými orgány a FT.
(13) Dopisem ze dne 14. května 2004, potvrzeným dne 3. června 2004, francouzské orgány zdůraznily, že rozhodnutí o zahájení nezahrnuje všechny skutečnosti, které jsou předmětem přezkoumání Komise.
Dopisem ze dne 9. června 2004, potvrzeným dopisem ze dne 10. června 2004, předložily francouzské orgány připomínky ke zprávě NERA, doplněné dopisem ze dne 21. června 2004.
2. POPIS SPOLEČNOSTI FRANCE TELECOM
(14) Jak vyplývá z rozhodnutí o zahájení, týká se toto řízení skupiny FT jako jednotného hospodářského subjektu.
Od zahájení řízení Komise se skutečně vždy odvolávala na konsolidované účty podniku.
Přijetím tohoto postupu sleduje Komise způsob spojitý s hospodářskou skutečností odráženou trhem, která hodnotí výkony a finanční stabilitu FT na základě jeho konsolidovaných výsledků.
Skupina FT je v rozhodnutí o zahájení popisována následovně:
"FT, který byl původně součástí ministerstva spojů a telekomunikací, byl vytvořen v roce 1991 jako veřejný provozovatel dotovaný právnickou osobou.
Od 31. prosince 1996 má provozovatel statut akciové společnosti a je hodnocen z Premier Marché d'Euronext Paris SA a od října 1997 z New York Stock Exchange (NYSE).
V roce 2002 bylo jmění FT ve většinovém vlastnictví státu ve výši 56,45 %, zbytek byl rozdělen mezi veřejností (32,25 %), samosprávou (8,26 %) a zaměstnanci podniku (3,04 %) [17].
FT je provozovatelem a poskytovatelem sítí a telekomunikačních služeb, činným ve Francii a ve světě, a působí na následujících trzích: pevná telefonní služba, mobilní telefonní služba, internet a jiná informační služba, služby podnikům, televizní vysílání a kabelová televize.
Po získání Orange plc a vytvoření Orange SA jako hlavní pobočky pro mobilní telefonní službu FT, po jejím uvedení na burzu a po uvedení na burzu Wanadoo SA jsou činnosti FT nyní uspořádány do čtyř segmentů: (i) Orange; (ii) Wanadoo; (iii) stálá, hlasová a informační služba ve Francii a (iv) stálá, hlasová a informační služba mimo Francii, hlavně prostřednictvím jeho pobočky Equant.
Ke dni 31. prosince 2001 zaměstnává FT ve světě 211,554 zaměstnanců, z nichž je 146,882 ve Francii" [18].
(15) Tento popis zůstává v platnosti pokud se týká období, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
Kromě toho byla během téhož období struktura skupiny charakterizována jako stálá, hlasová a informační služba "politika krajního vytváření poboček prostřednictvím založení čtyř společností, vztahujících se k FT: Orange, Wanadoo, TPSA v Polsku a Equant.
Takto se vytvořila zcela paradoxní a nevyrovnaná skupina, veškeré dluhy nese mateřská společnost FTSA, zatímco pobočky se soustřeďují na růst …" [19]
3. Chronologický popis skutečností a finanční situace podniku
3.1.
Údaje známé z první poloviny roku 2002 a události v tomto období
(16) Komise konstatuje, že analýza jednání státu z hlediska pravidel státní podpory musí být prováděna na základě údajů a informací, které jsou k dispozici v okamžiku každého státního zásahu.
Vzhledem k tomu, že tato záležitost se týká událostí, které se přihodily v roce 2002 a na počátku roku 2003, je nezbytné k pochopení faktů, o něž se Komise při analýze jednání státu opírá, chronologicky uvést poznatky, které jsou k dispozici od zveřejnění výsledků rozpočtového roku 2001.
Kromě toho je nutno připomenout, že finanční výsledky prvního pololetí 2002 byly zveřejněny teprve dne 13. září 2002.
Před tímto datem byly FT zveřejněny poslední finanční výsledky, které se týkaly finančního roku 2001.
Přesto byly určité dodatkové údaje, vycházející z finančních analýz, k dispozici v předpokladech, vyhláškách a doporučeních.
(17) Jak vyplývá z následující analýzy, FT byl od června roku 2002 podnikem, který lze charakterizovat vážnými strukturálními problémy a prokazoval nevyváženou rozvahu.
Od prvního čtvrtletí 2002 byla povaha těchto problémů jasně ukázána zveřejněním účtů za rok 2001.
Zveřejnění těchto účtů ukázalo vývoj provozních výsledků a také důležitý vznik cash flow. Zveřejnění výsledků nicméně rovněž jasně ukázalo těžký dopad minulosti, který zcela zrušil čistý výsledek mimořádných půjček 1,9 miliardy eur jejich převedením do ztráty 8,3 miliardy eur.
Třebaže půjčky napravují hodnotu aktiv FT na realističtější úroveň, obrovská úroveň dluhu, který dosahuje 63 miliard eur, přetrvává.
Touto souvislostí a také očekávaným nedostatkem cash flow se vysvětlují vážné strukturální problémy.
Toto je vyloženo ve studii HSBC, předložené FT (viz oddíl 4), která počítá s potřebou financování ve výši 35 miliard eur na období 2002-2005.
(18) Čistá zadluženost FT dosahovala k 31. prosinci 2001, tak jak ukazují tabulky 1 a 2, 63,5 miliard eur.
Tabulka 1:
Koeficienty zadluženosti ("Koeficienty "finančního působení"")
Zdroj: NERA
_BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_
Koeficient zadluženosti [20] _BAR_ 0,78 _BAR_ 0,89 _BAR_ 0,92 _BAR_
Dluh/akciový kapitál [21] _BAR_ 3,61 _BAR_ 8,25 _BAR_ 12,16 _BAR_
Times interest earned [22] _BAR_ 14,52 _BAR_ 5,39 _BAR_ 3,2 _BAR_
Tabulka 2:
Obligace ze třetího čtvrtletí (T3) 2002 splatné ve čtvrtém čtvrtletí 2003
Zdroj: NERA
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
T3 _BAR_ T4 _BAR_ T1 _BAR_ T2 _BAR_ T3 _BAR_ T4 _BAR_ Celkem 2003 _BAR_
Částka v miliardách eur [23] _BAR_ 3,89 _BAR_ 3,61 _BAR_ 8,86 _BAR_ 4,08 _BAR_ 4,09 _BAR_ 2,23 _BAR_ 19,26 _BAR_
(19) Z hlediska těchto údajů Komise konstatuje, že vzhledem k výši svého dluhu musel FT dne 21. března 2002 oznámit nejen významné očištění své rozvahy nepřímo účetními půjčkami a postoupením ve výši 27,2 miliardy eur (zahrnující postoupení ve výši 17 miliard eur a mimořádné půjčky ve výši 10,2 miliard eur), ale i velké navýšení disponibilního cash flow na období 2002-2005 ve výši 14 miliard eur.
3.1.1.
Oslabení hodnocení FT
(20) V průběhu první poloviny roku 2002 se postavení FT silně zhoršovalo, což se projevovalo sérií poklesu v hodnocení podniku.
Dne 27. března 2002 také hodnotící agentura Moody's oznámila oslabení ratingu FT z důvodu dlouhodobého dluhu [24]/ [25].
(21) Dne 28. března 2002 Standard & Poor's ("S & P") udržela rating FT, ale podle zpráv, týkajících se Mobilcomu, oslabila perspektivu na zápornou [26].
(22) Dne 13. května 2002 Moody's, která pochybovala o schopnosti podniku, že může úspěšně dokončit svou strategii snižování dluhu, oznámila případné oslabení ratingu krátkodobého dluhu FT [27].
(23) Dne 14. května 2002 Standard & Poor's udržela stávající rating FT [28].
Dne 24 června 2002, Moody's oslabila rating FT.
Perspektiva ratingu podniku byla udržena v záporné hladině [29].
Rozhodnutí Moody's bylo pak zdůvodněno skutečností, že agentura nepočítala s tím, že by FT a Orange byly schopny vytvořit dostatečné cash flow ke snížení konsolidovaného dluhu skupiny.
I když by kromě toho Moody's neměla v nejbližší budoucnosti pochybnosti ohledně možné krize likvidity podniku, hodnotící agentura tvrdila, že FT musel splatit dluh cca 15 miliard eur, který byl splatný během roku 2003.
(25) Dne 25. června 2002 Standard & Poor's oslabila rating krátkodobého dluhu FT [30] a své rozhodnutí zdůvodnila potížemi, které se týkají Mobilcomu a neschopnosti podniku dostatečně snižovat svůj dluh dost rychle.
S & P rovněž uvádí významnou potřebu financování FT a rovněž se odvolává na 15 miliard eur dluhu se splatností během roku 2003.
(26) Tato tendence k poklesu byla potvrzena několika oživeními [31] během následujících dní.
Dne 12. července 2002 Standard & Poor's upozornil i na potenciální problém ohledně refinancování dluhu splatného v roce 2003.
Oslabení známky FT jasně odhalilo problémy zadluženosti podniku [32], zesílené nejistotou situace v Mobilcomu.
(27) Tabulka 3 shrnuje jednotlivá stanoviska S & P, Moody's a Fitch ohledně ratingu FT:
Tabulka 3:
Události související s hodnocením úvěru
Zdroj: NERA
_BAR_ S & P _BAR_ Moody's _BAR_ Fitch _BAR_
Krátkodobý _BAR_ Dlouhodobý _BAR_ Krátkodobý _BAR_ Dlouhodobý _BAR_ Krátkodobý _BAR_ Dlouhodobý _BAR_
Stav v květnu 2002 _BAR_ A2 _BAR_ BBB+ _BAR_ P2 _BAR_ Baa1 _BAR_ F2 _BAR_ BBB+ _BAR_
24. červen 2002 _BAR_ _BAR_ _BAR_ P3 _BAR_ Baa3 _BAR_ _BAR_ _BAR_
25. červen 2002 _BAR_ A3 _BAR_ BBB _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
05. červenec 2002 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ F3 _BAR_ BBB- _BAR_
12. červenec 2002 _BAR_ _BAR_ BBB- _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
3.1.2.
Analýza "úvěrových rozpětí"
(28) Kromě toho je důležité přezkoumat působení "rozpětí" na finančních trzích.
Rozpětí, která se vztahují k dluhu společnosti, odrážejí prostřednictvím trhů hodnocení rizika spojeného s výše uvedenou schopností podniku moci dodržovat své závazky ohledně platby úroků a úhrady dluhu v době splatnosti.
"Rozpětí" dále ovlivňuje valorizaci obligací a také úroveň úroku vzniklého při vydání nových obligací.
Rozšíření rozpětí svědčí o zvýšení rizika pro emitenta a/nebo obligaci.
Komise přistoupila k analýze rozpětí FT za dobu, která zahrnuje finanční období 2002 a na počátku července zjistila relativně zvýšený odhad rizika.
(29) Standardně jsou rozpětí "dlouhodobého dluhu" větší než rozpětí u "krátkodobého dluhu" a to z důvodu několika faktorů: nedostatečný výhled, nejistota budoucích výhlídek, makroekonomické parametry, tendence úrokových sazeb.
Přesto rozbor tabulky 3 jasně ukazuje, že problémy, se kterými se setkal FT, byly zvláště soustředěny na "krátkodobý dluh".
Také studium rozpětí, které se týká FT prokázalo, že krátkodobá rizika byla vyšší než střednědobá a dlouhodobá rizika.
Tento jev se nazývá "inverze rozpětí".
Četnost těchto "inverzí", během které byl dluh splatný za rok považován za ještě rizikovější než dluh na dobu tří let, byla zvláště zřejmá během období od července do září 2002.
(30) Tabulka 4 poskytuje grafické znázornění působení rozpětí FT.
Tabulka 4:
Úvěrové rozpětí se splatností 1 a 3 roky – France Télécom
Zdroj: Bloomberg
+++++ TIFF +++++
6543210spread (%)3 year1 yearJan-02Feb-02Mar-02Apr-02May-02Jun-02Jul-02Aug-02Sep-02Oct-02Nov-02Dec-02 _BAR_
(31) Odlišným způsobem sledování navýšení rizika spojovaného s dluhem FT je studium ceny jeho obligací.
Tabulka 5 ukazuje podmnožinu obligací FT.
Prudký pokles ceny obligací v červnu/červenci 2002, který je zrcadlovým zobrazením zvýšení "úvěrového rozpětí", odráží z důvodu zvýšení rizika neplnění přijatého závazku ještě menší hodnotu dluhu FT.
Tabulka 5:
Cena obligací FT od května 2002 do 24. července 2002
Zdroj: Bloomberg
+++++ TIFF +++++
1201008060402001/05/20028/05/200215/05/200222/05/200229/05/20025/06/200212/06/200219/06/200226/06/20023/07/200210/07/200217/07/200224/07/2002 _BAR_
(32) Kromě toho se ukazuje jako zřejmé, že navzdory potížím několika dalších provozovatelů v odvětví telekomunikace v Evropě, vyplynula obtížná situace, před jakou byl postaven FT, přímo ze stavu jeho rozvahy a finanční struktury.
(33) Toto je jasně ukázáno studiem rozpětí společnosti Deutsche Telekom a KPN a také v tabulkách 6 a 7.
Tabulka 6:
(Úvěrové rozpětí se splatností 1 a 3 roky – KPN)
Zdroj: Bloomberg
+++++ TIFF +++++
6543210spread (%)3 year1 yearJan-02Feb-02Mar-02Apr-02May-02Jun-02Jul-02Aug-02Sep-02Oct-02Nov-02Dec-02 _BAR_ KPN
Tabulka 7:
Úvěrové rozpětí se splatností 1 a 4 roky – Deutsche Telekom
(Zdroj: ibid)
+++++ TIFF +++++
6543210spread (%)1 year4 yearJan-02Feb-02Mar-02Apr-02May-02Jun-02Jul-02Aug-02Sep-02Oct-02Nov-02Dec-02 _BAR_
Deutsche Telekom (34) Toto studium odkrývá, že Deutsche Telekom byl rovněž vystaven "inverzím rozpětím", ale že jejich doba byla krátká a jejich šíře byla jasně menší.
Stejně tak, úrovně dosahované FT v průběhu období červen/červenec 2002 byly mnohem vyšší.
3.1.3.
Cena akcií FT
(35) Souběžně s tím byla cena akcií FT během první poloviny roku 2002 vystavena významnému poklesu a jak je ukázáno v tabulce 8, v prvním období dosahovala nejnižší úrovně dne 27. června 2002 (7,79 eur) a v druhém období dne 30. září 2002 (6,01 eur).
Tabulka 8
Cena akcií FT
Zdroj: Bloomberg
+++++ TIFF +++++
100908037060504030201002-Jan-012-Feb-012-Mar-012-Apr-012-May-012-Jun-012-Jul-012-Aug-012-Sep-012-Oct-012-Nov-012-Dec-012-Jan-022-Feb-022-Mar-022-Apr-022-May-022-Jun-022-Jul-022-Aug-022-Sep-022-Oct-022-Nov-022-Dec-022-Jan-032-Feb-032-Mar-032-Apr-032-May-032-Jun-032-Jul-032-Aug-032-Sep-032-Oct-03 _BAR_
3.1.4.
Události z července 2002
(36) V rozhovoru zveřejněném dne 12. července 2002 v Les Echos francouzský ministr hospodářství, financí a průmyslu (dále jen ministr hospodářství a financí) prohlásil, že: "Stát jako akcionář bude jednat jako uvážlivý investor a pokud by měl France Télécom vykazovat potíže, přijmeme vhodná ustanovení… Opakuji, že pokud by France Télécom vykazoval finanční problémy, což není dnešní případ, přijme stát rozhodnutí nezbytná k tomu, aby byly překonány" [33].
(37) Jak již bylo uvedeno, ke stejnému datu oslabil S & P rating FT na úroveň BBB-.
Tento pokles byl přesto omezen na rating, vždy zahrnovaný mezi investicemi: každý dodatkový pokles by měl za následek kvalifikaci dluhu podniku na úrovni "junk bond", tj. jako již nezahrnutého mezi investicemi.
Skutečnost, že byl rating FT uchráněn na úrovni "investment grade" byla zdůrazněna analytikem Goldmanem Sachsem ve zprávě ze dne 22. července 2002, kde se tvrdí, že FT byl v situaci, aby byl prostřednictvím S & P a Moody's [34] oslaben na úroveň "junk bond".
(38) V tiskovém úředním oznámení ze dne 12. července 2002 S & P upřesňuje, že důvodem, ze kterého se rozhodl udržet FT na úrovni investic, byla udání vyjádřená státem o úmyslech vůči podniku: "FT by se mohl setkat s určitými potížemi refinancování svého dluhu na základě dluhopisu, splatného v roce 2003.
Avšak oznámení státu podporuje hodnocení FT na úrovni investic".
("FT could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003.
Nevertheless, the State's indication underpins France Télécom's investment-grade credit quality".)
Toto ujištění bylo S & P jednak poskytnuto přímo francouzskou vládou: "Francouzský stát – vlastník 55 % France Télécom – jasně Standard & Poor oznámil, že by jednal jako uvážlivý investor a že by přijal vhodná ustanovení, pokud by měl FT vykazovat potíže.
Dlouhodobé hodnocení France Télécom oslabené na BBB- [35]". ("the French State –which owns 55 % of France Télécom – has clearly indicated to Standard & Poor's that it will behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties.
France Télécom LT rating cut to BBB-".) a jednak veřejně v rozhovoru, uvedeném v bodu odůvodnění 36.
(39) Vzhledem k předcházejícímu ze zdá jako nesporné, že se v červenci 2002 FT stal důvodem ke krizi důvěry.
Agentury provádějící hodnocení a analytikové byli přesvědčeni, že podnik riskoval, že nemohl použít plán refinancování, předložený vedením za účelem zaplacení směnek v době splatnosti.
Podnik tedy musel čelit akutnímu finančnímu problému, spojenému s jeho zadlužením [36].
Avšak agentury s přihlédnutím k udáním, vyjádřeným státem, udržely hodnocení podniku na úrovni investic.
Pokles ratingu na nižší úroveň by tuto krizi zhoršil a snížil by prostředky podniku k jejich překonání.
"Bylo to tedy až v červnu 2003, kdy by se finanční problémy FT mohly stát rozhodujícími, až "nerozřešitelnými" (podle slov bývalého prezidenta skupiny, p.
Michela Bona). Pokud odsud France Télécom nenajde přístup na trh (z důvodu znevýhodňujícího hodnocení), bude se stát nacházet před nezbytností najít nástroje, které pomohou France Télécom při jeho refinancování" [37].
3.2.
Údaje zveřejňované od 13. září 2002 a události v tomto období
3.2.1.
Údaje zveřejněné dne 13. září 2002
(40) Závěr, který se nachází v bodu odůvodnění 39 byl se zpětným účinkem potvrzen v září 2002, zatímco bylo předloženo půlroční vyúčtování FT.
V přezkoumání půlročního vyúčtování, zveřejněného dne 13. září 2002 Komise sleduje vývoj údajů FT za první pololetí 2002 ve srovnání s předcházejícím rokem: vzestup obratu o 10 %, EBITDA o 13,2 % a provozního výsledku o 17,3 %.
Komise rovněž zjišťuje nepřetržitý nárůst mobilních telefonních služeb a lepší výkony v provozování Internetu.
Avšak provozní výsledek segmentu, stanovený ve Francii, který představoval 31 % obratu za stejné období, ustupuje o 12,2 %.
(41) Souběžně s dobrými výše popsanými provozními výsledky potvrdil FT nevyrovnanost finanční situace.
Negativní výsledek ve výši 12,2 miliard eur k 30. červnu 2002 je spojen hlavně s velkými půjčkami, provedenými jako investice.
Z takové pololetní ztráty vyplývá, že vlastní konsolidované peněžní prostředky FT byly k 30. červnu 2002 negativní ve výši 440 milionů eur, i když dosahovaly kladného zůstatku.
(42) Zjednodušená analýza peněžního toku ke dni 30. června 2002 ukazuje, že čistý dluh se v průběhu prvního pololetí 2002 zvýšil o 6,3 miliardy eur, neboť EBITDA, představující 6,870 miliardy eur, neuhradila výlohy představované:
- úroky, spojenými s dluhem (3099 milionů eur),
- investicemi (3820 milionů eur),
- odkoupením akcií FT v VODAFONE (4973 milionů eur),
- odkoupením akcií Orange v E.On (950 milionů eur), a
- zaplacením daní (608 milionů eur).
(43) Základ z čistého zadlužení 69,69 miliardy eur ke dni 30. června 2002 je obligační, tedy částka ve výši 50,6 miliardy eur.
Tabulka 9 udává rozdělení podle velkých kategorií, různých součástí dluhu.
Tabulka 9
Zdroj: Konsolidované účty France Télécom: pololetí uzavřené dne 30. června 2002
(miliard eur) _BAR_
30. červen 2002 _BAR_
Obligační půjčky směnitelné nebo konvertovatelné _BAR_ 10,75 _BAR_
Obligační půjčky _BAR_ 39,85 _BAR_
Leasingové operace _BAR_ 0,42 _BAR_
Bankovní půjčky _BAR_ 6,62 _BAR_
Ostatní nebankovní půjčky _BAR_ 0,72 _BAR_
Vydané směnky na výši sdruženého úvěru na 15 miliard eur € _BAR_ 8,15 _BAR_
Vydané směnky na výši sdruženého úvěru na 1,4 miliardy dolarů USD _BAR_ 1,48 _BAR_
Další nekryté bankovní úvěry a další krátkodobé půjčky _BAR_ 4,14 _BAR_
Celkový hrubý dluh _BAR_ 72,13 _BAR_
Investované cenné papíry _BAR_ (0,15) _BAR_
Hotovost _BAR_ (2,29) _BAR_
Čisté zadlužení _BAR_ 69,69 _BAR_
(44) Splátkový kalendář tohoto dluhu je charakterizován svou krátkou dobou trvání. Takže 12,9 miliardy eur dluhu bude splatných v roce 2003, z nichž je 10,5 miliard eur obligačních půjček [38], 1,0 miliardy eur půjček pobočkám a 1,4 miliardy eur soukromých finančních investic.
(45) V prvním pololetí roku 2004 byla splatná částka 5,5 miliardy eur obligačních půjček a částka 6,4 miliardy eur, která se vztahuje k výši úvěru (1,4 miliardy eur a 5 miliard eur, které se vztahují k výši 15 miliard eur), tedy celkem 11,9 miliard eur.
FT tedy musel v období mezi 1. lednem 2003 a 30. červnem 2004 provést úhradu částky 24,8 miliardy eur.
(46) Ve druhém pololetí 2004 bude splatná částka 2,8 miliardy eur obligačních půjček a částka 2,6 miliardy eur půjčky pobočkám, tedy částka 5,4 miliardy eur a v průběhu roku celková částka 17,4 miliardy eur.
(47) Nakonec v roce 2005 bude splatná částka 8,5 miliardy eur obligačních půjček, částka 10 miliard eur, která odpovídá zůstatku výše úvěru 15 miliard eur, a částka 0,1 miliardy eur, která se vztahuje k soukromým finančním investicím, tedy v průběhu roku 2005 celková částka 18,6 miliardy eur.
(48) FT bude muset v průběhu období 2003-2005 splatit vymahatelný dluh o celkové částce 48,9 miliardy eur.
(49) Jak bylo uvedeno v rozhodnutí o zahájení, Komise zdůrazňuje, že počátkem dluhu FT jsou hlavně rozsáhlé akvizice prováděné podnikem od roku 1999 [39], které byly v zásadě financovány v hotovosti [40].
Jedná se tedy o více než 100 miliard eur, které FT vydal na svou politiku rozvoje, z nichž bylo 80 % placeno v hotovosti [41].
(50) Komise kromě toho zdůrazňuje, že externí rozvoj podniku se soustředil na odvětví mobilní telefonní služby [42](zejména získání Orange plc [43], které bylo nejnákladnější a provozování Mobilcomu [44] bez opomenutí dalšího provozování pevných telefonních služeb (například TPSA [45], internetu (Freeserver) nebo kabelové televize (NTL) [46].
3.2.2.
Září 2002
(51) Dne 12. září vláda veřejně oznámila, že přijala odstoupení předsedy představenstva a generálního ředitele FT, p. Michela Bona, avšak neoznámila jmenování nového předsedy představenstva a generálního ředitele [47].
Dne13. září zopakovala vláda v tiskovém úředním oznámení svou podporu podniku a jasně oznámila, že se rozhodla podílet na budoucí operaci posílení kapitálu FT: "… Po mimořádných ztrátách konstatovaných v prvním pololetí, je France Télécom postaven před vážný nedostatek kapitálu.
Taková finanční situace oslabuje potenciál podniku.
Vláda je tedy rozhodnuta vykonávat jeho zodpovědnosti v neztenčené míře … Se zohledněním nové situace vzniklé silným oslabením účtů navrhl p. Bon vlád své odstoupení, která jej přijala.
Toto rozhodnutí vstoupí v účinnost během správní rady, která se bude konat v každém následujícím týdnu, během které bude pak představen nový předseda… Nový předseda správní radě velmi rychle navrhne plán hospodářského zotavení účtů, který umožní jeho oddlužení a obnovu finanční struktury s celkovým zachováním jeho strategických předností.
Stát poskytne podporu France Télécom při realizaci tohoto plánu a ze své strany přispěje k velmi důležitému posílení kapitálu podniku v časovém plánu a způsoby stanovenými v závislosti na podmínkách trhu.
Od té doby stát přijímá, pokud bude nezbytné, opatření, umožňující uchránit podnik před všemi finančními problémy..." [48].
(52) Téhož dne změnila agentura Moody's z důvodu potvrzení závazku podpory FT [49] perspektivu dluhu FT z negativní na stabilní.
3.2.3.
Říjen 2002
(53) Dne 2. října 2002 jmenovala vláda p. Thierryho Bretona předsedou představenstva a generálním ředitelem FT.
Tiskové úřední oznámení ministra hospodářství a financí oznámilo toto jmenování. Ve stejném úředním oznámení zopakovala vláda svůj závazek: "Na návrh správní rady podniku rada ministrů rozhodla jmenovat Thierryho Bretona předsedou France Télécom … Nový předseda za tímto účelem bezprostředně zahájí analýzu podniku, jejíž výsledky budou sděleny správní radě v následujících týdnech a o kterou se bude opírat finanční plán hospodářského zotavení a strategického rozvoje, umožňující snížení dluhu a celkově posilující jeho přednosti.
V tomto rámci bude mít Thierry Breton podporu státu jako akcionáře, který je rozhodnut provádět jeho zodpovědnosti.
Stát vloží svou pomoc k realizaci činností na hospodářské zotavení a ze své strany přispěje k posílení kapitálu podniku způsoby, které budou stanoveny v úzkém vztahu předsedy podniku a správní rady.
Jak již bylo sděleno, v mezidobí stát přijme, pokud bude nezbytné, opatření, umožňující uchránit podnik před všemi finančními problémy" [50] ..
3.2.4.
Prosinec 2002/leden 2003
(54) Dne 4. prosince 2002 byl během správní rady podniku novým vedením FT předložen akční plán "Ambition FT 2005" [51] (dále jen "plán Ambition 2005"), který podle francouzských orgánů [52] směřuje k zajištění, znatelnému zlepšení provozní výkonnosti podniku a perspektiv dostatečné výše zhodnocení investovaného kapitálu.
Střednědobé cíle byly také dvojnásobné: (i) splnit potřeby financování FT a (ii) provést čisté oddlužení a opětovné vytvoření vlastního kapitálu, podmínka sine qua non obnovy podniku z hlediska úvěru vzhledem k burzovnímu trhu.
Ve zprávě HSBC se tvrdí, že: "Stanovením obchodního plánu, který zahrnuje provozní zlepšení programu TOP, se domníváme, že FT má potřebu refinancování na období 2002-2007 cca 22 mld. €… [Kromě toho], stanovením obchodního plánu, který nezahrnuje provozní zlepšení programu TOP, se domníváme, že FT má potřebu refinancování na období 2002-2007 cca 35Md€."
(55) Základní prvky příslušného plánu a také opatření, která francouzské orgány zamýšlejí přijmout vzhledem k FT, byly Komisi oznámeny dopisem ze dne 3. prosince 2002 a dodatkové informace byly předloženy v dopisech ze dne 14. a 15. ledna 2003.
Podrobný popis plánu Ambition 2005 a jeho jednotlivých listů (provozní, opětovné projednání dluhu a posílení kapitálu) a také další opatření, zamýšlená francouzskými orgány, jsou obsažena v rozhodnutí o zahájení a v tomto rozhodnutí se neopakují.
(56) Předložení plánu Ambition 2005 bylo provázeno tiskovým úředním oznámením ministra hospodářství a financí, ve kterém vláda potvrdila podporu příslušného plánu, její závazek podílet se na provádění posílení kapitálu a poskytnutí akcionářské půjčky ve formě úvěru na částku 9 miliard eur.
Relevantní odstavce tohoto úředního oznámení pro potřeby tohoto rozhodnutí jsou následující: "Francis Mer, ministr hospodářství, financí a průmyslu, potvrzuje podporu akčního plánu, schváleného správní radou France Télécom dne 4. prosince, státem.
1/Skupina France Télécom vytváří spojitý průmyslový celek, jehož výkonnost je pozoruhodná.
Avšak podnik musí dnes čelit nevyrovnané finanční struktuře, potřebám kapitálu a střednědobému refinancování.
Tato situace vyplývá z neúspěchu minulých investic, špatně vedených a prováděných nanejvýš finanční "bublinou" a obecněji zvratem trhů.
Nemožnost pro France Télécom financovat svůj rozvoj jinak než zadlužením tuto situaci zhoršila.
2/Stát jako většinový vlastník požádal nové vedení, aby opětovně vytvořilo finanční rovnováhu podniku s celkovým zachováním integrity skupiny…3/Vzhledem k akčnímu plánu, vypracovanému vedoucími pracovníky a perspektivám návratu k investicím se bude stát podílet na posílení vlastního kapitálu 15 miliard eur v poměru svého kapitálového podílu, tedy investicí 9 miliard eur..
Stát jako akcionář také zamýšlí jednat jako uvážlivý investor.
France Télécom přísluší stanovit způsoby a přesný časový plán posílení tohoto kapitálu.
Vláda vyžaduje, aby tato operace probíhala s co největším přihlédnutím k situaci jednotlivých akcionářů a zaměstnanců podniku, vlastnících akcie.
Aby byla podniku dána možnost zahájit tržní operaci v nejpříhodnějším okamžiku, je stát připraven vyplatit svůj podíl k posílení vlastního kapitálu předem prostřednictvím prozatímní akcionářské půjčky, vyplacené v tržních podmínkách, poskytnuté France Télécom.
4/ERAP, veřejná průmyslová a obchodní instituce, má představu převedení integrity státního podílu ve France Télécom. Zadluží se na finančních trzích, aby financoval státní podíl při posilování kapitálu podniku" [53] .
(57) Několik dní po předložení plánu Ambition 2005, dne 11. prosince a 12. září 2002, zahájil FT dvě po sobě jdoucí emise obligací na celkovou částku 2,9 miliardy eur.
První obligační půjčka spočívala v celkové částce 2,5 miliardy eur na 7 let s pevnou úrokovou sazbou 7 %, tedy eurIBOR + 290pb.
U FT jsou náklady na část pevné úrokové míry 7,165 % (all-in).
Druhá obligační půjčka byla investována na trh v librách šterlinků (GBP) v částce 250 milionů GBP s pevnou úrokovou mírou 8 % na 15 let, tedy LIBOR + 330pb [54].
Další emise byly provedeny dne 15. ledna 2003 na celkovou částku 5,5 miliardy eur [55].
Jedná se o obligační půjčku ve 3 tranších (1 miliarda eur s pevnou úrokovou sazbou 6 %, splatnost 4,7 roku; 3,5 miliardy eur s pevnou úrokovou sazbou 7,5 %, splatnost 10 let; a 1 miliarda eur s pevnou úrokovou sazbou 8,125 %, splatnost 30 let).
Dne 10. února 2003 byla splatná část sdruženého úvěru 15 miliard eur obnovena, tedy cca 5 miliard eur na 3 roky s úrokovou sazbou Euribor + 125pb.
(58) Dne 17. prosince 2002 S & P upřesnil, že od července 2002 byla podpora vlády jedním z klíčových faktorů pro zachování známky FT na úrovni investic [56] a že její oznámení, které se vztahuje k záloze akcionáře, a závazek v poměru ke svému podílu vyslovit souhlas s operací rekapitalizace 15 miliard eur tuto podporu potvrdily [57].
3.2.5.
Únor/březen 2003
(59) FT uzavřel finanční období 2002 se ztrátou cca 21 miliard eur a čistým finančním dluhem téměř 68 miliard eur.
(60) Dne 4. března 2003 byla zahájena operace posílení vlastního kapitálu ve výši 15 miliard eur, předpokládaná plánem Ambition 2005.
Operace se setkala s velkým úspěchem a byla uzavřena 11. dubna.
Dne 14. dubna 2003 vlastnil stát 58,9 % jmění FT, z toho 28,6 % prostřednictvím ERAP.
(61) Komise konstatuje, že navýšení kapitálu široce odpovídalo strukturálním potřebám financování FT.
Po této operaci se začalo zlepšovat také hodnocení FT, S & P dne 14. května 2003 stanovil hodnocení BBB se stabilní perspektivou (A-3 až A-2 u krátkodobé známky) a Fitch stanovil dne 8. srpna 2003 známku FT BBB- až BBB.
Komise v této souvislosti zdůrazňuje, že agentury tak přestaly považovat státní podporu za klíčový prvek hodnocení podniku [58].
4. Připomínky třetích stran
(62) Komise obdržela připomínky několika zúčastněných stran. Obsah těchto připomínek je v zásadě uveden v tomto oddílu.
4.1.
Připomínky Telecom Italia
(63) Telecom Italia zdůrazňuje, že veškerá podpůrná opatření poskytnutá ve prospěch FT by mohla ovlivňovat hospodářskou soutěž na trzích telekomunikace, zejména na francouzském trhu.
Je tedy zásadní, aby opatření poskytovaná francouzskými orgány byla provázena vyvážením, zaměřeným na oslabení jejich vlivů na hospodářskou soutěž.
V této souvislosti by bylo zvláště přizpůsobeno přijmout regulační opatření, která usnadňují a urychlují přístup nových příchozích a jejich využívání infrastruktur FT, zejména pokud se jedná o přístup k místní smyčce a dobu lhůty k projednání dohod o propojování a provisioning.
4.2.
Připomínky WorldCom
(64) WorldCom upřesnil, že analýzu propracovanou Komisí v rozhodnutí o zahájení rozdělil.
Tento podnik zejména poukazoval na to, že podpora poskytnutá státem FT mu umožnila získat likviditu, nezbytnou k úhradě jeho dluhu bez postoupení strategických aktiv.
Rovněž tvrdí, že státní podpora umožnila FT zajistit si trvalost své průmyslové strategie, tj. vytvoření řady provozovatelů sítí a vertikálně začleněných telekomunikačních služeb.
WorldCom usuzuje, že tato průmyslová strategie má za následek protikonkurenční praktiky, jako existenci křížových podpor a price squeeze mezi cenou navrhovanou FT konečnému zákazníkovi a cenou za přístup, navrhovanou konkurentům starého provozovatele, možnost provádět nabídky na míru, které vylučují veškerou hospodářskou soutěž při uzavírání veřejných smluv (jako dva jejich příklady jsou smlouvy "Sipperec" a "Assistance publique/Hôpitaux de Paris").
(65) Za účelem snížení narušení hospodářské soutěže, způsobeného podporou poskytovanou FT, navrhl WorldCom strukturální vyvážení, zejména postoupení aktiv jako Global One/Equant, Orange, Wanadoo/Oléane a/nebo síť místní spojovací sítě ve Francii nebo i účinnou a transparentní strukturální odluku mezi FT a jeho obchodní činností.
Podle vyvážení jednání se podnik odvolává na účetní odluku, která je mezi obchodní a neobchodní činností FT žádoucí, úplné zveřejnění jeho účetnictví a sazební kontroly.
4.3.
Připomínky C
(66) C předložil následující připomínky:
a) Příslušná opatření vytvářejí státní podporu. C tvrdí, že v souladu s obecnými zásadami pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků, které se nacházejí v obtížné situaci [59] (dále jen "obecné zásady"), poskytnutí původně státních peněžních prostředků podniku v obtížné finanční situaci vyvolává domněnku existence prvků podpory.
C upřesňuje, že oznámení a podmínky poskytnutí výše úvěru v částce 9 miliard eur francouzským státem ve prospěch FT a také účast francouzského státu v rekapitalizaci FT obsahují prvky podpory.
Podnik zdůrazňuje, že není dodržována zásada uvážlivého investora, pokud se jedná o způsoby poskytnutí výše úvěru, a to zejména z důvodu navrhované úrokové sazby a částky "commitment fee".
C rovněž zdůrazňuje, že nebyla dodržena zásada současnosti, pokud francouzské orgány poskytly výši úvěru a oznámily svou účast v rekapitalizaci před ohlášením plánu Ambition 2005 a před závaznými závazky investorů.
Vzhledem k tomu, že konkurenti FT nejsou ve stavu svá jmění v těchto termínech a v takovém rozsahu zvýšit, získal FT výhodu, které by v tržních podmínkách nedosáhl.
b) Příslušná opatření nemohou být ve smyslu obecných zásad považována za slučitelná. C na podporu upřesňuje, že poskytovaná podpora by měla být přesně omezena na to, co je nezbytné pro zajištění životaschopnosti FT a že se nesmí podílet na financování agresivního rozšiřování FT.
C dodává, že privatizace FT by zajistila dodržováním zásady "one time last time", používané při podporách na restrukturalizaci.
C upozornil Komisi na narušení hospodářské soutěže na německém trhu telekomunikací, způsobená opatřeními podpory a jako vyvážení stanovené obecnými zásadami navrhl postoupení celého nebo části Orange, pobočky FT.
4.4.
Připomínky ze strany A
(67) Zdůraznil, že také, jak je udáno v rozhodnutí o zahájení, úmysl státu obnovit finanční zdraví FT poskytnutím akcionářské půjčky částkou ve výši 9 miliard eur a poskytnutím "nehmotného" zajištění ve prospěch FT ze strany státu, které směřuje k zajištění bezpečnosti jeho emisí obligací, jsou opatření, která neodpovídají zásadě soukromého uvážlivého akcionáře a obsahují prvky podpory.
Dodal, že politika FT, týkající dávky za pronájem patentů obsahuje prvky podpory.
4.5.
Připomínky Bouygues a Bouygues Télécom
(68) Bouygues a Bouygues Télécom předložily následující připomínky:
a) BT zdůrazňuje, že trvalá a neodvolatelná státní podpora vytváří úhelný kámen plánu rekapitalizace FT, která vedla k hospodářskému zotavení podniku.
Podle BT také mohl pouze francouzský stát vzhledem ke kritické finanční situaci podniku obnovit důvěru trhů a uvést čistý kruh, který mu dovoluje splatit své krátkodobé závazky a zahájit rozsáhlou operaci rekapitalizace v příznivých ekonomických podmínkách. Podle BT splňují následující opatření podmínky čl.
87 odst. 1 Smlouvy a proto vytvářejí státní podporu:
i) prohlášení ministra hospodářství a financí během období od 12. července do 4. prosince 2002 jsou podstatná pro státní záruku, která zavazuje státní zdroje;
ii) akcionářská půjčka a operace posílení kapitálu zavazují státní zdroje;
iii) příslušná opatření poskytují France Télécom výhody, které by v normálních tržních podmínkách nezískal;
iv) příslušná opatření nedodržují zásadu soukromého uvážlivého investora, který je činný v tržních podmínkách;
v) příslušná opatření ovlivňují hospodářskou soutěž;
vi) příslušná opatření ovlivňují obchod uvnitř Společenství.
b) příslušná opatření nelze ve smyslu obecných zásad považovat za slučitelná.
(69) BT předběžně zdůraznil, že expanzní politika, vedená z podnětu státu v průběhu roku 2000 v odvětví mobilních telefonních služeb vyvolala oslabení finanční a hospodářské situace provozovatele, kterou se v popředí hospodářství nepodařilo ovládnout.
(70) Pokud se jedná o prohlášení ministra hospodářství a financi, trvalá a opakovaná státní podpora, vyjádřená řadou oznámení od 12. července 2002 do 4. prosince 2002 a doplněná řadou opatření, jako otevření výše úvěru na 9 miliard eur a také neodvolatelný závazek státu účastnit se v navýšení kapitálu ve výši svého podílu v podniku, představují z jeho strany závazek, který nemůže porušit, zmírnit veškerými prostředky případné oslabení podniku při dodržení jeho finančních závazků.
BT k tomuto bodu zdůrazňuje, že tímto závazkem se zakládá skutečná státní záruka, která vytváří právní účinek pro vklad státních zdrojů. BT dodává, že státní záruka je v částce a době neomezená.
(71) BT zdůrazňuje vzhledem k rozhodnutí Crédit Foncier de France (CFF) [60], ve kterém Komise uznala, že cílem a účelem veřejných prohlášení vlády bylo dodat důvěru věřitelům banky ke stavu jejich úvěrů a nemohla být považována – jak tvrdily francouzské orgány – za pouhý politický a ne právní závazek.
BT také upřesňuje, že v této záležitosti bylo účelem prohlášení o podpoře dodat důvěru věřitelům CFF, kteří tak nevyžadovali bezprostřední úhradu svých pohledávek, zamezit, aby CFF musela použít výši úvěru otevřeného státem ke svému užitku a umožnit CFF rozvíjet a realizovat plán restrukturalizace.
(72) BT zbytečně připomíná, že právní řešení Společenství jsou porovnávána analýzou vnitřního práva.
Zejména ve francouzském obchodním právu mohou být taková prohlášení o podpoře přirovnávána k podnikatelským záměrům, které soudy, jak ukazuje nejnovější judikatura [61], porovnávají se skutečnými zárukami.
BT dodává, že i kdyby francouzský kasační soud ještě nepřijal zásadní stanovisko k celkové hodnotě jednostranného závazku jako zdroji obligace, uznává jeho hodnotu případ od případu.
(73) BT se v rámci těchto připomínek dovolává znalce [62], který upřesňuje, že ze stálé judikatury francouzského správního soudce vyplývá, že existence závazku přijatého správním orgánem se nesmí posuzovat podle jeho formy, ale podle jeho vnitřního charakteru.
Znalec BT poznamenává, že ve zvláštním případě prohlášení je výslovně použita tato judikatura: správní soudce uznává, že přísliby, i když by nebyly provázeny žádným zvláštním právním aktem, vytvářejí závazky, neboť vyjadřují projev vůle správního orgánu.
Skutečně postačuje, aby se správa chovala tak, že dodá přesvědčení, že bude jednat určitým způsobem, aby byl závazek státní.
Nezáleží tedy na tom, zda je písemný nebo ústní nebo zda může být pouze odvozen z jednání správy, pouze podmínka stanovená správním soudcem je příslušným příslibem, buď závazným a přesným nebo dostatečně podněcujícím.
(74) Znalec BT upřesňuje, že v daném případě prohlášení ministra hospodářství a financí splňují soubor kritérií požadovaných k charakterizování závazku státu.
Ministr v každém ze svých prohlášení skutečně projevuje svou vůli poskytnout bezvýhradnou podporu FT – způsoby, které jsou nadto jasně upřesněny: posílení kapitálu, přijetí opatření, umožňujících uchránit podnik před veškerými finančními problémy, odvolání se na ERAP, kterému by byl převeden celek státního podílu.
Jakmile budou tato prohlášení závazná a upřesněna a bez výhrad sestavena, budou se posuzovat jako státní závazek.
Prohlášení, o jejichž zveřejnění se navíc ministr postaral, nemohou představovat pouhé vyhlášení záměru.
(75) Znalec BT zdůrazňuje skutečnost, že tyto přísliby se posuzují jako státní závazek, měly vždy právní hodnotu a jsou schopny, ať jsou zákonné nebo ne, vést k zodpovědnosti, a to vůči FT, jeho věřitelům nebo jeho zaměstnancům.
(76) BT upozorňuje, že prohlášení francouzské vlády od 12. července 2002 jsou "správními akty", které svazují stát, a které by mohly převzít zodpovědnost před správními soudy.
Správní soudce se tak obává jakéhokoliv jednání správy prostřednictvím správních aktů, které z nich jakkoliv vyplývají, ať již kladou vinu nebo ne, a jejichž účinky vyplývají buď ze změny soudního příkazu, nebo ovlivnění osobního postavení žalobce.
BT rovněž Komisi dne 26. května 2004 předložil další studii [63], jejíž závěr je rovněž, jak stanovují prohlášení státu, vyjádření jasného, přesného a neodvolatelného závazku státu, v daném případě právně postižitelného prostřednictvím uplatnění zodpovědnosti státu, pokud se tento dopustil chyby nedodržením svých závazků vůči FT.
(77) BT upřesňuje, že tedy není žádná pochybnost o skutečnosti, že příslušná opatření nejsou podstatná pro psychologickou podporu – jak tvrdily francouzské orgány – ale pro záruku, která právně svazuje jejich autora.
(78) BT nakonec k tomuto bodu upřesňuje, že charakter svazující prohlášení uskutečněná státem jako záruku je potvrzen oběžníkem ministerstva hospodářství a financí ze dne 22. července 2003, který výslovně odkazuje na existenci mimosmluvních záruk [64].
(79) Pokud se jedná o akcionářskou půjčku a operaci posílení kapitálu, BT zdůrazňuje, že jednak otevření výše úvěru na 9 miliard eur ve prospěch FT a jednak neodvolatelný závazek státu účastnit se v budoucím navýšení kapitálu ve výši svého podílu v FT následovaném operací rekapitalizace jako takové, je realizace záruky státu a je financován státními zdroji.
BT v této spojitosti dodává, že obrácení se na ERAP při poskytování výše úvěru na 9 miliard eur francouzskými orgány ve prospěch FT nijak nenarušuje státní původ peněžních prostředků.
BT tvrdí, že obrácení se na ERAP poskytlo FT výhodnou úrokovou sazbu z půjčky jednak z důvodu jeho statutu veřejné průmyslové a obchodní instituce (EPIC) a jednak z důvodu výslovné záruky poskytnuté státem na částku 10 miliard eur [65].
Proto jsou příslušná opatření financována zdroji, pocházejícími od státu, i když výše úvěru nebyla nakonec využita.
(80) Ve svých dodatkových připomínkách s datem ze dne 11. dubna 2003 BT tvrdí, že vzhledem k finanční situaci podniku, operace rekapitalizace, která byla zahájena dne 24. března 2003 nebyla z důvodu předchozího zásahu dalších podpůrných opatření možná.
Rekapitalizace proto per se vytváří státní podporu, protože přímo vyplývá z předcházející státní podpory [66].
(81) Pokud se jedná o podmínku, vztahující se k výhodě, BT zdůraznil, že rozhodná skutečnost záruky se odehrála později než snížení hodnocení FT hodnotícími agenturami s cílem obnovy důvěry na trhu.
(82) BT mimo jiné k tomuto bodu upřesňuje, že účelem záruky bylo umožnit FT mít opětovně přístup na finanční trhy.
Záruka také zlepšila perspektivu spojovanou s hodnocením FT a umožnila mu uniknout roztřídění do "junk bonds".
BT poté poznamenává, že se burzovní kurz FT významně zlepšil.
Navíc rozpětí na obligačním trhu se později v měsíci červnu 2002 sevřela a FT byl schopen rozložit svůj dluh a likvidní bariéru.
BT zdůrazňuje, že nejenom záruka umožnila i obrácení se FT k finančnímu trhu, ale také dovolila emisím obligací, aby byly prováděny s úrokovou sazbou, která neodráží skutečnou finanční situaci FT.
(83) BT přesněji ve svých poznámkách ze dne 11. dubna 2003 poznamenává, že oznámení a zahájení podpory státu způsobilo původně podporu výhod, souvisejících se akcionářskou půjčkou a s rekapitalizací.
Účelem těchto výhod bylo zejména odsunout likvidní bariéru, tj. zvážit částku finančních prostředků k zaplacení dlužních směnek, umožnit skutečné potenciální odbourání vymahatelných financí a skutečnou a potenciální úsporu nákladů.
(84) BT závěrem k tomuto bodu zdůrazňuje, že výhoda získaná FT dosahuje více než 40 miliard eur (3 miliardy eur se týkají souboru podpůrných opatření ze strany francouzského státu ve prospěch FT a 36,7 miliardy eur se týká účasti státu v rekapitalizaci FT) a že tato částka nepřihlíží k velkému rozmezí působnosti udělené FT vlivem odsunutí veškerého finančního zájmu, likvidní bariéra byla odsunuta o téměř 43 miliardy eur.
(85) Ve svém dodatku k připomínkám s datem ze dne 7. ledna 2004 BT rovněž upřesnil, že výhoda, jakou přijímá FT působením neodvolatelného závazku podpory státem by byla vyčíslitelná na více než 30 miliard eur a výhoda získaná z operace rekapitalizace by byla vyčíslitelná na více než 50 miliard eur.
(86) Pokud se jedná o zásadu uvážlivého soukromého investora, BT tvrdí, že podpůrná opatření nejsou v souladu s touto zásadou z následujících důvodů:
a) Nepodmíněný neomezený závazek: BT připomíná, že státní prohlášení tvoří závazný a nepodmíněný právní závazek, který by investor nikdy nepřijal bez vyjádření nejmenší výhrady.
Jedná se tak o neomezenou záruku, poskytovanou krátkodobě neobyčejně zadluženému a nestabilnímu podniku.
Příslušné opatření nesplňuje podle BT kritéria uvedená ve sdělení Komise o použití článku 87 a 88 Smlouvy o ES o státních podporách ve formě záruky [67] (dále jen "sdělení o státních podporách ve formě záruky"), pokud FT měl finanční obtíže zejména během poskytnutí záruky nebo pokud se neopírá o jinou přesnou operaci a nedává příležitost k žádné odměně.
FT tedy dostal výhodu, kterou by v normálních tržních podmínkách nezískal.
b) Podmínky poskytnutí akcionářské půjčky: BT tvrdí, že mechanizmus přijatý státem odpovídá v celku zájmu závislému na veřejných financích (zejména dodržení Maastrichtských kritérií) a ne jednání uvážlivého investora v tržním hospodářství.
Úhrada odsouhlasené půjčky prostřednictvím ERAP na státní účet za účelem účasti v rekapitalizaci není skutečně zajištěna.
Způsob úhrady také především souvisí s postoupením cenných papírů, což je potenciální zisk, a z tohoto důvodu nemůže být udělen příslušné investici, charakterizované jako "uvážlivá".
BT tvrdí, že záruka poskytnutá francouzským státem ERAP ve výši 10 miliard eur umožnila ERAP sloučit peněžní prostředky, nezbytné k poskytnutí výše úvěru za výhodných podmínek, tj. při úrokové sazbě 3,375 %.
Každý uvážlivý soukromý investor by takovou operaci uskutečnil s vyššími náklady, které by byly vyžadovány specifickými zárukami, souvisejícími s aktivy podniku.
c) Rekapitalizace: O závazku ze strany francouzských orgánů rekapitalizovat FT a o samotné operaci rekapitalizace BT v podstatě tvrdí, že v daném případě není dodržena zásada uvážlivého soukromého investora, neboť stát se zavázal účastnit se v rekapitalizaci FT dne 12. července 2002, tedy před existencí plánu Ambition 2005, aniž by poznal přesnou hospodářskou situaci FT, která byla silně oslabena a bez současné účasti soukromých investorů.
BT v této souvislosti zdůrazňuje následující body:
- finanční situace podniku: BT zdůrazňuje, že finanční zdraví starého provozovatele v okamžiku přijetí rozhodnutí o investici mu zakazovalo obracet se na soukromé investory bez státní podpory (70 miliard eur ztrát, záporný kapitál 8 miliard eur, směnky na úhradu dluhů v následujících třech letech dosahovaly 50 miliard eur).
Navíc plán předložený p. Bonem se v této době nezdál vzhledem k trhu relevantní a byl následován oslabením známky FT hodnotícími agenturami.
BT upřesňuje, že tato situace byla ukázána v prohlášení Thierryho Bretona před finanční komisí senátu [68].
- výnos z operace: BT poznamenává, že období výpočtu návratu investice začíná nejdříve 12.července 2002, datem prvního prohlášení státu, jehož účelem bylo jako jeho věřitele, jej právně zavázat vůči FT a končí nejpozději 4. a 5. prosince 2002, daty, kdy byl zveřejněn plán Ambition 2005 a byla otevřena výše úvěru na 9 miliard eur.
BT tvrdí, že přiměřený výnos, jaký by byl uvážlivý soukromý investor v takovém eventuálním případě oprávněn očekávat, nemůže být spolehlivě vypočítán.
Rekapitalizace FT nemůže být také vzhledem k rozsahu likvidní krize, kterou podnik prodělal, srovnávána s jinou finanční operací.
Proto nebyl stát schopen posoudit své riziko, pokud přistupoval k pravděpodobnému výpočtu a byl postaven před radikální nejistotu (tj. před nepravděpodobnostní riziko), pokud se rozhodl zajistit FT: jak úroveň rizika, stejně tak rentabilita nebyla kvantifikovatelná.
BT upřesňuje, že investice v každém případě nemohla být pokládána za přiměřenou.
Zvláště promítnutí do burzovního zhodnocení FT a návratu investice očekávaného soukromým investorem ukazuje, že investice není přiměřená.
V souladu s metodou použitou Komisí k uvážení uvážlivé podstaty investice, návrat investice, který by uvážlivý investor vyžadoval zvláště vzhledem k rizikům spojeným s touto operací, by mohl být uvažován minimálně 30 % až 40 %.
Tato sazba je minimální sazbou, kterou Komise požadovala v případech Alitalia [69] a Iberia [70].
Jenže podle metod použitých BT, tj. EPS (Enterprise value ou Analysts target price 12 months), by byl návrat investice v operaci pouze 16 %.
Kromě toho stát nemůže počítat odměnu podle dividend, neboť FT oznámil, že je nedistribuoval.
BT všeobecně tvrdí, že není třeba provádět analýzu ex post pozitivních výsledků FT při základním hodnocení zásady uvážlivého investora.
Soukromý investor by se tak nikdy finančně zavázal, aniž by vyjádřil nejmenší výhradu, i kdyby celková částka dluhů skupiny FT nebyla stanovena.
BT v tomto ohledu dodává, že v souladu s judikaturou Soudního dvora Evropských společenství, mohou být podporovány pouze závazky přijaté vůči FT státem, které jsou odrazem jednání uvážlivého investora pouze s důvodem, že FT by se stal rentabilním podnikem.
- rozdíl v postavení mezi soukromým investorem a státem: BT zdůrazňuje, že vzhledem k dlouhé krizové situaci ve světovém hospodářství a zvláště v odvětví telekomunikace ve fázi přechodu a vzhledem k velikosti příslušné částky, by nemohl žádný soukromý investor zamýšlet navýšení kapitálu o této částce a bez předpokladu, že pouze stát, který má oprávnění k podpisu Francie by mohl na sebe převzít tuto nejistotu.
BT také zdůraznil, že financování posílení vlastního kapitálu, 100 % zajištěné dluhem bez jakéhokoliv vlastního kapitálu, by bylo spočívalo na hodnocení každého soukromého investora, který by postupoval stejně, zatímco naopak stát může být potrestán pouze voliči, kteří nemají tytéž cíle.
Věřitelé a akcionáři soukromého investora by požadovali, aby příslušná investice byla zabezpečena obchodním plánem, zahrnujícím přesné závazky, jako postoupení aktiv.
BT usuzuje, že uvážlivý investor, jehož finanční schopnosti by byly srovnatelné s finančními schopnostmi francouzského státu a který by vydal takovou záruku, by v žádném případě na trhu nevzbuzoval velkou důvěru a je jasné, že je to vzhledem k označení "nejvyššího zadlužení", které přijímají závazky státu, že byla obnovena důvěra.
- kritérium současnosti: BT tvrdí, že nebyla dodržena zásada současnosti.
Datum přijetí rozhodnutí ze strany francouzských orgánů investovat se skutečně vrací k 12. červenci 2002 a finanční obtíže podniku k tomuto datu dovolují pouze jim vzít v úvahu, že rekapitalizace je státní podpora, stejně tak jako stát přijal rozhodnutí předběžně investovat do přípravy finančního plánu bez znalosti přesné hospodářské a finanční situace FT.
BT tvrdí, že účast soukromých investorů nebyla během oznámení vlády o své účasti v navýšení kapitálu ani jistá, ani významná, a totéž, pokud je analýza data přijetí rozhodnutí investovat přesunuta na 5. prosince.
Podle judikatury Soudního dvora, pokud jsou investoři připraveni zasáhnout teprve poté, co orgány rozhodly poskytnout podporu, není skutečnost, že tito soukromí investoři by byli schopni zasáhnout ve stejné době již relevantní. Takový zásah je důsledkem podpory poskytnuté státem a ne výsledkem rozhodnutí soukromého investora.
V daném případě také nemůže skutečnost, že se bankovní syndikát zavázal vystupovat jako ručitel za zdárný konec operace, být potlačena ze závěrem, že je dodržena zásada současnosti.
Rozhodnutí ze strany francouzských orgánů investovat je závazné a nepodmíněné, zatímco rozhodnutí soukromých investorů takové není, a soukromí investoři poskytli svůj příspěvek teprve po získání vícerého a spolehlivého ujištění, že se operace zúčastní také stát a hlavně že přijme veškerá opatření, která umožní FT uchránit před veškerými finančními problémy.
BT v každém případě zdůrazňuje, že v souladu s judikaturou, vztahující se k rozhodnutí Seleco, uvedenému v bodu odůvodnění 80, významná účast ze strany soukromých investorů jako taková nestačí k vyloučení veškerých prvků podpory.
BT rovněž zdůrazňuje, že investice státu je vyšší než částka jeho podílu na jmění FT.
Nakonec BT zdůrazňuje, že velmi vysoká částka provizí banky umožňuje na této straně odpisu snížit pořizovací cenu úpisu akcií.
(87) Pokud se jedná o ovlivnění hospodářské soutěže, BT zejména zdůrazňuje, že účelem příslušných opatření je ovlivňovat hospodářskou soutěž na trzích s mobilní telekomunikací.
BT v podstatě odkazuje na skutečnost, že počátkem rozsahu dluhu FT je rozvoj provozování mobilní telekomunikace.
Orange tak neodolává dluhu, spojenému se svou akvizicí, který v jeho celistvosti nese mateřská společnost.
FT dotovaný prostředky k zaplacení dluhu díky pomocí příslušných opatření, umožňuje Orange posilovat a rozvíjet své postavení na trzích s mobilní telekomunikací.
BT připomíná, že Orange má dominantní postavení na francouzském trhu s mobilní telekomunikací s částí zařízeného parku 49,8 %.
BT ve svých připomínkách s datem ze dne 11. dubna 2003 upřesňuje, že původ struktury trhu s mobilní telekomunikací ve Francii vyplývá ze strategie kapitálové investice vedené Orange (zejména agresivní obchodní strategie) proti provozní výši zhodnocení, díky podpoře, která je mu poskytována státem prostřednictvím FT, zejména příslušnými podporami v této záležitosti.
BT rovněž zdůrazňuje, že daná opatření ovlivňují hospodářskou soutěž na společném trhu s telekomunikací a odrazují zahraniční provozovatele nabízet ve Francii jejich služby.
Francie je rovněž jedinou evropskou zemí, kde se nemohl usadit žádný "zahraniční" provozovatel mobilní sítě.
(88) Pokud se jedná o slučitelnost těchto opatření ve smyslu obecných zásad, BT zdůrazňuje, že podpůrná opatření nevykazují výjimečný požadovaný charakter, aby byla ve smyslu obecných zásad hodnocena jako podpora na záchranu.
BT se odvolává na skutečnost, že plán Ambition 2005 nevyhovuje minimálním požadavkům, vyžadovaným obecnými zásadami.
Obsahuje opatření, která nepodléhají záchraně, jako obrácení se na obligační trh nebo zamýšlená rekapitalizace, BT zejména upřesňuje, že částka na rekapitalizaci se zdá nadměrnou k úhradě pouhých krátkodobých provozních potřeb FT, s výjimkou úhrady úvěrů, schválených k rozvoji.
BT rovněž zdůrazňuje, že plán Ambition 2005 není takovým plánem restrukturalizace, aby změnil strukturu FT za účelem zlepšení jeho výše zhodnocení, ale omezuje se na navýšení likvidity podniku k zastření jeho současných problémů.
BT se také zaměřuje na skutečnost, že příslušná opatření se zdají být malá ve srovnání s opatřeními, která byla přijata konkurenty starého provozovatele, a to zejména KPN, Deutsche Telekom nebo British Telecom, jak úrovní postoupení aktiv, tak opatření ve společnosti.
(89) Plán restrukturalizace kromě toho neobsahuje důležitá vyvážení, která umožňují zabránění neoprávněnému narušení hospodářské soutěže za účelem vyrovnání podpory poskytované státem.
BT zejména zdůrazňuje nepřítomnost postoupení hodnotových nebo strategických aktiv.
Postoupení zamýšlená FT jsou tak omezena na nestrategická aktiva a velmi malou částku (3,5 miliardy eur podle odhadů ze strany FT).
(90) BT na pomoc tvrdí, že ve prospěch konkurentů starého provozovatele nesmějí být přijímána na trhu s mobilní telekomunikací kompenzační opatření, a zvláště ve prospěch posledního přicházejícího, jehož přítomnost je podmínkou existence skutečné hospodářské soutěže na francouzském trhu.
BT navrhuje zejména jako kompenzační opatření ve smyslu obecných zásad zakázat Orange předkládat u nabídek rovnocenných služeb sazby nižší než sazby jeho konkurentů, a to po dobu 5 let a uložit samočinné vymezování měsíčních částí prodeje Orange na 33 % tak, až by byla čistá část prodeje Orange uvedena na 40 %.
BT rovněž navrhuje omezení doby závazků podepsaných spotřebiteli u Orange na 12 měsíců (pořizování a prodlužování), zmrazení rozvoje sítě GSM a GPRS u Orange za účelem opětovného vytvoření konkurenční rovnováhy, povinnost postoupit strategická aktiva a povinnost omezovat marketingovou činnost.
(91) BT ve svých připomínkách s datem ze dne 26. května 2004 poskytl zejména hospodářskou analýzu, která upřesňuje, že vzhledem ke specifickému postoji států (různého podle jejich vlastní důvěryhodnosti), má státní podpora dosah značně rozdílný od dosahu většinového vlastníka.
Analýza rovněž zdůrazňuje, státní zásah bude součástí dlouhé tradice a že tento zásah se posuzuje na základě již vytvořené pověsti.
Podle BT je ukázáno, že stát, který podporoval FT, vkládá svou pověst a tedy svou způsobilost opětovně zasahovat ve prospěch dalších francouzských podniků.
Analýza rovněž zdůrazňuje, že otázku důvěryhodnosti francouzského státu je nutno uvést do spojení s francouzskou specifičností privatizace.
Selhání v jeho podpoře by stát připravilo o pozdější schopnost jednat, což bylo rychle učiněno u Alstomu.
(92) BT poskytl rovněž analýzu k poznatku, zda prohlášení státu měla omezující účinek podle práva státu New York, státu, ve kterém je podnik rovněž zapsán.
Podle této analýzy je pravděpodobné, že by taková prohlášení byla považována za omezující buď jako jednostranná smlouva, nebo na základě zásady estoppel.
(93) BT rovněž poskytla studii k poznatku, zda taková by prohlášení, která vycházejí od anglické vlády měla podle anglického práva omezující charakter.
Závěrem této studie je, že by taková prohlášení byla omezující nebo by státu ukládala odpovědnost posoudit změnu situace.
4.6.
Připomínky Cable & Wireless
(94) Cable & Wireless poznamenal, že příslušná opatření vytvářejí státní podporu.
Důvěra trhu po oznámení poskytnutí akcionářské půjčky francouzskými orgány postačovala k poskytnutí výhody FT.
Pokud by uvážlivý soukromý investor nepřijal rozhodnutí rekapitalizovat podnik jako FT, který byl před přijetím plánu Ambition 2005 jasně nevýkonný, přijal tento podnik výhodu, kterou by v normálních tržních podmínkách nezískal.
Cable & Wireless rovněž zdůraznil na předchozí nebezpečný případ, který by nechal vládu pojistit veškeré finanční problémy státních podniků a negativní dynamiku, jež by z tohoto vyplývala pro hospodářskou soutěž.
Cable & Wireless mimo jiné dodal, že tato opatření nemohou být ve smyslu obecných zásad považována za slučitelná.
Vzhledem k tomu, že se podnik nenachází ve finančních obtížích, nejsou obecné zásady použitelné.
4.7.
Připomínky AFORS Télécom
(95) AFORS Télécom (Francouzský svaz provozovatelů telekomunikačních sítí a služeb) poznamenal, že příslušná opatření vytvářejí státní podporu a přesněji poukázal na následující:
(96) Sadou progresivních rozhodnutí během roku 2002 – jako opce státu k výplatě dividend za rok 2002 akciemi a ne v hotovosti – až do otevření výše úvěru na 9 miliard eur poskytnuté FT via ERAP, obnovily francouzské orgány konkretizací podpory důvěru investorů.
AFORS Télécom rovněž poukazuje na to, že i když za předpokladu, kdy by výše úvěru otevřená ERAP nebyla využita FT, symbolizuje záruku státní podpory a uvolňuje takto státní zdroje ve smyslu čl. 87 odst.
(97) Podmínky poskytnutí výše úvěru a podmínky jeho výplaty nesplňují kritéria zásady uvážlivého soukromého investora.
AFORS Télécom zdůrazňuje, že finanční úchylky FT by od roku 2000 nemohly vzhledem k uvážlivému investoru zasahovat.
Stát také na sebe nevzal roli "zábrany" a umožnil FT zvýšit svůj dluh v nevyrovnaném poměru.
AFORS Télécom poznamenává, že strategie minulé akviziční činnosti FT byla vedena bez přijetí opatření proti vlastním rizikům, protože stát by jako akcionář zajistil FT svou podporu proti jakékoliv vyhlídce na konkurz.
(98) Cílem státní podpory bylo zabránit jakémukoliv dodatkovému oslabení známky FT prostřednictvím hodnotících agentur, což umožnilo urychlení návratu FT na trh a refinancování jeho dluhu za lehčích finančních podmínek.
FT přijal výhodu, kterou AFORS Télécom vyčísluje na 1,5 miliardy eur [71].
Podmínky návratu FT na finanční trhy stanovila důvěryhodnost francouzského státu, obdařená výtečným podpisovým právem, a ne důvěryhodnost plánu restrukturalizace.
Kromě toho byla výhoda státní podpory ve zproštění FT při změně svého strategického okruhu.
(99) Plán Ambition 2005 je vytvořen zaměřením a ne jasně stanovenými omezujícími a nezvratnými závazky, a nemůže být srovnáván s procesem restrukturalizace prováděné v Evropě a zejména prostřednictvím British Telecom.
(100) Výhody získané FT protahují narušení hospodářské soutěže škodlivé členům AFORS Télécom.
Podle AFORS Télécom posiluje podpora poskytnutá francouzským státem již existující protikonkurenční praktiky, které jsou pro alternativní provozovatele velmi škodlivé.
AFORS Télécom zejména uvádí výhradní využívání distribuční sítě FT ze strany Orange a Wanadoo, nabídky rozdělení, které systematicky přinášejí užitek Wanadoo a FT, monopolní postavení držené FT na trhu služeb se sdílenými příjmy (dodávka multimediálních materiálů s přidanou hodnotou telefonicky dostupným spotřebitelům).
AFORS Télécom následně poukazuje na reálné riziko pokračování tohoto jednání, které by umožnila státní podpora.
(101) Vyvážení by měla být uložena FT směřující jednak k dosažení toho, aby jednání státu bylo analogické s jednáním podniku, který musí obnovit své finanční schopnosti bez přijímání výjimečné podpory, jednak s obnovou spravedlivé hospodářské soutěže.
Jedná se zejména o (i) snížení investic FT do investic zadlužených podniků, tj. například omezení celkové investiční politiky FT na investice, jejichž doba návratnosti k investici je u maloobchodního provozu nižší než 12 měsíců; (ii) uplatnění transparentních struktur mezi skupinovým provozem; a (iii) zabránění ovlivňování státní podpory celní válkou, například systematickým zveřejňováním svých podrobných objednávek na míru.
4.8.
Připomínky Cégételu
(102) Cégétel trvá na tom, že existují dvě rozdílná podpůrná opatření: (i) jednak oznámení francouzských úřadů o poskytnutí akcionářské půjčky ve prospěch FT a (ii) jednak účast státu v rekapitalizaci FT.
(103) Pokud se jedná o první opatření, Cégétel předběžně tvrdí, že situace podniku, který má příslušného soukromého akcionáře a situace podniku, který má majoritního státního akcionáře nemohly být srovnávány.
Cégétel upřesnil, že podobné oznámení provedené soukromým akcionářem by bylo hodnotícími agenturami přijato s největší opatrností a vedlo by je k tomu, aby se zblízka zajímaly o způsoby refinancování příslušným akcionářem taktéž uplatněné výše úvěru.
Cégétel z tohoto vyvozuje závěr, že pouhá skutečnost státní opory odnáší investorům významnou výhodu a zabránila celkovému dodatkovému oslabení známky FT hodnotícími agenturami, i když se provozovatel nacházel à priori v neřešitelné situaci.
Cégétel zdůrazňuje, že je odůvodněno, aby Komise uznala, že francouzský stát poskytl podporu FT i před podepsáním úmluvy o poskytnutí výše úvěru na částku 9 miliard eur, neboť oznámení podpory bylo dostačující k tomu, aby se toto naléhavé financování stalo zbytečným, Také věřitelé měli jistotu, že FT nemůže nikdy být v platební neschopnosti, protože stát je vždy připraven mu poskytnout peněžité prostředky, nezbytné k tomu, aby mohl uhradit své závazky, což FT umožnilo získat přímo financování na trhu.
Cégétel o tomto bodu soudí, že vládní prohlášení byla vyslovena proto, aby trhy měly jistotu, že půjčit peníze FT je přesně to samé, jako půjčit peníze přímo státu.
FT mohl také využívat výhody, které by nikdy v normálních tržních podmínkách nezískal, zejména ve srovnání se situací Vivendi Universal.
Jeho obrat k obligačnímu trhu mu umožnil uchránit se od obracení se výhradně na finanční instituce, aby čelil své krizi likvidity a obstál ve všech omezeních, souvisejících s tímto druhem financování.
Cégétel zdůrazňuje, že podmínky poskytnutí výše úvěru francouzskými orgány nejsou v souladu s podmínkami poskytovanými uvážlivým investorem vzhledem k jednomu z jeho podílů.
Uvážlivý investor by zvláště nikdy nepřijal politiku financování akviziční činnosti zadlužením, které přivedlo FT do takové kritické finanční situace, že stát musí přistoupit k rekapitalizaci.
Cégétel se odvolává na rozhodnutí Crédit Lyonnais II, ve kterém Komise tvrdí, že podpůrná opatření nemohou být zdůvodňována neplněním závazků státu jako akcionáře během mnohých let [72].
Podle Cégételu kromě toho volba provezení podpory prostřednictvím ERAP nevyjadřuje jednání uvážlivého investora.
V této věci si Cégétel zvláště všímá úrokové sazby použité na směnky půjčky a absence jistot a záruk.
Pokud se jedná o vyčíslení podpory, která se vztahuje k záloze akcionáře, Cégétel tvrdí, že se používá bod 3.2 čtvrtý pododstavec sdělení o státních podporách ve formě záruk a vzhledem k tomu, že díky státní podpoře si mohl FT vypůjčit 16 miliard eur k zaplacení směnek, i když finanční situace FT byla katastrofální, částka podpory se díky tomuto oznámení rovná vyměřené částce.
(104) Cégétel tvrdí, že stejný úsudek je použitý pro rekapitalizaci, jež z ekonomického hlediska analyzuje jako dosažení 9,2 miliardy eur dluhů FT vůči ERAP, který využívá záruku státu.
Cégétel účtuje celou tuto částku jako podporu.
Rovněž klade důraz na částku podpory odpovídající nákladům na propouštění, které by musel podnik nést v případě snižování počtu zaměstnanců, tj. 1,5 miliardy eur, a které by starý provozovatel nenesl z důvodu převodu úředníků FT do veřejné správy, stanoveného plánem Ambition 2005.
(105) Cégétel kromě toho tvrdí, že FT využívá jasnou záruku, pokud kasační soud uzná, že soukromoprávní podniky se speciálním zákonným statutem se nepodrobují používaným soudním likvidačním řízením (například SEITA nebo Air France).
Na základě této judikatury je tak nutno na FT nahlížet jako na unikajícího od společenskoprávního řádu.
Cégétel uznává, že FT již od roku 1996 nevyužívá svého statutu EPIC, ale upozorňuje, že záruka ve skutečnosti nezmizela, neboť státní orgány se snažily svými opakovanými prohlášeními přesvědčit trhy, že FT by za všech okolností zachoval podporu svého referenčního akcionáře a pokud by bylo nezbytné, pomohl by stát provozovateli zaplatit jeho směnky [73].
(106) Cégétel nakonec tvrdí, že opatření nelze považovat za slučitelná ve smyslu obecných zásad.
Cégétel připomíná, že podle obecných zásad, pokud stát přistoupí k navýšení kapitálu v podniku, který se nachází v obtížné situaci, "musí se považovat za pravděpodobné, že finanční převody budou obsahovat prvky státní podpory" [74].
Cégétel upřesňuje, že vyvážení přijatá FT nemohou být považována vzhledem k obecným zásadám za dostačující.
Také plán Ambition 2005 neobsahuje žádný specifický list, vztahující se k postoupení aktiv nebo plánu společnosti.
Cégétel na pomoc předkládá zejména následující vyvážení na trhu s pevnými telekomunikačními službami: (i) další prodej služeb k přístupu do místní smyčky a přidružených služeb a také (ii) posílení rozdělení FT a společností Orange a Wanadoo.
4.9.
Připomínky LDCOM [75]
(107) LDCOM určuje dvojí mechanizmus podpory na oporu FT, nesený podporou mobility počtu zaměstnanců: (i) poskytnutí neomezené záruky; a (ii) poskytnutí výše úvěru ve výši 9 miliard eur.
(108) Poskytnutí neomezené záruky: LDCOM se opírá o obsah prohlášení francouzských orgánů, která vyšla dne 20. června 2002 v tisku, v tiskových úředních oznámeních ministerstva financí a hospodářství a sdělených přímo nebo nepřímo hodnotícím agenturám.
Tato prohlášení, která směřují k uklidnění finančních trhů vzhledem k situaci FT [76], přímo přispěla ke zlepšení známky FT na trzích a umožnila mu čelit likvidní bariéře, před kterou byl podnik postaven.
Podle LDCOM může zásah státu dostat několik právních hodnocení.
Pokud se jedná o francouzské právo, připomíná, že není vyžadována žádná forma pro vytvoření právního závazku a že ústní prohlášení může tedy za určitých podmínek vytvořit právní akt, vytvářející právo pro svého příjemce.
Závazná platnost jednostranného aktu spočívá skutečně na teorii závazku jednostranné vůle, která vytváří právní zdroj závazků.
Tento závazek vyvolává dvojitou podmínku závazného a přesného charakteru vůle.
LDCOM rovněž tvrdí, že zodpovědnost státu zejména v právech společností vyplývá z analýzy teorie zřejmého zmocnění a skutečného manažera, hlavně pokud se jedná o poslední bod, aby přímo kontaktoval hodnotící agentury.
Pokud se jedná o mezinárodní právo je smluvní zodpovědnost státu rovněž zavázána, pokud má jednostranný právní akt závaznou platnost, může-li být dokázáno, že prohlášení bylo vyjádřeno veřejně a s úmyslem svého autora zavázat [77].
Prosté ústní a veřejné prohlášení uskutečněné státem může tedy tak ke své tíži vytvořit právní závazek.
Podle LDCOM obsah prohlášení v daném případě francouzské orgány zavazuje, neboť listina s těmito prohlášeními vytváří jasný a ne dvojznačný jednostranný závazek státu být s konečnou platností věřitelem FT a neponechat jej ve finanční krizi, která se projevila během léta 2002.
Závazek státu, který měl omezující charakter, veškeré porušení povinností z tohoto závazku by mohlo být smluvní zodpovědností (třetí strany by mohly nutit stát k provádění svého závazku).
(109) LDCOM tvrdil, že závadová zodpovědnost činila stát rovněž zodpovědným, a to vzhledem k právům společností.
Společnost která také budí dojem, že převezme dluhy jiné společnosti, vyvolává vůči sobě důvěru v dědictví třetích osob.
Ale podle LDCOM stát svými prohlášeními poskytl třetím stranám záruku, že převezme dluh FT, který bude splatný.
LDCOM přesněji tvrdí, že prohlášení státu, podle kterých "ze své strany přispěje[by přispěl] k velmi podstatnému posílení vlastního kapitálu podniku [78]" vyvolávají k jeho tíži závazek, jehož následkem je jeho právní a finanční zodpovědnost [79].
Podle doktríny: "pokud by tak stát přijatý závazek nedodržel, byl by nesporně učiněn zodpovědným před správní soudní pravomocí, soudcem pro sporné záležitosti v příslibech nedodržených státem" [80].
LDCOM kromě toho upřesnil, že článek L465-1 třetí pododstavec peněžního a finančního zákoníku stíhá osoby, které porušují běžný chod funkcí trhů nedovolenými akciemi, ovlivňujícími vývoj kurzu na burze.
Proto podle LDCOM důsledek tohoto hodnocení jasně ukazuje, že stát nijak nezamýšlel přistoupit k prohlášení budoucích hypotetických skutečností, ale že skutečně oznámil své budoucí jednání.
(110) Podle LDCOM judikatura Společenství rovněž potvrzuje, že všechny články v tisku, vycházející od příslušného zájmového podniku nebo vlády, které mají nepodmíněný charakter, nezbytně dokazují poskytnutí státních zdrojů [81].
V daném případě tedy vycházejí prohlášení přímo od vlády a mají nepodmíněný charakter.
(111) Z předcházejícího vyplývá, že prohlášení právně a finančně omezující podporu francouzských orgánů, učiněná dne 2. června 2002 jsou podobná záruce, jejímž předmětem je absence konkurzu FT a jeho přežití v okruhu stávajících činností.
Podle LDCOM se jedná o neomezenou záruku.
LDCOM upřesňuje, že podporu tedy vytváří nejen poskytnutí výše úvěru a takto poskytnutá částka, ale i samotné oznámení tohoto poskytnutí.
V souladu s oznámením o státní podpoře ve formě záruk je splněno kritérium, vztahující se ke státním zdrojům, aby záruka byla odvolána nebo ne.
Vzhledem k tomu, že příslušná opatření nesplňovala kritéria výše uvedeného oznámení z důvodů, že tehdy FT nemohl nalézt nezbytné peněžní prostředky na trzích, LDCOM připomíná, že příslušná opatření tvoří podporu.
LDCOM rovněž poukázal na to, že "vzhledem k daným částkám mohl takovou záruku poskytnout pouze stát, žádný uvážlivý investor by nemohl zajistit důvěryhodnost vůči trhům"předanou do rukou"FT" [82].
LDCOM nakonec zdůrazňuje, že veškerá protikladná analýza by byla v důsledku těžká, pokud by byla nejenom proti zásadám skutečného interního práva, ale mimo jiné by otvírala členským státům možnost beztrestně podporovat chod společností, ve kterých vlastní podíl [83].
(112) Výsledek této neomezené záruky jasně nachází odezvu na trhu a reakce trhu odpovídá hodnotě, kterou investoři skutečně přisuzují této záruce.
Od 12. července 2002 se také zvýšil burzovní kurz akcie FT a způsobil zvýšení burzovní hodnoty provozovatele.
LDCOM tvrdí, že valorizace takto vytvořená oznámením státu představuje 5,9 miliardy eur.
Navíc se od měsíce července 2002 začalo zlepšovat rozpětí [84] FT, které tak snížilo finanční zatížení provozovatele a umožnilo opětovné utvoření jeho finančních schopností.
Tato odchylka rozpětí umožňuje konkrétně hodnotit finanční břemeno oznámení státu. Kromě toho se musí tato odchylka vztahovat na celkový dluh FT, financovaný nepřímo obligačními půjčkami.
Odchylka rozpětí se podle daného případu mění o 2 až 3 %, tedy roční úspora od 1,37 miliardy eur až 2,05 miliardy eur.
Za předpokladu, že FT zachová stálou úroveň zadlužení a proto, že bude dluh financován trvale, hodnotí LDCOM vliv takto uskutečněné úspory na částkou směřující od 19,57 miliardy eur až k 29,36 miliardám eur.
Podpora státu kromě toho FT umožnila jeho refinancování na obligačních trzích za výhodnějších podmínek, než jaké by získal dříve.
(113) Oznámení o poskytnutí výše úvěru částkou 9 miliard eur: LDCOM nepřevzal analýzu tohoto opatření vzhledem k čl. 87 odst. 1 Smlouvy a opětovně odkázal na analýzu Komise v jejím rozhodnutí o zahájení s trváním na úloze ERAP.
(114) Podle LDCOM se nemůže podpora státu odvolávat na kritérium uvážlivého investora, jak svou částkou, tak svými způsoby nebo dokonce cílem.
Žádný uvážlivý investor by tak v září 2002 (datum, k němuž stát oznámil, že finančně podpoří FT) nezaplatil předem 9 miliard eur za takových hospodářských okolností, aniž by se neopíral o plán restrukturalizace.
LDCOM kromě toto vysvětlil, že žádný soukromý investor by neměl finanční schopnost zmobilizovat takovou částku v tak omezené době.
LDCOM rovněž upřesnil, že pro soukromého investora je udržení celistvosti provozní struktury skupiny prostředkem sloužícím jako cíl výše zhodnocení jeho investice. Pro francouzské orgány se v daném případě jedná o samoúčelnost.
Je pochopitelné, že stát má sociální apolitické důvody, ale takové hodnocení by v jeho zasahování zastíralo zásadu rovnosti mezi veřejným a soukromým odvětvím.
(115) Kromě toho podle LDCOM, pozice státu, podle které by uvážlivý majoritní investor případně neobnovil funkční celistvost FT, neodporuje analýze jednání takového investora v reálných tržních podmínkách, jaké existovaly v červnu–červenci 2002.
Investoři, kteří tak vložili extrémně velkou část jejich majetku do podniku s rizikem, že doje k jeho selhání, jako první požadují radikální a bezprostřední kontrolu strategie, která by v daném případě mohla připouštět hromadné postoupení strategických aktiv.
Relevantnost této analýzy se ukazuje správnou ve srovnání se situací, ve které by se FT nacházel bez podpory státu a se situací Vivendi Universal, který se s povinností kontroly svého okruhu aktiv nacházel pod tlakem trhu.
LDCOM tak tvrdí, že Komise musí nejenom odmítat přijímat jako výchozí bod dodržení funkční celistvosti skupiny, ale také analyzovat účinky jejího udržení jako skutečné ohrožení hospodářské soutěže.
LDCOM tvrdí, že v červenci 2002 by FT bez státního zásahu neměl jinou volbu než snížit svůj okruh aktiv, propouštět [85] a revidovat své strategické cíle.
(116) LDCOM odhaduje celkovou částku podpory na 15 miliard eur, tato celková částka, odpovídá částce, kterou se FT podařilo vynést na finančních trhy díky podpoře poskytnuté státem.
Částka podpory se tak skutečně nemůže omezit na 9 miliard eur přímo poskytnutých státem, protože FT mohl přistoupit k navýšení kapitálu o takovou částku prostřednictvím jednotlivých státních zásahů (neomezená záruka, akcionářská půjčka, obnovení počtu zaměstnanců).
(117) Podle LDCOM vytváří podpora poskytnutá státem podporu na restrukturalizaci.
LDCOM provedl porovnání předcházející a následné situace po veřejném zásahu na trhy s telefonní službou, s přístupem k vysokorychlostnímu internetu, s přístupem k nízkorychlostnímu internetu a situace, která by převažovala v případě absence veřejného zásahu.
Toto porovnání potvrzuje, že důsledkem podpory je k horizontu roku 2005 udržet statu quo ante (provozní schopnosti a neporušené marketingové schopnosti), což podle určitých částí trhu umožňuje vyvozením kvantifikovat výsledky veřejného zásahu.
LDCOM zejména podle bodu 35 obecných zásad navrhoval uložit FT opravné prostředky, jejichž účinkem musí být obnova trhu v situaci, ve které by byl, pokud by FT byl nucen samovolně přistoupit ke změně svého okruhu činností.
Pokud si podle LDCOM stát dal jako cíl číslo jedna zachovat FT jako integrovaného provozovatele telekomunikací, jsou hlavními ovlivněnými trhy trh s mobilními telefonními službami a trhy s pevnými telefonními službami, jak navazující před (propojení, přístup k DSL), tak navazující za (zejména maloobchodní prodej telekomunikací, přístup k internetu zejména prostřednictvím DSL).
LDCOM proto navrhoval, aby Komise přijala opatření týkající se jednání tak, aby bylo omezeno takto vyvolané narušení hospodářské soutěže a aby bylo umožněno alternativním provozovatelům stanovit podmínky, které by museli využívat v případě absence podpory.
LDCOM tedy navrhuje snížení částí trhu FT a jeho poboček na trhu s vysokorychlostním internetem (maximálně 42 % trhu s prodejem přístupu k vysokorychlostnímu internetu prostřednictvím DSL – hodnotově) a na trhu s telekomunikačními službami (maximálně 55 % trhu s místní, hlasovou a národní telekomunikací – hodnotově) a také sadu opatření směřujících k provedení omezení částí trhu FT [86].
Další kategorie opatření navrhovaných LDCOM je uložení opatření, směřujících k umožnění rozvoje konkurentů [87].
(118) LDCOM v připomínkách ze dne 17. května 2004 upřesnil, že prohlášení ministra hospodářství a financí tvoří jednostranný státní akt, jehož nedodržení by bylo trestáno podle mezinárodního práva.
LDCOM rovněž upřesnil, že zákaz protiřečit si k újmě cizí osoby (estoppel) tvoří všeobecnou právní zásadu mezinárodního obchodu, která se u státu prosazuje.
LDCOM k tomu upřesňuje, že její použití je v tomto případě nesporné vzhledem k tomu, že v tomto případě francouzský stát jedná jako akcionář a rovněž tedy jako provozovatel mezinárodního obchodu.
(119) LDCOM rovněž zdůraznil, že stát nemůže upustit od svých prohlášení, aniž by nepoškodil svou vlastní finanční důvěryhodnost.
Stát má svým zásahem na trh skutečně roli dlužníka a majoritního akcionáře určitého počtu podniků.
Tato dvojí role se projevuje dvojím hodnocením ze strany hodnotících agentur jeho schopností jako dlužníka a jeho schopností jako akcionáře prostřednictvím hodnocení udělených veřejným podnikům.
Tato dvojí možnost zásahu předpokládá zvláštní ostražitost, neboť veškeré neplnění závazku, zjištěné v jedné z těchto dvou rolí, může mít důsledky na druhou roli a její hodnocení (LDCOM se odvolává na hodnocení veřejných podniků prostřednictvím Moody's).
LDCOM rovněž klade důraz na skutečnost, že důvěryhodnost státu je podstatně rozdílná od důvěryhodnosti, kterou mohou využívat jiné podniky v obdobné situaci a které nemohou upokojit trh (případ Vivendi Universal).
Bezpečnost, kterou francouzské veřejné půjčky představují pro finanční trhy, je tedy odůvodněním nepodmíněné důvěry poskytnuté investory prohlášením státu, neboť stát své závazky vždy dodržel.
Zohlednění podpory státu po přímém kontaktování s hodnotícími agenturami, jejichž úloha je vzhledem k riziku obsaženému ve vkladu financí mimořádně kritická, uvádí v záhlaví důvěryhodnost podpory FT státem.
LDCOM rovněž zdůrazňuje, že hodnocení státu dosahuje maximální známky Aaa, neboť své závazky splácí.
LDCOM zdůrazňuje, že zbavení se závazku ze strany státu by způsobilo pokles jeho hodnocení, což by mělo za následek nové ocenění úroků státního dluhu.
Rovněž zbavení se závazku vzhledem k veřejnému podniku by mohlo mít důsledky na hodnocení souboru dalších.
4.10.
Připomínky B
(120) Podle B lze poskytnutí finančních prostředků provázených veřejným závazkem státu podporovat FT, přirovnat k poskytnutí finanční záruky k upokojení nejen věřitelů podniku, ale rovněž společného trhu, což přispělo ke zlepšení situace FT vzhledem k burzovnímu trhu.
B také dochází k závěru, že dané opatření bylo schváleno prostřednictvím státních zdrojů.
Vzhledem k tomu, že jednání státu nemůže být považováno za jednání soukromého investora v tržním hospodářství, přijal podnik výhodu, kterou by v normálních tržních podmínkách nezískal.
V okamžiku otevření výše úvěru byla též finanční situace FT taková, že by žádný uvážlivý investor nepřistoupil k operaci tohoto druhu.
B navíc tvrdí, že nebyla dodržena zásada současnosti, a upřesňuje, že účast soukromých investorů byla umožněna až s přihlédnutím k oznámení a poskytnutí akcionářské půjčky, jejíž částka byla tak vysoká, že žádný soukromý investor nebyl schopen přistoupit k takové mobilizaci peněžních prostředků.
B zdůrazňuje, že podpůrná opatření upokojila soukromé investory ve skutečnosti, že veškerá rizika konkurzu FT byla odstraněna.
B rovněž poukazuje na to, že částka na rekapitalizaci FT (s hodnotou 80 až 100 % burzovní valorizace) je taková, že nelze uvažovat, že by vzhledem k hospodářské situaci FT soukromý investor přistoupil k takové operaci při absenci prohlášení o podpoře a opatřeních k předběžnému financování, přijatých vládou.
(121) B tvrdí, že opatření nelze ve smyslu obecných zásad považovat za slučitelná.
Na podporu však B navrhl vyrovnávací opatření, zejména na trhu s pevnými telefonními službami, na trhu s přístupem k internetu a na trhu s mobilními telefonními službami.
B rovněž upřesnil jednotlivá poškození rozvoje hospodářské soutěže na francouzském trhu [88].
Pokud se jedná o pevné telefonní služby, B zejména doporučuje účetní oddělení a poskytnutí skutečné úspory v hospodaření při provozování sítí FT za účelem vyhnutí se stíhaní za protikonkurenční činnost.
B rovněž navrhuje uložit FT povinnost informovat předplatitele pevných telefonních služeb o možnosti výběru jejich provozovatele pro směrování jejich telefonických hovorů, aby se zmírnila "obrovská "konkurenční páka", která mu zajišťuje quasi-monopolistické postavení na trhu s přístupem k telefonní síti na trzích s přesměrováním telefonických hovorů".
Pokud se jedná o trh s mobilními telefonními službami, B zejména navrhuje povinnost pro Orange poskytovat nabídku MVNO (Mobile Virtual Network Operator) provozovatelům, kteří si přejí proniknout na tento trh.
4.11.
Připomínky Tiscalinet
(122) Tiscalinet zdůrazňuje, že prohlášení státu vyjádřená od 2. července 2002 signalizují trhu, že uvedení FT k soudnímu narovnání je vyloučeno.
Souběžně je opce státu být vyplacen za své dividendy 2002 akciemi a ne v hotovosti ze strany státu znamením k určení trhu, který podporuje FT, i když by se uvážlivý investor rozhodl pro vyplacení uvedených dividend v hotovosti.
Tiscalinet rovněž dodává, že zásah ministerstva hospodářství a financí u Státní depozitní poklady, která vlastní 5 % akciového kapitálu starého provozovatele, aby zablokovala cenné papíry za účelem snížení jejich nadhodnocení a posílení důvěry investorů, klade otázku, a to který soukromý investor by takto jednal.
Tiscalinet rovněž zdůrazňuje, že soubor zákonných opatření, který směřuje k rozšíření sociálního cíle ERAP, aby mu bylo umožněno vlastnit akcie FT [89], k poskytnutí státní záruky ve prospěch ERAP, aby mu bylo umožněno investovat v FT [90] a konečně ke znění o způsobu vlastnění akciového kapitálu v FT státem utvrzuje analýzu neodvolatelného charakteru státní záruky, o kterou se opírají účastnící na trhu a zvláště majitelé dluhopisů, aby vyslovili souhlas s následujícími nabídkami od tohoto data prováděnými FT.
Tyto prvky potvrzují skutečnost, že stát vzhledem k FT zaujímá "poslední instanci", k operaci, jakou by uvážlivý investor neschválil.
Podle Tiscalinet byl takové zdroje schopen mobilizovat pouze francouzský stát.
(123) Tiscalinet tvrdí, že záruka udělená státem a schválení navýšení kapitálu, které by žádný uvážlivý soukromý investor neprovedl, umožnily FT vyhnout se hromadnému postoupení aktiv s jediným cílem udržet svůj okruh činností a využívat vzhledem ke své vnitřní finanční situaci relativně nízké obligační sazby.
(124) Podpory jsou neslučitelné s obecnými zásadami.
Tiscalinet tvrdí, že podmínky poskytování podpory na restrukturalizaci nejsou splněny, zejména protože plán Ambition 2005 neobsahuje dostatečná vyvážení na ochranu hospodářské soutěže.
Tiscalinet zdůrazňuje narušení hospodářské soutěže vyvolané podporou francouzského státu, pokud se jedná o trh s přístupem k vysokorychlostnímu internetu.
Tiscalinet tvrdí, že FT je schopen rozsáhle investovat do určitých složek sítě, do reklamního rozpočtu, což využívá Wanadoo.
Navíc Wanadoo nemusel postupovat větší aktiva a nadále využívá příjmy ze žlutých stránek a také ze sítě obchodních agentur FT.
Tiscalinet rovněž zdůraznil, že strategie uvedená FT, zejména pokud se jedná o uvedení smíšené zjednodušené veřejné nabídky k nákupu a výměně, směřující k akciím Wanadoo ze dne 11. března 2004, má za následek nechat vyžívat FT daňovou podporu, kterou by nemohl využívat bez podpůrných opatření státu.
Tiscali se kromě toho ve svém dopise ze dne 5. dubna 2004 zaměřuje na antikonkurenční strategii, ustanovenou na trhu s DSL ve Francii díky počáteční podpoře francouzského státu.
(125) Zda měly být podpory posuzovány jako slučitelné s obecnými zásadami, navrhuje Tiscalinet jako pomoc vyvážení hlavně na trhu s vysokorychlostním internetem, jako stanovení minimální ceny u maloobchodních nabídek ADSL FT svým pobočkám, zákaz provádění spojených nabídek mezi službami FT a Wanadoo, zákaz distribuce služeb Wanadoo v obchodních agenturách FT, postoupení žlutých stránek a zahraničních poboček Wanadoo.
4.12.
Připomínky D
(126) D předložil dokument nazvaný "Zpráva o stupni provádění závazků kampaně prezidenta Jacquese Chiraca v oblasti průmyslu, energie, telekomunikací a pošt s datem ze dne 2003".
Pokud se jedná o FT, dokument uvádí, že: "Díky rozhodné podpoře státu a jmenování Thierryho Bretona, nevyšel France Télécom pouze ze smrtelného udušení."
4.13.
Připomínky FT
(127) FT předložil připomínky ve formě tří zpráv: (i) zpráva sepsaná p.
Ehlermannem a s datem ze dne 12. ledna 2004 "Oznámení pro France Télécom"; (ii) zpráva sepsaná p. Galmotem a s datem ze dne 6. ledna 2004 "Umožní judikatura Soudního dvora Společenství připustit, aby"finanční opatření uvedená státem na podporu France Télécom"a na základě kterých Komise zahájila řízení stanovené čl.
2 Smlouvy provedla"převod státních zdrojů"ve prospěch tohoto podniku?"; a (iii) zpráva HSBC "Názor HSBC s datem ze dne 6. ledna 2004". Tyto tři zprávy jsou níže stručně popsány.
(128) První zpráva analyzuje jednání francouzských orgánů vzhledem k pravidlům, všeobecně používaným ke státním podporám a zvláště vzhledem k zásadě uvážlivého investora.
Argumenty rozváděné v této zprávě, která směřuje k prokázání, že prohlášení ze dne 5. prosince 2002, které se týká akcionářské půjčky, neovlivňuje státní zdroje, jsou hlavně následující: (i) oznámení akcionářské půjčky z prosince 2002 není neodvolatelný závazek (ale pouhé prohlášení o úmyslu), a je podmíněné.
Oznámení tedy není podstatné pro záruku a ještě méně pro neomezenou záruku; (ii) rozhodnutí Crédit Foncier de France (výše uvedené) není platný precedens a kromě toho se týká prohlášení, které není srovnatelné s oznámením z prosince roku 2002.
Zpráva ostatně směřuje k prokázání, že FT nebyl podnikem, který měl ve smyslu obecných zásad finanční potíže v okamžiku, kdy se stát rozhodl účastnit v rekapitalizaci a oznámil své ustanovení schválit akcionářskou půjčku.
Zpráva zdůrazňuje, že pro majoritního akcionáře je normální a obvyklé poskytovat půjčku, aby se v rekapitalizaci zúčastnil předem.
(129) Druhá zpráva se soustředí na otázku, a sice zda pouhé oznámení o poskytnutí akcionářské půjčky ve formě výše kreditu může jako takové vytvořit úpis státních zdrojů.
Zpráva zdůrazňuje, že podle tvrzení Komise neodvolatelné oznámení o závazku poskytnout půjčku, spojené s jejím zřejmým poskytnutím dostačuje k vytvoření úpisu státních zdrojů, což odpovídá pojmu opatření s rovnocenným účinkem ve státní podpoře, který byl již zamítnut Soudním dvorem.
Podle zprávy nedochází k převodu státních zdrojů, protože nakonec nedochází k otevření výše úvěru, ani k poskytnutí záruky, která by vyžadovala schválení jedním z finančních zákonů.
K převodu státních zdrojů nedochází ostatně proto, že podle francouzského práva nemůže žádné ústní prohlášení veřejného orgánu vyvolat jakýkoliv účinek na veřejné finance a provést nejmenší převod státních zdrojů, a při té příležitosti se pouze jedná o pouhá ministerská prohlášení, která nemají žádný negativní dopad na veřejné finance.
(130) Třetí zpráva se soustředí na hospodářskou účelnost jednání státu v období mezi 4. zářím 2002 (oznámení výsledků za první pololetí) a 15. dubna 2003 (realizace navýšení kapitálu).
Zpráva se opírá o analýzu situace FT v září 2002 a provádí rozlišení jednak mezi provozní výkonností FT (řádné činnosti s potenciálem zlepšení provozního cash flow) a jednak mezi částkou dluhu provozovatele (úroveň zadlužení, splátkový kalendář k dluhu, vlastní záporný konsolidovaný kapitál, vyplývající ze ztrát, které souvisejí s nenávratnými složkami).
Zpráva v tomto bodě dochází k závěru, že časový odstup mezi vytvářením cash flow skupiny a krátkodobými hrubými finančními úvěry (2003-2005) klade problém refinancování, ale ne platební schopnosti.
(131) HSBC rovněž popisuje souvislost krátkodobé krize likvidity která je zhoršena krizí důvěry trhu vůči skupině.
HSBC upřesňuje, že v takové situaci účelnost prosazovala naléhavost a doporučovala ustanovení plánu, směřujícího ke zlepšení provozních výsledků, navýšení kapitálu, opětovné rozvržení dluhu a politiku zaměřenou na postoupení aktiv.
HSBC upřesňuje, že v daném případě plán Ambition 2005 je plán kompletně spojitý a účelný, neboť umožňuje zejména vytvoření 15 miliard eur cash flows provozním zlepšením a postoupením aktiv bez odejmutí podstaty oboru.
HSBC klade důraz na skutečnost, že navýšení kapitálu, které podporuje společnost stanovující provozní plán hospodářského zotavení vytváří přirozené řešení pro opětovné vyrovnání rozvahy.
HSBC zdůrazňuje, že ústní podpora ze strany majoritního akcionáře je rovněž obvyklá a účelná a že je normální a běžné, že referenční akcionáři oznamují své rozhodnutí předem dalším akcionářům.
HSBC rovněž zdůraznil, že akcionářská půjčka byla v daném případě málo riskantní, efektivní z hlediska nákladů a obvyklá operace – v očekávání navýšení kapitálu – k ochraně dědických zájmů majoritního akcionáře, i když z důvodů časového plánu nebylo možné rekapitalizovat v měsíci prosinci.
HSBC rovněž upřesnil, že půjčka byla stanovena v tržních podmínkách.
(132) Zpráva HSBC rovněž uvádí hodnocení burzovního kurzu akcie FT a zaměřuje se na skutečnost, v měsíci červenci 2002 akcie vystoupila z důvodu pověstí o zestátnění, poté v září poklesla, i když trh věděl o možnosti navýšení kapitálu o 15 miliard eur, třebaže způsoby nebyly pořád jasné.
Zpráva rovněž zdůrazňuje, že finanční projekce FT nechávaly pro stát uvažovat o velmi uspokojivé výši zhodnocení: podle metodologie DCF – discounted cash flow – rekapitalizace zahrnuje roční sazbu výše zhodnocení 25 %, i když průměrná sazba na trhu s telekomunikacemi je 9,9 %.
(133) Jako odpověď na zaslání právní zprávy a hospodářské zprávy poradce předložil FT tři právní poznámky, kterými kritizuje obsah těchto zpráv a hospodářskou zprávu [91].
(134) První zpráva zdůrazňuje, že různé právní kategorie, které se vztahují k francouzskému občanskému, obchodnímu nebo správnímu právu, použité poradcem v analýze prohlášení státu nejsou relevantní pro uvážení, že by ministerská prohlášení byla schopna vytvářet práva ve prospěch třetích stran.
Poznámka zvláště zdůrazňuje, že podmínky vyžadované pro využití zodpovědnosti státu za nedodržení jeho příslibu nejsou v daném případě shromážděny.
Poznámka upřesňuje, pouhá skutečnost provedení příslibu, i když spočívá v platbě určité peněžní částky, nijak sama o sobě nepostačuje k vložení veřejných financí, k "zmrazení státních zdrojů" bez právního aktu.
Poznámka k tomuto bodu uzavírá, že francouzská judikatura nemůže dokázat, že v daném případě dochází k "převodu státních zdrojů" z důvodu příslibu podmíněného akcionářskou půjčkou.
Poznámka rovněž upřesňuje, že musí existovat vazba mezi státními zdroji a poskytnutou výhodou.
Předmětem sporné věci vykonaného příslibu je vyrovnat škodu, které byl případně vystaven příjemcem příslibu.
Povinné odškodnění mu tedy nemůže poskytovat výhodu.
(135) Poznámka uzavírá, že Soudní dvůr nestanovil, do jaké míry lze u nepodmíněného a podle zákona omezujícího příslibu poskytnutí podpory uvažovat, "že bude proveden".
(136) Druhá poznámka zdůrazňuje, že by Komise měla formálně vztáhnout řízení na opatření, analyzovaná znalci, jmenovanými Komisí, neboť nebyla zahrnuta rozhodnutím o zahájení.
Poznámka kromě toho upřesňuje, že "jednostranná prohlášení, provedená státním orgánem v rámci jeho úlohy majoritního akcionáře musí podle francouzského práva a práva Společenství odpovídat jednotlivým kritériím, aby mohla být kvalifikována jako neodvolatelný, jasný a nepodmíněný závazek ke státní podpoře".
Poznámka k tomuto bodu uzavírá, že jednotlivá prohlášení, ke kterým se upínali znalci, tyto podmínky zjevně nesplňují. Podle p.
Ehlermanna by analýza vychvalovaná znalci měla za následek "účinek pro všechny státní orgány jako náhubek, které pokud by byly majoritním akcionářem společnosti, jsou povinny informovat předem Komisi o všech veřejných prohlášeních, vztahujících se k jejich jednání, úmyslům nebo názorům jako majoritního akcionáře ve společnosti nebo ve prospěch společnosti, kterou kontrolují".
Analýza znalců by rovněž vedla k "bezdůvodnému obohacení téhož orgánu, který by v důsledku nedodržení povinnosti mlčenlivosti využíval nařízení k vymáhání peněžních prostředků, které nikterak nemobilizoval.
Stát by byl takto odměňován podnikem, který není původcem prohlášení svých akcionářů, za porušení této domnělé"povinnosti mlčenlivosti".
Výpočet podpory, který byl proveden znalci, je vedle materiálních chyb a nedostatků hospodářského charakteru zdůrazněných HSBC podezřelý ze základních právních chyb, které jej činí neplatným a ze strany Komise nepoužitelným."
Autor poznámky napadá zejména kvantifikaci podpory, uvedené ve zprávě znalce a hlavně upřesňuje, že pro kvantifikování podpory musí být u státu zaúčtovány pouze čisté náklady na jeho zásahu ve prospěch podniku.
(137) Podle třetí poznámky předložené ze strany FT stát neposkytl výši úvěru FT prostřednictvím ERAP.
Poznámka mimo jiné tvrdí, že prohlášení podle interního práva nezavazují stát na právní úrovni, ať je to vůči FT nebo vůči třetím stranám.
Poznámka zdůrazňuje, že prohlášení nejsou právním aktem ve smyslu společenského práva ani vytvářejícím aktem ve smyslu veřejného práva.
Stát se tedy nemůže zavázat bez vytvářejícího právního aktu, přijatého za dodržení pravidel působnosti (v daném případě se jedná o prohlášení záměru bez materiálního provedení) a rozpočtového řízení.
Poznámka rovněž tvrdí, že zodpovědnost státu není zavázaná a že povinnost nápravy vyplývající ze závadové skutečnosti v žádném případě nevytváří státní podporu, neboť "v případě odsouzení státu za škody a prospěch převod zdrojů nevyplýval z právní skutečnosti jako takové, ale z využití zodpovědnosti úměrně k této skutečnosti.
A příjemce převodu státních zdrojů není dotčený podnik, ale oběť vystavená poškození".
Autor poznámky rovněž upřesňuje, že je nemožné sdělovat právní skutečnost, i když veškerá podpůrná opatření musí být oznamována v souladu se Smlouvou Komisi.
(138) Příloha poznámky zvláště zdůrazňuje souvislost, v jaké byla prohlášení vyjádřena a upřesňuje, že toto je nezbytné k uvážení opravdového významu.
Analýza prohlášení ve světle událostí, které se sběhly v období mezi koncem měsíce června a prosincem 2002 tedy ukazuje, že prohlášení nemohla vytvářet příslib a neukazuje, že vhodná opatření, zamýšlená státem byla finanční opatření.
V tomto období existovaly zejména rozpory ve vládě a ministr hospodářství a financí nezastupoval názor vlády.
Autor upřesňuje, že znalec nepřináší žádný právní nebo faktický důkaz vůle státu zavázat se.
Průzkum skutečností odhaluje, že ze strany zodpovědných neexistoval žádný záměr, který byl ohledně řešení vneseného do problému nejasný, a že provozovatelé nikdy nevyjádřili své přesvědčení o tom, že se stát zavázal stanovit takové nebo jiné řešení.
(139) Pokud jde o hospodářskou zprávu předloženou ze strany FT, zdůrazňuje, že oblast analýzy zprávy poradce je velmi omezovací, "neboť hlavně analyzuje vliv prohlášení ze dne 12. července 2002 a používá jedinou metodologii, nazvanou event studies".
Zpráva rovněž upřesňuje, že metodologie používaná ze strany NERA spočívá na "velmi teoretickém postupu, který sestává z vytvoření domněnky, že trhy jsou efektivní a z odhadu vlivu události kvantifikací změn burzovních kurzů během této události.
Tento příliš teoretický postup by neodpovídal skutečné situaci referenčního akcionáře".
Hospodářská zpráva rovněž zdůrazňuje, že zpráva NERA je "nejasná, pokud se jedná o zisky, zdroje zisků a náklady na FT a jeho akcionáře".
(140) Zpráva usuzuje, že závěry poradce jsou mylné, neboť:
- "Analýza situace skupiny FT v okamžiku oznámení výsledků za první pololetí 2002 ukazuje, že (i) skupina má nevyváženou rozvahu a krátkodobý problém s likviditou, ale (ii) provozní výsledky z činnosti jsou velmi dobré.
- Analýza oblasti opatření, že se uvážlivý akcionář musí v situaci hrubého zadlužení zavázat, udává, že bylo účelné uvést plán hospodářského zotavení, který zahrnuje rekapitalizaci pro skupinu se zdravými aktivy a jejíž vnitřní hodnota podniku je vyšší než celková částka tržní kapitalizace a čisté zadlužení.
- Analýza tvorby hodnoty a perspektivy výše zhodnocení naznačuje, že stát provedl velmi dobrou investici účastí v navýšení kapitálu a uvedením akcionářské půjčky v daném případě přijímá malé riziko".
4.14.
Připomínky ECTA
(141) ECTA je názoru, že státní podporu vytvářejí následující opatření: (i) ministerská prohlášení z července a října 2002, která informují trh, že stát neponechá FT ve finančních potížích; (ii) přijetí dividend za rok 2001 státem ve formě akcií a ne v hotovosti; (iii) poskytnutí výše úvěru 9 miliard eur a také předběžný závazek státu účastnit se v budoucím navýšení kapitálu; (iv) poskytnutí státní záruky státem ve prospěch ERAP, která mu umožnila vypůjčit si na trzích se sazbou 3,375 % namísto sazby 10,4-10,9 % použité v podniku, který má hodnocení "junk bond"; a (v) zřejmý převod zaměstnanců FT do ERAP, i když tito nadále pracují pro FT.
(142) Podpora poskytnutá FT mu umožnila zachovat agresivní obchodní a reklamní politiku a rovněž mu dovolila ochránit jej jako integrovaného provozovatele a zvýšit jeho podíl v Orange.
ECTA je názoru, že společnost v situaci FT by měla reagovat zcela odlišným způsobem, jak to udělali konkurenční provozovatelé FT na globálních trzích s telekomunikacemi jako British Telecom a KPN, které musely postoupit strategická aktiva, aby snížily svůj dluh.
(143) ECTA je názoru, že opatření uvedená v bodu odůvodnění 141 jsou podstatná pro nezákonnou podporu a nemohou být odůvodněna zejména obecnými zásadami, pokud není splněno žádné z kritérií stanovených ve zmíněných obecných zásadách.
Na podporu, ECTA upřesňuje, že pokud Komise musela přijmout případná vyrovnávací opatření, měla by tato být podstatná.
ECTA podle strukturálních opatření upřesňuje, že bez státní podpory by FT musel postoupit Orange a Wanadoo.
Pokud se jedná o opatření týkající se jednání, ECTA navrhuje snížení částí trhu FT, Equant, Orange a Wanadoo s upřesněním, že tato poslední opatření jsou obtížnější než uvedení strukturálních opatření.
5. Připomínky Francie
5.1.
Shrnutí skutečností
(144) Francouzské orgány úvodem připomněly, že od počátku jednaly v souladu se zásadou uvážlivého soukromého investora.
Od oznámení výsledků FT za první pololetí 2002, které tedy jasně ukázaly nevyváženou finanční strukturu a velké potřeby vlastního kapitálu i přes dobré provozní výsledky, vyvodil stát důsledky a do čela podniku jmenoval nového manažera a sjednotil bankovní syndikát, který se od měsíce září 2002 zavázal do okamžiku řádného ukončení navýšení kapitálu vystupovat jako ručitel.
Souběžně s tím požádal stát nové vedení o důkladný audit podniku.
Na základě plánu Ambition 2005, o kterém byl majoritní akcionář pravidelně informován, a na základě závazku bankovního syndikátu stát dne 4. prosince 2002 oznámil své rozhodnutí účastnit se v posílení kapitálu podniku ve výši 9 miliard eur a rovněž oznámil, že je připraven za tržních podmínek poskytnout FT prostřednictvím ERAP případnou půjčku k tomuto vyplácenému úpisu.
Přesto vzhledem k finančním podmínkám poskytnutí této půjčky francouzskými orgány a pokynům Komise ohledně pochybností o přítomnosti prvků podpory v tomto opatření, upřednostnil FT obrátit se přímo na obligační trh.
(145) Francouzské orgány poté upřesnily, že celková částka financování, vyplývající z emisí obligací dosáhla cca 9 miliard eur, tedy ekvivalent maximální částky půjčky předpokládané akcionářskou půjčkou.
Francouzské orgány upřesnily, že úspěšnost emisí obligací prokázala schopnost FT přistoupit k finančním trhům za dobrých podmínek a prokázala důvěru trhu v provozní opatření, obsažená v plánu TOP, a ve schopnost nového vedení jej uskutečnit.
Francouzské orgány rovněž upřesnily, že navýšení kapitálu bylo zahájeno, jakmile to bylo technicky možné, dne 24. března 2003, a že bylo úspěšné.
(146) Během schůze francouzských orgánů a Komise dne 22. ledna 2004 francouzské orgány zdůraznily, že podle nich operace rekapitalizace dodržela zásadu uvážlivého investora a proto finanční opatření, poskytovaná státem FT neobsahovala žádný prvek podpory.
Podle nich se zásada uvážlivého investora stanovuje jako nezbytnost před jednáním, před tím, než byl jmenován nový manažer, před vedením auditu a přípravou důvěryhodného plánu.
Časová posloupnost událostí, vysvětlovaná francouzskými orgány by sama o sobě prokázala uvážlivý charakter při jednání státu.
Těmito vlastními prvky francouzské orgány zdůrazňují, že poté situaci kontrolovaly (zejména cenu emise).
5.2.
Finanční situace podniku
(147) Francouzské orgány tvrdí, že během přijetí rozhodnutí investovat, nebyl FT podnikem v obtížné situaci ve smyslu obecných zásad.
Obrat podniku skutečně pravidelně rostl (navýšení 10 % mezi prvním pololetím 2001 a prvním pololetím 2002), jeho hrubá obchodní marže samofinancování byla zvýšena a postupovala rychleji než jeho obrat.
Za tohoto stavu, položily francouzské orgány 30. června 2002 důraz na nevyváženou finanční strukturu podniku a upřesnily, že ztráty byly hlavně přičitatelné půjčkám a výjimečným odpisům, souvisejícím se snížením hodnoty aktiv pořízených před zcela nepředvídatelným zvratem na trzích.
Francouzské orgány rovněž upřesnily, že provozní náklady FT se vyvíjely pomaleji než obrat, což znamenalo, že jeho výnosnost rostla.
Kromě toho se zvyšoval provozní výsledek a cash flow (více jak 15 % u cash flow ve srovnání s prvním pololetím 2001).
Francouzské orgány upřesňují, že velmi dobré perspektivy výkonnosti FT se ještě zlepšily plánem TOP.
Tato výkonnost byla potvrzena během zveřejnění účtů 2002, které ukázaly silnou dynamiku, vloženou do podniku novým vedením.
(148) Ke kritériu hodnocení vlastního kapitálu, uvedeného v bodě 5 a) obecných zásad francouzské orgány upřesňují, že relevantním ukazatelem je v souladu s článkem L225-248 obchodního zákoníku akciový kapitál FT SA, který vždy zůstával kladný a nikdy se nesnížil o polovinu.
Francouzské orgány zdůrazňují, že takto FT nebyl v situaci uváděné obecnými zásadami, kdy by vlastní kapitál byl nižší než akciový kapitál.
(149) FT nebyl v situaci ukončení plateb, byl pouze odhalen případný vymáhací příkaz na likviditu ve výhledu prvního pololetí 2003 za předpokladu, kdy by nedošlo k očekávanému oživení trhu.
Francouzské orgány dodaly, že FT měl tedy k 31. prosinci 2003 předčasnou hotovost ve výši 6,9 miliardy eur a mohl by dosáhnout stropu roku 2003 bez toho, že by se obrátil na finanční trh.
Během schůze dne 22. ledna 2004 francouzské orgány upřesnily, že se podnik obrátil na sdružený úvěr, levnější než obligační trh, přijal hotovost na sdružený úvěr 4 miliardy eur.
(150) Francouzské orgány zejména připomněly, že FT měl přístup na finanční trhy během roku 2002 a popsaly soubor finančních nástrojů k dispozici FT, které byly v oběhu v období mezi 11. červencem 2002 a 15. lednem 2003 [92].
Zejména uvedly skutečnost, že dne 14. února 2002 FT projednal uvedení sdružené výše úvěru 15 miliard eur a že FT uskutečnil během roku 2002 [93] emisi obligací, z toho za 442,2 milionu eur obligací vyplatitelných akciemi.
(151) Francouzské orgány rovněž upřesnily, že FT se nepodroboval žádnému finančnímu riziku z důvodu oslabení svého ratingu hodnotícími agenturami, zejména protože neměl doložku na předčasné odvolání ve smluvní listině.
(152) Mimo jiné podle shodného názoru několika bankovních rad, které se radily v období mezi červnem a listopadem 2002, byl FT před oznámením plánu Ambition 2005 a podpory majoritního akcionáře schopen refinancovat se na obligačních trzích.
Francouzské orgány také uvedly, že v červenci 2002 a také v září 2002 banka […] [94] a banka […] nabídla refinancování programy směny dluhů na základě dluhopisů FT, které vejdou ve splatnost v období mezi rokem 2003 a 2005, prováděnými od října nebo listopadu.
(153) Pokud jde o prohlášení bývalého vedení FT, které uvádí, že FT nikdy neměl přístup na trh [95], francouzské orgány připomněly, že jejich názor byl vzhledem k okolnostem nutně subjektivní.
5.3.
Povinnost státu jako akcionáře jednat s náležitou péčí
(154) Pokud se jedná o nedostatek péče státu jako akcionáře vzhledem k minulému vedení podniku, poukázaly francouzské orgány na to, že argument, podle něhož by se uvážlivý investor nenacházel v situaci francouzského státu, se nezdá relevantní, neboť v souladu s trvalou judikaturou musí Komise opatřit analýzu v okamžiku, kdy je přijato rozhodnutí investovat, s výjimkou dokázání, že předchozí jednání státu ukrývá prvky podpory, což v daném případě nebylo nadneseno.
I kdyby v každém případě právní závazek majoritního vlastnictví kapitálu státem FT znevýhodnilo, nemůže Komise případně odvolat volbu francouzských orgánů, udržet podnik ve veřejném odvětví bez neuznání zásady nestrannosti, obsažené ve Smlouvě.
Francouzské orgány rovněž zdůrazňují, že zasáhly, jakmile poznaly finanční obtíže, se kterými se podnik setkal.
Ve svých poznámkách s datem ze dne 29. července 2003 se francouzské orgány zaměřily na skutečnost, že podle judikatury Stardust [96] , bylo nutné se usadit v souvislosti s dobou, během které byla přijata podpůrná opatření a aby toto "[…] mechanicky vyloučilo období předcházející červenci 2002".
Rovněž zdůraznily, že výplata dividend v roce 2001 v akciích byla v souladu se zásadou uvážlivého soukromého investora, neboť tehdy existoval silný potenciál zvýšení kurzu akcie.
5.4.
Účelnost plánu TOP
(155) Francouzské orgány zdůraznily, že vzhledem k předcházejícímu, jsou navýšení cash flow a posílení vlastního kapitálu stanovená plánem Ambition 2005 složky strategie, která by byla sledována každým uvážlivým majoritním akcionářem.
Takže vzhledem k tomu, že základy podniku byly zdravé, nemůže být situace FT srovnávána s podniky jako Vivendi Universal nebo Crédit Lyonnais.
(156) Pokud se jedná o účelnost plánu TOP, francouzské orgány upřesňují, že příslušný plán vytváří význačné úsilí pro podnik.
Francouzské orgány zdůrazňují, že se jedná o globální plán přeorientování vedení, založeného na konkrétních činnostech, které již přineslo první pozitivní výsledky.
Upřesňují v této věci, že se jedná o mimořádně přesný plán, který umožňuje zvýšení výše zhodnocení podniku se sazbou návratnosti investice (TRI) 43 % na obzoru roku 2005 pro investory, kteří se zúčastnili v navýšení kapitálu v dubnu 2003, tedy jednoznačně vyšší výnos než referenční TRI (11 %), očekávané soukromým investorem v odvětví telekomunikací.
Plán TOP rovněž zahrnuje list optimalizace řízení početního stavu.
Pokud se jedná o plán postoupení, francouzské orgány upřesňují, že postoupení aktiv na konci roku 2002 umožnilo odložit případné vymáhání likvidity na konec roku 2003 i při absenci jakéhokoliv obrácení se k finančním trhům.
Postoupení strategických aktiv by navíc bylo v rozporu se zájmy FT a jeho střednědobými/dlouhodobými akcionáři.
(157) Francouzské orgány nakonec zdůrazňují, že strategie sledované konkurenčními provozovateli nevypadají uvážlivěji a že plán nemůže být hodnocen z hlediska rozsáhlosti nebo strategického charakteru aktiv, u nichž se zamýšlí postoupení, ale z hlediska účelnosti celkového plánu.
Úspěšnost emisí obligací z prosince 2002 a ledna 2003 navíc a posteriori potvrdila důvěru soukromých investorů v provozní potenciál podniku.
5.5.
Použití zásady tržně jednajícího investora při účasti na posílení vlastního kapitálu
(158) Pokud jde o použití zásady uvážlivého soukromého investora v oznámení státu o předjímání jeho účasti na posílení vlastního kapitálu, francouzské orgány připomněly, že svůj souhlas spojily s předložením nového plánu opětovného vyvážení ze strany nového vedení, pokládaného za důvěryhodný, a s účastí bank.
(159) K dodržování zásady současnosti francouzské orgány zdůrazňují, že stát jako akcionář od počátku přijal veškerá opatření, aby si zajistil současnou účast veřejných a soukromých akcionářů a že předběžně vůči soukromým investorům neriskoval.
Oznámení o záměru státu účastnit se na posílení vlastního kapitálu pochází ze dne 12. září 2002 [97] a k tomuto datu se již od září 2002 bankovní syndikát zavázal vystupovat jako ručitel do okamžiku řádného ukončení navýšení kapitálu, určeného soukromým investorům na straně veřejných akcionářů, za podmínky, že bude trhu oznámen plán opětovného vyvážení, pokládaný za důvěryhodný.
Francouzské orgány zdůraznily, že tato podmínka byla vzhledem k nevyvážené finanční situaci FT normální a upřesnily, že účast státu byla rovněž podřízena oznámení plánu, pokládaného trhem za důvěryhodný.
Francouzské orgány upřesnily, že pokud soukromí investoři nevystupovali jako ručitelé, stát takové oznámení neprovedl.
(160) Francouzské orgány rovněž upřesňují, že soukromé financování bylo poskytnuto před veřejným financováním, protože finanční pomoc soukromých investorů – ve formě obligačních půjček a opětovného odstupňování bankovních úvěrů v období mezi prosincem 2002 a únorem 2003 – zasáhla ve významném poměru.
Francouzské orgány upřesňují, že analýza veškerého poskytnutí státních peněžních prostředků musí být provedena ve světle takového soukromého financování.
(161) Francouzské orgány tvrdí, že operace rekapitalizace provedená dne 24. března 2003 dodržuje zásadu současnosti.
Pokud se jedná o stát, ten před soukromými akcionáři nepřistoupil k žádnému vkladu kapitálu, jak ukazují podmínky akcionářské půjčky, popsané v bodě 5.6, které neobsahují žádný nepodmíněný závazek státu k rekapitalizaci před březnem 2003.
Závazek bank ze září 2002, uvedený v bodu odůvodnění 159 byl také potvrzen výslovnou zárukou bankovního syndikátu v březnu 2003 a umožnil státu nepřijímat žádná rizika vzhledem k účasti soukromých investorů v navýšení kapitálu.
Francouzské orgány zdůrazňují, že v souladu s judikaturou Alitalia [98] se stát výslovně nezavázal před výslovným závazkem bank.
Účast soukromých akcionářů je významná, protože dosahuje 40 %, což bylo Soudním dvorem posouzeno v souladu se zásadou současnosti.
Bankovní syndikát pro záruku byl vybrán podle konkurzu, což zaručilo odpovídající výplatu bank v optimalizovaných podmínkách trhu, zejména pokud se jedná o provizi, převáděnou bankám.
Francouzské orgány rovněž uvádějí, že provize převáděné v hotovosti ([…] % z celkové částky záruky) jsou v souladu s údaji, obsaženými v rozhodnutí Alitalia ze dne 19. června 2002 [99].
(162) Pokud se jedná o očekávaný výnos, francouzské orgány upřesňují, že tak jak již bylo oznámeno, dodržování zásady uvážlivého soukromého investora je rovněž prokázáno vysokými perspektivami výše zhodnocení z plánu TOP, potvrzenými jejich příznivým přijetím na trhu.
Francouzské orgány navíc tvrdí, že během přijetí rozhodnutí investovat nebyl FT podnikem, který se ve smyslu obecných zásad nachází v obtížené situaci a že podnik měl ve druhém pololetí 2002 přístup na finanční trhy.
(163) Francouzské orgány zdůraznily, že navýšení kapitálu bylo realizováno, jakmile bylo technicky možné státu a investorům předložit aktualizovaná potvrzení provozních perspektiv podniku, což ze strany státu ukazuje výběr kvalitních investorů, motivovaných perspektivami dlouhodobého výnosu.
Francouzské orgány upřesňují, že vymáhání podle časového plánu byla technickými vymáháními, souvisejícími s FT, nezávislými na případných příznivých podmínkách burzovního trhu.
(164) Francouzské orgány tvrdí, že operace byla úspěšná a že neměnná částka záruky dosáhla více než pětinásobku vyvolávací částky na trhu.
(165) Francouzské orgány rovněž dodaly, že částka na rekapitalizaci nebyla relevantním prvkem a že pouze počítala stav, a to zda byla operace účelná.
V každém případě nebyla částka v hotovosti přílišná, zejména ve srovnání s navýšením kapitálu KPN.
(166) Francouzské orgány závěrem k tomuto bodu zdůrazňují, že navýšení kapitálu se již zdá uvážlivou investicí (připomínky francouzských orgánů, pocházející z července 2003), neboť kurz akcie FT postoupil vzhledem k poměru navýšení kapitálu přibližně o 50 %.
(167) Pokud se jedná o úhradu půjčky ERAP státem, tak jak byla oznámena ministrem, zmocněným pro rozpočet v prosinci 2002, týká se pouze způsobů provádění investic státem bez důsledků na vztahy mezi státem, akcionáři a podnikem.
5.6.
Akcionářská půjčka (tzv. "shareholder loan")
(168) Francouzské orgány tvrdí, že návrh půjčky nebyl FT nikdy podepsán jednak z důvodu příliš vysokých nákladů finančních podmínek, navrhovaných FT, jednak vzhledem k tomu, že Komise vyzdvihla pochybnosti ohledně zákonnosti tohoto opatření vůči Smlouvě.
Proto nebyl podniku žádný státní zdroj poskytnut prostřednictvím návrhu akcionářské půjčky.
Francouzské orgány upřesňují, že vstup půjčky v platnost nemůže vyplývat z oznámení, učiněného státem dne 4. prosince 2002, které se výhradně týká závazku státu jako akcionáře účastnit se v operaci posílení vlastního kapitálu podniku, i když je uváděno pouze jako "případné" [100] poskytnutí akcionářské půjčky.
(169) Rovněž připomněly, že návrh oznámení v žádném případě neposkytoval FT žádnou výhodu.
(170) Francouzské orgány také upřesňují, že pokud nevstoupila v platnost, není půjčka podnikem používána a nemohla tedy opozdit potřebu likvidity podniku.
Francouzské orgány tvrdí, že oznámení půjčky nevytváří záruku.
Francouzské právo také neuznává mimosmluvní záruku: veškerá záruka, poskytnutá státem, musí být potvrzena zákonem.
Přizpůsobení oznámení případné půjčky státu záruce je nesprávné.
Francouzské orgány se mimo jiné zaměřují na skutečnost, že záruka, kterou stát poskytl ERAP, aby mu umožnil financovat jeho účast na posílení vlastního kapitálu FT, nesmí být přizpůsobena záruce, poskytnuté ve prospěch FT.
Pokud se jedná o ERAP, francouzské orgány upřesňují, že jeho úloha byla zcela nestranná a že zasahoval pouze z rozpočtových důvodů.
(171) Oznámení návrhu půjčky státem nemohlo rovněž usnadnit přístup FT na obligační trh.
Za prvé, obligační půjčky nevyužívají žádný druh záruky, jejich trvání je delší než trvání půjčky.
Držitelé obligací navíc nevyužívají žádných postihů v případě neuhrazení při splatnosti.
Za druhé, francouzské orgány upřesnily, že nebylo možné porovnat oznámení státu s možností předjímat jeho účast na posílení vlastního kapitálu se zárukou poskytnutou ve výše uvedeném rozhodnutí Crédit Foncier de France, neboť zamýšlená půjčka, v daném případě předpokládaná a přesně omezená dobou trvání a částkou, nemohla sama vyřešit finanční problémy podniku vzhledem ke splátkovému kalendáři jeho dluhu.
Za třetí, francouzské orgány zdůrazňují, že emise obligací byly tedy výhradně stanoveny poplatky, které měl trh se schopnostmi FT pouze k zaplacení svých závazků bez státní záruky.
Toto se potvrzuje rozpětími, která souvisejí s hodnocením FT, a která tedy jsou znatelně vyšší než rozpětí u dalších provozovatelů.
Důvěra, již prokázal trh během zmíněných emisí obligací, pochází tak hlavně ze změny vedení a příznivého přijetí nové strategie, ukázané během předložení plánu Ambition 2005.
(172) Pokud se jedná o případnou půjčku ohledně dodržování zásady uvážlivého investora, francouzské orgány zdůraznily, že od té doby, co bylo přijato rozhodnutí účastnit se v navýšení kapitálu a byly tím sloučeny podmínky (plán a důvěryhodné vedení, upisovatelský syndikát), bylo logické, že stát předjímá svou účast.
První diskuse k tomuto návrhu půjčky ze vztahují k listopadu 2002.
Francouzské orgány rovněž zdůraznily, že zákonnost takového opatření nebyla sporná, neboť jak je uvedeno výše, bylo založeno na důvěryhodném a podrobném plánu, jehož obsah byl během oznámení návrhu půjčky dne 4. prosince 2002 v zásadních věcech znám.
Stát již měl mimo jiné závazek, podmíněný předložením důvěryhodného plánu bankovního syndikátu trhu a od konce listopadu měl připraveny všechny složky k posouzení, aby byla tato podmínka zrušena, a připomínal kladnou reakci trhů od jmenování nového vedení.
Francouzské orgány k tomu zdůrazňují, že v daném případě není relevantní posuzovat příslušnou částku, ale že v souladu s judikaturou Alitalia je nutné přezkoumat shodu podmínek financování operace u podniku srovnatelné velikosti.
(173) Pokud jde o výplatu případné půjčky, francouzské orgány zdůraznily, že byla v souladu s trhem a že byla zvýšena o pokuty, aby bylo přihlédnuto k jejímu podřízenému charakteru.
Francouzské orgány rovněž zdůrazňují, že návrh stanovil příkaz nepoužití a že absence jistoty byla v souladu s postupem uvážlivého investora v případě krátkodobé půjčky, schválené akcionáři před jejím upsáním k navýšení kapitálu.
Francouzské orgány rovněž oznámily, že úhrada celkové částky v akciích byla řádná a vztahovala se k hotovosti.
(174) Francouzské orgány upřesnily, že v souladu s judikaturou Alitalia nepřísluší Komisi porovnávat strategii zvolenou veřejným akcionářem vzhledem k alternativním řešením, která by obsahovala nižší rizika, ale hodnotit, zda by v podobných podmínkách mohl soukromý investor přistoupit k takovému opatření.
5.7.
Sdělení státu
(175) Francouzské orgány ve svých připomínkách s datem ze dne 29. července 2003 zdůrazňují souvislost, ve které musí být analyzována prohlášení státu jako uvážlivého akcionáře a ne jako orgánu veřejné moci.
V období mezi měsícem zářím a měsícem prosincem 2002 stát také usměrňoval změnu vedení, jejíž určujícím prvkem byla změna manažera podniku a blízce sledoval vypracování plánu k opětovnému vyvážení se zajišťováním podpory soukromých investorů v případě pozdějšího zahájení případného navýšení kapitálu (viz výše, podrobný popis zásahu státu).
Podle francouzských orgánů měla tato provozní opatření rozhodný finanční dopad a vyvolala příznivé přijetí finančními trhy a vzestup kurzu FT.
(176) Francouzské orgány zdůrazňují, že stát nikdy neuvedl nebo nenaznačil, že by poskytl FT nepodmíněnou a neomezenou podporu.
Dodávají, že "stát od léta zdůrazňoval […] [francouzské orgány se odvolávají na prohlášení ministra hospodářství ze dne 12. července], že jednal jako uvážlivý soukromý akcionář a ne jako orgán veřejné moci a že přistoupil k zásahu jako akcionář podle způsobů (zůstávají zatím nedefinovány), které by nebyly odlišné od způsobu, zvoleného soukromým investorem, což nezbytně vyloučilo, aby stát již od nynějška rozhodoval nepodmíněně a neodvolatelně zasáhnout" [101].
Tato prohlášení, která by nebyla odlišná od způsobů zvolených soukromým investorem, de facto vylučují jakoukoliv nepodmíněnou a neodvolatelnou podporu.
Francouzské orgány rovněž zdůrazňují, že prohlášení francouzských orgánů v období mezi červencem a říjnem 2002 vytvářela "nejasná předběžná prohlášení" bez "opatření, která by je uskutečňovala" [102].
Francouzské orgány v tomto ohledu upřesnily, že pozdější prohlášení musí být hodnocena ve světle prvního prohlášení a že je mylné tvrdit, že od 12. července 2002 stát přijal "neodvolatelný závazek podporovat FT" a že při této příležitosti přijal "neodvolatelný závazek účastnit se na posílení vlastního kapitálu".
Francouzské orgány upřesňují, že akcionář oznámil poprvé v září 2002 svůj záměr účastnit se na posílení vlastního kapitálu podniku a že "toto bude mít formu operace sledované trhem (odkaz k časovému plánu, který má být stanoven podle tržních podmínek) [103]".
(177) Pokud se jedná o prohlášení ze dne 2. října 2002, francouzské orgány tvrdily, jak toto potvrdilo, že předložení plánu pokládaného za důvěryhodný byla předběžná podmínka k účasti státu.
(178) Francouzské orgány upřesnily, že v každém případě nebylo možné "vyvozovat při absenci přesnosti prohlášení státu, která se týkají FT v období mezi červencem a říjnem 2002, i když stát oznámil, že by jednal jako uvážlivý investor, jakýkoliv záměr státu – a tím ani spíše – jakýkoliv závazek přijmout opatření, která by porušovala pravidla Společenství o státní podpoře.
Nelze skutečně předpokládat porušení pravidel Smlouvy a toto nemůže vyplývat z nejasných prohlášení před přijetím rozhodnutí a bez jakéhokoliv opatření, které by jej uskutečňovalo" [104].
(179) Francouzské orgány rovněž tvrdily, že "pouhá specifická opatření, zamýšlená státem jako majoritním akcionářem FT jsou taková, která byla vysvětlena v informativní/oznamovací dokumentaci předané Komisi, a která byla veřejně oznámena dne 5. prosince 2002, a sice účast v navýšení kapitálu 15Md€ ve výši podílu vlastněného státem v kapitálu FT vedle soukromých investorů a případné oznámení akcionáře, odměněné v tržních podmínkách před tímto navýšením kapitálu.
Skutečnost pro stát, který připomněl, že hrál úlohu uvážlivého akcionáře v ničem nevytváří záruku státu.
Pokud by prohlášení státu v období mezi červencem a říjnem 2002 byla skutečně právně ekvivalentní, dokonce i vnímány pouze trhem a hodnotícími agenturami jako příslib "neomezené záruky" ve prospěch FT, pak by v červenci nedošlo k oslabení hodnocení FT, a rozpětí a hodnocení FT v průběhu tohoto období by odráželo riziko státu (hodnocení AAA a velmi malé rozpětí). případné zvážení účasti státu jako majoritního akcionáře nezávisle na všech mimosmluvních nebo podmíněných zárukách nebo na všech specifických opatřeních nezávisle na specifické finanční situaci společnosti v daném okamžiku hodnotícími agenturami může být nakonec považováno za státní podporu.
Takový přístup by byl v přímém rozporu se zásadou nestrannosti práva Společenství, uznaného článkem 295 Smlouvy o ES" [105].
5.8.
Vývoj kurzu akcií a rozpětí FT
(180) Francouzské orgány zdůraznily, že samotná provozní opatření měla dopad na burzovní kurz FT.
Kurz akcie podniku se tak opětovně oživil dne 2. října 2002 (vzestup o více než 10,4 % v týdnu od 2. října) po oznámení jmenování nového manažera, ohlašovatele nového provozního vedení a vzestup kurzu pokračoval a zesiloval s oznámením plánu TOP a nového výkonného výboru dne 5. prosince 2002, který vyvolal nárůst za dva dny o více než 25 %.
Francouzské orgány tvrdí, že účast státu na posílení vlastního kapitálu a případná půjčka akcionáře byla opatření popsaná v tisku před 5. prosincem 2002 a že proto nemohou být považována za počátek vzestupu kurzu akcie.
Francouzské orgány upřesňují, že zásadní prohlášení učiněná státem v období mezi červencem a říjnem 2002 nebyla v tomto vzestupu určující a že dokud se neuskutečnila provozní opatření, zůstával vývoj kurzu kolísající, což vystihuje nejistota trhu, pokud se jedná o situaci podniku a zejména riziko Mobilcomu.
Francouzské orgány zdůrazňují, že tento vjem vyvolal pád burzovního kurzu, který dosáhl svého nejnižšího bodu dne 30. září 2002 se vsuvkou relativní stability v průběhu léta bez zvláštních oznámení nebo pověstí.
Upřesňují, že prohlášení státu během tohoto období, pokud jde o jeho záměr jasně hrát svou roli akcionáře, nezastavily tendenci klesání akcie FT.
(181) Pokud jde o vývoj rozpětí FT, francouzské orgány upřesňují, že se nelze domáhat, aby se pokusil jasně ukázat domnělou podporu podniku, související s prohlášeními z července.
Srovnávací analýza rozpětí FT a Deutsche Telekomu od ledna 2002 skutečně v uceleném období ukazuje určitou podobnost: rozpětí FT kleslo v červenci 2002, což odráží hodnocení rizika telekomu nezávisle na prohlášeních státu.
Rozpětí se mimo jiné navýšilo v prosinci 2002, po oznámení provozních opatření státem, která měl v úmyslu přijmout.
Francouzské orgány došly k závěru, že vývoj rozpětí FT je spojeno s vývojem odvětví telekomunikací, aniž by prohlášení státu byla určující.
(182) Jako odpověď na zaslání soudní zprávy a hospodářské zprávy poradce ve dnech 9. a 10. června 2003 francouzské orgány tvrdily, že výroky zastávané ministrem hospodářství a financí během rozhovoru zveřejněného v Les Echos ze dne 12. července 2002 se nacházejí mimo oblast vyšetřovacího postupu, zahájeného Komisí dne 30. ledna 2003. Komise již není schopna rozšířit řízení v této souvislosti, protože lhůta 18 měsíců, stanovená v čl.
6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [106] by byla téměř zaniklá.
Francouzské orgány si v každém případě vyhradily právo předložit Komisi doplňující posudky ve věci zprávy poradce.
(183) Pokud se jedná o právní zprávu, předložily francouzské orgány následující připomínky:
- Zdůrazňují "především, že právní zpráva spočívá v mylném výkladu (dokonce tendenčním) skutečností.
Zvláště … tato zpráva jasným způsobem zkresluje přesto jasné výroky, zastávané ministrem hospodářství v rozhovoru s novinářem, zveřejněném v červenci 2002.
Francouzské orgány s jistotou popírají, že by bylo možné předkládat tak neodůvodněný výklad za účelem vyžadování vyvození právních závěrů, a zejména potvrzení jakékoliv záruky poskytnuté státem France Télécom".
- "Znovu opakují, … že stát, akcionář France Télécom, vždy zamýšlel nejenom jednat vůči France Télécom jako uvážlivý investor, ale rovněž se rozhodl jasně a veřejně vyjádřit, aby toto postavení vytvářelo předpoklad pro všechny případné zásahy v dokumentaci ...".
Rozhovor s ministrem z července 2002 nepoukazuje na přijetí žádného rozhodnutí. "… [Stát], zcela zůstává důvěřivý v životaschopnost podniku, pouze zjistil pochybnosti o postavení, které se týká situace France Télécom, a jako majoritní akcionář se snažil zlepšit analýzu, aniž by v tomto stádiu mohl sestavit přesnou diagnózu a přijmout jakékoliv rozhodnutí".
"Kromě toho není žádný důvod předem předpokládat, že termíny "přiměřená ustanovení"se specificky vztahují k finančním opatřením".
- "Francouzské orgány mimo jiné zdůraznily mnoho nepřesností v úvahách obsažených v právní zprávě.
Tato zpráva také dokazuje zřejmý nedostatek objektivity, jednak při přijímání velmi sporných právních analýz (zejména k hodnocení podnikatelských záměrů a dosahu jednostranného závazku podle občanského a obchodního práva), jednak při neodůvodněném použití zkoumaných skutečností určitých právních způsobilostí mimo záměr (z toho například použití teorie správy záležitostí nebo pravidel mezinárodního veřejného práva ve vztazích mezi společností a majoritním vlastníkem)".
- "Závěry právní zprávy, směřující k vytvoření existence "neomezené záruky"poskytnuté státem France Télécom jsou v zůstatku podle práva Společenství zcela neodůvodněné".
V souladu s judikaturou Národní letecké společnosti Air France [107] nemohou odsuzované výroky zahrnovat závazný a nepodmíněný závazek státu.
Rovněž "řešení stanovené v záležitosti Crédit foncier de France za předpokladu, že bude v souladu s judikaturou Společenství, což není jisté, se rozhodnutí, jehož předmětem není žádný postih, odvolává na radikálně odlišné okolnosti".
"Nejedná se ani o oficiální sdělení, vycházející od vlády nebo France Télécom, ale o pouhý článek v tisku, opakující znění rozhovoru ministra hospodářství v globálnější souvislosti, vztahující se k prioritám vlády, od té doby zbaveným veškeré přesvědčivé síly".
"Pokusy o hodnocení ministerských výroků ze dne 12. července 2002 vzhledem k právním kategoriím podle vnitřního práva (zvláště podle práva společností a správního práva) neumožňují více prokazovat existenci jakékoliv záruky ve prospěch France Télécom".
Pokud se jedná o sbližování mezi prohlášeními ministra z července a podnikatelského záměru, francouzské orgány zdůrazňují, že "(i) za prvé, podstatou podnikatelského záměru je, aby byla zaslán příjemci, (ii) za druhé a jako pokračování předcházející připomínky, účinnost postupu je podmíněna akceptací zmíněného příjemce, (iii) nakonec, dosah daného závazku (jednak pokud se jedná o cíl, jednak s ohledem na účinnost, kterou si jeho autor přeje přisuzovat) závisí výhradně na použitých termínech". "… nejméně všeobecný charakter ministerských výroků tak … vylučuje bez jakékoliv pochybnosti veškeré závazky ve prospěch France Télécom nebo jeho věřitelů a tím spíše veškeré výsledné závazky (a tedy veškerou představu záruky) a také veškeré dluhopisy prostředků". "odpověď ministra …pouze potvrzuje to, že žádné rozhodnutí – jiné než skutečnost jednat jako "uvážlivý investor"– nebylo tedy státem jako akcionářem vždy důvěřujícím v provozní vlastnosti podniku, a který nebyl k tomuto datu schopen provést dostatečně přesnou diagnózu a ani určit jakékoliv rozhodnutí přijato".
"Judikatura nikdy… neuvažovala, že by se všechny osoby, které zde nacházejí své zájmy, mohly takto dovolávat závazku záruky bez stanoveného(stanovených) příjemce(příjemců).
Není na tom ostatně nic udivujícího, protože má podstatu záruky nebo podnikatelského záměru, která by byla zaslána jednomu nebo několika příjemcům.
Pokud není určena jakémukoliv stanovenému příjemci, nelze se dále divit, v druhé řadě divit, že budoucí závazek nebyl přijat".
Pokud se jedná o předpoklad správy záležitostí, je tato představa v daném případě zcela neúčinná.
"Pokud jde o článek zákona L.465-1 měnového a finančního zákoníku, FO [francouzské orgány] zdůraznily, že "pokládat jej za převoditelný vzhledem ke státu, by státu nezakazovala pouhá skutečnost vyvíjet své záměry, ale pouze skutečnost prohlásit záměr, který by od počátku byl klamný a mylný, což za daného stavu informací, které tehdy akcionář měl, zjevně nebyl případ výroku ukazujícího pouze absenci ať už jakéhokoliv rozhodnutí".
Pokud se jedná o správní právo, francouzské orgány tvrdí, že "[z jedné strany], pouhé výroky pro novináře – takové, jaké učinil ministr hospodářství dne 12. července 2002 – nemohou z podstaty aktu podání stížnosti" vytvářet práva a závazky a ještě méně záruku poskytnutou France Télécom státem.
Z druhé strany, stát nemůže být nikdy zodpovědný na základě velmi všeobecných výroků, vyslovených ministrem, ať z důvodu jejich domnělé absence provedení – předpoklad nedodrženého příslibu – nebo naopak, z důvodu jejich provedení – předpoklad nezákonného příslibu".
- "Závěry právního poradce jednají jasně proti rozhodovacímu postupu Komise a judikatury Společenství použitých jako státní podpory, které podřizují existenci podpory důkazu závazného, přesného a nepodmíněného závazku dotčeného státu, což v žádném případě nemohly znamenat ministerské výroky ze dne 12. července 2002".
"Státní opatření v jakékoliv formě musí být skutečně dostatečně přesné a konkrétní, aby zejména Komise mohla stanovit existenci i jedné výhody".
"Aby tedy bylo možné použít kritérium uvážlivého investora, musí mít Komise veškeré nezbytné informativní složky, které se týkají konkrétních způsobů provádění zkoumaného opatření".
- "Přijetí tvrzení právního poradce Komisí by ostatně mělo diskriminační a protichůdné účinky se zásadou právní bezpečnosti.
Zvláště úsudek, stanovený poradcem by měl nesmyslné procedurální důsledky, které by vyvolávaly povinnost každého členského státu oznamovat Komisi nejmenší předlohu rozhovoru nebo veřejného prohlášení ohledně podniku, jehož je referenčním akcionářem".
Mimo jiné by toto tvrzení mohlo vytvořit neopodstatněnou diskriminaci mezi orgány Společenství a členskými státy.
"Zásadou podle práva Společenství tedy je, že nikdo se nemůže dovolávat takových příslibů, učiněných orgánem Společenství, pokud chybí "přesná, nepodmíněná a souhlasná ujištění, vycházející ze schválených a spolehlivých zdrojů, která by mu byla poskytnuta správou"" [108].
- "V tomto ohledu a podstatněji, je postup stanovený právním poradcem takový, že poškozuje zásadu nestrannosti, stanovenou v článku 295 Smlouvy o ES a znemožňuje použití kritéria uvážlivého investora.
Pokud by byl úsudek poradce veden až k tomuto termínu, veškeré veřejné zasahování státu, týkající se veřejného podniku by tak bylo podstatné pro podporu, a stát by od té doby předpokládal vždy jednat jako orgán veřejné moci a ne jako akcionář podniku".
(184) Pokud se jedná o hospodářskou zprávu, předložily francouzské orgány následující připomínky:
- "Závěry hospodářského poradce nemají žádnou vlastní hodnotu, protože se výhradně opírají o mylný požadavek (vytvořený právní zprávou), podle kterého France Télécom přijal od státu "neomezenou záruku"".
- "Kromě toho …hospodářská zpráva nijak nedokazuje, že by podnik vzhledem ke svým konkurentům využíval jakoukoliv výhodu".
- "Mikroekonomická metodologie l'event study, použitá hospodářským poradcem, vyzdvihuje několik základních obtíží, které se zakládají zejména na využití velmi krátkodobého vývoje burzovního kurzu jako jediného opatření pro vývoj hodnoty podniku v protikladu s uznávanými zvyklostmi (včetně ze strany soudce Společenství [109] jako valorizace, a zatím co zjevné chyby, provedené nedávno trhy při vývoji hodnoty provozovatelů telekomunikací, by volaly po méně vážných opatřeních.
Hospodářský poradce mimo jiné zcela nezná specifičnost situace ve France Télécom za zvažované období, jako jeho historicky dosaženou úroveň těkavosti, která v daném případě jasně vylučuje použití této metodologie".
- "Metoda event study se v daném případě ukazuje jako tím víc neuzpůsobená, čím kurz během zvažovaného období nezaznamenal jednoznačný vývoj, ale rychlý sled prudkých zvýšení a poklesů, které svědčí o velkém množství protichůdných faktorů, schopných ovlivňovat vývoj kurzu během pozorovaného období tak, že poradce neoprávněně vede analýzy vzhledem k jedinému faktoru (ministerský rozhovor ze dne 12. července 2002), a nezná soubor dalších faktorů (a i když podle ničeho nelze potvrdit, že provozovatelé na trhu uvažovali, že ministerský rozhovor byl pro investory v červenci 2002 důležitým prvkem)".
"Trhy tak v tomto období získaly informace, které se vztahují k situaci samotného podniku (například o riziku souvisejícím s MobilComem)".
- "Kromě toho jsou výpočty poradce ve skutečnosti hlavně určovány výběrem metodologických předpokladů (zejména interval pozorování a období ocenění) založených bez řádného odůvodnění a značně svévolným způsobem, což zbavuje výsledky sdělované poradcem veškeré průkazné hodnoty".
"Částka vypočítaná hospodářským poradcem je hlavně spojena s použitím referenčního vývoje kurzu France Télécom, který nemá žádný vztah k události zkoumané ve studii (ministerské výroky ze dne 12. července 2002)".
"Vývody poradce jsou mimo jiné v rozporu s jednoduchými a neopominutelnými testy jako připomínka, že ve zvažovaném období se akcie a obligace France Télécom vyvíjely zcela obdobně jako jejich srovnatelný blízký, Deutsche Telekom".
Zpráva poradce by si ostatně zasluhovala kritiku za "neodůvodněnou různorodost metody opětovného vytvoření "normálního" vývoje" akcií a obligací, nebo taky za absenci opatření přijatého poradcem k ozřejmění "normálního" zaměření vývoje tržního dluhu od určité, velmi málo likvidní obligační výše, nebo za extrapolování tržní hodnoty některých obligací v celkovém dluhu.
Je třeba rovněž zdůraznit krajní nestálost teoretického výpočtu, provedeného poradcem k určení hodnoty nákladů údajné záruky poskytnuté státem France Télécom na základě Credit Default Swaps ("CDS").
Tyto skutečně nijak nezahrnují specifickou řídkost CDS v průběhu zkoumaného období, která vysvětluje nadměrnou reaktivnost tohoto nástroje (zejména vzhledem k obligačním rozpětím) a vylučuje ji jako nástroj relevantní k opatření v období.
- "Závěry hospodářského poradce ohledně existence předpokládané podpory poskytnuté France Télécom mimo jiné spočívají na chybách v úsudku a vznikají z nejasností mezi údajným teoretickým navýšením tržní hodnoty podniku, prospěchem získaným tímto navýšením akcionáři a věřiteli a poskytnutím předpokládané výhody podniku".
"Poradce vychází z požadavku, že státní podpora by navýšila hodnotu podniku, který by ji využíval … [i když] nelze ignorovat, že subjekty na trhu jsou si dnes zcela vědomi rizika, že poskytnutí neslučitelné podpory by podnik spustilo … Proto … poskytnutí podpory, pokud by byla vnímána trhy jako nezákonná, by mohlo vyvolat … snížení kurzu cenných papírů podniku a tedy tržní hodnoty podniku".
- "Takové závěry, které se opírají výhradně o analýzu ex post údajné "záruky" poskytnuté státem France Télécom, jsou mimo jiné neslučitelné s hodnocením kritéria investora, který ukládá hodnocení ex ante".
- "Konečně a dále, hospodářská zpráva konstatuje, pokud je ještě zapotřebí, že v době zvažovaných skutečností France Télécom nebyl podnikem který se nacházel v obtížné situaci (neboť měl přístup na kapitálový trh a nevykazoval problémy s dlouhodobou životaschopností) a že účast státu jako akcionáře v plánu opětovného vyvážení rozvahy podniku byla v souladu s kritériem soukromého investora a potvrdila tak absenci veškerých podpůrných prvků ve finančních opatřeních, která byla předmětem šetření Komise".
6. Předmět tohoto rozhodnutí
(185) Dne 4. prosince 2002 obdržela Komise oznámení o návrhu akcionářské půjčky, kterou Francie zamýšlela předat ve prospěch FT jako předjímání své účasti v budoucí operaci navýšení kapitálu podniku v rámci plánu hospodářského zotavení, nazvaného "Ambition 2005".
Obsah tohoto oznámení je popsán v rozhodnutí o zahájení.
Aby byla rozhodnuta shoda daných opatření se Smlouvou, přezkoumala Komise události, související s oznámením tohoto návrhu, prohlášení vlády k němu od července do prosince 2002 [110] (viz oddíl 5).
Při provádění tohoto přezkoumání došla Komise k závěru, že oznámená opatření nemohou být analyzována bez přihlédnutí k prohlášením vlády od července do prosince 2002.
Stát těmito prohlášeními skutečně projevil svou vůli přijmout přiměřená opatření k rozřešení finančních obtíží FT.
Návrh půjčky tak vytváří uskutečňování záměrů, dříve vyjádřených státem.
Z materiálního hlediska není skutečně žádný právní důvod k omezení přezkoumání skutečností relevantních k samotným skutečnostem, které se členský stát rozhodl vyvolat v oznámení.
Pojem podpory je objektivní pojem, založený na hospodářské skutečnosti.
Z toho vyplývá, že pokud Komise znala předcházející skutečnosti, které jsou objektivně relevantní, musí je zahrnout do své analýzy.
(186) Komise v tomto případě konstatuje, že opatřeními z prosince 2002, která byla předmětem oznámení, předcházelo od července několik prohlášení a opatření francouzských orgánů.
Tato prohlášení a opatření z jedné strany umožňují lépe pochopit důvody a dosah opatření z prosince. Tato předběžná prohlášení a opatření měla jistě z druhé strany dopad na vnímání, které měly trhy a hospodářské subjekty k situaci FT v měsíci prosinci.
Jednání hospodářských subjektů, které bylo samo ovlivněno jednáním státu, pak nevytváří objektivní parametr k posouzení jednání státu.
K těmto předběžným zásahům musí být přihlédnuto během analýzy přítomnosti podpory v opatřeních z prosince.
(187) Je skutečně možné analyzovat postupná prohlášení a opatření francouzských orgánů z července 2002 jako soubor, jehož okamžikem konkretizace by byla opatření z prosince (poskytnutí akcionářské půjčky), opatření, která byla jako opatření oznámená.
Podpora bude opravdu přítomna pouze tehdy, pokud se vyskytují jednotlivé prvky pojmu podpory (selektivní výhoda, státní zdroje, ovlivnění výměny a hospodářské soutěže).
(188) Analýza daného případu na první pohled naznačuje dočasný posun mezi výhodami pro podnik, které byly zvláště zaznamenány v měsíci červenci a potenciální závazek státních zdrojů, který se ukazuje jako jasněji vytvořený v měsíci prosinci.
Prohlášení ministra hospodářství a financí by bylo možné skutečně hodnotit jako podporu, pokud taková prohlášení měla jasně vliv na trhy a pokud poskytla výhodu podniku.
Nebylo by však jednoduché bez možné pochybnosti stanovit, zda prohlášení z července 2002 byla schopna alespoň potenciálně zavázat státní zdroje.
Komise v tomto ohledu dobře analyzovala mnohé právní argumenty, které směřují jednak k prokázání, že taková veřejná prohlášení byla z právního hlediska ekvivalentní státní záruce, jednak že v případě nedodržení využívají dobré jméno státu s hospodářskými náklady.
Celkem vzato, mohly být tyto prvky chápány jako rizikové, které skutečně ohrožují státní zdroje (buď zavázáním státu k zodpovědnosti vůči investorům, nebo zvýšením nákladů budoucích transakcí státu).
Tvrzení, podle kterého by prohlášení z července 2002 byla podporou, je tedy tvrzení nové, ale pravděpodobně mu nechybí příčina.
(189) Komise však nemá v daném případě k dispozici prvky, dostačující k nezvratnému dosvědčení výskytu podpory na základě tohoto novátorského tvrzení.
Naopak soudí, že může dokázat výskyt prvků podpory sledováním tradičnějšího přístupu počínaje od opatření z prosince, která byla
(190) Z jedné strany je vskutku jasné působení zavázání státních zdrojů v měsíci prosinci. Z druhé strany je také zřejmé působení výhody pro podnik v měsíci prosinci, pokud se přihlédne k dopadu předběžných prohlášení a opatření na trhy.
(191) "Zásada soukromého investora v tržním hospodářství" se v tomto ohledu nemůže používat ke zdůvodnění tohoto zásahu z prosince jak vyžadují francouzské orgány, neboť jednání hospodářských subjektů v prosinci bylo jasně ovlivňováno praktikami a předběžnými prohlášeními vlády z července.
Pokud lze pochybovat, že tato prohlášení z července byla dosti konkrétní, aby byla sama o sobě pro podporu podstatná, sotva lze nepochybovat, že taková prohlášení byla více než dostatečná k "nakažení" vnímání trhů a k ovlivnění pozdějšího jednání hospodářských subjektů.
Pokud se jedná o takový případ, nelze brát toto jednání hospodářských subjektů jako bod pro nestranné porovnání k následnému posouzení jednání státu.
Předpoklad založený na "zásadě soukromého investora v tržním hospodářství" se nemůže opírat o takovou situaci na trhu, která se vyskytla v prosinci, ale měla by se logicky opírat o situaci na trhu nenakaženou dopadem předchozích prohlášení.
7. Posouzení daných opatření s přihlédnutím k čl. 87 odst. 1 Smlouvy
87 odst. 1 Smlouvy stanoví, že neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují výměnu mezi členskými státy, jsou podpory, poskytnuté státy prostřednictvím státních zdrojů v jakékoliv formě, které narušují nebo hrozí narušením hospodářské soutěže podporou určitých podniků nebo určitých produkcí.
Smlouva nerozlišuje zásahy státu podle jejich důvodů nebo podle jejich cílů, ale definuje je podle jejich účinků [111].
Pojem podpora se týká státních opatření, která zavedená v jakékoliv formě, jsou značně schopna přímo nebo nepřímo podporovat podniky nebo produkty a která případně hrozí i narušením hospodářské soutěže [112].
Podle trvalé judikatury pojem podpory zahrnuje nejenom čistě smluvené subvence, ale rovněž zásahy, které v různých formách snižují náklady zatěžující rozpočet podniku, a které i když v přesném smyslu slova nejsou subvencemi, mají stejnou povahu a mají stejný účinek [113].
Z předcházejícího vyplývá, že pojem podpora se zakládá na hospodářském pojetí výhody, přesné kritérium je tedy bezvýznamné [114].
Na závěr je pojem podpora objektivním pojem, který nebere na zřetel právní formu jako obal státního opatření, který se přiklání k jeho účinkům [115].
Proto výklad těchto ustanovení, namísto aby se opíral o přesná kritéria, se musí inspirovat účelností zmíněných ustanovení, která v souladu s čl. 3 písm. g) Smlouvy směřují k zajištění, aby nebyla narušena hospodářská soutěž [116].
(193) Pro označení opatření podpory je nezbytný výskyt několika prvků: selektivní výhoda, poskytovaná prostřednictvím státních zdrojů, která narušuje nebo hrozí narušením hospodářské soutěže a výměny mezi členskými státy.
(194) Pokud se jedná o výhodu, Komise připomíná, že akcionářská půjčka (která vytváří předjímání účasti státu v rekapitalizaci podniku) poskytuje výhodu ve prospěch FT, neboť mu umožňuje navýšit jeho finanční prostředky a uklidnit trh ohledně jeho schopnosti zaplatit směnky.
I když úmluva o záloze nebyla nikdy podepsána, pravděpodobnost daná trhu o existenci této půjčky může poskytnout FT výhodu, neboť trh uvážil, že finanční situace podniku je pevnější [117]. Toto by mohlo ovlivnit podmínky půjčky FT.
(195) Pokud se jedná o podmínku, vztahující se ke státním zdrojům, Komise zdůrazňuje že to, že výhoda vyplývá z poskytnutí státního závazku, který vyvolává potenciální, ale ne okamžitý převod zdrojů, nevylučuje, aby tato výhoda byla poskytnuta prostřednictvím státních zdrojů.
"V tomto směru jde o to, aby bylo na prvním místě stanoveno, že podle trvalé judikatury není nezbytné ve všech případech zjišťovat, že byl proveden převod státních zdrojů, aby výhoda poskytnutá jednomu nebo několika podnikům mohla být považována za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 ES" [118]. I tak výhoda poskytnutá prostřednictvím potenciálního dodatkového zatížení státu vytváří státní podporu, pokud ovlivňuje hospodářskou soutěž a výměnu mezi členskými státy [119].
(196) V rozporu s tím, co tvrdí francouzské orgány a FT, Komise připomíná, že dodatkové potenciální náklady ke státním zdrojům byly vytvořeny oznámením o poskytnutí akcionářské půjčky, spojené s realizací podmínek, předcházejících tomuto poskytnutí [120], pravděpodobností dané trhu, že tato půjčka byla skutečně poskytnuta [] a nakonec zasláním parafované a podepsané úmluvy o záloze ze strany ERAP FT [].
Je pravda, že tato smlouva nebyla nikdy FT podepsána; to však neznamená, že nedošlo k potenciálnímu zavázání státních zdrojů.
Pokud tento dokument skutečně vytvářel smluvní nabídku a tak dlouho, že nebyla odvolána, FT mohl přiložit svůj podpis kdykoliv, a takto si držel právo obdržet bezprostředně převod celkové částky 9 miliard eur.
Stát, který o tom nemohl nevědět, proto musel držet k dispozici FT prostřednictvím ERAP částku odpovídajících zdrojů.
(197) Proto musí Komise přezkoumat, zda takto poskytnutá výhoda FT dodržuje zásadu uvážlivého soukromého investora a zda ovlivňuje hospodářskou soutěž a výměnu mezi členskými státy.
(198) Výhoda, kterou by příslušná opatření přinesla FT, mu umožňuje zeslabit nebo částečně omezit důsledky, normálně vyplývající z jeho nevyvážené finanční situace.
Je skutečně třeba připomenout, že cílem státního zásahu bylo výslovně vyřešit finanční krizi s celkovým udržením podstatné celistvosti provozní struktury FT a jeho úrovně interního růstu (cíl, který byl podstatně dosažen, neboť FT svou situaci zachránil s celkovým udržením celistvosti skupiny s výjimkou několika postoupení relativního významu).
Pokud by výhoda poskytnutá FT byla selektivní, bylo by zřejmé, že by tato výhoda narušila hospodářskou soutěž mezi FT a jeho konkurenty.
Je nutno udělat závěr, že v konkurenčním odvětví, jako je odvětví telekomunikací, výhody, které využívá FT zvláště znatelně narušují nebo hrozí narušením hospodářské soutěže.
(199) Během finanční podpory poskytnuté státem se posiluje postavení podniku vzhledem k dalším konkurenčním podnikům při výměně uvnitř Společenství, tyto je nutno považovat za ovlivňované podporou [].
Pokud rovněž členský stát schválí podporu podniku, činnému na trhu se službami a vysíláním, není nezbytné, aby její příjemce měl činnost mimo svůj členský stát, aby obchod mezi členskými státy byl ovlivněn [].
(200) Pokud FT působí na trzích, které jsou od konce 80. let progresivně otevřeny hospodářské soutěži, mohou prohlášení vlády od července 2002 ovlivňovat výměnu mezi členskými státy.
Odvětví telekomunikací je dnes jedno z nejdynamičtějších a nejintegrovanějších odvětví na evropské úrovni.
Z tohoto odvětví jsou mnohé subjekty jako FT činné v několika členských státech [].
(201) Z předcházejícího vyplývá, že příslušná opatření mohou ovlivňovat výměnu mezi členskými státy.
(202) Zásada tržně jednajícího soukromého investora je přezkoumána v oddílu 8 v rámci souboru prohlášení učiněných vládou během měsíců, předcházejících návrhu půjčky.
8. Zásada tržně jednajícího soukromého investora
(203) Jak již bylo uvedeno dříve, Komise zdůrazňuje, že oznámená opatření nemohou být analyzována bez přihlédnutí k prohlášením vlády od července do prosince 2002.
Doslovné znění těchto prohlášení a jejich účinek na trh skutečně ukazují, že se stát rozhodl od července podnik podporovat.
(204) Komise úvodem zdůrazňuje, že právo Společenství všeobecně uznává důležitost příslibů a prohlášení státu při použití pravidel o státní podpoře [].
Dne 12. července 2002 noviny Les Echos zveřejnily rozhovor francouzského ministra hospodářství a financí, ve kterém ministr několikrát potvrdil, že pokud by FT měl vykazovat problémy s financováním, přijal by stát opatření, nezbytná k jejich překonání.
Zveřejněné znění je přesněji následující:
"Vyvoláváte přesah trhu.
Burzovní kurz France Télécom je velmi nestálý.
Jste majoritním akcionářem tohoto podniku, máte vzkaz, který byste poslal?
Jsme majoritním vlastníkem s 55 % kapitálu, není to samozřejmě otázka "opětovného znárodnění" podniku, jak jsem kdesi slyšel.
Cítím se zodpovědný za dědické zájmy státu.
Stát jako akcionář bude jednat jako uvážlivý investor a pokud by France Télécom měl vykazovat obtíže, přijmeme přiměřená opatření.
Byl stát uvážlivý, pokud nechal zadlužit France Télécom, který dělal dluhy například v Německu?
Nemohu kritizovat mé předchůdce.
Podotýkám, že celé odvětví mělo současně tutéž strategii.
To znamená, že ideologická vůle zachovat většinu kapitálu neusnadnila internacionalizaci France Télécom, který nemohl koupit podniky s "listinami".
Odtud zadlužení.
Opakuji, že pokud by France Télécom vykazoval problémy s financováním, což není dnešním případem, přijme stát nezbytná opatření, aby byly překonány.
Oživujete pověsti kolem navýšení kapitálu…
Ne, to určitě ne!
Tvrdím pouze, že v přiměřené době přijmeme přiměřená opatření.
Pokud to bude nezbytné…
" []
(205) Je nutno poznamenat, že tento rozhovor nebyl nikdy francouzskými orgány dementován [].
Právě naopak, jeho obsah byl potvrzen následujícími prohlášeními, obsaženými v tiskových oznámeních ministerstva hospodářství a financí ze dne 13. září 2002, 2. října 2002 a 4. prosince 2002.
Upřesnění bude narůstat [] s pozdějšími prohlášeními až do k dosažení udání prováděcích způsobů závazku rozřešení problémů financování France Télécom (částka k navýšení kapitálu a účast státu, akcionářská půjčka, podpora schopnosti refinancování podniku před rekapitalizací), které jsou předmětem oznámení Francie.
Zejména první tiskové oznámení ministerstva hospodářství a financí s datem ze dne 13. září 2002 uvádí jasněji jeho účast v budoucím navýšení kapitálu France Télécom "Stát vloží svou podporu do provádění tohoto plánu a ze své strany přispěje k velmi podstatnému posílení vlastního kapitálu podniku v časovém plánu a podle prováděcích způsobů stanovených vzhledem k tržním podmínkám".
Dodává, že "od té doby bude stát přijímat, pokud bude nezbytné, opatření, která umožní ochránit podnik před veškerými problémy s financováním".
Tytéž výroky jsou obsaženy v tiskovém oznámení ministerstva hospodářství a financí s datem ze dne 2. října 2002: "Stát vloží svou pomoc k provedení činností pro hospodářské zotavení a ze své strany přispěje k posílení vlastního kapitálu podniku podle prováděcích způsobů, které budou stanoveny v úzkém spojení s předsedou podniku a správní radou.
Jak již bylo uvedeno, Stát bude v mezidobí přijímat, pokud to bude nutné, opatření, která umožní ochránit podnik před veškerými problémy s financováním".
Oznámení ze dne 4. prosince je rovněž zaměřeno na tyto dva aspekty, které se jednak týkají účasti v navýšení kapitálu a jednak refinancování podniku, tentokrát prostřednictvím akcionářské půjčky ve formě výše úvěru [].
(206) Tato prohlášení mohou být jako celek považována za zveřejnění záměru státu, podle kterého, pokud France Télécom vykáže problémy s financováním nebo finanční potíže, by stát provedl to, co je potřeba, aby byly překonány.
Jak bude vidět v oddílu 9, bylo zřejmé, že již v době prvního z těchto prohlášení měl FT strukturální finanční potíže, které se odrážely v jeho nevyvážené rozvaze.
Vytváření cash flows se ukázalo jako nepřiměřené k rozřešení problémů, souvisejících se zadlužením.
Konstatování nedostatku cash flow a nevhodný optimismus ohledně postoupení nestrategických aktiv se nadále opíraly o kurz FT a také o hodnocení jeho dluhu [].
Tvrzením, že stát přijme nezbytná rozhodnutí nebo přiměřená opatření, vyjadřuje ministr závazek státu udělat to, co je nezbytné k rozřešení strukturálních problémů s financováním podniku.
V každém případě, takové bylo vnímání hospodářských subjektů.
(207) Pokud se jedná o přičitatelnost těchto prohlášení státu, nabízí se tato otázka jedině vzhledem k prohlášení z července.
Komise v této souvislosti připomíná, že v takové hospodářské spojitosti, která byla právě připomenuta, referenční francouzské finanční noviny Les Echos shledávají ministra zmocněným a žádají jej ne o jeho mínění k dobovým událostem, ale pokud má vzkaz, který by zaslal trhu.
Odpověď ministra novináři není tedy plodem náhody ani analýzy minulosti.
Jedná se spíše o volbu ministra, po něm vlády, aby všem složkám trhu zaslala jasný vzkaz.
Ministr tak vyjádřil přesná prohlášení jménem státu a vlády (kromě toho v souvislosti se sérií článků, které se týkají priorit ekonomické politiky nové vlády).
Za takových okolností není pochyb, že rozhovor s tímto ministrem zcela dokazuje usnesení přijaté vládou podpořit FT a vytváří tedy akt přičitatelný státu.
Jak je konec konců uvedeno v bodu odůvodnění 205, výroky obsažené v tisku nebyly později ministrem ani vyvráceny a ani změněny a ani dementovány vládou.
(208) Komise zdůrazňuje, že tato veřejná prohlášení jsou dostatečně jasná, přesná a závazná k vyjádření existence důvěryhodného závazku státu.
Pokud se jedná o veřejný charakter, Komise zdůrazňuje, že první prohlášení bylo zveřejněno v národním deníku, zaměřeném navíc ke čtenářům jakými jsou hospodářské subjekty a bankéři.
Odpovědi ministra nejsou navíc určeny pouze novináři, ale jsou jasně adresovány celkům finančního a průmyslového společenství.
První otázka položená novinářem je skutečně velmi odhalující: "Burzovní kurz France Télécom je velmi je velmi nestálý.
Jste majoritním akcionářem tohoto podniku, máte vzkaz, který byste poslal?".
Ministr tedy nemůže nevědět, že právě zasílá vzkaz podniku a jeho zaměstnancům a také dalším akcionářům, bankám, věřitelům a konkurentům podniku.
Pokud se jedná o další prohlášení, byla zveřejněna v tiskových oznámeních ministra hospodářství a financí, svou povahou určených i k širší distribuci.
(209) Pokud se jedná o srozumitelnost, Komise má za to, že již v červenci 2002 je vzkaz jasný, ačkoliv prostředky k zásahu státu, tedy způsoby provádění jeho závazku nejsou ještě specifikovány: "Cítím se zodpovědný za dědické zájmy státu.
Stát jako akcionář bude jednat jako uvážlivý investor a pokud by France Télécom měl vykazovat obtíže, přijmeme přiměřená opatření." a o kousek dále "Tvrdím pouze, že v přiměřené době přijmeme přiměřená opatření.
Pokud to bude nezbytné".
Z této části jasně vyplývá, že stát má jednak v úmyslu vystupovat jako uvážlivý majoritní akcionář, a jednak že přijme opatření ke zmírnění obtíží France Télécom.
Srozumitelnost závazku majoritního akcionáře nevytváří příliš pochybností, protože je předmětem opakování několika řádků dále: "Opakuji, že pokud by France Télécom vykazoval problémy s financováním, což není dnešním případem, přijme stát nezbytná opatření, aby byly překonány.".
Komise zdůrazňuje, že srozumitelnost závazku státu nebyla následnými prohlášeními snížena.
(210) Pokud se jedná o rozhodnost tohoto závazku, není Komise přesvědčena, zda výrazy "pokud by France Télécom měl vykazovat obtíže" nebo "pokud by France Télécom vykazoval problémy s financováním" (prohlášení z července) a "pokud to bude nezbytné" (tisková oznámení ze září a října) mohou být vykládány jako podmínky, jejichž účinkem je přerušit efektivnost závazku státu.
V době prvního prohlášení FT již skutečně viděl své velmi oslabené hodnocení, měl dluh kolem 70 miliard eur a na trhu se vědělo, že koncem roku 2002 a počátkem roku 2003 musí zaplatit určité důležité směnky a financovat velkou potřebu financování na konci roku 2003.
Takže projevení se problémů s financováním nebylo vzhledem ke všeobecným finančním souvislostem nahodilé.
Tato situace se během zveřejnění dalších prohlášení nevyvíjela.
Proto nemohou být příslušné výrazy považovány za dočasné podmínky, i když dočasnou podmínkou podle definice je budoucí a nejistá událost [].
Příslušná prohlášení kromě toho neobsahují žádnou výhradu k předběžnému oznámení Komisi.
Je třeba zdůraznit, že v rozporu s tím, co tvrdí francouzské orgány, jejich tvrzení, podle kterého má stát v úmyslu jednat jako uvážlivý investor (takové "opatření" bylo ostatně pouze uvedeno v červenci a v prosinci) nemůže být považováno za podmínku závazku státu.
Žádný důkaz neumožňuje prokázat, že trh dostal nějakou podmínku.
Samotná poznámka o pojmu uvážlivý investor je zdůrazněna v oznámení Standard & Poor's ze dne 12. července 2002, ale pouze jako citace výroků ministra; výklad výroků ministra agenturou, která sleduje citaci je rozdílný (avšak oznámení státu podporuje hodnocení FT na úrovni investic) [].
Toto navíc není uváděno v oznámeních dalších hodnotících agentur jako Moody's, které konec konců vidí v ministerských prohlášeních oznámení závazného závazku státu poskytnout pomoc ("podporu") FT jakýmikoliv způsoby.
Proto není pro dodržení pravidel o státní podpoře a zvláště zásady uvážlivého soukromého investora dostačující prohlásit vůli jednat jako uvážlivý investor.
V takovém případě by členským státům postačovalo tvrdit, že tato pravidla, aby byla účinně dodržována, dodržely, a kontrolní činnost Komise by byla zcela zbytečná.
Posuzování dodržování zásady uvážlivého investora ostatně nepříslušní členským státům, ale Komisi pod kontrolou soudce Společenství.
Neukazuje se, že Francouzské orgány v této souvislosti navzdory tomu co tvrdí, že jednaly jako uvážlivý investor (viz bod 5.5).
FT kromě toho zdůraznil, že výraz "přiměřená ustanovení" à priori neznamená, že by se stát zavázal přijmout finanční ustanovení.
V argumentech francouzských orgánů Komise zdůrazňuje zjevnou protikladnost.
Stát skutečně z jedné strany zamýšlí, že bude jednat jako uvážlivý akcionář.
Vzhledem k finanční situaci podniku, finanční analýze a prostředkům soukromého akcionáře, toto naznačuje, že stát přistoupí k poskytnutí finanční podpory FT (změna vedení nemohla být v žádném případě dostatečně posouzena, což bylo později potvrzeno zněním plánu Ambition 2005).
Pokud francouzské orgány z druhé strany tvrdí, že opatření nejsou finanční, toto naznačuje, že přistoupí k jednání jako veřejný orgán.
(211) Pokud se jedná o argument francouzských orgánů, opírající se o judikaturu Národní letecké společnosti Air France [], podle kterého nemohou odsuzované výroky zahrnovat závazný a nepodmíněný závazek státu, neboť nejsou dostatečně přesné, opírá se tento argument o nejasnost mezi problémem data závazku a posouzením tohoto závazku vzhledem k zásadě uvážlivého soukromého investora.
Tedy pokud se jedná o datum závazku, Komise zdůrazňuje, že tato judikatura nevylučuje, že by jako závazný závazek mohl existovat před seznámením se všemi přesnými prováděcími způsoby.
Naopak to, co zdůrazňuje Soud prvního stupně Evropských společenství je, že soukromý investor by všeobecně nepřijal neodvolatelné rozhodnutí investovat tak dlouho, dokud by nebyly přijaty definitivní postupy.
(212) Kromě toho ostatní relevantní okolnosti kolem zmíněných prohlášení potvrzují srozumitelnost a závaznost vzkazu ministra a také vůli státu při úplné znalosti případu zavázat se.
Již v červenci 2002 se tak stát nespokojil s veřejnými prohlášeními, kontaktoval rovněž hlavní subjekty na trhu, aby zprostředkovali spojení s investory [].
Naléhavost finanční situace podniku potvrzuje existenci závazného rozhodnutí státu podpořit FT.
Během první poloviny roku 2002 FT viděl své silně oslabené hodnocení po zveřejnění svých ročních účtů 2001.
Nejvyšší bod oslabení známky FT by dosažen dne 24. června 2002, když Moddy's oslabil rating podniku na úroveň těsně vyšší než rating "junk bonds" a tak velmi ztížil refinancování jeho dluhu [].
Toto oslabení vyvolalo na finančních trzích velmi vysoké znepokojení ohledně finanční situace FT (a zejména ohledně jeho schopnosti refinancovat svůj dluh 15 miliard eur, který bude splatný na konci roku 2003) a trhy tehdy vyčkávaly reakci vlastního státu, aby je uklidnil.
Tyto okolnosti podle Komise udávají, že stát měl povinnost v naléhavém případě zasáhnout, aby dodal trhu důvěru a zabránil pozdějšímu oslabení hodnocení FT na úrovni "junk bonds", což by mělo velmi negativní důsledky [] na finanční situaci podniku.
Stát tak prostřednictvím následných prohlášení ochránil důvěru.
Důsledkem zásahu státu bylo skutečně ochránit jakékoliv oslabení známky podniku na úroveň "junk bonds", jak je ostatně jasně udáno v tiskovém oznámení S & P ze dne 12. července 2002, které uvádí, že záruky poskytnuté státem byly klíčovým faktorem k tomu, aby FT nebyl oslaben na úroveň "junk bonds".
(213) Na závěr, pokud by každé z těchto jednotlivě přijatých rozhodnutí mohlo nepostačovat k prokázání existence rozhodnutí státu podpořit FT, ukazuje se, že soubor příslušných prohlášení naznačuje existenci tohoto rozhodnutí (které se uskutečnilo v nabídce akcionářské půjčky FT jako předjímání účasti státu v budoucí rekapitalizaci).
Takové bylo v každém případě vnímání trhu.
Navíc závazný charakter tohoto rozhodnutí by byl potvrzen v případě, kdy by bylo dokázáno, že tato prohlášení jsou podle vnitřního práva omezující a mohla by využít důvěryhodnosti státu.
(214) Komise na úvod připomíná, že přezkoumala poznatek, zda by soukromý investor, který učinil tatáž prohlášení jako stát, byl podle vnitřního práva povinen dodržet své přísliby.
Vzhledem k tomu, že v daném případě je investorem stát, zkoumání vnitřního práva se týkalo rovněž správního práva.
(215) Komise zdůrazňuje, že k tomuto bodu požadovala zprávu o znaleckém posudku a že rovněž obdržela několik zpráv od třetích stran.
Na základě těchto informací nemůže Komise v tomto stádiu vyloučit, že by příslušná prohlášení měla na základě francouzského správního, občanského, obchodního a trestního práva [] a také na základě práva státu New York omezující účinek.
(216) Hlavní kritika francouzských orgánů spočívá v poznámce, že jednostranné závazky jsou podle vnitřního práva výjimkou, a že podnikatelské záměry, které nejsou stejnorodé, se jednostrannému závazku vyrovnají pouze výjimečně.
Ale otázkou však není, zda se francouzské právo staví k otázce jednoznačně, ale zda podle soukromého práva existují prvky, které by umožňovaly zdůraznit existenci jednostranného závazku za okolností, jaké jsou v daném případě.
Avšak skutečnost, že existuje využitelná judikatura kasačního soudu [], jehož dosah zkoušejí francouzské orgány pouze minimalizovat [], není sporná.
(217) Taková opakovaná a shodná prohlášení, vycházející od ministra zmocněného k řízení účastí státu a představujícího majoritního akcionáře podniku, by mohla být trhem považována za zcela důvěryhodná, a proto způsobují jeho vyčkávání, podle kterého stát učiní vše nezbytné k rozřešení finančních obtíží FT.
Pokud by stát nedodržel toto vyčkávání, ovlivnilo by toto přímo jeho pověst jako vlastníka, akcionáře nebo provozovatele hodnocených nebo nehodnocených podniků, a také jako emitenta obligací k financování veřejného dluhu [].
Prohlášení francouzské vlády tak od prohlášení z července 2002 oznamují strategii, opírající se o pověst státu. Tato strategie spočívá v důvěryhodném krátkodobém a dlouhodobém závazku.
Majoritní akcionář nebo vlastník podniků (nebo obecněji provozovatel), který nejedná v souladu s tím, co veřejně oznámil, a emitent obligací, který nedrží své slovo, logicky nezávisle na jakémkoliv právním závazku riskují ztrátu své pověsti.
Vyvážení této ztráty pověsti zahrnuje hospodářské náklady, které téměř jistě připadnou tomuto stejnému provozovateli, pokud si bude chtít opětovně půjčit kapitál na trhu (připouští se zcela, že vždy najde někoho, kdo bude schopen mu poskytnout úvěr) nebo pokud bude jednat jako vlastník nebo provozovatel podniku [].
V daném případě je majoritním akcionářem francouzský stát.
Francouzský stát je hlavní hospodářský subjekt, činný v hospodářství jako vlastník, akcionář nebo obecněji jako provozovatel velkého počtu veřejných podniků [].
Francouzský stát je rovněž velkým dlužníkem na kapitálovém trhu, aby financoval svůj veřejný dluh [].
Ztráta jeho důvěryhodnosti by tedy měla nezanedbatelné důsledky, jak na jeho pověst jako hlavního hospodářského subjektu a emitenta na mezinárodních trzích, tak na jeho pověst jako hlavního politického subjektu.
(218) Tyto prvky mohou být jako celek chápány jako rizikové, které skutečně ohrožují státní zdroje (buď činí stát zodpovědným vůči investorům, nebo navyšují náklady na budoucí transakce státu).
Tvrzení, podle kterého by prohlášení francouzských orgánů od července 2002 byla podporou je tedy tvrzení inovující, ale pravděpodobně ne bez opodstatnění.
(219) Komise však neusuzuje, že může nezvratně dokázat výskyt podpor na tomto základě.
Naproti tomu uznává, že může dokázat výskyt prvků podpory tradičnějším způsobem od opatření z prosince 2002, která byla předmětem oznámení.
V tomto ohledu je dostačující dokázat, že předcházející prohlášení měla reálný dopad na vnímání trhu v prosinci, aniž je tato předcházející prohlášení zapotřebí hodnotit tak, jako by sama o sobě byla státní podporou.
(220) Reakce trhu a také poznámky finančních analytiků v daném případě potvrzují, že trh považoval tato prohlášení za důvěryhodnou strategii závazku státu podpořit FT.
(221) NERA ohledně reakce trhu zdůraznil, že event Study provedené k oznámení ze dne 12. července 2002 dokazuje, že toto oznámení vyvolalo abnormální, a ne zanedbatelné zvýšení hodnoty akcií a obligací FT.
Kurz akcie FT ve srovnání s celkem Index Télécom, zastupujícím trh, postoupil v rozpětí zahrnutém mezi 37,8 % a 43,8 %.
Pokud se jedná o abnormální zvýšení kurzu obligací, nachází se v rozpětí zahrnutém mezi 3,2 % a 9,7 %.
Tato reakce znamená, že tímto trh oznámením věřil, že se stát zavázal nabídnout FT [] větší podporu a tomuto oznámení připsal velmi velký význam.
Pokud se jedná o poznámky finančních analytiků, například Deutsche Bank ve své zprávě, zveřejněné dne 22. července 2002 s několikerým opakováním uvedla, že podpora státu byla určující k vyhnutí se krizi [] a že trh byl přesvědčen ve světle prohlášení vlády o její státní podpoře ve prospěch FT [] (i když si trh kladl otázky o dosahu a způsobech provádění této podpory) [].
Agentura S & P rovněž považovala prohlášení vlády za důvěryhodná až do okamžiku ovlivnění hodnocení podniku.
Dne 12. července S & P také oslabil známku FT na BBB- ale nicméně udržel své hodnocení na úrovni investic se stabilní perspektivou [] a zdůrazňoval, že "francouzský stát – vlastník 55 % France Télécom – jasně Standard & Poor udal, že by jednal jako uvážlivý investor a že by přijal přiměřená ustanovení, pokud by FT měl vykazovat obtíže.
S & P tak myslí, že by se FT mohl setkat s určitými obtížemi při refinancování dluhu na základě dluhopisů, splatného v roce 2003.
Avšak udání státu podporuje hodnocení FT na úrovni investic".
("The French state-which owns 55 % of France Télécom has clearly indicated to Standard&Poor's that it will behave as an aware investor and would take appropriate steps if France Télécom were to face any difficulties … Indeed S & P believes that the company could face certain difficulties refinancing its debt obligations coming due in 2003.
Nevertheless, the State's indication underpins France Télécom's investment-grade credit quality" [].
Skutečnost, že podpora státu, veřejně ohlášená od července 2002, by byla důvěryhodná až do okamžiku umožnění známce FT zůstat na úrovni investic, je rovněž potvrzena samotným FT [].
Tyto prvky potvrzují názor Komise, podle kterého byla francouzská vláda povinna, aby ochránila neporušenost své pověsti na finančních trzích, dodržet přísliby které učinila (ostatně v dokumentaci nemůže žádný prvek vést k myšlence, že toto vždy nebylo záměrem vlády).
(222) Komise ostatně poznamenává, že tato prohlášení měla velmi významný účinek na trh.
Studie připomínek a dokumentů poskytnutých francouzskými orgány a také využitelných parlamentních prací ukazuje, že prohlášení státu přispěla k navrácení důvěry finančním trhům [].
Od tiskového úředního oznámení S & P ze dne 13. července 2002 hodnotící agentury vskutku souhlasily, aby se zdůraznilo, že podpora veřejně ohlášená státem od července 2002 byla určující k udržení známky FT na úrovni investic.
Udržení ratingu FT na úrovni investic tak FT umožnilo vyhnout se dodatečným finančním nákladům [] na prostředky, které si již vypůjčil z důvodu výskytu step-up clauses [] v určitých emisích obligací a také na prostředky vypůjčené později.
Udržení známky na úrovni investic kromě toho podniku umožnilo hospodářské zotavení jeho finanční situace prostřednictvím operace rekapitalizace, provedené v optimálních podmínkách březen/duben 2003.
Již září 2002 jedna z podmínek zadaných bankami kvůli jejich účasti v operaci rekapitalizace byla vskutku "udržení alespoň současných hodnocení {úroveň investic} dlouhodobého dluhu společnosti hodnotícími agenturami Moody's a Standard & Poor's; tato podmínka bude uvedena v záruční a podílové smlouvě" [] .
Pokud půjčka vytváří předjímání účasti státu v rekapitalizaci FT, vyplývá z toho, že půjčka nemůže být zvažována bez zohlednění účinků těchto prohlášení.
Oslabení hodnocení FT by celou akcionářskou půjčku zpochybnilo nebo by alespoň byla nákladnější.
(223) Komise zdůrazňuje, že připomínky francouzských orgánů, pokud směřují k prokázání, že akcionářská půjčka, získaná odděleně nehledě k událostem, které jí předcházely, dodržuje zásadu uvážlivého investora, by se na první pohled mohly zdát, že nejsou zcela bez opodstatnění.
Tento dojem je však rozptýlen po podrobnější analýze.
Komise skutečně zdůrazňuje, že z níže uvedených důvodů rozhodnutí předjímat operaci navýšení kapitálu poskytnutím akcionářské půjčky nemůže být analyzováno nezávisle na výše uvedených prohlášeních.
(224) K tomu Komise připomíná, že od července 2002 stát prohlašoval, že chce přijmout opatření, nezbytná k umožnění podniku překonat jeho problémy s financováním.
Francouzské orgány zůstaly ohledně způsobů provádění těchto prohlášení v první době neurčité.
Poté je během následných zásahů upřesnily prostřednictvím oznámení v měsíci září o rozhodnutí účastnit se operace posílení vlastního kapitálu, prostřednictvím oznámení z měsíce prosince o poskytnutí podniku výše úvěru o částce 9 miliard eur a ustanovením podmínek, nezbytných k tomuto poskytnutí.
(225) To, že by opatření oznámená v prosinci (zejména rozhodnutí předjímat budoucí rekapitalizaci poskytnutím akcionářské půjčky), přijatá odděleně mohla vytvořit klamný dojem zcela účelných operací nebere nic ze skutečnosti, že jednání hospodářských subjektů bylo v prosinci a zejména od července 2002 jasně ovlivněno praktikami a prohlášeními předběžně vyjádřenými státem, které udávaly záměr státu snížit problémy podniku s financováním.
Komise v tomto ohledu připomíná, že prohlášení státu byla určující pro udržení známky podniku na úrovni investic a že známka "junk bond" by akcionářskou půjčku učinila pochybnější a určitě mnohem více nákladnější.
(226) V tomto případě rozhodnutí státu předjímat rekapitalizaci podniku poskytnutím výše úvěru vytváří in fine uskutečnění oznámení státu.
(227) Komise nejprve zdůrazňuje, že si je vědoma, že operace rekapitalizace FT, provedená v dubnu 2003, byla úspěšná a že akcionářská půjčka nebyla nikdy uplatněna.
Rovněž připomíná, že použití kritéria uvážlivého soukromého investora všeobecně Komisi vede k prozkoumání, zda by uvážlivý soukromý investor velikosti srovnatelné s velikostí veřejného investora, přistupoval způsobem srovnatelným s veřejným investorem.
Ze stálé judikatury vyplývá, že analýza zásady uvážlivého soukromého investora se opírá o prvky, které má investor k dispozici v okamžiku přijetí rozhodnutí investovat.
Úspěch operace v březnu-dubnu 2003 nemůže být tedy zahrnován do posouzení jednání státu v prosinci 2002.
Komise kromě toho zdůrazňuje, že pokud prohlášení státu ovlivnila trh a jednání hospodářských subjektů, není Komise schopna při posuzování jednání státu opírat se o jednání dalších hospodářských subjektů a také používat kritérium současnosti.
Prohlášení státu, vytvořená v červenci, poté opakovaná, podle kterých by učinil to, co je nezbytné k umožnění podniku překonat své problémy s financováním, skutečně narušují test současnosti, pokud tam soukromí investoři nemohou být opět pokládáni za ty, kteří se rozhodli pouze na základě situace podniku, a to nezávisle na otázce, zda tato prohlášení skrývají státní podporu nebo ne [].
A co víc, použití zásady uvážlivého soukromého investora v tržním hospodářství se nemůže opírat o situaci na trhu z prosince, ale musí se logicky zakládat na situaci trhu nenakažené předběžnými prohlášeními a zásahy.
(228) Ukazuje se tedy jako logické přezkoumat příslušná rozhodnutí od situace předcházející červenci 2002.
Pokud tak budou analyzována příslušná rozhodnutí v souvislosti se situací předcházející červenci 2002, ukázalo by se, že nedodržují zásadu uvážlivého soukromého investora.
Jak již bylo zdůrazněno, FT se nacházel během roku 2002 v obtížných hospodářských souvislostech.
Plán oddlužení oznámený vedením a soustředěný na velké postoupení aktiv, byl hodnotící agenturou Moody's, která 24. června 2002 oslabila známku podniku o dvě příčky [], považován za nerealizovatelný.
Proto FT tehdy ztratil důvěru trhů.
V této době vláda ještě nepřijala žádné opatření, směřující ke zlepšení vedení podniku a jeho výsledků [], ani nenařídila důkladný audit.
Zvláště vláda ještě neustanovila nové vedení a nebyl zahájen ještě žádný plán hospodářského zotavení, a to ani ve studii [].
Podpora oznámená francouzskou vládou od prohlášení z července 2002 se proto ukazuje jako jednostranná akce státu, i když trh byl ohledně schopnosti podniku hospodářsky zotavit svou finanční situaci spíše skeptický [] a finanční analytikové doporučovali vzhledem k účasti v možné operaci posílení vlastního kapitálu podniku opatrnost [].
(229) Ve světle finanční situace podniku, připomenuté v tomto rozhodnutí, celkové souvislosti ztráty důvěry trhů v této době a také absence důvěryhodného a realistického plánu oddlužení Komise uznává až v prosinci, že je nepravděpodobné, že by soukromý investor vykonával od července 2002 podobná prohlášení jako prohlášení vyjádřená francouzskou vládou, která z čistě hospodářského hlediska mohou vážně zavázat důvěryhodnost a pověst a stejně tak z právního hlediska ho zavázat od tohoto data v každém případě finančně podporovat podnik.
Pokud by toto udělal, převzal by tak každý investor vzhledem k podniku sám na sebe velmi vysoké riziko, bez toho, že by se cítil, že je jím nebo dalšími akcionáři podniku vyrovnáván a bez toho, že by byla zamýšlena jakákoliv náhrada jako odměna za jeho podporu.
Je pravděpodobné, že samotný referenční akcionář, který má tytéž informace o hospodářské situaci podniku, jaké měly k dispozici francouzské orgány dané době [], by se nedržel takového postupu bez předběžného podniknutí důkladného auditu finanční situace podniku [] a opatření nezbytných k zotavení, aby byla vytvořena dosti přesná představa o riziku, které přijal, a perspektivách příslušné odměny.
Takový referenční akcionář by kromě toho v každém případě potřeboval účast finančních trhů k zotavení situace podniku a v této době se nezdálo, že jsou trhy připraveny investovat nebo poskytnout mnoho úvěrů FT.
Je pravděpodobné, že uvážlivý soukromý investor postavený do stejné situace jako francouzský stát, by pro sebe v této věci učinil v červenci 2002 prohlášení o podpoře ve prospěch FT s ohledem na hospodářskou situaci FT a absenci jasných a ucelených informací.
Je tedy ještě méně pravděpodobné, že by poskytl akcionářskou půjčku a sám by na sebe vzal velmi vysoké finanční riziko.
Ohledně argumentu předloženého FT a francouzskými orgány, podle kterého "by se mohlo namítat, že veškeré vyjádření podpory státem by mělo vzhledem k"neomezeným"prostředkům, kterými stát disponuje, účinek mimosmluvní záruky", kterému "by náleželo znemožnit použití zásady uvážlivého soukromého investora – jehož zdroje jsou vždy omezeny – a vést jednání státu jako akcionáře odlišně od způsobů soukromého investora" [], a že by toto zabránilo veškerým veřejným prohlášením státu, nemůže Komise tyto argumenty převzít.
Otázkou vskutku není zabránit státu jednat jako uvážlivý soukromý investor a v daném případě vyjadřovat prohlášení o podpoře, která by učinil uvážlivý soukromý investor (například vyhlásit svůj záměr účastnit se v případném projektu rekapitalizace, pokud je tato operace založena na spolehlivém a důvěryhodném plánu), ani zavazovat stát oznamovat všechna prohlášení.
Komise zdůrazňuje, že podmíněná výhrada, podle které by všechny pozdější zásahy byly předběžně oznamovány Komisi a uplatněny jedině po jejich schválení, by proto činila prohlášení podmíněnými a na základě stávající situace na trhu v době jejího přijetí by tak umožnila přezkoumat pozdější zásah státu.
(230) Ze souboru předcházejících úvah vyplývá, že není splněna zásada uvážlivého soukromého investora v tržním hospodářství.
Proto výhoda poskytnutá FT návrhem poskytnutí akcionářské půjčky – přezkoumaná ve světle předchozích prohlášení a zásahů francouzských orgánů – je státní podpora, i když je obtížné vypočítat rozsah výhody.
9. Slučitelnost podpory
(231) Pokud se jedná o slučitelnost dané podpory, Komise na úvod upřesňuje, že analýza rozvedená v bodech 122 a 123 rozhodnutí o zahájení v daném případě zůstává vždy použitelná.
Proto by mohla být její slučitelnost se společným trhem analyzována podle kritérií, použitých v obecných zásadách.
(232) Komise připomíná, že France Télécom byl podnikem, který se ve smyslu obecných zásad nacházel v obtížné situaci, jak ukazuje tabulka 10.
Podnik se zvláště považuje za podnik v obtížné situaci, pokud "zanikla více jak polovina jeho upsaného kapitálu a kdy více jak čtvrtina tohoto kapitálu byla ztracena v průběhu posledních dvanácti měsíců []".
Tabulka 10
France Telecom
konsolidovaná Rozvaha
Zdroj: Výroční zprávy France Telecom 1999, 2002, 2003
(částky v milionech EUR) (údaje za rok 1998, 1 EUR= 6,55957 FRF _BAR_
_BAR_ finanční období uzavřené dne 31. prosince _BAR_
PASIVA _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
Akciový kapitál _BAR_ 4615 _BAR_ 4615 _BAR_ 4761 _BAR_
Emisní prémie _BAR_ 24228 _BAR_ 24228 _BAR_ 24750 _BAR_
Rezervni fondy _BAR_ 2748 _BAR_ 4682 _BAR_ –5434 _BAR_
Čistý hospodářský výsledek části skupiny _BAR_ 3660 _BAR_ –8280 _BAR_ –20736 _BAR_
Konverzni fondy _BAR_ 59 _BAR_ 844 _BAR_ –3315 _BAR_
Vlastini akcie _BAR_ –2153 _BAR_ –5002 _BAR_ –9977 _BAR_
Vlastiní kapitál _BAR_ 33157 _BAR_ 21087 _BAR_ -9951 _BAR_
Menšinové úroky _BAR_ 2036 _BAR_ 8101 _BAR_ 9780 _BAR_
Nevyplatitelné a asimilované prostředky _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Dlouhodobé finančni dluhy _BAR_ 30547 _BAR_ 54543 _BAR_ 46898 _BAR_
Jiné dlouhodobé dluhy _BAR_ 5220 _BAR_ 8663 _BAR_ 14978 _BAR_
Celková částka dlouhodobých dluhů _BAR_ 35767 _BAR_ 63206 _BAR_ 61876 _BAR_
Částka dlouhodobýh a střednědobých finančnich dluhů za méně než jeden rok _BAR_ 7542 _BAR_ 1596 _BAR_ 13495 _BAR_
Nekryté bankovní úvěry a jiné krítkodobé půjčky _BAR_ 25165 _BAR_ 11365 _BAR_ 10490 _BAR_
Dluhy dodavatelů _BAR_ 7618 _BAR_ 8631 _BAR_ 8503 _BAR_
Placené náklady a krátkodobé rezervy _BAR_ 7729 _BAR_ 7259 _BAR_ 7395 _BAR_
Jiné dluhy _BAR_ 8113 _BAR_ 2481 _BAR_ 1712 _BAR_
Odložené daně _BAR_ 512 _BAR_ 374 _BAR_ 87 _BAR_
Předem Zjištěně produkty _BAR_ 1946 _BAR_ 3258 _BAR_ 3200 _BAR_
Celkouá částka krátkodobých dluhů _BAR_ 58625 _BAR_ 34964 _BAR_ 44882 _BAR_
Celkouá pasiva _BAR_ 129585 _BAR_ 127358 _BAR_ 106587 _BAR_
(233) Podle listiny obecných zásad, které se odvolávají na upsaný kapitál, nezahrnují ukazatelé relevantní vzhledem ke způsobilosti podniku v obtížné situaci FT všechny podstatné prvky vlastního kapitálu, ale jsou omezeny akciovým kapitálem a emisní prémií.
(234) Dne 31. prosince 2001 upsaný kapitál podle této definice dosahoval 28,8 miliardy eur (odpovídá 4,6 miliardy eur akciového kapitálu a 24,2 miliardy eur emisní prémie).
(235) Dne 31. prosince 2002 dosahoval upsaný kapitál 29,5 miliardy eur (odpovídá 4,8 miliardy eur akciového kapitálu a 24,7 miliardy eur emisní prémie).
Za finanční období 2002 dosahovala čistá ztráta skupiny 20,7 miliardy eur, odpovídající ztrátě 70 % upsaného kapitálu (20,7miliardy eur/29,5 miliardy eur).
Pokud se kromě toho vezmou v úvahu záporné rezervy 8,9 miliardy eur, dosáhne se celkové ztráty upsaného kapitálu.
(236) Je tak nutno konstatovat, že FT byl podnikem, který se ve smyslu obecných zásad nacházel v obtížné situaci.
(237) Tento závěr je kromě toho potvrzen analýzou bodu 6 obecných zásad.
Tento bod uvádí určitý počet znaků, které vysvětlují finanční obtíže podniku.
Jedná se o kvalitativní kritéria, jako rostoucí úroveň ztrát, snížení obratu, hrubé obchodní marže samofinancování, vzrůstající zadlužení, vývoj finančních nákladů a také oslabení nebo zánik hodnoty čistého aktiva [].
(238) Pokud se jedná o argumenty francouzských orgánů, vztahující se k růstu provozních prvků, Komise upřesňuje, že rozvaha podniku, jeho provozní výsledky a jeho předpoklady ohledně budoucích cash flow jsou prvky, tvořící nedílnou součást hodnocení společnosti.
Zejména dluh zapsaný do rozvahy podniku zatěžuje budoucí cash flow, i když jeho původem jsou minulé události.
Komise zdůrazňuje, že si je velmi vědoma vývoje obratu podniku a skutečnosti, že se zvýšila hrubá obchodní marže samofinancování a postupovala rychleji než jeho obrat, avšak nemůže zakrýt realitu trhu podniku obdařeného ohromným dluhem.
Nemůže rovněž odloučit strategická rozhodnutí přijatá podnikem od jeho provozních rozhodnutí.
V rozporu s tím, co tvrdí francouzské orgány, tak nelze chápat důraz položený na vývoj cash flow podniku odděleně.
Výše uvedená zpráva HSBC kromě toho tvrdí, že s plánem TOP by potřeba financování podniku v roce 2004 a 2005 byla i 21,9 miliardy eur; bez plánu TOP by tato potřeba byla za stejné období 33 miliardy eur.
Tabulka 11
France Telecom
Účet Konsolidivaného hospodářského výsledku
Source: Rapports Annuels France Telecom 2001, 2002.
(Částky v milionech EUR) (Údaje za rok 1998, 1 EUR = 6,5 5957 FRF) _BAR_
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
Obrat _BAR_ 43026 _BAR_ 46630 _BAR_
Náklady na služby a prodané produkty _BAR_ (17619) _BAR_ (18558) _BAR_
Obchodní a sporávní náklady _BAR_ (12520) _BAR_ (12579) _BAR_
Náklady na výzkum a rozvoj _BAR_ (567) _BAR_ (576) _BAR_
Provozní výsledek před před odpisy dlouhodobých aktiv a pojistných odchylek od plánu dovolených při ukončení povolání (EBITDA) _BAR_ 12320 _BAR_ 14917 _BAR_
Provozní výsledek (EBIT) _BAR_ 5200 _BAR_ 6808 _BAR_
Čisté finanční náklady mimo TDIRA _BAR_ (3847) _BAR_ (4041) _BAR_
Úrokové náklady TDIRA _BAR_ — _BAR_ — _BAR_
Čistá odchylka přis měně _BAR_ (337) _BAR_ 136 _BAR_
Vliv aktualizace plánu dovolených při ukončení povolání _BAR_ (229) _BAR_ (216) _BAR_
RésuItat courant des sociétés intégrées _BAR_ 787 _BAR_ 2687 _BAR_
Další neprovozní produkty (náklady), čisté _BAR_ (5904) _BAR_ (12849) _BAR_
Daň na společnosti _BAR_ 2932 _BAR_ (2499) _BAR_
Učást zarně stnanců _BAR_ (131) _BAR_ (148) _BAR_
Čistý hospodářský výsledek začleněných společností _BAR_ (2316) _BAR_ (12809) _BAR_
Podíl na hospodářských výsledcích rovnocenných společností _BAR_ (890) _BAR_ (367) _BAR_
Odpisy akvizičních odchylek _BAR_ (2531) _BAR_ (2352) _BAR_
Výjimečný odpis akvizičních odchylek _BAR_ (3257) _BAR_ (5378) _BAR_
Cistý hospodářský výsledek konsolidované sestavy _BAR_ (8994) _BAR_ (20906) _BAR_
Menšinové úroky _BAR_ 714 _BAR_ 170 _BAR_
Cistý hospodářký výsledek výsledek (část skupiny) _BAR_ (8280) _BAR_ (20736) _BAR_
(239) Analýza jednotlivých kritérií uvedených v bodu odůvodnění 237 ukazuje, že FT podporoval v roce 2001 a také v roce 2002 vzrůstající ztráty.
Čistý finanční dluh FT (viz tabulka 12) se navíc k 31. prosinci 2001 dostal na 63,5 miliardy eur, k 30. červnu 2002 na 69,7 miliardy eur a k 31. prosinci 2002 na 68,0 miliardy eur.
Tabulka 12
Zdroj: Výroční zprávy France Télécom a konsolidované účty France Télécom ke dni 30. června 2002
Miliardy eur _BAR_
_BAR_ 31.12.2001 _BAR_ 30.06.2002 _BAR_ 31.12.2002 _BAR_
Celkový dlouhodobý dluh _BAR_ 63,2 _BAR_ 64,3 _BAR_ 61,8 _BAR_
Část za méně než jeden rok dluhů _BAR_ 1,6 _BAR_ 9,2 _BAR_ 13,5 _BAR_
Nekryté bankovní úvěry a další krátkodobé půjčky _BAR_ 11,4 _BAR_ 13,8 _BAR_ 10,5 _BAR_
Hrubý dluh _BAR_ 76,2 _BAR_ 87,3 _BAR_ 85,8 _BAR_
Investované cenné papíry _BAR_ (1,1) _BAR_ (0,1) _BAR_ (—) _BAR_
Hotovost _BAR_ (2,9) _BAR_ (2,3) _BAR_ (2,8) _BAR_
Další dlouhodobé dluhy _BAR_ (8,7) _BAR_ (15,2) _BAR_ (15,0) _BAR_
Čistý finanční dluh _BAR_ 63,5 _BAR_ 69,7 _BAR_ 68,0 _BAR_
(240) Komise rovněž zdůrazňuje vzestup finančních nákladů ze 2 miliard eur v roce 2000 na 3,8 miliardy eur v roce 2001 a na 4 miliardy eur v roce 2002.
(241) Hodnota čistého aktiva, která odpovídá hodnotě vlastního kapitálu, se ke dni 31. prosince 2000 snížila z 33,2 miliardy eur na 21 miliard eur ke dni 31. prosince 2001 a ke dni 31 prosince 2002 dosáhla záporné hodnoty 10 miliard eur.
(242) Z toho tedy vyplývá, že ze šesti kritérií, uvedených v bodě 6 obecných zásad jako ukazatelů stavu špatného zdraví podniku, jsou čtyři splněna.
(243) Konečně, finanční obtíže podniku jsou kromě toho potvrzeny obtížemi, se kterými se FT setkal během roku 2002, aby se za uzpůsobených podmínek na kapitálových trzích refinancoval.
V rozporu s tím, co tvrdí francouzské orgány, neměl FT v průběhu roku 2002 přístup na finanční trhy za podmínek uzpůsobených před sérií prohlášení o podpoře státu z července do prosince 2002 [].
(244) Obtíže, které by FT měl při svém refinancování za uzpůsobených podmínek bez podpory státu, jsou vysvětleny zejména ve zprávách finančních analytiků.
(245) Například v červenci 2002 analytik tvrdil, že se známkou Baa3 by bylo pro podnik obtížné rozřešit problém dluhu prostřednictvím získání nového kapitálu: "hodnocení Baaa3 ukazovalo, že bylo obtížné říci, kdo by se upsal případné emisi obligací.
Záporná perspektiva zvyšuje možnost, aby se podnik stal"fallen angel"v případě, kdy by nemohl vyřešit své problémy s dluhy".
("[FT's Baa3 rating meant that it was] hard to say who would buy a potential bond issue.
The negative outlook increases the possibility of the company becoming a fallen angel, if it is unable to solve its debt problem".) []
(246) Zdá se že, zpráva JP MORGANA s datem ze dne 2. prosince 2002 také potvrzuje, že bez podpory státu by FT nebyl schopen získat na trhu nový kapitál k refinancování svého dluhu.
Zpráva upřesňuje, že: "Neustále vidíme profil FT z hlediska riziko/odměna jako neatraktivní a očekáváme výsledek strategické revize. […] I když bychom viděli velkou schopnost FT snížit své náklady a vytvářet velmi vysoký výnos, i když předseda představenstva a generální ředitel má důkladnou pověst, úloha vlády k udání flexibility FT, kterou potřebuje, je hlavní.
Během této doby podle nás riziko likvidity trvá neustále, navýšení kapitálu je pouze otázkou času. […] Úloha vlády bude ještě hlavní při refinancování a snižování dluhu.
Avšak vzhledem ke skličujícím splatnostem při refinancování na rok 2003 se FT a hodnotící agentury krátkodobě zaměřily na rizika likvidity a refinancování podniku.
To by bylo nemožné bez zásahu vlády – i France Télécom to během telefonické konference ze třetího čtvrtletí uznal".
("We continue to view FT's risk/reward profile as unattractive pending the outcome of a strategy review. […] Although we see significant scope for FT to cut costs and deliver a compelling yield and even though the CEO has strong track record execution, the government role in giving FT the flexibility it requires is pivotal.
In the meantime, liquidity risk remains and in our view, a right issue is a matter of when not if. […] The government's role will again be pivotal in refinancing and reducing this debt.
However it is liquidity or refinancing risk that is the near-term focus of FT and rating agencies alike, with a daunting refinancing schedule ahead in 2003. […] This would be impossible without government intervention – even FT acknowledged this in its Q3 conference call") (přidáno podtržení).
(247) Dvě zprávy Goldmana Sachse a SG Equity Research potvrzují, že teprve po sérii prohlášení státu kapitálový trh umožnil FT refinancovat se za uzpůsobených podmínek.
Global Equity Research 20. února 2003 upřesňuje, že "bezprostřední problémy likvidity jsou rozhodnuty: od předjímání své účasti v navýšení kapitálu 15 miliard eur ve formě výše úvěru 9 miliard eur se FT opětovně mohl dostat na obligační trh, aby snížil bezodkladné příkazy k vymáhání likvidity". ("[the] immediate liquidity issues are solved: since the government's upfront prepayment of its €15bn equity offering in the form of a €9bn standby facility, FT has been able to re-access the debt capital markets to solve its immediate liquidity challenges".)
(248) Názor finančních analytiků je ostatně potvrzen prohlášeními předsedy představenstva a generálního ředitele podniku v té době, p. Bona, uvedených několika články v tisku [] a také samotnými francouzskými orgány během oznámení z prosince 2002 [].
I když francouzské orgány tvrdí, že názor bývalého předsedy představenstva a generálního ředitele FT není vzhledem k okolnostem, za kterých byl vyjádřen, relevantní, je jisté, že byl tento názor přesně potvrzen novým manažerem FT jmenovaným v říjnu 2002, který během vyslechnutí ze dne 5. prosince 2002 před finanční komisí senátu jí také potvrdil, že se skupina nacházela v zneklidňující situaci: "Vzhledem ke gigantickému zadlužení se nezdálo, že podnik přijal opatření k situaci skupiny, která viděla své hodnocení v oslabení, která již neměla přístup na kapitálové trhy…" [].
(249) Rovněž dokumenty poskytnuté francouzskými orgány k vysvětlení přístupu FT na trh se neukazují jako přesvědčivé.
Nabídky výměny […] a […], směřující k náhradě vyplatitelných obligací s krátkodobou splatností dlouhodobými obligacemi skutečně neposilují tvrzení francouzských orgánů ohledně přístupu FT na kapitálový trh.
Nabídka výměny vycházející z banky […] s datem z měsíce července 2002, předaná FT dne 17. července, tak obsahuje pouze předběžné poznámky o možné operaci výměny [] a udává pouze informativní cenu v eurIBOR + 380 základních bodů, přinášejících kupon 8,50 % [].
Pokud se jedná o nabídku z banky […] ze září 2002, tato nebyla stranami podepsána a neobsahuje žádnou sazbu refinancování.
Komise zdůrazňuje, že pokud nebyly nabídky vyjádřeny a pokud pouze jedna ze dvou nabídek uvádí informativní sazbu, vyšší než průměr sazeb emisí FT během roku 2002 [], nejsou tyto dvě nabídky relevantní.
V každém případě se ukazuje, že tyto nabídky byly po prohlášeních o podmíněné podpoře státu z července 2002 a nemohou tedy dokazovat, že FT měl normální přístup ke kapitálovému trhu.
(250) Pokud se jedná jednotlivé operace, uváděné francouzskými orgány [], a zejména o emisi obligací ze strany FT a obligací vyplatitelných akciemi ("ORAs") v průběhu roku 2002 [], Komise zdůrazňuje, že také neprokazují, že FT měl přístup k trhu za uzpůsobených podmínek.
V tomto směru upřesňuje, že celková částka emisí je velmi pod [] průměrem FT za období 1997-2003 [].
Pouze emise ORAs má význačný význam [], ale jedná se přesně o nástroj, používaný při vysokém riziku a kdy by náklady na emisi obvyklých obligací byly příliš velké.
(251) Ohledně tvrzení francouzských orgánů, podle kterého upřednostnily obrátit se spíše na sdružený úvěr než na obligační trhy, aby se refinancovaly, není toto tvrzení informativní o schopnosti FT refinancovat se za uzpůsobených podmínek.
Sdružený úvěr, na který se odvolávají francouzské orgány v připomínkách ze dne 22. ledna 2004, pochází skutečně ze dne 14. února 2002, tedy před oslabením ratingu FT hodnotícími agenturami.
Naopak využití tohoto nástroje krátkodobého úvěru během několika měsíců místo emise dlouhodobějších obligací, která by umožnila refinancovat část dluhu [] podniku, spíše potvrzuje, že přístup FT na kapitálové trhy nebyl snadný.
Tato situace byla ostatně potvrzena francouzskými orgány v připomínkách ze dne 22. ledna 2004, podle kterých obrácení se ke sdruženému úvěru bylo pro FT levnější než přístup na obligační trh.
(252) Proto vzhledem ke všemu, co předcházelo, je Komise názoru, že FT musí být v prvním pololetí 2002 považován za podnik, nacházející se ve smyslu obecných zásad v obtížné situaci [].
(253) Avšak daná opatření nemohou být označována jako podpora na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížné situaci, neboť nesplňují podmínky schválení, stanovené obecnými zásadami.
Komise na úvod k tomuto bodu zdůrazňuje, že francouzské orgány v tomto směru neuplatnily žádný argument a nikdy nepotvrdily, že cílem příslušných opatření byla záchrana a restrukturalizace FT.
Francouzské orgány naopak vždy vyvracely, aby FT byl ve smyslu obecných zásad označován za podnik v obtížné situaci a zdůraznily pevné provozní zdraví podniku.
(254) Příslušná opatření nemohou vytvářet podporu na záchranu.
Obecné zásady stanoví, že úvěr musí být skutečně uhrazen, což není daný případ.
Podpora musí být rovněž odůvodněna vyhraněnými sociálními důvody, kdežto Komise nemá žádný důkaz udávající, že by se při absenci této podpory vytvořila tísňová situace.
Pokud skutečně aktiva FT byla z provozního hlediska zdravá, popřípadě pokud FT byl povinen provést postoupení aktiv k vyrovnání svých finančních potřeb, velmi pravděpodobně by se nevyskytl žádný vyhraněný sociální problém.
Podle obecných zásad je rovněž stanoveno, že podpora na záchranu se musí svou částkou omezovat na to, co je nezbytné pro provoz podniku během období, na které je podpora poskytována.
Avšak v daném případě nemá Komise žádný důkaz, který by jí umožnil spoléhat se, že závazek státu podpořit podnik byl omezen na provoz FT.
Francouzské orgány navíc jasně neoznámily příslušná opatření jako podporu na záchranu, ani nepotvrdily, že cílem těchto opatření byla záchrana FT.
Podpora na záchranu musí být uhrazena do 12 měsíců od data posledního převodu, avšak úhrada vyrovnáním v akciích FT nemůže vytvářet úhradu ve smyslu obecných zásad, ale vytváří pouhou kapitálovou injekci, neboť není ničím zajištěno, že nominální hodnota akcií bude odpovídat částce podpory.
Podle obecných zásad je rovněž stanoveno, že podpora na záchranu se poskytuje pouze na maximální dobu 6 měsíců.
Avšak výše úvěru je otevřena na období 18 měsíců, tato lhůta je tedy delší než povolená lhůta.
(255) Příslušná opatření nemohou také vytvářet podporu na restrukturalizaci.
Na žádost Komise během rozhodnutí o zahájení předložily francouzské orgány plán Ambition 2005.
Čtení plánu potvrdilo, že by FT vstoupil do fáze důkladné restrukturalizace, jak na úrovni průmyslové, tak finanční.
Komise proto uznává, že finanční opatření poskytnutá francouzskými orgány na podporu FT mohly ve smyslu obecných zásad vytvářet podporu na restrukturalizaci.
Pokud je tomu tak, nemůže Komise považovat tato opatření za slučitelná se společným trhem na základě čl. 87 odst.
3 písm. c), Smlouvy a obecných zásad. Je skutečně nutno zdůraznit, že podle obecných zásad "podpora na restrukturalizaci předpokládá zvláštní problémy z hlediska hospodářské soutěže".
Proto mohou být tyto podpory poskytovány "pouze podle přísných kritérií a ujištění, že případná narušení hospodářské soutěže budou vyrovnána výhodami, pocházejícími z udržení podniku při životě … v tomto případě dostatečnou náhradou ve prospěch konkurentů".
Avšak v daném případě informace poskytnuté francouzskými orgány neobsahují v této věci žádný důkaz a francouzské orgány zejména nesdělily Komisi určité prvky obsažené v příloze I obecných zásad, zvláště podrobný popis podpory (s návrhy náhrady) a průzkumu trhu, které jsou pro Komisi nepostradatelnými prvky, aby se mohla vyjádřit k rozsahu daného narušení hospodářské soutěže a tedy náhrad nezbytných k prověření slučitelnosti podpory.
(256) Komise uzavírá, že finanční opatření poskytnutá francouzskými orgány na podporu FT jsou neslučitelná se společným trhem vzhledem k čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy a obecných zásad.
10. Vrácení podpory
(257) Podle předcházejícího vytváří akcionářská půjčka z prosince 2002 státní podporu, neslučitelnou se společným trhem.
Článek 14 nařízení (ES) č. 659/1999 tedy v zásadě vyžaduje, aby Komise požadovala její vymáhání.
(258) Předběžná podmínka pro přistoupení k tomuto závazku bude skutečně buď v rozhodnutí relativně přesně určit částku podpory, nebo – pokud to není možné – zahrnout parametry, umožňující členskému státu přistoupit k takovému výpočtu ve spolupráci s Komisí později.
(259) Komise není v tomto směru schopna přistoupit v tomto stádiu k přesné kvantifikaci příslušných podpor.
(260) Je pravda, že analýza od počátku situace na trhu před prohlášeními z července 2002 naznačuje existenci významné výhody, poskytnuté FT.
Avšak Komise nepokládá za své opírat se při kvantifikování podpory o tyto jediné důkazy.
Využití situace na trhu před prohlášeními z července 2002, pokud vskutku dovoluje zohlednit vliv předchozích prohlášení francouzských orgánů na trhy, neumožňuje odloučit tyto vlivy od případných dalších vlivů událostí, jako změna vedení FT nebo plán Ambition 2005.
Toto hodnocení tedy nabízí pouze "hrubou" představu, která pravděpodobně není přesně ekvivalentní s výhodou získanou FT.
(261) Přes všechny své snahy nebyla Komise schopna získat přiměřené hodnocení "čistého" finančního dopadu oznámených opatření, které by mělo být vypracováno na základě teoretického výpočtu, odlučujícího vlivy prohlášení a praktik, přiřazovaných státu ze všech dalších událostí, které by mohly mít vliv na situaci FT nebo na vnímání této situace trhy.
Neukazuje se také jako možné zahrnout v rozhodnutí parametry dostatečně přesného výpočtu, aby bylo možné provést definitivní výpočet během fáze provádění rozhodnutí.
Za těchto zvláštních okolností by mohlo dodržení práv ochrany členského státu vytvářet překážku navrácení v souladu s čl. 14 odst.
1 nařízení (ES) č. 659/1999, podle kterého "Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství."
(262) Také se zdá, že tento závěr vyplývá ze zásady oprávněného očekávání. Jistě, Francie Komisi nepředložila žádný argument, týkající se existence oprávněného očekávání především příjemců podpory.
Avšak z judikatury Soudního dvora vyplývá [], že je Komise povinna přijmout funkci podle zvážení výjimečných okolností, které v souladu s čl. 14 odst.
1 nařízení (ES) č. 659/1999, který upouští od nařízení navrácení nezákonně poskytnuté podpory, pokud je navrácení stejně jako dodržování zákonné důvěry příjemců v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.
(263) Komise přihlédla ve svém posouzení shody příslušných opatření ohledně pravidel státní podpory k prohlášením vlády.
Vzato odděleně, návrh akcionářské půjčky by pravděpodobně byl považován za to, že by nevytvářel podporu vzhledem ke Smlouvě.
Avšak Komise dospěla k závěru, že prohlášení měla vliv na obnovu důvěry na trhu pokud se jedná o podnik, vylučovala tak použití zásady uvážlivého soukromého investora a návrhem akcionářské půjčky provedla uskutečnění podpory poskytnuté FT.
Komise uznává, že je to poprvé, co musí přezkoumávat otázku, a to zda tento typ jednání vytváří podporu.
Proto pokud podpora závisí na jednáních, která předcházela oznámení návrhu půjčky, pečlivý provozovatel by mohl mít důvěru v zákonnost jednání dotčeného členského státu, který ze své strany náležitě oznámil návrh půjčky.
Jak bylo řečeno generálním advokátem Darmonem v jeho závěrech k záležitosti K 5/98 [] "nelze odbývat nerozhodnosti, které se mohou chopit určité podniky, před"atypickými"formami podpory k potřebě nebo nepotřebě oznámit je".
(264) Závěrem Komise ukončuje, že FT mohl mít podle zákona důvěru, pokud se jedná o skutečnost, že jednání Francie nevytvářelo státní podporu.
Podle předcházejícího Komise uznává, že nařizovat v tomto případě navrácení podpory by bylo v protikladu s obecnými zásadami práva Společenství.
11. ZÁVĚRY
(265) Komise konstatuje, že v kontextu prohlášení vydaných od července 2002 představuje akcionářská půjčka (tzv. "shareholder loan"), kterou v prosinci 2002 poskytla Francie společnosti France Télécom v podobě půjčky ve výši 9 milionů eur, státní podporu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V kontextu prohlášení vydaných od července 2002 představuje akcionářská půjčka, kterou v prosinci 2002 poskytla Francie společnosti France Télécom v podobě půjčky ve výši 9 milionů eur, státní podporu neslučitelnou se společným trhem.
Článek 2
Vrácení podpory uvedené v článku 1 není nutno požadovat.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP
(Věc COMP/M.3696 – E.ON/MOL)
(oznámeno pod číslem K(2005) 5593)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/622/ES)
Komise dne 21. prosince 2005 přijala rozhodnutí ohledně spojení podniků podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) [1], a zejména podle čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení. Znění celého rozhodnutí bez důvěrných údajů je v původním jazyce řízení a v pracovních jazycích Komise uvedeno na internetové stránce Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž: http://ec.europa.eu/comm/competition/index_en.html
I. SHRNUTÍ
(1) V rámci tohoto případu společnost E.ON (Německo) získala dvě dceřinné společnosti podniku MOL, maďarské integrované petrochemické společnosti, jejichž předmětem podnikání je velkoobchod s plynem, jeho uvádění na trh, obchodování s ním a jeho skladování. MOL nabídla společnosti E.ON dvouletou opci na prodej svých dceřinných společností, které se zabývají přepravou plynu.
(2) Společnost MOL měla v Maďarsku již před touto transakcí téměř výlučnou kontrolu nad přístupem ke zdrojům zemního plynu a nad plynárenskou infrastrukturou.
MOL vlastní síť pro přepravu plynu, veškerá maďarská zařízení pro jeho skladování a má téměř monopolní postavení na velkoobchodních trzích s plynem.
Již v současné době má společnost MOL možnost výlučné kontroly zdrojů plynu (jak dováženého, tak pocházejícího z domácí produkce) a plynárenské infrastruktury.
Toto postavení nyní převezme společnost E.ON.
(3) Zásadní změna, kterou přinese navrhovaná transakce, se týká skutečnosti, že společnost E.ON má v Maďarsku, na rozdíl od společnosti MOL, silné postavení na maloobchodním trhu s dodávkami plynu a elektrické energie.
Na základě této transakce tudíž vznikne vertikálně integrovaný hospodářský subjekt, který bude, s výjimkou podnikání společnosti MOL v oblasti přepravy plynu a jeho výroby, kontrolovat dodávky plynu a elektrické energie v Maďarsku.
(4) Z šetření, která Komise provedla na trhu, vyplynulo, že vzhledem k téměř výlučné kontrole nového hospodářského subjektu nad zdroji zemního plynu (pocházejícími většinou z Ruska) dostupnými v Maďarsku a vzhledem k jeho vertikální integraci na trzích s plynem a elektrickou energií by transakce vedla k závažnému riziku omezení ostatních soutěžitelů v přístupu na navazující trh s plynem a elektrickou energií.
Jak bylo uvedeno, společnost E.ON je na rozdíl od společnosti MOL činná na navazujícím velkoobchodním trhu s plynem i v oblasti maloobchodního prodeje a distribuce plynu a elektrické energie (prostřednictvím kontroly, kterou vykonává nad dvěma ze šesti regionálních společností pro distribuci plynu a nad třemi ze šesti regionálních společností pro distribuci elektrické energie) i v oblasti výroby elektrické energie.
To by vedlo ke změně motivace nového hospodářského subjektu vůči soutěžitelům na navazujících trzích.
Tento nový hospodářský subjekt by tedy měl schopnost i motivaci diskriminovat ostatní soutěžitele na navazujících trzích v odvětví plynu a elektrické energie.
(5) Společnost E.ON, aby předešla obavám soutěžitelů vyjádřeným v průběhu řízení, předložila dne 20. října 2005 soubor závazků.
Pozměněné závazky předložila společnost E.ON dne 16. listopadu 2005.
Konečné závazky byly předloženy dne 8. prosince 2005.
Komise se domnívá, že závazky, které se po provedení tržního testu oproti původní nabídce společnosti E.ON podstatně zlepšily, reagují na výhrady třetích stran, pokud jde o potřebu zajistit dostatečné množství plynu na maďarském velkoobchodním trhu za cenu a za podmínek, které umožňují třetím stranám účinně soutěžit s novým hospodářským subjektem na navazujících trzích s plynem a elektrickou energií v Maďarsku.
(6) Navrhuje se proto přijmout rozhodnutí o schválení s podmínkami a povinnostmi podle čl. 8 odst. 2 nařízení o spojování podniků.
II. DŮVODOVÁ ZPRÁVA
A. STRANY
(7) E.ON Ruhrgas International AG (dále jen "E.ON") patří do skupiny společností E.ON, energetické skupiny v soukromém vlastnictví se zaměřením na dodávky elektrické energie a plynu.
(8) MOL Hungarian Oil and Gas (dále jen "MOL", Maďarsko) je integrovaná petrochemická skupina, která podniká primárně v Maďarsku na trzích se zemním plynem, ropou, pohonnými hmotami a chemickými látkami.
Jedná se o veřejnou společnost kótovanou na burze cenných papírů v Budapešti.
Maďarský stát stále vlastní 12 % základního kapitálu a zlatou akcii.
B. POPIS PŘÍPADU
(9) Tento případ se týká spojení podniků, na jehož základě E.ON získává kontrolu na společnostmi MOL Földgázellátó Rt. (dále jen "MOL WMT") a MOL Földgáztároló Rt. (dále jen "MOL Storage").
E.ON rovněž získá podíly MOL v Panrusgáz Magyar-Orosz Gázipari Rt. (dále jen "Panrusgáz"), což je společný podnik tvořený společnostmi OAO Gazprom (Rusko) a MOL.
(10) E.ON touto transakcí nezískává Mol Földgázszállító Rt. (dále jen "MOL Transmission"), další dceřinnou společnost, nad kterou společnost MOL vykonává výlučnou kontrolu.
Společnosti MOL byla místo toho poskytnuta prodejní opce, podle které může MOL v příštích dvou letech požadovat, aby společnost E.ON koupila podíl ve výši 25 % + 1 nebo 75 % – 1 v MOL Transmission.
(11) Společnost MOL si navíc udržela kontrolu nad obchodní činností při výzkumu a výrobě plynu (MOL upstream gas Exploration and Production division (dále jen MOL E & P)).
Částí této transakce však společnosti MOL a MOL WMT uzavřely dlouhodobou dohodu o dodávkách plynu vyrobeného společností MOL E & P (dále jen "dohoda o dodávkách").
C. RELEVANTNÍ TRHY
RELEVANTNÍ TRHY SE ZEMNÍM PLYNEM
a) Relevantní trhy výrobků
(12) S ohledem na specifika maďarských trhů se zemním plynem Komise identifikovala tyto relevantní trhy výrobků v odvětví zemního plynu:
i) Přeprava plynu;
ii) Distribuce plynu;
iii) Skladování plynu;
iv) Dodávky plynu obchodníkům;
v) Dodávky plynu regionálním distribučním společnostem (dále jen "RDS");
vi) Dodávky plynu velkým elektrárnám;
vii) Dodávky plynu velkým průmyslovým zákazníkům (s hodinovou spotřebou vyšší než 500 m3/h);
viii) Dodávky plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu (s hodinovou spotřebou nižší než 500 m3/h); a
ix) Dodávky plynu domácnostem.
(13) Od 1. července 2004 si podle maďarského práva mohou všichni zákazníci, s výjimkou domácností, vybrat vlastního dodavatele.
Domácnosti budou mít tuto možnost nejpozději od 1. července 2007.
(14) Maďarské odvětví zemního plynu představuje hybridní model, v němž vedle regulované části trhu (neboli "trhu veřejných služeb"), která je důsledkem dřívějšího režimu v maďarském plynárenství, zároveň existuje liberalizovaná část trhu (neboli "otevřená část trhu").
V rámci regulované části trhu má poskytovatel veřejné služby (MOL WMT) právními předpisy stanovenou povinnost zcela pokrýt poptávku RDS po zemním plynu pro účely veřejné služby, zatímco RDS mají povinnost odebírat zemní plyn pro zákazníky v rámci veřejné služby výlučně od poskytovatele veřejné služby (za regulované ceny).
RDS, dodavatelé v rámci veřejné služby, mají výlučné právo a povinnost poskytovat svým zákazníkům nacházejícím se na jejich území dodávky za regulované ceny.
Způsobilí zákazníci si mohou zvolit, že budou i nadále zásobováni v rámci smlouvy o poskytování veřejné služby svým původním dodavatelem zemního plynu (příslušná RDS nebo poskytovatel veřejné služby, MOL WMT, pokud byly zákazníkovi dodávky poskytovány přímo společností MOL WMT) nebo že ukončí smlouvu o poskytování veřejné služby a nakoupit požadovaný zemní plyn od jiného obchodníka nebo si jej dovézt přímo.
Očekává se, že v červenci 2007 tento hybridní model skončí.
(15) Šetření na trhu potvrdila, že v Maďarsku existuje oddělený trh výrobků pro dodávky obchodníkům, na němž dovozci/výrobci prodávají zemní plyn obchodníkům a obchodníci si jej prodávají navzájem za účelem dalších dodávek na otevřené části trhu.
V rámci regulované části trhu mají RDS povinnost nakoupit zemní plyn pro účely veřejné služby od poskytovatele veřejné služby (MOL WMT).
b) Zeměpisný trh
(16) Šetření v tomto případě prokázala, že všechny dotčené trhy jsou v rozsahu své působnosti národními trhy, s výjimkou distribuce zemního plynu a dodávek plynu domácnostem; tyto trhy jsou v současné době, pokud jde o rozsah působnosti, podnárodní (tj. jsou omezené na konkrétní distribuční oblasti v rámci Maďarska).
RELEVANTNÍ TRH S ELEKTŘINOU
a) Relevantní trhy výrobků
(17) Komise identifikovala s ohledem na specifika maďarských trhů tyto relevantní trhy výrobků v odvětví elektrické energie:
i) Přenos elektřiny;
ii) Distribuce elektřiny;
iii) Zajištění rovnováhy soustavy;
iv) Velkoobchodní dodávky elektřiny obchodníkům;
v) Velkoobchodní dodávky elektřiny poskytovateli veřejné služby;
vi) Velkoobchodní dodávky elektřiny RDS;
vii) Maloobchodní dodávky elektřiny středním a velkým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu;
viii) Maloobchodní dodávky elektřiny malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu; a
ix) Maloobchodní dodávky elektřiny domácnostem.
(18) Maďarské odvětví elektrické energie rovněž představuje hybridní model, včetně regulované a otevřené části trhu.
Všichni zákazníci, s výjimkou domácností, se dne 1. července 2004 staly způsobilými zákazníky.
Domácnosti budou způsobilými zákazníky od 1. července 2007.
Způsobilí zákazníci mají stejně jako v plynárenském odvětví právo, nikoli však povinnost, změnit dodavatele; mohou tedy zůstat u příslušného regionálního dodavatele v rámci smlouvy o poskytování veřejné služby.
V porovnání s plynárenským odvětvím však existuje více zákazníků, kteří přešli na otevřenou část trhu s elektřinou.
V červnu 2005 představovala otevřená část trhu 32 % celkové maďarské spotřeby elektřiny.
b) Zeměpisné trhy s elektřinou
(19) Většina dotčených trhů v tomto případě představuje v rozsahu své působnosti vnitrostátní trhy, s výjimkou distribuce plynu a zásobování domácností elektřinou; tyto trhy jsou v současné době, pokud jde o rozsah působnosti, oblastní (tj. jsou omezené na konkrétní distribuční oblasti v rámci Maďarska).
D. POSOUZENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
TRHY S PLYNEM
a) MOL WMT má dominantní postavení v oblasti velkoobchodních dodávek plynu v Maďarsku
(20) Vzhledem k svému předchozímu postavení zákonem stanoveného monopolu má MOL WMT v Maďarsku dominantní postavení v oblasti velkoobchodních dodávek plynu RDS a obchodníkům.
I když má MOL WMT na regulované části trhu nadále práva vyplývající z bývalého monopolu, šetření Komise prokázala existenci významných překážek pro vstup na otevřenou část maďarského trhu se zemním plynem.
Hlavní překážka, které čelí zájemci o vstup na trh v Maďarsku, je obtížný přístup ke zdrojům zemního plynu v konkurenčním prostředí a nedostatečná likvidita maďarského velkoobchodního trhu s plynem.
(21) Společnost MOL WMT kontroluje zejména přístup k domácím zdrojům zemního plynu a ke konkurenčním dovozům a tuto kontrolu si udrží.
(22) Maďarská výroba zemního plynu není zanedbatelná a v roce 2004 představovala přibližně 3 mld. m3, což je přibližně 20 % celkové vnitrostátní spotřeby zemního plynu.
Šetření rovněž prokázala, že v porovnání s dováženým zemním plynem je maďarský plyn konkurenceschopný.
(23) I když E.ON na základě navrhované transakce nezískává společnost MOL E & P, uzavřely jako součást této transakce společnosti MOL E & P a MOL WMT na dobu 10 let dohodu o dodávkách domácího zemního plynu vyrobeného společností MOL E & P Podle podmínek vyplývajících z této dohody o dodávkách se množství zemního plynu, které má být dodáno společností MOL E & P společnosti MOL WMT stanoví s odkazem na předpoklady výroby společnosti MOL E & P Komise zjistila, že třetí strany nebudou mít k dispozici žádný zemní plyn z domácích zdrojů […], neboť nasmlouvané množství odpovídá předpokládanému množství vyrobenému společností MOL E & P, a že množství, které budou mít třetí strany k dispozici po zbývající dobu platnosti smlouvy, bude činit nejvýše [27–37 %] předpokladané výroby společnosti MOL E & P.
(24) Dovozy představují 80 % celkové maďarské spotřeby zemního plynu a očekává se, že se zvýší, neboť domácí produkce se snižuje.
Zemní plyn se dováží před dva vstupní body: východní vstupní bod (Beregovo na hranici s Ukrajinou) a západní vstupní bod (HAG na hranici s Rakouskem).
(25) Šetření prokázala, že veškerý zemní plyn dovážený do Maďarska – a jediný konkurenceschopný zdroj zemního plynu – je plyn z Ruska (tj. dodávaný společností Gazprom) nebo zemní plyn ze zemí SNS (zejména z Turkmenistánu), který se přepravuje přes Rusko a Ukrajinu (tj. prostřednictvím tranzitních plynovodů kontrolovaných společností Gazprom).
Neočekává se, že by v Maďarsku byly k dispozici alternativní zdroje zemního plynu před rokem 2012, kdy se zahájí provoz plynovodu NABUCCO (který bude dopravovat zemní plyn ze Středního východu a Kaspické oblasti).
(26) Společnost MOL měla před liberalizací monopol na dovoz zemního plynu do Maďarska.
Za účelem zajištění dodávek zemního plynu uzavřela společnost MOL WMT dlouhodobé dohody o dodávkách v délce […] (až do […]) se společnostmi Panrusgáz, Gaz de France (dále jen "GdF"), E.ON a Bothli-Trade (společnost Bothli-Trade postoupila tuto smlouvu společnosti EMFESZ, která je dosud jediným novým účastníkem na maďarském trhu se zemním plynem).
Zemní plyn, který společnost MOL WMT nakoupila od E.ON a GdF a který byl dovezen přes západní vstupní bod, je vlastně ruský zemní plyn a je přibližně o [27–37 %] dražší než zemní plyn nakoupený od společnosti Gazprom prostřednictvím společnosti Panrusgáz nebo od společnosti EMFESZ.
(27) Šetření na trhu prokázala, že v současné době je obtížné, aby noví účastníci na trhu získali přístup k ruskému plynu paralelně se stávajícími smlouvami společnosti MOL WMT.
Zdá se, že společnost Gazprom nemá motivaci prodávat "více" zemního plynu určeného k vývozu do Maďarska, než kolik je nezbytné k pokrytí "mezery v dodávkách" mezi očekávaným zvýšením maďarské poptávky a poptávky, kterou v současné době uspokojují stávající dlouhodobé dohody MOL WMT.
(28) Společnost Gazprom již poskytuje prostřednictvím společnosti Panrusgáz, jejího společného podniku se společností MOL, dodávky takového množství zemního plynu, které pokrývá téměř veškerou potřebu Maďarska.
Komise je toho názoru, že k účinné soutěži se společností MOL WMT není možné nakupovat zemní plyn od společnosti Gazprom.
Společnost Gazprom jednak nemá motivaci na tom, aby prodávala jinému obchodníkovi zemní plyn za nižší cenu, protože by toto množství jednoduše nahradilo množství, které již na maďarský trh prodává.
Zadruhé, zemní plyn, který by společnost Gazprom prodala za vyšší cenu, by v Maďarsku nebyl konkurenceschopný.
(29) Společnost MOL WMT navíc požívá vůči ostatním novým účastníkům na trhu významných výhod, pokud jde o zabezpečení dodávek, náklady na přepravu a skladování zemního plynu, a to zejména díky široké základně zákazníků a významnému objemu prodejů. MOL WMT bude tyto výhody požívat i nadále.
(30) Z těchto důvodů má společnost MOL WMT ještě před touto transakcí dominantní postavení na různých maďarských velkoobchodních trzích se zemním plynem (dodávky plynu RDS, dodávky plynu obchodníkům, dodávky plynu elektrárnám).
b) Dopad na maďarské trhy se zemním plynem
Dodávky zemního plynu
— Nový hospodářský subjekt bude mít schopnost i motivaci odepřít přístup k velkoobchodu se zemním plynem svým konkurentům (RDS a obchodníkům) na trhu s dodávkami zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu
(31) Zásadní změna, kterou transakce přináší, je skutečnost, že E.ON, na rozdíl od společnosti MOL, působí prostřednictvím RDS v oblasti maloobchodních dodávek zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu.
V důsledku spojení se tedy vytvoří vertikálně integrovaná společnost, která působí jak v oblasti velkoobchodu, tak maloobchodu se zemním plynem.
Tento nový hospodářský subjekt bude mít pravděpodobně ihned po transakci schopnost i zájem omezit své stávající i potenciální konkurenty na navazujícím trhu s dodávkami zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu, neboť soutěžitelé budou při velkoobchodním prodeji zemního plynu vázáni na nový hospodářský subjekt.
(32) Po provedeném spojení bude nová hospodářský subjekt schopen znemožnit přístup k zemnímu plynu a různými způsoby svým konkurentům zvýšit náklady.
Na regulované části trhu, kde jsou ceny regulovány by nový hospodářský subjekt mohl uplatňovat jinou než cenovou diskriminaci (jako je např. zpoždění dodávek, snížení kvality poskytované služby, nedostatečná flexibilita, neochota vyjednávat apod.).
Na otevřené části trhu by mohla přímo obchodníkům zvýšit velkoobchodní cenu zemního plynu a/nebo uplatňovat jinou než cenovou diskriminaci.
(33) E.ON má prostřednictvím svých RDS [15–25 %] podíl na trhu s dodávkami zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu.
Z analýzy Komise vyplývá, že se v právním prostředí bude zájem nového hospodářského subjektu na zvýšení nákladů konkurentů a na optimální strategii omezení přístupu na trh pravděpodobně vyvíjet.
i) Ihned po provedení transakce po dobu, po kterou budou regulovány jak maloobchodní ceny plynu pro malé zákazníky v odvětví průmyslu a obchodu, tak velkoobchodní ceny, bude mít nový hospodářský subjekt motivaci zvýšit nákladů konkurenčních RDS prostřednictvím jiné než cenové diskriminace.
Současně je pravděpodobné, že zvýší velkoobchodní cenu zemního plynu dodávaného nezávislým obchodníkům, aby znovu přilákal zákazníky, kteří si zvolili otevřenou část trhu.
ii) V červenci 2007: se očekává, že dojde k potlačení regulovaných cen.
Způsobilí zákazníci pak budou muset přejít na otevřenou část trhu.
Je pravděpodobné, že nový hospodářský subjekt bude mít motivaci omezit přístupu všech svých navazujících konkurentů na trh s dodávkami zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu a komerčním zákazníkům, a to buď zvýšením ceny zemního plynu, nebo snížením kvality dodávek, podle toho, co je výhodnější.
(34) V důsledku toho je pravděpodobné, že dojde k vyloučení konkurentů nového hospodářského subjektu z trhu, což mu umožní získat větší tržní sílu na trhu s dodávkami zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu.
Je možné, že toto omezení vstupu odradí potencionální účastníky od vstupu na tento trh, protože nebudou předpokládat, že by mohli získat takové postavení, aby mohli uzavřít s novým hospodářským subjektem smlouvu o dodávkách zemního plynu za podobných podmínek, jaké mají pobočky společnosti E.ON. Komise se proto domnívá, že spojení značně naruší hospodářskou soutěž na trhu s dodávkami zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu.
— Nový hospodářský subjekt bude mít schopnost i motivaci odepřít přístup k velkoobchodu se zemním plynem svým konkurentům (RDS a obchodníkům) na trhu s dodávkami zemního plynu
(35) Společnost E.ON má v současné době v Maďarsku podíl ve výši okolo [15–25 %] na trhu s dodávkami zemního plynu domácnostem.
Stejně jako na trhu s dodávkami zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu bude nový hospodářský subjekt mít schopnost i zájem omezit přístup k zemnímu plynu svým navazujícím konkurentům na trhu s dodávkami domácnostem, čímž značně naruší hospodářskou soutěž.
(36) Vzhledem k tomu, že budou domácnosti způsobilými zákazníky v červenci 2007, tj. pouze 18 měsíců po přijetí tohoto rozhodnutí, se Komise v tomto případě domnívá, že k hlavním protisoutěžním účinkům vyplývajícím z tohoto spojení dojde po tomto datu.
(37) Je pravděpodobné, že spojení bude mít vedle těchto budoucích protisoutěžních účinků i okamžité účinky tím, že i) oslabí konkurenční maloobchodníky na sousedních a úzce souvisejících trzích s dodávkami zemního plynu malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu (kteří jsou možnými účastníky na trhu s dodávkami plynu domácnostem); a ii) odradí potenciální nové účastníky na trhu od přípravy vstupu na trh (neboť vstup na trh musí být připraven s dostatečným předstihem).
— Nový hospodářský subjekt získá dominantní postavení na trhu s dodávkami zemního plynu velkým průmyslovým zákazníkům
(38) MOL WMT a RDS byly pouze nepřímí konkurenti na trhu s dodávkami zemního plynu velkým průmyslovým zákazníkům, neboť MOL WMT může na regulované části trhu dodávat pouze zákazníkům přímo napojeným na síť pro přepravu plynu.
RDS mají navíc povinnost odebírat zemní plyn od společnosti MOL WMT.
Jen málo zákazníků dosud mohlo na otevřené části trhu získat od obchodníků, jako je např. společnost EMFESZ, lepší nabídky, protože regulované ceny jsou nadále poměrně nízké.
(39) Od července 2007 v případě velkých průmyslových podniků tento hybridní model regulovaných cen zmizí.
Ačkoli by společnost MOL WMT jako velký obchodník se zemním plynem mohla získat více velkých průmyslových zákazníků napojených na distribuční sítě, v důsledku spojení nový hospodářský subjekt vedle značného portfolia zákazníků společností MOL WMT a E.ON (v případě E.ON prostřednictvím kontrolovaných RDS (KÖGÁZ, DDGÁZ) a pravděpodobně prostřednictvím FŐGÁZ, o níž má privilegované informace) ihned získá značnou základnu zákazníků (kombinovaný podíl na trhu ve výši přibližně [40–50 %] oproti stávajícímu konkurentu EMFESZ a potenciálním účastníkům na trhu.
(40) Z těchto důvodů se Komise domnívá, že spojení, které povede ke vzniku dominantního postavení, značně naruší hospodářskou soutěž na trhu s dodávkami zemního plynu velkým průmyslovým zákazníkům.
Skladování plynu
(41) MOL Storage je jedinou společností, která v Maďarsku může nabízet služby spočívající ve skladování plynu.
Přístup ke skladování je nutný, aby mohli všechni dodavatelí zemního plynu podnikat na velkoobchodních a maloobchodních trzích, zejména aby mohl zvládat sezónní fluktuace v zákaznické poptávce.
Komise se domnívá, že v důsledku spojení bude mít nový hospodářský subjekt schopnost i zájem posilovat svou strategii omezující vstup na trh tak, že bude jednat diskriminačním způsobem při udělování přístupových práv ke skladům, a to i za předpokladu, že ceny za skladovací služby budou plně regulovány (jak vyžaduje usnesení maďarského energetického úřadu, kterým se tato transakce schvaluje).
(42) Nový hospodářský subjekt může rovněž kontrolovat rozvoj nových skladovacích kapacit v Maďarsku, a to vzhledem ke i) kupní opci společnosti MOL Storage na nákup vyčerpaných polí od společnosti MOL E & P; a ii) zájmu společnosti MOL podpořit MOL Storage v prodeji vyčerpaných polí získaných od společnosti MOL E & P, a to vzhledem k jeho zbývajícímu 25 % podílu akcií MOL Storage.
Přeprava plynu
(43) Společnost MOL Transmission vlastní a spravuje vysokotlakou rozvodnou síť v Maďarsku.
Minoritní podíl 25 % + 1 akcie, který by společnost MOL získala ve společnosti MOL WMT znamená zájem společnosti MOL Transmission posílit strategii omezování vstupu na trh prostřednictvím diskriminačního chování při přidělování přístupových práv k přepravní síti na úkor navazujících konkurentů společnosti E.ON.
TRHY S ELEKTŘINOU
(44) Ze šetření, která Komise provedla na trhu, vyplynuly rovněž obavy o hospodářskou soutěž na různých trzích s elektřinou související s vertikální integrací činností společnosti MOL WMT na základním trhu s dodávkami zemního plynu velkým elektrárnám s aktivitami společnosti E.ON na navazujícím trhu s výrobou elektrické energie/velkoobchodem a maloobchodem s elektrickou energií.
(45) I když společnost MOL nepodniká na trzích s elektřinou, realizovala společnost E.ON od roku 1995 v Maďarsku významné investice v odvětví elektrické energie.
Skupina v současné době působí v oblasti výroby elektrické energie prostřednictvím malé elektrárny na zemní plyn v městě Debrecen (95 MW) a v oblasti velkoobchodních a maloobchodních dodávek, neboť vlastní tři ze šesti elektrárenských RDS a společnost pro obchod s elektřinou E.ON EK.
E.ON navíc kontroluje různé společnosti podnikající v oblasti maloobchodních dodávek elektřiny do sousedních zemí.
(46) Společnost MOL WMT měla ještě před touto transakcí dominantní postavení na trhu s dodávkami zemního plynu velkým elektrárnám.
Transakce znamená zásadní změnu v tom směru, že nový hospodářský subjekt má nejen schopnost, ale nyní pravděpodobně i zájem využít svého postavení strážce zdrojů zemního plynu v Maďarsku a omezit své stávající i budoucí konkurenty na souvisejících trzích s velkoobchodními dodávkami elektřiny obchodníkům, maloobchodními dodávkami elektřiny malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu a maloobchodními dodávkami elektřiny domácnostem.
Výroba elektrické energie/velkoobchod
(47) Celková maďarská kapacita výroby je v roce 2005 přibližně 8000 MW na rozdíl od maximální výše, která v roce 2004 činila 6350 MW.
Maďarská výroba elektrické energie je rozdělena mezi jadernou energii (1800 MW instalované kapacity) a lignitové, plynové a uhelné elektrárny (57000 MW instalované kapacity).
Téměř 40 % elektrické energie spotřebované v Maďarsku se vyrábí v jaderné elektrárně Paksi, zbývajících 60 % se hlavně vyrábí v elektrárnách spalujících uhlovodíky (lignit, plyn a uhlí) a část se dováží.
Většina kapacity velkých elektráren je obsazena na základě dlouhodobých dohod o odběru elektrické energie s MVM, maďarským dominantním elektrárenským podnikem a poskytovatelem veřejné služby.
Ze šetření na trhu vyplynulo, že celková kapacita obsazená na základě dohod o odběru elektrické energie v roce 2005 představuje 4000–5000 MW.
(48) Odhaduje se, že do roku 2020 vznikne v Maďarsku potřeba nové velké kapacity výroby elektrické energie (5000 MW nebo 60 % stávající instalované kapacity), která by nahradila staré elektrárny (3500 MW) a uspokojila zvyšující se poptávku.
Maďarská kapacita výroby elektrické energie by se měla rovněž zvýšit z 8000 MW na přibližně 10500 MW.
(49) Šetření trhu, které v Maďarsku provedla Komise ohledně stávajících nových projektů elektráren, ukázala, že opakovaným palivem většiny nových elektráren bude zemní plyn.
Maďarský energetický regulatorní orgány se domnívá, že plynové elektrárny by mohly představovat až 60 % nové výrobní kapacity.
(50) Dovozy elektrické energie do Maďarska zásadně uskutečňují obchodníci s elektrickou energií za účelem tranzitu nebo dodávek určených středním a velkým zákazníkům.
Společnost MVM je poskytovatelem veřejné služby a v roce 2004 uskutečnila [30–40 %] dovozů elektrické energie.
Společnost E.ON byla před obchodníky s elektrickou energií druhým největší dovozcem s výší dovozů [10–20 %].
Podle studie z roku 2005 provedené společností MAVIR, operátorem v oblasti přenosu elektrické energie, se očekává, že se dovozy elektrické energie do Maďarska v průběhu příštích deseti let sníží, zatímco se celková poptávka po elektrické energii v Maďarsku zvýší.
Podíl dovozů elektrické energie na celkové poptávce by se tedy snížil, zatímco podíl domácí výroby by se zvýšil.
(51) Společnost MOL WMT měla ještě před touto transakcí dominantní postavení na trhu s dodávkami zemního plynu velkým elektrárnám.
Nový hospodářský subjekt bude po provedení transakce schopna stanovit podmínky dodávek zemního plynu do konkurenčních elektráren (ceny, pravidla nominace, pokuty "ber nebo pla" (take-or-pay penalties), možnost přerušení apod.) a různými způsoby diskriminovat konkurenční výrobce energie.
(52) Šetření Komise prokázala, že je pravděpodobné, že společnost E.ON bude bezprostředně po transakci k posílení svého postavení jak v oblasti výroby elektrické energie, tak v oblasti velkoobchodních a maloobchodních dodávek v Maďarsku uplatňovat dvě strategie.
(53) Pokud jde o nové elektrárny, je pravděpodobné, že společnost E.ON zvýší cenu zemního plynu dodávaného do konkurenčních plynových elektráren, aby tyto konkurenty odradila od stavby nových plynových elektráren a zvýhodnila vlastní projekty nových elektráren. Tato strategie by byla pro společnost E.ON zajímavá, a to vzhledem k značnému zájmu na výrazném rozšíření maďarské výrobní kapacity elektrické energie.
Společnost E.ON může rovněž diskriminovat plynové elektrárny, které elektřinu nedodávají jejím navazujícím pobočkám pro maloobchod s elektrickou energií.
Tato strategie by byla racionální z hlediska hospodárnosti, neboť by společnosti E.ON umožnila určitý stupeň kontroly nad výrobou elektrické energie/velkoobchodním trhem a doplňkovou konkurenční výhodu na maloobchodním trhu s elektrickou energií.
(54) Pokud jde o stávající elektrárny, je pravděpodobné, že nový hospodářský subjekt bude uskutečňovat stejnou strategii omezování vstupu na trh, který by omezila jejich konkureční schopnost na otevřené části trhu týkající se výroby/velkoobchodu a případně je donutila k opuštění trhu.
Několik účastníků na trhu vyjádřilo své obavy, že společnost E.ON by se potom mohla zaměřit na získání jejich aktiv.
(55) V budoucnu, kdy dojde k liberalizaci regulativního rámce charakterizovaného větší dostupností kapacity výroby elektrické energie na otevřené části trhu (a větším podílem společnosti E.ON na výrobě energie), budou výše uvedené strategie k omezování přístupu na trh ještě účinnější, a tudíž škodlivé.
Mohly by narušit hospodářskou soutěž plynových elektráren na trhu a omezit vývoj konkurenceschopného trhu s výrobou/velkoobchodem elektřinou.
(56) Strategie společnosti E.ON by bezprostředně po provedení transakce vedla k pomalejšímu a méně konkurenčnímu vývoji nových výrobních kapacit v Maďarsku (v porovnání se situací, kdy by nové elektrárny byly budovány různými účastníky trhu) a bezpochyby k vyšším velkoobchodním cenám.
Narušilo by to tedy účinnou hospodářskou soutěž na trhu s výrobou elektrické energie nebo na trhu s velkoobchodními dodávkami elektřiny obchodníkům.
Maloobchod s elektřinou
(57) Společnost E.ON má v Maďarsku jasné vedoucí postavení na trhu s dodávkami elektrické energie.
Jedná se o jedinou skupinu se silným postavením jak na regulované části trhu (3 ze 6 RDS), tak na otevřené části trhu (E.ON EK je jedním ze tří největších obchodníků s elektrickou energií v Maďarsku); její podíl na trhu činí přibližně [40–50 %].
(58) Strategie společnosti E.ON na trhu s výrobou a velkoobchodním prodejem elektřiny zásadně naruší hospodářskou soutěž na všech trzích s maloobchodními dodávkami elektrické energie.
Tento účinek by nejprve vyústil v nekonkurenční vývoj nové kapacity výroby a ve vyšší velkoobchodní ceny.
Zadruhé, pravděpodobná strategie nového hospodářského subjektu navázat dodávky zemního plynu na odběr elektrické energie z plynových elektráren by snížila schopnost konkurenčních maloobchodníků s elektrickou energií odebírat konkurenční energii a zvýšila by již tak silné tržní postavení nového hospodářského subjektu v maloobchodu s elektřinou.
Šetření trhu provedená Komisí navíc prokázala, že je pravděpodobné, že v Maďarsku budou hrát významnou úlohu zdvojené nabídky (plyn a elektřina).
Komise se domnívá, že společnost E.ON bude mít bezprostředně po transakci schopnost i zájem zabránit jakékoli jiné společnosti působící v maloobchodu s elektrickou energií, aby vytvořila zdvojené nabídky; E.ON omezí těmto konkurentům, kteří se pro tuto obchodní strategii rozhodli, přístup ke zdrojům zemního plynu, čímž zásadně naruší hospodářskou soutěž na trzích s dodávkami elektrické energie malým zákazníkům v odvětví průmyslu a obchodu a domácnostem.
E. ZÁVAZKY
(59) Aby předešla výše uvedeným obavám soutěžitelů na trzích s plynem a elektřinou, předložila společnost E.ON dne 20. října 2005 soubor závazků.
Dne 16. listopadu 2005 předložila společnost E.ON pozměněné závazky a dne 8. prosince jejich konečnou verzi.
Komise se domnívá, že závazky, které se po provedení tržního testu oproti původní nabídce jednotlivých stran podstatně zlepšily, reagují na výhrady třetích stran, pokud jde o potřebu zajistit dostatečné množství plynu na maďarském velkoobchodním trhu za cenu a za podmínek, které umožňují třetím stranám účinnou hospodářskou soutěž s novým hospodářským subjektem na navazujících trzích s plynem a elektrickou energií v Maďarsku.
ROZDĚLENÍ ZÁVAZKŮ
(60) Podle těchto závazků se společnost MOL nejprve zbaví zbývající části svého podílu 25 % + 1 akcie ve společnosti MOL Storage a MOL WMT, a to do šesti měsíců od uzavření případu.
Společnost MOL navíc nezíská přímé nebo nepřímé minoritní akcie ve společnosti MOL WMT a MOL Storage na dobu 10 let, dokud bude společnost E.ON majoritním vlastníkem akcií těchto společností.
(61) Skutečnost, že se společnost MOL podle těchto závazků zbaví svého 25 % podílu na akciích MOL Storage a MOL WMT, odstraňuje obavy vyplývající ze strukturálních svazků mezi MOL a E.ON. Tržní test ve velké míře pozitivně reagoval na odstranění strukturálních vazeb mezi stranami.
(62) Zadruhé, společnost MOL nevyužije podle těchto závazků kupní opci na nákup podílu 25 % + 1 akcie ve společnosti MOL Transmission.
Společnost MOL navíc neprodá ani společnosti E.ON ani žádné z jejích poboček po dobu 10 let, dokud bude E.ON majoritním vlastníkem akcií společnosti MOL WMT a MOL Storage, podíl na akciích společnosti MOL Transmission, který by měl za následek získání samostatné nebo společné kontroly společnosti E.ON nad společností MOL Transmission.
(63) Tato náprava umožní příslušným orgánům hospodářské soutěže přezkoumat vytvoření jakýchkoli strukturálních vazeb mezi novým hospodářským subjektem a společností MOL Transmission (zejména, dojde-li k využití kupní opce) v rámci tržních podmínek, které v současné době na trhu převládají.
UVOLŇOVÁNÍ V ODVĚTVÍ ZEMNÍHO PLYNU A UVOLŇOVÁNÍ SMLOUVY
(64) E.ON se zavazuje, že bude v Maďarsku provádět program uvolňování v odvětví zemního plynu prostřednictvím internetových aukcí určených pro podniky.
Program uvolňování v odvětví zemního plynu předpokládá 8 aukcí za rok s množstvím 1 mld. m3 (v roce 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 a 2013) a bude trvat po dobu 9 let do července 2015.
Maďarský energetický úřad a kontrolní správce budou dohlížet na aukce a na provádění programu uvolňování odvětví zemního plynu.
(65) Společnost E.ON se navíc zavazuje, že postoupí třetí straně (dále jen "třetí strana") polovinu smlouvy mezi MOL WMT a MOL E&P na dodávky zemního plynu z domácích zdrojů ("smlouva o dodávkách"), a to do šesti měsíců od uzavření případu.
V okamžiku, kdy postoupení smlouvy vstoupí v platnost, převezme třetí strana všechna práva a povinnosti společnosti MOL WMT vyplývající z dohody o dodávkách v části, která ji byla postoupena.
Postoupení vstoupí v platnost na začátku plynárenského roku 2007 (červenec 2007) a bude platit po celou dobu trvání smlouvy o dodávkách, tj. do července 2015.
Část smlouvy o dodávkách, která má být postoupena, představuje přibližně 7,6–10 mld. m3 celkového množství zemního plynu a objemu, který má být uvolněn v prvním roce, činí až 1,2 mld. m3.
(66) Za účelem řádného posouzení, zda jsou závazky předložené jednotlivými stranami ohledně uvolňování v odvětví zemního plynu a uvolňování smlouvy dostatečné, aby se reagovalo na výhrady ohledně hospodářské soutěže vyjádřené v rámci řízení, přezkoumala Komise podobné stávající programy v různých evropských zemích a provedla tržní test za účasti maďarských operátorů v odvětví plynu a elektřiny.
(67) Komise dospěla k závěru, že program uvolňování v odvětví zemního plynu a uvolňování smlouvy, který byl navržen stranami a který zapracovává změny a zlepšení navržená zástupci třetí strany reagujícími na tržní test, je dostatečný k odstranění všech výhrad ohledně hospodářské soutěže spojených s transakcí.
Kombinace programu na uvolňování odvětví zemního plynu a programu na uvolňování smlouvy především zajistí, aby měli všichni účastníci na trhu (zákazníci nebo obchodníci) možnost uspokojovat potřebu zemního plynu za konkurenční a nediskriminační podmínky a, alespoň pro určitou část, nezávisle na subjektu vzniklého spojením.
(68) Komise se domnívá, že celkový objem uvolněného zemního plynu bude představovat dostatečné množství plynu na maďarských velkoobchodních trzích se zemním plynem potřebného k tomu, aby se vyvinula účinná hospodářská soutěž na navazujících trzích se zemním plynem a elektrickou energií a zůstala udržitelná.
Celkový objem zemního plynu, který má být uvolněn v rámci obou opatření, je v porovnání s jinými stávajícími programy k uvolňování v odvětví zemního plynu značný (2 mld. m3 ročně nebo až 14 % celkové maďarské domácí spotřeby).
(69) Trvání programu uvolňování v odvětví zemního plynu a uvolňování smlouvy (do července 2015) zajistí, že bude k dispozici dostatečné množství plynu po dostatečně dlouhou dobu, dokud se nezmění tržní struktura a soutěžní podmínky.
Cenový mechanismus předpokládaný jak programem k uvolňování odvětví zemního plynu, tak k uvolňování smlouvy navíc zajistí, že úspěšní uchazeči předkládající nabídky získají zemní plyn za stejných soutěžních podmínek (nebo případně lepších, pokud jde o program k uvolňování odvětví zemního plynu) jako nový hospodářský subjekt.
Komise se domnívá, že tento mechanismus stanovování cen je zajímavý i pro třetí strany a poskytne dobrý důvod k aktivní účasti na aukcích v rámci programu pro uvolňování odvětví zemního plynu.
(70) Komise se s ohledem na uvolňování smlouvy domnívá, že program navržený stranami je, pokud jde o jeho hlavní rysy (množství, trvání, cenový mechanismus) a jeho techničtější rysy (velikost dodávek, trvání smlouvy, pravidla flexibility), vypracován vcelku v souladu s kritérii, která jsou k úspěšnému provádění programů k uvolňování odvětví zemního plynu považována za nejrelevantnější.
Strany vypracují pod dohledem maďarského energetického úřadu podrobná pravidla účinného provádění aukcí a smluv o dodávkách zemního plynu a předloží je Komisi ke schválení.
(71) Pokud jde o uvolňování smlouvy, Komise se domnívá, že postoupení části smlouvy třetí straně bude představovat značnou a udržitelnou sílu na maďarských trzích se zemním plynem.
Třetí strana bude mít dostatečné dlouhodobé zásoby zemního plynu, aby si vybudovala své postavení na maďarských trzích se zemním plynem a zajistila na nich likviditu.
PŘÍSTUP KE SKLADOVÁNÍ
(72) Společnost E.ON se zavazuje k tomu, že zákazníkům a obchodníkům se zemním plynem, kteří jej nakoupí přímo prostřednictvím programu uvolňování odvětví zemního plynu nebo uvolňování smluvy, poskytne přístup ke skladovacím kapacitám za regulované ceny a v regulovaných podmínkách.
Společnost E.ON se zejména zavazuje, že poskytne přístup k dostatečným skladovacím kapacitám konečným uživatelům a velkoobchodníkům, i když zemní plyn nakupují poprvé (pro nové zákazníky) nebo vytvářejí zvýšenou poptávku po skladovacích kapacitách (neboť stávající rámec právních předpisů zaručuje novému dodavateli pouze převod takových skladovacích kapacit, které odpovídají maximální výši stávající spotřeby stávajících zákazníků).
(73) Komise se domnívá, že tento závazek je dostatečný k poskytnutí účinného a nediskriminačního přístupu ke skladovacím kapacitám pro příslušné množství zemního plynu a obchodníkům i zákazníkům umožní rozdělovat dodávky získaného zemního plynu podle vlastních potřeb nebo potřeb svých zákazníků.
Závazek týkající se skladování přispěje k tomu, aby bylo uvolňování odvětví zemního plynu a smlouvy zajímavé i pro třetí strany.
F. ZÁVĚR
(74) Z výše uvedených důvodů, které byly posouzeny jednotlivě i jako celek, dospěla Komise k závěru, že závazky předložené společností E.ON jsou dostatečnou reakcí na obavy ohledně hospodářské soutěže, které vznikly v souvislosti s tímto spojením podniků.
(75) Komise ve svém rozhodnutí proto prohlašuje, že oznámená transakce je slučitelná se společným trhem a fungováním dohody o EHP podle čl. 8 odst. 2 nařízení o spojování podniků.
[1] Úř. věst.
L 24, 29.1.2004, s. 1.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. února 2006
podle článku 83 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
Souhrn klíčových ustanovení rozhodnutí je uveden níže, aniž je dotčena plná účinnost vlastního rozhodnutí
(oznámeno pod číslem K(2006) 412)
(Text s významem pro EHP)
(2006/626/Euratom)
Toto rozhodnutí je určeno skupině British Nuclear Group Sellafield (BNG SL) ze Seascale v hrabství Cumbria a bylo oznámeno skupině BNG SL dne 17. února 2006.
Rozhodnutí se omezuje na otázky adekvátnosti postupů při evidenci a podávání zpráv, které se v současnosti používají ve středisku Sellafield, mimo jiné v závodu THORP.
Nebylo shledáno, že by došlo ke ztrátě jaderného materiálu nebo k jinému použití, než pro které byl tento materiál určen.
Článek 1 (výňatek)
Skupina BNG SL porušila článek 79 Smlouvy o Euratomu v souvislosti s články 7, 9 a 12 nařízení Komise (Euratom) č. 3227/76 [1] (od 20. března 2005 články 6, 9 a 7 nařízení Komise (Euratom) č. 302/2005 [2] a zvláštní záruková ustanovení přijatá Komisí na základě článku 6 nařízení (Euratom) č. 302/2005 o uplatňování dozoru nad bezpečností, článku 81 Smlouvy o Euratomu a článku 3 nařízení (Euratom) č. 3227/76 (od 20. března 2005 článek 4 nařízení (Euratom) č. 302/2005).
Článek 2
1. Komise vydává skupině BNG SL varování.
2. Varování se vydává za tím účelem, aby skupina BNG SL po zveřejnění tohoto rozhodnutí Komise v určeném období prokázala, že provádí odpovídající a rázná nápravná opatření proti zjištěným selháním a příčinám porušení, a že zavedla odpovídající opatření k neustálému zlepšování jakosti a výkonnosti jejího systému evidence a kontroly jaderných materiálů.
3. Varování se vydává za tím účelem, aby skupina BNG SL v dalším určeném období prokázala, že prováděná nápravná opatření dosáhla předpokládaného účinku.
Článek 3
1. Na konci určeného období, počínajícího dnem zveřejnění tohoto rozhodnutí Komise, předloží skupina BNG SL Komisi zprávu obsahující podrobnosti o nápravných opatřeních podle čl. 2 odst. 2 výše.
2. Na konci dalšího určeného období předloží skupina BNG SL Komisi zprávu obsahující podrobné údaje o stanovených výsledcích, kterých bylo dosaženo prostřednictvím opatření prováděných podle čl. 2 odst. 2 výše.
Článek 4
V případě, že skupina nebude schopna odpovídajícím způsobem prokázat jedno z požadovaných opatření shrnutých v čl. 2 odst. 2 a 3 tohoto rozhodnutí a poskytnout podrobné údaje shrnuté v čl. 3 odst. 1 a 2 tohoto rozhodnutí, může Komise přistoupit k dalšímu právnímu řízení.
Článek 5
1. Toto rozhodnutí je určeno skupině British Nuclear Group, Sellafield, Seascale, Cumbria CA20 1PG Spojené království.
2. Toto rozhodnutí bude sděleno Spojenému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. července 2006,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2005/184/ES o existenci nadměrného schodku na Kypru
(2006/627/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 12 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2005/184/ES [1] Rada na základě doporučení Komise v souladu s čl. 104 odst. 6 Smlouvy rozhodla, že na Kypru existuje nadměrný schodek.
4 nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [2], vydala Rada dne 5. července 2004 Kypru doporučení s cílem ukončit stav vykazující nadměrný schodek nejpozději do konce roku 2005.
Doporučení bylo zveřejněno.
Konkrétně bylo doporučeno rázně provést opatření plánovaná v konvergenčním programu z května roku 2004; zejména přijmout do 5. listopadu 2004 účinné opatření k dosažení svého cíle, jímž je věrohodný a udržitelný způsob snížení schodku v roce 2005 pod 3 % HDP.
Rada rovněž doporučila kyperským orgánům, aby v roce 2004 zajistily zastavení růstu míry zadlužení a její následné snížení.
Rada vyzvala kyperské orgány, aby zajistily, že po odstranění nadměrného schodku bude rozpočtová konsolidace směřující k střednědobě vyváženému stavu rozpočtu nebo k přebytku trvalá.
(3) V souladu s čl. 104 odst. 12 Smlouvy má Rada rozhodnutí o existenci nadměrného schodku zrušit, je-li podle názoru Rady nadměrný schodek v dotyčném členském státě napraven.
(4) Podle Protokolu o postupu při nadměrném schodku připojeného ke Smlouvě poskytuje údaje pro použití postupu při nadměrném schodku Komise.
Jako součást používání uvedeného protokolu mají členské státy poskytovat údaje o výši schodku veřejných financí a zadlužení a dalších souvisejících proměnných dvakrát ročně, a to před 1. dubnem a 1. říjnem, v souladu s článkem 4 nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [3].
(5) Na základě údajů poskytnutých Komisí (Eurostat) podle článku 8g nařízení (ES) č. 3605/93 po oznámení údajů Kyprem před 1. dubnem 2006 a na základě prognózy útvarů Komise z jara 2006 jsou oprávněné tyto závěry:
- schodek veřejných financí se snížil z 4,1 % HDP v roce 2004 na 2,4 % HDP v roce 2005, což je pod doporučovanou hodnotou schodku 3 % HDP.
To je rozdíl oproti schodku 2,9 % HDP stanovenému v aktualizovaném konvergenčním programu z května 2004 a cíli 2,5 % stanovenému v nejnovějším aktualizovaném konvergenčním programu z prosince 2005.
Snížení pod doporučovanou hodnotu v roce 2005 je v souladu s doporučením podle čl. 104 odst.
7 Smlouvy. Fiskální úprava byla v roce 2005 provedena jak zvýšením příjmů, tak omezením výdajů.
Ačkoli schodek pomohla snížit některá jednorázová opatření, rozpočtové konsolidace na Kypru bylo dosaženo hlavně strukturálními opatřeními.
Strukturální schodek (cyklicky očištěný schodek bez jednorázových a jiných prozatímních opatření) poklesl na 3 % HDP oproti téměř 5 % v roce 2004 a 8 % HDP v roce 2003,
- pro rok 2006 prognóza útvarů Komise z jara 2006 odhaduje, že se schodek bude dále snižovat, a to na 2,25 % HDP, převážně prostřednictvím opatření strukturální povahy.
To je mírně nad oficiálním cílem schodku ve výši 1,9 % HDP stanoveným v aktualizovaném konvergenčním programu z prosince 2005.
Na rok 2007 odhaduje jarní prognóza další pokles schodku za předpokladu nezměněné politiky na 2 % HDP.
To naznačuje, že schodek byl stlačen pod mezní hodnotu 3 % HDP důvěryhodným a udržitelným způsobem, jak požaduje doporučení podle čl. 104 odst.
- veřejné zadlužení se snížilo z 71,75 % HDP v roce 2004 na 70,25 % v roce 2005.
Podle prognózy útvarů Komise z jara 2006 se odhaduje, že míra zadlužení bude dále klesat na přibližně 69 % v roce 2006 a 68 % HDP v roce 2007.
Tempo snižování zadlužení směrem k doporučované hodnotě 60 % HDP je v souladu s doporučením podle čl. 104 odst.
(6) Podle stanoviska Rady ze dne 14. března 2006 k aktualizovanému konvergenčnímu programu Kypru na období 2005–2009 povedou opatření plánovaná kyperskými orgány během tohoto programového období ke stlačení strukturálního schodku na přibližně 0,5 % HDP do roku 2009, což se považuje za střednědobý cíl zvolený kyperskými orgány.
Na základě odhadovaných výsledků v roce 2005 a při zohlednění vyvážení rizik týkajících se rozpočtových cílů se podle programu stav rozpočtu zdá být dostatečný, aby bylo střednědobého cíle stavu rozpočtu v programu téměř dosaženo do roku 2009, jak se v programu předpokládá.
V letech následujících po nápravě nadměrného schodku je rozvrh úprav směrem ke střednědobému cíli programu obecně v souladu s Paktem stability a růstu.
(7) Rozhodnutí 2005/184/ES by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového hodnocení vyplývá, že nadměrný schodek na Kypru byl napraven.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 2005/184/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Kyperské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. září 2006
o jmenování litevské členky Výboru regionů
(2006/629/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh litevské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. ledna 2006 přijala Rada rozhodnutí 2006/116/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010.
(2) Po skončení mandátu paní Virginije LUKOŠIENĖ se uvolnilo místo členky Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Paní Stasė SKUTULIENĖ, členka městské rady obvodu Šilutė, je jmenována členkou Výboru regionů místo paní Virginije LUKOŠIENĖ na zbývající část jejího funkčního období, tedy do 25. ledna 2010.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady 2006/631/SVV
ze dne 24. července 2006,
kterým se stanoví datum použitelnosti některých ustanovení rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/211/SVV ze dne 24. února 2005 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 odst. 4 rozhodnutí 2005/211/SVV nabývají některá ustanovení článku 1 uvedeného rozhodnutí účinku dnem, který stanoví Rada, jakmile budou splněny nezbytné předběžné podmínky, a Rada může stanovit pro různá ustanovení různé dny nabytí účinku.
(2) Předběžné podmínky zmíněné v čl. 2 odst. 4 rozhodnutí 2005/211/SVV byly splněny, pokud jde o čl. 1 bod 9 (nové články 101A a 101B) rozhodnutí 2005/211/SVV.
(3) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [2] ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [3] a rozhodnutí Rady 2004/860/ES [4] ze dne 25. října 2004 o podpisu uvedené dohody se Švýcarskou konfederací jménem Evropské unie a o jejím podpisu jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustanovení čl. 1 bodu 9 (nové články 101A a 101B) rozhodnutí 2005/211/SVV se použije od 1. října 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. září 2006
o finanční podpoře Společenství referenčním laboratořím Společenství pro brucelózu a slintavku a kulhavku pro rok 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 4124)
(Pouze anglické a francouzské znění je závazné)
(2006/632/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 28 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat [2], a zejména na čl. 32 odst.7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/ES stanoví způsoby finančního přispívání Společenství ve veterinární oblasti.
V souladu s tímto rozhodnutím mohou referenční laboratoře získat finanční podporu.
(2) Směrnice Rady 2003/85/ES ze dne 29. září 2003, kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS a mění směrnice 92/46/EHS [3], určuje referenční laboratoř Společenství pro slintavku a kulhavku.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 156/2004 ze dne 29. ledna 2004 o finanční podpoře Společenství referenčním laboratořím Společenství podle článku 28 rozhodnutí 90/424/EHS [4] stanoví, že finanční podpora Společenství na provoz laboratoří se vyplácí, jsou-li schválené pracovní programy řádně prováděny a příjemci předávají všechny potřebné informace ve stanovených lhůtách.
(4) V červenci 2005 vyhlásila Komise nabídkové řízení na výběr a jmenování nových referenčních laboratoří Společenství.
Vyhodnocení přihlášek bylo ukončeno v prosinci 2005 a výsledky byly oznámeny příslušným orgánům dotčených členských států.
Po tomto vyhodnocení byly vybrány laboratoře, které uspěly, a byly jmenovány jako nové referenční laboratoře Společenství, mezi nimi referenční laboratoř Společenství pro brucelózu a slintavku a kulhavku.
(5) Příloha VII nařízení (ES) č. 882/2004 obsahuje seznam referenčních laboratoří Společenství pro oblast zdraví zvířat a pro živá zvířata. V daném nařízením ve znění nařízení (ES) č. 776/2006 je jako referenční laboratoř Společenství pro brucelózu pro funkce a úkoly uvedené v čl. 32 odst. 2 nařízení (ES) 882/2004 uvedena AFSSA – Laboratoire d’études et de recherches en pathologie animale et zoonoses ve Francii.
(6) Rozhodnutím Komise 2006/393/ES ze dne 31. května 2006 o určení referenční laboratoře Společenství pro slintavku a kulhavku [5] byl jako referenční laboratoř Společenství pro slintavku a kulhavku pro funkce a úkoly uvedené v příloze XVI směrnice 2003/85/ES určen Institute for Animal Health, Pirbright Laboratory, ústav rady pro biotechnologický a biologický výzkum (Biotechnology and Biological Sciences Research Council, BBSRC) ve Spojeném království.
(7) Komise zhodnotila pracovní programy a odpovídající odhady rozpočtu, které předložily tyto referenční laboratoře Společenství pro rok 2006.
Za předpokladu, že jsou pracovní programy řádně prováděny, je pro realizaci akcí v rámci pracovních programů nezbytné, aby těmto referenčním laboratořím Společenství finančně přispělo na některé způsobilé náklady.
(8) Na základě toho by referenčním laboratořím Společenství pro brucelózu a slintavku a kulhavku měla být poskytnuta finanční podpora Společenství.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. V případě brucelózy Společenství uděluje finanční podporu Francii na funkce a úkoly uvedené v čl. 32 odst. 2 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provádět AFSSA – Laboratoire d’études et de recherches en pathologie animale et zoonoses, Maisons-Alfort.
2. Finanční podpora Společenství činí 100 % způsobilých nákladů vzniklých AFSSA – Laboratoire d’études et de recherches en pathologie animale et zoonoses v souvislosti s pracovním programem a za období od 1. července do 31. prosince 2006 nesmí překročit 125000 EUR.
Článek 2
1. V případě slintavky a kulhavky Společenství uděluje finanční podporu Spojenému království na funkce a úkoly uvedené v příloze XVI směrnice 2003/85/ES, které má provádět Institute for Animal Health, Pirbright Laboratory, ústav rady pro biotechnologický a biologický výzkum (Biotechnology and Biological Sciences Research Council, BBSRC) ve Spojeném království.
2. Finanční podpora Společenství činí 100 % způsobilých nákladů vzniklých Pirbright Laboratory v souvislosti s pracovním programem a za období od 1. července do 31. prosince 2006 nesmí překročit 125000 EUR.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. září 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma v souvislosti s katarální horečkou ovcí
(oznámeno pod číslem K(2006) 4132)
(Text s významem pro EHP)
(2006/633/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 8 odst. 2 písm. d) a čl. 8 odst. 3, čl. 9 odst. 1 písm. c) a čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně vymezení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu pro zvířata tato pásma opustit.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
(3) Rozhodnutím 2006/591/ES Komise změnila rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o vymezení uzavřených pásem stanovených poté, co příslušné orgány Nizozemska, Německa a Belgie oznámily, že došlo k výskytu ohnisek katarální horečky ovcí.
(4) Dne 31. srpna a 5. září 2006 informovaly Francie a Německo Komisi o nových potvrzených případech katarální horečky ovcí.
S ohledem na tato nová zjištění by v rozhodnutí 2005/393/ES měly být provedeny změny týkající uzavřených pásem obsahujících postiženou oblast.
(5) S ohledem na opatření, která postižené členské státy přijaly, aby zabránily rozšíření nákazy, by měly být povoleny přesuny vnímavých zvířat do pásem dozoru, proběhnou-li pod dozorem dotčených příslušných orgánů.
(6) Na žádost příslušného orgánu Nizozemska je nutné provést menší změny ve vymezení uzavřeného pásma týkajícího se Nizozemska.
(7) Aby se zabránilo dalšímu šíření nákazy, mělo by toto rozhodnutí naléhavě vstoupit v platnost.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/393/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Vymezení uzavřených pásem
Uzavřená pásma jsou vymezena v rámci globálních zeměpisných oblastí uvedených pro pásma A, B, C, D, E a F v příloze I.
Odchylky ze zákazu přemísťování pro uvedená uzavřená pásma se přiznávají pouze v souladu s články 3, 4, 5 a 6.
V případě uzavřeného pásma E je přemísťování živých přežvýkavců mezi Španělskem a Portugalskem podmíněno schválením příslušnými orgány na základě dvoustranné dohody.
V případě uzavřeného pásma F se povolují přesuny živých zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí a jejich spermatu, vajíček a embryí v rámci daného pásma.
Přesuny do pásma dozoru však mohou ve státech, které takové pásmo vytvořily, probíhat pouze poté, co místo určení schválí příslušný orgán.
Kromě toho se toto rozhodnutí nevztahuje na přesuny spermatu, vajíček a embryí odebraných nebo vyprodukovaných před 1. květnem 2006."
2. Článek 2a se nahrazuje tímto:
"Článek 2a
Odchylka ze zákazu přesunů v okruhu 20 km
Odchylně od čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/75/ES se stanoví odchylka ze zákazu přemísťování v okruhu 20 km pro tato zvířata:
- zvířata na okamžitou porážku, s výhradou schválení příslušným veterinárním orgánem,
- zvířata určená na hospodářství uvnitř okruhu 20 km,
- zvířata určená na hospodářství v uzavřeném pásmu, s výhradou schválení příslušným veterinárním orgánem a na základě veterinárních podmínek, které stanoví příslušné veterinární orgány v místech původu a určení a které by měly obsahovat přinejmenším podmínky ochrany zvířat před útokem vektorů."
3. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od prvního dne po zveřejnění
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru Darfur/3/2006
ze dne 25. července 2006
o jmenování vojenského poradce zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán
(2006/634/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/557/SZBP ze dne 18. července 2005 o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [1], a zejména na článek 4 této společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 5. července 2006 Rada přijala společnou akci 2006/468/SZBP [2] o obnovení a revizi mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán.
(2) Zvláštní zástupce Evropské unie pro Súdán zajišťuje mimo jiné koordinaci a návaznost příspěvků Unie misi Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu (AMIS). V souladu s čl.
5 odst. 2 společné akce 2005/557/SZBP a pod vedením zvláštního zástupce EU řídí koordinační jednotka EU v Addis Abebě (ACC), kterou tvoří politický poradce, vojenský poradce a policejní poradce, každodenní koordinaci se všemi příslušnými činiteli EU a s Centrem správní kontroly a řízení (ACMC) v linii velení Africké unie v Addis Abebě za účelem promyšlené a včasné podpory AMIS ze strany EU.
(3) Podle článku 4 společné akce 2005/557/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor, aby na návrh generálního tajemníka/vysokého představitele, založený na doporučení zvláštního zástupce EU, jmenoval vojenského poradce zvláštního zástupce EU.
(4) Generální tajemník/vysoký představitel na doporučení zvláštního zástupce EU navrhl, aby byl vojenským poradcem zvláštního zástupce EU jmenován plukovník Marc BOILEAU.
(5) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a akcí Evropské unie, které souvisejí s obranou,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Plukovník Marc BOILEAU je jmenován vojenským poradcem zvláštního zástupce EU pro Súdán.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 28. července 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. dubna 2006
o uzavření podpisem Dohody o spolupráci při mírovém využití jaderné energie mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Ukrajiny
(2006/635/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý odstavec této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 24. září 2004 o uzavření Dohody o spolupráci při mírovém využití jaderné energie mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Ukrajiny [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o spolupráci při mírovém využití jaderné energie mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Ukrajiny by měla být uzavřena.
(2) Komise by měla jmenovat osobu zmocněnou podepsat Dohodu o spolupráci při mírovém využití jaderné energie jménem Evropského společenství pro atomovou energii,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jménem Evropského společenství pro atomovou energii se přijímá rozhodnutí o uzavření Dohody o spolupráci při mírovém využití jaderné energie mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Ukrajiny.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Dohodu o spolupráci při mírovém využití jaderné energie mezi Evropským společenstvím pro atomovou energii (Euratom) a vládou Ukrajiny je jménem Evropského společenství pro atomovou energii oprávněn podepsat člen Komise odpovědný za energetiku, nebo osoba jím k tomuto účelu jmenovaná.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. září 2006,
kterým se stanoví roční rozdělení částky podpory Společenství pro rozvoj venkova na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 podle jednotlivých členských států
(oznámeno pod číslem K(2006) 4024)
(2006/636/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [1], a zejména na čl. 69 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2006/493/ES [2] stanovilo částku podpory Společenství pro rozvoj venkova na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013, její roční rozdělení a minimální částku, která má být soustředěna v regionech způsobilých v rámci konvergenčního cíle.
(2) Bod 40 finančních výhledů pro roky 2007–2013, schválených Evropskou radou v prosinci 2005, stanovil maximální úroveň převodů finančních prostředků podporujících soudržnost.
(3) V souladu s čl. 69 odst. 4 nařízení (ES) č. 1698/2005 se roční rozdělení částek podpory Společenství pro rozvoj venkova podle jednotlivých členských států provede po odečtení prostředků, které se použijí na technickou pomoc Komisi, a s přihlédnutím k částkám vyhrazeným pro regiony způsobilé v rámci konvergenčního cíle, k dosavadním výsledkům a ke konkrétním okolnostem a potřebám založeným na objektivních kritériích. V souladu s čl. 69 odst. 3 nařízení (ES) č. 1698/2005 by tyto částky měly být indexovány sazbou 2 % ročně, zatímco podle odstavce 5 uvedeného článku musí členské státy kromě těchto částek brát pro účely programování v úvahu částky vyplývající z úpravy podle čl. 12 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [3].
(4) Celkové převody z Evropského zemědělského záručního fondu do EZFRV podle čl. 10 odst. 2, článku 143d a článku 143e nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [4], jsou stanoveny rozhodnutím Komise 2006/410/ES [5] pro rozpočtové roky 2007 až 2013. Podle metodiky stanovené v čl. 10 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 by se uvedené částky měly doplnit do ročního rozdělení podle jednotlivých členských států pro účely programování rozvoje venkova. Roční rozdělení částek vyplývajících z odlišení podle čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1782/2003 podle jednotlivých členských států bylo přiděleno podle rozhodnutí Komise 2006/588/ES [6].
(5) Roční rozdělení by nemělo zahrnovat částky pro Bulharsko a Rumunsko, jelikož smlouva o přistoupení uvedených zemí ještě nevstoupila v platnost.
Jakmile smlouva o přistoupení uvedených zemí vstoupí v platnost, mělo by být roční rozdělení odpovídajícím způsobem změněno, aby zahrnovalo částky přidělené uvedeným zemím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Roční rozdělení položek závazků pro podporu Společenství pro rozvoj venkova na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 podle jednotlivých členských států, jak je uvedeno v článku 69 nařízení (ES) č. 1698/2005, je stanoveno v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. září 2006
o žádosti Litevské republiky uplatňovat sníženou sazbu DPH na dodávky dálkového tepla pro vytápění
(oznámeno pod číslem K(2006) 4049)
(Pouze litevské znění je závazné)
(2006/637/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 12 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dopisem zaevidovaným v Komisi dne 20. června 2006 informovala Litevská republika Komisi o svém záměru uplatňovat sníženou sazbu DPH na dodávky dálkového tepla pro vytápění.
(2) Litva má v úmyslu uplatnit sníženou sazbu (5 %) na dodávku dálkového tepla pro vytápění, zemní plyn a elektřina budou naopak nadále podléhat základní sazbě (18 %).
Toto rozlišení sazeb nezpůsobuje přechod ze spotřeby elektřiny či zemního plynu na spotřebu dálkového tepla.
To je především v důsledku vnitrostátních pravidel pro stanovení cen, která jsou pro zemní plyn, elektřinu a dálkové vytápění odlišná, a v důsledku toho, že z technicko-technologického hlediska mohou být tyto produkty navzájem nahrazeny jen pro účely vytápění.
V Litvě navíc elektřinu pro účely vytápění obvykle používají pouze domácnosti, pro něž není technicky možné používat plyn nebo se napojit na sítě dálkového vytápění.
V důsledku toho domácnosti, které v současnosti používají elektřinu, nepřejdou na dálkové vytápění, protože na jeho síť nejsou napojeny.
Ani domácnosti, které k vytápění používají plyn, pravděpodobně na dálkové vytápění nepřejdou, jelikož podle informací poskytnutých litevskými orgány je cena za dálkové vytápění bez daně z přidané hodnoty vyšší než za vytápění plynem.
V každém případě by mohly na dálkové vytápění přejít, pouze pokud by jim bylo napojení na dálkové vytápění poskytnuto.
(3) Navíc jelikož v případě dálkového vytápění v zásadě nedochází k přeshraničním transakcím, neexistuje riziko narušení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 12 odst. 3 písm. b) šesté směrnice o DPH ani v souvislosti s dodávkou tepla soukromým spotřebitelům s bydlištěm v jiném členském státě dodavateli v Litvě, ani pokud jde o dodávku tepla soukromým spotřebitelům s bydlištěm v Litvě dodavateli mimo tuto zemi.
(4) Opatření, které má být přijato, spočívá ve všeobecném uplatňování snížené sazby DPH na dodávky dálkového tepla pro vytápění podle čl. 12 odst. 3 písm. b) šesté směrnice o DPH.
(5) Vzhledem k tomu, že se jedná o obecné opatření, které nestanoví žádnou výjimku, se riziko narušení hospodářské soutěže považuje za nulové. Vzhledem k tomu, že podmínka stanovená v čl.
12 odst. 3 písm. b) šesté směrnice je splněna, může Litva uplatňovat příslušné opatření počínaje oznámením tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Litva může uplatňovat opatření sdělené dopisem ze dne 20. června 2006, kterým se na dodávku dálkového tepla pro vytápění uplatňuje snížená sazba DPH, a to bez ohledu na podmínky výroby a dodávek.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Litevské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. září 2005
o režimu státních podpor, které Itálie poskytla určitým subjektům kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, které se specializují na společnosti s malou a střední kapitalizací, jež jsou evidovány na regulovaných trzích
(oznámeno pod číslem K(2005) 3302)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/638/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec odst. 2 čl. 88 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst.1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými ustanoveními podaly připomínky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dne 2. října 2003 zveřejněním v Úředním věstníku Italské republiky č. 229 ze dne 2. října 2003 vstoupilo v Itálii v platnost vládní nařízení č. 269 ze dne 30. září 2003, kterým se stanoví "Naléhavá opatření pro rozvoj a nápravu chodu veřejných financí" (dále jen "DL 269/2003"), jež bylo poté změněno na zákon č. 326 ze dne 24. listopadu 2003 zveřejněný v Úředním věstníku Italské republiky č. 274 ze dne 25. listopadu 2003. Článek 12 DL 269/2003 stanoví, že provozní výsledek takových subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, které se specializují na akcie společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou kótovány na regulovaném trhu Evropské unie, podléhá přímé náhradní dani ve výši 5 % místo obvyklé sazbě ve výši 12,5 %, jež se uplatňuje v případě nespecializovaných investičních nástrojů.
(2) Dopisem ze dne 22. října 2003 (D/56756) Komise italské orgány vyzvala, aby poskytly informace o předmětných pobídkách a o jejich vstupu v platnost s cílem zjistit, zda se případně nejedná o podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy. V tomtéž dopise Komise Itálii připomněla, že jí musí oznamovat jakékoli opatření, které podle čl.
88 odst. 3 Smlouvy představuje podporu, a to předtím, než je začne provádět.
(3) Prostřednictvím dopisů ze dne 11. listopadu 2003 (A/37737) a ze dne 26. listopadu 2003 (A/38138) italské orgány poskytly požadované informace. Dne 19. prosince 2003 (D/58192) Komise Itálii znovu připomněla povinnosti, které podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy má, a italské orgány vyzvala, aby případné příjemce pobídek informovaly o důsledcích, které stanoví Smlouva a článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [2], jestliže bylo zjištěno, že uvedené pobídky představují podporu, jež byla protiprávně uskutečňována bez předchozího schválení Komise.
(4) Dopisem ze dne 11. května 2004 (SG 2004 D/202046) Komise Itálii informovala, že se dne 7. května 2004 rozhodla na základě čl. 88 odst. 2 Smlouvy zahájit řízení ohledně daňových pobídek, které Itálie prostřednictvím předmětného opatření poskytla.
(5) Dopisem ze dne 14. července 2004 (A/35463) italské orgány předložily své připomínky.
(6) Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení bylo zveřejněno dne 9. září 2004 v Úředním věstníku Evropské unie a zúčastněné strany byly vyzvány, aby do jednoho měsíce od zveřejnění [3] podaly své připomínky.
(7) Ve dnech 16. a 27. září 2004 proběhla dvě zasedání mezi zástupci Komise a italské daňové správy, jež měla za cíl přezkoumat některé aspekty opatření.
(8) Dopisem ze dne 7. října 2004 (A/37679) zaslalo své připomínky Sdružení italských společností spravujících úspory (dále jen "Assogestioni"). Dopisem ze dne 28. října 2004 (D/57696) Komise tyto připomínky předala italským orgánům. Dopisem ze dne 6. prosince 2004 (A/39479) italské orgány předložily své poznámky k předaným připomínkám.
(9) Dopisem ze dne 18. února 2005 (A/31490) Assogestioni předložilo další připomínky, kterými doplnilo připomínky předané dne 7. října 2004.
Dopisem ze dne 24. února 2005 (D/51366) Komise tyto připomínky předala italským orgánům. Dopisem ze dne 4. dubna 2005 (A/32813) italské orgány předložily své poznámky k předaným připomínkám.
(10) Dopisem ze dne 28. února 2005 (A/31724) zaslala své připomínky Evropská federace investičních fondů a společností (European Federation of Investment Funds and Companies – FEFSI).
Jelikož tyto připomínky byly podány po lhůtě stanovené pro předání (viz bod 6) a pověvadž jsou tyto připomínky podobné připomínkám, které podalo Assogestioni, nebyly Itálii předány a pro účely tohoto rozhodnutí nebyly zohledněny.
II. POPIS OPATŘENÍ
Obecný rámec
(11) Článek 12 DL 269/2003 stanoví daňové pobídky některým subjektům kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (investičních nástrojů), které podléhají italským právním předpisům.
Zejména stanoví, že od daňového roku, během něhož jsou splněny dané specifické podmínky, provozní výsledek takových subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, které se specializují na akcie společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou kótovány na regulovaném trhu Evropské unie ("specializované investiční nástroje"), podléhá přímé náhradní dani ve výši 5 % místo obvyklé sazbě ve výši 12,5 %.
Obecně v italském systému zdanění kolektivního investování předmětnou daň každoročně vyinkasují subjekty kolektivního investování na zdanitelném základě daném částkou, která odpovídá ročnímu navýšení každodenně zaznamenávané hodnoty jejich jmění ("provozní výsledek"); tímto způsobem se zdaňují možné kapitálové zisky realizované investory, kteří do takových investičních nástrojů investují.
Díky tomuto systému investoři nemusí platit další daně v době, kdy se rozdělují výnosy těchto investic.
(12) Opatřením se mění daňový režim, který se v Itálii používá na kapitálové výnosy z různých investičních nástrojů, mezi něž patří otevřené investiční fondy, které upravuje směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [4], "historické lucemburské" fondy, investiční společnosti s proměnným kapitálem (SICAV), uzavřené fondy, jak stanoví právní předpisy upravující tyto investiční nástroje.
Jedná se zejména o následující příslušná ustanovení italských právních předpisů:
a) články 9 a 10b zákona č. 77 ze dne 23. března 1983, které se týkají daňového režimu pro provozní výsledek otevřených investičních fondů;
b) článek 11a nařízení č. 512 ze dne 30. září 1983, který se týká daňového režimu pro provozní výsledek některých investičních fondů, jako jsou například tzv. "lucemburské historické fondy";
c) článek 11 zákona č. 344 ze dne 14. srpna 1993, který se týká daňového režimu pro provozní výsledek uzavřených investičních fondů;
d) článek 14 vládního nařízení č. 84 ze dne 25. ledna 1992, který se týká daňového režimu pro provozní výsledek investičních společností s proměnným kapitálem (SICAV);
e) články 7 a 9 vládního nařízení č. 461 ze dne 21. listopadu 1997, které se týkají zdanění kapitálových výnosů a jiných výnosů investorů sídlících v Itálii;
f) článek 14 vládního nařízení č. 124 ze dne 21. dubna 1993, který se týká daňového režimu pro kapitálové výnosy z penzijních fondů.
(13) Předmětné investiční nástroje spočívají v kolektivním investování do převoditelných cenných papírů zahrnujících dluhopisy, akcie a další cenné papíry registrovaných a neregistrovaných společností, a to v zájmu většiny investičních subjektů ("podílníků" nebo "upisovatelů").
Investiční nástroje mohou mít podobu buď smluvního investičního fondu bez právní subjektivity (např. unit trust neboli společný investiční fond), který bude z pohledu majetkové účasti spravován jinou správcovskou společností, nebo podobu investičního fondu s právní subjektivitou (např. SICAV) [5] anebo podobu penzijního fondu [6].
Investiční nástroje, které představují společné investiční fondy, se dělí na "otevřené" nebo "uzavřené" fondy [7].
(14) Článek 12 vládního nařízení č. 269/2003 stanoví, že od finančního roku, kdy opatření vstoupilo v platnost, specializované investiční nástroje, jež jsou upraveny danými právními předpisy, místo daně ve výši 12,5 % uplatňují náhradní pětiprocentní daň na provozní výnosy vycházející z uvedených nástrojů a spočívající v navýšení každoročně zaznamenávané hodnoty jejich jmění.
(15) Za specializované investiční nástroje se podle článku 12 vládního nařízení č. 269/2003 považují:
a) investiční nástroje, u nichž předpisy výslovně stanoví, že alespoň dvě třetiny jejich aktiv mají být investovány do akcií společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou registrovány na regulovaných trzích Evropské unie;
b) investiční nástroje, jejichž investiční hodnota v akciích společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou přijaty ke kótování na regulovaných trzích s převoditelnými cennými papíry Evropské unie – po uplynutí ročního období ode dne, kdy začaly fungovat nebo kdy byly jejich předpisy přizpůsobeny výše uvedenému ustanovení – není během kalendářního roku nižší než dvě třetiny hodnoty aktiv za více než šestinu dní valorizace fondu, které následují po uvedeném období [8], jak vyplývá z pravidelných účetních přehledů fondu.
(16) Podle článku 12 vládního nařízení č. 269/2003 se společnostmi s malou a střední kapitalizací rozumějí společnosti s tržní kapitalizací, která nepřekračuje výši 800 milionů EUR a která je stanovena na základě cen akcií společnosti během posledního dne každého čtvrtletí kalendářního roku [9].
(17) Režim se použije od daňového roku, kdy jsou uvedeny do souladu právní předpisy investičních nástrojů, nebo ode dne, kdy se začnou v případě vytvoření nového nástroje uplatňovat; tímto způsobem se výslovně stanoví povinnost, že tyto nástroje investují alespoň dvě třetiny svých aktiv do akcií společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou kótovány na regulovaných trzích cenných papírů Evropské unie.
(18) Režim mění daňová ustanovení týkající se všech italských nástrojů kolektivního investování, ať už jsou tyto nástroje spravovány v Itálii nebo podle italského práva a v Itálii podléhají režimu náhradní daně stanovené pro provozní výnosy z těchto investičních nástrojů (investiční nástroje podléhající náhradní dani v Itálii) nebo jsou zahraniční a v Itálii podléhají dani pro výnosy rozdělované italským upisovatelům.
Uvedený předpis totiž se stejným účinkem mění daňové předpisy pro investiční nástroje podléhající zahraničnímu právu, jež upravuje výše uvedená směrnice Rady č. 85/611/EHS (harmonizované zahraniční SICAV [10], jejichž provozní výsledek se rozděluje italským investorům nebo jejichž podíly vlastní italské investiční nástroje [11].
(19) Pro objasnění účinků opatření a způsobu, jakým nepřímo přispívá ke snižování daní i pro nespecializované nástroje a pro jiné podílníky, je třeba odděleně posoudit různá daňová ustanovení použitelná na kapitálové výnosy investičních nástrojů a jejich podílníků, která byla změněna článkem 12 vládního nařízení DL 269/2003.
Za tímto účelem je třeba rozlišovat mezi "finančními nástroji působícími jako finanční zprostředkovatelé, jejichž výnos v Itálii podléhá náhradní dani" a "investičními nástroji podléhajícími režimu náhradní daně působícími jako podílníci v jiných investičních nástrojích", jelikož stejný investiční nástroj může být jak finančním zprostředkovatelem (např. investuje do cenných papírů), tak upisovatelem-podílníkem (např. investuje do jiných investičních nástrojů).
Výnosům jiných investorů, kteří jsou vyňati z režimu náhradní daně pro investiční nástroje, je věnována samostatná kapitola.
Daňový režim pro výnosy investičních nástrojů působících jako finanční zprostředkovatelé, kteří v Itálii podléhají náhradní dani
(20) Na základě obecného režimu nepodléhají investiční nástroje dani z příjmu.
Všechny provozní výnosy investičních nástrojů však obvykle podléhají náhradní dani ve výši 12,5 %, jež se vypočítává podle čistého provozního výsledku těchto nástrojů.
Zpravidla se jedná o konečnou daň, která nahrazuje jakoukoli další daň za výnosy rozdělené investičními nástroji.
(21) Provozní výsledek se určuje odečtením od hodnoty čistého jmění fondu na konci roku, včetně splatné snížené daně, navýšeného o náhrady a výnosy, jež byly během roku případně rozděleny, hodnoty čistého jmění fondu na začátku roku a výnosů z podílů v subjektech kolektivního investování úspor podléhajících náhradní dani, jakož i výnosů osvobozených od daně a výnosů podléhajících srážkové dani [12].
(22) Článek 12 vládního nařízení č. 269/2003 mění obecný daňový režim tím, že stanoví 5 % náhradní daň na provozní výnosy specializovaných investičních nástrojů.
Daňový režim pro výnosy investičních nástrojů podléhajících režimu náhradní daně, které působí jako podílníci v jiných investičních nástrojích
(23) Na základě obecného režimu všechny výnosy, které investiční nástroje podléhající v Itálii režimu náhradní daně rozdělují vlastním upisovatelům (včetně jiných investičních nástrojů), jsou z jakéhokoli dalšího zdanění vyňaty.
Posuzované opatření zachovává tento režim vynětí, který byl povolen pro výnosy specializovaných investičních nástrojů (podléhajících náhradní dani s 5 % sníženou sazbou).
Toto opatření kromě jiného snižuje skutečné zdanění příjmů nespecializovaných investičních nástrojů z podílů ve specializovaných investičních nástrojích podle zahraničního práva, které v Itálii nepodléhají náhradní dani, a to tím, že sazbu tohoto zdanění vyrovnává s 5 % sazbou náhradní daně [13].
Daňový režim pro nahromaděné provozní výnosy nebo pro výnosy, které se rozdělují jiným upisovatelům investičních nástrojů, které nepodléhají náhradní dani
(24) Výnosy, které investiční nástroje podle italského nebo zahraničního práva přinesou italským upisovatelům, nepodléhají v Itálii dalšímu zdanění, neboť již byly srážkově zdaněny v rámci investičního nástroje (srážková daň).
Jestliže je však upisovatelem podnik působící jakožto obchodní společnost, vybrané výnosy vytvářejí příjem společnosti, který podléhá 33 % daňové sazbě.
Těmto podnikům se poskytuje daňový úvěr ve výši 15 %, který zcela vyrovnává dvojí zdanění vybraných kapitálových výnosů.
Režim v podstatě potvrzuje výše uvedený daňový úvěr i v případě výnosů specializovaných investičních nástrojů [14].
(25) Na základě článku 18 italského zákona o dani z příjmu (Testo unico delle imposte sui redditi – TUIR) podléhají výnosy italských investorů pocházející z investičních nástrojů podle zahraničního práva srážce ve výši 12,5 %.
Opatření snižuje srážkovou daň na 5 %, jestliže jsou výnosy rozdělovány specializovanými investičními nástroji.
Toto opatření zabezpečuje rovné zacházení jak s upisovateli podílů v investičních nástrojích podle zahraničního práva, tak s upisovateli podílů v investičních nástrojích podle italského práva.
(26) Výnosy vytvořené investičními nástroji se podílejí na provozním výsledku penzijních fondů, které vlastní podíly těchto investičních nástrojů.
Tyto výnosy kromě toho podléhají náhradní dani s 11 % sazbou.
S cílem zamezit dvojímu zdanění výsledku penzijních fondů je daňový úvěr stanoven na 15 % samotných výnosů, které se odečtou od náhradní daně, kterou tyto penzijní fondy dluží.
Opatření slaďuje nový systém nižšího zdanění, jenž je pro specializované investiční nástroje stanoven, se specifickým daňovým režimem pro penzijní fondy.
(27) Souběžně se snížením náhradní daně pro specializované investiční nástroje opatření snižuje na 6 % daňový úvěr, který byl poskytnut v souvislosti s výnosy specializovaných investičních nástrojů podle italského práva.
Článek 12 vládního nařízení DL 269/2003 kromě toho stanoví, že podíl aktiv penzijních fondů, který byl vytvořen specializovanými investičními nástroji podle zahraničního práva, ve skutečnosti podléhá 5 % náhradní dani místo obvyklé 11 % sazbě [15].
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(28) Při zahájení formálního řízení měla Komise za to, že opatření splňuje všechna stanovená kritéria, aby mohla být podle čl. 87 odst.
1 Smlouvy považována za státní podporu pro specializované investiční nástroje a společnosti s malou a střední kapitalizací, jejichž akcie vlastní tyto specializované nástroje, avšak nevyjádřila pochybnosti ohledně snížení přímé daně poskytnuté upisovatelům specializovaných investičních nástrojů, neboť se jedná o obecné opatření pro všechny investory.
87 odst. 1 Smlouvy uvedené nástroje pokládala za "podniky", neboť existují buď ve formě společnosti a samy o sobě představují podnikatelské subjekty nebo se jedná o oddělená jmění spravovaná podniky, které si na investičních trzích konkurují.
Za druhé, Komise podotkla, že specializované investiční nástroje buď přímo využívají snížení daňové sazby nebo nepřímo těží z doplňkových kapitálových investic prostřednictvím snížení daně, jež opatření poskytuje jejich upisovatelům, pokud investují převážně do společností s malou a střední kapitalizací kótovaných na evropském regulovaném trhu s cennými papíry.
Komise mimo jiné zdůraznila, že předmětné výhody nejsou úměrné počtu akcií společností s malou a střední kapitalizací, jež vlastní tyto nástroje, nýbrž závisí výlučně na jejich statutu jakožto specializovaných nástrojích.
(30) Pokud jde o společnosti s malou a střední kapitalizací, Komise zdůraznila, že opatření poskytuje nepřímou výhodu společnostem, jejichž akcie vlastní specializované investiční nástroje, neboť jim usnadňuje přístup ke kapitálu, a tím zvyšuje jejich likviditu.
Výhoda závisí na jejich statutu jakožto společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou kótovány na evropském regulovaném trhu s cennými papíry, a nikoli na jejich výsledcích, ani na jiných podmínkách nebo investicích, které uskutečnily.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE A TŘETÍCH ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(31) Itálie i sdružení Assogestioni ve svých připomínkách zdůraznily, že předmětné investiční nástroje nemohou být považovány za podniky, neboť by představovaly pouhé majetkové subjekty spravované oddělenými podniky.
Zmíněné podniky by podléhaly běžnému zdanění výnosů a neměly by prospěch ze snížení daně, jež je stanoveno článkem 12 vládního nařízení DL 269/2003.
(32) Itálie a sdružení Assogestioni kromě jiného tvrdily, že předmětné opatření by mělo být považováno za opatření obecné daňové politiky, které investorům přináší přímou výhodu, a má pouze nepřímé účinky na společnosti s malou a střední kapitalizací a na investiční nástroje.
Podle zúčastněných stran má opatření podnítit kapitalizaci trhu společností s malou a střední kapitalizací ve srovnání s kapitalizací jiných společností kótovaných v Evropě a na jako takové se na něj nevztahuje kontrola státních podpor.
Jak Itálie, tak zúčastněné strany argumentovaly, že opatření nepředstavuje podporu specializovaným investičním nástrojům ani některým správcovským společnostem.
Italské orgány v této souvislosti tvrdily, že opatření je k dispozici všem podnikům, které vytvářejí různé investiční nástroje zaměřené převážně na investování ve společnostech s malou a střední kapitalizací kótovaných na evropských regulovaných trzích, a tudíž představuje obecné opatření.
(33) Kromě toho na základě těchto připomínek by opatření neovlivňovalo hospodářskou soutěž, neboť každá evropská společnost s malou a střední kapitalizací by mohla využít snazšího přístupu ke kapitálu.
Opatření by navíc nepředstavovalo podporu společnostem s malou a střední kapitalizací, jelikož investiční nástroje nebo jejich správcovské společnosti by přijímaly svá rozhodnutí o investicích s cílem maximalizovat své zisky.
(34) Sdružení Assogestioni předložilo podrobné informace o fungování režimu během prvního období, kdy bylo v provozu (rok 2004).
Na konci roku 2004 byly v provozu tři specializované investiční nástroje: ve dvou případech se jednalo o dříve existující fondy, které upravily své předpisy tak, aby vlastnily převážně akcie společností s malou a střední kapitalizací, které jsou kótovány na evropských regulovaných trzích; ve třetím případě se jednalo o nový fond.
Sdružení Assogestioni uvedlo, že výdaje státu na opatření byly v roce 2004 minimální.
Komise na základě údajů, které předložilo sdružení Assogestioni, vypočítala, že ztráta na daňových výnosech dosáhla v roce 2004 zhruba 1,1 milionu EUR, a to se zohledněním úprav nezbytných pro vyrovnání odkladu možných daňových úvěrů týkajících se zdanění za předcházející léta.
Itálie i zúčastněné strany se domnívají, že tyto údaje prokazují, že předmětné opatření má bezvýznamný dopad na hospodářskou soutěž a na obchodní výměnu v rámci Společenství, uvážíme-li, že i společnosti s malou a střední kapitalizací a investiční nástroje v zahraničí by mohly využívat nepřímých účinků předmětného snížení daně.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
Státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(35) Komise po zohlednění připomínek italských orgánů a zúčastněných stran potvrzuje svůj postoj, že totiž snížení daně pro investory představuje státní podporu buď subjektům specializovaným na investování do akcií společností s malou a střední kapitalizací kótovaných na regulovaných evropských trzích anebo společnostem s malou a střední kapitalizací, jejichž akcie vlastní tyto subjekty, neboť opatření celkově splňuje kritéria stanovená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Selektivní výhoda pro specializované investiční nástroje
(36) Komise především potvrzuje svůj postoj vyjádřený v dopise týkajícím se zahájení formálního vyšetřovacího řízení, že v některých případech jsou podle článku 87 Smlouvy investičními nástroji podniky a mohou tudíž využívat snížení daně stanovené v článku 12 vládního nařízení DL 269/2003.
Komise má zejména za to, že i když specializované investiční nástroje přímo nevyužívají snížení daně, jež bylo jejich upisovatelům poskytnuto, tyto nástroje získávají přinejmenším nepřímou hospodářskou výhodu, neboť daňové zvýhodnění investic ve specializovaných nástrojích podněcuje upisovatele, aby nakoupili podíly specializovaných nástrojů, čímž se specializovaným nástrojům zvyšuje likvidita a dodatečné příjmy v podobě poplatků za správu a za upisování.
(37) Na základě oznámení Komise o státních podporách a rizikovém kapitálu [16] v případech, kdy státní opatření stanoví vytvoření fondu nebo jiného investičního nástroje, je nezbytné určit, zda lze samotný fond nebo investiční nástroj považovat za podnik, který využívá státních podpor.
Komise v daném případě zohledňuje připomínku italských orgánů, podle níž specializované investiční nástroje, které v souladu s článkem 12 vládního nařízení DL 269/2003 uplatňují sníženou daň, jsou pouhými majetkovými subjekty, a tudíž je ze zásady nelze považovat za podniky ve smyslu článku 87 Smlouvy.
Komise však podotýká, že v některých případech tyto investiční nástroje mají podobu společnosti a samostatně mohou využívat podpor, i když jejich zdanění je jiné než zdanění jmění, které spravují.
Komise rovněž podotýká, že další investiční nástroje, které nemají právní subjektivitu, jsou spravovány podniky, jež konkurují jiným subjektům, které se zabývají správou investičních fondů, a že zmíněné podniky tedy mohou využívat podpor.
(38) Komise má za to, že specializované investiční nástroje vykonávají hospodářskou činnost a ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy se jedná o podniky. Tuto skutečnost potvrzuje rozsudek Soudního dvora v oblasti DPH.
Soudní dvůr nedávno rozhodl [17], že operace SICAVu, které spočívají v kolektivním investování do cenných papírů, jsou hospodářskou činností, kterou ve smyslu čl. 4 odst.
2 šesté směrnice DPH [18] vykonávají subjekty povinné dani. Na základě rozsudku Soudního dvora [19] je z bodů odůvodnění první směrnice [20] zřejmé, že cílem harmonizace právních předpisů pro DPH je odstranění těch faktorů, které mohou narušit podmínky hospodářské soutěže, a tím tedy dosáhnout nestrannosti v oblasti hospodářské soutěže.
Vzhledem k tomu, že pravidla pro státní podpory a směrnice o harmonizaci DPH sledují stejný cíl, považuje Komise za vhodné odkázat na rozsudek Soudního dvora týkající se uvedených směrnic, který potvrzuje, že předmětné investiční nástroje, ať již mají podobu společnosti či nikoli, vykonávají hospodářskou činnost a ve smyslu čl. 87 odst.
(39) Komise má tudíž za to, že daňové zvýhodnění poskytnuté investorům, kteří investují do specializovaných investičních nástrojů, zvýhodňuje samotné nástroje jakožto podniky, pokud tyto nástroje mají podobu společnosti, nebo podniky, které spravují tyto nástroje, pokud tyto nástroje jsou smluvní podoby.
Zejména nárůst poptávky po podílech specializovaných investičních nástrojů způsobuje zvýšení poplatků za správu a upisování, které vybírají nástroje nebo podniky, jež tyto nástroje spravují.
(40) Argumentace, podle které opatření není selektivní, neboť nezvýhodňuje určité investiční nástroje a správcovské společnosti vzhledem k jejich velikosti, státní příslušnosti, místu registrace nebo složení je nepodstatná, protože důležitá je skutečnost, že opatření předpokládá snížení výjimečné daně, která je omezena na investiční nástroje, které se specializují na akcie kótovaných společností s malou a střední kapitalizací, a na příslušné správcovské společnosti.
Na základě ustálené judikatury Soudního dvora [21] skutečností, že podpora není určena jednomu nebo více předem určeným specifickým příjemcům, ale že podléhá celé řadě objektivních kritérií, nemůže být zpochybněna selektivní povaha státního opatření.
Komise se vedle toho domnívá, že tím, že zvýhodnění, které opatření poskytuje investičním podnikům, jež spravují specializované investiční nástroje, je pouze nepřímé, nelze vyloučit, že se jedná o státní podporu, neboť podle téže ustálené judikatury Soudního dvora [22] přímá daňová zvýhodnění poskytnutá investorům, kteří nejsou podniky, představují nepřímé podpory podnikům, do nichž investoři investují.
(41) Komise tudíž dospěla k závěru, že opatření poskytuje výše uvedené nepřímé specifické zvýhodnění investičním nástrojům a příslušným správcovským společnostem na úkor jiných podniků, které nabízejí alternativní podoby investování.
Selektivní výhoda pro společnosti s malou a střední kapitalizací, jejichž akcie vlastní specializované investiční nástroje
(42) Komise rozvěž potvrzuje postoj, který vyjádřila ve svém dopise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení a podle kterého jsou na základě předmětného opatření zvýhodněny podniky s malou a střední kapitalizací, jejichž akcie vlastní specializované investiční nástroje, jimž byla podle článku 12 vládního nařízení DL 269/2003 snížena daň.
Komise má zejména za to, že opatření poskytuje nepřímou selektivní výhodu společnostem s malou a střední kapitalizací, jejichž akcie vlastní specializované investiční nástroje, a to v podobě nárůstu poptávky po jejich akciích a v podobě zvýšení jejich likvidity.
Argumentaci, podle níž neexistuje žádná výhoda pro společnosti s malou a střední kapitalizací, protože fondy a investoři si počínají tak, aby maximalizovali zisky, nelze přijmout, neboť díky výhodnějšímu daňovému režimu je investování lákavější, čímž společnostem s malou a střední kapitalizací získává vyšší likviditu, aniž by tyto společnosti byly v úsilí o získání takové výhody aktivní.
(43) Nelze přijmout ani argumentaci, na jejímž základě je předmětné opatření opatřením obecné daňové politiky pro podporu kapitalizace společností s malou a střední kapitalizací v Evropě a nespadá do oblasti působnosti pravidel o státních podporách.
Komise se domnívá, že poskytnuté daňové zvýhodnění nevyrovnává zásadní nepoměry daňového režimu mezi kolektivním investováním do kótovaných společností s malou a střední kapitalizací na jedné straně a kolektivním investováním do jiných společností nebo jednotlivými investicemi do nekótovaných společností na straně druhé.
Opatření nelze zdůvodnit na základě vlastního specifického cíle, neboť předpokládá pouze snížení daně v případě specializovaných kolektivních investic do akcií společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou kótovány na regulovaných trzích, a jako takové není určené ani přiměřené pro cíl, jímž je podpora kapitalizace těchto společností, ale je spíše podmíněno požadavkem, aby investice byly realizovány prostřednictvím specializovaných investičních nástrojů.
Státní zdroje
(44) Komise se domnívá, že předmětné výhody jsou poskytovány státem nebo prostřednictvím státních zdrojů.
S vědomím toho, že Itálie k tomuto bodu nepodala připomínky, Komise potvrzuje posouzení učiněné při zahájení formálního řízení, podle něhož se jedná o výhodu od státu, který se vzdává daňového výnosu, který za normálních okolností italská státní pokladna inkasuje.
Dopad na hospodářskou soutěž
(45) Komise s ohledem na dopady, které opatření přináší, potvrzuje posouzení učiněné při zahájení formálního řízení, podle něhož opatření může narušit hospodářskou soutěž mezi podniky a ovlivnit obchodní výměnu mezi členskými státy vzhledem k tomu, že společnosti, které jsou příjemci podpory, mohou působit na mezinárodních trzích a věnovat se obchodní činnosti a jiným hospodářským činnostem na trzích, v nichž probíhá ostrá hospodářská soutěž.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora [23] pro to, aby opatření narušilo hospodářskou soutěž, je dostačující, aby příjemce podpory konkuroval jiným podnikům na trzích, které jsou otevřeny hospodářské soutěži.
Subjekty kolektivního investování do cenných papírů, které se specializují na akcie společností s malou a střední kapitalizací, konkurují jiným finančním subjektům a působí na otevřeném trhu, v němž dochází k významné obchodní výměně v rámci Společenství.
Pokud jde o společnosti s malou a střední kapitalizací, jejichž akcie vlastní specializované investiční nástroje popsané v článku 12 vládního nařízení DL 269/2003, přinejmenším některé z nich působí v odvětvích, v nichž dochází k obchodní výměně mezi členskými státy.
(46) Komise má za to, že ani omezené daňové náklady, které toto opatření stanoví na rok 2004 (1,1 milionu EUR), ani omezený počet specializovaných nástrojů v provozu v onom roce (tři) v porovnání s velkým počtem kótovaných společností s malou a střední kapitalizací, jejichž akcie měly vlastníka, nemohou změnit závěr, že opatření představuje podporu zaprvé proto, že podle ustálené judikatury Soudního dvora [24] dokonce podpora v malé výši ovlivňuje hospodářskou soutěž a zadruhé proto, že Itálie nevylučuje, že opatření může mít v budoucnu mnohem významnější hospodářský dopad.
Kromě jiného je třeba poznamenat, že omezený dopad opatření lze rovněž vysvětlit tím, že Komise ohledně opatření okamžitě zahájila šetření a formální řízení, čímž mohlo být ovlivněno chování hospodářských subjektů.
I když počet způsobilých společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou kótovány na evropských regulovaných trzích, je poměrně značný vzhledem k rozsahu snížení daně v roce 2004, nelze na základě údajů, které předložila Itálie, dospět k závěru, že z toho vyplývající výhody pro jednotlivé příjemce by mohly být zahrnuty do podpor de minimis.
(47) Komise tudíž dospěla k závěru, že předmětné opatření způsobuje (prostřednictvím daňového režimu investorů) změnu konkurenčního postavení některých podniků, které vykonávají hospodářskou činnost a, pokud tyto podniky působí na trzích, jež jsou otevřeny mezinárodní hospodářské soutěži, hospodářskou soutěž narušuje.
Oprávněnost opatření
(48) Italské orgány začaly opatření uskutečňovat, aniž by jej Komisi předem oznámily, a tím nedodržely povinnost stanovenou v čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Pokud opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a pokud bylo uskutečňováno bez předchozího schválení Komise, jedná se o protiprávní podporu.
Slučitelnost
(49) Předmětné opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy a jeho slučitelnost se společným trhem musí být tudíž posuzována na základě výjimek stanovených v čl. 87 odst. 2 a čl. 87 odst. 3 Smouvy.
(50) Italské orgány výslovně nenapadly posouzení Komise, které bylo uvedeno v dopise ze dne 11. května 2004, jímž bylo zahájeno formální šetření a podle nějž se v daném případě nepoužije žádná z výjimek podle čl. 87 odst.
2 a 3 Smlouvy, podle nichž mohou být státní podpory považovány za slučitelné se společným trhem. Komise nezískala nové údaje, které by tento závěr zpochybňovaly.
(51) Výhody v daném případě nesouvisejí se žádným výdajem nebo jsou spjaty s nezpůsobilými výdaji na podpory podle nařízení o blokových výjimkách nebo podle stávajících pokynů Společenství.
(52) Výjimky stanovené v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor sociální povahy poskytovaných jednotlivým spotřebitelům, podpor určených k předcházení škodám způsobeným přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a podpor poskytovaných hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo se v tomto případě nepoužijí.
(53) Nepoužije se ani výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy, která stanoví schválení podpor určených na podporu hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, vzhledem k tomu, že opatření se použije na celém území Itálie a nejen v těch italských regionech, které podle čl. 87 odst. 3 písm. a) mají nárok na podporu. Režim zjevně žádným způsobem nepřispívá k rozvoji uvedených oblastí.
(54) Stejně tak režim nelze považovat za významný projekt společného evropského zájmu a není rovněž určen k nápravě vážné poruchy v hospodářství Itálie, jak stanoví čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy. Jeho cílem rovněž není pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, jak stanoví čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy.
(55) Opatření je třeba posuzovat na základě čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy. Uvedený článek stanoví, že podpory na usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí jsou přípustné, pokud nemění podmínky obchodní výměny v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
Daňová zvýhodnění, která uvedené opatření poskytuje, nejsou spjata ani patřičně upravena pro specifické investice, vytváření pracovních míst nebo specifické projekty, které by přispěly k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo určitých regionů ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy. Nemohou být považována za slučitelná se společným trhem na základě kritérií stanovených ve sdělení Komise o "Státní podpoře a rizikovém kapitálu" [25], neboť zvýhodněné investice se týkají společností kótovaných na některém evropském regulovaném trhu a italské orgány neprokázaly, že tyto společnosti nemají odpovídající přístup ke kapitálu a že se při získávání kapitálu musejí vyrovnávat s vyššími náklady než jiné společnosti.
Komise konečně podotýká, že jak uvedl Soudní dvůr v souvislosti s jiným opatřením podpory, které podporuje specifické investice "není vyloučeno, že samotný režim by se mohl uplatňovat vůči podnikům, které mají potíže nebo které působí v citlivých odvětvích," která se řídí zvláštními pravidly v oblasti podpor [26].
Komise dospěla k závěru, že výhody, které opatření poskytuje, snižují náklady, které by příjemci měli za normálních okolností v rámci své hospodářské činnosti nést, a je tudíž třeba je považovat za státní podpory na provoz, které jsou v souladu s praxí a judikaturou neslučitelné se společným trhem.
VI. ZÁVĚRY
(56) Komise dospěla k závěru, že daňová zvýhodnění poskytnutá prostřednictvím předmětného opatření představují režim státních podpor na provoz, na nějž se nepoužije žádná ze stanovených výjimek ze všeobecného zákazu pro podobné podpory. Režim je tudíž neslučitelný se společným trhem.
Komise má rovněž za to, že Itálie provedla předmětné opatření protiprávně.
(57) Jestliže je shledáno, že protiprávně poskytnutá státní podpora je neslučitelná se společným trhem, je samozřejmé, že musí být vrácena, aby bylo v co možná největší míře obnoveno takové postavení v hospodářské soutěži, které existovalo před poskytnutím podpory.
(58) Toto rozhodnutí se týká režimu jako takového a musí být provedeno neprodleně, a to rovněž v případě navrácení podpor poskytnutých v rámci režimu v souladu s článkem 14 prováděcího nařízení č. 659/1999 [27].
(59) Komise za tímto účelem považuje za nezbytné požádat Itálii, aby nejprve neprodleně zrušila podporu, která spočívá v rozdílném daňovém režimu pro provozní výnosy investičních nástrojů, které se specializují na akcie společností s malou a střední kapitalizací, jež jsou kótovány na evropských regulovaných trzích, přičemž bude informovat všechny subjekty, které využívají předmětných daňových pobídek, v souladu s příslušnými vnitrostátními ustanoveními podle článku 12 vládního nařízení DL 269/2003 vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí Komise je přímo použitelné.
(60) Zadruhé bude Itálie muset získat zpět podpory od investičních nástrojů a od podniků, které spravují investiční nástroje mající smluvní podobu a které jsou současně prvními příjemci podpory a subjekty, jež jsou povinny státu platit náhradní daň z provozních výnosů.
Podpory, jež musí být vráceny, odpovídají rozdílu mezi obvyklou náhradní daní a sníženou daní vyplývající z předmětných daňových pobídek.
Tímto rozhodnutím není dotčena možnost, aby investiční nástroje nebo podniky, které je spravují, požadovaly po svých upisovatelích příslušnou částku, pokud je tato možnost stanovena ve vnitrostátních právních předpisech.
Povinností vrátit podpory však není vyloučeno, že všechny podpory nebo jejich část, které byly poskytnuty jednotlivým příjemcům, jsou slučitelné podle článku 2 nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis [28].
(61) Komise Itálii žádá, aby dodala požadované informace prostřednictvím dotazníku uvedeného v příloze tohoto rozhodnutí, aby sestavila seznam finančních zprostředkovatelů a jiných subjektů, kterých se navrácení předmětné finanční pobídky týká, a aby jasným způsobem upřesnila stanovená opatření a opatření, která již byla pro neprodlené a účinné navrácení protiprávních státních podpor přijata.
Komise Itálii vyzývá, aby do dvou měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí předložila všechny doklady potvrzující, že bylo zahájeno řízení o navrácení protiprávních podpor (jako jsou např. oběžníky, inkasní příkazy atd.).
(62) Částky, které mají být vráceny, se úročí podle nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [29],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim státních podpor poskytovaných v podobě daňových pobídek, jež byly stanoveny v článku 12 vládního nařízení 269/2003 a jsou určeny subjektům kolektivního investování do cenných papírů, které se specializují na akcie společností s malou a střední kapitalizací kótovaných na některém evropském regulovaném trhu, je neslučitelný se společným trhem. Itálie režim uskutečnila v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
Článek 2
Itálie zruší režim podpor uvedený v článku 1 s účinkem po dvou měsících následujících po dni oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Itálie informuje všechny finanční zprostředkovatele, včetně subjektů kolektivního investování do cenných papírů, které se specializují na akcie společností s malou a střední kapitalizací, a všech ostatních subjektů, na které se vztahuje režim státních podpor uvedený v článku 1, o rozhodnutí Komise považovat uvedený režim za neslučitelný se společným trhem.
2. Italská republika přijme veškerá opatření pro navrácení podpor uvedených v článku 1 a příjemcům protiprávně zpřístupněných investičními nástroji majícími podobu společnosti nebo případně podniky, které spravují investiční nástroje mající smluvní podobu, aniž jsou dotčeny případné opravné prostředky, které stanoví vnitrostátní právní předpisy.
Italská republika do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí sdělí Komisi totožnost příjemců, částku jednotlivě poskytnutých podpor a metody, jimiž tyto částky byly stanoveny.
3. K navrácení dojde neprodleně a postupem podle vnitrostátních právních předpisů, aby bylo možné neprodleně a účinně provádět toto rozhodnutí.
4. Podpory, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
Úroky se vypočítávají v souladu s ustanoveními uvedenými v kapitole V nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 4
Itálie do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Komisi sdělí opatření, která byla přijata k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Tyto informace budou sděleny prostřednictvím dotazníku uvedeného v příloze tohoto rozhodnutí.
Itálie ve stejné lhůtě předloží všechny doklady potvrzující, že vůči příjemcům protiprávních podpor bylo zahájeno řízení o navrácení podpory.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. listopadu 2005
o Státní Podpoře, kterou Itálie hodlá uskutečnit ve prospěch společnosti Fincantieri
(oznámeno pod číslem K(2005) 4433)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/639/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec odst. 2 čl. 88 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst.1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998 o podporách na stavbu lodí [1],
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články [2] a s ohledem na zaslané připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Itálie oznámila Komisi podpůrné opatření dopisem ze dne 31. července 2003.
Itálie poskytla Komisi další informace prostřednictvím dopisů ze dne 16. září 2003, 6. listopadu 2003, 1. prosince 2003, 4. února 2004, 12. února 2004, 26. února 2004, 5. dubna 2004, 25. května 2004, 23. června 2004 a 8. července 2004.
(2) Dopisem ze dne 22. října 2004 informovala Komise Itálii o rozhodnutí zahájit ohledně předmětného opatření řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k předmětné podpoře podaly připomínky.
(4) Komise obdržela od zúčastněných třetích stran připomínky, které předala Itálii a poskytla jí příležitost, aby se k nim vyjádřila. Připomínky Itálie byly doručeny dopisem ze dne 12. dubna 2005.
(5) Komise obdržela od Itálie další dopisy, jež jsou opatřeny daty z 25. listopadu 2005, 18. května 2005 a 12. října 2005.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(6) Itálie Komisi požádala, aby jí prodloužila dodací lhůtu ze dne 31. prosince 2003, jež je stanovena v článku 3 nařízení (ES) č. 1540/98 o podporách na stavbu lodí (dále jen "nařízení o stavbách lodí"), jímž je upraveno využívání podpor na provoz spjatých se smlouvou.
Prodloužení, které žádala společnost Fincantieri, se týká dodání pěti výletních lodí v celkové smluvní hodnotě 2,1 miliardy EUR a dále částky na podporu, jež dosahuje 243 milionů EUR.
(7) Fincantieri je státní podnik, který má v Itálii šest loděnic (Monfalcone, Marghera, Sestri Ponente, Ancona, Palermo, Castellammare, Muggiano, Riva Trigoso) a který se zaměřuje na stavbu výletních lodí.
Věnuje se však také stavbě jiných typů lodí pro námořní dopravu a lodí vojenských.
(8) Itálie vysvětlila, že smlouvy na předmětné lodě byly v konečné podobě podepsány v prosinci 2000 a že termín dodání byl podle smluv stanoven na červen nebo prosinec 2003.
Různé dceřiné společnosti amerického provozovatele výletních lodí Carnival Corporation (dále jen "Carnival") objednaly předmětné lodě.
Itálie na tomto základě přislíbila podporu na provoz, jež je spjata se smlouvou na stavbu lodí.
(9) Itálie upřesnila, že majitel lodí na podzim roku 2001 žádal o prodloužení dodacích lhůt, jež měly vypršet během roku 2004 a 2005. Svou žádost odůvodnil značným dopadem teroristických útoků z 11. září 2001 na odvětví výletních lodí.
Společnost Fincantieri dala k podání žádosti souhlas a Itálie požádala o prodloužení dodací lhůty, aby bylo ještě možné na lodě získat podpory na provoz.
(10) Italské orgány se ve svém oznámení odvolávaly na rozhodnutí Komise ze dne 5. června 2002 [4], jehož prostřednictvím se schvaluje obdobné prodloužení dodací lhůty výletní lodi, jež byla stavěna v německé loděnici Meyer Werft.
Itálie zdůraznila, že oba případy vykazují podobné rysy týkající se (i) důvodů pro prodloužení (dopad teroristických útoků z 11. září 2001), (ii) dotčeného trhu (výletní lodě) a (iii) situace, kdy jsou loděnice a majitel lodi na sobě obchodně závislí (Carnival je nejvýznamnějším zákazníkem společnosti Fincantieri).
(11) Rozhodnutím ze dne 20. října 2004 prodloužila Komise dodací lhůtu na čtyři z uvedených lodí. Vyjádřila však pochybnosti, zda bude možné lhůtu prodloužit na pátou loď.
Pochybnosti se týkaly lodě č. 6079, jež měla být dodána v říjnu 2005.
Tato loď měla být původně dodána v roce 2005, ale následně byla koncem roku 2000 dodací lhůta změněna na prosinec 2003, jinak by na loď nemohla být získána podpora na provoz.
(12) Částka podpory, kterou by Itálie poskytla společnosti Fincantieri, pokud by Komise prodloužila dodací lhůtu na loď č. 6079, dosahuje výše zhruba 33 milionů EUR (9 % smluvní hodnoty lodě).
(13) Formální řízení bylo zahájeno především na základě následujících důvodů: Prvním důvodem jsou pochybnosti ohledně proveditelnosti plánu, podle něhož jedna z pěti lodí (loď č. 6077) měla být postavena v loděnici v Anconě, což by s sebou neslo komplikovaný výrobní proces, neboť díly trupu lodi, které je nutno smontovat, by musely být přepraveny do druhé loděnice (ATSM Terst) a poté opět přepraveny do Ancony, jelikož dok v Anconě je kratší než délka lodě.
V Anconě kromě toho nikdy nebyly stavěny takto komplikované lodě, a tak přetrvávaly pochybnosti, zda v ní lze provést operaci takového rozsahu, a to i pokud jde o vybavení lodi.
V této souvislosti je třeba uvést, že stavba lodi č. 6077 v Anconě by bývala z důvodu přemístění výroby z Ancony do Palerma vyžadovala naprosto výjimečné vybavení loděnice v Palermu.
(14) Druhým důvodem jsou pochybnosti ohledně odhadované částky na vybavení, kterou by bývala musela společnost Fincantieri zajistit, pokud by všech pět lodí bývalo bylo dodáno v roce 2003.
To by bývalo podle odhadů Komise v roce 2003 vyžadovalo vybavení odpovídající dvojnásobku činností týkajících se vybavení, které do té doby provedla společnost Fincantieri.
V případě loděnice v Margheře by vybavení, s nímž se počítalo na rok 2003, bývalo o 40 % překročilo činnosti, jež byly doposud v loděnici provedeny.
Komise proto vyjadřovala pochybnosti, zda je výrobní plán, v případě Fincantieri obecně a v případě Marghery konkrétně, realistický.
(15) Na základě těchto dvou důvodů si Komise nebyla jista, zda bude moci být všech pět lodí dodáno v roce 2005.
Na základě týchž informací a stejného rozboru však Komise připustila, že bude možné dodat čtyři lodě.
(16) Největší pochybnosti Komise se týkaly lodi č. 6079, jež je třetí sesterskou lodí lodě č. 6077 a jež byla rovněž postavena v loděnici v Margheře. Termín jejího dodání byl stanoven na říjen 2005. Termín dodání této lodi byl vzhledem k výrobnímu plánu z prosince 2000 značně prodloužen, a to v důsledku rozhodnutí o stavbě lodi č. 6077 v Margheře. Tyto pochybnosti se mimo jiné zakládají na ukazatelích (předběžná dohoda byla podepsána před podpisem smluv v konečné podobě v prosinci 2000), na jejichž základě byla již od počátku stanovena stávající posloupnost výroby a v případě lodi č. 6079 se počítalo s velice zpožděným termínem dodání.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(17) Společnost Fincantieri zaslala své připomínky prostřednictvím dopisu ze dne 3. března 2005.
(18) Společnost Fincantieri prohlásila, že jakýkoli závod společnosti, ať už je součástí divize výletních lodí nebo divize přepravních lodí, bude schopen, aniž by musel měnit rozhodnutí týkající se techniky výroby a plány projektových kanceláří, postavit tytéž části lodě, přičemž se lze rovněž spolehnout na síť smluvních partnerů, kteří jsou podle potřeby schopni splnit požadavky ohledně jakosti a množství.
6077 (sesterská loď lodě č. 6079) včetně veškerého vybavení a s využitím pouze vlastních výrobních struktur, infrastruktury a zařízení, pokud by bývala byla neprodleně realizována dohoda mezi společností Fincantieri a místními a regionálními orgány, přístavními orgány a odborovými organizacemi pracovníků v hutnictví a strojírenství, jež byla stanovena v předběžné dohodě ze dne 6. prosince 1999.
K tomu však nedošlo.
(20) Ve studii o technice výroby lodě č. 6077 (sesterská loď lodě č.
6079) bylo rozhodnuto, že loď bude postavena ze dvou částí: větší část v Anconě a menší část v Riva Trigoso. Se stejným výrobním schématem se počítalo při stavbě letadlové lodi Conte di Cavour v loděnicích v Riva Trigoso a Muggiano a uvedené schéma již bylo přijato pro výletní loď Disney Magic v loděnicích v Anconě a Margheře v roce 1997.
Specifické spojení dvou dílů lodi bylo plánováno v doku společnosti ATSM v Terstu, kde je k dispozici dok vhodný pro montáž vybavení a kompletování lodí.
Tak by bývalo bylo možné se vypořádat s jakýmikoli výrobními obtížemi loděnice v Anconě, přičemž je zde rovněž jedna nezanedbatelná výhoda, kterou představuje blízkost průmyslové oblasti nedaleko loděnice v Monfalcone.
(21) Nakonec při rozhodnutí o stavbě lodi č. 6077 v Anconě přijala společnost Fincantieri, alespoň pro velkou část trupu a pro značnou část vybavení, účinnou a prozíravou strategii, jež v případě problémů počítá s celou řadou výrobních alternativ, které využívají integrující a flexibilní povahy vlastních zařízení, aby bylo zajištěno, že budou dodrženy smluvní dodací lhůty, jež byly stanoveny na konec roku 2003.
IV. PŘIPOMÍNKY ITALSKÝCH ORGÁNŮ
(22) Připomínky, které po zahájení formálního řízení zaslaly italské orgány, zohledňují připomínky společnosti Fincantieri; že totiž plán z prosince 2000, i když byl jistou výzvou, byl realistický.
Italské orgány mají za to, že dodací lhůta bývala mohla být dodržena díky výrobní flexibilitě společnosti Fincantieri, jinými slovy díky její kapacitě postavit loď v součinnosti s jinými loděnicemi (včetně loděnic, v nichž se obvykle nestavějí výletní lodě), prostřednictvím projektu na investice do infrastruktury a zařízení s uvedeným cílem a díky pokročilým stavebním metodám.
(23) Pokud jde o předpokládanou účast společnosti ATSM na stavbě jedné z lodí, zohledňují připomínky Itálie připomínky společnosti Fincantieri, že totiž společnost ATSM by bývala bez problémů mohla spojit oba vybavené díly lodě č. 6077.
I když je tato metoda stavby alternativou, je v jistém směru méně uspokojivá než "obvyklá" posloupnost stavebních fází.
V každém případě je nyní spojování lodních dílů pro společnost Fincantieri již rutinní záležitostí. Pokud jde o pochybnosti Komise ohledně zkušenosti loděnice v Anconě týkající se stavby obdobně složitých lodí, má Itálie za to, že taková situace již nastala v případě stavby a vybavení přibližně poloviny lodě Disney Magic a v případě cestovní lodě "Danielle Casanova".
(24) Italské orgány vedle toho tvrdí, že loděnice v Palermu v letech 1996-97 podporovala ještě náročnější výrobní plány, než jaké byly stanoveny na rok 2000.
Komise odhaduje, že výrobní plán na rok 2000 by býval v roce 2003 zahrnoval vybavení odpovídající dvojnásobku činností týkajících se vybavení, které do té doby provedla společnost Fincantieri. Italské orgány takové prohlášení odmítají a tvrdí, že téměř ve všech loděnicích by výrobní plán na rok 2000 využil "standardní kapacitu" dané loděnice a jen v některých případech by byla kapacita využita maximálně.
(25) V odpovědi na tvrzení Komise, podle něhož v případě loděnice v Margheře by vybavení plánované na rok 2003 bývalo zhruba o 40 % převyšovalo činnost, jež byla doposud v uvedené loděnici uskutečněna, mají italské orgány za to, že pracovní zátěž (včetně vybavení), jež je pro loděnici v Margheře stanovena v plánu na rok 2000, naprosto odpovídá kapacitě a možnostem, jež loděnice nabízí, neboť dříve dokázala dodat čtyři lodě během 15 měsíců, jak stanovil plán na rok 2003.
(26) Itálii byla poskytnuta možnost, aby se vyjádřila k zásadním bodům zprávy, kterou vypracoval nezávislý odborník a kterou Komise použila při posuzování informací, jež Itálie dodala před zahájením formálního vyšetřovacího řízení.
(27) Italské orgány ve své odpovědi ze dne 18. května 2005 podaly připomínky ke třem hlavním aspektům odborníkem vypracované zprávy.
(28) Podle italských orgánů především odborník zakládal svá hodnocení na celkové prostornosti dodávky v roce 2003, aniž by přihlížel k výrobnímu cyklu, neboli po celé období stavby je zaznamenáván postupný nárůst kompenzované hrubé prostornosti (KHP).
Tím, že do období nezbytného pro její výrobu nebyla rozdělena prostornost devíti lodí, jejichž dodání bylo plánováno na rok 2003 (z nichž některé byly v pokročilé fázi realizace již na konci roku 2002), dospívá odborník k závěru, že v roce 2003 by společnost Fincantieri bývala měla vyrobit dvojnásobek KHP vyrobené předtím.
Takový závěr je podle italských orgánů chybný, neboť prostornost dodaná v roce 2003 – což je údaj, ke kterému odborník přihlížel při posuzování výrobní kapacity společnosti Fincantieri – se neshoduje s prostorností, jež byla v témže roce skutečně vyrobena.
Itálie se domnívá, že údaje o výrobě odpovídají kapacitám, jež byly v minulosti zjištěny, a v žádném případě nepřekračují úrovně maximální kapacity.
(29) Italské orgány mají za to, že z údajů o výrobě je rovněž patrné, že v letech 2002 a 2003, kdy byla pracovní zátěž nejvyšší, objemy výroby v závodech v Monfalcone, Margheře a Janově–Sestri Ponente se neodchylovaly o více než 20 % od úrovní dosažených v minulosti.
Pokud jde o tzv. "payload" (vybavení a klimatizace), které tvoří významnou a charakteristickou část tohoto typu lodí, je odchylka mnohem významnější v případě loděnice v Janově–Sestri Ponente (která se zvýšila z 1863 tun v roce 1998 na 14303 tuny v roce 2003); tak značný nárůst byl zmírněn prostřednictvím subdodavatelů a zvýšením počtu zásahů, které jim byly svěřeny prostřednictvím smluv "na klíč".
(30) Z číselných údajů o výrobě vyjádřených v hodinách pracovní síly (interní/externí) je patrné, že v letech, jež předcházela období, na něž se vztahuje daný plán, se subdodavatelů využívalo ve větší míře, než je stanoveno v plánu na rok 2000.
(31) Itálie má za to, že není vůbec třeba se obávat nedostatku či nedostupnosti subdodavatelů, a to i na základě toho, že do vybavování hotelové části lodi (jež se kryje s posledním výrobním obdobím v loděnici) jsou zapojeni dodavatelé, s nimiž společnost Fincantieri dlouhodobě spolupracuje.
I případě nedostatku odborných profesí, což je málo pravděpodobné, by nebyl problém zadat práci externím dodavatelům z oblasti stavebnictví, a to zejména podnikům, jež se věnují stavbám velkých hotelů, neboť vybavení hotelové části lodi v zásadě odpovídá vybavení hotelů.
(32) Závěrem se italské orgány plně ztotožňují s připomínkami společnosti Fincantieri.
(33) Dopisem ze dne 12. října 2005 se Itálie vyjádřila k závěrům druhého odborníka, jehož Komise konzultovala, které se týkaly posouzení argumentů, jež Itálie přijala ve své odpovědi k zahájení řízení.
V. POSOUZENÍ PODPORY
Právní základ
87 odst. 1 Smlouvy jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
Podle ustálené judikatury Soudního dvora Evropských společenství se kritérium narušení obchodu použije tehdy, pokud se podnik, jenž je příjemcem podpory, věnuje hospodářským činnostem, které zahrnují obchodní výměnu mezi členskými státy.
(35) Komise zdůrazňuje, že prodloužení dodací lhůty je rozhodující pro to, aby loď mohla čerpat podpory na provoz, jež jsou spjaty se smlouvou, na základě článku 3 nařízení o stavbě lodí.
Předmětná podpora na provoz spočívá ve financování ze státních zdrojů části nákladů, které by daná loděnice za normálních okolností měla při stavbě lodi nést.
K tomu je třeba dodat, že stavba lodí je hospodářskou činností, která zahrnuje obchodní výměnu mezi členskými státy.
Předmětná podpora proto spadá do působnosti čl. 87 odst.
87 odst. 3 písm. e) stanoví, že se společným trhem jsou slučitelné kategorie podpor vymezené v rozhodnutí Rady, jež rozhoduje kvalifikovanou většinou na návrh Komise.
Komise zdůrazňuje, že na tomto právním základě Rada dne 29. června 1998 přijala nařízení o stavbě lodí.
(37) Komise podotýká, že na základě nařízení o stavbě lodí se "stavbou lodí" rozumí stavba obchodních plavidel s vlastním pohonem.
Komise rovněž zdůrazňuje, že společnost Fincantieri staví tento typ lodí a že se tudíž jedná o podnik, na nějž se vztahuje uvedené nařízení.
(38) Žádost, kterou podaly italské orgány, musí být posuzována na základě nařízení o stavbě lodí, přestože již od konce roku 2003 není v platnosti.
Režim, na nějž Itálie poskytla podporu, byl schválen na základě uvedeného nařízení v době, kdy předmětné nařízení bylo ještě v platnosti. Nařízení rovněž obsahuje ustanovení o tříleté dodací lhůtě.
1 nařízení o stavbě lodí stanoví, že do 31. prosince 2000 může příspěvek k podpoře na provoz spjaté se smlouvou činit nejvýše 9 %. Na základě čl.
3 odst. 2 téhož nařízení je mezní hodnotou podpory, jež může být na základě smlouvy poskytnuta, taková hodnota, jež platí v den podpisu konečné smlouvy.
Uvedené ustanovení se však nepoužije v případě lodí dodaných více než tři roky po podpisu smlouvy.
V tomto případě je mezní hodnota, jež se použije, stejná jako mezní hodnota, která byla v platnosti tři roky před dodáním lodi.
Mezním termínem pro dodání lodě, na niž ještě lze čerpat podpory na provoz, v zásadě tedy byl 31. prosinec 2003.
3 odst. 2 však stanoví, že Komise může prodloužit dodací lhůtu o tři roky, a to z důvodů technické náročnosti jednotlivého projektu stavby lodi nebo z důvodů prodlení způsobených neočekávanými, vážnými a odůvodnitelnými událostmi, jež se odrazí na pracovním plánu některé z loděnic a jež budou způsobeny výjimečnými a nepředvídatelnými okolnostmi, na které podnik nemá vliv.
Je třeba poznamenat, že Itálie při své žádosti o prodloužení dodací lhůty vychází z toho, že nastaly výjimečné a nepředvídatelné okolnosti.
(41) Komise podotýká, že Soud prvního stupně podal obdobný výklad v rozsudku ze dne 16. března 2000 [5] a stanovil, že uvedené ustanovení je třeba vykládat restriktivně.
Posouzení slučitelnosti podpory na základě pochybností Komise a na základě připomínek italských orgánů a společnosti Fincantieri
(42) Komise především zdůrazňuje, že toto rozhodnutí se vztahuje na jednu loď, ale posouzení vychází z celkové výroby, kterou společnost Fincantieri v prosinci 2000 plánovala.
Pokud by společnost Fincantieri měla v roce 2003 dodat všech pět lodí, na něž se vztahovalo oznámení, jakož i další lodě, jejichž termín dodání byl stanoven na rok 2003, představovalo by to pro ni značnou pracovní zátěž.
Komise měla tudíž za to, že je nezbytné ověřit, zda je společnost Fincantieri po technické stránce schopna dodat předmětné lodě do konce roku 2003.
(43) Komise a nezávislý odborník [6] na její žádost analyzovali další informace, které Itálie a společnost Fincantieri podaly jako odpověď na pochybnosti, které Komise v rozhodnutí vyjádřila.
Zpráva, kterou odborník vypracoval, byla Itálii předána prostřednictvím dopisu Komise ze dne 26. srpna 2005, aby mohla vyjádřit své připomínky.
Itálie zaslala své připomínky ke zprávě prostřednictvím dopisu ze dne 12. října 2005.
Výroba lodi v loděnicích v Anconě a důsledky pro loděnici v Palermu
(44) Komise vyjádřila první pochybnost ohledně toho, zda je loděnice v Anconě schopna společně s loděnicí ATSM v Terstu postavit jednu z pěti výletních lodí (č. 6077), jež je uvedena v oznámení.
(45) Itálie se domnívá, že by bývalo bylo možné postavit jednu z pěti lodí v Anconě a v loděnicích společnosti ATSM, ačkoli dok v Anconě je kratší než předmětná loď, a to díky zvláštnímu postupu, který již byl jednou při stavbě výletní lodi využit a který spočívá ve spojení dvou dílů lodi.
Komise při zahájení řízení netvrdila, že by to bylo nemožné, ale zdůraznila, že se jedná o složitý postup, přičemž Itálie tento pohled sdílí a připouští, že se jednalo o "nepříliš uspokojivou metodu stavby".
(46) V tomto ohledu Komise v rozhodnutí o zahájení řízení zdůraznila, že v Anconě do té doby nikdy nebyly postaveny tak složité lodě; Itálie na toto tvrzení odpověděla s tím, že v Anconě postavila hlavní díl pro tři obdobné lodě, jakož i jednu cestovní loď s rozměry, jež přibližně odpovídají polovině předmětné lodě (44000 GRT oproti 82500 GRT).
Rozměry dílů a lodí byly tedy značně menší než u výletní lodě č. 6077, jejíž stavba byla plánována.
Jelikož složitost stavby výletních lodí ve velké míře závisí na jejich rozměrech, dochází Komise v tomto ohledu k závěru, že se Itálii nepodařilo vyvrátit skutečnosti, které Komise uvádí v rozhodnutí o zahájení řízení.
(47) Komise v uvedeném rozhodnutí rovněž uvedla, že kvůli stavbě jedné z výletních lodí v Anconě a v loděnici ATSM v Terstu by musely být přemístěny další stavby, jež jsou plánovány v jiné loděnici společnosti Fincantieri v Palermu, o jejíž schopnosti vypořádat se s větší intenzitou činností týkajících se vybavování vyjádřila Komise pochybnosti.
Italské orgány mají za to, že taková práce by teoreticky byla možná.
Nebyl však poskytnut žádný důkaz a odpověď se týkala spíše hlavně stavby vyjádřené v kompenzované hrubé prostornosti než specifické otázky týkající se vybavení.
Komise však zdůrazňuje, že výroba v Palermu v roce 2003 byla 33000 t kompenzované hrubé prostornosti, což je mnohem nižší hodnota, než byla zamýšlená maximální výroba deklarovaná italskými orgány – 63000 t kompenzované hrubé prostornosti, a je zároveň nižší než plánovaná výroba v prosinci 2000, která činila 53000 t kompenzované hrubé prostornosti.
(48) Italské orgány rovněž informovaly, že již v červnu 2001 (méně než šest měsíců od podepsání smlouvy na pět výletních lodí) musela loděnice v Palermu čelit krizi výroby, která nebyla způsobena plánovanou prací navíc a která znamenala prodlení v dodávkách.
Komise má proto za to, že loděnice v Palermu by bývala nebyla schopna splnit plán na prosinec 2000, pokud jde o vybavení (v tomto bodě Itálie neposkytla odpověď).
(49) Komise ostatně podotýká, že informace poskytnuté italskými orgány a společností Fincantieri naznačují, že v prosinci 2000 nebylo zřejmé, zda k vybavení lodi č. 6077 dojde ve společnosti ATSM nebo v Anconě.
Podle plánu výroby na prosinec 2000 a podle přílohy č. 5 v dopise ze dne 25. května 2005 mělo být vybavení provedeno v Anconě, avšak v dopise od společnosti Fincantieri ze dne 3. března 2005 se uvádí, že vybavení bylo realizováno ve společnosti ATSM, aby byly zmírněny obtíže s výrobou, které by v loděnici v Anconě mohly nastat.
(50) Odborník, kterého Komise konzultovala, se domnívá, že Itálie neposkytla přesvědčivé informace ohledně organizace a zdrojů, které je třeba soustředit v doku společnosti ATSM.
Proto odborník silně pochybuje o tom, že by se loděnice, jež je využívána zejména pro opravy lodí a která nemá zkušenosti se stavbou výletních lodí, mohla stát dokonale organizovanou loděnicí schopnou dodat výletní loď v krátké lhůtě.
(51) Itálie se v dopise ze dne 12. října 2005 k tomuto bodu vyjádřila. Itálie má za to, že organizační schopnosti společnosti Fincantieri jsou dostačující pro to, aby společnost ATSM mohla v krátké lhůtě splnit stanovený úkol.
Itálie rovněž zdůrazňuje, že společnost ATSM v současné době pracuje v součinnosti se společností Fincantieri v oblasti oprav lodí v doku.
Komise však ještě není přesvědčena o platnosti italské teze, podle níž by se společnost ATSM mohla v krátké lhůtě změnit z doku určeného k opravě lodí na skutečnou loděnici zaměřenou na stavbu lodí.
(52) Závěr je tudíž takový, že samotná společnost Fincantieri pochybovala o tom, že by loděnice v Anconě byla schopna loď vybavit, a kromě toho neposkytla důkazy, že společnost ATSM by byla schopna vybavení zrealizovat.
Na základě výše uvedených připomínek se Komise domnívá, že plán na rok 2000 byl nerealistický a obecný, a to jak pro stavbu lodi v loděnic v Anconě/ATSM, tak co se týče situace v Palermu, což potvrzuje její pochybnosti ohledně těchto bodů.
Vybavení pro skupinu Fincantieri
(53) V rozhodnutí o zahájení řízení měla Komise za to, že dodání všech pěti lodí, vedle dalších již plánovaných lodí, by znamenalo, že vybavení musí odpovídat dvojnásobku činností týkajících se vybavení, jež do té doby vykonala společnost Fincantieri, a že v případě loděnice v Margheře by vybavení na rok 2003 bývalo bylo vyšší o zhruba 40 % než činnosti, které loděnice do té doby uskutečnila.
(54) Itálie na jedné straně odpověděla, že kapacity na stavbu trupu jsou dostačující. Takový argument však není podstatný, neboť Komise nezpochybňovala kapacitu pro stavbu trupů.
(55) Společnost Fincantieri a Itálie rovněž zpochybňují odhady Komise ohledně objemu činností týkajících se vybavení v porovnání s předcházejícími léty. Uvádějí například, že zvýšení nepřesahovalo 20 %.
Kromě toho mají za to, že by bývalo bylo možné nezbytné vybavení zrealizovat ve stanovené lhůtě i díky síti subdodavatelů.
(56) Komise však zdůrazňuje, v čemž má podporu technického odborníka, důležitost vybavení, jak bylo uvedeno při zahájení řízení.
Ačkoli Itálie uvedla, že jednotlivé loděnice by mohly zvýšit výrobu až na maximální úroveň, pokud by se pracovalo na směny, je Komise toho názoru, že souběžné zavedení tohoto způsobu práce ve všech nebo ve většině loděnic by přineslo rizika a velice vysoké náklady. V oblasti řízení by tento způsob vyžadoval značné úsilí, především z hlediska centrální struktury řízení výrobního postupu společnosti Fincantieri, na niž Itálie poukázala.
(57) Vybavování se jeví jako zvláště kritické v případě trupů lodí 6078 a 6079, které měly být postaveny v loděnici v Margheře a dodány před koncem roku 2003, a to v rozmezí pouhých dvou měsíců.
Komise je názoru, jenž je podpořen hodnocením odborníka, že Itálie, i když poskytuje některé číselné údaje o tom, jak plánovala realizaci veškerého vybavení, nedává v této důležité záležitosti odpovídající odpověď.
(58) Itálie se v dopise ze dne 12. října 2005 vyjadřuje k bodu, který vznesl odborník, když tvrdil, že dodání obou lodí během dvou měsíců by bylo uskutečnitelné a že například v případě lodě č. 6078 se počítalo s devíti měsíci oproti sedmi měsícům v případě lodi č. 6079, a tak v případě potřeby bylo možné pracovat na stavbě lodi č. 6079. Komise v tomto ohledu podotýká, že období stanovené pro stavbu sesterských lodí č. 6075, 6076 a 6077 bylo 9, 8 a 10 měsíců, proto se v případě lodi č. 6078 devítiměsíční lhůta nejevila jako obzvláště dlouhá a sedmiměsíční lhůta v případě lodi č. 6079 jako výrazně krátká, neboť se předpokládalo, že vybavování proběhne souběžně s vybavováním lodi č. 6078.
(59) Komise bere na vědomí prohlášení Itálie, že v minulosti bylo možné pro některé lodě zkrátit lhůtu potřebnou pro vybavení na sedm nebo dokonce na šest měsíců.
K tomuto zkrácení však došlo v loděnicích, které mohly pracovat podle obvyklého postupu, tzn. zajistit vybavení každé lodi zvlášť.
(60) Skutečnost, že se loděnici v Margheře v minulosti podařilo dodat čtyři lodě během patnácti měsíců, neznamená, že by Komise již neměla pochybnosti zejména ohledně dvou uvedených dodávek, jež byly stanoveny pro rozmezí dvou měsíců.
Komise rovněž podotýká, že skutečná výroba v Margheře byla v roce 2003, kdy byla činnost pro společnost Fincantieri [7] ještě považována za "výjimečnou", zhruba 130000 t KHP, tzn. zřetelně nižší než 160000 t KHP, jejich výroba byla podle plánu z prosince 2000 stanovena na rok 2003.
(61) Podle odborníka, kterého Komise konzultovala, by dodání čtyř lodí v krátké lhůtě rovněž způsobilo potíže majiteli lodí, který by pravděpodobně musel řešit vážné organizační problémy, pokud by přejímal dodávku čtyř lodí během dvou měsíců.
(62) V případě lodí č. 6078 a 6079, jejichž dodání je plánováno v loděnici v Margheře, byla podle odborníka Komise stanovená doba výroby (18 a 19 měsíců) výrazně krátká.
Odborník v této souvislosti zpochybňuje tvrzení italských orgánů, jež je obsaženo v dopise ze dne 25. května 2005 a podle něhož zaučení v této oblasti by sledovalo křivku, jež by zkrátila čas nezbytný pro stavbu posledních lodí jedné série.
Je-li taková teze správná v případě, kdy jsou lodě stavěny ve stejné loděnici a podle stejných metod, není již správná, pokud je stejný typ lodi stavěn na různých místech a různými pracovními skupinami, jak se předpokládalo v plánu z prosince 2000.
(63) V dopise ze dne 12. října 2005 se Itálie vyjadřuje k předmětnému bodu a má za to, že křivka zaučení platí rovněž v případě, kdy jsou lodě stavěny na různých místech.
Komise připouští, že může existovat jistá křivka zaučení i v případě, kdy výroba probíhá v různých loděnicích, například pokud jde o aspekty spjaté s centrální strukturou řízení, s dodávkou hlavních zařízení atd. Je nicméně zřejmé, že pokud jsou lodě stavěny na různých místech a dokonce různými výrobními metodami, je taková křivka zaučení mnohem méně významná, než když se jedná o výrobu, jež probíhá stále na stejném místě.
(64) Komise zdůrazňuje, že tři sesterské lodě č. 6077, 6078 a 6079 by na základě plánu z roku 2000 bývaly nebyly postaveny ve stejných loděnicích a stejnými výrobními metodami.
Komise rovněž uvádí, že podle Itálie loď č. 6079 ve skutečnosti není třetí ze série, nýbrž pátá, a že na pracovní síle již bylo ušetřeno 16 % v případě první sesterské lodi a 8 % v případě druhé sesterské lodi.
Očekávat větší účinnost a úsporu času u každé další lodi je ještě méně opodstatněné v případě posledních dvou lodí v sérii po pěti než v sérii po třech lodích.
Komise má proto za to, že odhadovaná zkrácení doby výroby v případě lodí 6078 a 6079 v plánu z roku 2000 byla nereálná.
Chybějící důkazy
(65) Technický odborník, na kterého se Komise po zahájení řízení obrátila, Komisi dodal nějaké typové příklady informací, které by italské orgány/společnost Fincantieri mohly dodat, aby prokázaly, že společnost Fincantieri měla skutečně v úmyslu – a měla pro to i kapacity – dodat všech pět lodí do konce roku 2003.
(66) Jedním z takových příkladů jsou objednávky u dodavatelů týkající se důležitých komponentů, jako např. hnací systémy nebo zdrojová soustrojí, jež musejí být objednány v počáteční fázi, pokud chceme mít jistotu, že je obdržíme včas.
Dalším příkladem mohou být smlouvy se subdodavateli, které měly být podle popisu předloženého Itálií uzavřeny do konce července 2001, avšak v každém případě do začátku září 2001.
Itálie však předložila pouze seznam subdodavatelů, kteří mohou pro společnost Fincantieri pracovat.
A konečně třetím příkladem důkazů, které by mohly být poskytnuty, jsou skutečná data zálohy na smlouvy nebo záruky na provedení smlouvy/bankovní záruky, které byly vytvořeny pro účely objednávek a které se obvykle předkládají při platbě první splátky za novou loď.
(67) Itálie a společnost Fincantieri neposkytly žádný z uvedených důkazů ohledně úmyslu a kapacity společnosti Fincantieri dodat všechny lodě do konce roku 2003, a to včetně lodě č. 6079, ačkoli Komise Itálii informovala dopisem ze 26. srpna 2005 o užitečnosti takových informací.
Tím, že tyto informace nebyly sděleny, se potvrzuje názor Komise, že plán výroby z roku 2000 nebyl realistický a že loď č. 6079 by nemohla být dodána do konce roku 2003.
Stanovené datum dodání lodě
(68) Komise rovněž zdůrazňuje, že podle tiskové zprávy ze dne 20. června 2005 vydané provozovatelem lodě (Holland America Line) bude předmětná loď č. 6079, nazvaná "MS Noordam", dodána v lednu 2006.
Komise podotýká, že pokud informace o termínu dodání lodě je správná, nemohla by bývala být Itálii podpora poskytnuta, i kdyby Komise bývala povolila prodloužení dodací lhůty do konce října 2005, o což Itálie požádala.
VI. ZÁVĚR
(69) Komise analyzovala informace poskytnuté italskými orgány na základě svého rozhodnutí zahájit formální vyšetřovací řízení o technické způsobilosti dodat všechny lodě, jejichž dodací lhůta byla podle plánu společnosti Fincantieri z prosince 2000 stanovena na rok 2003, a to zejména v případě trupu lodě č. 6079.
Podle Komise informace poskytnuté Itálií nerozptylují pochybnosti o uskutečnitelnosti plánu z roku 2000, který Itálie předložila.
S počátečními pochybnostmi Komise se ztotožňoval i nezávislý odborník.
Nové informace posoudil další nezávislý odborník, který dospěl ke stejnému závěru jako Komise.
Itálie dostala možnost vyjádřit se k závěrům zpráv obou odborníků.
(70) Komise po posouzení všech dostupných údajů dospěla k závěru, že původní plán výroby, jenž počítal s dodáním všech pěti lodí do konce roku 2003, nebyl realistický.
Pochybnosti ohledně způsobilosti dodat loď č. 6079 do konce roku 2003 se tedy potvrdily.
(71) Komise podotýká, že již povolila prodloužení dodací lhůty pro čtyři lodě vyrobené společností Fincantieri ve smyslu čl. 3 odst.
2 nařízení o stavbě lodí. Uvedené ustanovení se použije pouze v případě neočekávaných, vážných a odůvodnitelných událostí, které jsou způsobeny výjimečnými a nepředvídatelnými okolnostmi, na které podnik nemá vliv; Soudní dvůr již stanovil, že je třeba je vykládat restriktivně.
(72) Vzhledem k závěrům uvedeným v bodě 70 není prodloužení dodací lhůty odůvodnitelné, a proto Komise v případě trupu č. 6079 nemůže povolit prodloužení dodací lhůty,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tříletá dodací lhůta stanovená v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1540/98 nemůže být v případě lodi č. 6079 postavené společností Fincantieri prodloužena.
Proto podpora na provoz spjatá se smlouvou na uvedenou loď nemůže být uskutečněna.
Článek 2
Itálie do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k jeho splnění.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. listopadu 2005
o režimech státní podpory uplatňovaných Slovinskem v rámci jeho právních předpisů o ekologické dani za znečištění ovzduší emisemi oxidu uhličitého
(oznámeno pod číslem K(2005) 4435)
(Pouze slovinské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/640/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ –
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o založení Evropského hospodářského prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s výše uvedenými články předložily své připomínky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
ŘÍZENÍ
(1) Slovinské orgány informovaly dne 18. října 2002 Komisi o existenci režimu státní podpory, podle něhož mají některé kategorie podniků právo na snížení daní v rámci vnitrostátní daně z emisí CO2.
Komise tento režim zaevidovala jako věc SI 1/2003.
Režim předběžně schválil vnitrostátní orgán pro státní podpory Slovinska v souladu s kapitolou 3 odst. 2 přílohy IV Smlouvy o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Litvy, Lotyšska, Maďarska, Malty, Polska, Slovenska a Slovinska k Evropské unii [2](Smlouva o přistoupení) na základě pokynů Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí (pokyny na ochranu životního prostředí) [3].
(2) Vzhledem k neúplným informacím o tomto opatření žádala Komise Slovinsko o další vysvětlení a režim nebylo možné zahrnout do seznamu existujících podpor v rámci dodatku k příloze IV Smlouvy o přistoupení.
(3) Slovinské orgány předložily Komisi doplňující informace ve dnech 7. listopadu 2002, 1. dubna 2003, 16. května 2003, 1. října 2003, 4. února 2004, 1. června 2004, 17. září 2004 a 28. září 2004.
Slovinské orgány a Komise se sešly dvakrát, a to 24. listopadu 2003 a 8. března 2004.
(4) Mezitím došlo v právních předpisech EU k větším změnám, které významně ovlivnily slovinský systém zdanění CO2:
- směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových pøedpisù Spoleèenství o zdanìní energetických produktù a elektøiny [4] ("směrnice o zdanění energie"),
- směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES [5] ("směrnice o obchodování s emisemi"), a
- směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES ze dne 11. února 2004 o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny [6];
vstoupily v platnost dnem jejich vyhlášení.
(5) Následně se slovinské orgány rozhodly změnit svůj daňový režim a oznámily Komisi nové právní předpisy, tehdy ještě ve stádiu návrhu.
Komise nový režim zaevidovala v červnu 2004 pod číslem N 402/2004.
(6) Na základě informací, které měla k dispozici, vyjádřila Komise pochybnosti o slučitelnosti některých částí obou opatření SI 1/2003 a N 402/2004 se společným trhem. Proto zahájila dne 14. prosince 2004 formální vyšetřovací řízení na základě čl.
4 a článku 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 o prováděcích pravidlech k článku 93 Smlouvy o ES [7] a vyzvala slovinské orgány k předložení připomínek ("rozhodnutí o zahájení řízení").
Shrnutí uvedeného rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno dne 22. února 2005 v Úředním věstníku Evropské unie [8].
Všechny zúčastněné strany byly vyzvány, aby své připomínky předložily do jednoho měsíce ode dne zveřejnění oznámení.
(7) Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení zaevidovala Komise věc SI 1/2003 pod číslem C 47/2004 a věc N 402/2004 pod číslem C 44/2004.
(8) V dopise ze dne 18. ledna 2005, zaevidovaném dne 20. ledna 2005, předložily slovinské orgány své připomínky k pochybnostem, které Komise vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení.
Komise zaslala ve dnech 4. dubna a 7. července 2005 slovinským orgánům další otázky, na něž odpověděly v dopisech ze dne 17. května a 8. srpna 2005.
(9) Komise neobdržela žádné připomínky od třetích stran.
(10) Pro snazší pochopení změn, které zavádějí nové právní předpisy, zahrnuje rozhodnutí o zahájení řízení jak původní systém snižování daní (věc SI 1/2003), tak i nový režim (věc N 402/2004).
Z důvodů jasnosti a jednotnosti zahrnuje i toto rozhodnutí obě věci: C 44/2004 i C 47/2004.
A) REŽIM C 47/2004 (dříve SI 1/2003)
1. POPIS REŽIMU PODPORY
(11) Režim je založen na "nařízení o ekologické dani za znečišťování ovzduší emisemi oxidu uhličitého" ze dne 17. října 2002, které ve Slovinsku vstoupilo v platnost v říjnu 2002 ("nařízení").
Nový, pozměněný předpis (režim C 44/2004) vstoupil v platnost dne 1. května 2005 a nahradil nařízení.
(12) Proto Komise v tomto rozhodnutí posuzuje slučitelnost nařízení se společným trhem v období mezi 1. květnem 2004 (datum vstupu Slovinska do EU) a 1. květnem 2005 (ukončení použití nařízení).
(13) Nařízení stanovilo, že bude zavedena daň na základě množství CO2, které vypustí každé zařízení.
Obsahovalo tři kategorie snížení daní, které byly předloženy Komisi ke schválení jako provozní podpory v rámci pokynů na ochranu životního prostředí:
(i) Podnikům, které vyrábějí elektrickou energii v zařízeních pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, mohla být daň snížena, pokud úspora energie činila alespoň 5 % u stávajících zařízení nebo 10 % u nových zařízení.
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise stanovila, že je tato podpora v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
(ii) Druhá kategorie snížení daní se týkala všech zařízení, která byla ve Slovinsku v činnosti před rokem 1998 a vypouštěla v průměru nejméně 10 t emisí CO2 za rok v období od roku 1986 do roku 1998 a před rokem 2002 požádala Ministerstvo životního prostředí o povolení k vypouštění emisí.
Zvláštní sazby snížení byly stanoveny pro tyto kategorie příjemců:
- zařízení, která vyrábějí tepelně izolační materiály,
- elektrárny, které dodávají elektřinu do vysokonapěťové přenosové soustavy,
- zařízení pro přepravu zemního plynu v tranzitní plynové síti,
- zařízení pro dálkové vytápění, za emise CO2 z důvodu používání fosilních paliv.
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že snížení daní elektrárnám, které dodávají elektřinu do vysokonapěťové přenosové soustavy (druhá odrážka výše), nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v souvislosti se všemi ostatními sníženími daní v této kategorii na základě čl. 4 odst. 4 a článku 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 o prováděcích pravidlech k článku 93 Smlouvy o ES.
(iii) Třetí kategorie snížení daní se týkala velkých spalovacích zařízení elektráren, které dodávají elektřinu do vysokonapěťové přenosové soustavy a které používají uhlí jako palivo.
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že toto opatření nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(14) Vyšetřovací řízení Komise se proto zaměřilo na opatření státní podpory uvedené v bodu (ii) výše.
2.
PODPORA DE MINIMIS
(15) V den rozhodnutí Komise o zahájení řízení ( 14. prosinec 2004) bylo nařízení ještě použitelné.
Slovinské orgány ve svém dopise ze dne 17. května 2005 nicméně potvrdily, že po datu přijetí rozhodnutí Komise ( 22. prosinec 2004) nepřijaly slovinské orgány žádné správní rozhodnutí o snížení daní za CO2 na základě nařízení.
Nový právní předpis vstoupil v platnost 1. května 2005 a nahradil nařízení.
(16) Na žádost Komise (dopis ze dne 4. dubna 2005) předložily slovinské orgány seznam všech oprávněných subjektů, na které se po vstupu Slovinska do EU vztahovalo snížení daní v souladu s nařízením, a příslušné částky snížení daní do ukončení použitelnosti nařízení (dopis ze dne 17. května 2005).
(17) Na základě této informace činila celková částka snížení daní v období mezi 1. květnem 2004 a 1. květnem 2005 celkem 998771 EUR, což se týkalo dohromady 153 podniků.
Žádný z podniků neobdržel více než 100000 EUR.
Ve skutečnosti pouze dva podniky obdržely více než 27000 EUR, avšak žádný z nich více než 100000 EUR.
(18) Slovinské orgány proto tvrdí, že vzhledem k velmi krátké době použití nařízení po vstupu Slovinska do EU je částka podpory poskytnuté podle tohoto režimu nižší než činí práh v hodnotě 100000 EUR, který je stanoven v článku 2 nařízení Komise o podpoře de minimis [9].
(19) V dopise ze dne 8. srpna 2005 slovinské orgány podrobně popsaly používaný systém pro sledování podpor de minimis ve Slovinsku.
Podle těchto informací Slovinsko vytvořilo systém sledování a kontroly poskytování podpory v souladu s pravidlem de minimis tím, že vytvořilo ústřední registr podpor de minimis v rámci Oddělení pro sledování státních podpor na Ministerstvu financí.
Před poskytnutím jakékoli podpory de minimis kterýmkoli orgánem musí toto oddělení ověřit, zda jsou dodrženy podmínky uvedené v nařízení Komise o podpoře de minimis.
Ústřední registr byl vytvořen před vstupem Slovinska do EU.
(20) Slovinské orgány v dopise ze dne 8. srpna 2005 potvrdily, že z důvodu používání tohoto centralizovaného systému nemohly oprávněné subjekty obdržet podporu, která by přesáhla částku 100000 EUR na oprávněný subjekt za období tří let.
3. POSOUZENÍ
(21) Slovinské orgány přestaly ihned po přijetí rozhodnutí Komise o zahájení řízení ( 22. prosince 2004) používat příslušný režim snížení daní.
O několik měsíců později, dne 1. května 2005, začal platit nový, výrazně pozměněný, režim.
Z toho vyplývá, že nařízení, které se v tomto rozhodnutí posuzuje, se ve Slovinsku používalo jeden rok po vstupu, ve skutečnosti se však používalo méně než 8 měsíců (od 1. května 2004 do 22. prosince 2004).
(22) Výsledkem tohoto krátkého období používání je, že podpora poskytnutá v rámci tohoto režimu je nižší, než činí práh ve výši 100000 EUR na oprávněný subjekt, jak je stanoveno v článku 2 nařízení Komise o podpoře de minimis.
(23) Slovinské orgány se v dopisech ze dne 17. května 2005 a 8. srpna 2005 zavázaly, že budou dodržovat všechny podmínky uvedené v nařízení Komise o podpoře de minimis, a popsaly systém sledování, který zajišťuje řádné používání uvedených pravidel.
4. ZÁVĚR
(24) Komise proto konstatuje, že opatření splňuje podmínky uvedené v nařízení Komise o podpoře de minimis, a v souladu s jeho čl. 2 odst. 1 se má za to, že nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
B) REŽIM C 44/2004 (dříve N 402/2004): Změna režimu C47/2004
1. POPIS REŽIMU PODPORY
(25) Slovinské orgány ve svém dopise zaevidovaném dne 1. června 2004 informovaly Komisi o zásadních změnách ve slovinské legislativě, které vedly mimo jiné i ke změně nařízení o zdanění CO2, které bylo v platnosti od roku 2002.
Nový soubor vnitrostátních právních předpisů sestává z nového zákona o ochraně životního prostředí [10], zákona o změnách a doplňcích zákona o spotřební dani [11] a nařízení vlády o ekologické dani za znečišťování ovzduší emisemi oxidu uhličitého ("nařízení"), které vstoupilo v platnost 1. května 2005.
(26) Nařízení zachovává nezměněnou logiku předchozího systému zdanění CO2, daň je založena na množství CO2, které vypouští příslušné zařízení.
(27) Obsahuje tři opatření na snížení daní, která byla předložena Komisi ke schválení v rámci pokynů na ochranu životního prostředí.
Doba trvání všech tří opatření činí 5 let, od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2009.
(i) Podnikům, které vyrábějí elektřinu v zařízeních pro kombinovanou výrobu tepla a elektřiny, může být snížena daň, pokud dosáhly určité úspory energie.
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise stanovila, že je toto opatření v souladu s čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES. Ačkoli bylo toto opatření v době uvedeného rozhodnutí pouze návrhem nařízení, potvrdily slovinské orgány ve svém dopise ze dne 17. května 2005, že toto opatření nebylo pozměněno.
(ii) Druhá kategorie snížení daní se týká elektráren, které dodávají elektřinu do vysokonapěťové přenosové soustavy a některých velkých zařízení na výrobu tepla, která jsou uvedena v článku 23 nařízení.
Co se týče elektráren, došla Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení k závěru, že toto opatření nepředstavovalo státní podporu.
Ohledně velkých zařízení na výrobu tepla došla Komise k závěru, že v jejich případě je snížení daní v souladu se Smlouvou o ES.
(iii) Na základě návrhu nařízení, jak byl předložen Komisi před jejím rozhodnutím o zahájení řízení, mají všichni provozovatelé, kteří dodávají elektřinu do vysokonapěťové přenosové soustavy, avšak nejsou energeticky náročnými podniky a nevztahuje se na ně dobrovolná dohoda o uskutečnění cílů ochrany životního prostředí nebo režim obchodování s povolenkami, nárok na snížení daní ve výši 43 % v roce 2005, které by se každoročně snižovalo o 8 procentních bodů.
Zařízení pro dálkové vytápění ve stejné situaci mají nárok na snížení ve výši 26 % v roce 2005, které by se každoročně snižovalo o 8 procentních bodů.
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti tohoto opatření se společným trhem a na základě čl. 4 odst. 4 a článku 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 o prováděcích pravidlech k článku 93 Smlouvy o ES zahájila formální vyšetřovací řízení. Tato kategorie snížení daní byla v novém návrhu nařízení jediná, která se stala předmětem vyšetřovacího řízení státních podpor prováděného Komisí.
(28) Na základě rozhodnutí Komise o zahájení řízení změnily slovinské orgány návrh nařízení.
Konečná verze nařízení, která vstoupila v platnost v květnu 2005, nahrazuje tuto kategorii snížení daní následujícími kategoriemi:
(29) Ustanovení článku 18 třetí odrážka nařízení stanoví, že podnikům, které jsou zapojeny do systému EU pro obchodování s emisemi v souladu se směrnicí o obchodování s emisemi a které nejsou energeticky náročné, lze snížit daň v rámci vnitrostátního zdanění CO2.
(30) Podle článku 18 čtvrtá odrážka mohou podniky, které dobrovolně uzavřou dohodu o ochraně životního prostředí, také získat nárok na snížení daní.
(31) Sazba snížení daní se každoročně snižuje o 8 procentních bodů:
- 2005: 43 %,
- 2006: 35 %,
- 2007: 27 %,
- 2008: 19 % a
- 2009: 11 %.
Posledním rokem snížení daní je rok 2009. Od roku 2010 se neuplatňuje.
(32) Zařízení pro dálkové vytápění mohou využívat snížení ve výši 26 % v roce 2005, které se každoročně snižuje o 8 procentních bodů.
2. POSOUZENÍ
(33) Slovinské orgány oznámily Komisi podporu před jejím prováděním.
(34) Opatření, které je předmětem vyšetřovacího řízení Komise, se týká zejména článku 18 třetí a čtvrté odrážky a článků 22 až 24 nařízení.
Ačkoli nařízení vstoupilo v platnost během vyšetřovacího řízení Komise, slovinské orgány v dopise ze dne 17. května 2005 potvrdily, že se článek 18 čtvrtá odrážka a články 23 a 24 budou používat až po konečném schválení Komise. Proto, pokud se jedná o tyto články, splnily slovinské orgány svou povinnost na základě čl.
3 Smlouvy o ES a článku 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 o prováděcích pravidlech k článku 93 Smlouvy o ES.
(35) Opatření týkající se vracení daní však mohou podle vyšetřovacího řízení Komise také vyplývat z článku 18 třetí odrážka a článku 22 nařízení.
Slovinské orgány zastávají názor [12], že tyto články byly po vydání rozhodnutí Komise o zahájení řízení uvedeny do souladu se Smlouvou o ES, a proto nebyl počátek jejich platnosti odložen do konečného schválení Komisí.
Tato ustanovení tak vstoupila v platnost 1. května 2005, čímž byl porušen článek 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 o prováděcích pravidlech k článku 93 Smlouvy o ES.
2.1 Existence státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(36) Komise se domnívá, že změny, které slovinské orgány zavedly ve věci snížení daní po rozhodnutí o zahájení řízení, žádným způsobem nemění posouzení obsažené v rozhodnutí o zahájení řízení v souvislosti s existencí podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Proto Komise zastává názor, že posuzovaná opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
2.2 Slučitelnost podpory se Smlouvou o ES
(37) Komise konstatuje, že slovinské orgány vytvořily režim na základě pokynů na ochranu životního prostředí a směrnice o zdanění energie.
Slučitelnost s pokyny na ochranu životního prostředí
(38) Komise posuzuje slučitelnost opatření zejména s čl. 51 odst. 2 a čl. 51 odst. 1 písm. b) první odrážkou pokynů na ochranu životního prostředí. Slovinský systém zdanění CO2 byl zaveden v říjnu 2002. Proto se v souladu s čl. 51 odst. 2 mohou ustanovení čl. 51 odst. 1 používat pouze v případě, že jsou současně splněny dvě následující podmínky:
(a) daň má výrazný pozitivní účinek na ochranu životního prostředí.
Smysl slovinského daňového systému spočívá v tom, že se podniky s vyšší mírou emisí CO2 zdaní více než podniky, které vypouští méně CO2.
Tento systém zdanění sám o sobě vede podniky k tomu, aby se chovaly ekologičtěji, a to tak, že budou vypouštět méně CO2.
Komise se proto domnívá, že první kritérium čl. 51 odst.
(b) o rozdílném zdanění oprávněných subjektů muselo být rozhodnuto zároveň s přijetím daně.
Kategorie oprávněných subjektů stanovené v původním aktu o zdanění CO2 z roku 2002 jsou mnohem rozsáhlejší než kategorie, na které se vztahuje nařízení, jež je posuzováno.
Ke změnám došlo z důvodu vstupu Slovinska do EU a následných změn platné legislativy.
Komise se domnívá, že tyto změny neovlivnily povahu a smysl rozdílného zdanění, nýbrž pouze omezily okruh oprávněných subjektů v souladu s používanými předpisy EU.
(39) Proto Komise dochází k závěru, že je splněna také druhá podmínka z čl. 51 odst. 2 pokynů na ochranu životního prostředí.
(40) Na základě výše uvedeného a v souladu s čl. 51 odst. 2 pokynů na ochranu životního prostředí lze na tato opatření použít ustanovení čl. 51 odst. 1.
(41) V souladu s čl. 51 odst. 1 písm. b) první odrážka, týká-li se daňové snížení daně Společenství, může Komise schválit výjimku na dobu maximálně 10 let, pokud částka, kterou oprávněné subjekty po snížení skutečně zaplatí, zůstane vyšší než minimální částka ve Společenství.
(42) Od 1. ledna 2004 předpokládá směrnice o zdanění energie harmonizované zdanění energie v členských státech.
V souladu s článkem 4 uvedené směrnice zastává Komise názor, že slovinský daňový systém, který je založen na množství CO2 uvolňovaném podniky, zdaňuje energetické produkty, jak je stanoveno v článku 2 směrnice o zdanění energie, a proto spadá do oblasti působnosti uvedené směrnice. Proto se slovinský daňový systém týká daně Společenství ve smyslu čl.
51 odst. 1 písm. b) první odrážky pokynů na ochranu životního prostředí.
(43) Snížení se použije pouze na období kratší než 5 let, což je méně než období stanovené v čl. 51 odst. 1.
(44) Vzhledem k různým sazbám zdanění, jež se používají ve Slovinsku pro různá paliva, je skutečná daňová sazba, jež se platí za zařízení, závislá na druhu suroviny, kterou zařízení využívá ke svému provozu.
Komise tedy nemůže u každého zařízení předem ověřit a zajistit, že budou dodrženy nejnižší sazby zdanění stanovené ve směrnici o zdanění energie.
Slovinské orgány se v dopise ze dne 17. května 2005 opětovně zavázaly, že u obou kategorií oprávněných subjektů zajistí, aby daň, kterou zaplatí po snížení, zůstala vyšší než minimální částka ve Společenství stanovená směrnicí o zdanění energie.
Snížení daní proběhne formou vrácení daní a příslušný vnitrostátní orgán tak může u každého zařízení před vrácením daně ověřit slučitelnost s minimální harmonizovanou částkou.
(45) Komise také zohledňuje klesající povahu snížení daní, která vede ke každoročnímu znatelnému omezení daňových úlev.
(46) Na základě výše uvedených závazků slovinských orgánů zastává Komise názor, že je splněna podmínka z čl. 51 odst. 1 písm. b) první odrážka, podle níž částka, kterou oprávněné subjekty po úlevě skutečně zaplatí, musí zůstat vyšší než minimální částka ve Společenství.
(47) Podmínky stanovené v první odrážce čl. 51 odst. 1 písm. b) pokynů na ochranu životního prostředí jsou proto splněny u obou kategorií oprávněných subjektů.
Slučitelnost se směrnicí o zdanění energie
(48) Směrnice o zdanění energie v čl. 17 odst. 1 požaduje, aby i v případě, kdy jsou minimální úrovně zdanění stanovené směrnicí dodrženy, mohly členské státy uplatňovat snížení daní pouze pro energeticky náročné činnosti nebo v případě, že oprávněný subjekt uzavřel zvláštní dohodu o uskutečnění cílů ochrany životního prostředí nebo je zapojen do systému obchodování s emisemi.
(49) Oprávněné subjekty, na které se vztahuje čl. 18 třetí odrážka nařízení, se musí účastnit, pokud chtějí využít snížení daní, systému EU pro obchodování s emisemi v souladu se směrnicí o obchodování s emisemi [13].
(50) Oprávněné subjekty, na které se vztahuje čl. 18 čtvrtá odrážka nařízení, musí uzavřít dobrovolnou dohodu o uskutečnění cílů ochrany životního prostředí, pokud chtějí využít snížení daní.
Cílem ochrany životního prostředí, kterého musí oprávněné subjekty dosáhnout v rámci dohod o ochraně životního prostředí, je snížení emisí CO2 o 2,5 % do konce roku 2008 v porovnání s emisemi v referenčním období (1999 až 2002).
(51) Vzhledem k výše uvedenému zastává Komise názor, že jsou obě kategorie snížení daní slučitelné s požadavky směrnice o zdanění energie.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření snížení daní, které stanoví slovinské nařízení o ekologické dani za znečištění ovzduší emisemi oxidu uhličitého, které vstoupilo v platnost dne 1. května 2005, jsou slučitelná s čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí se týká snížení daní na základě nařízení, a to do 31. prosince 2009.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Republice Slovinsko.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005
o státní podpoře č. C 26/05 (ex NN 580/B/03) stanovené v programu, který předložila Sicílie v rámci režimu podpory na pěstování citrusových plodů v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2005) 5354)
(Pouze italské znění je závazné)
2006/641/ES
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co v souladu s uvedeným článkem vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. Postup
(1) Dopisem ze dne 15. prosince 2003, který byl zaevidován dne 16. prosince 2003, oznámilo v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi podporu na pěstování citrusových plodů v Itálii.
(2) Dopisem ze dne 20. ledna 2004 požádaly útvary Komise italské orgány o dodatečné informace ohledně uvedených podpor.
(3) Jelikož útvary Komise neobdržely odpověď na svoji žádost o informace ze dne 20. ledna 2004, zaslaly dopisem ze dne 30. dubna 2004 italským orgánům upomínku.
(4) Dopisem ze dne 24. května 2004, který byl zaevidován dne 25. května 2004, předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii útvarům Komise dopis, v němž italské orgány žádaly o prodloužení lhůty na odpověď na otázky uvedené v dopisu ze dne 20. ledna 2004.
(5) Lhůta byla italským orgánům prodloužena dopisem ze dne 3. června 2004.
(6) Dopisem ze dne 30. června 2004, který byl zaevidován dne 2. července 2004, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii sdělilo Komisi doplňující informace, jež byly po italských orgánech požadovány v dopise ze dne 20. ledna 2004.
(7) Výše uvedené podpory spočívaly v přidělení dodatečných finančních prostředků na financování opatření, jež byla schválena v rámci podpory č. N 313/01 [2], avšak podle údajů v oznámení měla být část těchto finančních prostředků použita na financování opatření týkajících se boje proti viru tristezy citrusových plodů, jež nebyla posuzována v rámci složky č. N 313/01. I když útvary Komise konstatovaly, že mají k dispozici všechny nezbytné informace, aby posoudily opětovné financování opatření schválených v rámci složky č. N 313/01, ale že ještě nemají některé informace o opatřeních týkajících se boje pro viru tristezy citrusových plodů, přesto se rozhodly rozdělit spis na dvě části, a to proto, aby neblokovaly opětovné financování již schválených opatření. Část A je určena na výše uvedené opětovné financování a část B na opatření týkající se boje proti viru tristezy citrusových plodů.
(8) Část A spisu byla Komisí schválena [3].
(9) Dopisem ze dne 12. srpna 2004 požádaly útvary Komise italské orgány o doplňující informace ohledně části B spisu.
(10) Dopisem ze dne 27. září 2004, který byl zaevidován dne 29. září 2004, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii sdělilo Komisi doplňující informace, jež byly po italských orgánech požadovány v dopise ze dne 12. srpna 2004.
(11) Jelikož informace poskytnuté italskými orgány byly neúplné, dopisem ze dne 11. října 2004 požádaly útvary Komise o další upřesnění.
(12) Dopisem ze dne 25. října 2004, který byl zaevidován dne 27. října 2004, a dopisem ze dne 9. listopadu 2004, který byl zaevidován dne 15. listopadu 2004, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii předalo Komisi upřesnění, jež byla po italských orgánech požadována v dopise ze dne 11. října 2004.
(13) Jelikož informace poskytnuté italskými orgány byly i nadále neúplné, dopisem ze dne 23. listopadu 2004 požádaly útvary Komise o další upřesnění.
(14) Mezitím dopisem ze dne 19. listopadu 2004, který byl zaevidován dne 24. listopadu 2004, předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dopis od italských orgánů, k němuž byl přiložen program boje proti tristeze citrusových plodů, který přijala Kampánie.
(15) Dopisem ze dne 19. prosince 2004 upozornily útvary Komise italské orgány na to, že, i když se spis týká pouze některých regionů, bude slučitelnost stanovených opatření posouzena až po obdržení plánů boje proti tristeze citrusových plodů, které přijaly všechny regiony.
(16) Dopisem ze dne 16. prosince 2004, který byl zaevidován dne 20. prosince 2004, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii předalo Komisi dopis, v němž italské orgány žádají, aby byl každý program posuzován neprodleně po jeho předání.
(17) Dopisem ze dne 10. ledna 2005, který byl zaevidován dne 11. ledna 2005, předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dopis od italských orgánů, k němuž byl přiložen program boje proti tristeze citrusových plodů, který přijala Basilicata.
(18) V souvislosti s uvedeným postupem považovaly útvary Komise za vhodné italským orgánům dopisem ze dne 19. ledna připomenout, že z důvodů administrativního zjednodušení bude přijato jednotné rozhodnutí pro všechny předložené programy boje, a zároveň uvedené orgány vyzvaly, aby daly vědět, až budou mít za to, že jsou předány všechny programy boje proti tristeze citrusových plodů.
Tento postoj byl stvrzen na zasedání dne 25. ledna 2005, při němž italské orgány nakonec potvrdily, že Komisi upozorní, jakmile se bude mít za to, že jsou zaslány všechny programy boje.
(19) Dopisem ze dne 26. ledna 2005, který byl zaevidován dne 27. ledna 2005, předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dopis od italských orgánů, k němuž byl přiložen program boje proti tristeze citrusových plodů, který přijala Kalábrie.
(20) Dopisem ze dne 14. února 2005, který byl zaevidován dne 15. února 2005, předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dopis, jehož prostřednictvím italské orgány požadují přijetí rozhodnutí ohledně opatření stanovených v rámci programů boje proti tristeze citrusových plodů, které přijaly Kalábrie, Kampánie a Basilicata.
(21) Dopisem ze dne 28. února 2005, který byl zaevidován dne 1. března 2005, předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dopis od italských orgánů, k němuž byl přiložen program boje proti tristeze citrusových plodů, který přijala Sicílie.
(22) Během března 2005 italské orgány navzdory dohodám přijatým na zasedání dne 25. ledna 2005 vícekrát zdůraznily požadavek, aby bylo přijato samostatné rozhodnutí ohledně programu boje proti tristeze citrusových plodů, který předložila Kalábrie.
(23) Útvary Komise se rozhodly znovu a naposledy rozdělit spis č. N 580/03 tak, aby byla vytvořena část C, jež bude vyhrazena pro program boje proti tristeze citrusových plodů, který předložila Kalábrie.
Zároveň s tím uvedené útvary dopisem ze dne 5. dubna 2005 zaslaly další žádost o doplnění informací ohledně zbývajících aspektů části B spisu, a to sice ohledně financování opatření týkajících se boje proti tristeze citrusových plodů, jež bylo stanoveno v programech Kampánie, Basilicaty a Sicílie.
(24) Dopisem ze dne 13. května 2005, který byl zaevidován dne 18. května 2005, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii sdělilo Komisi doplňující informace, jež byly po italských orgánech požadovány v dopise ze dne 5. dubna 2005 a které se však týkaly pouze programů Kampánie a Basilicaty.
(25) Dopisem ze dne 10. června 2005, který byl zaevidován dne 17. června 2005, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii předalo Komisi doplňující informace k programu Sicílie, jež byly požadovány ve výše uvedeném dopise ze dne 5. dubna 2005.
(26) Dopisem ze dne 22. července 2005 [4] sdělila Komise Itálii své rozhodnutí nevznášet námitky ohledně programů boje proti tristeze citrusových plodů, které předložily Kampánie a Basilicata, a ohledně opatření týkajících se předcházení a technické pomoci, jež předpokládá program boje proti tristeze předložený Sicílií, jakož i rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně financování výzkumných činností stanovených v programu boje proti tristeze citrusových plodů, který předložila Sicílie.
(27) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [5].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky k předmětným podporám.
(28) Komise v dané věci neobdržela od zúčastněných stran žádné připomínky.
II. Popis
(29) Program boje proti tristeze citrusových plodů předložený Sicílií stanoví, že se budou provádět výzkumné činnosti týkající se biologických a agronomických faktorů spjatých s původem nemoci.
(30) Plánovaný rozpočet na celkové financování těchto činností dosahuje výše 4200000 EUR.
Prostředky byly získány na základě převodu vnitrostátních zdrojů a jejich přidělení se řídí vyhláškou č. 25486 ze dne 29. prosince 2003 a vyhláškou č.
1090 ze dne 14. července 2004. Doba, po kterou budou uvedené činnosti prováděny, závisí na rozboru výsledků výzkumů a datu jejich uveřejnění.
III. Zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy
(31) Komise zahájila řízení ohledně financování výzkumných činností, jež předpokládá program boje proti tristeze citrusových plodů předložený Sicílií, neboť měla jisté pochybnosti o dodržování pravidel pro státní podpory v odvětví výzkumu a vývoje.
(32) Podle těchto pravidel lze plně financovat výzkumné činnosti v odvětví zemědělství pouze, pokud jsou splněny čtyři podmínky uvedené ve sdělení Komise z roku 1998 pozměňující rámec Společenství pro státní podpory v oblasti výzkumu a vývoje (dále jen "rámec z roku 1998") [6].
(33) Jedná se o tyto čtyři podmínky:
a) musí se jednat o projekt obecného zájmu pro dané jednotlivé odvětví (nebo pododvětví) a nesmí způsobit narušení hospodářské soutěže v jiných odvětvích (nebo pododvětvích);
b) informace musejí být náležitým způsobem uveřejněny, a to alespoň na vnitrostátní úrovni, a nesmějí být určeny pouze členům vybraných organizací, aby bylo zaručeno, že každý částečně zainteresovaný subjekt bude bez průtahů informován o tom, že výzkum probíhá nebo skončil a že výsledky jsou nebo budou na požádání k dispozici všem zúčastněným stranám.
Tyto informace budou zveřejněny souběžně s jinými informacemi, které budou případně poskytnuty členům vybraných organizací;
c) výsledky práce musejí být dány k dispozici, aby je mohly využívat všechny zúčastněné strany včetně příjemců podpory, a to za stejných podmínek, pokud jde o náklady a čas;
d) všechny podpory musejí splňovat podmínky stanovené v příloze II – "Domácí podpora: základ pro osvobození od závazků na snížení" – dohody o zemědělství uzavřené během Uruguajského kola mnohostranných [7] obchodních jednání (v případě posledně jmenovaných podmínek je třeba, aby financování nepřinášelo producentům podporu cen a aby nezahrnovalo přímé platby producentům nebo zpracovatelům).
(34) Komise na základě informací, které má k dispozici, nebyla schopna určit, zda tyto čtyři podmínky jsou ve všech případech splněny, jelikož italské orgány vůbec neusilovaly o zajištění jak rovnosti podmínek pro přístup k výsledkům výzkumu, ani o dodržování požadavků uvedených v příloze II dohody o zemědělství uzavřené během Uruguajského kola mnohostranných obchodních jednání (bylo doloženo, že jiné náležitosti byly dodrženy).
(35) Komise tedy musela za těchto okolností posoudit financování výzkumných činností stanovených v programu boje proti tristeze citrusových plodů na základě ustanovení rámce Společenství pro státní podpory v oblasti výzkumu a vývoje [8].
Komise na základě informací, které má k dispozici, nebyla rovněž schopna určit, zda je stanovené financování v souladu s ustanoveními uvedeného rámce.
Komise proto mohla pouze vyjádřit pochybnosti o způsobilosti podpor stanovených v případě financování předpokládaných výzkumných činností.
IV. Připomínky italských orgánů
(36) Dopisem ze dne 16. září 2005, který byl zaevidován dne 20. září 2005, předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi připomínky, které italské orgány vznesly po zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy ohledně financování výzkumných činností stanovených v programu boje proti tristeze citrusových plodů, který předložila Sicílie.
(37) Italské orgány v těchto připomínkách uvedly, že výsledky podniknutých výzkumných činností budou dány k dispozici všem zúčastněným stranám, a to za stejných podmínek, pokud jde o náklady a čas.
Italské orgány rovněž uvedly, že požadavky uvedené v příloze II dohody o zemědělství uzavřené během Uruguajského kola mnohostranných obchodních jednání budou dodrženy, jelikož nedojde k žádnému přímému vyplacení podpor producentům nebo zpracovatelům a jelikož opatření s sebou nepřinesou podporu cen; program totiž, vzhledem k tomu, že se jedná o základní výzkum, nezasahuje přímo do produkce zemědělských nebo zemědělsko-průmyslových produktů.
V. Hodnocení
87 odst. 1 Smlouvy jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
Posuzované financování odpovídá takovému vymezení, neboť se týká některých podniků (podniky zabývající se pěstováním citrusových plodů) a neboť svou povahou může ovlivnit obchod, vzhledem k významnému postavení Itálie v zemědělské produkci (např. v roce 2003 byla Itálie prvním producentem zeleniny v Unii).
(39) V případech podle čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy však mohou některá opatření výjimečně považována za slučitelná se společným trhem.
(40) V daném případě, vzhledem k povaze předmětného režimu, lze uplatnit pouze výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, na jejímž základě mohou být považovány za slučitelné se společným trhem podpory určené k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(41) Aby tuto výjimku bylo možné uplatnit, musí předmětné opatření (plné financování výzkumné činnosti) splňovat čtyři podmínky uvedené v rámci z roku 1998.
(42) Na základě upřesnění, která dodaly italské orgány ve svých připomínkách, jež podaly po zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy, se jeví jako pravděpodobné, že obě podmínky výše uvedeného sdělení, o jejichž dodržení panovaly pochybnosti, budou splněny.
(43) Komise tedy může konstatovat, že výzkumné činnosti stanovené v sicilském programu boje proti tristeze citrusových plodů budou financovány v souladu s příslušnými ustanoveními výše uvedeného sdělení.
VI. Závěr
(44) Jelikož italské orgány prokázaly, že výzkumné činnosti stanovené v sicilském programu boje proti tristeze citrusových plodů budou financovány v souladu s příslušnými ustanoveními rámce z roku 1998, může být při předmětném financování využito výjimky podle čl. 87 odst. 3 písm. c), neboť podpora je určená k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, aniž by měnila podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Financování výzkumných činností stanovených v sicilském programu boje proti tristeze citrusových plodů je slučitelné se společným trhem.
Uskutečnění podpory se tedy povoluje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. března 2006
o režimu podpory, který Itálie, region Benátsko, zamýšlí uskutečnit za účelem zlepšení podmínek zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh
(oznámeno pod číslem K(2006) 639)
Pouze italské znění je závazné
(Text s významem pro EHP)
(2006/642/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedeným článkem podaly připomínky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) V dopise ze dne 23. února 2000, zaevidovaném dne 28. února 2000, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy oznámilo ustanovení článku 35 regionálního zákona Benátska č. 5/2000 (regionální zákon č. 5/2000) [2], kterým se stanovují podpory pro odvětví zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh.
(2) Dopisem ze dne 12. května 2000, zaevidovaném dne 18. května 2000, ze dne 1. srpna 2000, zaevidovaném dne 7. srpna, ze dne 15. listopadu 2000, zaevidovaném dne 16. listopadu 2000, a ze dne 24. ledna 2001, zaevidovaném dne 30. ledna 2001, sdělilo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dodatečné informace požadované po italských orgánech v dopisech ze dne 18. dubna 2000, ze dne 5. července 2000 a ze dne 21. září 2000, jakož i na dvoustranné schůzce konané dne 13. prosince 2000.
(3) V dopise ze dne 2. dubna 2001 Komise sdělila Itálii své rozhodnutí zahájit ve věci uvedené podpory řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(4) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky k dotčenému opatření.
(5) Italské orgány podaly své připomínky k uvedeným opatřením v dopisech ze dne 12. června 2001 a ze dne 22. června 2001.
Od zúčastněných třetích stran Komise připomínky neobdržela.
II. POPIS
(6) Článek 35 regionálního zákona č. 5/2000 stanoví poskytování podpor ke zlepšení podmínek zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh projektům zemědělsko-průmyslových podniků, které podaly žádost o financování podle nařízení Rady č. 951/97 ze dne 20. května 1997 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh [4] v průběhu programového období 1994-1999 [5], a z nichž některé zahájily práce, aniž mohly čerpat veřejnou podporu vzhledem k nedostatku finančních prostředků.
(7) Na základě rozhodnutí regionální rady č. 4202 ze dne 14. září 1993 mohly během uvedeného období zúčastněné podniky podávat příslušným krajským orgánům (regionální rada – oddělení pro zemědělství a styky s EHS) žádosti o financování uvedených projektů každoročně vždy od 30. dubna do 30. září.
Na konci výběrového řízení vždy příslušné orgány sestavily seznam projektů seřazených podle priority a informovaly potenciální příjemce, jejichž projekty byly vybrány, o "zařazení do financování" zveřejněním rozhodnutí regionální rady se schváleným seznamem v "Bollettino Ufficiale" daného regionu.
Podniky, jejichž investiční projekty nebyly vybrány, obdržely dopis s odůvodněním jejich vyřazení.
(8) Podle vnitrostátních orgánů se zveřejnění rozhodnutí o schválení výše uvedeného seznamu v "Bollettino Ufficiale" daného regionu rovnalo oznámení orgánu veřejné správy o přijetí žádosti o financování projektů předložených zúčastněnými stranami (podle zákona o zveřejňování právních aktů [6], což podle uvedených orgánů vyvolalo u podniků uvedených na seznamu oprávněné očekávání, že jim bude poskytnuta podpora.
(9) Podle vnitrostátních orgánů bylo možné zahájit investice po oznámení o způsobilosti výdajů na projekt, a v každém případě po podání žádosti o financování [7].
(10) Pololetní seznamy pořadí projektů se měly sestavovat až do vyčerpání finančních prostředků stanovených regionálním operačním programem pro Benátsko (ROP Benátsko).
Rozhodnutím regionálního výboru č. 4102 ze dne 23. listopadu 1999 [8] bylo zveřejněno konečné pořadí žádostí obdržených do 14. července 1999.
Volné zdroje byly vyčerpány dříve, než bylo možné uspokojit všechny žádosti uvedené v tomto posledním pořadníku.
Několik projektů (celkem 36) nebylo možné financovat, ačkoliv byly zveřejněny, a tudíž schváleny k financování.
(11) Za dané situace došlo ke zmobilizování několika různých zdrojů financování (například zdrojů pocházejících z overbookingu, agromonetárních fondů, jakož i zdroje podle článku 29 regionálního zákona č. 88 ze dne 31. října 1980 [9], takže ze l50 způsobilých projektů na posledním seznamu, jich zbylo k financování 36.
(12) Článek 35 zákona č. 5/2000 stanoví financování 36 projektů, které nemohly využít veřejnou podporu během programového období 1994-1999, přičemž byly uvedeny na seznamu vybraných projektů a u některých z nich se již zahájily práce.
(13) Rozpočet určený pro financování podpor činí 5 miliard ITL (2582284 EUR), avšak italské orgány potvrdily, že pokud by byly v budoucnosti k dispozici další finanční zdroje, poskytly by další finanční prostředky právě těmto projektům.
Režim by byl zachován až do vyčerpání dostupného rozpočtu (původně stanoveného nebo dodatečně navýšeného).
(14) Plánované podpory nelze kumulovat s jinými podporami, které by měly stejný účel.
(15) Zásah regionu má výjimečný a časově omezený charakter; týká se projektů, které v okamžiku, kdy došlo k jejich schválení zveřejněním, dodržovaly odvětvové limity a předpisy stanovené ROP Benátsko a schválené Komisí i rozhodnutím Komise 94/173/ES [10] o stanovení výběrových kritérií, které je nutno použít u investic určených ke zlepšení podmínek zpracování a uvádění na trh zemědělských a lesnických produktů, a kterým se zrušuje rozhodnutí 90/342/EHS, jakož i nařízením (ES) č. 951/97, podle jehož ustanovení regionální orgány schválily žádosti o podporu.
(16) Italské orgány dále uvedly, že ačkoliv jde o programové období 1994-1999, musí být slučitelnost projektů se společným trhem posuzována v daném případě podle pokynů týkajících se státních podpor v zemědělském odvětví [11](dále jen "pokyny"), neboť stávající režim podpor byl oznámen po vstupu v platnost těchto pokynů.
Uvedené orgány se zejména zavázaly, že budou dodržovat podmínky, omezení a požadavky obsažené v bodu 4.2 výše uvedených pokynů, podle kterých:
a) výše podpory nesmí přesáhnout 40 % objemu způsobilých investic;
b) je vyloučena jakákoliv podpora podnikům potýkajícím se s finančními obtížemi;
c) pro dosažení způsobilosti musí podniky dodržovat minimální standardy v oblasti životního prostředí, hygienických podmínek a dobrých životních podmínek zvířat s tím, že podporu bude možné poskytnout za účelem uvedení podniku do souladu s novými minimálními standardy pro životní prostředí, hygienické podmínky a dobré životní podmínky zvířat;
d) region ověří existenci běžného tržního odbytu pro produkty zpracovávané podnikem tak, že si opatří a zkontroluje smlouvy o uvádění těchto produktů na trh.
(17) Pokud jde o údaje podle bodu 16 písm. b), c) a d), italské orgány uvedly, že by se řídily pokyny Plánu rozvoje venkova. (PRV regionu Benátsko 2000-2006 (PRV Benátsko) [12].
Podpora by byla poskytnuta formou kapitálového příspěvku až do výše 40 % způsobilých náležitě ověřených výdajů, při dodržení podmínek, omezení a požadavků uvedených v bodě 4.2 pokynů.
Výdaje vzniklé použitím článku jsou v plné výši hrazeny regionem, jakákoliv kumulace s nástroji či platnými režimy podpory je zakázána.
(18) Projekty, které porušují zákazy a omezení stanovené v rámci společných organizací trhů ohledně produkce nebo uvádění na trh výrobků napodobujících či nahrazujících mléko nebo mléčné výrobky, by nebyly způsobilé pro podpory.
III. NÁMITKY VZNESENÉ KOMISÍ V RÁMCI ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ.
19) Komise zahájila řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy, jelikož měla pochybnosti ohledně slučitelnosti nového režimu podpory zřízeného článkem 35 regionálního zákona č. 5/2000 se společným trhem.
(20) Tyto pochybnosti se zakládaly na skutečnosti, že takovéto podpory mohly být poskytnuty rovněž podnikům, které již uskutečnily investice plánované v rámci projektu, pro který podaly žádost o financování za programové období 1994-1999, tj. v rámci režimu spolufinancovaných podpor.
(21) Ve stádiu zahájení řízení nemohla tedy Komise vyloučit případné poskytnutí podpor se zpětným účinkem pro příjemcem již zahájené činnosti, které jsou tak zbaveny nezbytného podněcujícího charakteru a podobají se tudíž provozním podporám, jejichž jediným účelem je zmírnit finanční náklad, který nese příjemce.
(22) V souladu s body 3.5 a 3.6 pokynů musí podpůrná opatření, aby mohla být považována za slučitelná se společným trhem, vykazovat podněcující charakter anebo vyžadovat od příjemce protiplnění [13].
(23) U oznámeného režimu se zdálo, že spadá do působnosti bodů 3.5 a 3.6 pokynů.
Na základě informací, které měla Komise k dispozici v okamžiku zahájení řízení, se důvody italských orgánů skutečně nezdály dostatečné, ať již podle režimu podpor, které se měly poskytnout v rámci programového období 1994-1999, anebo podle oznámeného režimu podpory, k prokázání existence právního závazku vůči (potencionálním) příjemcům, který by u nich mohl vyvolat legitimní očekávání, ani k doložení jeho existence, a tudíž se stát dostatečným podněcujícím prvkem pro zahájení prací.
(24) Komise shledala, že ani "zákon o zveřejňování úředních aktů" [14], ani dopisy zaslané regionálními orgány, jimiž se zájemcům potvrzuje přijetí jejich žádosti o financování [15], ani existence praxe, při které regionální orgány vždy poskytly očekávané finanční prostředky projektům zapsaným na seznamu projektů způsobilých pro veřejné financování po vyhodnocení a rozhodnutí regionální rady, nemohly vyvolat oprávněné očekávání ohledně poskytnutí finančních prostředků za programové období 1994-1999 u podniků, jejichž názvy jsou na výše uvedeném seznamu.
(25) Komise se domnívá, že neexistuje žádný právní závazek regionálních orgánů ohledně žádostí o financování shledaných způsobilými a zařazených na seznam zveřejněný v "Bollettino Ufficiale" daného regionu během období 1994-99, čímž se jakékoli legitimní očekávání ze strany dotčených podniků stává neplatným.
Absence jakéhokoli podněcujícího prvku je potvrzena následujícími úvahami: podniky způsobilé pro podpory, jimž příslušné orgány neposkytly financování, nepodnikly nic, aby se domohly uznání svých práv, které ostatně daný region pokládá za práva již nabytá s odvoláním na vnitrostátní správní jurisdikci.
Komise se domnívá, že nebyla podána žádná stížnost, poněvadž schází vynutitelnost právního závazku u regionálních orgánů; potenciální příjemci zřejmě nemají právo domáhat se vyplacení těchto podpor.
(26) Komise vyjádřila pochybnosti ohledně skutečnosti, že by podpory na výdaje vynaložené před potvrzením přijetí projektů, mohly být ještě pokládány za podpory na rozvoj některých ekonomických činností podle čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy. V souladu se stálou praxí Komise potvrzenou Soudním dvorem [16] lze podporu usnadňující rozvoj některých ekonomických činností nebo některých regionů považovat za podporu tohoto druhu pouze v případě, že může Komise prokázat, že bez této podpory by se samotným působením zákonů trhu nepodařilo dosáhnout toho, aby se podniky přijímající podporu chovaly způsobem, který by přispěl k uskutečnění plánovaného cíle.
V daném případě však podniky zcela evidentně uskutečnily dotčené investice bez využití podpory.
(27) Další skutečnost, která podle stanoviska Komise umožnila zpochybnit podněcující charakter, se týká sestavování seznamů. V rozhodnutí regionální rady č.
4202 z roku 1993 se upřesňuje, že žádosti je nutno podávat regionální radě každoročně od 31. ledna do 30. září. Tyto žádosti jsou posléze seřazeny podle jejich priority a žádosti nesplňující požadované podmínky musí být zájemcům oznámeny.
Pokud by mechanismus měl být vykládán v tomto smyslu, dalo by se z toho vyvodit, že sestavení pololetního seznamu mohlo regionálním orgánům umožnit provedení přesného a pravidelně aktualizovaného výpočtu dosud dostupných zdrojů, čímž by se zamezilo zveřejnění nových výzev k podávání žádostí a zamítnutí žádostí, které nelze přijmout kvůli nedostatku dostupných zdrojů.
(28) Jiné aspekty, které podle Komise vzbuzovaly pochybnost o podněcujícím charakteru, se týkají rozpočtu podle článku 35 dotčeného zákona, jakož i intenzity a přesné výše podpor.
Vzhledem k tomu, že finanční prostředky ohlášené regionem činí 5 miliard ITL (2,5 milionů EUR), stačily by pouze na financování omezené procentuální výše výdajů již vynaložených případnými příjemci (přibližně 70 miliard ITL – 35 milionů EUR). Je proto obtížné pochopit důvody, kvůli nimž italské orgány uvedly, že "podpora ve formě kapitálového příspěvku nepřesáhne již ověřený způsobilý výdaj", když z informací, které má Komise k dispozici, se míra podpory jeví nižší než 10 % [17].
Skutečnost, že takto slabá míra podpory se jeví z pohledu italských orgánů za dostačující pro zajištění podněcujícího účinku, zatímco v rámci regionálního operačního plánu 1994-1999 se za nezbytnou pro stejný typ projektů považovala míra podpory výrazně vyšší [18], je dalším ukazatelem chybějícího podněcujícího účinku projektů, které se mají dotovat.
(29) Poslední doplňující informace (zaevidované dne 30. ledna 2001) navíc obsahovaly údaje, které zcela neodpovídaly dříve sděleným údajům:
a) V první řadě, celkový pořadník zřejmě zahrnoval 134 projektů shledaných způsobilými pro financování, a nikoliv 150, z nichž zbývá financovat 36 projektů.
b) Dále je zde rozpor ohledně přesné výše investic uskutečněných příjemci: podle posledních údajů by tato částka činila 120081 milionů ITL, a nikoliv 70000 milionů ITL, jak bylo uvedeno v předchozích informacích.
(30) Další nejasný aspekt se týkal četnosti intervence: zpočátku italské orgány tvrdily, že intervence má výjimečný a časově omezený charakter (viz bod 15).
To je ovšem v rozporu s dalšími prohlášeními stejných orgánů [19], pokud jde o možnost poskytnout další financování stejným projektům.
V původním oznámení bylo totiž uvedeno, že "pokud se po skončení dodatečného posouzení žádostí ukáže, že jsou nezbytné další prostředky, musí se udržet v nezbytně nutných mezích, aby se vyčerpaly nevyřízené žádosti z předchozího programového období 1994-1999".
Za tímto účelem se uvedené regionální orgány zavázaly oznámit případy, které by nespadaly do oblasti působnosti pravidla 20 procent uvedeného ve sdělení Komise č.
54/94/D24823 (ze dne 22. února 1994). Možnost zvažovat další zdroje financování a případné způsoby vyplácení nebyly nikdy obsaženy v dodatečných informacích podaných výše uvedenými orgány a zdají se být v rozporu s údaji ohledně jedinečné povahy oznámeného opatření.
(31) Italské orgány na závěr uvedly, že projekty, u nichž byly podány a přijaty žádosti o podporu během programového období 1994-1999, ale u nichž dosud nebyly zahájeny práce, by měly být financovány podle nového plánu rozvoje venkova 2000-2006 poté, co budou prohlášeny za slučitelné s novými pravidly Společenství pro zemědělské odvětví.
Toto tvrzení se však jeví jako obtížně slučitelné s údaji, které se týkají konečného celkového pořadníku, to jest s projekty způsobilými k financování uvedenými v posledních doplňujících informacích (zaevidovaných ke dni 30. ledna 2001).
Z celkových 134 přijatých projektů bylo 20 financováno z agromonetárních fondů, 10 z overbookingu, 54 na základě regionálního zákona 88/80, 4 na základě zákonného nařízení č.
173/98 a 10 projektů bylo zrušeno.
Ve světle těchto údajů tedy zbývá financovat 36 projektů: i kdyby bylo možné uvažovat o financování z nového plánu rozvoje venkova 2000-2006, není jasné, na jaké další projekty se italské orgány odvolávají, když hovoří o "nevyřízených žádostech z předchozího programového období 1994-1999".
(32) Komise si vyhradila posouzení otázky využití agromonetárních podpor a prostředků pocházejících z overbookingu. Použití těchto zdrojů financování by mohlo představovat zneužití rozhodnutí o schválení pomoci či by se mohlo jednat o neoznámení Komisi.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE A DOTČENÝCH TŘETÍCH STRAN
(33) Dopisem ze dne 22. června 2001 Itálie předala útvarům Komise své připomínky týkající se dotčené podpory v důsledku rozhodnutí zahájit řízení stanovené v čl. 88 odst.
2 Smlouvy. Od třetích stran Komise připomínky neobdržela.
(34) Italské orgány ve své odpovědi nejprve připomněly správní řízení používané při udělování podpor během programového období 1994-1999, aby prokázaly, že právní závazek vůči potenciálním příjemcům financování vzešel ze samotného řízení a mohl vyvolat u potencionálních příjemců legitimní očekávání, že obdrží financování, které mohlo samo o sobě představovat dostatečný podněcující prvek pro zahájení prací před poskytnutím samotného financování. S ohledem na popis podaný ve fázi, která předcházela zahájení řízení, vnitrostátní orgány upřesnily, že jakmile byly uchazečské podniky zapsány na jednotném seznamu subjektů způsobilých čerpat agro-alimentární podpory, zůstaly na tomto seznamu, dokud region neuvolnil nezbytné finanční prostředky.
Jakmile byly částky uvolněny (buď z regionálního rozpočtu – článek 29 regionálního zákona č. 88/1980, nebo z ROP Benátsko – nařízení Rady (EHS) č.
866/90 ze dne 29. března 1990 o zlepšení podmínek zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh [20] a nařízení č. 951/97, či z vnitrostátního rozpočtu – overbooking a agromonetární prostředky), region vybral z jednotného seznamu administrativním úkonem ad hoc podniky, které měly být příjemci financování podle prioritního a preferenčního kritéria a mezi nimi ty podniky, jejichž žádosti přispívaly k plnému využití dostupných částek.
(35) Region tak měl k dispozici zásobník projektů, který bylo možné v příhodném okamžiku rychle aktivovat, jakmile byly prostředky k dispozici.
Regionální orgány se domnívají, že i přes neexistenci okamžitě použitelných zdrojů není sestavování pořadníku projektů způsobilých pro podporu s výhledem pozdějšího konkrétního financování v rozporu s žádnými právními předpisy Společenství.
(36) Podle příslušných orgánů se má článek 35 regionálního zákona č. 5/2000 použít u 36 projektů/podniků dosud vedených na seznamu.
Tyto projekty/podniky byly podrobeny novému posouzení a dva z nich se staly předmětem klasifikačního řízení, kvůli jejich neslučitelnosti s pokyny.
Příslušné orgány kromě toho tvrdí, že 15 podniků podalo žádost z titulu PRV Benátsko 2000-2006 – opatření č. 7 (zlepšení podmínek zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh), s tím, že upustí od svých předchozích nároků v případě získání financování pro nové programové období 2000/2006.
Region nevylučuje, že i další podniky ztratí zájem a zřeknou se z různých důvodů svého původního projektu.
Počet potenciálních příjemců předmětné podpory by se tak oproti původnímu seznamu snížil na polovinu.
(37) Italské orgány se domnívají, že stanovisko Komise vyjádřené v dopise zahajujícím řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy není založeno na žádném právním základu a je v rozporu s vlastní praxí Komise.
(38) Komise zahájila řízení o dotčených podporách, neboť tyto podpory by mohly být rovněž poskytnuty podnikům dosud uvedeným na seznamu, které zahájily nebo provedly investice po podání žádosti o podporu na programové období 1994-1999.
Komise se skutečně domnívá, že vzhledem k chybějícímu právnímu závazku, kterým by byl region vázán vůči potenciálním příjemcům, nemají zpětně poskytnuté podpory nezbytný podněcující charakter, a měly by být proto pokládány za provozní podpory neslučitelné se společným trhem.
(39) Italské orgány jsou toho názoru, že jak bod 3.6 pokynů [21], tak jeho použití Komisí [22] vyvolaly u žadatelů oprávněné očekávání ohledně získání financování po podání žádosti o podporu u příslušného orgánu. V daném případě rozhodnutí regionální rady č.
4202/93 tím, že stanovilo způsoby podávání žádostí a sestavování pořadníků s odvoláním na ustanovení regionálního zákona č. 1/1991 [23], zajišťovalo potenciálním příjemcům způsobilost pro veřejné financování investic vynaložených po podání žádosti, avšak před poskytnutím podpor.
Navíc, legitimní důvěra žadatelů při podání žádosti byla posílena jejich zařazením na seznam způsobilých projektů.
(40) Kromě toho je nutno poznamenat, že potenciální příjemci podpory s vědomím toho, že podali svou žádost předepsaným způsobem a vyhověli požadavkům stanoveným zákonem, mohli oprávněně očekávat, že jejich projekt bude přijat, k čemuž skutečně stalo jejich zapsáním do pořadníku, třebaže museli ještě čekat na přijetí samotného opatření k poskytování podpory.
(41) Italské orgány rovněž připomínají, že Komise ve své praxi přistupuje k prodloužení platnosti již schválených režimů podpory, aby tak umožnila dosažení cílů sledovaných těmito režimy [24], a že tato praxe je v souladu s požadavky uvedených orgánů, když předkládají režim podpory zřízený článkem 35 dotyčného regionálního zákona č. 5/2000.
Jinak řečeno, podle italských orgánů jsou tyto podpory slučitelné se Smlouvou, pokud byly poskytnuty nejpozději v roce 1999, to znamená během použití režimu či režimů, v rámci kterých byly žádosti o financování podány.
(42) Tytéž orgány vysvětlují, že italské správní právo umožňuje odvolání ke správnímu soudu za účelem zpochybnění právních úkonů veřejné správy, které poškozují nejenom subjektivní práva, ale i legitimní zájmy.
Tyto legitimní zájmy jsou definovány jako zájmy soukromých subjektů na správném výkonu pravomocí veřejné správy, ať se již jedná o očekávání ve věci rozšíření sféry soukromého práva ("interessi" pretensivi, zájmy nárokované vůči administrativě) nebo o správnost užití procedurálních příkazů, které jsou jim nařízeny ("interessi procedimentali", procedurální zájmy), uvedené zejména v zákoně č.
241/1990 (zákon o zveřejňování aktů veřejné správy). V souladu s judikaturou italského kasačního soudu [25] se může soukromý subjekt obrátit na správní soud nejen za účelem zrušení aktu veřejné správy, který poškozuje některý z jeho legitimních zájmů či subjektivních práv, ale rovněž aby se domohl přijetí očekávaného opatření a odškodnění újmy způsobené přijetím či nepřijetím právního aktu.
(43) V daném případě by oprávněný zájem žadatelů (pokud jde o veřejné financování) dosud vedených na seznamu měl charakter nároku, neboť tito žadatelé oprávněně očekávali rozšíření svých práv na základě opatření o poskytnutí podpory.
(44) Na základě výše uvedené judikatury kasačního soudu italské orgány nevylučují možnost, že by se případně vyzvaný správní soud rozhodl odsoudit regionální správu k odškodnění postižených subjektů za způsobenou újmu.
(45) Italské orgány tvrdí, že žádný z podniků způsobilých pro podporu, který je dosud na seznamu, nepodal žalobu u správního soudu, aby se domohl zadostiučinění, neboť tyto podniky důvodně očekávají, že jim bude podpora poskytnuta.
Pro napadení regionu Benátsko by dotčené podniky měly mít zájem podat tuto žalobu z důvodu právního aktu, který jim způsobuje skutečnou újmu.
Tímto aktem se podle uvedených orgánů stává neposkytnutí financování se zrušením pořadníku: oprávněně lze zpochybnit pouze opatření zrušující podporu nebo zrušení rozhodnutí 4102/99, protože by poškozovala stávající oprávněné očekávání žadatelů, že obdrží přidělené částky.
(46) Pokud jde o výhrady vyjádřené Komisí k otázce použití agromonetárních podpor a podpor pocházejících z overbookingu uvedených v bodě 31 dopisu o zahájení řízení italské orgány prohlašují, že:
(a) režim podpor, týkající se projektů v zemědělsko-potravinářském odvětví, upravený nařízením (ES) č. 951/97, který použil prostředky pocházející z revalvace italské liry v souladu s nařízením (ES) č. 724/97 [26], patří do rámce akčních programů pro Itálii schválených Komisí ve sdělení č. 5372 ze dne 2. července 1998;
(b) částky z overbookingu pocházejí z dodatečného financování ve vztahu k financování poskytnutému z rotačního fondu pro provádění politik Společenství pro ROP Benátsko podle nařízení (ES) č. 951/97, ROP Benátsko tvoří právní základ schválený rozhodnutím Komise K(96) 2598 ze dne 2. října 1996.
(47) Italské orgány vyjadřují svůj nesouhlas ohledně metody výpočtu podpory a tvrzení Komise uvedeného v bodě 27 dopisu o zahájení řízení.
Přidělená částka (5 miliard ITL, což je přibližně 2,5 milionu EUR) má být použita k zajištění významné intervence představující 30 % objemu investic způsobilých pro podporu, což by představovalo 15 miliard ITL (přibližně 7,5 milionu EUR).
Výše uvedená částka způsobilých investic je čistě teoretická, poněvadž je nutno provést technické přehodnocení projektů, novou analýzu postupů, nové přezkoumání způsobilosti příjemců, nové vymezení investičních objemů atd.
Toto přezkoumání by se mělo uskutečnit, jakmile budou určeny konkrétní perspektivy financování, aby nebyly způsobeny další újmy podnikům, kteří jsou potenciálními příjemci.
(48) Pokud jde o financování investic dosud uvedených na seznamu prostřednictvím fondů pocházejících z plánu rozvoje venkova 2000-2006 (15 podniků vedených na seznamu podalo žádost v rámci PRV regionu Benátsko 2000-2006, viz výše uvedený bod 32), odpovědné orgány potvrdily, že mohou být financovány v případě, že splňují všechny podmínky stanovené dotčeným PRV, včetně požadavku, aby práce, které jsou předmětem žádosti, nebyly zahájeny.
V. POSOUZENÍ PODPORY
87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou neslučitelné se společným trhem podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
Opatření stanovená tímto rozhodnutím odpovídají dané definici z důvodů, které jsou uvedeny dále.
(50) Dotčená opatření, financovaná z prostředků regionu Benátsko, zvýhodňují více podniků a hospodářských subjektů (podniky v odvětví zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh) a mohou ovlivňovat obchod s ohledem na skutečnost, že italská produkce představuje zhruba 15,3 % evropské zemědělské produkce [27].
(51) V případech uvedených v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy mohou být ovšem některá opatření předmětem odchylek a být považována za slučitelná se společným trhem.
(52) V daném případě, vzhledem k povaze výše popsaných opatření, je jedinou možnou odchylkou odchylka podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, podle níž se podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, mohou považovat za slučitelné se společným trhem.
(53) Aby se na ně vztahovala odchylka podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy je nutné, aby podpory na investice v odvětví zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh byly v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení (ES) č. 1/2004 Komise ze dne 23. prosince 2003 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu malým a středním podnikům působícím v produkci, zpracování a uvádění zemědělských produktů na trh [28]. Pokud se toto nařízení nepoužije, nebo pokud nejsou splněny veškeré požadavky, je třeba posoudit podporu z pohledu příslušných ustanovení pokynů.
(54) Poněvadž se příslušný režim neomezuje pouze na malé a střední podniky, nařízení (ES) č. 1/2004 se nepoužije.
V důsledku toho je třeba posoudit slučitelnost podpory na základě pokynů, a zejména bodů 3.5, 3.6 a 4.2 uvedených pokynů.
55) Podle bodů 3.5 a 3.6 pokynů se Komise domnívá, že pro slučitelnost se společným trhem je třeba, aby podpůrná opatření obsahovala podněcující účinek nebo vyžadovala od příjemce protiplnění. Podpora poskytnutá investicím, které příjemce již zahájil, dále nevykazuje nezbytný podněcující prvek a je tedy třeba ji považovat za provozní podporu.
U všech režimů podpory s výjimkou režimů, které mají kompenzační charakter, je proto třeba zakázat poskytování podpor na práce zahájené nebo činnosti prováděné ještě před podáním žádosti o podporu v náležité formě u příslušného orgánu.
(56) Režim podpory zřízený článkem 35 regionálního zákona č. 5/2000 stanoví pouze financování projektů zemědělsko-průmyslových podniků, které byly po podání žádosti za účelem využití spolufinancovaných opatření v průběhu programového období 1994-1999 prohlášeny za způsobilé pro podporu a byly zapsány na zvláštní seznam sestavený regionálními orgány, které však neobdržely stanovené částky kvůli nedostatku veřejných prostředků (dále jen "zbylé projekty na seznamu").
U některých zbylých projektů na seznamu došlo k vynaložení investic po podání žádostí o financování.
(57) Komise na základě informací získaných během formálního přezkumného řízení soudí, že oznámený režim je slučitelný se společným trhem. Aby bylo možné využít podpor stanovených oznámeným režimem, je nutné, aby všechny zbylé projekty na seznamu splňovaly podmínky uvedené v bodě 16, které jsou v souladu s ustanoveními bodu 4.2 pokynů, a zejména s požadavkem, podle něhož lze podpory udělit pouze:
(a) hospodářsky životaschopným podnikům;
(b) podnikům dodržujícím minimální standardy v oblasti životního prostředí, hygienických podmínek a dobrých životních podmínek zvířat;
(c) pokud míra podpory nepřesáhne 50 % objemu investic způsobilých pro podporu v regionech cíle 1 a 40 % v ostatních regionech;
(d) pokud se způsobilé výdaje týkají výstavby, získání nebo zlepšení nemovitého majetku, nových materiálů a vybavení, obecných nákladů až do 12 % výše uvedených výdajů;
(e) pokud je prokázána rentabilita podniků a je dostatečně doloženo, že lze pro dotčené produkty najít na trhu běžný odbyt.
Při poskytnutí podpor musí italské orgány brát na vědomí veškerá případná omezení ohledně produkce nebo jakékoliv omezení podpory Společenství, které stanoví společné organizace trhů.
Zejména nebude poskytnuta žádná podpora, která by porušila zákazy nebo omezení stanovená ve společných organizacích trhu nebo v odvětví výroby a uvádění na trh výrobků napodobujících nebo nahrazujících mléko a mléčné výrobky.
(58) Výjimečně bude možné poskytnout podpory investičním projektům, jejichž žádosti podané za programové období končící dnem 31. prosince 1999 byly shledány způsobilé pro podporu, avšak nebylo jim vyhověno pro nedostatek finančních zdrojů. Čerpat podporu budou moci pouze investiční projekty uskutečněné po podání žádostí o financování u příslušných orgánů.
(59) Po posouzení dokumentace související se správním řízením, které provedly příslušné orgány za účelem poskytování podpor na programové období 1994-1999, a v souladu s již použitou výkladovou praxí [29] považuje Komise investice uvedené v bodě 59 tohoto rozhodnutí za způsobilé pro podporu.
Podle této praxe, pro režim podpory považovaný za doplněk předchozího režimu, má podpora poskytnutá na činnosti již zahájené příjemcem po podání žádosti o financování předložené během předchozího nabídkového řízení nezbytný podněcující účinek. V důsledku toho, pokud byly práce nebo činnosti zahájeny po podání žádosti v náležité formě u příslušného orgánu a projekt byl tímto orgánem prohlášen za způsobilý pro podporu, nemůže být podpora považována za provozní podporu.
(60) Komise pokládá za vhodné připomenout italským orgánům, že její současná výkladová praxe směřuje k tomu, že jsou považovány za zbavené podněcujícího účinku podpory poskytnuté na činnosti zahájené po podání žádosti o podporu u příslušného orgánu, avšak ještě před přijetím této žádosti právním aktem zavazujícím veřejnou správu vůči (potenciálním) příjemcům [30].
(61) Pokud jde o použití agromonetárních podpor a podpor pocházejících z overbookingu italskými orgány k financování projektů zbylých na seznamu před 31. prosincem 1999, italské orgány prohlásily, že použití prostředků vzešlých z revalvace italské liry podle nařízení (ES) č. 724/97 o opatřeních stanovených pro ROP Benátsko, uvedeného v nařízení (ES) č. 951/97, bylo schváleno Komisí ve sdělení č. 5372 ze dne 2. července 1998. Pokud jde o částky z overbookingu, pocházely z dodatečného financování k již poskytnutému financování z rotačního fondu pro provádění politik Společenství pro ROP Benátsko. V důsledku toho Komise došla k závěru, že nedošlo ani k protiprávnímu použití rozhodnutí o schválení podpor, ani k neoznámení podpor, poněvadž se financování vztahují k tehdy platným opatřením stanoveným ROP.
(62) Pokud jde o jednorázovost povahy ("una tantum") režimu, příslušné orgány vysvětlily, že se tento výraz použil pro vyjádření skutečnosti, že režim nelze kumulovat s dalšími režimy, že je určen výhradně pro podniky zbylé na seznamu a že ho nelze použít pro další operace. Jakmile bude seznam vyčerpán, režim pozbude svého právního a finančního účinku.
Orgány uvedly, že finanční alokace by činila okolo 2,5 milionu EUR a mohla by být doplněna o další zdroje v případě, že by se tato částka ukázala jako nedostatečná pro udržení významné míry veřejné podpory způsobilým projektům.
Odpovědné orgány se zavázaly, že sdělí Komisi jakékoliv zvýšení přesahující 20 % původního rozpočtu.
(63) Komise v praxi neustále toleruje zvyšování původních rozpočtů u stávajících režimů. Tato praxe byla stvrzena v čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [31]. Komise se domnívá, že podle této normy se zvýšení původního rozpočtu nepřesahující 20 % nepovažuje za změnu stávající podpory. V případě, kdy vnitrostátní orgány překročí toto procento, je nutno oznámit danou změnu způsobem, který je uveden v čl. 4 odst. 2 zmíněného nařízení (ES) č. 794/2004. Italské orgány mohou nicméně volně zvyšovat původní rozpočet příslušného režimu v souladu s výše uvedenými postupy.
VI. ZÁVĚR
(64) Vzhledem k výše uvedenému Komise shledává, že podpora podle článku 35 regionálního zákona č. 5/2000 pro podniky, které zpracovávají a uvádějí zemědělské produkty na trh, je v souladu s ustanoveními bodu 4.2 pokynů Společenství v zemědělském odvětví. Podpůrné opatření může proto použít odchylku uvedenou v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpora, kterou Italská republika hodlá poskytovat podle článku 35 regionálního zákona Benátska č. 5/2000, je slučitelná se společným trhem pod podmínkou dodržení ustanovení uvedených v článku 2.
Článek 2
Italské orgány oznámí Komisi každé zvýšení původního rozpočtu režimu podpory zřízeného článkem 35 regionálního zákona č. 5/2000 v případě, že toto zvýšení přesáhne 20 %.
Článek 3
Itálie informuje Komisi do dvou měsíců následujících po dni oznámení tohoto rozhodnutí o ustanoveních, která přijala za účelem dosažení souladu.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. dubna 2006
o státní podpoře, kterou Spojené království zamýšlí poskytnout na založení Agentury pro vyřazení jaderných zařízení z provozu
(oznámeno pod číslem K(2006) 650)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/643/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písmeno a) této dohody,
po výzvě zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 19. prosince 2003, zaregistrovaným Komisí dne 22. prosince 2003, uvědomily orgány Spojeného království Komisi o možných dopadech státní podpory v návrhu zákona o založení Agentury pro vyřazení jaderných zařízení z provozu (dále jen "opatření").
(2) Dopisem D/51248 ze dne 20. února 2004 se Komise dotázala na opatření.
Spojené království odpovědělo dopisem ze dne 29. března 2004, zaregistrovaným Komisí dne 15. dubna 2004.
(3) Dopisem D/54319 ze dne 16. června 2004 si Komise vyžádala další informace o opatření.
Spojené království odpovědělo dopisem ze dne 14. července 2004, zaregistrovaným Komisí dne 19. července 2004.
(4) Spojené království poskytlo další informace o opatření dopisem ze dne 10. září 2004, zaregistrovaným Komisí dne 14. září 2004, a dopisem ze dne 14. října 2004, zaregistrovaným Komisí dne 19. října 2004.
(5) Dopisem ze dne 1. prosince 2004 Komise Spojené království informovala, že se s ohledem na podporu rozhodla zahájit řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(6) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení (dále jen "zahájení řízení") bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2] .
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.
(7) Spojené království předalo Komisi své připomínky k zahájení řízení dopisem ze dne 31. ledna 2005, který Komise zaregistrovala ve stejný den.
(8) Komise obdržela připomínky od zúčastněných stran. Předala je Spojenému království, které dostalo příležitost reagovat.
Připomínky Spojeného království byly přijaty dopisem ze dne 4. března 2005, zaregistrovaným Komisí dne 7. března 2005.
(9) Schůzky orgánů Spojeného království a Komise se uskutečnily dne 20. dubna, 25. srpna a 11. října 2005.
(10) Spojené království předalo další informace o opatření dopisem ze dne 23. ledna 2006, který Komise zaregistrovala ve stejný den.
Dodatek k tomuto dopisu byl zaslán dopisem ze dne 1. února 2006, který Komise zaregistrovala ve stejný den.
Další doplňující informace o opatření poskytlo Spojené království dopisem ze dne 7. února 2006, který Komise zaregistrovala ve stejný den.
Další doplňující informace předalo Spojené království dopisem ze dne 7. února 2006, zaregistrovaným Komisí dne 10. února 2006. Další doplňující informace byly předány Spojeným královstvím dopisem ze dne 29. března 2006, zaregistrovaným Komisí dne 30. března 2006.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(11) Spojené království bylo jednou z prvních zemí na světě, které využívaly jaderné technologie, a to pro civilní i vojenské účely.
(12) V době, kdy byly tyto technologie poprvé zaváděny, výrobní odvětví kladlo důraz na jejich zdokonalení z vědeckého hlediska a na zvýšení jejich účinnosti. Vypořádání jaderných závazků obecně nebylo bráno v úvahu vůbec, či pouze velmi omezeným způsobem.
(13) Rostoucí uvědomování si potřeby vyřazení jaderných zařízení z provozu postupně vedlo k tomu, že byly odkládány finanční prostředky na vypořádání jaderných závazků.
Tyto prostředky však obecně nepostačovaly k řešení závazků, jejichž odhadovaná výše byla velmi nejistá, avšak rostla.
Ještě na konci 20. století bylo vypořádání jaderných závazků řešeno nezávisle jednotlivými vlastníky, a to často případ od případu.
(14) Vláda Spojeného království se domnívala, že tento způsob vypořádání závazků dosáhl svých mezí a že je nutné zavést novou a účinnější metodu, aby jaderné závazky mohly být řešeny účinněji a přitom se zachovala nejvyšší úroveň bezpečnosti.
(15) V roce 2001 se vláda Spojeného království rozhodla zahájit přezkum způsobů, jak by bylo možno vypořádání jaderných závazků veřejného sektoru soustředit do rukou jednoho veřejného subjektu.
V červenci 2002 byla zveřejněna Bílá kniha s názvem Managing the Nuclear Legacy – A strategy for action (Vypořádání se s jaderným dědictvím – akční strategie).
Po konzultacích byly myšlenky uvedené v Bílé knize provedeny v právních předpisech v podobě energetického zákona z roku 2004 (Energy Act).
(16) Na základě těchto právních předpisů byl založen nový nevládní veřejný subjekt pod názvem Agentura pro vyřazení jaderných zařízení z provozu (dále jen "agentura NDA").
Agentura NDA bude postupně přebírat odpovědnost za vypořádání většiny jaderných závazků veřejného sektoru ve Spojeném království [3].
Za tímto účelem bude na agenturu NDA převedeno vlastnictví jaderných zařízení a majetku.
Spolu s vlastnictvím zařízení převezme agentura NDA odpovědnost za jaderné závazky s nimi spojené a rovněž za finanční majetek, který jednoznačně souvisí s těmito zařízeními.
(17) Cílem agentury NDA je vypořádání jaderných závazků účinným a bezpečným způsobem.
Agentura NDA může nadále provozovat hmotný majetek, který byl na ni převeden, pokud pokračující provoz těchto zařízení pokryje více než nevyhnutelné náklady a tím přispěje ke snížení hodnoty jejich závazků.
Agentura NDA je veřejným subjektem a nemá žádný obchodní cíl.
Nebude investovat do nového majetku, ani zahajovat novou činnost.
(18) Agentura NDA nebude sama vyřazovat zařízení, za něž bude mít odpovědnost. Tímto úkolem pověří jiné subjekty.
Agentura NDA může stejně tak pověřit jiné subjekty zajištěním pokračujícího provozu jaderných zařízení.
Subjekty najaté agenturou NDA k provozování zařízení se nazývají společnostmi majícími licenci na provozování zařízení (dále jen "licencované společnosti").
Zpočátku budou licencovanými společnostmi původní vlastníci zařízení.
Později budou tyto společnosti vybrány v řízeních o veřejné zakázce s cílem umožnit rozvoj skutečného trhu v oblasti vyřazování těchto zařízení z provozu a jejich sanace.
(19) K financování těchto činností agentura NDA využije hodnotu převedeného finančního majetku a čistý výnos z převedeného hmotného majetku.
Jelikož je velmi pravděpodobné, že tyto zdroje nebudou postačovat na uhrazení veškerých nákladů na vypořádání jaderných závazků, zbytek bude financovat stát.
(20) Na agenturu NDA byla převedena zařízení patřící Agentuře pro atomovou energii Spojeného království (UKAEA).
O tomto aspektu opatření již Komise rozhodla v rozhodnutí uvedeném v (5). bodu odůvodnění.
Komise zjistila, že tento aspekt opatření nezahrnuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
(21) Agentura NDA získala rovněž zařízení patřící společnosti British Nuclear Fuels Limited (BNFL).
Tento aspekt opatření je předmětem tohoto rozhodnutí.
Je nutno poznamenat, že Spojené království zavedlo přechodná opatření, aby bylo zajištěno, že dokud Komise nepřijme konečné rozhodnutí v tomto případě, nebude poskytnuta žádná státní podpora, ačkoli zařízení společnosti BNFL byla formálně převedena na agenturu NDA.
(22) Společnost BNFL je státem vlastněná společnost s ručením omezeným, která působí v mnoha oblastech jaderného sektoru.
Působí téměř ve všech fázích cyklu jaderného paliva: obohacuje uran (prostřednictvím společnosti Urenco), dodává jaderné palivo, vyrábí elektrickou energii a likviduje vyhořelé jaderné palivo.
(23) Na agenturu NDA byla převedena většina (ne všechny) činností a zařízení společnosti BNFL v jaderném sektoru.
Agentura NDA získala:
- všechny jaderné elektrárny typu Magnox a zařízení Mawntrog;
- zařízení Sellafield, včetně zejména tepelné elektrárny pro regeneraci oxidu (Thermal Oxide Reprocessing Plant (THORP)) a továrny na výrobu paliva Mox (Sellafield Mox Plant (SMP)).
Zařízení Sellafield patří rovněž jedna elektrárna výše uvedeného typu Magnox (Calder Hall) a malé kogenerační zařízení (Fellside);
- zařízení Springfields, které je určeno na výrobu jaderného paliva;
- úložiště nízce radioaktivního odpadu Drigg;
- zařízení Capenhurst, jehož vyřazení z provozu je již téměř dokončeno a které se posléze zaměří na skladování uranu.
(24) Ostatní činnosti společnosti BNFL, zejména činnosti spojené se společnostmi Urenco a Westinghouse, na agenturu NDA převedeny nebudou.
Budou reorganizovány a výsledkem bude menší skupina.
(25) Spolu s výše uvedenými zařízeními převede společnost BNFL na agenturu NDA finanční majetek spojený s těmito zařízeními, který byl vytvořen v minulosti s cílem financovat alespoň částečně jejich vyřazení z provozu.
Tento majetek tvoří:
- investiční portfolio pro jaderné závazky;
- závazek Magnox;
- jiné menší příspěvky, včetně zejména cenných papírů Springfields, což jsou prostředky vyčleněné na uhrazení nákladů na vyřazení zařízení Springfields z provozu.
(26) Z technického hlediska nebyl tento majetek převeden přímo na agenturu NDA, ale konsolidován ve vládním fondu "Nuclear Decommissioning Funding Account" (účet pro financování vyřazování jaderných zařízení z provozu).
Vláda pak bude financovat agenturu NDA prostřednictvím grantů.
(27) Ve svém oznámení orgány Spojeného království poskytly Komisi odhad jaderných závazků a majetku, které budou převedeny na agenturu NDA, spolu s rozdělením těchto částek na částky pocházející z obchodní činnosti a částky pocházející z ostatních činností.
(28) Veškeré závazky související se zařízeními UKAEA byly v rozhodnutí o zahájení řízeny považovány za závazky z jiné než obchodní činnosti.
(29) Za účelem odhadu podílu závazků spojených se zařízeními společnosti BNFL, které plynou z jiné než obchodní činnosti, použilo Spojené království ten přístup, že pouze finanční závazky uznávané buď ministerstvem obrany (MO), nebo agenturou UKAEA jsou považovány za závazky z jiné než obchodní činnosti.
Závazky spojené se zařízeními dvojího užití (obchodní/jiné než obchodní), které nebyly uznány MO nebo agenturou UKAEA, byly přiřazeny obchodním činnostem společnosti BNFL, jelikož společnost BNFL byla provozovatelem a vlastníkem těchto zařízení, i když je v minulosti využívalo MO nebo UKAEA.
(30) Odhadované závazky spojené se zařízeními tehdy vlastněnými společností BNFL, rozdělené na obchodní a jiné než obchodní činnosti, činily:
Tabulka 1
Jaderné závazky, které mají být převedeny na agenturu NDA, odhad k březnu 2003, ceny roku 2003, diskontováno na 5,4 % nominální sazby, částky v miliardách GBP [4].
_BAR_ Jiné než obchodní _BAR_ Obchodní _BAR_ Závazky celkem _BAR_
Elektrárny typu Magnox (kromě Calder Hall/Chapelcross) _BAR_ 0 _BAR_ 3,9 _BAR_ 3,9 _BAR_
Zařízení Sellafield (kromě Calder Hall) _BAR_ 3,8 _BAR_ 10,1 _BAR_ 13,9 _BAR_
Calder Hall/Chapelcross [5] _BAR_ 0,2 _BAR_ 0,6 _BAR_ 0,9 _BAR_
Zařízení Springfields _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,2 _BAR_ 0,2 _BAR_
Zařízení Capenhurst _BAR_ 0 _BAR_ 0,2 _BAR_ 0,3 _BAR_
Celkem _BAR_ 4,1 _BAR_ 15,0 _BAR_ 19,1 _BAR_
(31) Níže uvedenou tabulku poskytly rovněž orgány Spojeného království ve svém oznámení.
Porovnává odhadovanou hodnotu části závazků z obchodní činnosti spojených se zařízeními, která mají být převedena na agenturu NDA společností BNFL, a ekonomickou hodnotu majetku, který má být převeden na agenturu NDA spolu s těmito zařízeními.
U hmotného majetku se mělo za to, že se ekonomická hodnota rovná hotovostním tokům, jež se očekávají z jejich dalšího provozu.
Tabulka 2
Rozdíl mezi závazky z obchodní činnosti a hodnotou majetku k 31. březnu 2004, ceny roku 2004, diskontováno na 5,4 % nominální sazby, částky v miliardách GBP [6].
Celkové jaderné závazky z obchodní činnosti _BAR_ -14,7 _BAR_
Budoucí hotovostní toky elektráren typu Magnox _BAR_ -0,1 _BAR_
Hotovostní tok z provozu zařízení Sellafield (THORP a SMP) _BAR_ 2,3 _BAR_
Budoucí hotovostní tok zařízení Springfields _BAR_ 0,2 _BAR_
Investiční portfolio pro jaderné závazky _BAR_ 4,3 _BAR_
Závazek Magnox _BAR_ 7,9 _BAR_
Ostatní příspěvky odběratelů zde neuvedené _BAR_ 0,2 _BAR_
Hotovost a likvidní aktiva _BAR_ 0,1 _BAR_
Celkem _BAR_ 0,0 _BAR_
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(32) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise nejprve vznesla pochybnosti, pokud jde o to, zda subjekt obdrží státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Komise přihlížela nejen k situaci agentury NDA, která by mohla dostávat od státu přímé platby, ale rovněž k situaci společnosti BNFL, která by mohla být zproštěna poplatků, jež by jinak musela hradit podle zásady "znečišťovatel platí".
(33) Komise tehdy analyzovala, zda by takovouto státní podporu bylo možno považovat za slučitelnou se Smlouvou o ES.
Vyjádřila vážné pochyby, zda je tato podpora slučitelná podle pokynů pro poskytování státní podpory na ochranu životního prostředí [7].
Vyjádřila rovněž vážné pochyby, zda by podpora mohla být považována za slučitelnou s pokyny Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [8].
(34) Poté Komise posuzovala, zda by tuto státní podporu bylo možno považovat za slučitelnou v případě přímého použití čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES a ve světle cílů Smlouvy o Euratomu. Komise zastávala názor, že takovýto přístup by bylo možno v zásadě přijmout, ale vyjádřila rovněž pochybnosti, zda orgány Spojeného království předložily dostatečné důkazy, že kladný dopad podpory na splnění cílů Smlouvy o Euratomu převáží její nepříznivý účinek na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
(35) Konečně, Komise vyjádřila pochyby o možné neexistenci státní podpory vzhledem ke skutečnosti, že před tím, než se uskuteční řízení o veřejné zakázce, společnost BNFL bude dočasně působit jako licencovaná společnost.
4. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(36) Po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení a ve stanovené lhůtě uvedené v tomto rozhodnutí obdržela Komise připomínky od tří třetích stran. Tyto připomínky jsou shrnuty níže:
Electricité de France (EDF)
(37) Společnost EDF podporuje obecné zaměření opatření.
Domnívá se, že přispěje k dosažení cílů Smlouvy o Euratomu.
Má za to, že je nutné vytvořit vhodné podmínky pro konečné uložení jaderného odpadu.
Pokud jde o financování vyřazení jaderných zařízení z provozu, EDF se domnívá, že finanční a průmyslová odpovědnost musí jít ruku v ruce a že je nutno během doby provozu odkládat odpovídající finanční prostředky a zajistit je.
EDF podporuje opatření Komise na zřízení rámce pro celé Společenství k řešení těchto problémů a vítá skutečnost, že Komise přihlíží ke Smlouvě o Euratomu.
British Energy plc (BE)
(38) Společnost BE vítá založení agentury NDA.
V tomto směru se nedomnívá, že by opatření mělo protisoutěžní účinky.
(39) Společnost BE poukazuje na to, že je rovněž odběratelem společnosti BNFL, pokud jde o její činnost v oblasti dodávek paliva a likvidaci odpadu.
Po převedení těchto činností na agenturu NDA a zadání jejich provozování v nabídkovém řízení se může snadno stát, že některý z vybraných nových provozovatelů bude konkurentem BE.
Společnost BE se této situace obává, jelikož by mohla vést k tomu, že by se stala zákazníkem některého ze svých konkurentů.
(40) Společnost BE upozorňuje Komisi rovněž na skutečnost, že založení agentury NDA a analýza Komise by neměly ohrozit její vlastní plán restrukturalizace, který Komise schválila.
(41) Společnost BE dále vysvětluje, že se nedomnívá, že opatření má nějaký účinek na obchod s ohledem na dodávky paliva pro reaktor typu AGR (pokročilý plynem chlazený reaktor) a regeneraci vyhořelého paliva z reaktoru typu AGR, poněvadž i kdyby se jediný konkurent společnosti BNFL v EU, společnost AREVA, usadila ve Spojeném království, společnost BE by nebyla s to k ní přejít, jelikož již má uzavřeny dohody se společností BNFL pro celý životní cyklus dodávky paliva pro své reaktory typu AGR.
(42) Pokud jde o elektrárny typu Magnox a trh s elektrickou energií, společnost BE se domnívá, že opatření (ačkoli snižuje krátkodobé mezní náklady elektráren společnosti BNFL (Short Run Marginal Costs (SRMC)), nemůže mít vliv na cenu, za kterou společnost BE prodává svou produkci jaderné i fosilní energie.
Na základě vlastních zkušeností se společnost BE domnívá, že opatření neprodlouží uměle dobu životnosti zařízení společnosti BNFL, poněvadž podle odhadů BE tyto elektrárny by měly být schopny pokrýt své krátkodobé mezní náklady.
(43) Společnost BE uvádí svůj názor na vzájemný vztah mezi Smlouvou o ES a Smlouvou o Euratomu.
Zdá se, že tento aspekt připomínek společnosti (i když není snadné jej vyložit) navrhuje, aby podle Smlouvy o ES byla analyzována pouze ta opatření, která nejsou nezbytná nebo která překračují to, co je nezbytné k dosažení cílů Smlouvy o Euratomu.
Greenpeace
(44) Greenpeace se domnívá, že opatření zahrnuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Uvádí, že rozhodující je zajištění bezpečného vyřazení jaderných zařízení z provozu a stejně tak důležité je zajistit, aby se v jaderném průmyslu uplatňovala zásada "znečišťovatel platí".
(45) Greenpeace se domnívá, že by se podpora neměla považovat za slučitelnou se společným trhem. Je názoru, že kladný dopad na dosažení bezpečného a účinného vypořádání jaderných závazků nepřevažuje dopad opatření na hospodářskou soutěž.
(46) Dokumenty Greenpeace jsou velmi rozsáhlé a obsahují mnoho příloh.
Důležitá část připomínek souvisí s nedůvěrou Greenpeace k jaderné energii obecně, a zejména pak ke způsobu, jak je s ní nakládáno v Británii.
Podle Greenpeace jaderná energie sebou přináší velmi závažná rizika pro životní prostředí.
Rovněž regenerace jaderného odpadu je na rozdíl od přímé likvidace nebezpečnou a nákladnou variantou.
(47) Podle Greenpeace je společnost BNFL, jeden z nejvýznamnějších státem vlastněných účastníků v tomto odvětví ve Spojeném království, řízena zvlášť nebezpečným a neprůhledným způsobem.
Její účetní závěrky lze obtížně analyzovat.
Nedostatečné řízení hotovostních toků a riskantní investice, které se nakonec ukázaly jako neekonomické, ohrozily schopnost společnosti financovat své jaderné závazky.
Část prostředků určených na splnění těchto závazků není likvidní nebo je virtuální povahy jako v případě závazku Magnox.
Společnost BNFL vždy podhodnocovala své závazky a nadhodnocovala budoucí příjmy, což její pozici dále zhoršilo.
Greenpeace předkládá zprávu, která analyzuje a kritizuje investiční politiku společnosti BNFL a její účetní závěrky.
(48) Pokud jde konkrétněji o opatření, Greenpeace tvrdí, že by se na něj mělo pohlížet jako na způsob, jakým vláda Spojeného království restrukturalizuje churavějící společnost – BNFL – tím, že ji zbaví jejích nejhorších zařízení a potenciálně nekrytých závazků s nimi spojených, aby jí umožnila zůstat na trhu a pokračovat v činnosti jako úspěšná společnost.
(49) Greenpeace zpochybňuje rovněž budoucí vztah mezi společností BNFL a agenturou NDA.
Podle Greenpeace bude v případě, že se společnost BNFL stane pro agenturu NDA licencovanou společností, obtížné říci, který z těchto dvou subjektů je komerční povahy.
Pokud by to byla agentura NDA, dosahování zisku z obchodních činností by bylo v rozporu s jejím cílem.
Dále bude vzhledem k tomu, že je obtížné určit, který z těchto dvou subjektů je skutečně obchodním subjektem, rovněž velmi obtížné stanovit, kdo je příjemcem státní podpory.
(50) Greenpeace dodává, že agentura NDA bude při své činnosti pravděpodobně produkovat nový odpad a že není jasné, zda bude odkládat finanční prostředky na úhradu jeho likvidace.
(51) Greenpeace rovněž zpochybňuje budoucnost Westinghouse, což je společnost, kterou vlastní BNFL, která však nebude převedena na agenturu NDA.
Greenpeace zpochybňuje životaschopnost společnosti Westinghouse bez podpory mateřské společnosti.
Komise má za to, že Greenpeace předpokládá, že pokud společnost Westinghouse bude pokračovat v činnosti jako součást BNFL, historické i budoucí vazby mezi BNFL a agenturou NDA by mohly vést k vzájemnému subvencování ze strany agentury NDA pro společnost Westinghouse.
Greenpeace se rovněž obává, že by takové vzájemné subvencování mohlo mít nepříznivý účinek na zájmy konkurentů společnosti Westinghouse v oblasti projektování jaderných reaktorů.
Obavy související se vzájemným subvencováním by se zvýšily, pokud by (jak se Greenpeace domnívá) existovaly plány na prodej částí společnosti BNFL soukromému sektoru.
(52) Greenpeace pokračuje v úvahách o specifickém případu činnosti společnosti BNFL v oblasti regenerace paliva.
Greenpeace zpochybňuje tvrzení orgánů Spojeného království, že státní podpora těchto činností nemůže mít nepříznivý účinek na obchod, poněvadž jaderný odpad lze obtížně dopravovat, a proto by bylo pro konkurenty neekonomické, aby investovali do nových zařízení na regeneraci paliva v Británii.
Podle Greenpeace toto nebere v úvahu skutečnost, že jaderný odpad nemusí být nutně regenerován, ale může být rovněž likvidován prostřednictvím přímého uložení.
Nové investice do zařízení pro přímé uložení paliva by byly životaschopnou ekonomickou alternativou pro konkurenty společnosti BNFL.
(53) Greenpeace rovněž uvádí, že podle údajů, které má k dispozici, se ceny, které nabízí společnost BNFL ve svých smlouvách na regeneraci paliva, zdají být příliš nízké, než aby pokrývaly náklady.
BNFL, a tudíž agentura NDA, by proto těmito činnostmi utrpěly ještě větší ztráty, z čehož by vyplynula potřeba provozní podpory.
Na doložení tohoto tvrzení Greenpeace uvádí údaj 140000 GBP/t v případě pevných plateb, které společnost BE platí společnosti BNFL za likvidaci svého vyhořelého paliva.
Greenpeace porovnává tento údaj s odhady mezi 330000 GBP/t a 533000 GBP/t za kompletní likvidaci tohoto odpadu podle nezávislých studií univerzity v Harvardu a NIREX.
(54) Greenpeace zpochybňuje prognózy týkající se provozu SMP.
Bude obtížné SMP uvést do provozu a výroba paliva MOX bude stále méně přitažlivou alternativou pro likvidaci plutonia.
(55) Pokud jde o elektrárny typu Magnox, Greenpeace se domnívá, že jejich další provoz má nepříznivý účinek na hospodářskou soutěž na trhu s elektrickou energií, zejména s energií z obnovitelných zdrojů.
Greenpeace rovněž uvádí, že vyhořelé palivo z elektráren typu Magnox by mělo být spíše přímo uloženo než regenerováno.
5. PŘIPOMÍNKY SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(56) Spojené království nejdříve připomíná svůj závazek k vyřazování jaderných zařízení z provozu a jejich sanaci.
Spojené království považuje založení agentury NDA za v Evropě jedinečný způsob, jak se pokusit vypořádat se systematicky s historickými jadernými závazky.
Od agentury NDA se bude očekávat nejen to, že zajistí bezpečnější a účinnější vyřazování jaderných zařízení z provozu, ale rovněž že připraví půdu pro skutečný trh s vyřazováním těchto zařízení z provozu.
(57) Spojené království se domnívá, že opatření nepředstavuje státní podporu pro společnost BNFL, jelikož BNFL nebude vlastnit žádná zařízení, náklady na jejichž vyřazení z provozu by mohly být částečně financovány státem.
Spojené království dodává, že přechodné období, během něhož bude společnost BNFL působit jako licencovaná společnost, než budou tyto společnosti vybrány v řízení o veřejné zakázce, nepovede rovněž ke státní podpoře pro BNFL, poněvadž všechny platby pro společnost v tomto období budou porovnávány s mezinárodními standardy.
(58) Spojené království však tvrdí, že i v případě, kdyby se Komise domnívala, že opatření zahrnuje státní podporu pro společnost BNFL, tato podpora by byla slučitelná se Smlouvou o ES, jelikož podporuje několik cílů Smlouvy o Euratomu (podpora VaV, zdraví a bezpečnost, investice, pravidelné dodávky bez výkyvů, společný trh a přínosy pro hospodářskou soutěž v jaderném sektoru).
Opatření by kromě toho zajistilo přínosy pro životní prostředí, které jsou v souladu s cílem v článku 174 Smlouvy o ES.
(59) Spojené království uvádí, že uznává, že opatření je podporou pro agenturu NDA.
V tomto případě opět tvrdí, že podpora by měla být považována za slučitelnou se společným trhem, a to ze stejných důvodů.
Spojené království předkládá seznam výhod, které by opatření přineslo ve světle cílů Smlouvy o Euratomu.
U všech těchto výhod je uvedeno kvalitativní hodnocení spolu s kvantitativním odhadem přínosů, pokud se to považuje za možné.
(60) Spojené království předkládá podrobný seznam a hodnocení činností, které zůstanou společnosti BNFL.
Vysvětluje rovněž, jak bude společnost BNFL placena v době, kdy bude působit jako licencovaná společnost během dočasného období, než bude tato společnost vybrána v řízení o veřejné zakázce.
Společnost BNFL obdrží platby pouze za přípustné náklady.
Agentura NDA bude povinna dosáhnout 2 % snižování nákladů ročně.
Přípustné náklady budou v zásadě vylučovat jakoukoli návratnost kapitálu.
Budou rovněž omezeny rozpočtem ročního finančního limitu zařízení stanoveným agenturou NDA.
(61) Platby mohou zahrnovat rovněž tzv. "pobídky založené na výkonu", které budou poskytovány pouze tehdy, pokud bude dosaženo náročných cílů v oblasti nákladů.
Hodnota těchto pobídek je založena na pečlivém porovnání průměrných ziskových marží mezinárodních inženýrských a stavebních společností.
(62) Poté Spojené království uvádí své názory na dopad opatření na hospodářskou soutěž na jednotlivých trzích dotčených zařízeními, která společnost BNFL převede na agenturu NDA.
(63) S ohledem na elektrárny typu Magnox se Spojené království domnívá, že opatření nebude mít žádný dopad na trh s elektrickou energií.
Pozice elektrárny typu Magnox v pořadí podle hodnoty SRMC by byla vždy pod marginální elektrárnou, a to i v obdobích minimální poptávky.
Z toho by plynulo, že případné snížení SRMC plynoucí z opatření nemůže ovlivnit dobu, během níž konkurenti mohou provozovat svá zařízení, ani cenu, za níž mohou prodávat svou produkci.
(64) S ohledem na zařízení THORP v Sellafieldu Spojené království vysvětluje, že toto zařízení regeneruje vyhořelé jaderné palivo z reaktorů typu AGR a LWR (lehkovodní reaktory).
Nový vstup do regenerace vyhořelého paliva z reaktoru typu AGR by byl z ekonomického hlediska velmi nepřitažlivý, zejména vzhledem k nákladům na dopravu z/do Británie, což je jediná země, v níž se toto palivo používá.
Ačkoli skladování by představovalo možnou alternativu regenerace paliva z reaktoru typu AGR, Spojené království také tvrdí, že nedostatek času a právní omezení v souvislosti s výstavbou nového úložiště paliva z reaktoru typu AGR i v Británii by zapříčinila, že by to bylo pro nově příchozí z ekonomického hlediska rovněž nepřitažlivé, zvláště vzhledem k omezené velikosti trhu s ukládáním vyhořelého paliva z reaktoru typu AGR.
Stejné druhy dohod se využívají rovněž u zařízení Springfields, které vyrábí pouze palivo AGR a Magnox.
(65) S ohledem na vyhořelé palivo z reaktoru typu LWR Spojené království tvrdí, že většina tohoto druhu paliva, které má být regenerováno v zařízení THORP, se již nachází v Británii a že potíže s jeho dopravou na pevninu by omezily ekonomickou pobídku pro konkurenty.
(66) Pokud jde o zařízení SMP v Sellafieldu, Spojené království tvrdí, že by bylo na újmu hospodářské soutěži, pokud by jeho provoz musel být ukončen.
Došlo by k odstranění významného hráče na velmi koncentrovaném trhu.
Uzavření zařízení SMP by dále znamenalo, že by ze Spojeného království muselo být pravidelně vyváženo značné množství plutonia, což by bylo pro odběratele velmi nákladné a rovněž potenciálně nebezpečné.
(67) Co se týká úložiště nízce radioaktivního odpadu Drigg, Spojené království tvrdí, že vzhledem k tomu, že většina zemí nepovoluje dovoz zahraničního radioaktivního materiálu ke skladování nebo likvidaci, by jediným způsobem, jak zajistit hospodářskou soutěž, bylo vybudovat v Británii jiné úložiště.
To by však nebyla lákavá investice, jelikož získání všech potřebných povolení by bylo obtížné.
Vedlo by to rovněž k nadbytečné kapacitě, která by zapříčinila, že by investice byla ještě méně přitažlivá.
Nejúčinnějším způsobem, jak podpořit hospodářskou soutěž na tomto trhu, by bylo, kdyby agentura NDA zadala provozování zařízení Drigg v řízení o veřejné zakázce.
6. ODPOVĚDI SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ NA PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
Připomínky EDF
(68) Spojené království vítá podporu opatření ze strany společnosti EDF.
Připomínky BE
(69) Spojené království vítá připomínky společnosti BE, které podporují opatření.
(70) Spojené království se domnívá, že náležitá právní opatření zajistí, aby z možného provozování některých zařízení agentury NDA konkurenty společnosti BE nevyplývaly žádné problémy.
(71) Spojené království věří, že Komise při zvažování faktů tohoto případu vezme plně v úvahu podmínky svého rozhodnutí o plánu restrukturalizace společnosti BE [9].
Připomínky Greenpeace
(72) Spojené království se domnívá, že v jeho připomínkách k rozhodnutí o zahájení řízení již byly poskytnuty důležité podrobné údaje k otázkám, jimiž se Greenpeace zabývá.
Jeho odpovědi na připomínky Greenpeace se proto omezují na některá tvrzení obecné povahy.
(73) Spojené království uvádí, že opatření je ve skutečnosti plně v souladu se zásadou "znečišťovatel platí".
Skupina BNFL by prostřednictvím aktiv převedených na agenturu NDA přispěla na více než 88 % závazků [10].
Podpora poskytnutá vládou Spojeného království by byla omezena na to, co je nezbytné s ohledem na konečnou odpovědnost vlády za jadernou bezpečnost v zemi.
Společnost BNFL nebude mít přímo prospěch z majetku a výnosů z obchodní činnosti, které převede na agenturu NDA.
Bude mít prospěch pouze z případných pobídek založených na výkonu po dobu, kdy bude provozovat zařízení, a to pokud předčí cíle stanovené vládou.
(74) Spojené království podrobně vysvětluje novou strukturu skupiny BNFL a její vztah s agenturou NDA.
(75) Spojené království rovněž uvádí, že hlavní funkcí agentury NDA je vyřazení zařízení z provozu.
Pokud by provozování některých zařízení na komerčním základě umožnilo agentuře NDA zajistit tento cíl méně nákladným způsobem při současném zachování vysoké úrovně bezpečnosti, je oprávněna tak učinit.
Takováto rozhodnutí bude přijímat agentura NDA, a ne společnost BNFL.
(76) Spojené království uvádí, že Komise se již zabývala otázkou ceny, kterou společnost BNFL účtuje společnosti BE za likvidaci jejího vyhořelého paliva, ve svém rozhodnutí o podpoře na restrukturalizaci British Energy.
(77) Konečně, Spojené království zpochybňuje názor Greenpeace, že provoz agentury NDA bude neprůhledný a mohl by vést k vzájemnému subvencování se společností BNFL.
Spojené království naopak tvrdí, že agentura NDA bude "přeborníkem, pokud jde o informování veřejnosti".
Její stanovy budou zahrnovat několik transparentních mechanismů, pokud jde o její účty, výdaje a celkové programování.
7. POSOUZENÍ
(78) Přinejmenším část opatření se týká otázek, na něž se vztahuje Smlouva o Euratomu, a proto musí být podle toho posuzováno [11].
Avšak pokud není nutné nebo jde nad rámec cílů Smlouvy o Euratomu nebo narušuje či hrozí, že naruší hospodářskou soutěž na vnitřním trhu, je nutno jej posoudit podle Smlouvy o ES.
7.1.
Smlouva o euratomu
(79) Založení agentury NDA a způsob, jakým bude financována, bude mít samozřejmě dopad na vypořádání a financování jaderných závazků, včetně vyřazení mnoha jaderných zařízení z provozu a zpracování velkého množství radioaktivního odpadu.
Vyřazování zařízení z provozu a likvidace odpadu představují důležitou součást životního cyklu jaderného průmyslu, z čehož vyplývají rizika, jimiž je nutno se odpovědně zabývat, a náklady hrazené tímto odvětvím.
Potřeba zabývat se riziky spojenými s nebezpečím plynoucím z ionizujícího záření představuje jednu z důležitých priorit jaderného sektoru.
Komise bere na vědomí, že po více než 50 letech provozu jaderného průmyslu ve Spojeném království se otázky vyřazení zařízení z provozu a likvidace odpadu stávají stále důležitějšími, poněvadž mnoho zařízení dospělo ke konci životnosti a jsou nutná důležitá rozhodnutí a úsilí k zajištění ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků i obyvatelstva.
(80) V tomto ohledu se Smlouva o Euratomu zabývá důležitou otázkou ochrany zdraví a bezpečnosti a zároveň usiluje o vytvoření "podmínek nezbytných pro rozvoj mocného jaderného průmyslu, který rozšíří zdroje energie …".
Čl. 2 písm. b) Smlouvy o Euratomu stanoví, že Společenství musí k dosažení svých cílů stanovit jednotné bezpečnostní normy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků a dbát na jejich dodržování.
Čl. 2 odst. c) Smlouvy o Euratomu rovněž stanoví, že Společenství musí popřípadě usnadnit investice do jaderného sektoru.
Na tomto základě Smlouva o Euratomu ustavuje Evropské společenství pro atomovou energii, přičemž vytváří potřebné nástroje a přiděluje povinnosti za účelem dosažení těchto cílů.
V tomto ohledu (jak bylo potvrzeno Soudním dvorem) je jaderná bezpečnost svěřena do působnosti Společenství a musí být spojena s ochranou před nebezpečím, které vyplývá z ionizujícího záření, podle článku 30 kapitoly 3 Smlouvy o Euratomu týkající se ochrany zdraví [12].
Komise musí zajistit, aby byla uplatňována ustanovení této smlouvy, a může proto přijmout rozhodnutí způsobem stanoveným v této smlouvě nebo vydat stanoviska, pokud uváží, že je to nutné.
(81) Komise bere na vědomí, že podklady poskytnuté orgány Spojeného království ukazují, že účinky oznámeného opatření jsou mimo jiné zaměřeny na zajištění bezpečnosti jaderných zařízení, a to jak aktivních, tak i zastaralých, na zajištění správného, včasného a bezpečného vyřazení zastaralých jaderných zařízení z provozu a na skladování a poskytování dlouhodobých řešení pro vyhořelé jaderné palivo a radioaktivní odpad.
(82) Při posuzování těchto informací, a zejména při stanovení toho, zda je opatření nutné nebo zda spadá do oblasti cílů Smlouvy o Euratomu, Komise bere na vědomí, že finanční podpora poskytnutá vládou agentuře NDA je určena na usnadnění výše uvedených cílů Smlouvy.
Orgány Spojeného království se rozhodly založit a financovat agenturu NDA k zavedení procesu vyřazování zařízení z provozu a likvidace odpadu, který bude náležitě chránit zdraví a bezpečnost pracovníků a obyvatelstva obecně.
Komise proto uznává, že se orgány Spojeného království zabývaly svými závazky stanovenými v rámci Smlouvy o Euratomu, aby zajistily bezpečné a náležité vyřazování jaderných zařízení z provozu správným a odpovědným způsobem v souladu s cíli Smlouvy o Euratomu.
(83) Oznámené opatření dále posiluje splnění cílů Smlouvy o Euratomu tím, že zajišťuje, že zásahy státu nebudou použity pro jiné účely než pro vyřazení zastaralých jaderných zařízení z provozu a bezpečnou likvidaci radioaktivního odpadu v rámci plnění jaderných závazků.
Princip stropu a mezní hodnoty zajistí, že bude k dispozici dostatek prostředků pro splnění těchto cílů při současném omezení zásahu na nejmenší možnou míru nutnou pro jejich dosažení.
(84) Komise usuzuje, že opatření, která orgány Spojeného království navrhují, jsou vhodná pro řešení všech stanovených cílů a jsou plně v souladu s cíli Smlouvy o Euratomu.
7.2. Podpora ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES – uplatnění zásady "znečišťovatel platí"
(85) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES je státní podpora definována jako podpora poskytovaná v jakékoli podobě členským státem nebo ze státních prostředků, která narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby a ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(86) Za účelem analýzy, zda opatření představuje státní podporu pro společnost BNFL a/nebo pro agenturu NDA, Komise nejdříve posuzovala, zda opatření přineslo těmto subjektům nějakou výhodu.
(87) Poskytnutím výhody je v tomto případě nutno rozumět to, že stát hradí náklady, které by normálně byly hrazeny těmito dvěma společnostmi.
Proto je nutné nejdříve stanovit srovnávací měřítko pro běžné náklady, které by musela společnost hradit, aby bylo možno později analyzovat, zda část těchto nákladů platí stát.
(88) Podle článku 174 Smlouvy o ES musí být politika Společenství v oblasti životního prostředí založena zejména na zásadě, že by měl platit znečišťovatel.
(89) Podle článku 6 Smlouvy o ES musí být požadavky na ochranu životního prostředí zahrnuty do vymezení a provádění politik Společenství.
(90) V praxi to znamená, že Komise obvykle má za to, že provádění politiky státní podpory s ohledem na zásadu "znečišťovatel platí" vyžaduje, aby náklady na znečištění byly internalizovány znečišťovateli [13].
To znamená, že tyto náklady by se měly považovat přesně za náklady, které musí běžně hradit znečišťovatel, což zase znamená, že jejich uhrazení státem by se mělo považovat za výhodu poskytnutou státem.
(91) V tomto případě se stát zavazuje pokrýt případnou neschopnost agentury NDA hradit náklady spojené s jadernými závazky zařízení, která budou na agenturu NDA převedena.
Jelikož tyto závazky se týkají sanace zařízení zamořených radioaktivitou, Komise se domnívá, že se jedná o náklady za znečištění, které (jak bylo vysvětleno výše) by normálně měli hradit znečišťovatelé, konkrétně provozovatelé zařízení.
Jelikož stát bude hradit část těchto nákladů, tyto platby je nutno považovat za poskytnutí výhody znečišťovatelům.
(92) V tomto ohledu Komise nesouhlasí s tvrzením Spojeného království, že opatření splňuje zásadu "znečišťovatel platí", protože podle údajů poskytnutých Spojeným královstvím bude více než 88 % těchto nákladů hrazeno provozovateli.
Komise se domnívá, že tyto odhady ukazují, že přibližně 12 % těchto nákladů hrazeno znečišťovateli nebude, což prokazuje, že opatření nebere plně v potaz zásadu "znečišťovatel platí".
(93) Ačkoli (jak bylo vysvětleno výše) je v tomto případě poměrně snadné stanovit, že opatření obecně povede k tomu, že znečišťovatelům bude poskytnuta výhoda, protože nebudou hradit plné náklady plynoucí ze znečištění, obtížnější je stanovit přesně rozsah, nakolik je každý provozovatel znečišťovatelem, a tedy přesný rozsah, nakolik je každý z nich zproštěn hrazení svých nákladů za znečištění.
(94) Většina nákladů za znečištění, o něž se v tomto případě jedná, jsou náklady spojené s vyřazením jaderných elektráren, které byly během své doby životnosti provozovány několika provozovateli.
Provedení zásady "znečišťovatel platí" v tomto případě vyžaduje možnost rozhodnout, který z jednotlivých provozovatelů odpovídá za jak velkou část těchto nákladů.
(95) Náklady na vyřazení z provozu vznikají najednou v prvních okamžicích provozu zařízení.
Pozdější nárůst těchto nákladů je v porovnání s náklady vzniklými na samém počátku nepatrný.
(96) Proto by úplné přímé provedení zásady internalizace nákladů, což je převedení zásady "znečišťovatel platí", vyžadovalo, aby veškeré náklady na vyřazení zařízení z provozu byly zohledněny v ceně prvních jednotek energie prodaných elektrárnou.
(97) Je zřejmé, že takovýto výklad zásady "znečišťovatel platí" by byl zcela v rozporu s ekonomikou výroby elektrické energie a že by byl natolik neschůdný, že by nebylo dokonce dosaženo vlastního cíle.
Proto se všeobecně uznává, že aby bylo možno na tyto náklady uplatnit zásadu "znečišťovatel platí" proveditelným způsobem, je nutno nalézt způsoby rozložení nákladů za znečištění (nebo, abychom byli přesní, zákonné povinnosti tyto náklady hradit) přinejmenším po očekávanou dobu životnosti elektrárny.
(98) Způsob, jakým jsou náklady rozloženy, má zvláštní význam pro použití pravidel pro státní podporu, pokud stát zamýšlí platit náklady na vyřazení těch zařízení, která byla vlastněna několika vlastníky.
V tomto případě rozložení nákladů za znečištění mezi postupné vlastníky rovněž ovlivňuje rozložení možné výhody poskytnuté státem každému z těchto vlastníků.
(99) Ve Společenství neexistuje harmonizovaný systém přidělování nákladů na vyřazení z provozu jednotlivým vlastníkům jaderných zařízení.
Členské státy mají různé systémy pro plnění zákonné povinnosti dostát svým jaderným závazkům, tyto systémy vedou k různým možným způsobům rozdělení nákladů mezi jednotlivé vlastníky jaderných zařízení [14].
(100) I přesto, že neexistuje harmonizovaný systém, Komise se domnívá, že lze rozlišit dvě široké kategorie.
(101) První typ systémů spočívá v tom, že závazky týkající se vyřazování zařízení z provozu jsou považovány za investiční náklady.
V tomto případě povinnost hradit tyto náklady vzniká v okamžiku uvedení zařízení do provozu a od té doby jsou náklady nevyhnutelné.
Z účetního hlediska se závazky podobají dluhu vůči hypotetickému subjektu, který zařízení vyřadí z provozu.
Stejně jako všechny dluhy je i tento možno uhradit ve splátkách a různé strany jej mohou prodávat nebo kupovat.
V každém případě však toto začíná na samotném počátku provozu zařízení.
(102) Systémy druhého typu spočívají v tom, že závazky týkající se vyřazování zařízení z provozu jsou považovány za provozní náklady.
V těchto případech se povinnost hradit tyto náklady vytváří pravidelně, obvykle ročně, jako součást provozu zařízení.
Budoucí splátky proto jsou nevyhnutelné.
Z účetního hlediska se závazky podobají roční dani placené hypotetickému subjektu, který zařízení vyřadí z provozu.
Zákonný poplatek za tento ekvivalent daně nenabíhá zcela na počátku provozu zařízení, ale průběžně během doby provozu zařízení.
(103) Výše uvedené dva systémy mohou v mnoha případech v praxi vést ke stejnému chování, zejména u ekonomicky efektivních elektráren [15].
V tomto případě mají provozovatelé, na něž se vztahuje první systém, tendenci odkládat stranou finanční prostředky na splnění své povinnosti vzniklé na počátku stejně pravidelně, jako kdyby museli hradit roční platby.
(104) Tyto dva systémy však vedou ke dvěma velmi odlišným výkladům v rozboru státní podpory v případech, kdy je ekonomicky neefektivní elektrárna převedena z jednoho vlastníka na druhého pod příslibem státu, že uhradí schodek v nákladech na vyřazení zařízení z provozu.
(105) Podle prvního systému se první vlastník nemůže vyhnout závazku uhradit celé náklady na vyřazení z provozu.
Nemůže-li prodat část tohoto závazku za tržních podmínek novému vlastníkovi, zůstává za tuto část odpovědný, a nového vlastníka nelze považovat za odpovědného bez ohledu na velikost této části v porovnání se skutečnou dobou, během níž první vlastník elektrárnu provozoval.
To může vést k situaci, kdy první vlastník čelí zatížení, které je nepřiměřeně vysoké v poměru k době, během níž elektrárnu provozoval, a naopak, zatížení nového vlastníka je nepřiměřeně nízké.
Hospodářská situace elektrárny je činitelem, který určuje rozložení závazků.
V krajním případě, pokud je elektrárna natolik neefektivní, že kryje pouze provozní náklady, první vlastník by byl odpovědný za veškeré náklady na vyřazení z provozu a nový vlastník by neodpovídal za žádné.
Zásah státu by pak musel být vykládán jako výhoda pouze pro prvního vlastníka.
(106) Podle druhého systému by nový provozovatel musel v každém případě hradit částky, které by mu byly v budoucnu účtovány na základě mechanismu pravidelně vznikající povinnosti.
Těmto závazkům se na druhé straně může vyhnout první provozovatel, jelikož zákonná povinnost hradit je vzniká při skutečném provozu elektrárny.
Proto prvnímu provozovateli nelze v rámci tržní transakce účtovat budoucí závazky nového provozovatele, pokud neobdrží odpovídající náhradu.
Podle tohoto systému proto provozovatelé vždy zůstávají odpovědnými za svou část nákladů na vyřazení zařízení z provozu, ať je hospodářská situace elektrárny jakákoli.
(107) Způsob, jakým Spojené království nakládá s jadernými závazky, není žádným ze dvou referenčních systémů k provedení zásady "znečišťovatel platí" popsaných ve (101). a (102). bodu odůvodnění, jelikož jak již bylo zmíněno, neuplatňuje plně zásadu "znečišťovatel platí".
Nicméně pro posouzení opatření je nutné odkázat na vhodné srovnávací měřítko, jinak by nebylo možné posoudit, nakolik nebyla zásada "znečišťovatel platí" provedena.
(108) V nynější fázi právního rozboru Komise není s to rozhodnout, zda jí právo Společenství umožňuje použít jednu z výše uvedených metod při analýze důsledků zásady "znečišťovatel platí" v rámci pravidel státní podpory.
Komise konstatuje, že v žádném případě není nutné rozhodnout o této otázce v daném případě, jelikož jak bude prokázáno níže, obě metody vedou ke stejnému závěru, pokud jde o společnost BNFL a agenturu NDA, tj. opatření nepředstavuje státní podporu pro společnost BNFL, ale zahrnuje státní podporu pro agenturu NDA, kterou lze považovat za slučitelnou se společným trhem.
7.3. Podpora ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES – neexistence podpory pro společnost BNFL
(109) Komise analyzovala, zda opatření zahrnuje výhodu pro společnost BNFL na základě obou referenčních systémů popsaných ve (101). a (102). bodu odůvodnění.
Jak bylo vysvětleno výše, účelem obou analýz je ověřit, že v souladu se zásadou "znečišťovatel platí" společnost BNFL uhradila část jaderných závazků, které jí lze přičíst, pouze vlastními prostředky, a ne prostřednictvím státní podpory.
(110) Při provádění těchto dvou analýz Komise vzala v úvahu historii vlastnictví uvažovaných zařízení, jakož i historii státního zásahu v jejich prospěch, což je shrnuto níže.
(111) Elektrárny typu Magnox byly původně vlastněny a provozovány dvěma státními společnostmi, které ve Spojeném království vlastnily rovněž jiné elektrárny než typu Magnox.
Britský jaderný sektor pak byl v několika fázích restrukturalizován.
(112) V první fázi byly elektrárny typu Magnox odděleny od ostatních elektráren.
Elektrárny typu Magnox byly sdruženy do jediné společnosti vlastněné státem s názvem Magnox Electric.
Vznikla pohledávka odpovídající účetní hodnotě převedených společností. Tuto částku dlužily společnosti Magnox Electric společnosti, které nyní vlastnily pouze elektrárny jiného typu než Magnox (dále jen "provozovatelé jiných elektráren").
Později byla tato pohledávka vyhrazena na pokrytí veškerých jaderných závazků elektráren typu Magnox.
(113) Ve druhé fázi vláda Spojeného království odkoupila pohledávku od společnosti Magnox Electric a nahradila ji závazkem uhradit schodek jaderných závazků omezený stejnou hodnotou, jakou má pohledávka, indexovanou stejnými sazbami.
Je třeba poznamenat, že tato fáze nezměnila postavení společnosti Magnox Electric, jelikož ta byla oprávněna obdržet tyto prostředky v důsledku první fáze.
Na druhé straně tímto krokem stát zmírnil dluhové zatížení s ohledem na provozovatele jiných elektráren.
(114) Ve třetí fázi společnost BNFL odkoupila od vlády Magnox Electric za symbolickou cenu jedné libry.
V té době byl výše uvedený závazek vlády nahrazen závazkem novým stanoveným na základě nově odhadnuté záporné zůstatkové účetní hodnoty elektráren: 3,7 miliard GBP.
Je nutno uvést, že v rozporu s tím, čemu Komise věřila v rozhodnutí o zahájení řízení, tento závazek nemá žádný vztah s doporučujícím dopisem, který Komise schválila ve věci státní podpory N 34/90 [16].
(115) Opatření je čtvrtým a posledním krokem restrukturalizace.
Společnost BNFL převede elektrárny na agenturu NDA spolu s veškerým finančním majetkem s nimi spojeným, včetně výše uvedeného závazku (dále jen "závazek Magnox").
(116) Elektrárny Calder Hall a Chapelcross Magnox představují výjimku z výše popsaného procesu.
Společnost BNFL za ně nesla odpovědnost od roku 1971, kdy byla založena a tyto elektrárny byly na ni převedeny.
Společnost BNFL současně převzala vlastnictví a odpovědnost za zařízení Springfields.
(117) Ostatní zařízení, jichž se převod na agenturu NDA týká, a zejména zařízení THORP a SMP, byla společností BNFL vlastněna od počátku svého provozu až do převodu na agenturu NDA.
7.3.1.
Analýza podle prvního referenčního systému (náklady na vyřazení zařízení z provozu jako investiční náklady)
(118) V rámci této analýzy (jak bylo vysvětleno ve (105) bodu odůvodnění) nelze v případě, že zařízení změní vlastníka, kupujícího považovat za odpovědného za jaderné závazky, které překračují závazky, jež je ochoten převzít od prodávajícího.
To znamená, že v tomto referenčním systému, pokud má zařízení zápornou účetní hodnotu, která spočívá v závazcích týkajících se vyřazení jaderného zařízení z provozu, břemeno zůstává na prodávajícím, a pokud kupující souhlasí s tím, že převezme odpovědnost za závazky, je oprávněn obdržet za tyto závazky platbu jako zápornou cenu.
(119) Podle tohoto systému když společnost BNFL získala elektrárny od Magnox Electric, byla oprávněna obdržet hodnotu závazku Magnox jako zápornou cenu za jejich zápornou účetní hodnotu.
Závazek Magnox proto nelze vykládat jako výhodu poskytnou společnosti BNFL, a mohl být právem zahrnut do rozvahy společnosti jako majetek, který vlastní.
Lze ho tedy považovat za příspěvek společnosti BNFL ke splnění jaderných závazků, za něž převzala plnou odpovědnost.
(120) Stejné odůvodnění je nutno použít pro převedení zařízení ze společnosti BNFL na agenturu NDA: jelikož agentura NDA v rámci tohoto referenčního systému přebírá veškeré závazky, BNFL by měla současně na agenturu NDA převést kladná aktiva v celkové hodnotě rovnající se hodnotě převedených závazků.
Pokud by tak neučinila, rozdíl by představoval podporu poskytnutou společnosti BNFL.
(121) Níže uvedená tabulka, kterou poskytlo Spojené království, udává aktualizované hodnoty závazků a aktiv převedených společností BNFL na agenturu NDA před zahájením řízení.
Stojí za zdůraznění, že (jak bylo vysvětleno výše) celou hodnotu závazku Magnox lze považovat za příspěvek společnosti BNFL, jelikož tato společnost byla sama oprávněna obdržet tuto hodnotu jako platbu v době, kdy elektrárny odkoupila.
Tabulka 3
odhady aktiv a závazků pro rok 2005, které mají být převedeny společností BNFL na agenturu NDA s uvedením příspěvku BNFL s ohledem na její jaderné závazky.
Ceny března 2005, diskontováno na 5,4 % nominální sazby, částky v miliardách GBP.
Celkové ekonomické jaderné závazky _BAR_ -15,1 _BAR_
Hotovostní tok zařízení Sellafield (THORP a SMP) _BAR_ 2,6 _BAR_
Budoucí hotovostní tok zařízení Springfields _BAR_ 0,2 _BAR_
Budoucí hotovostní tok elektráren typu Magnox _BAR_ 0,2 _BAR_
Závazek Magnox _BAR_ 8,3 _BAR_
Investiční portfolio pro jaderné závazky _BAR_ 4,0 _BAR_
Ostatní přípěvky odběratelů zde neuvedené _BAR_ 0,3 _BAR_
Hotovost a likvidní aktiva _BAR_ 0,7 _BAR_
Celkem _BAR_ 1,1 _BAR_
(122) Výše uvedená tabulka se zakládá na účetní závěrce společnosti BNFL.
Tato účetní závěrka byla ověřena auditorem. Kromě nárůstu hodnoty závazků Magnox kvůli indexaci je hlavní změnou v porovnání s údaji uvedenými v rozhodnutí o zahájení řízení skutečnost, že společnost BNFL převede na agenturu NDA větší finanční majetek.
(123) Komise si uvědomuje, že odhady budoucích výnosů ze zařízení Sellafield mohou být sporné.
Greenpeace přiložilo ke svým připomínkám zprávu, která zpochybňuje vhodnost investic do těchto zařízení, zejména do SMP.
(124) Komise však uvádí, že budoucí hotovostní tok zařízení THORP je založen převážně na smlouvách, které již byly podepsány a které budou provedeny ve zbývající době životnosti zařízení.
Odhady budoucích hotovostních toků zařízení THORP proto pravděpodobně nebudou vykazovat významnou chybu.
Může se však stát, jak tvrdí Greenpeace, že regenerace nebude z ekologického hlediska nejlepším řešením pro konečné uložení jaderného odpadu.
Komise se však domnívá, že pravomoc učinit toto rozhodnutí mají výlučně dotčené země a pro politiku Společenství v oblasti státní podpory je to nepodstatné.
(125) U zařízení SMP je situace odlišná, jelikož SMP musí stále ještě zadat většinu svých operací.
Komise porovnávala hodnotu předloženou orgány Spojeného království s hodnotou, která byla výsledkem postupu posuzování hospodářské situace společnosti BNFL u továrny MOX v Sellafieldu [17].
Komise zjistila, že údaj, který orgány Spojeného království použily, odpovídá průměru přiměřených scénářů vyplývajících z analýzy provedené nezávislými poradci při tomto posouzení [18].
(126) Komise bere na vědomí připomínku Greenpeace, že výše uvedené posouzení hospodářské situace společnosti BNFL pro továrnu MOX v Sellafieldu se uskutečnilo poté, co byla utopena většina investičních nákladů do zařízení SMP.
Toto načasování znamenalo, že při rozhodování o hospodářské odůvodněnosti provozu zařízení nebyly vzaty v úvahu investiční náklady.
Komise chápe, že v této souvislosti mohl kladný výsledek posouzení vyvolat nesprávný dojem, že investice do SMP byla ziskovým rozhodnutím, zatímco ve skutečnosti výsledek znamenal pouze to, že jelikož investice se již uskutečnila, bylo logičtější zařízení provozovat v naději, že tím dojde k menším celkovým ztrátám.
Komise však konstatuje, že takovéto rozlišování má vliv pouze na správnost volby načasování posouzení, a ne na platnost odhadů budoucích hotovostních toků při posouzení.
(127) Odhadované budoucí hotovostní toky pro elektrárny typu Magnox berou v úvahu poslední ceny elektrické energie ve Velké Británii.
Ceny elektrické energie byly v Británii koncem roku 2005 zvlášť vysoké.
Není zřejmé, zda zůstanou na této úrovni delší dobu. Avšak některé z důvodů obvykle uváděných u vysokých cen elektřiny, zejména růst cen plynu a účinek obchodování s emisemi, pravděpodobně budou přetrvávat a v případě účinku obchodování s emisemi se mohou dokonce zvýšit.
Údaje použité pro odhad tohoto hotovostního toku jsou stále ještě velmi opatrné, ačkoli berou v úvahu rostoucí tendenci, v porovnání s cenami, které platí dnes [19].
Komise se proto domnívá, že tento odhad je přijatelný pro několik málo let, během nichž budou elektrárny typu Magnox v provozu.
(128) Agentura NDA vypočítává a zveřejňuje vlastní odhady celkových jaderných závazků.
Tyto odhady jsou vyšší než odhady použité v účetní závěrce společnosti BNFL.
Nerozlišují mezi ekonomickými a jinými závazky, jelikož toto rozlišování, které je důležité pro kontrolu státní podpory, pro činnost agentury NDA nemá význam.
Podle Spojeného království však rozdělení celkových závazků podle nejnovějších odhadů agentury NDA [20] na ekonomické a ostatní závazky ve stejném poměru, jaký se použil pro výše uvedený výpočet, vede k tomu, že odhadované celkové ekonomické jaderné závazky dosahují 18,2 miliard GBP v cenách března 2005 (v porovnání s 15,1 miliard GBP z účetní závěrky společnosti BNFL).
Celkový příspěvek BNFL plynoucí z téhož výpočtu jako v tabulce Tabulka 3 výše by byl záporný a činil by 1,9 miliard GBP (místo kladného výsledku 1,1 miliard GBP [21].
(129) Komise uznává, že je obtížné jaderné závazky odhadnout, jelikož souvisejí s činnostmi, které budou probíhat daleko v budoucnu a s nimiž dosud máme jen málo zkušeností.
To platí zejména o činnostech souvisejících z vyřazením velmi specifických zařízení jako jsou ta, která jsou převedena na agenturu NDA.
S ohledem na tyto nejistoty Komise zastává názor, že rozpětí nejistoty ve výši 3,1 miliard GBP z celkových 15 až 18 miliard GBP je přijatelné.
(130) Je pochopitelné, že odhad závazků ze strany BNFL je nižší než u agentury NDA.
Je zjevně v zájmu BNFL mít ve své rozvaze menší závazky.
Na druhé straně v zájmu agentury NDA je být v odhadech konzervativní, aby získala dostatečné finanční prostředky na svou činnost, zejména v době rozpočtových omezení.
Skutečnost, že agentura NDA má povinnost dosáhnout zvýšení účinnosti ve výši 2 % p.a., je další pobídkou, aby předložila spíše konzervativní první odhady.
(131) Vláda Spojeného království uvádí, že obdobné, ale větší zkušenosti v USA ukazují, že odhady nákladů na vyřazení z provozu sledují křivku, kdy náklady po počátečním růstu v důsledku větších zkušenosti a lepších technologií klesají.
(132) V posledních deseti letech vláda USA zavedla pro sanaci jaderných zařízení smlouvy založené na výkonu.
To je přístup, který se nyní agentura NDA zavázala provést.
Zkušenosti z USA ukazují, že v období přibližně pěti let je možné zvrátit tendenci rostoucích odhadů závazků a naopak odhady závazků snížit urychlením práce a snížením nákladů.
Např. finanční zpráva ministerstva financí USA za rok 2003 uvádí, že ministerstvo energetiky snížilo svůj environmentální závazek o 26,3 miliard USD (12,5 %) ve finančním roce 2003; to je druhý rok v řadě, kdy se environmentální závazek ministerstva energetiky snižoval.
Pokles v roce 2003 byl zapříčiněn zejména rekonstrukcí programu sanace, který se zaměřil na své hlavní poslání, a urychlením sanace [22].
Nejnovější zpráva amerického vládního úřadu Government Accountability Office (GAO) zkoumala cíl ministerstva energetiky týkající se snížení nákladů na sanaci jaderných zařízení.
Zpráva GAO uvedla, že v březnu 2005 ministerstvo energetiky dodržovalo časový plán či bylo dokonce v předstihu u mnoha ze 16 činností v oblasti sanace a pozadu bylo u tří náročných a nákladných činností.
Zpráva GAO uvedla, že ministerstvo energetiky očekává významné snížení nákladů u původního cíle ve výši 50 miliard USD [23].
(133) S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že lze přiměřeně předpokládat, že z těchto dvou odhadů bude blíže skutečnosti pravděpodobně odhad společnosti BNFL.
(134) Komise proto činí závěr, že v rámci tohoto referenčního systému opatření nezahrnuje žádnou podporu pro společnost BNFL.
7.3.2.
Analýza podle druhého referenčního systému (náklady za znečištění jako provozní náklady)
(135) Za účelem výpočtu příspěvku společnosti BNFL podle tohoto systému spočívá první krok v patřičném přidělení jaderných závazků jednotlivým vlastníkům elektráren způsobem, který je v souladu s poplatky, které by hypotetický subjekt, který zařízení vyřazuje z provozu, účtoval každému z nich.
Profil tohoto poplatku bude pravděpodobně úzce svázán s výnosy elektráren.
(136) U elektráren typu Magnox se Komise domnívá, že nejvhodnějším způsobem, jak to učinit, je přidělit tyto závazky v poměru k času, jelikož výkon těchto elektráren je v čase velmi stabilní.
(137) V případě zařízení Springfields přidělení rozlišovalo mezi závazky spojenými s regenerací vyhořelého paliva Magnox, závazky spojenými s regenerací vyhořelého paliva z reaktoru typu AGR a ostatními závazky.
Závazky Magnox jsou přiděleny pomocí stejného vzorce, který byl použit u elektráren typu Magnox výše, jelikož produkce jaderného odpadu je přímo spojena s objemem vyrobené elektrické energie.
Závazky AGR jsou společnosti BNFL přiděleny v souladu s jejími dohodami se společností BE, přičemž BE měla odpovědnost za tyto závazky až do roku 1995.
Stejná metoda je použita u závazků souvisejících s elektrárnou typu Magnox zařízení Sellafield [24].
(138) Ostatní závazky (závazky zařízení jiného typu než Magnox a AGR) zařízení Springfields jsou přiděleny v poměru k času.
Stejná metoda využívající poměru k času je použita u zařízení Drigg a Capenhurst.
(139) U zařízení THORP a SMP v Sellafieldu je situace odlišná.
Tato zařízení postavila společnost BNFL.
Zařízení THORP provozovala nejdříve BNFL, ale nyní je má provozovat agentura NDA.
Zařízení SMP bude provozovat výlučně nebo téměř výlučně agentura NDA.
Přidělení závazků v poměru k času by proto vedlo k tomu, že na agenturu NDA by připadla významná část těchto závazků.
(140) Avšak na rozdíl od elektráren nebo továren na dodávku paliva se u těchto zařízení neuvažuje se stálým obchodním plánem.
Obecně jsou spravována tak, aby největší zisk přinášela na samém počátku svého provozu.
První smlouvy, které byly v tomto ohledu podepsány, se nazývají smlouvami na "základní výkon".
Provozovatelé usilují o to, uhradit pokud možno veškeré náklady na vyřazení z provozu z výnosů zajištěných těmito smlouvami.
To je typický případ zařízení THORP a SMP.
V těchto případech se Komise domnívá, že i v tomto referenčním systému je vhodné přidělit veškeré závazky prvnímu vlastníkovi, poněvadž obezřetný regulátor by pravděpodobně stanovil příspěvky na splacení veškerých nákladů na vyřazení zařízení z provozu tak, že by účtoval většinu z nich (ne-li celé) prvním smlouvám na základní výkon podepsaným tímto vlastníkem.
(141) Komise bere na vědomí, že připomínky Greenpeace poukazují na skutečnost, že je docela pravděpodobné, že obchodní vyhlídky zařízení THORP a SMP nejsou tak dobré, jak se původně zdálo.
Komise je však názoru, že to by nemělo být důvodem pro odchylku ve způsobu přidělování závazků, poněvadž ačkoli se celková aktivita zařízení snižuje, obecný profil tvorby výnosů (tj. většina výnosů je získána na počátku provozu) by měl zůstat stejný.
(142) V souladu s tím Komise přidělila veškeré jaderné závazky zařízení THORP a SMP společnosti BNFL.
(143) Druhý krok spočívá ve výpočtu hodnoty příspěvku společnosti BNFL na tyto závazky.
(144) Tato příspěvek musí zohlednit v prvé řadě závazky, které již byly společností BNFL splněny.
Určitý počet zařízení, včetně zejména některých elektráren typu Magnox, již ukončil činnost, a začalo jejich vyřazování z provozu.
Společnost BNFL vydala na splnění těchto závazků 5,1 miliard GBP.
Přitom společnost BNFL nezkoumala, zda závazky, které splnila, by ji bylo možno přičíst v rámci tohoto referenčního systému.
Do výpočtu však lze zahrnout celý tento příspěvek, jelikož splněné závazky buď bylo možno přičíst společnosti BNFL, a proto mohou být zahrnuty přímo do výpočtu, nebo jí tyto závazky nebylo možno přičíst, a v tomto případě společnost BNFL poskytla příspěvek na více závazků, než měla, a zaslouží si za to náhradu.
(145) Za druhé, příspěvek musí vzít v úvahu rovněž finanční majetek, který společnost BFNL převede na agenturu NDA.
Od hodnoty tohoto majetku, který bude převeden na agenturu NDA, je nutno odečíst hodnotu, kterou společnost BNFL obdržela v době, kdy odkoupila elektrárny typu Magnox, jelikož příspěvek BNFL představuje pouze zvýšení hodnoty tohoto majetku.
(146) Konečně, budoucí hotovostní toky v případě zařízení SMP a THORP, které získá agentura NDA místo společnosti BNFL, by se měly rovněž považovat za příspěvek BNFL, aby to bylo v souladu s výše uvedeným rozhodnutím přičíst všechny závazky těchto zařízení společnosti BNFL.
(147) Níže uvedená tabulka shrnuje výsledky výpočtu podle tohoto referenčního systému:
Tabulka 4
Odhad příspěvku společnosti BNFL na jí přidělenou část závazků.
Ceny roku 2005, diskontováno na 5,4 % nominální sazby, částky v miliardách GBP.
Závazky jiné než THORP a SMP přidělené BNFL _BAR_ a _BAR_ _BAR_ -8,0 _BAR_
Závazky THORP a SMP přidělené BNFL _BAR_ b _BAR_ _BAR_ -1,4 _BAR_
Celkové závazky, které má BNFL financovat _BAR_ c _BAR_ a+b _BAR_ -9,4 _BAR_
Prostředky, které mají být převedeny na NDA _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Závazek Magnox _BAR_ d _BAR_ _BAR_ 8,3 _BAR_
Investiční portfolio pro jaderné závazky _BAR_ e _BAR_ _BAR_ 4,0 _BAR_
Budoucí hotovostní toky THORP a SMP _BAR_ f _BAR_ _BAR_ 2,6 _BAR_
Ostatní aktiva _BAR_ g _BAR_ _BAR_ 0,7 _BAR_
Celková hodnota prostředků _BAR_ h _BAR_ d+e+f+g _BAR_ 15,6 _BAR_
Prostředky poskytnuté společnosti BNFL v rámci transakce Magnox _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Závazek Magnox _BAR_ i _BAR_ _BAR_ -5,3 _BAR_
Ostatní prostředky _BAR_ j _BAR_ _BAR_ -4,0 _BAR_
Odpočet celkových prostředků poskytnutých společnosti BNFL _BAR_ k _BAR_ I+j _BAR_ -9,4 _BAR_
Čistá hodnota prostředků _BAR_ l _BAR_ h-k _BAR_ 6,2 _BAR_
Závazky splněné BNFL _BAR_ m _BAR_ _BAR_ 5,1 _BAR_
Prostředky poskytnuté s ohledem na závazky _BAR_ n _BAR_ l+m _BAR_ 11,4 _BAR_
Výsledek správy BNFL _BAR_ o _BAR_ n-c _BAR_ 2,0 _BAR_
(148) Výše uvedenou tabulku poskytly orgány Spojeného království.
Zakládá se na údajích z účetní závěrky společnosti BNFL stejně jako v tabulce Tabulka 3.
(149) V tomto případě platí rovněž úvahy uvedené ve (128). až (133). bodu odůvodnění.
(150) Komise proto vyvozuje závěr, že v rámci tohoto referenčního systému opatření nezahrnuje žádnou podporu pro BNFL.
7.4. Podpora ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES – přítomnost podpory pro agenturu NDA
(151) Výše uvedené dva výpočty lze použít rovněž k zjištění, zda a nakolik opatření poskytuje výhodu agentuře NDA.
(152) Komise se však domnívá, že v tomto případě výpočet není nutný.
Opatření poskytuje neomezenou záruku, že stát bude hradit všechny výdaje agentury NDA, pokud tyto nebude možné pokrýt z výnosů z obchodních činností nebo z finančního majetku, který na ní bude převeden.
Tato záruka není omezena ani co do rozsahu, ani časově.
Nevylučuje náklady spojené s konkurenčními činnostmi, zejména pokud tyto činnosti mohou vytvořit dodatečné zvýšené závazky, a není omezena co do výše.
(153) Komise se domnívá, že takováto neomezená záruka sama o sobě představuje výhodu, kterou stát poskytne agentuře NDA.
(154) Jelikož tato záruka je financována z veřejných prostředků a je určena pro agenturu NDA a jelikož agentura NDA bude pokračovat v některých obchodních činnostech na trzích, na nichž dochází k obchodování mezi členskými státy, Komise vyvozuje závěr, že opatření zahrnuje státní podporu pro agenturu NDA ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(155) Komise uvádí, že Spojené království nezpochybnilo skutečnost, že opatření představuje státní podporu pro agenturu NDA.
7.5.
Posouzení slučitelnosti podpory pro agenturu NDA se Smlouvou o ES
(156) Čl. 87 odst. 1 stanoví obecné pravidlo zákazu státní podpory v rámci Společenství.
(157) Čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES stanovují výjimky z obecné neslučitelnosti uvedené v čl. 87 odst. 1.
(158) Výjimky uvedené v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES se v tomto případě nepoužijí, jelikož opatření není sociální povahy a není určeno pro jednotlivé spotřebitele, není určeno k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a není určeno pro hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(159) Další výjimky stanovuje čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES. Výjimky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. a), b) a d) se v tomto případě nepoužijí, jelikož podpora nenapomáhá hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, nenapomáhá uskutečnění nějakého významného projektu společného evropského zájmu nebo nenapravuje vážnou poruchu hospodářství některého členského státu a také není určena na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(160) Použít proto lze pouze výjimku stanovenou v čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Čl. 87 odst. 3 písm. c) povoluje státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(161) Komise obvykle vykládá znění čl. 87 odst. 3 písm. c) v tom smyslu, že opatření lze považovat za slučitelné se Smlouvou, pokud jeho kladný příspěvek ke splnění některých cílů Společenství převažuje jeho nepříznivé účinky na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
(162) Oddíl 7.1 vysvětluje podrobněji slučitelnost opatření s cíli Smlouvy o Euratomu.
Komise vítá založení agentury NDA a považuje to za vynikající opatření pro účinné vypořádání se se zátěží v souvislosti s jadernými závazky pocházejícími z dávné minulosti, kdy politiky v oblasti životního prostředí nedosahovaly nynějšího standardu.
Komise má za to, že agentura NDA přispěje rozhodujícím způsobem k co nejlepšímu provedení závěrečné části jaderného cyklu. Takto přispěje zjevně ke splnění jaderné politiky Společenství stanovené ve Smlouvě o Euratomu.
Kladný příspěvek opatření je proto velmi důležitý a podle názoru Komise je prokázán.
(163) Pokud by agentura NDA měla povinnost ukončit co nejdříve komerční provoz zařízení, za něž bude odpovědna, pravděpodobně by nedošlo k žádnému nepříznivému účinku opatření na hospodářskou soutěž.
Spojené království si však tuto možnost nezvolilo a umožnilo, aby agentura NDA za určitých podmínek pokračovala v komerčním provozu zařízení.
Komise může pouze konstatovat, že tímto Spojené království umožnilo, aby činnost agentury NDA ovlivňovala vnitřní trh.
To vyvolává nutnost analyzovat velikost tohoto dopadu, aby bylo možno opatření posoudit.
(164) Komise se domnívá, že pokračující komerční provoz zařízení agenturou NDA za podpory státu má velmi obdobný dopad na hospodářskou soutěž, jako je dopad, který by plynul z dalšího provozování společnosti, jež dostává podporu na restrukturalizaci.
V tomto ohledu je nápadná paralela s restrukturalizací společnosti BE [25].
S ohledem na tuto podobnost se Komise domnívá, že nejvhodnější způsob posouzení dopadu opatření na hospodářskou soutěž a zjištění mezí, v rámci nichž by ji bylo možno považovat za slučitelnou se společným trhem, spočívá v použití odůvodnění pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [26], a zejména v potřebě nalézt vhodná vyrovnávací opatření ke zmírnění účinků podpory, je-li to nutné.
(165) Před provedením podrobné analýzy podmínek hospodářské soutěže u každého z těchto zařízení má Komise dvě obecné poznámky týkající se dopadu opatření na hospodářskou soutěž.
(166) První poznámkou je, že stanovy agentury NDA samy o sobě zmírňují dopad opatření na hospodářskou soutěž, a to i u zařízení, jejichž provoz bude pokračovat.
Společnost s obchodním cílem by pravděpodobně využila provozní podporu ke snížení svých nákladů a prodeji za nízkou cenu.
Agentura NDA bude naopak provozovat zařízení pouze tehdy, může-li jeho provoz přispět k její hlavní povinnosti, tj. vyřazení zařízení z provozu.
Agentura NDA proto nebude mít pobídku k tomu, aby využívala podporu k poskytování služeb za nižší než tržní cenu, a jistě nebude mít zájem na využití podpory ke snížení svých nákladů.
Ačkoli agentura NDA bude i nadále provozovat stávající zařízení, nebude investovat do zařízení nových.
Nebude mít proto zájem na obchodní politice zaměřené na získání vlivu a podílu na trhu.
(167) Agentura NDA nebude investovat do nových zařízení, ani se zapojovat do nových činností.
Hotovostní toky, které vytvoří pokračujícím provozem některých zařízení, budou použity výhradně za účelem získání více prostředků na splnění jaderných závazků.
Rámec činnosti agentury NDA přesně vymezuje všechny výnosy agentury NDA, aby bylo zamezeno jejich použití k jiným účelům.
(168) Všichni provozovatelé jaderných zařízení by v zásadě měli hradit příslušnou část jaderných závazků podle principu "znečišťovatel platí".
Za tímto účelem se Spojené království zavázalo, že bude od agentury NDA a společností majících licenci na provozování elektrárny vyžadovat, aby se zavázaly, že vyvinou veškeré přiměřené úsilí, aby jejich ceny hradily část závazků, které lze přičíst agentuře NDA.
Pokud by tohoto cíle nebylo dosaženo, Spojené království to oznámí Komisi spolu s informacemi o důvodech jeho nesplnění.
(169) Druhou poznámkou je, že systém řízení o veřejné zakázce, který Spojené království zavede k určení licencovaných společností, bude mít sám o sobě velmi prospěšný dopad na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu.
Vytvoří základ pro skutečný trh při provozování některých jaderných zařízení ve Spojeném království a (co je důležitější) jejich vyřazení z provozu.
Komise se domnívá, že rozvoj tohoto trhu umožní šíření know-how v celém výrobním odvětví Společenství.
Opatření bude mít proto významné pozitivní externality, které budou prospěšné zejména s ohledem na četná jaderná zařízení, která bude nutno v Evropské unii vyřadit z provozu během příštích desetiletí.
(170) Komise analyzovala rovněž podmínky hospodářské soutěže u každého typu zařízení, které bude agentura NDA nadále provozovat na komerčním základě.
7.5.1.
Elektrárny typu Magnox
(171) Elektrárny typu Magnox jsou provozovány na velmi konkurenčním trhu s elektrickou energií ve Velké Británii.
(172) Komise bere v úvahu mikroekonomická tvrzení Spojeného království, že opatření, i kdyby snížilo SRMC elektráren, nebude mít dopad na dobu, během níž konkurenti provozují elektrárny, a cenu, za níž prodávají vyrobenou elektrickou energii.
(173) V tomto ohledu má Komise určité výhrady.
Tyto argumenty mohou platit na jednotném, většinou krátkodobém, dokonalém trhu s dokonalými informacemi, přednostně na trhu sdružení firem.
Současný trh s elektřinou ve Velké Británii takovýmto trhem však není.
Je založen většinou na dvoustranných smlouvách s několika trhy s futures.
Trh je dále v zásadě rozdělen na velkoobchodní dodávky a přímé dodávky podnikům, přičemž druhý segment je z obchodního hlediska zjevně cennější.
Aniž by ovlivnilo skutečné množství elektrické energie prodané některým z konkurentů agentury NDA, opatření je může nutit, aby se částečně přeorientovali na méně atraktivní část trhu, což by mělo vliv na jejich výsledky.
(174) Komise se proto domnívá, že opatření narušuje či hrozí, že naruší hospodářskou soutěž na tomto trhu, což je nutné zmírnit.
(175) Ideálním způsobem, jak zmírnit nepříznivý účinek podpory na trh, by bylo ukončení provozu elektráren.
(176) Komise však uznává, že okamžité uzavření těchto elektráren by mohlo mít nepříznivý dopad na účinnost a bezpečnost činností souvisejících s jejich vyřazením z provozu.
Protože zařízení Sellafield by v takovémto krátkém období nebylo s to zajistit regeneraci odpadu pro několik elektráren, bylo by nutno zajistit dočasné skladování.
To by ztížilo práce při vyřazování elektráren z provozu, zvýšilo náklady a případně ohrozilo bezpečnost.
Mohlo by to rovněž způsobit problémy s ohledem na bezpečnost dodávek elektřiny na již tak napjatém trhu ve Velké Británii.
Komise je názoru, že požadavek na okamžité uzavření elektráren proto není vhodným opatřením ke zmírnění obav souvisejících s hospodářskou soutěží.
(177) Komise bere na vědomí, že ačkoli elektrárny nebudou uzavřeny ihned, Spojené království již má program na uzavření všech elektráren v poměrně krátkém čase, kdy provoz poslední elektrárny má podle plánu skončit v roce 2010.
To znamená, že případný dopad opatření na konkurenty se bude snižovat a brzy skončí.
Období mezi dobou přijetí tohoto rozhodnutí a dobou uzavření poslední elektrárny je stejného řádu jako doba, kterou potřebuje nově příchozí na trh k vypracování projektu nové elektrárny až po její uvedení do provozu.
Agentura NDA nebude rovněž zahajovat nové činnosti v souvislosti s výrobou elektrické energie, ani stavět nová zařízení.
(178) Za účelem zmírnění dopadu opatření na trh v mezitímním období Komise zkoumala možnost, požadovat od agentury NDA opatření, jež by byla co do účinku rovnocenná s opatřeními, která vyžadovala od společnosti BE ve věci státní podpory na její restrukturalizaci [27].
Tato vyrovnávací opatření byla tři.
(179) První vyrovnávací opatření spočívalo v tom, že se od společnosti BE požadovalo oddělení výroby jaderné energie, výroby nejaderné energie a prodeje.
V tomto případě nemá agentura NDA žádnou významnou výrobu nejaderné energie.
Komise se proto domnívá, že toto vyrovnávací opatření by v daném případě nemělo smysl.
(180) Druhé vyrovnávací opatření spočívalo v tom, že společnosti BE byl uložen šestiletý zákaz zvyšování kapacity.
V tomto případě nejenže agentura NDA nebude zvyšovat kapacitu, pokud jde o výrobu elektrické energie, ale postupně ji bude během čtyř let snižovat.
Účinků tohoto opatření tedy bude dosaženo běžným fungováním agentury NDA.
(181) Třetí vyrovnávací opatření spočívalo v tom, že společnosti BE bylo zakázáno prodávat elektrickou energii přímo segmentu podniků za cenu nižší, než jsou velkoobchodní tržní ceny.
(182) Komise se domnívá, že obdobné opatření je nutné i v případě agentury NDA.
Spojené království se zavázalo takovéto opatření provést.
(183) V praxi se použije stejný druh odchylek, jaké společnost BE přijala v případech výjimečných tržních okolností.
Komise se domnívá, že takovéto odchylky v případě mimořádných tržních okolností jsou nutné, aby nebyl ohrožen vlastní účel opatření.
Zkušenosti ze sledování rozhodnutí Komise v případu společnosti BE ukazují, že tyto odchylky nebyly zneužívány.
(184) V daném případě (stejně jako v případě společnosti BE) bude existence výjimečných tržních okolností určena za použití konkrétních a provozních zkoušek.
(185) Zkoušky však budou poněkud méně složité než v případě společnosti BE.
Komise zastává názor, že to je odůvodněné a přiměřené, protože podíl agentury NDA na trhu je mnohem menší než podíl společnosti BE a dopad opatření na trh s elektrickou energií je proto menší.
(186) Orgány Spojeného království nabídly, že provedou opatření s pravidly stanovenými ve (187) až (190) bodu odůvodnění.
(187) Za běžných tržních okolností platí, že pokud bude agentura NDA chtít uzavřít nové smlouvy o prodeji elektrické energie koncovým odběratelům, ministr jmenuje nezávislého odborníka, aby každoročně podával zprávu, že tyto smlouvy byly uzavřeny s cenami elektrické energie stejnými nebo vyššími, než je převažující velkoobchodní tržní cena.
(188) Za výjimečných tržních okolností může agentura NDA uzavírat nové smlouvy, u nichž je cena elektrické energie nižší, než je převažující velkoobchodní tržní cena, avšak pouze tehdy, pokud auditoři agentury NDA nebo společností působících jejím jménem dospěli k závěru, že byla splněna jedna z níže uvedených zkoušek pro výjimečné tržní okolnosti.
- Zkouška A: agentura NDA nebo společnost působící jejím jménem nabízí na velkoobchodním trhu dodávku […] [28] v období […] minimálně […] v zimním období a […] v letním období za převažující velkoobchodní tržní cenu a na konci tohoto období takovéto nabídky nebyly přijaty.
- Zkouška B: oznámené prodané objemy elektrické energie pro pokrytí základního výkonu na velkoobchodním trhu s elektrickou energií ve Spojeném království v předchozím období činily celkem méně než […] (brutto) v průměru za předchozí […].
(189) Je-li splněná některá zkouška, začne období výjimečných tržních okolností.
Agentura NDA pak bude moci uzavírat nové smlouvy o prodeji až […] s konečnými odběrateli za ceny nižší, než je převažující velkoobchodní tržní cena za předpokladu, že toto cenové chování je z obchodního hlediska nutné během období výjimečných tržních okolností.
(190) Období výjimečných tržních okolností nesmí překročit […].
Aby mohlo začít další období výjimečných tržních okolností, musí být znovu splněna zkouška A nebo zkouška B.
(191) Komise je názoru, že tento mechanismus představuje vhodný způsob provedení vyrovnávacího opatření.
Je založen na dostatečně transparentních a použitelných kritériích, aby bylo možno rozhodnutí přijímat řádným a účinným způsobem.
Umožní významně zmírnit narušení hospodářské soutěže na trhu během období do uzavření elektráren typu Magnox.
(192) S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že narušení hospodářské soutěže plynoucí z opatření, zmírněné skutečností, že elektrárny budou brzy uzavřeny, a vyrovnávacím opatřením, které bude zavedeno, je převáženo kladným příspěvkem opatření k dosažení cílů Smlouvy o Euratomu.
7.5.2.
THORP
(193) Komise je názoru, že dopad opatření, pokud jde o pokračující provozování zařízení THORP agenturou NDA, je velmi omezený.
(194) Za prvé, důležitou součástí regenerace v zařízení THORP je palivo z reaktoru typu AGR.
V tomto ohledu v současnosti neexistují žádní konkurenti.
Poněvadž společnost BE je nyní jediným zdrojem vyhořelého jaderného paliva z reaktoru typu AGR v Evropě, Komise se domnívá, že je zřejmé, že by žádný tržní investor neuvažoval o investici do nového zařízení na regeneraci jaderného paliva z reaktoru typu AGR.
(195) Greenpeace tvrdí, že alternativou regenerace paliva z reaktoru typu AGR může být přímé skladování, které by mohlo by být pro případného investora přitažlivějším řešením.
(196) Komise však zastává názor, že ačkoli by investice do přímého skladování mohly být méně nákladné, stále by to představovalo velmi neatraktivní možnost. Jak Spojené království oprávněně připomíná, společnost BE jakožto jediný zdroj vyhořelého paliva z reaktoru typu AGR již má uzavřené dohody o likvidaci vyhořelého paliva z reaktoru typu AGR na celou dobu životnosti tohoto zařízení.
Komise poukazuje na to, že v rozporu s tím, co Greenpeace tvrdí, společnost BNFL neměla povinnost tento odpad regenerovat.
Má pouze povinnost jej likvidovat.
Podle informací, které má Komise k dispozici, společnost BNFL nezamýšlela regenerovat všechno toto palivo.
(197) Tyto dohody jsou výsledkem nového projednání původních dohod během restrukturalizace společnosti.
Pro BE jsou tedy zvlášť zajímavé ceny, poněvadž v takovémto rámci společnost BNFL stejně jako každý soukromý investor v tržním hospodářství byla ochotna nabídnout ceny přibližující se mezním nákladům a současně se vzdát části nebo veškerých svých fixních nákladů (je však nutno poznamenat, že částka 140000 GBP/t zmíněná Greenpeace a uvedená v (53). bodu odůvodnění není správná, jelikož ceny v těchto dohodách závisí na cenách elektrické energie, jak je popsáno v tabulce 7 výše uvedeného rozhodnutí Komise o restrukturalizaci společnosti BE).
(198) Komise nepovažuje za možné, aby konkurent, který by musel se značnými fixními náklady postavit nové skladovací zařízení, nebo převzít vysoké náklady na přepravu nebezpečného materiálu, mohl předložit společnosti BE za takovýchto podmínek konkurenceschopnou nabídku.
(199) Obavy související s hospodářskou soutěží se proto týkají pouze regenerace vyhořelého paliva z reaktoru typu LWR v zařízení THORP.
(200) U těchto činností má Komise za to, že přímé skladování není skutečným konkurentem regenerace.
Za ekonomických podmínek převládajících na trhu s uranem nyní a v předvídatelné budoucnosti je regenerace vyhořelého paliva významně nákladnější alternativou než přímé skladování [29].
Upřednostnění regenerace před přímým skladováním je proto velmi často politickou volbou vlád zemí, v nichž jsou jaderná zařízení provozována.
Takováto politická volba, která se často provádí v podobě zákona nebo nařízení, ponechává jen velmi omezený prostor (pokud vůbec) pro rozhodování provozovatelů mezi těmito dvěma možnostmi.
(201) V případě regenerace paliva jiného než z reaktoru typu AGR má proto zařízení THORP v Evropské unii jediného konkurenta – francouzskou společnost Areva.
(202) V této souvislosti se Komise domnívá, že požadovat předčasné uzavření zařízení THORP ke zmírnění obav souvisejících s hospodářskou soutěží, které opatření vyvolává, by potenciálně vytvořilo více problémů v oblasti hospodářské soutěže, než kolik by jich vyřešilo.
Ve skutečnosti by tím zajistilo monopol společnosti Areva, který by vzhledem k technologické a finanční obtížnosti vstupu na tento trh jistě přetrvával po velmi dlouhou dobu.
(203) Komise se domnívá, že vzhledem k výše uvedenému je lepším způsobem zmírnění dopadu opatření na hospodářskou soutěž zajistit, aby během provozování agenturou NDA nebyly použity veřejné prostředky s cílem umožnit zařízení THORP konkurovat na tomto základě společnosti Areva.
(204) V oddíle 7.3 bylo prokázáno, že společnost BNFL odkládala dostatek finančních prostředků na úhradu fixních nákladů na vyřazení zařízení THORP z provozu.
Komise se proto domnívá, že aby bylo zajištěno, že agentura NDA nemůže nabízet protisoutěžní ceny, postačuje požadovat, aby u všech nových smluv v souvislosti se zařízením THORP zohlednila v ceně všechny náklady, včetně veškerých zvýšených jaderných závazků.
(205) Spojené království se zavázalo provést tento cenový mechanismus.
Použije se na všechny nové smlouvy, které agentura NDA uzavře po dni přijetí tohoto rozhodnutí.
Toto omezení se nepoužije na smlouvy, jež budou uzavřeny před dnem rozhodnutí Komise nebo na smlouvy, u nichž byly formální nabídky schválené Agenturou pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a Ministerstvem obchodu a průmyslu Spojeného království předloženy odběratelům před tímto dnem a u nichž probíhala jednání, nebo na smlouvy, jež byly uzavřeny po tomto dni na základě smlouvy o smlouvě budoucí uzavřené před tímto dnem.
(206) S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že narušení hospodářské soutěže plynoucí z opatření, zmírněné vyrovnávacím opatřením, které bude zavedeno, je převáženo kladným příspěvkem opatření k dosažení cílů Smlouvy o Euratomu.
7.5.3.
SMP
(207) Podmínky hospodářské soutěže v případě zařízení SMP jsou rovněž velmi specifické.
Zařízení SMP vyrábí palivo MOX.
Toto palivo lze použít pouze v omezeném počtu jaderných elektráren, které byly pro toto použití navrženy nebo uzpůsobeny.
Zařízení SMP má v současnosti pouze dva komerční konkurenty: společnosti Areva a Belgonucléaire.
Tito dva konkurenti mají významné vazby.
Komise zejména předpokládá, že ačkoli společnost Belgonucléaire má technickou kapacitu pro výrobu paliva MOX, je závislá na společnosti Areva, pokud jde o dokončení konečného výrobku pro použití v jaderných elektrárnách.
Společnost Belgonucléaire mimoto prodává své produkty prostřednictvím společnosti Commox, což je dceřiná společnost ve společném vlastnictví společností Areva (60 %) a Belgonucléaire (40 %).
(208) Pokud by zařízení SMP ukončilo provoz, hospodářská soutěž na trhu by byla omezena v lepším případě na dvě společnosti s významnými společnými zájmy, a dokonce možná jen na jedinou společnost.
Není možné, aby japonští a ruští provozovatelé, kteří dnes vlastní nekomerční zařízení na výrobu paliva MOX, v příštích letech zahájili obchodní činnost.
Není to však jisté a překrývání mezi dobou životnosti zařízení SMP a současným působením těchto možných nových komerčních provozovatelů mimo EU může být omezeno na několik málo let.
(209) V této souvislosti Komise zastává názor, že požadovat brzké uzavření zařízení SMP ke zmírnění obav v souvislosti s hospodářskou soutěží vyvolaných opatřením by potenciálně vytvořilo více problémů, než by se jich tím vyřešilo.
(210) Komise se domnívá, že vzhledem k výše uvedenému je lepším způsobem, jak zmírnit dopad opatření na hospodářskou soutěž, zajistit, aby během provozování agenturou NDA nebyly používány veřejné prostředky s cílem umožnit zařízení SMP konkurovat na tomto základě společnosti Areva a/nebo Belgonucléaire.
(211) V oddíle bylo prokázáno, že společnost BNFL odkládala dostatek finančních prostředků na úhradu fixních nákladů na vyřazení zařízení SMP z provozu.
Komise se proto domnívá, že aby bylo zajištěno, že agentura NDA nemůže nabízet protisoutěžní ceny, postačuje požadovat, aby u všech nových smluv v souvislosti se zařízením SMP zohlednila v ceně všechny náklady, včetně veškerých zvýšených jaderných závazků.
(212) Spojené království se zavázalo provést tento cenový mechanismus.
Použije se na všechny nové smlouvy, které agentura NDA uzavře po dni přijetí tohoto rozhodnutí.
Toto omezení se nepoužije na smlouvy, jež budou uzavřeny před dnem rozhodnutí Komise nebo na smlouvy, u nichž byly formální nabídky schválené Agenturou pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a Ministerstvem obchodu a průmyslu Spojeného království předloženy odběratelům před tímto dnem a u nichž probíhala jednání, nebo na smlouvy, jež byly uzavřeny po tomto dni na základě smlouvy o smlouvě budoucí uzavřené před tímto dnem.
(213) S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že narušení hospodářské soutěže plynoucí z opatření, zmírněné vyrovnávacím opatřením, které bude zavedeno, je převáženo kladným příspěvkem opatření k dosažení cílů Smlouvy o Euratomu.
7.5.4.
Springfields
(214) Do konce roku 2006 bude činnost zařízení Springfields omezena na výrobu jaderného paliva Magnox a AGR.
(215) Toto jaderné palivo se používá pouze ve Spojeném království.
Palivo Magnox se používá pouze v elektrárnách typu Magnox, z nichž poslední bude uzavřena do roku 2010.
Palivo AGR používá pouze společnost BE, která v rámci své restrukturalizace znovu projednala své dlouhodobé dohody se společností BNFL, pokud jde o dodávky paliva AGR.
(216) Použijí se stejná tvrzení, jako ve (196). až (198). bodu odůvodnění.
Žádný konkurent by nepovažoval za hospodářsky lákavé investovat do zařízení, které by konkurovalo zařízení Springfields.
Komise proto zastává názor, že dopad opatření na hospodářskou soutěž je z hlediska zařízení Springfields zanedbatelný, a nepožaduje žádné vyrovnávací opatření.
(217) S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že narušení hospodářské soutěže plynoucí z opatření je převáženo kladným příspěvkem opatření k dosažení cílů Smlouvy o Euratomu.
7.5.5.
Drigg
(218) Zařízení Drigg je úložištěm nízce radioaktivního odpadu. Je to jediné úložiště v Británii.
(219) Orgány Spojeného království informovaly Komisi, že toto úložiště bude mít dostatečnou kapacitu pro uložení veškerého takovéhoto odpadu vyprodukovaného ve Spojeném království do roku 2050.
Agentura NDA bude produkovat přibližně 90 % tohoto odpadu.
(220) Přeprava jaderného odpadu na dlouhé vzdálenosti se nedoporučuje a v některých zemích je jeho dovoz dokonce zakázán.
(221) Komise je názoru, že za těchto podmínek má nově příchozí velmi omezený prostor, aby konkuroval zařízení Drigg, a není pravděpodobné, že by výstavba nového konkurenčního úložiště nízce radioaktivního odpadu měla nějakou ekonomickou hodnotu.
(222) Komise proto zastává názor, že dopad opatření na hospodářskou soutěž je s ohledem na zařízení Drigg zanedbatelný, a nepožaduje žádná vyrovnávací opatření.
(223) S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že narušení hospodářské soutěže plynoucí z opatření je převáženo kladným příspěvkem opatření k dosažení cílů Smlouvy o Euratomu.
7.6.
BNFL jako dočasná licencovaná společnost
(224) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise vyjádřila obavu, že by společnost BNFL mohla získat podporu od agentury NDA v době, během níž bude působit jako dočasná licencovaná společnost zařízení agentury NDA, než se uskuteční řízení o veřejné zakázce k určení licencovaných společností.
(225) Komise konstatuje, že Spojené království poskytlo úplné a podrobné vysvětlení způsobu odměňování licencovaných společností, včetně BNFL.
Hrazeny budou pouze nezbytné náklady s ročními stropy.
Z běžné platby bude vyloučen zisk, kterého bude možno dosáhnout pouze tehdy, budou-li splněny cíle v oblasti účinnosti stanovené vládou.
I v tomto případě bude zisk porovnáván s mezinárodními standardy v tomto sektoru.
(226) Komise se domnívá, že tento postup umožňuje vyvodit závěr, že financování licencovaných společností nezahrnuje žádnou státní podporu.
(227) V této souvislosti Komise rovněž zdůrazňuje, že předem neshledává žádný důvod k domněnce, že smlouvy s licencovanými společnostmi, včetně BNFL, budou znamenat vzájemné subvencování.
Naopak, domnívá se, že stanovený rámec nabízí mnohem lepší vyhlídky pro transparentnost, než stav, kdy BNFL provozovala všechny činnosti v rámci jedné skupiny.
8. ZÁVĚR
(228) Komise činí závěr, že opatření nezahrnuje podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES pro společnost BNFL a že zahrnuje podporu v tomto smyslu pro agenturu NDA.
Jestliže státní podpora neexistuje, toto rozhodnutí se netýká uplatňování Smlouvy o Euratomu. Protože tato podpora je v souladu s cíli Smlouvy o Euratomu a neovlivňuje hospodářskou soutěž v míře, která je v rozporu se společným zájmem, je dotyčné opatření v souladu se společným trhem.
Toto rozhodnutí nepředjímá názor Komise o možné státní podpoře pro subjekty jiné než společnost BNFL a agenturu NDA,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Založení Agentury pro vyřazení jaderných zařízení z provozu Spojeným královstvím, které bylo Komisi oznámeno dne 22. prosince 2003 a které spočívá v tom, že na Agenturu pro vyřazení jaderných zařízení z provozu budou převedeny jaderné elektrárny typu Magnox společnosti British Nuclear Fuels Limited, hmotný majetek zařízení Capenhurst, Driggs, Sellafield a Springfields, finanční majetek spojený s těmito zařízeními a odpovědnost za splnění všech jaderných závazků, nezahrnuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES pro společnost British Nuclear Fuels Limited.
2. Založení Agentury pro vyřazení jaderných zařízení z provozu popsané v odstavci 1 zahrnuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES pro Agenturu pro vyřazení jaderných zařízení z provozu, která je slučitelná se společným trhem a cíli Smlouvy o Euratomu s výhradou dodržení podmínek stanovených v článcích 2 až 9 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Jakmile výdaje odpovídající jaderným závazkům uvedeným v článku 1 překročí 15100000000 GBP v cenách roku 2005, Spojené království předloží Komisi doplňkové zprávy, které budou prokazovat, že výdaje jsou omezeny na splnění závazků uvedených ve zmíněném článku a že byla přijata patřičná opatření, aby výdaje byly omezeny na nejmenší možnou míru nezbytnou ke splnění těchto závazků.
Tyto zprávy budou předkládány každoročně.
Za účelem výpočtu částek v cenách března 2005 použije Spojené království referenční a diskontní sazbu zveřejněnou Komisí pro Spojené království a tuto sazbu musí každých pět roků aktualizovat.
Článek 3
1. Spojené království musí požadovat, aby se Agentura pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a společnosti mající licenci na provozování jaderných elektráren zavázaly nenabízet dodávky průmyslovým koncovým odběratelům, kteří nakupují elektrickou energii přímo od Agentury pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a společností majících licenci na provozování jaderných elektráren za podmínek, kdy je cena prodaného objemu elektrické energie na základě smlouvy s těmito odběrateli nižší než převládající velkoobchodní tržní cena. Avšak v případě výjimečných tržních okolnosti, jsou-li splněny objektivní zkoušky stanovené v čl. 4 odst. 1, může Agentura pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a společnosti mající licenci na provozování jaderných elektráren po dobu trvání těchto výjimečných tržních okolností v dobré víře stanovit cenu prodaného objemu elektrické energie na základě smlouvy nižší, než je převažující velkoobchodní tržní cena, pokud je to nutné, aby Agentura pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a společnosti mající licenci na provozování jaderných elektráren mohly reagovat na konkurenci, a to za podmínek stanovených v článku 4.
2. Spojené království předloží Komisi každý rok zprávu o dodržování této podmínky ze strany Agentury pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a společností majících licenci na provozování jaderných elektráren.
Článek 4
1. Má se za to, že výjimečné tržní okolnosti existují, pokud:
a) Agentura pro vyřazení jaderných zařízení z provozu nabízí na velkoobchodním trhu dodávku […] v období […] minimálně […] v zimním období a […] v letním období za převažující velkoobchodní tržní cenu a na konci tohoto období takovéto nabídky nebyly přijaty (zkouška A); nebo
b) oznámené prodané objemy elektřiny pro pokrytí základního výkonu na velkoobchodním trhu s elektrickou energií ve Spojeném království v předchozím období činily celkem méně než […] (brutto) v průměru za předchozích […] týdnů (zkouška B).
2. Je-li splněna některá z těchto zkoušek, Agentura pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a společnosti mající licenci na provozování jaderných elektráren budou moci uzavírat nové smlouvy o prodeji až […] s konečnými odběrateli za ceny nižší, než je převažující velkoobchodní tržní cena, za předpokladu, že toto cenové chování je z obchodního hlediska nutné během období výjimečných tržních okolností.
3. Období výjimečných tržních okolností nepřekročí […].
Aby mohlo začít další období výjimečných tržních okolností, musí být znovu splněna zkouška A nebo zkouška B.
Článek 5
1. Spojené království bude vyžadovat, aby se Agentura pro vyřazení jaderných zařízení z provozu zavázala, že ona sama a společnosti mající licenci na provozování tepelné elektrárny pro regeneraci oxidu (Thermal Oxide Reprocessing Plant (THORP)) a továrny MOX v Sellafieldu (SMP)) nebudou poskytovat služby související s regenerací a skladováním vyhořelého jaderného paliva nebo výrobou paliva MOX na základě smluv s cenami nižšími než příslušné projektované zvýšené náklady na dodávku.
Takovéto zvýšené náklady musí zahrnovat související zvýšené provozní náklady a případné související zvýšené náklady na vyřazení zařízení z provozu a likvidaci odpadu, a skládají se z nákladů projektovaných krátce před začátkem smlouvy.
2. Odstavec 1se nepoužije na smlouvy uzavřené před dnem přijetí tohoto rozhodnutí nebo na smlouvy, u nichž byly formální nabídky schválené Agenturou pro vyřazení jaderných zařízení z provozu a Ministerstvem obchodu a průmyslu Spojeného království předloženy odběratelům před tímto dnem a u nichž probíhala jednání, nebo na smlouvy, jež byly uzavřeny po tomto dni na základě smlouvy o smlouvě budoucí uzavřené před tímto dnem.
Článek 6
Spojené království musí předkládat každoroční zprávu o provádění článků 3 až 5. Zpráva musí zejména uvádět, zda v dotčeném roce existovaly výjimečné tržní okolnosti a upřesnit podmínky výsledných smluv.
Ve zprávě se musí rovněž uvádět, zda byly v dotčeném roce podepsány smlouvy s použitím čl. 5 odst.
1 a uvést podmínky těchto smluv. Zpráva musí rovněž obsahovat popřípadě údaje o vývoji odhadovaných budoucích hotovostních toků v souvislosti se zařízeními, které společnost British Nuclear Fuels Limited převedla na Agenturu pro vyřazení jaderných zařízení z provozu.
Rovněž musí obsahovat informaci, zda Agentura pro vyřazení jaderných zařízení z provozu dosáhla svého cíle uhradit část jaderných závazků jaderných elektráren, které lze přičíst Agentuře pro vyřazení jaderných zařízení z provozu, a důvody, proč toho případně dosaženo nebylo.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. září 2006
o zřízení skupiny na vysoké úrovni pro mnohojazyčnost
(2006/644/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 149 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství uložilo Společenství úkol rozvíjet evropský rozměr ve vzdělávání, zvláště výukou a šířením jazyků členských států.
(2) S ohledem na cíl vytvořit novou strategii pro mnohojazyčnost v souladu se sdělením Komise nazvaným "Nová rámcová strategie pro mnohojazyčnost" [1] může být pro Komisi potřebné využít odborných poznatků odborníků v poradním orgánu.
(3) Proto je nutné zřídit skupinu odborníků v oblasti mnohojazyčnosti a vymezit její úkoly a strukturu.
(4) Skupina by měla pomáhat poskytovat podporu a poradenství při rozvíjení iniciativ a měla by dodávat nové podněty a nápady pro komplexní přístup k mnohojazyčnosti v Evropské unii.
(5) Skupina by měla mít osm až dvanáct členů.
(6) Měla by být stanovena pravidla týkající se zveřejňování informací ze strany členů skupiny, aniž by byla dotčena bezpečnostní pravidla Komise uvedená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom [2].
(7) Osobní údaje týkající se členů skupiny by se měly zpracovávat podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Skupina na vysoké úrovni pro mnohojazyčnost
Zřizuje se skupina na vysoké úrovni pro mnohojazyčnost, dále jen "skupina".
Článek 2
Úkoly
Úkolem skupiny je umožnit výměnu nápadů, zkušeností a osvědčených postupů v oblasti mnohojazyčnosti a podávat Komisi doporučení pro činnost v této oblasti.
Článek 3
Konzultace
1. Komise může skupinu konzultovat ohledně jakékoliv záležitosti týkající se mnohojazyčnosti.
2. Předseda skupiny může upozornit Komisi na to, že je vhodné v určité otázce skupinu konzultovat.
Článek 4
Složení a jmenování
1. Skupina má osm až dvanáct členů.
2. Členy skupiny jmenuje Komise z odborníků s odbornou způsobilostí v oblasti mnohojazyčnosti.
3. Členové jsou jmenováni osobně a radí Komisi nezávisle na vnějších vlivech.
4. Členové skupiny zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni, nebo do obnovení svého funkčního období.
5. Členové, kteří již nejsou schopni účinně přispívat k práci skupiny, kteří odstoupí nebo nedodrží podmínky uvedené v odstavci 3 tohoto článku nebo v článku 287 Smlouvy, mohou být na zbývající část svého funkčního období nahrazeni.
6. Členové jmenovaní osobně učiní každý rok písemné prohlášení, že se zavazují jednat ve veřejném zájmu, a také prohlášení, v němž uvedou, zda existuje či neexistuje zájem, který by mohl ohrozit jejich nezávislost.
7. Jména členů, kteří byli jednotlivě jmenováni, budou zveřejněna na webových stránkách GŘ EAC.
Jména členů se shromažďují, zpracovávají a zveřejňují v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001 [4].
Článek 5
Fungování skupiny
1. Skupině předsedá člen Komise odpovědný za mnohojazyčnost.
2. Po dohodě s Komisí mohou být zřízeny podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek s mandátem stanoveným skupinou.
Tyto podskupiny budou rozpuštěny, jakmile splní své pověření.
3. Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může zástupce Komise požádat odborníky nebo pozorovatele se zvláštní odbornou způsobilostí v souvislosti s určitým tématem na programu jednání, aby se zúčastnili práce skupiny nebo podskupiny.
4. Informace získané v rámci účasti na jednání skupiny nebo podskupiny nesmějí být vyzrazeny, pokud Komise usoudí, že se týkají důvěrných skutečností.
5. Skupina a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise zabezpečuje sekretářské služby.
Zasedání skupin a podskupin se mohou účastnit další úředníci Komise, kteří mají zájem na projednávaných otázkách.
6. Skupina přijme svůj jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí.
7. Útvary Komise mohou (na internetu) v původním jazyce dotyčného dokumentu zveřejnit shrnutí, závěr, část závěru nebo pracovní dokument skupiny.
Článek 6
Výdaje na zasedání
V souladu s pravidly Komise pro poskytování náhrad externím odborníkům uhradí Komise členům, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a případně též diety související s činností skupiny.
Členům, odborníkům a pozorovatelům za výkon funkce nepřísluší odměna.
Výdaje na zasedání se hradí v mezích limitů ročního rozpočtu, který skupině přidělily příslušné útvary Komise.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. září 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/723/ES a 2005/873/ES o finančním příspěvku Společenství na programy eradikace a sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) v členských státech pro rok 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 4150)
(2006/645/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a 6 článek 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [2] zahrnuje pravidla pro sledování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, ovcí a koz.
Uvedené nařízení stanoví rozšířený dohled nad ovcemi.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/723/ES ze dne 14. října 2005 o programech eradikace a sledování chorob zvířat, některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a prevence zoonóz způsobilých pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006 [3] stanoví seznam těchto programů, jakož i navrženou procentní sazbu a částku finančního příspěvku Společenství pro každý z programů.
(3) Rozhodnutí Komise 2005/873/ES ze dne 30. listopadu 2005, kterým se schvalují programy eradikace a sledování chorob zvířat, některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), a prevence zoonóz předložené členskými státy pro rok 2006 [4] stanoví finanční příspěvek Společenství na programy členských států zaměřené na sledování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE).
(4) Dne 8. března 2006 potvrdila skupina odborníků na TSE u malých přežvýkavců, jíž předsedala referenční laboratoř Společenství pro TSE, že u těchto zvířat v návaznosti na výsledky druhé fáze rozlišovacího testování vzorků mozku dvou ovcí z Francie a jedné ovce z Kypru nelze vyloučit přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie (BSE).
Je třeba provést další testování, aby se u těchto zvířat vyloučila přítomnost BSE.
(5) Vzhledem k důležitosti účinného provádění zvýšeného monitoringu za účelem posouzení výskytu BSE u ovcí je vhodné zvýšit částku na test, kterou Společenství hradí členským státům, až na maximální výši 30 EUR na zrychlený test provedený u ovcí v souladu s náklady na zrychlený test prováděný u koz.
(6) V návaznosti na zjištění prvního případu BSE ve Švédsku byly nařízením (ES) č. 999/2001 počty testů u skotu v tomto členském státě zvýšeny.
Je proto vhodné zvýšit úroveň finančního příspěvku Společenství na programy sledování TSE ve Švédsku, jak je stanoveno v rozhodnutích 2005/723/ES a 2005/873/ES.
(7) Rozhodnutí 2005/723/ES a 2005/873/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha III rozhodnutí 2005/723/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2005/873/ES se mění takto:
V kapitole XI článku 11 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 100 % způsobilých nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na provádění uvedených programů, a nepřesáhne částku:
a) 3375000 EUR pro Belgii;
b) 1640000 EUR pro Českou republiku;
c) 2380000 EUR pro Dánsko;
d) 15155000 EUR pro Německo;
e) 285000 EUR pro Estonsko;
f) 1625000 EUR pro Řecko;
g) 9945000 EUR pro Španělsko;
h) 25760000 EUR pro Francii;
i) 6695000 EUR pro Irsko;
j) 9045000 EUR pro Itálii;
k) 565000 EUR pro Kypr;
l) 355000 EUR pro Lotyšsko;
m) 770000 EUR pro Litvu;
n) 140000 EUR pro Lucembursko;
o) 1415000 EUR pro Maďarsko;
p) 35000 EUR pro Maltu;
q) 5515000 EUR pro Nizozemsko;
r) 2230000 EUR pro Rakousko;
s) 3800000 EUR pro Polsko;
t) 2205000 EUR pro Portugalsko;
u) 410000 EUR pro Slovinsko;
v) 845000 EUR pro Slovensko;
w) 1020000 EUR pro Finsko;
x) 1440000 EUR pro Švédsko;
y) 7700000 EUR pro Spojené království.
3. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v odstavcích 1 a 3 je určen na provedené testy a maximální částka nepřekročí:
a) 7 EUR na test v případě testů prováděných u skotu uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
b) 30 EUR na test v případě testů prováděných u ovcí a koz uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
c) 145 EUR na test v případě základních molekulárních diskriminačních testů u ovcí a koz prováděných podle přílohy X kapitoly C bodu 3.2 písm. c) bodu i) nařízení (ES) č. 999/2001;".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. září 2006,
kterým se stanoví technické specifikace k normám pro biometrické prvky v souvislosti s rozvojem Vízového informačního systému
(oznámeno pod číslem K(2006) 3699)
(pouze české, nizozemské, anglické, estonské, finské, francouzské, německé, řecké, italské, lotyšské, litevské, polské, portugalské, švédské, slovenské, slovinské, španělské a maďarské znění je závazné)
(2006/648/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/512/ES ze dne 8. června 2004 o zřízení Vízového informačního systému (VIS) [1], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2004/512/ES byl zřízen systém VIS pro výměnu údajů o vízech mezi členskými státy a zároveň vymezen mandát Komise rozvíjet systém VIS, jenž se skládá z Ústředního vízového informačního systému, národního uživatelského rozhraní každého členského státu a komunikační infrastruktury mezi Ústředním vízovým informačním systémem a jednotlivými národními uživatelskými rozhraními.
(2) Je žádoucí, aby k rozvíjení systému VIS patřila rovněž přípravná opatření nezbytná k pozdějšímu vložení biometrických prvků.
(3) Závěry Rady ze dnů 19. a 20. února 2004 týkající se rozvoje Vízového informačního systému (VIS) zavádí povinnost, aby biometrické identifikátory byly kompatibilní s Ústředním vízovým informačním systémem.
(4) Ve svých závěrech ze dne 17. února 2005 týkajících se zakomponování biometrických údajů do víz a do povolení k pobytu Rada Komisi vyzývá, aby při budování hlavní části VIS znásobila své úsilí s cílem aktivovat biometrické identifikátory v roce 2006.
(5) Je nutné stanovit technické specifikace k normám pro biometrické prvky používané v souvislosti s vývojem Vízového informačního systému tak, aby se členské státy mohly připravit na propojení svých národních systémů s Ústředním vízovým informačním systémem.
(6) Kvalita a spolehlivost biometrických identifikátorů má přitom zásadní význam.
Z tohoto důvodu je nezbytné definovat technické normy, které dovolí splnit uvedené požadavky kladené na kvalitu a spolehlivost.
Pro členské státy to bude mít závažné finanční a technické dopady.
(7) Toto rozhodnutí nevytváří žádné nové normy a odpovídá normám ICAO.
(8) Podle rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [2], se Spojené království přijetí rozhodnutí 2004/512/ES neúčastní, není jím vázáno, ani jej nemusí provádět, protože se jedná o rozpracování ustanovení schengenského acquis.
Toto rozhodnutí Komise není proto určeno Spojenému království.
(9) Podle rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [3], se Irsko přijetí rozhodnutí 2004/512/ES neúčastní, není jím vázáno, ani jej nemusí provádět, protože se jedná o rozpracování ustanovení schengenského acquis.
Toto rozhodnutí Komise není proto určeno Irsku.
(10) Podle článku 5 protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko rozhodlo provést rozhodnutí 2004/512/ES do dánského právního řádu.
Ve smyslu mezinárodního práva je proto rozhodnutí 2004/512/ES pro Dánsko závazné.
(11) Ve vztahu k Islandu a Norsku se rozhodnutím 2004/512/ES, které spadá do oblasti upravené v bodě B článku 1 rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [4], rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [5].
(12) Ve vztahu ke Švýcarsku je rozhodnutí 2004/512/ES rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, jež spadá do oblasti uvedené v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady o podpisu této smlouvy za Evropské společenství a o prozatímním uplatňování některých jejích ustanovení.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2424/2001 ze dne 6. prosince 2001 o vývoji Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) [6],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Technické specifikace k normám pro biometrické prvky používané v souvislosti s vývojem Vízového informačního systému jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice a Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. září 2006
o obnově zásob Společenství živé oslabené očkovací látky proti klasickému moru prasat
(oznámeno pod číslem K(2006) 4197)
(2006/649/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [2], a zejména na čl. 18 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Klasický mor prasat je hrozbou pro domácí a divoká prasata (divoké kance) ve Společenství.
(2) Ohniska klasického moru prasat v hospodářstvích s chovem domácích prasat mohou vést k velmi vážným důsledkům a hospodářským ztrátám ve Společenství, zejména pokud se vyskytnou v oblastech s vysokou hustotou prasat.
(3) Prováděcí pravidla pro nouzové očkování domácích a divokých prasat jsou stanovena ve směrnici 2001/89/ES.
(4) Společenství nakoupilo 1000000 dávek živé oslabené očkovací látky proti klasickému moru prasat a přijalo opatření, kterými se zajistilo, aby byla stále v zásobě a byla urychleně dána k dispozici v případě nouzového očkování domácích prasat.
(5) Doba použitelnosti uvedených dávek živé oslabené očkovací látky proti klasickému moru prasat uplyne v prosinci 2006.
Proto je třeba tyto dávky nahradit za účelem udržení schopnosti Společenství rychle reagovat na potřebu nouzového očkování proti klasickému moru prasat.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Společenství nakoupí co možná nejdříve 1000000 dávek živé oslabené očkovací látky proti klasickému moru prasat.
2. Společenství zajistí uskladnění a distribuci očkovací látky uvedené v odstavci 1.
Článek 2
Maximální celkové náklady na opatření uvedená v článku 1 nesmějí přesáhnout 350000 EUR.
Článek 3
Opatření stanovená v čl. 1 odst. 2 provede Komise ve spolupráci s dodavateli stanovenými na základě nabídkového řízení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. září 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma v souvislosti s katarální horečkou ovcí
(oznámeno pod číslem K(2006) 4227)
(Text s významem pro EHP)
(2006/650/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně vymezení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu pro zvířata tato pásma opustit.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru (dále jen "uzavřená pásma") v případě katarální horečky ovcí.
(3) Poté, co Belgie, Německo, Francie a Nizozemsko v polovině srpna a na začátku září 2006 oznámily vypuknutí katarální horečky ovcí, Komise několikrát pozměnila rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o vymezení daných uzavřených pásem.
(4) Dne 8. září 2006 Nizozemsko informovalo Komisi o novém potvrzeném případě katarální horečky dobytka v severní části země.
S ohledem na tato zjištění je třeba rozšířit uzavřené pásmo na celé Nizozemsko.
(5) Po odůvodněné žádosti předložené Německem je vhodné pozměnit vymezení uzavřeného pásma
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. září 2006
o jmenování belgických, řeckých, irských, kyperských, nizozemských, polských, portugalských, finských, švédských, britských a dvou italských členů Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2006/651/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát současných členů Evropského hospodářského a sociálního výboru končí dnem 20. září 2006 [1].
Je proto třeba jmenovat členy výboru na nové čtyřleté období počínaje dnem 21. září 2006.
(2) Belgická, řecká, irská, kyperská, nizozemská, polská, portugalská, finská, švédská a britská vláda předložily seznamy s počtem kandidátů, který odpovídá počtu míst stanovenému pro tyto země ve Smlouvách.
(3) Italská vláda předložila seznam dvou kandidátů, jimiž se doplňuje již předložený seznam obsahující 22 kandidátů, aby počet kandidátů odpovídal počtu míst stanovenému pro Itálii ve Smlouvách.
(4) Dne 11. července 2006 již Rada přijala seznamy předložené českou, německou, estonskou, španělskou, francouzskou, lotyšskou, litevskou, lucemburskou, maďarskou, maltskou, rakouskou, slovinskou a slovenskou vládou, jakož i seznam obsahující 22 kandidátů předložený italskou vládou [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Osoby uvedené na seznamech, jež jsou obsaženy v příloze tohoto rozhodnutí, jsou jmenovány členy Evropského hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2006 do 20. září 2010.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. září 2006,
kterým se Kyperské republice uděluje odchylka od některých ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 4177)
(Pouze řecké znění je závazné)
(2006/653/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [1], a zejména na čl. 26 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost předloženou Kyperskou republikou dne 28. června 2004,
poté, co se žádostí obeznámila členské státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. června 2004 Kyperská republika předložila Komisi žádost o odchylku od ustanovení čl. 21 odst. 1 písm. b) směrnice 2003/54/ES pro období do 31. prosince 2008 a čl. 21 odst. 1 písm. c) pro období do 31. prosince 2013. Výslovné zmocnění k předložení takové žádosti je obsaženo v čl. 26 odst. 1 uvedené směrnice.
(2) Poskytnuté informace nebyly původně dostačující k posouzení požadavku.
Navíc předložené údaje o spotřebě zahrnovaly určitý objem spotřeby ze severní části Kypru. S ohledem na čl.
1 odst. 1 protokol 10 o Kypru Smlouvy o přistoupení se mělo za to, že zkoumání číselných údajů vztahujících se k této části Kypru je bezpředmětné.
Na požádání Kypr poskytl dodatečné informace.
(3) Kyperská republika se považuje za "malou izolovanou soustavu" ve smyslu čl. 2 odst.
26 směrnice 2003/54/ES. Podle tohoto ustanovení se "malou izolovanou soustavou" rozumí každá soustava se spotřebou nižší než 3000 GWh v roce 1996, která získává méně než 5 % své roční spotřeby elektřiny propojeními s jinými soustavami; v roce 1996 Kyperská republika spotřebovala 2315,3 GWh.
Kyperská republika představuje izolovanou nepropojenou energetickou soustavu.
(4) Dokumenty přiložené k žádosti a následně předložené dokumenty dostatečně prokazují, že vzhledem k velikosti a struktuře trhu s elektřinou na ostrově a skutečnosti, že vyhlídky na to, aby se tato soustava propojila s hlavní distribuční soustavou některého z členských států, jsou vzdálené, prozatím nelze dosáhnout hospodářské soutěže na trhu s elektřinou.
Okamžité otevření trhu by přineslo vážné obtíže související zejména s bezpečností dodávek elektřiny.
(5) Kyperský úřad pro elektřinu (dále jen "ECA") je v současnosti jediným oprávněným dodavatelem elektřiny na Kypru.
Značnou zátěž pro něj představuje vládní rozhodnutí diverzifikovat skladbu zdrojů energie, jež v současnosti závisí na těžkých topných olejích.
Z tohoto důvodu bylo požadováno, aby byl do skladby zdrojů pro výrobu energie včleněn zemní plyn.
Úřad ECA se zavázal, že vybuduje jednotky s kombinovaným cyklem, které budou v roce 2010 používat zemní plyn.
Požadované investice budou pro úřad ECA představovat další zátěž, jež by jej vzhledem ke konkurenci znevýhodňovala.
(6) Vláda navíc poskytla velkorysé pobídky potenciálním investorům v oblasti obnovitelných zdrojů energie, zejména pokud jde o využívání energie větru, fotovoltaické energie a energie biomasy.
Soukromý sektor projevil značný zájem.
Elektřina z obnovitelných zdrojů energie má zajištěn preferenční přístup do soustavy.
Neomezené zavedení a provoz výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie by přinesly potíže, pokud jde o stabilitu soustavy a bezpečnost dodávek.
(7) Otevření trhu by se neobešlo bez nákladného posílení přenosové soustavy, jinak by mohlo mít nepříznivý dopad na spolehlivost a bezpečnost sítě.
Výsledkem by bylo zvýšení sazeb, díky němuž by se zvýšily ceny pro konečné spotřebitele.
Za současné situace by hospodářská soutěž nemohla probíhat účinně.
(8) Komise posoudila odůvodnění žádosti Kyperské republiky a dospěla k názoru, že odchylka ani podmínky pro její uplatnění nemají vliv na konečné dosažení cílů směrnice 2003/54/ES.
(9) Odchylka požadovaná Kyperskou republikou by proto měla být udělena.
(10) Nicméně přesto, že žádost podává pravdivý popis stávající situace, nebere v úvahu možný střednědobý a dlouhodobý vývoj, v jehož rámci může dojít k významným změnám.
Situace by proto měla být průběžně sledována,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kyperské republice se uděluje odchylka od čl. 21 odst. 1 písm. b) a c) směrnice 2003/54/ES.
Odchylka od čl. 21 odst. 1 písm. b) směrnice 2003/54/ES se použije do dne 31. prosince 2008.
Odchylka od čl. 21 odst. 1 písm. c) směrnice 2003/54/ES se použije do dne 31. prosince 2013.
Článek 2
Pokud dojde v elektroenergetice Kyperské republiky k zásadním změnám, Komise smí odchylku zrušit.
Z tohoto důvodu Kypr sleduje vývoj v elektroenergetice a podává Komisi zprávu o veškerých zásadních změnách v tomto odvětví, zejména informuje o nových licencích na výrobu, nových účastnících trhu, vývoji cen a nových plánech týkajících se infrastruktury, díky nimž může být zapotřebí odchylku přezkoumat.
Kyperská republika navíc každé dva roky počínaje nejpozději dnem 31. prosince 2007 Komisi předkládá všeobecnou zprávu.
Ve zprávě uvádí stanovení sazeb a cenovou politiku, jakož i opatření přijatá na ochranu zájmů spotřebitelů s ohledem na odchylku.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Kyperské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. června 2006
o schválení Prováděcího protokolu k Alpské úmluvě z roku 1991 v oblasti zemědělství v horských oblastech jménem Evropského společenství
(2006/655/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro alpskou oblast je typické bohatství přírodních zdrojů, včetně vodních zdrojů, zemědělského potenciálu, historického a kulturního významu, hodnoty spočívající v kvalitě života a v hospodářských a rekreačních aktivitách nejen pro místní obyvatelstvo, ale i pro obyvatelstvo jiných území.
V důsledku geomorfologie a klimatu však alpský region charakterizují rovněž náročné životní a výrobní podmínky v zemědělství.
(2) Úmluva o ochraně Alp (dále jen "Alpská úmluva") byla jménem Evropského společenství podepsána dne 7. listopadu 1991, schválena rozhodnutím Rady 96/191/ES ze dne 26. února 1996 [2] a v platnost vstoupila dne 4. dubna 1998. Podle čl.
2 odst. 2 a 3 Alpské úmluvy jsou konkrétní opatření zaměřená na dosažení daných cílů uvedena v různých protokolech, jako je například Protokol o zemědělství v horských oblastech.
(3) Komise Evropských společenství se účastnila jednání o Protokolu o zemědělství v horských oblastech, který je do značné míry ovlivněn politikami a právními předpisy Společenství. Evropské společenství podepsalo Prováděcí protokol k Alpské úmluvě z roku 1991 v oblasti zemědělství v horských oblastech (Protokol o zemědělství v horských oblastech) v Chambéry dne 20. prosince 1994.
(4) V souladu s celkovým cílem udržitelného rozvoje je úkolem Protokolu o zemědělství v horských oblastech, podle jeho článku 1, zajistit a podporovat v alpské oblasti zemědělství, které vyhovuje místním podmínkám a životnímu prostředí a je základním příspěvkem k zachování osídlení a udržitelných hospodářských činností. To zahrnuje výrobu typických vysoce kvalitních produktů, zajištění přirozeného prostředí, ochranu před přírodními riziky a zachování krásy a hodnoty krajiny.
Smluvní strany by měly multifunkční roli zemědělství v horských oblastech využít co nejlépe.
(5) Cíle a opatření stanovené v Protokolu o zemědělství v horských oblastech, například podpora zemědělství v horských oblastech a zlepšení životních podmínek, využití půdy, zemědělství šetrné k přírodě, propagace a uvádění na trh nebo lesnická opatření, jsou v souladu se zemědělskými právními předpisy a politikou Společenství, a zejména s nařízením Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [3].
(6) Protokol o zemědělství v horských oblastech stanoví jednotný rámec pro formulování přeshraničního přístupu, který zahrne společné cíle a opatření k řešení specifických problémů alpského regionu.
(7) Alpská úmluva a Protokol o zemědělství v horských oblastech se vztahují na 13 milionů obyvatel a téměř 6000 obcí v oblasti o rozloze 19 milionů hektarů.
Alpy mají rovněž nesmírný význam pro obyvatelstvo jiných regionů.
(8) Alpská úmluva spolu s prováděcími protokoly, včetně o Protokolu o zemědělství v horských oblastech, jsou prvními mezinárodními dohodami na světě, které se týkají horských oblastí a představují vzor pro jiné regiony.
(9) Ratifikace Protokolu o zemědělství v horských oblastech by potvrdila závazek Evropského společenství, byla silným politickým signálem a posílila ekologický proces v celém regionu, který je pro Evropu velice cenný.
(10) Protokol o zemědělství v horských oblastech by proto měl být schválen jménem Společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prováděcí protokol k Alpské úmluvě z roku 1991 v oblasti zemědělství v horských oblastech (Protokol o zemědělství v horských oblastech) se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu a souvisejících prohlášení se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné uložit jménem Evropského společenství listinu o schválení v souladu s článkem 24 protokolu a připojená prohlášení.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. září 2006,
kterým se stanoví veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro dovoz ryb pro okrasné účely
(oznámeno pod číslem K(2006) 4149)
(Text s významem pro EHP)
(2006/656/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 19 odst. 3, čl. 20 odst. 3 a čl. 21 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/858/ES ze dne 21. listopadu 2003, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu a živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů určených pro lidskou spotřebu [2], stanoví seznam třetích zemí nebo jejich částí, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet živé ryby, jejich jikry a mlíčí pro účely chovu ve Společenství a veterinární podmínky a požadavky na osvědčení pro tyto zásilky.
(2) Rozhodnutí 2003/858/ES se nevztahuje na tropické okrasné ryby trvale chované v akváriích, a z tohoto důvodu nejsou veterinární podmínky a požadavky na veterinární osvědčení pro tropické okrasné ryby harmonizovány na úrovni Společenství.
(3) Se třetími zeměmi funguje čilý obchod s okrasnými rybami a vyvstaly určité obavy, pokud jde o uplatňování rozhodnutí 2003/858/ES na okrasné ryby.
(4) Některé třetí země byly zahrnuty do přílohy I rozhodnutí 2003/858/ES pouze pro účely vývozu okrasných ryb žijících ve studené vodě.
Tyto země by se proto měly objevit v příloze I tohoto rozhodnutí.
(5) V současnosti má 14 členských států vypracováno vnitrostátní veterinární osvědčení s různými veterinárními podmínkami týkajícími se okrasných ryb.
V zájmu zjednodušení a s ohledem na stanoviště hraniční kontroly Společenství, evropské průmyslové odvětví zabývající se okrasnými rybami a na obchodní partnery ze třetích zemí by uvedené veterinární podmínky a vzorová osvědčení měly být harmonizovány.
(6) V souladu s podmínkami a osvědčeními stanovenými v rozhodnutí 2003/858/ES a s ohledem na specifické použití těchto ryb ve Společenství a na veterinární situaci v příslušné třetí zemi by měly být vypracovány veterinární podmínky a vzorová osvědčení pro okrasné ryby, aby se zabránilo zavlečení choroby, jež by v případě, že se umožní její zavlečení a rozšíření, mohla mít vážný dopad na chovné i volně žijící rybí populace ve Společenství.
(7) Směrnice Rady 96/93/ES ze dne 17. prosince 1996 o osvědčeních pro zvířata a živočišné produkty [3] stanoví normy pro osvědčování.
Pravidla a zásady uplatňované úředníky třetích zemí, kteří odpovídají za osvědčování, by měly poskytovat záruky rovnocenné zárukám stanoveným uvedenou směrnicí.
(8) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny předpisy Společenství ani vnitrostátní předpisy týkající se ochrany druhů.
(9) Členské státy a třetí země potřebují určitou dobu k tomu, aby se přizpůsobily novým dovozním požadavkům na osvědčování.
Toto rozhodnutí by se proto nemělo uplatňovat ihned.
(10) Toto rozhodnutí bylo v souladu s Dohodou Světové obchodní organizace o hygienických a rostlinolékařských opatřeních oznámeno třetím zemím, aby mohly předložit připomínky.
(11) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tímto rozhodnutím se stanoví harmonizovaná veterinární pravidla pro dovoz okrasných ryb do Společenství.
2. Toto rozhodnutí se vztahuje na:
a) ryby ulovené ve volné přírodě, dovezené pro použití jako okrasné ryby;
b) okrasné ryby dovezené subjekty provádějícími překládku a velkoobchodníky;
c) okrasné ryby dovezené do obchodů se zvířaty v zájmovém chovu, zahradních center, zahradních jezírek, výstavních akvárií a obdobných zařízení bez přímého kontaktu s vodami Společenství.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se kromě definic uvedených v článku 2 směrnice 91/67/EHS použijí tyto definice:
a) "okrasnými rybami" se rozumějí ryby, které jsou drženy, chovány nebo uváděny na trh výhradně pro okrasné účely;
b) "okrasnými rybami žijícími ve studené vodě" se rozumějí okrasné ryby druhů vnímavých k jedné nebo více z následujících chorob: epizootická nekróza krvetvorné tkáně (EHN), nakažlivá chudokrevnost lososů (ISA), virová hemoragická septikémie (VHS), infekční nekróza krvetvorné tkáně (IHN), jarní viróza kaprů (SVC), bakteriální onemocnění ledvin (BKD), infekční nekróza slinivky (IPN), herpesviróza koi (KHV) a nákaza Gyrodactylus salaris;
c) "tropickými okrasnými rybami" se rozumějí okrasné ryby jiné než ryby žijící ve studené vodě;
d) "subjekty provádějícími překládku" se rozumějí společnosti nebo osoby, které dodávají okrasné ryby řadě maloobchodníků či velkoobchodníků, a to tak, že zásilky dovážejí jejich jménem, a doručují samostatné objednávky přímo odběratelům ve Společenství.
Článek 3
Podmínky pro dovoz okrasných ryb žijících ve studené vodě
Členské státy povolí dovoz okrasných ryb žijících ve studené vodě na své území pouze tehdy, pokud:
a) ryby pocházejí ze země uvedené v:
i) příloze I rozhodnutí 2003/858/ES; nebo
ii) části I přílohy I tohoto rozhodnutí;
b) zásilka splňuje určité záruky, včetně záruk týkajících se balení a označování, a vhodné zvláštní dodatečné požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení vypracovaném v souladu se vzorem v příloze II, přičemž se zohlední vysvětlivky v příloze III; a
c) ryby byly přepravovány za podmínek, které nemění jejich nákazový status.
Článek 4
Podmínky pro dovoz tropických okrasných ryb
Členské státy povolí dovoz tropických okrasných ryb na své území pouze tehdy, pokud:
a) ryby pocházejí ze země uvedené v části II přílohy I tohoto rozhodnutí;
b) zásilka splňuje určité záruky, včetně záruk týkajících se balení a označování, a vhodné zvláštní dodatečné požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení vypracovaném v souladu se vzorem v příloze IV, přičemž se zohlední vysvětlivky v příloze III; a
c) ryby byly přepravovány za podmínek, které nemění jejich nákazový status.
Článek 5
Kontrolní postupy
Okrasné ryby dovážené ze třetích zemí se na stanovišti hraniční kontroly členského státu přijetí podrobí veterinárním kontrolám v souladu s článkem 8 směrnice Rady 91/496/EHS [4] a odpovídajícím způsobem se vyplní společný veterinární vstupní doklad stanovený v nařízení Komise (ES) č. 282/2004 [5].
Článek 6
Ochrana před kontaminací přírodních vod
1. Okrasné ryby dovezené podle tohoto rozhodnutí se nevypustí do rybích hospodářství ani do jiných zařízení, z nichž by mohly uniknout do přírodních vod Společenství nebo by je mohly jinak kontaminovat.
2. S vodou z dovezených zásilek, která byla použita pro přepravu, se zachází tak, aby se zaručilo, že nedojde ke kontaminaci přírodních vod Společenství.
Článek 7
Datum použití
Toto rozhodnutí se použije šest měsíců po dni vyhlášení.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2006,
kterým se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v Bulharsku v předvstupním období
(2006/657/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/1989 [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [2], a zejména na čl. 4 odst. 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zvláštní přístupový program pro zemědělství a rozvoj venkova pro Bulharskou republiku (dále jen "Sapard") byl schválen rozhodnutím Komise ze dne 20. října 2000 [3] a pozměněn rozhodnutím Komise ze dne 5. července 2006 v souladu s čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 1268/1999.
(2) Vláda Bulharské republiky a Komise, jednající jménem Společenství, podepsaly dne 18. prosince 2000 víceletou finanční dohodu, která stanoví technický, právní a správní rámec pro výkon programu Sapard, pozměněnou jednoletými finančními dohodami na léta 2000, 2001, 2002, 2003, 2004 a 2005, podepsanými dne 12. února 2001, 19. února 2002, 4. dubna 2003, 23. července 2003, 14. dubna 2005 a 11. ledna 2006.
(3) Příslušný orgán Bulharské republiky jmenoval agenturu Sapard zodpovědnou za provádění některých opatření stanovených v programu Sapard.
Ředitelství Národního fondu působící v rámci ministerstva financí bylo pověřeno výkonem finančních úkolů, které má v rámci provádění programu Sapard plnit.
(4) Na základě dílčí analýzy způsobilosti státu a odvětví ke správě programu či projektu, na základě postupů finanční kontroly a na základě struktur týkajících se veřejných financí v souladu s čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999 přijala Komise rozhodnutí 2001/380/ES ze dne 14. května 2001 [4] a rozhodnutí 2003/614/ES ze dne 14. srpna 2003 [5], kterými se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v Bulharské republice v předvstupním období, pokud jde o některá opatření stanovená v programu Sapard.
(5) Komise od té doby provedla další analýzu v souladu s čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1266/1999 s ohledem na opatření 1.3 "Vypracování zemědělských postupů a činností, které jsou ohleduplné k životnímu prostředí", jak je stanoveno v programu Sapard. Komise se domnívá, že též pokud jde o toto opatření, dodržuje Bulharská republika ustanovení článků 4 až 6 a přílohu nařízení Komise (ES) č. 2222/2000 ze dne 7. června 2000, kterým se stanoví finanční prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [6], i minimální podmínky stanovené v příloze nařízení (ES) č. 1266/1999.
(6) Je proto vhodné upustit od požadavku předchozího schválení stanoveného v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999 a s ohledem na opatření 1.3 svěřit správu podpory na decentralizovaném základě Státnímu zemědělskému fondu a ředitelství Národního fondu ministerstva financí v Bulharské republice.
(7) Jelikož kontroly prováděné Komisí v případech opatření 1.3 vycházejí ze systému, který není ještě plně funkční, pokud jde o všechny relevantní složky, je proto na místě dočasně svěřit správu programu Sapard podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2222/2000 Státnímu zemědělskému fondu a ředitelství Národního fondu ministerstva financí.
(8) Pravidla pro způsobilost nákladů jsou stanovena v programu Sapard.
(9) Úplné svěření správy programu Sapard se předpokládá teprve poté, co budou provedeny další kontroly pro zajištění uspokojivého fungování systému, a poté, co budou provedena případná doporučení vydaná Komisí s ohledem na svěření správy podpory Státnímu zemědělskému fondu a ředitelství Národního fond ministerstva financí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Upouští se od požadavku předchozího schválení Komisí výběru projektů a zadávání zakázek u opatření 1.3 "Vypracování zemědělských postupů a činností, které jsou ohleduplné k životnímu prostředí" prováděného Bulharskou republikou podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999.
Článek 2
Správa programu Sapard se přechodně svěřuje:
1. Státnímu zemědělskému fondu (agentura Sapard) na adrese 136 Tzar Boris III Boulevard, 1618 Sofie, Bulharsko, pokud jde o provádění opatření 1.3 programu Sapard, jak je stanoveno v programu pro rozvoj zemědělství a venkova, který byl schválen rozhodnutím Komise dne 20. října 2000; a
2. ředitelství Národního fondu ministerstva financí na adrese 102 Rakovski Street, 1040 Sofie, Bulharsko, pokud jde o výkon finančních funkcí, které má vykonávat v rámci provádění programu Sapard pro opatření 1.3 pro Bulharskou republiku.
Článek 3
Aniž jsou dotčena rozhodnutí o udělování podpory jednotlivým příjemcům v rámci programu Sapard, použijí se pravidla pro způsobilost nákladů, jak je stanoveno v programu Sapard.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2006,
kterým se prováděcí subjekty pověřují správou podpory pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v Chorvatsku v předvstupním období
(2006/658/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1266/1999 ze dne 21. června 1999 o koordinaci podpory kandidátským zemím v rámci předvstupní strategie a o změně nařízení (EHS) č. 3906/1989 [1], a zejména na čl. 12 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období [2], a zejména na čl. 4 odst. 5 a 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Program rozvoje venkova pro Chorvatsko byl schválen rozhodnutím Komise K(2006) 301 ze dne 8. února 2006 v souladu s čl. 4 odst. 5 a 6 nařízení (ES) č. 1268/1999.
(2) Chorvatská vláda a Komise, jednající jménem Společenství, podepsaly dne 29. prosince 2005 víceletou finanční dohodu (dále jen "víceletá finanční dohoda"), která stanoví technický, právní a správní rámec pro výkon programu Sapard.
(3) Chorvatská republika oznámila Komisi splnění všech vnitřních postupů nezbytných pro uzavření dané dohody, a to dne 6. dubna 2006, což je datum vstupu víceleté finanční dohody v platnost.
(4) Nařízení (ES) č. 1266/1999 stanoví, že od požadavku předchozího schválení uvedeného v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999 lze upustit v jednotlivých případech na základě analýzy způsobilosti daného státu či odvětví ke správě programu či projektu, na základě postupů finanční kontroly a na základě struktur týkajících se veřejných financí; nařízení Komise (ES) č. 2222/2000 [3] stanoví podrobná pravidla pro provedení uvedené analýzy.
(5) Příslušný chorvatský orgán pověřil ředitelství podpory trhu a strukturálních opatření v odvětví zemědělství (organizační jednotka Ministerstva zemědělství, lesnictví a vodohospodářství), aby plnilo úlohu agentury Sapard. Daný útvar bude zodpovídat za provádění následujících opatření: č. 1 "Investice do zemědělských podniků" a č. 2 "Zlepšování zpracování a obchodování se zemědělskými produkty a produkty rybolovu", jak je stanoveno v programu rozvoje venkova, který byl schválen rozhodnutím K(2006) 301; zatímco Národní fond podléhající ministerstvu financí byl pověřen výkonem finančních úkolů, které má v rámci provádění programu Sapard plnit.
(6) V souladu s nařízením (ES) č. 1266/1999 a nařízením (ES) č. 2222/2000 analyzovala Komise způsobilost daného státu a odvětví ke správě programu či projektu, postupy finanční kontroly a struktury týkající se veřejných financí a domnívá se, že pokud jde o provádění výše uvedených opatření, splňuje Chorvatsko ustanovení čl. 4 až 6 a přílohy nařízení (ES) č. 2222/2000, s minimálními podmínkami stanovenými v příloze nařízení (ES) č. 1266/1999.
(7) Agentura Sapard provedla uspokojivě zejména následující klíčová akreditační kritéria: písemné postupy, oddělení úkolů, předchozí schválení projektů a předchozí ověření plateb, platební postupy, účetní postupy a vnitřní audit.
(8) Dne 14. března 2006 poskytly chorvatské orgány seznam způsobilých nákladů v souladu s oddílem B čl. 4 odst.
1 víceleté finanční dohody. Tento seznam byl částečně upraven dopisem ze dne 11. července 2006.
Komise byla vyzvána, aby přijala rozhodnutí v této věci.
(9) Národní fond podléhající ministerstvu financí uspokojivě provedl následující kritéria pro výkon finančních úkolů, které má v rámci provádění programu Sapard určeného Chorvatsku plnit: pomůcku pro audit se zaměřením na finanční toky, správu pokladny, příjem finančních prostředků, platby agentuře Sapard a vnitřní audit.
(10) Je proto vhodné upustit od požadavku předchozího schválení stanoveného v čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999 a svěřit správu podpory na decentralizovaném základě agentuře SAPARD a chorvatskému Národnímu fondu.
(11) Jelikož však kontroly prováděné Komisí v případech opatření č. 1 "Investice do zemědělských podniků" a opatření č. 2 "Zlepšování zpracování a obchodování se zemědělskými produkty a produkty rybolovu" vycházejí ze systému, který není ještě plně funkční, pokud jde o všechny relevantní složky, je proto na místě dočasně svěřit správu programu Sapard podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 2222/2000 agentuře Sapard a Národnímu fondu při ministerstvu financí.
(12) Úplné svěření správy programu Sapard se předpokládá teprve poté, co budou provedeny další kontroly pro zajištění uspokojivého fungování systému, a poté, co budou provedena případná doporučení vydaná Komisí s ohledem na svěření správy podpory agentuře Sapard, podléhající Ministerstvu zemědělství, lesnictví a vodohospodářství, a Národnímu fondu při ministerstvu financí.
(13) Aby byly zohledněny požadavky oddílu A čl. 8 odst.
1 písm. b) víceleté finanční dohody, jsou náklady podle tohoto rozhodnutí způsobilé ke spolufinancování Společenstvím pouze tehdy, pokud příjemcům vznikly od data tohoto rozhodnutí nebo, je-li pozdější, od data nástroje, který je učinil příjemci pro dotčený projekt, kromě realizační studie a souvisejících studií, za předpokladu, že v žádném případě nejsou agenturou Sapard uhrazeny před datem tohoto rozhodnutí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Upouští se od požadavku předchozího schválení Komisí výběru projektů a zadávání zakázek u opatření č. 1 "Investice do zemědělských podniků" a č. 2 "Zlepšování zpracování a obchodování se zemědělskými produkty a produkty rybolovu" Chorvatskem podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1266/1999.
Článek 2
Správa programu Sapard se přechodně svěřuje:
1. Ředitelství podpory trhu a strukturálních opatření v odvětví zemědělství (organizační jednotce Ministerstva zemědělství, lesnictví a vodohospodářství), Avenija grada Vukovara 269D, 10000 Záhřeb, coby agentuře Sapard pro provádění opatření č. 1 "Investice do zemědělských podniků" a č. 2 "Zlepšování zpracování a obchodování se zemědělskými produkty a produkty rybolovu" stanovených v programu rozvoje venkova, který byl schválen rozhodnutím K(2006) 301;
2. Národnímu fondu podléhajícímu ministerstvu financí, Katančičeva 5, 10000 Záhřeb, pokud jde o výkon finančních úkolů, které má v rámci provádění programu Sapard určeného Chorvatsku plnit.
Článek 3
Výdaje podle tohoto rozhodnutí jsou způsobilé ke spolufinancování Společenstvím pouze tehdy, pokud příjemcům vznikly od data tohoto rozhodnutí nebo, je-li pozdější, od data nástroje, který je učinil příjemci pro dotčený projekt, kromě realizační studie a souvisejících studií, za předpokladu, že v žádném případě nejsou agenturou Sapard uhrazeny před datem tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Aniž jsou dotčena rozhodnutí o udělování podpory jednotlivým příjemcům v rámci programu Sapard, použijí se pravidla pro způsobilost nákladů navržená Chorvatskem v dopise č.
"Klasa: 910-01/05—01/8, Urbroj: 513-05-06/06-28" ze dne 14. března 2006 zaevidovaném
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. září 2006,
kterým se Spojenému království povoluje zavést zvláštní opatření odchylující se od čl. 5 odst. 6 a čl. 11 části A odst. 1 písm. b) směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2006/659/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V dopise zaevidovaném generálním sekretariátem Komise dne 7. dubna 2005 požádalo Spojené království o povolení odchýlit se od čl. 5 odst. 6 a čl. 11 části A odst. 1 písm. b) směrnice 77/388/EHS.
27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS uvědomila Komise dopisem ze dne 26. října 2005 o žádosti Spojeného království ostatní členské státy.
Dopisem ze dne 27. října 2005 oznámila Komise Spojenému království, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(3) Spojené království si přeje nahradit odchylku stanovenou rozhodnutím Rady 86/356/EHS ze dne 21. července 1986, kterým se Spojenému království povoluje používat paušální opatření při neodečitatelné dani z přidané hodnoty na náklady na pohonné hmoty u podnikových vozidel [2], jež povoluje zvláštní zjednodušující opatření k určování na paušálním základě podílu daně z přidané hodnoty (dále jen "DPH"), který připadá na náklady na pohonné hmoty pro podniková vozidla částečně používaná pro soukromou potřebu.
Tento postup osvobozuje osoby povinné k dani od nutnosti vést podrobnou evidenci o ujetých kilometrech k vypočítání přesné částky DPH vztahující se k soukromým a služebním cestám.
Stejně jako tento systém bude nový navrhovaný systém pro osoby povinné k dani dobrovolný.
(4) Stávající systém je založen na druhu pohonné hmoty, která se používá, a na velikosti motoru vozidla.
Vzhledem k tomu, že mezi emisemi a spotřebou pohonných hmot, a tedy náklady na pohonné hmoty existuje přímá závislost, si Spojené království přeje změnit tento systém a založit ho na úrovni emisí oxidu uhličitého (CO2) z vozidla.
To znamená, že pomocí systému paušální stupnice založené na emisích CO2 by mohlo být dosaženo stejného cíle zdanění nákladů na pohonné hmoty vzniklých podniku při používání vozidla k soukromým cestám.
Spojené království přitom rovněž očekává, že bude dosaženo větší přesnosti při stanovení sazby za soukromou spotřebu zpřesněním a zvýšením počtu rozsahových pásem ve srovnání se stávajícími pásmy.
(5) Toto opatření umožnilo zjednodušit Spojenému království postup při vyměřování daně ve vztahu k nákladům na pohonné hmoty pro podniková vozidla a navrhovaný systém založený na emisích CO2 bude mít podobný účinek.
Nový systém by měl lépe zaznamenat soukromou spotřebu.
(6) Tato odchylka by měla být časově omezena, aby bylo možno na základě zkušeností získaných k uvedenému dni posoudit, zda je i nadále opodstatněná.
(7) Rozhodnutí 86/356/EHS by mělo být po určité době zrušeno, a to v každém případě ke dni vstupu vnitrostátních předpisů zavádějících nové zvláštní opatření v platnost, aby se zabránilo situaci, kdy by současně existovala povolení pro oba systémy.
(8) Spojené království by mělo informovat Komisi o vnitrostátních předpisech zavádějících nové zvláštní opatření, jakmile budou přijaty, a zabezpečit, aby toto opatření nevstoupilo v platnost do 30. dubna 2007.
(9) Tato odchylka nemá žádný nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství pocházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 5 odst. 6 a čl. 11 části A odst. 1 písm. b) směrnice 77/388/EHS může Spojené království od 1. května 2007 do 31. prosince 2015 určovat na paušálním základě podíl daně z přidané hodnoty, který připadá na náklady na pohonné hmoty pro podniková vozidla používaná pro soukromou potřebu.
Článek 2
Podíl daně podle článku 1 se vyjadřuje pevnými částkami stanovenými na základě úrovně emisí CO2 jednotlivých typů vozidel a odrážejícími spotřebu pohonných hmot.
Spojené království každoročně přizpůsobí tyto pevné částky, aby byly odráženy změny v průměrných nákladech na pohonné hmoty.
Článek 3
Uplatnění systému zavedeného na základě tohoto rozhodnutí je pro osoby povinné k dani dobrovolné.
Článek 4
Rozhodnutí 86/356/EHS se zrušuje s účinkem od 30. dubna 2007.
Spojené království uvědomí Komisi o vnitrostátních předpisech uvedených v článku 1, jakmile budou přijaty.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2006
o udělení omezeného uznání Společenství subjektu "Polish Register of Shipping"
(oznámeno pod číslem K(2006) 4107)
(Text s významem pro EHP)
(2006/660/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a prohlídkami lodí a pro související činnosti námořní správy [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na dopisy polských orgánů ze dne 10. března 2004, českých orgánů ze dne 4. července 2005, kyperských orgánů ze dne 10. března 2006, maltských orgánů ze dne 13. března 2006, litevských orgánů ze dne 30. března 2006 a slovenských orgánů ze dne 11. dubna 2006 se žádostí, aby Komise udělila uznání Společenství subjektu "Polish Register of Shipping" (dále jen "PRS") v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 94/57/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Omezené uznání podle čl. 4 odst. 2 směrnice 94/57/ES je uznání udělované subjektům nazývaným klasifikační společnosti, které splňují všechna kritéria, kromě kritérií stanovených v bodech 2 a 3 oddílu A "Všeobecná minimální kritéria" přílohy uvedené směrnice, je však omezené časově a rozsahem s cílem umožnit dotčenému subjektu získání dalších zkušeností.
(2) Komise ověřila, že PRS splňuje všechna kritéria v příloze směrnice 94/57/ES, kromě kritérií stanovených v bodech 2 a 3 oddílu A "Všeobecná minimální kritéria" uvedené přílohy.
(3) PRS se zavázal, že bude dodržovat ustanovení čl. 15 odst. 2, 4 a 5 směrnice 94/57/ES.
(4) Výsledky činnosti subjektu v oblasti bezpečnosti a zabránění znečištění jsou sice mírně pod průměrem uznaných subjektů, jsou však uspokojivé a vykazují příznivý vývoj, zejména v oblasti Pařížského memoranda o porozumění o státní přístavní inspekci, kde bylo od roku 2000 dosaženo trvalého zlepšení.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS), zřízeného článkem 7 směrnice 94/57/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Subjekt "Polish Register of Shipping" se v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 94/57/ES uznává na dobu tří let od data přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Účinky uznání se omezují na Českou republiku, Kypr, Litvu, Maltu, Polsko a Slovenskou republiku.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2006
ohledně finančního příspěvku Společenství na rok 2006 pro nové referenční laboratoře Společenství pro oblast kontroly potravin a krmiv
(oznámeno pod číslem K(2006) 4277)
(pouze španělské, dánské, německé, anglické, francouzské, italské, nizozemské a švédské znění je závazné)
(2006/661/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínek zvířat [1], a zejména na čl. 32 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 28 rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [2] může být referenčním laboratořím Společenství pro oblast kontroly potravin a krmiv udělen finanční příspěvek.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 156/2004 ze dne 29. ledna 2004 o finanční podpoře Společenství referenčním laboratořím Společenství podle článku 28 rozhodnutí 90/424/EHS [3] stanoví, že finanční příspěvek Společenství je udělen, jsou-li schválené pracovní programy účinně prováděny a příjemci předávají všechny potřebné informace ve stanovených lhůtách.
(3) V červenci 2005 vyhlásila Komise nabídkové řízení na výběr a jmenování nových referenčních laboratoří Společenství pro oblast kontroly potravin a krmiv.
Vyhodnocení přihlášek bylo ukončeno v prosinci 2005 a výsledky byly oznámeny příslušným orgánům dotčených členských států.
Po tomto vyhodnocení byly vybrány laboratoře, které uspěly, a byly jmenovány jako nové referenční laboratoře Společenství.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 776/2006 ze dne 23. května 2006, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 o referenčních laboratořích Společenství [4], jmenovalo nové referenční laboratoře pro následující oblasti: Listeria monocytogenes, koagulázopozitivní stafylokoky, Escherichia coli včetně E. coli vytvářející verotoxin (VTEC), Campylobacter, parazity (zejména Trichinella, Echinococcus, Anisakis), antimikrobiální rezistenci, živočišné proteiny v krmivech, rezidua pesticidů (potraviny živočišného původu a komodity s vysokým obsahem tuku, obiloviny a krmiva, ovoce a zelenina včetně komodit s vysokým obsahem vody a vysokým obsahem kyselin, a metody k prokázání jediného rezidua pro všechny výše uvedené matrice), dioxiny a PCB v potravinách a krmivech.
(5) Komise zhodnotila pracovní programy a odpovídající odhady rozpočtu, které předložily nově jmenované referenční laboratoře Společenství pro rok 2006.
(6) Finanční příspěvek Společenství by proto měl být poskytován na referenční laboratoře Společenství jmenované jako laboratoře, které provádějí úkoly a povinnosti stanovené v nařízení (ES) č. 882/2004.
Finanční příspěvek Společenství by měl dosahovat 100 % způsobilých nákladů podle nařízení (ES) č. 156/2004.
(7) Kromě finančního příspěvku Společenství by měl být poskytován další finanční příspěvek na pořádání seminářů v oblastech spadajících do působnosti referenčních laboratoří Společenství.
(8) Finanční příspěvek na pořádání seminářů organizovaných referenčními laboratořemi Společenství by měl být v souladu s pravidly způsobilosti podle nařízení (ES) č. 156/2004 a měl by být omezen na 30 účastníků.
(9) Podle čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [5] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření financována v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Francii na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Laboratoire d'études et de recherches sur la qualité des aliments et sur les procédés agroalimentaires (LERQAP), Maisons-Alfort, Francie, v souvislosti s rozborem a kontrolou Listeria monocytogenes.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 98000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Francii finanční příspěvek na seminář uspořádaný laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 2
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Francii na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Laboratoire d'études et de recherches sur la qualité des aliments et sur les procédés agroalimentaires (LERQAP), Maisons-Alfort, Francie, v souvislosti s rozborem a kontrolou koagulázopozitivních stafylokoků včetně Staphylococcus aureus.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 66000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Francii finanční příspěvek na seminář uspořádaný laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 3
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Itálii na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Istituto Superiore di Sanità (ISS), Řím, Itálie, v souvislosti s rozborem a kontrolou Escherichia coli včetně E. coli vytvářející verotoxin (VTEC).
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 68000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Francii finanční příspěvek na seminář uspořádaný laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 4
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Švédsku na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Statens Veterinärmedicinska Anstalt (SVA), Uppsala, Švédsko, v souvislosti s monitorováním Campylobacter.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 118000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Francii finanční příspěvek na semináře uspořádané laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 5
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Itálii na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Istituto Superiore di Sanità (ISS), Řím, Itálie, v souvislosti s rozborem a kontrolou parazitů (zejména Trichinella, Echinococcus a Anisakis).
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 117000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Itálii finanční příspěvek na semináře uspořádané laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 6
Společenství poskytne finanční příspěvek Dánsku na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Danmarks Fødevareforskning (DFVF), Kodaň, Dánsko, v souvislosti s monitorováním antimikrobiální rezistence.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 128000 EUR.
Článek 7
Společenství poskytne finanční příspěvek Belgii na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Centre Wallon de Recherches agronomiques (CRA-W), Gembloux, Belgie, v souvislosti s rozborem a kontrolou živočišných proteinů v krmivech.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 263000 EUR.
Článek 8
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Německu na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Chemisches und Veterinäruntersuchungsamt (CVUA), Freiburg, Německo, v souvislosti s rozborem a kontrolou reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a v komoditách s vysokým obsahem tuku.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 150000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Německu finanční příspěvek na semináře uspořádané laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 9
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Dánsku na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Danmarks Fødevareforskning (DFVF), Kodaň, Dánsko, v souvislosti s rozborem a kontrolou reziduí pesticidů v obilovinách a krmivech.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 150000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Dánsku finanční příspěvek na semináře uspořádané laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 10
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Španělsku na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Laboratorio Agrario de la Generalitat Valenciana (LAGV)/Grupo de Residuos de Plaguicidas de la Universidad de Almería (PRRG), Španělsko, v souvislosti s rozborem a kontrolou reziduí pesticidů v ovoci a zelenině včetně komodit s vysokým obsahem vody a vysokým obsahem kyselin.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 400000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Španělsku finanční příspěvek na semináře uspořádané laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 11
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Německu na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Chemisches und Veterinäruntersuchungsamt (CVUA), Stuttgart, Německo, v souvislosti s rozborem a kontrolou reziduí pesticidů pomocí metod k prokázání jediného rezidua.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 300000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Německu finanční příspěvek na semináře uspořádané laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 12
1. Společenství poskytne finanční příspěvek Německu na úkoly a povinnosti stanovené v článku 32 nařízení (ES) č. 882/2004, které má provést laboratoř Chemisches und Veterinäruntersuchungsamt (CVUA), Freiburg, Německo, v souvislosti s rozborem a kontrolou dioxinů a PCB v potravinách a krmivech.
Finanční příspěvek na období od 1. července do 31. prosince 2006 nepřekročí částku 400000 EUR.
2. Kromě maximální částky podle odstavce 1 poskytne Společenství Německu finanční příspěvek na semináře uspořádané laboratoří uvedenou v odstavci 1.
Tento příspěvek nepřekročí částku 30000 EUR.
Článek 13
Finanční příspěvek Společenství uvedený v článcích 1 až 12 by měl podle nařízení (ES) č. 156/2004 dosahovat 100 % způsobilých nákladů.
Článek 14
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice a Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2006
o finančním příspěvku Společenství na základní průzkum prevalence salmonel u krůt, který má být proveden v členských státech
(oznámeno pod číslem K(2006) 4308)
(2006/662/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 90/424/EHS provádí Společenství technická a vědecká opatření nutná pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy, nebo členské státy při provádění těchto opatření podporuje.
(2) Podle článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonel a některých jiných původců zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci [2] je třeba stanovit cíl Společenství za účelem snížení prevalence salmonel v populacích hejn krůt do konce roku 2007.
(3) Ke stanovení tohoto cíle Společenství je nutné, aby byly k dispozici srovnatelné údaje o prevalenci salmonel v populacích krůt v členských státech.
Tyto informace k dispozici nejsou, a proto je třeba provést speciální průzkum za účelem sledování prevalence salmonel u krůt během vhodného období, aby se vzaly v úvahu možné sezónní výkyvy.
(4) Průzkum by měl poskytnout technické informace potřebné pro rozvoj veterinárních předpisů Společenství.
Vzhledem k významu sběru srovnatelných údajů o prevalenci salmonel u krůt v členských státech by mělo Společenství poskytnout členským státům na provádění specifických požadavků průzkumu finanční příspěvek.
Je vhodné uhradit vzniklé náklady na laboratorní vyšetření až do výše 100 %, s určitým limitem.
Všechny ostatní náklady, např. odběr vzorků, cestovné, správní náklady atd., by neměly být způsobilé pro žádný finanční příspěvek Společenství.
(5) Finanční příspěvek by mělo Společenství poskytnout za předpokladu, že průzkum bude proveden v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Společenství a že budou dodrženy další podmínky.
(6) Finanční příspěvek by mělo Společenství poskytnout až poté, co budou účinně provedena stanovená opatření, a za předpokladu, že orgány dodají všechny nezbytné údaje ve stanovených lhůtách.
(7) Je třeba ujasnit koeficient, který bude použit pro převod žádostí o platbu předložených v národních měnách podle čl. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [3].
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cíl průzkumu a obecná ustanovení
1. Provede se průzkum za účelem posouzení prevalence Salmonella spp. ve Společenství v:
- hejnech krůt na výkrm, u kterých se provede odběr vzorků ve lhůtě tří týdnů před odvozem z vybraného hospodářství na porážku;
- hejnech krůt na chov ve lhůtě devíti týdnů před depopulací.
2. Výsledky průzkumu se podle článku 4 nařízení (ES) č. 2160/2003 použijí ke stanovení cílů Společenství.
3. Průzkum se bude provádět po dobu jednoho roku ode dne 1. října 2006.
4. Pro účely tohoto rozhodnutí se pojmem "příslušný orgán" rozumí orgán nebo orgány členského státu podle článku 3 nařízení (ES) č. 2160/2003.
Článek 2
Rámec odběru vzorků
1. Odběry vzorků pro účely průzkumu v hejnech krůt organizují členské státy a odběry se provedou ode dne 1. října 2006 v hospodářstvích s minimálně 500 ptáky na výkrm nebo 250 ptáky na chov.
V každém vybraném hospodářství s krůtami na výkrm se provede odběr vzorků u jednoho hejna odpovídajícího stáří.
V zemích, ve kterých je vypočítaný počet hejn, u nichž mají být odebrány vzorky, vyšší než počet hospodářství, v nichž je minimálně výše uvedený počet ptáků, však mohou být odebrány vzorky až u čtyř hejn na tomtéž hospodářství, aby bylo dosaženo vypočítaného počtu hejn.
Pokud je to možné, budou tato doplňková hejna z jednoho hospodářství z různých budov a vzorky se odeberou v různých ročních obdobích.
Není-li počet hejn, u nichž mají být odebrány vzorky, stále dostačující, je možno odebrat vzorky u více než čtyř hejn na tomtéž hospodářství s tím, že je třeba se zaměřit na větší hospodářství.
2. Odběr vzorků provádí příslušný orgán nebo je prováděn pod jeho dohledem.
Článek 3
Detekce Salmonella spp. a sérotypizace příslušných izolátů
1. Detekci Salmonella spp. a sérotypizaci příslušných izolátů provádí národní referenční laboratoře pro salmonely.
Avšak v případě, že národní referenční laboratoř nemá kapacitu k provedení všech analýz nebo není laboratoří, která provádí detekci rutinně, mohou příslušné orgány rozhodnout o určení omezeného počtu jiných laboratoří, které se účastní úřední kontroly salmonel, za účelem provedení analýz.
Tyto laboratoře musí mít prokázané zkušenosti s používáním požadované metody detekce salmonel, uplatňovat systém zajišťování jakosti podle normy ISO 17025 a musí být pod dohledem národní referenční laboratoře.
2. Detekce Salmonella spp. se provádí v souladu s metodou doporučenou referenční laboratoří Společenství pro salmonely.
3. Sérotypizace příslušných izolátů se provádí podle Kaufmann-Whiteova schématu.
Článek 4
Sběr údajů, hodnocení a podávání zpráv
1. Vnitrostátní orgán, který je podle čl. 9 odst. 1 směrnice 2003/99/ES [4] příslušný pro vypracování roční národní zprávy, shromáždí a vyhodnotí výsledky dosažené podle článku 3 tohoto rozhodnutí na základě rámce odběru vzorků uvedeného v článku 2 tohoto rozhodnutí a ohlásí všechny nezbytné údaje a své hodnocení Komisi.
2. Komise předá tyto údaje Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin, který je prozkoumá.
3. Vnitrostátní agregované údaje a výsledky se zveřejní ve formě, která zajistí zachování důvěrnosti.
Článek 5
Technické specifikace
Úkoly a činnosti stanovené v článcích 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí se provedou v souladu s technickými specifikacemi, které byly předloženy na zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat dne … a zveřejněny na internetové stránce Komise http://europa.eu.int/comm/food/food/biosafety/salmonella/impl_reg_en.htm
Článek 6
Rozsah finančního příspěvku Společenství
1. Společenství poskytne finanční příspěvek na náklady vynaložené členskými státy na laboratorní vyšetření, tj. bakteriologickou detekci Salmonella spp. a sérotypizaci příslušných izolátů.
2. Maximální finanční příspěvek Společenství činí 20 EUR na jedno vyšetření bakteriologické detekce Salmonella spp. a 30 EUR na sérotypizaci příslušných izolátů.
3. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne za dobu provádění průzkumu částky uvedené v příloze I.
Článek 7
Podmínky poskytnutí finančního příspěvku Společenství
1. Finanční příspěvek podle článku 6 se poskytne členským státům za předpokladu, že je průzkum prováděn v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Společenství, včetně pravidel hospodářské soutěže a pravidel zadávání veřejných zakázek, a dále v souladu s těmito podmínkami:
a) právní a správní předpisy požadované pro provádění průzkumu vstoupí v platnost do 1. října 2006;
b) zpráva o pokroku za první tři měsíce průzkumu bude předložena do 28. února 2007; zpráva o pokroku by měla obsahovat všechny informace dané v technických specifikacích, uvedených v článku 5, v kapitole 6 Podávání zpráv;
c) závěrečná zpráva o technickém provedení průzkumu, spolu s doklady prokazujícími vynaložené náklady a s výsledky dosaženými během období od 1. října 2006 do 30. září 2007, bude předložena nejpozději do 31. října 2007; doklad o vynaložených nákladech musí obsahovat minimálně informace stanovené v příloze II;
d) průzkum bude prováděn efektivně.
2. Na žádost dotčeného členského státu může být vyplacena záloha 50 % celkové částky uvedené v příloze I.
3. Nesplnění časové lhůty podle odst. 1 písm. c) má za následek postupné snižování finančního příspěvku, který má být vyplacen, a to do 15. listopadu 2007 o 25 %, do 1. prosince 2007 o 50 % a do 15. prosince 2007 o 100 %.
Článek 8
Přepočítací koeficient pro žádosti v národních měnách
U žádostí předložených v národní měně v měsíci "n" bude použit přepočítací koeficient desátého dne měsíce "n + 1", nebo koeficient prvního dne před uvedeným dnem, pro který je koeficient stanoven.
Článek 9
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 2006.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. června 2006,
kterým se upravuje akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, pokud jde o rozvoj venkova
(2006/663/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, podepsanou v Lucemburku dne 25. dubna 2005, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 22 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [2] se mění acquis, na němž byla založena přístupová jednání s Bulharskem a Rumunskem.
(2) Je proto třeba upravit akt o přistoupení Bulharska a Rumunska tak, aby byl slučitelný s nařízením (ES) č. 1698/2005.
(3) Přechodná a prováděcí pravidla týkající se programového období pro rozvoj venkova, které začíná dne 1. ledna 2007, by měla být přijata postupem podle čl. 90 odst. 2 nařízení (ES) č. 1698/2005. Odkazy v procesních ustanoveních aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska by měly být odpovídajícím způsobem upraveny.
(4) Po dosažení politické dohody v souvislosti s nařízením (ES) č. 1698/2005 se Rada a Komise ve společném prohlášení o Bulharsku a Rumunsku dohodly, že prodlouží opatření o poradenských službách stanovené v příloze VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska do roku 2013, pokud jde o poskytování poradenských služeb zemědělcům, kteří dostávají podporu pro částečně soběstačná hospodářství.
Akt o přistoupení by měl být s ohledem na tuto dohodu upraven,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Akt o přistoupení Bulharska a Rumunska se mění takto:
1. V článku 29 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Pokud budou k tomuto účelu nezbytná zvláštní přechodná opatření, budou přijata postupem podle čl. 90 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [3].
2. Článek 34 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Kromě nařízení týkajících se rozvoje venkova a platných ke dni přistoupení se v období 2007–2009 na Bulharsko a Rumunsko vztahují oddíly I, II a III přílohy VIII, s výjimkou oddílu I bodu D uvedené přílohy, který se použije také na období 2010–2013, pokud jde o poskytování poradenských služeb zemědělcům, kteří dostávají podporu pro částečně soběstačná hospodářství.
V celém programovém období 2007–2013 se na Bulharsko a Rumunsko vztahují zvláštní finanční ustanovení oddílu IV přílohy VIII."
; b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Prováděcí pravidla k příloze VIII budou v případě potřeby přijata postupem stanoveným v čl. 90 odst. 2 nařízení (ES) č. 1698/2005."
Článek 2
Toto rozhodnutí je vypracováno v anglickém, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, irském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském, bulharském a rumunském jazyce, přičemž všech třiadvacet znění má stejnou platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2007 s výhradou vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
Rozhodnutí Rady
ze dne 19. června 2006,
kterým se upravuje příloha VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska
(2006/664/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, podepsanou v Lucemburku dne 25. dubna 2005, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 34 odst. 4 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [2] se mění acquis, na němž byla založena přístupová jednání s Bulharskem a Rumunskem.
(2) Je proto třeba upravit akt o přistoupení Bulharska a Rumunska tak, aby byl slučitelný s nařízením (ES) č. 1698/2005.
(3) Při vypracování nezbytných úprav aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska by měly být zachovány základní charakter a zásady výsledků jednání a uplatněny na nové prvky.
Úpravy aktu o přistoupení by navíc měly být omezeny na ty, které jsou naprosto nezbytné.
(4) Opatření týkající se podpory pro částečně soběstačná hospodářství a seskupení producentů stanovená v příloze VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska jsou zahrnuta v nařízení (ES) č. 1698/2005 jako přechodná opatření pro Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Rumunsko, Slovinsko a Slovensko.
Ustanovení aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska týkající se těchto oblastí by proto měla být zrušena.
(5) Ustanovení o technické pomoci uvedená v příloze VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska jsou zahrnuta v nařízení (ES) č. 1698/2005, a měla by proto být zrušena.
(6) Nařízení (ES) č. 1698/2005 stanoví v rámci programu pro rozvoj venkova povinnou osu Leader, která musí představovat minimální procentní hodnotu příspěvku z EZFRV k programu.
Článek 59 uvedeného nařízení navíc stanoví opatření zaměřené na podporu vytváření kapacit, které se liší od ujednání pro Bulharsko a Rumunsko.
Je proto třeba uvést ustanovení týkající se iniciativy Leader uvedená v příloze VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska do souladu s novými ustanoveními nařízení (ES) č. 1698/2005.
(7) Nařízení (ES) č. 1698/2005 stanoví podporu pro využívání poradenských služeb.
Mezi aktem o přistoupení Bulharska a Rumunska a uvedeným nařízením však existují odlišnosti, pokud jde o oblast působnosti uvedeného opatření.
S cílem zabránit zejména vzniku dvojího financování během prvních tří let trvání programu by Bulharsku a Rumunsku mělo být umožněno, aby uplatňovaly buď opatření stanovená v příloze VIII aktu o přistoupení, nebo opatření stanovená nařízením (ES) č. 1698/2005.
(8) Po dosažení politické dohody v souvislosti s nařízením (ES) č. 1698/2005 se Rada a Komise ve společném prohlášení o Bulharsku a Rumunsku dále dohodly, že prodlouží opatření o poradenských službách stanovené v příloze VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska do roku 2013, pokud jde o poskytování poradenských služeb zemědělcům, kteří dostávají podporu pro částečně soběstačná hospodářství.
Příloha VIII aktu o přistoupení by měla být s ohledem na tuto dohodu upravena.
(9) Vzhledem k tomu, že nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [3] zřídilo jediný fond podpory Společenství pro rozvoj venkova, čímž byly nahrazeny dva dřívější zdroje financování, je nezbytné objasnit základ pro výpočet 20 % stropu, který je stanoven opatřením týkajícím se příplatků k přímým platbám v oddílu I bodě E přílohy VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska.
(10) Podpora Společenství stanovená v oddílu I bodě E přílohy VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska se zaměřuje na spolufinancování vnitrostátních přímých plateb nebo podpory podle článku 143c nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [4]. Z tohoto důvodu by uvedená podpora neměla být zohledněna při výpočtu rovnováhy mezi cíli podle článku 17 nařízení (ES) č. 1698/2005.
(11) Nařízení (ES) č. 1698/2005 již nezahrnuje hospodářskou životaschopnost jako podmínku pro způsobilost opatření týkajícího se podpory na investice.
S tím související odchylka pro Bulharsko a Rumunsko v příloze VIII aktu o přistoupení by proto měla být zrušena.
(12) Nařízení (ES) č. 1290/2005 stanoví nová pravidla pro financování výdajů na rozvoj venkova.
Protože se tato ustanovení řídí týmiž zásadami jako ustanovení článků 31 a 32 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [5], na která se odkazuje v aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska, nejsou zvláštní finanční ustanovení přílohy VIII aktu o přistoupení již potřebná.
Kromě toho je třeba v uvedené příloze změnit finanční příspěvek Společenství na agroenvironmentální opatření a opatření týkající se dobrých životních podmínek zvířat, neboť podle článku 70 nařízení (ES) č. 1698/2005 se sazby spolufinancování již nestanoví na úrovni opatření, ale na úrovni osy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Příloha VIII aktu o přistoupení Bulharska a Rumunska se mění takto:
1. Oddíl I se mění takto:
a) body A a B se zrušují;
b) bod C se nahrazuje tímto:
"C. Opatření typu Leader+
Kromě opatření uvedených v čl. 63 písm. c) nařízení (ES) č. 1698/2005 může být poskytována podpora na tato opatření:
a) budování reprezentativních partnerství místního rozvoje;
b) vypracovávání integrovaných strategií rozvoje;
c) financování výzkumu a příprava žádostí o podporu."
;
c) bod D se nahrazuje tímto:
"D. Poradenské a školicí služby pro zemědělce
1. Je poskytována podpora na poradenské a školicí služby pro zemědělce.
V období 2007–2009 nemůže být tato podpora zahrnuta do programu pro rozvoj venkova, pokud je stanovena podpora podle článku 24 nařízení (ES) č. 1698/2005.
2. V období 2010–2013 se podpora poskytne pouze na služby zemědělcům, kteří dostávají podporu pro částečně soběstačná hospodářství podle čl. 20 písm. d) bodu i) nařízení (ES) č. 1698/2005.
Poradenské služby zemědělcům uvedené v prvním pododstavci zahrnují alespoň:
a) zákonné požadavky týkající se řízení a dobrých zemědělských podmínek a podmínek životního prostředí podle článků 4 a 5 a příloh III a IV nařízení (ES) č. 1782/2003;
b) normy bezpečnosti práce založené na právních předpisech Společenství."
;
d) bod E se mění takto:
i) v bodě 3 se první věta nahrazuje tímto:
"Příspěvek Společenství na podporu poskytovanou podle tohoto pododdílu v Bulharsku nebo Rumunsku za jednotlivé roky 2007, 2008 a 2009 nepřekročí 20 % jejich ročního přídělu ze záruční sekce fondu EZOZF podle čl. 34 odst. 2 tohoto aktu o přistoupení." ,
ii) vkládá se nový bod, který zní:
"5. Finanční příspěvek Společenství na toto opatření se nezohlední při výpočtu rovnováhy mezi cíli podle článku 17 nařízení (ES) č. 1698/2005."
;
e) body F a G se zrušují.
2. V oddílu II se zrušuje bod 1.
3. Znění oddílu IV se nahrazuje tímto:
"Odchylně od čl. 70 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1698/2005 může finanční příspěvek Společenství činit 80 % pro osy 1 a 3 i pro technickou pomoc.
Odchylně od čl. 70 odst. 3 písm. b) nařízení (ES) č. 1698/2005 může finanční příspěvek Společenství činit 82 % pro osu 2."
Článek 2
Toto rozhodnutí je vypracováno v anglickém, českém, dánském, estonském, finském, francouzském, irském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském, švédském, bulharském a rumunském jazyce, přičemž všech třiadvacet znění má stejnou platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2007 s výhradou vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. října 2006,
kterým se Španělsko dočasně opravňuje, aby povolilo uvádění na trh osiva druhu Pinus radiata a sadebního materiálu vyprodukovaného z tohoto osiva dovezeného z Nového Zélandu, které nesplňuje požadavky směrnice Rady 1999/105/ES na identifikaci a označování
(oznámeno pod číslem K(2006) 4320)
(Pouze španělské znění je závazné)
(2006/665/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Španělska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve Španělsku je produkce osiva druhu Pinus radiata a sadebního materiálu vyprodukovaného z tohoto osiva, které splňuje požadavky směrnice 1999/105/ES na reprodukční materiál, v současnosti nedostatečná k uspokojení poptávky konečných spotřebitelů.
Potřebný reprodukční materiál nemůže být dodán jinými členskými státy.
(2) Nový Zéland je schopen dodat dostatečné množství reprodukčního materiálu příslušného druhu, určeného pro produkci sadebního materiálu.
Toto osivo však nesplňuje požadavky směrnice 1999/105/ES na identifikaci a označování.
(3) Za účelem uspokojení poptávky by Španělsko mělo být oprávněno povolit na omezenou dobu uvádět na trh osivo druhu Pinus radiata a sadební materiál vyprodukovaný z tohoto osiva, které splňuje méně přísné požadavky na identifikaci a označování.
(4) Toto osivo a sadební materiál by měly být uváděny na trh spolu s dokumentem obsahujícím určité údaje pro jeho identifikaci.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Do 31. prosince 2006 je Španělsko oprávněno povolit, v souladu s požadavky stanovenými v příloze, uvést na trh 400 kg osiva druhu Pinus radiata pocházejícího z Nového Zélandu, které je určeno pro produkci sadebního materiálu a které nesplňuje požadavky článků 13 a 14 směrnice 1999/105/ES na identifikaci a označování.
2. Do 31. prosince 2011 je Španělsko oprávněno povolit, v souladu s požadavky stanovenými v příloze, uvádět na trh sadební materiál vyprodukovaný z osiva uvedeného v odstavci 1, který nesplňuje požadavky článků 13 a 14 směrnice 1999/105/ES na identifikaci a označování.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Rady 2006/666/SZBP
ze dne 15. září 2006
o prodloužení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. června 2006 přijala Rada společnou akci 2006/407/SZBP [1], kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) o další tři měsíce do 15. září 2006.
(2) Tentýž den Rada rovněž přijala rozhodnutí 2006/448/SZBP [2] o tříměsíčním prodloužení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu do 15. září 2006.
(3) Dne 21. července 2006 indonéská vláda vyzvala Evropskou unii, aby naposledy prodloužila mandát AMM o tři měsíce do 15. prosince 2006.
(4) Prodloužení dohody ve formě výměny dopisů o tři měsíce až do 15. prosince 2006 by mělo být schváleno jménem Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Prodloužení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2006
o finančním příspěvku Společenství na základní průzkum prevalence salmonel u jatečných prasat, který má být proveden v členských státech
(oznámeno pod číslem K(2006) 4306)
(2006/668/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 90/424/EHS provádí Společenství technická a vědecká opatření nutná pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy, nebo členské státy při provádění těchto opatření podporuje.
(2) Podle článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonel a některých jiných původců zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci [2] je třeba stanovit cíl Společenství za účelem snížení prevalence salmonel v populacích stád jatečných prasat do konce roku 2007.
(3) Vědecká komise pro biologická nebezpečí zřízená při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) na svém zasedání dne 16. března 2006 přijala na žádost Komise stanovisko týkající se "Posuzování rizika salmonel a možnosti jeho snížení v produkci prasat".
Ve stanovisku se navrhují technické specifikace základní studie o prevalenci salmonel u prasat na výkrm v EU.
(4) Ke stanovení tohoto cíle Společenství je nutné, aby byly k dispozici srovnatelné údaje o prevalenci salmonel v populacích jatečných prasat v členských státech.
Tyto informace k dispozici nejsou, a proto je třeba provést speciální průzkum za účelem sledování prevalence salmonel u jatečných prasat během vhodného období, aby se vzaly v úvahu možné sezonní výkyvy.
(5) Stanovisko EFSA doporučuje odběr vzorků na jatkách s tím, že se odeberou ileocekální uzliny pro zjištění statusu salmonel u prasat odeslaných na porážku.
Takový odběr vzorků by se měl proto používat jako nástroj pro sledování prevalence salmonel u jatečných prasat.
Je vhodné použít tento základní průzkum rovněž pro vyhodnocení účinku kontaminace prasat během přepravy a ustájení a kontaminace jatečných těl v průběhu porážky na základě odběru stěru z těl poražených zvířat.
Navíc byly vyvinuty sérologické metody pro posouzení statusu salmonel u prasat a lze je použít pro sledování salmonel u prasat v rámci národních programů pro tlumení, které se mají provádět v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2160/2003.
(6) Řada členských států se dobrovolně nabídla, že provedou doplňující vyšetření odběrem stěru z těl poražených zvířat nebo provedením sérologie masové šťávy.
(7) Průzkum by měl poskytnout technické informace potřebné pro rozvoj veterinárních předpisů Společenství.
Vzhledem k významu shromažďování srovnatelných údajů o prevalenci salmonel u jatečných prasat v členských státech by mělo Společenství poskytnout členským státům na provádění specifických požadavků průzkumu finanční příspěvek.
Je vhodné uhradit vzniklé náklady na laboratorní vyšetření až do výše 100 %, s určitým limitem.
Všechny ostatní náklady, např. odběr vzorků, cestovné, správní náklady atd., by neměly být způsobilé pro žádný finanční příspěvek Společenství.
(8) Finanční příspěvek by mělo Společenství poskytnout za předpokladu, že průzkum bude proveden v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Společenství a že budou dodrženy další podmínky.
(9) Finanční příspěvek by mělo Společenství poskytnout až poté, co budou účinně provedena stanovená opatření, a za předpokladu, že orgány dodají všechny nezbytné údaje ve stanovených lhůtách.
(10) Je třeba ujasnit koeficient, který bude použit pro převod žádostí o platbu předložených v národních měnách podle čl. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [3].
(11) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cíl průzkumu a obecná ustanovení
1. Provede se průzkum za účelem posouzení prevalence Salmonella spp. ve Společenství u jatečných prasat s odběrem vzorků na jatkách.
Průzkum se současně využije pro sběr informací o kontaminaci jatečných těl na jatkách a o vztahu mezi bakteriologickým a sérologickým vyšetřením.
2. Výsledky průzkumu se podle článku 4 nařízení (ES) č. 2160/2003 použijí ke stanovení cílů Společenství a ke zvážení nejlepšího postupu pro budoucí hodnocení, zda bylo cíle dosaženo.
3. Průzkum se bude provádět po dobu jednoho roku ode dne 1. října 2006.
4. Pro účely tohoto rozhodnutí se pojmem "příslušný orgán" rozumí orgán nebo orgány členského státu podle článku 3 nařízení (ES) č. 2160/2003.
Článek 2
Technické specifikace
Průzkum u jatečných prasat organizují členské státy a provede se ode dne 1. října 2006 na jatkách.
Odběr vzorků a vyšetření provádí příslušný orgán nebo je prováděn pod jeho dohledem.
Odběr vzorků a vyšetření se provedou v souladu s ustanoveními přílohy I.
Článek 3
Sběr údajů, vyhodnocení a podávání zpráv
1. Příslušný orgán, který je podle čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/99/ES [4] odpovědný za vypracování roční národní zprávy, shromáždí a vyhodnotí výsledky dosažené podle článku 2 tohoto rozhodnutí a ohlásí všechny nezbytné údaje a své hodnocení Komisi.
2. Komise předá tyto údaje Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin, který je prozkoumá.
3. Vnitrostátní agregované údaje a výsledky se zveřejní ve formě, která zajistí zachování důvěrnosti.
Článek 4
Rozsah finančního příspěvku Společenství
1. Společenství poskytne finanční příspěvek na náklady vynaložené členskými státy na laboratorní vyšetření, tj. bakteriologickou detekci Salmonella spp., sérotypizaci příslušných izolátů a sérologii.
2. Maximální finanční příspěvek Společenství činí 20 EUR na jedno vyšetření bakteriologické detekce Salmonella spp., 30 EUR na sérotypizaci příslušných izolátů a 10 EUR na sérologii masové šťávy.
3. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne za dobu provádění průzkumu částky uvedené v příloze II.
Článek 5
Podmínky poskytnutí finančního příspěvku Společenství
1. Finanční příspěvek podle článku 4 se poskytuje členským státům za předpokladu, že je průzkum prováděn v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Společenství, včetně pravidel hospodářské soutěže a pravidel zadávání veřejných zakázek, a dále v souladu s těmito podmínkami:
a) právní a správní předpisy požadované pro provádění průzkumu vstoupí v platnost do 1. října 2006;
b) zpráva o pokroku za první tři měsíce průzkumu bude předložena do 28. února 2007. Zpráva o pokroku by měla obsahovat všechny informace požadované v příloze III stanoviska vědecké komise pro biologická nebezpečí na žádost Komise týkajícího se "Posuzování rizika salmonel a možností jeho snížení v produkci prasat";
c) závěrečná zpráva o technickém provedení průzkumu, spolu s doklady prokazujícími vynaložené náklady a s výsledky dosaženými během období od 1. října 2006 do 30. září 2007, bude předložena nejpozději do 31. října 2007; doklad o vynaložených nákladech musí obsahovat minimálně informace stanovené v příloze III;
d) průzkum bude prováděn efektivně.
2. Na žádost dotčeného členského státu může být vyplacena záloha 50 % celkové částky uvedené v příloze II.
3. Nesplnění časové lhůty podle odst. 1 písm. c) má za následek postupné snižování finančního příspěvku, který má být vyplacen, a to do 15. listopadu 2007 o 25 %, do 1. prosince 2007 o 50 % a do 15. prosince 2007 o 100 %.
Článek 6
Přepočítací koeficient pro žádosti v národních měnách
U žádostí předložených v národní měně v měsíci "n" bude použit přepočítací koeficient desátého dne měsíce "n + 1", nebo koeficient prvního dne před uvedeným dnem, pro který je koeficient stanoven.
Článek 7
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 2006.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. října 2006,
kterým se stanoví na rozpočtový rok 2006 konečné finanční příděly členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů
(oznámeno pod číslem K(2006) 4348)
(Pouze anglické, české, francouzské, italské, maďarské, německé, portugalské, řecké, slovenské, slovinské a španělské znění je závazné)
(2006/669/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla pro restrukturalizaci a přeměnu vinic, zejména pokud jde o produkční potenciál, jsou stanovena nařízením (ES) č. 1493/1999 a nařízením Komise (ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu [2].
(2) Pravidla o finančním plánování a účasti na financování režimu restrukturalizace a přeměny stanovená v nařízení (ES) č. 1227/2000 stanoví, že odkazy na daný rozpočtový rok se vztahují na platby skutečně provedené členskými státy mezi dnem 16. října a dnem 15. října následujícího roku.
(3) V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví Komise každoročně na základě objektivních kritérií předběžný příděl prostředků členským státům, přičemž přihlíží k jednotlivým situacím a potřebám, jakož i k úsilí vynaloženému k dosažení cílů režimu.
(4) Komise stanovila orientační finanční příděl na hospodářský rok 2005/06 rozhodnutím 2005/716/ES [3].
(5) Podle čl. 17 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 1227/2007, vynaložené a zaplacené výdaje členských států jsou omezeny na výši prostředků, které jsou jim přiděleny, uvedených v rozhodnutí 2005/716/ES. Pro rok 2006 se toto omezení netýká žádného členského státu.
17 odst. 4 se sankce ukládá, pokud skutečné výdaje členského státu na hektar překročí výdaje stanovené rozhodnutím 2005/716/ES.
V letošním roce se tato sankce ve výši 1129015 EUR vztahuje na Řecko, ve výši 1377 EUR na Lucembursko a ve výši 550 EUR na Maltu.
(7) Podle čl. 16 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1227/2000 mohou členské státy v průběhu běžného rozpočtového roku předložit pozdější žádost. V tomto roce je to případ Francie, Itálie, Německa, Rakouska, Slovinska a Španělska.
(8) Podle čl. 17 odst. 3 uvedeného nařízení se žádosti předložené podle čl. 16 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1227/2000 schvalují pro členské státy v poměru k jejich žádostem a použijí se přitom dostupné prostředky, od kterých se pro všechny členské státy odečtou částky oznámené podle čl. 16 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení a případně opravené podle čl. 17 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení, od celkové částky veškerých přidělených prostředků všem členským státům. Toto ustanovení se na rok 2006 použije pro Francii, Itálii, Německo, Rakousko, Slovinsko a Španělsko.
(9) Podle čl. 16 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1227/2000 členské státy předají Komisi nejpozději 10. července každého roku prohlášení o výdajích na restrukturalizaci a přeměnu potvrzených k 30. červnu běžného rozpočtového roku a údaje o příslušné celkové ploše. Pravidla uvedená v čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení stanoví, že členské státy použijí prohlášení podle čl. 16 odst. 1 písm. b) pouze tehdy, když částka stanovená v čl. 16 odst. 1 písm. a), tedy skutečně vzniklé výdaje ke 30. červnu běžného rozpočtového roku jsou nejméně ve výši 75 % částky orientačního rozdělení příslušného členského státu. Podle odchylky stanovené v nařízení Komise (ES) č. 1460/2006 [4] se toto ustanovení nepoužije na členské státy, pro něž je hospodářský rok 2005/06 druhým rokem použití režimu restrukturalizace a přeměny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Konečné finanční příděly pro hospodářský rok 2005/06 dotčeným členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic na určitý počet hektarů podle nařízení (ES) č. 1493/1999 pro rozpočtový rok 2006 jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Maltské republice, Portugalské republice, Rakouské republice, Řecké republice, Spolkové republice Německo, Republice Slovinsko, Slovenské republice a Španělskému království.
Rozhodnutí Rady 2006/670/SZBP
ze dne 5. října 2006
o jmenování nového zvláštního zástupce Evropské unie pro Střední Asii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 18 odst. 5 ve spojení s čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. července 2005 Rada přijala společnou akci 2005/588/SZBP [1] o jmenování Jána KUBIŠ zvláštním zástupcem Evropské unie pro Střední Asii, jehož mandát byl prodloužen do dne 28. února 2007.
(2) Dopisem ze dne 4. července 2006 oznámil Ján KUBIŠ své odstoupení z funkce zvláštního zástupce Evropské unie pro Střední Asii s účinností ode dne 5. července 2006.
Na zbývající období uvedeného mandátu by měl být proto jmenován nový zvláštní zástupce Evropské unie pro Střední Asii.
(3) Generální tajemník, vysoký představitel doporučil, aby byl Pierre MOREL jmenován novým zvláštním zástupcem Evropské unie pro Střední Asii,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pierre MOREL je jmenován novým zvláštním zástupcem Evropské unie pro Střední Asii.
Své funkce vykonává v souladu s mandátem stanoveným ve společné akci 2005/588/SZBP a s podrobnější úpravou stanovenou touto akcí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Jeho použitelnost končí dnem 28. února 2007.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/43/ES, kterým se stanoví třídy reakce některých stavebních výrobků na oheň, pokud jde o sádrokartonové desky
(oznámeno pod číslem K(2006) 4360)
(Text s významem pro EHP)
(2006/673/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2003/43/ES [2] se stanoví třídy reakce některých stavebních výrobků na oheň, konkrétně desek na bázi dřeva.
(2) Rozhodnutí 2003/43/ES bude přizpůsobeno technickému pokroku, pokud jde o sádrokartonové desky.
(3) Rozhodnutí 2003/43/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2003/43/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2006,
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2002/308/ES o seznamech schválených oblastí a schválených rybích hospodářství, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto nákazy
(oznámeno pod číslem K(2006) 4362)
(Text s významem pro EHP)
(2006/674/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na články 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/308/ES [2] stanoví seznam schválených oblastí a schválených rybích hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o určité nákazy ryb.
(2) Dánsko, Německo a Itálie předložily důkazy pro získání statusu schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN), pro určitá hospodářství na jejich území.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že daná hospodářství splňují požadavky článku 6 směrnice 91/67/EHS.
Mohou proto žádat o udělení statusu schváleného hospodářství v neschválené oblasti a měla by být přidána do seznamu schválených hospodářství.
(3) Itálie a Spojené království oznámily výskyt VHS v oblastech, které byly dříve považované za prosté této nákazy.
Tyto oblasti jsou však nadále prosty IHN.
Uvedené oblasti by již neměly být uvedeny v rozhodnutí 2002/308/ES jakožto oblasti prosté VHS.
(4) Německo a Itálie oznámily výskyt VHS, resp. IHN, v hospodářstvích, která byla předtím považována za prostá této nákazy.
Uvedená hospodářství by již neměla být uvedena v rozhodnutí 2002/308/ES jakožto hospodářství prostá této nákazy.
(5) Německo oznámilo, že jedno hospodářství na území Šlesvicka-Holštýnska ukončilo svoji činnost.
Toto hospodářství by proto již nemělo být uvedeno v příloze II rozhodnutí 2002/308/ES.
(6) Rozhodnutí Komise 2003/634/ES [3] schvaluje a uvádí seznamy programů předložených členskými státy pro účely získání statusu schválených oblastí a schválených hospodářství, pokud jde o VHS a IHN.
(7) Kypr a Itálie oznámily, že některé programy schválené rozhodnutím 2003/634/ES byly již dokončeny.
Z dokumentace poskytnuté Kyprem vyplývá, že všechny kontinentální oblasti na jeho území jsou způsobilé pro získání statusu schválené oblasti a měly by být přidány na seznam schválených oblastí.
Z dokumentace poskytnuté Itálií vyplývá, že jedno hospodářství na jejím území je způsobilé pro získání statusu schváleného hospodářství v neschválené oblasti a mělo by být přidáno na seznam hospodářství v neschválených oblastech.
(8) Rozhodnutí 2002/308/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/308/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/675/SZBP
ze dne 10. srpna 2006
o příspěvku Švýcarské konfederace k vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu (operace EUFOR RD Congo)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 13 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Politický a bezpečnostní výbor v souladu s čl. 25 třetím pododstavcem Smlouvy a podle čl. 10 odst. 2 společné akce Rady 2006/319/SZBP ze dne 27. dubna 2006 o vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu [1], přijal dne 30. května 2006 rozhodnutí MONUC SPT/1/2006 [2] a rozhodnutí MONUC SPT/2/2006 [3].
(2) V návaznosti na doporučení velitele operace EU a Vojenského výboru Evropské unie ohledně příspěvku Švýcarské konfederace by měl být příspěvek Švýcarské konfederace přijat.
(3) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a akcí Evropské unie, které souvisejí s obranou,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Nabídka příspěvku Švýcarské konfederace k operaci EUFOR RD Congo se přijímá.
2. Švýcarská konfederace bude zastoupena ve Výboru přispěvatelů zřízeném rozhodnutím MONUC SPT/2/2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2006/676/SZBP
ze dne 10. srpna 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a vládou Švýcarské konfederace o účasti Švýcarské konfederace na vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu (operace EUFOR RD Congo)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. dubna 2006 přijala Rada společnou akci 2006/319/SZBP [1] o vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu (operace EUFOR RD Congo).
(2) Podle čl. 10 odst. 3 uvedené společné akce jsou podrobnosti týkající se účasti třetích států předmětem dohod, které budou uzavřeny postupem podle článku 24 Smlouvy.
(3) Na základě zmocnění Rady ze dne 13. září 2004 sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, dohodu ve formě dopisů mezi Evropskou unií a vládou Švýcarské konfederace o účasti Švýcarské konfederace na operaci EUFOR RD Congo.
(4) Uvedená dohoda ve formě výměny dopisů by měla být schválena jménem Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a vládou Švýcarské konfederace o účasti Švýcarské konfederace na vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2006
o vydání pokynů, kterými se stanoví kritéria pro provádění auditů podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat
(oznámeno pod číslem K(2006) 4026)
(Text s významem pro EHP)
(2006/677/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [1], a zejména na čl. 43 odst. 1 bod i) uvedeného nařízení,
po konzultaci se Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 882/2004, a zejména podle čl. 4 odst. 6 uvedeného nařízení, mají příslušné orgány členských států povinnost provádět interní audity nebo si nechávat provést externí audity s cílem zajistit dosahování cílů tohoto nařízení.
(2) Komise má povinnost vypracovat pokyny, kterými se stanoví kritéria pro provádění auditů podle čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 882/2004, přičemž má přihlédnout k příslušným normám a doporučením mezinárodních orgánů, které se týkají organizace a činnosti úředních služeb. Tyto pokyny nejsou závazné, ale poskytují členským státům užitečný návod k provádění nařízení (ES) č. 882/2004.
(3) Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO) vyvinuly normy, jejichž některé aspekty jsou vhodné pro účely stanovení těchto pokynů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pokyny, kterými se stanoví kritéria pro provádění auditů úředních kontrol za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat podle čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 882/2004, jsou uvedeny v příloze.
Pokyny se použijí, aniž jsou dotčeny články 41 až 49 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 [2].
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. října 2006
o finančních postupech, které je třeba uplatnit při vyúčtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu v určitých případech nesrovnalostí ze strany hospodářských subjektů
(oznámeno pod číslem K(2006) 4324)
(Pouze anglické, francouzské, italské, německé, nizozemské, portugalské a španělské znění je závazné)
(2006/678/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 729/70 stanoví, že členské státy přijmou nezbytná opatření ke zpětnému získání částek ztracených v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti. Nepodaří-li se částky získat zpět v plné výši, nese finanční důsledky nesrovnalostí nebo nedbalosti podle čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70 Společenství, s výjimkou důsledků nesrovnalostí nebo nedbalosti, které lze přičíst správním orgánům nebo jiným subjektům členských států.
(2) V rozsudcích ve věcech C-34/89 Itálie v. Komise [2], C-54/95 Německo v. Komise [3] a C-277/98 Nizozemsko v. Komise [4] Soudní dvůr rozhodl, že členské státy musí přijmout opatření k okamžitému odstranění nesrovnalostí.
Zejména z rozsudku ve věci C-34/89 vyplývá, že je nepřípustné, aby členský stát zůstal nečinný během čtyř let od prvního zjištění nesrovnalosti [5].
Během tohoto období by se mělo provést obecné šetření a mělo by se přijmout rozhodnutí o zahájení řízení o zpětném získávání.
Ve věci C-54/95 Soud určil, že členské státy v zásadě musí zahájit řízení o zpětném získávání do jednoho roku poté, co byly zjištěny veškeré relevantní skutečnosti týkající se nesrovnalosti.
(3) K dnešnímu dni Komise zhodnotila řízení o zpětném získávání provedená členskými státy, pokud jde o nesrovnalosti sdělené v rámci nařízení Rady (EHS) č. 595/91 ze dne 4. března 1991 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování společné zemědělské politiky, o organizaci informačního systému v této oblasti a o zrušení nařízení (EHS) č. 283/72 [6] před 1. lednem 1999 a zahrnující částky přesahující 500000 EUR, s cílem rozhodnout o finančních důsledcích těchto nesrovnalostí v souladu s čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70. Komise přitom uplatňovala postup podle článku 5 uvedeného nařízení a článku 8 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [7].
(4) Z ověření a dvoustranných diskusí s členskými státy vyplývá, že v některých případech členské státy nejednaly dostatečně rychle a s náležitou pečlivostí.
Finanční důsledky nezískání by proto v takových případech neměly být hrazeny z rozpočtu Společenství.
(5) Ve všech ostatních případech by finanční důsledky posouzených nesrovnalostí měly být hrazeny z rozpočtu Společenství.
(6) Případy oznámené podle nařízení (EHS) č. 595/91, v jejichž rámci byly neoprávněné platby vráceny v plné výši anebo se zjistilo, že k žádným neoprávněným platbám nedošlo, by se měly odstranit ze seznamu oznámení stanoveného články 3 a 5 uvedeného nařízení.
(7) Komise v souhrnné zprávě informovala členské státy o částkách, které mají být vyňaty z financování Společenství, a o důvodech, podle kterých o takovém vynětí bude rozhodnuto,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Případy uvedené v příloze I se tímto uzavírají a odpovídající částky hradí dotčený členský stát.
Článek 2
Případy uvedené v příloze II se tímto uzavírají a odpovídající částky se hradí z rozpočtu Společenství.
Článek 3
Případy uvedené v příloze III se odstraní ze seznamu oznámení stanoveného články 3 a 5 nařízení (EHS) č. 595/91.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Nizozemskému království, Portugalské republice, a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. března 2006
o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému pro řízení a zabezpečení transevropského konvenčního železničního systému
(oznámeno pod číslem K(2006) 964)
(Text s významem pro EHP)
(2006/679/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě konvenčního železničního systému [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 písm. c) směrnice 2001/16/ES je transevropský konvenční železniční systém rozčleněn na strukturální nebo funkční subsystémy.
Na každý z těchto subsystémů se má vztahovat technická specifikace pro interoperabilitu (TSI).
(2) Jako první krok musí Evropská asociace pro železniční interoperabilitu (European Association for Railway Interoperability – AEIF), která byla jmenována jako společný reprezentativní orgán, vypracovat návrh TSI.
6 odst. 1 směrnice 2001/16/ES pověřena vypracováním návrhu TSI subsystému pro řízení a zabezpečení.
Základní parametry tohoto návrhu TSI byly přijaty rozhodnutím Komise 2004/447/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se mění příloha A rozhodnutí 2002/731/ES ze dne 30. května 2002 a stanovují hlavní charakteristiky systému třídy A (ERTMS) subsystému pro řízení a zabezpečení transevropského konvenčního železničního systému, uvedeného ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES [2].
(4) Návrh TSI vypracovaný podle základních parametrů doprovázela úvodní zpráva obsahující analýzu nákladů a přínosů podle čl. 6 odst. 5 směrnice.
(5) Návrh TSI byl přezkoumán výborem zřízeným podle směrnice Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému [3].
(6) Podle článku 1 směrnice 2001/16/ES se podmínky pro dosažení interoperability transevropského konvenčního železničního systému týkají projektů, výstavby, uvedení do provozu, modernizace, obnovy a provozování infrastruktur a kolejových vozidel, které přispívají k fungování systému, který má být uveden do provozu.
Co se týká infrastruktury a kolejových vozidel již v provozu v den vstupu této TSI v platnost, má být TSI uplatňována od doby zahájení plánovaných prací na těchto infrastrukturách a kolejových vozidlech.
Míra, do jaké bude TSI uplatňována, se však bude lišit podle rozsahu a stupně plánovaných prací a nákladů a přínosů vznikajících v důsledku zamýšleného uplatnění.
S cílem dosáhnout plné interoperability při postupném plnění úkolů, je třeba, aby vycházely z ucelené strategie zavádění.
V této souvislosti je třeba rozlišovat mezi modernizací, obnovou a výměnou při údržbě.
(7) Směrnice 2001/16/ES a TSI se vztahují na obnovu, nikoliv však na výměny při údržbě.
Členské státy by se však měly vyzývat, aby v případě, že je to možné a zdůvodnitelné rozsahem údržbových prací, uplatňovaly TSI u výměn při údržbě.
(8) Stávající konvenční tratě a kolejová vozidla jsou již vybavena systémy řízení a zabezpečení, které splňují základní požadavky směrnice 2001/16/ES. Takovéto "stávající" systémy byly vyvinuty a zavedeny podle vnitrostátních pravidel.
Základní informace týkající se stávajících systémů jsou uvedeny v příloze B TSI.
Vzhledem k tomu, že interoperabilita stávajících systémů se musí v souladu s čl.
16 odst. 2 směrnice 2001/16/ES ověřit pomocí odkazu na požadavky TSI, je nezbytné pro přechodné období mezi zveřejněním rozhodnutí a plným provedením přiložené TSI stanovit podmínky, jimž musejí stávající systémy vyhovovat, navíc k těm, na které výslovně odkazuje TSI.
Členské státy si mají vzájemně a dále Komisi poskytnout informace o příslušných vnitrostátních technických pravidlech používaných pro dosažení interoperability a plnění základních požadavků směrnice 2001/16/ES, o orgánech jmenovaných pro provádění postupů při posuzování shody nebo vhodnosti použití, a o používaném schvalovacím postupu pro ověřování interoperability subsystémů ve smyslu čl. 16 odst.
(9) Pro tento účel by členské státy měly uplatňovat v největší možné míře zásady a měřítka stanovená směrnicí 2001/16/ES pro provádění čl. 16 odst.
2, a to při využití subjektů oznámených podle článku 20 směrnice 2001/16/ES. Komise by měla provést analýzu informací poskytnutých členskými státy ve formě vnitrostátních pravidel, postupů, orgánů pověřených prováděním postupů a doby trvání těchto postupů a tam, kde je to vhodné, jednat s výborem o potřebě přijetí případných dalších opatření.
(10) Podobný postup by se měl uplatňovat, i pokud jde o otázky uvedené v příloze G TSI jako "otevřené body".
(11) TSI by neměla vyžadovat použití určitých technologií nebo technických řešení s výjimkou případů, kdy je to naprosto nezbytné pro interoperabilitu transevropského konvenčního železničního systému.
(12) TSI vychází z nejlepších odborných znalostí dostupných v době přípravy příslušného návrhu.
Vývoj technologie, provozních, bezpečnostních nebo společenských požadavků si může vyžádat nezbytné změny nebo doplnění této TSI.
Pro tento účel byl navržen proces Správy řízení změny, který má konsolidovat a aktualizovat požadavky přílohy A TSI.
Tento proces aktualizace, za který v současné době zodpovídá AEIF jakožto společný zastupitelský orgán, bude převeden pod Evropskou železniční agenturu, zřízenou v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 881/2004 [4], jakmile zahájí svou činnost.
6 odst. 3 směrnice 2001/16/ES zahájen proces hlubší a obsáhlejší revize nebo aktualizace zahrnující úpravy řádného postupu vymezeného touto TSI.
(13) Při uplatnění TSI, která má být přijata tímto rozhodnutím, by se mělo přihlédnout ke konkrétním kritériím vztahujícím se k technické a provozní kompatibilitě infrastruktur a kolejových vozidel, které mají být použity, se sítí, do které mají být integrovány.
Požadavek kompatibility vyžaduje provedení komplexní technické a ekonomické analýzy, která by se měla provádět pro konkrétní uplatnění pro každý případ zvlášť.
Tato analýza by měla přihlédnout k rozhraním mezi různými subsystémy, na které odkazuje směrnice 2001/16/ES, k různým kategoriím tratí a kolejových vozidel, na která směrnice odkazuje, a k technickému a provoznímu prostředí stávající sítě.
(14) Je podstatné, aby se taková analýza vyvíjela v kontextu stávajícího rámce koherentních pravidel a směrnic zavádění.
K tomu je třeba, aby členské státy vytvořily vnitrostátní strategie pro zavádění TSI, která je předmětem tohoto rozhodnutí, určující etapy při vytváření interoperabilní sítě.
Tyto vnitrostátní strategie by se měly shromáždit a sloučit v hlavním plánu EU, který bude referenčním dokumentem pro zavádění TSI v rámci celé EU.
(15) Cílový systém popsaný v přiložené TSI (systém třídy A) vychází z počítačem podporované technologie, jejíž předpokládaná životnost je podstatně kratší než u stávajících tradičních železničních zabezpečovacích a sdělovacích zařízení.
Proto vyžaduje spíše proaktivní než následně reagující strategii uplatnění, aby se vyloučila možnost zastarání systému dříve, než se dokončí jeho uplatnění.
Navíc realizace příliš roztříštěného uplatnění v evropském systému železnic by vedla k vysokým režijním a jiným nákladům.
Vypracování koherentního transevropského prováděcího plánu pro cílový systém by přispělo k harmonickému rozvoji celého transevropského železničního systému, který by byl v souladu se strategií Společenství pro dopravní síť TEN.
Takový plán by měl vycházet z příslušných vnitrostátních prováděcích plánů a měl by poskytnout vhodnou znalostní základnu, o kterou by se opírala rozhodnutí různých zainteresovaných stran, a především Komise při přidělování finanční podpory na železniční projekty. V souladu s čl.
155 odst. 2 Smlouvy by Komise měla takový plán koordinovat.
(16) Přechod na cílový systém třídy A, jak jej definuje TSI, vyžaduje přijetí vhodných opatření na vnitrostátní úrovni, která by takový přechod usnadnila.
Tato opatření by měla být zaměřena na to, aby umožnila provoz zařízení třídy A přizpůsobených stávajícím systémům anebo usnadnila zavedení proaktivních přístupů pro zkrácení termínu do uplatnění zařízení třídy A. V prvním případě je třeba klást velký důraz na vnější specifické přenosové moduly pro vnitrostátní stávající systémy řízení a zabezpečení třídy B.
(17) TSI vztahující se k subsystému "Řízení a zabezpečení" transevropského konvenčního železničního systému by proto měla být přijata.
V důsledku toho by se příslušným způsobem mělo pozměnit rozhodnutí 2004/447/ES.
(18) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle směrnice 96/48/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Technická specifikace pro interoperabilitu (dále jen "TSI") týkající se subsystému pro řízení a zabezpečení transevropského konvenčního železničního systému podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/16/ES, je uvedena v příloze.
Tato TSI je plně použitelná pro infrastrukturu a kolejová vozidla transevropského konvenčního železničního systému, jak stanoví příloha I směrnice 2001/16/ES, při zohlednění článků 2 a 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. S ohledem na systémy uvedené v příloze B TSI a na záležitosti označené v příloze G TSI jako "otevřené body", jsou podmínkami, které musí být splněny pro ověření interoperability podle čl. 16 odst. 2 směrnice 2001/16/ES, platné technické předpisy členského státu, který povoluje uvedení subsystému popsaného v tomto rozhodnutí do provozu.
2. Každý členský stát oznámí do šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí ostatním členským státům a Komisi následující:
(a) seznam použitelných technických předpisů podle odstavce 1 "otevřených bodů" přílohy G TSI;
(b) postupy posuzování shody a ověřování, které mají být použity při provádění příslušných technických předpisů uvedených v odstavci 1;
(c) subjekty, které pověřuje prováděním postupů posuzování shody a ověřování.
Článek 3
Členské státy vytvoří vnitrostátní prováděcí plán TSI v souladu s kritérii stanovenými v kapitole 7 přílohy.
Tento prováděcí plán zašlou ostatním členským státům a Komisi nejpozději jeden rok ode dne, kdy toto rozhodnutí vstoupí v platnost.
Komise na základě těchto vnitrostátních plánů vypracuje hlavní plán EU podle zásad stanovených v kapitole 7 přílohy.
Článek 4
Členské státy zajistí, aby funkčnost stávajících systémů třídy B uvedených v příloze B TSI, jakož i jejich rozhraní zůstaly zachovány v rámci současně vymezeného rozsahu, s výjimkou změn, které by mohly být považovány za nezbytné pro zmírnění bezpečnostních nedostatků těchto systémů.
Členské státy poskytnou informace týkající se stávajících systémů, které jsou nezbytné pro účely vývoje a bezpečnostní certifikace přístrojů umožňujících interoperabilitu zařízení třídy A stanoveného v příloze A TSI s jejich stávajícími zařízeními třídy B.
Článek 5
Členské státy vynaloží veškeré úsilí k tomu, aby do 31. prosince 2007 zajistily dostupnost vnějšího specifického přenosového modulu (dále jen "SPM") stanoveného v kapitole 7 přílohy pro své stávající systémy řízení uvedené v příloze B TSI.
Článek 6
Článek 2 rozhodnutí 2004/447/ES se zrušuje s účinností od data, kdy se toto rozhodnutí stane použitelným.
Článek 7
Toto rozhodnutí se stává použitelným šest měsíců od data oznámení.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/858/ES, pokud jde o seznam území, ze kterých je schválen dovoz některých druhů živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu v Evropském společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 4361)
(Text s významem pro EHP)
(2006/680/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/858/ES ze dne 21. listopadu 2003, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu a živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů určených pro lidskou spotřebu [2], stanoví seznam třetích zemí nebo jejich částí, ze kterých je schválen dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu ve Společenství.
(2) V březnu 2006 provedli veterinární odborníci Komise inspekci na místě v Albánii, aby ověřili dodržování rozhodnutí 2003/858/ES.
(3) Zjištění, která z této inspekce vyplynula, ukazují, že Albánie není schopna poskytnout nutné veterinární záruky na vývoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu v Evropském společenství.
(4) Jelikož by tento dovoz mohl vážným způsobem ohrozit nákazovou situaci vodních živočichů ve Společenství, měla by být Albánie odstraněna ze seznamu třetích zemí, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet živé ryby, jejich jikry a mlíčí pro účely chovu ve Společenství, který je uveden v příloze I rozhodnutí 2003/858/ES.
(5) Rozhodnutí 2003/858/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2003/858/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. října 2006,
kterým se upravují opravné koeficienty použitelné od 1. srpna 2005, 1. září 2005, 1. října 2005, 1. listopadu 2005, 1. prosince 2005 a 1. ledna 2006 na odměny úředníků, dočasných a smluvních zaměstnanců Evropských společenství působících ve třetích zemích
(2006/681/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, stanovené nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 2104/2005 [2], a zejména na čl. 13 druhý pododstavec přílohy X uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES, Euratom) č. 351/2006 [3] byly stanoveny podle čl. 13 prvního pododstavce přílohy X služebního řádu opravné faktory, které se od 1. července 2005 použijí na odměny vyplácené úředníkům, dočasným a smluvním zaměstnancům Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích vyplácené v měnách těchto zemí.
(2) Od 1. srpna 2005, 1. září 2005, 1. října 2005, 1. listopadu 2005, 1. prosince 2005 a 1. ledna 2006 by některé z těchto opravných koeficientů měly být upraveny v souladu s čl. 13 druhým pododstavcem přílohy X služebního řádu, pokud ze statistických údajů, které má Komise k dispozici, vyplývá, že změna životních nákladů, přepočítaná podle opravného koeficientu a odpovídajícího směnného kurzu, je pro některé třetí země vyšší než 5 % od jejich posledního stanovení nebo úpravy,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S účinkem od 1. srpna 2005, 1. září 2005, 1. října 2005, 1. listopadu 2005, 1. prosince 2005 a 1. ledna 2006 se upravují opravné koeficienty použitelné na odměny úředníků, smluvních a dočasných zaměstnanců Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích vyplácené v měnách těchto zemí tak, jak je stanoveno v příloze.
Směnné kurzy používané pro výpočet těchto odměn se stanoví v souladu s prováděcími pravidly k finančnímu nařízení a odpovídají datu uvedenému v prvním pododstavci.
Rozhodnutí Rady
ze dne 15. září 2006,
kterým se přijímá jednací řád Rady
(2006/683/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 3 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 121 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na svém zasedání ve dnech 15. a 16. června 2006 zdůraznila, že pro zvýšení důvěry občanů v Evropskou unii je důležité umožnit jim přímý přístup k jejím činnostem, zejména dalším prohloubením otevřenosti a transparentnosti.
Proto by měla být práce Rady dále zpřístupněna, jak bylo dohodnuto na zasedání Evropské rady, a to zejména v případech, kdy Rada projednává právní předpisy v rámci postupu spolurozhodování, přičemž je třeba plně respektovat potřebu zajistit účinnost práce Rady.
Měla by být rovněž přijata opatření vedoucí k výraznému zdokonalení technických prostředků používaných k přenosu veřejných jednání a rozprav Rady ve všech úředních jazycích orgánů Evropské unie, zejména prostřednictvím internetu.
V prosinci roku 2006 přezkoumá Rada provádění výše uvedených opatření k větší otevřenosti s cílem posoudit jejich dopad na účinnost práce Rady.
(2) Rovněž je vhodné racionalizovat plánování práce Rady.
V souladu s tím by měl být namísto starého systému zaveden nový systém založený na osmnáctiměsíčním programu, který předloží Radě ke schválení tři předsednictví, která mají být ve funkci během dotyčného období.
(3) Ve snaze o lepší fungování písemného postupu a zrychlení přijímání odpovědí na otázky poslanců Evropského parlamentu, rozhodnutí o jmenování členů Evropského hospodářského a sociálního výboru a členů Výboru regionů a rozhodnutí o konzultacích s jinými orgány a subjekty Radou je vhodné změnit a vyjasnit ustanovení týkající se písemného postupu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Jednací řád Rady ze dne 22. března 2004 [1] se nahrazuje tímto:
"
„JEDNACÍ ŘÁD RADY
Článek 1
Svolání a místo konání zasedání
1. Radu svolává k zasedání její předseda z vlastního podnětu, na žádost některého z jejích členů nebo na žádost Komise [2].
2. Sedm měsíců před zahájením svého funkčního období oznámí předsednictví, po případné konzultaci s předchozím a následujícím předsednictvím, předpokládané termíny zasedání, která má Rada uskutečnit v rámci plnění svých legislativních úkolů nebo za účelem přijetí operativních rozhodnutí.
3. Rada má sídlo v Bruselu.
Během měsíců dubna, června a října zasedá v Lucemburku [3].
Ve výjimečných a náležitě opodstatněných případech může Rada nebo Výbor stálých zástupců jednomyslně rozhodnout o jiném místě konání zasedání Rady.
Článek 2
Různá složení Rady, úloha Rady ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy, plánování práce
1. Rada se schází v různých složeních podle předmětu jednání.
Rada ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy svolaná podle odst. 2 písm. a) stanoví seznam těchto složení, jenž je uveden v příloze I.
2. Rada ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy se zabývá dvěma hlavními oblastmi činnosti, pro něž pořádá samostatná zasedání se samostatným pořadem jednání, která se mohou konat v různých termínech; těmito oblastmi jsou:
a) příprava zasedání Evropské rady a činnost navazující na tato zasedání, včetně nezbytné koordinace veškerých přípravných prací, celková koordinace politik, institucionální a správní otázky, průřezová témata týkající se více politik Evropské unie a všechna další témata, která jí svěří Evropská rada, s ohledem na předpisy pro fungování hospodářské a měnové unie;
b) veškerá vnější činnost Evropské unie, totiž společná zahraniční a bezpečnostní politika, evropská bezpečnostní a obranná politika, zahraniční obchod, rozvojová spolupráce a humanitární pomoc.
3. Za účelem příprav zasedání Evropské rady Rada ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy svolaná podle odst. 2 písm. a):
a) na návrh předsednictví vypracovává nejméně čtyři týdny před zasedáním Evropské rady komentovaný návrh pořadu jednání;
b) pořádá závěrečné přípravné zasedání v předvečer zasedání Evropské rady a schvaluje pořad jednání.
Příspěvky dalších složení Rady k jednání Evropské rady se zasílají Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy svolané podle odst. 2 písm. a) alespoň dva týdny před zahájením zasedání Evropské rady.
S výjimkou naléhavých a nepředvídatelných důvodů, spojených například s aktuální mezinárodní situací, se v období mezi závěrečným přípravným zasedáním podle písmene b) prvního pododstavce a zasedáním Evropské rady nekonají zasedání jiných složení Rady ani přípravného výboru Rady.
Opatření nezbytná pro praktickou organizaci jednání Evropské rady přijímá předsednictví ve spolupráci s generálním sekretariátem v souladu s pravidly, na kterých se dohodla Evropská rada.
4. Každých 18 měsíců připraví tři nadcházející předsednictví v úzké spolupráci s Komisí a po náležitých konzultacích návrh plánu práce Rady na dotyčné období.
Tato tři předsednictví společně předloží návrh programu nejpozději jeden měsíc před začátkem dotyčného období ke schválení Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy svolané podle odst. 2 písm. a) [4].
5. Nastupující předsednictví sestavuje orientační předběžné pořady jednání Rady na období příštích šesti měsíců, uvádějící plánované legislativní úkoly a operativní rozhodnutí.
Uvedené orientační předběžné pořady jednání se sestavují nejpozději jeden týden před zahájením funkčního období předsednictví na základě osmnáctiměsíčního programu Rady a po konzultaci s Komisí.
V nezbytných případech se kromě předem naplánovaných zasedání mohou konat i mimořádná zasedání Rady.
Obdobné orientační předběžné pořady jednání pro zasedání Rady plánovaná na šestiměsíční období následující po období uvedeném v prvním pododstavci sestaví dotyčné předsednictví po konzultaci s Komisí a s následujícím předsednictvím nejpozději jeden týden před zahájením svého funkčního období.
Ukáže-li se v průběhu šestiměsíčního období, že některé ze zasedání plánovaných na toto období nemá již nadále opodstatnění, předsednictví je nesvolá.
Článek 3 [5]
Pořad jednání
1. Předseda sestavuje předběžný pořad každého zasedání Rady se zřetelem na její osmnáctiměsíční program.
Pořad jednání je zasílán ostatním členům Rady a Komisi alespoň čtrnáct dní před zahájením zasedání.
2. Předběžný pořad jednání obsahuje body a s nimi související dokumenty, o jejichž zařazení generální sekretariát požádal člen Rady nebo Komise alespoň šestnáct dnů před zahájením tohoto zasedání.
V předběžném pořadu jednání jsou hvězdičkou označeny body, k nimž může předsednictví, člen Rady nebo zástupce Komise požadovat hlasování.
Uvedené označení se provede, jakmile jsou splněny všechny procedurální náležitosti stanovené Smlouvami.
3. Body týkající se přijetí aktu nebo společného postoje k návrhu právního předpisu nebo návrhu opatření podle hlavy VI Smlouvy o Evropské unii (dále jen "Smlouva o EU") se nezařazují na předběžný pořad jednání ke schválení, dokud neuplyne šestitýdenní lhůta stanovená v bodě 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii.
Rada může jednomyslně rozhodnout o neuplatnění šestitýdenní lhůty, podléhá-li zařazení bodu výjimce z důvodu naléhavosti stanovené v bodě 3 uvedeného protokolu.
4. Na předběžný pořad jednání mohou být zařazeny pouze body, k nimž byla členům Rady a Komisi zaslána dokumentace nejpozději ke dni odeslání tohoto pořadu jednání.
5. Generální sekretariát doručí členům Rady a Komisi žádosti o zařazení záležitostí na pořad jednání a dokumenty, u nichž nebyly dodrženy výše uvedené lhůty.
Pokud Výbor stálých zástupců nedokončil posuzování legislativních bodů ve smyslu článku 7 do konce týdne předcházejícího týdnu před konáním zasedání Rady, předsednictví tyto body vyřadí, aniž je dotčen odstavec 2, z předběžného pořadu jednání, nevyžadují-li naléhavé důvody jinak.
6. Předběžný pořad jednání se dělí na část A a část B. Body, které může Rada schválit bez rozpravy, se zařazují do části A, což ale nevylučuje možnost, aby člen Rady nebo zástupce Komise vyjádřili při schvalování uvedených bodů stanovisko a dali do zápisu uvést své prohlášení.
7. Pořad jednání přijímá Rada na začátku každého zasedání.
Zařazení dalšího bodu, který není obsažen v předběžném pořadu jednání, vyžaduje jednomyslnost v Radě.
Takto zařazené body se předkládají k hlasování, pokud byly splněny všechny procedurální náležitosti stanovené Smlouvami.
8. Bod uvedený v části A však je z pořadu jednání stažen, nerozhodne-li Rada jinak, pokud by postoj k tomuto bodu mohl vést k další rozpravě o něm nebo pokud tak požaduje člen Rady či zástupce Komise.
9. Každá žádost o zařazení dalšího bodu mezi "Jiné záležitosti" se doloží vysvětlujícím dokumentem.
Článek 4
Zastoupení nepřítomného člena Rady
S výhradou článku 11 o přenesení hlasovacích práv je člen Rady, který se nemůže zasedání účastnit, oprávněn dojednat si zastoupení.
Článek 5
Zasedání
1. Zasedání Rady jsou neveřejná, s výjimkou případů uvedených v článku 8.
2. Komise je zvána k účasti na zasedáních Rady.
Totéž platí pro Evropskou centrální banku v případech, kdy uplatňuje své právo podávat návrhy.
Rada však může rozhodnout, že bude jednat bez přítomnosti Komise nebo Evropské centrální banky.
3. Členy Rady nebo Komisi mohou doprovázet asistující úředníci.
Jména a funkce těchto úředníků se oznamují generálnímu sekretariátu předem.
Rada je oprávněna stanovit pro každou delegaci maximální počet osob, včetně členů Rady, přítomných ve stejné chvíli v zasedací místnosti Rady.
4. Ke vstupu na zasedání Rady je nutné předložit průkaz vydaný generálním sekretariátem.
Článek 6
Služební tajemství a předkládání dokumentů v soudním řízení
1. Aniž jsou dotčeny články 8 a 9 a ustanovení o přístupu veřejnosti k dokumentům, vztahuje se na jednání Rady povinnost zachovávat služební tajemství, s výjimkou případů, kdy Rada rozhodne jinak.
2. Rada nebo Výbor stálých zástupců mohou povolit předložení opisu dokumentů Rady nebo výňatku z nich, jejichž zpřístupnění nebylo dosud povoleno v souladu s ustanoveními o přístupu veřejnosti k dokumentům, pro účely soudního řízení.
Článek 7
Případy, ve kterých Rada jedná jako normotvůrce
Rada jedná jako normotvůrce ve smyslu čl. 207 odst. 3 druhého pododstavce Smlouvy o ES, když přijímá právní normy, které jsou závazné v členských státech nebo pro členské státy, ve formě nařízení, směrnic, rámcových rozhodnutí nebo rozhodnutí na základě odpovídajících ustanovení Smluv, s výjimkou jednání vedoucích k přijetí vnitřních opatření, správních aktů nebo rozpočtových opatření, aktů, které se týkají interinstitucionálních nebo mezinárodních vztahů, nebo nezávazných aktů (například závěrů, doporučení nebo usnesení).
Jsou-li Radě předkládány návrhy právních předpisů nebo podněty k nim, zdrží se Rada přijímání aktů, které nejsou stanoveny Smlouvami, například usnesení, závěrů nebo prohlášení, která nejsou uvedena v článku 9.
Článek 8
Veřejná jednání Rady a veřejné rozpravy
1. Jednání Rady o právních předpisech přijímaných postupem spolurozhodování podle článku 251 Smlouvy o ES jsou veřejnosti přístupná za těchto podmínek:
a) představení návrhů právních předpisů Komisí, pokud se koná, a následná rozprava v Radě jsou veřejné;
b) hlasování o těchto právních předpisech jsou veřejná, stejně jako závěrečné jednání Rady, které tomuto hlasování předchází, a odůvodnění hlasování, které je doprovází;
c) všechna ostatní jednání Rady o těchto právních předpisech jsou veřejná, pokud Rada nebo Výbor stálých zástupců nerozhodnou v jednotlivých případech ohledně daného jednání jinak.
2. První jednání Rady o významných návrzích nových právních předpisů nepřijímaných postupem spolurozhodování jsou veřejná.
Předsednictví stanoví, které návrhy nových právních předpisů jsou významné, přičemž Rada nebo Výbor stálých zástupců mohou případně rozhodnout jinak.
Předsednictví může v jednotlivých případech rozhodnout, že následná jednání Rady o určitém právním předpisu budou přístupná veřejnosti, pokud Rada nebo Výbor stálých zástupců nerozhodnou jinak.
3. Na základě rozhodnutí přijatého Radou nebo Výborem stálých zástupců kvalifikovanou většinou pořádá Rada veřejné rozpravy o významných otázkách ovlivňujících zájmy Evropské unie a jejích občanů.
Náměty nebo konkrétní témata těchto rozprav může navrhnout předsednictví, člen Rady nebo zástupce Komise s přihlédnutím k významu projednávané otázky a její důležitosti pro občany.
4. Rada ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy svolaná podle čl.
2 odst. 2 písm. a) pořádá veřejnou politickou rozpravu o osmnáctiměsíčním programu Rady.
Politické rozpravy Rady v jiných složeních o jejích prioritách jsou rovněž veřejné. Představení pětiletého plánu Komise, jejího ročního pracovního programu a roční politické strategie, jakož i následná rozprava v Radě jsou veřejné.
5. Od okamžiku zaslání předběžného pořadu jednání podle článku 3 se:
a) body pořadu jednání Rady, které jsou veřejné v souladu s odstavci 1 a 2, označí slovy "veřejné jednání";
b) body pořadu jednání Rady, které jsou veřejné v souladu s odstavci 3 a 4, označí slovy "veřejná rozprava".
Zpřístupnění jednání a rozprav Rady veřejnosti podle tohoto článku se uskutečňuje prostřednictvím veřejného audiovizuálního přenosu, zejména do prostor náslechového sálu, a přímého přenosu na internetu ve všech úředních jazycích orgánů Evropské unie.
Záznam musí být k dispozici na internetové stránce Rady po dobu nejméně jednoho měsíce.
Výsledek hlasování se oznamuje vizuálními prostředky.
Generální sekretariát informuje veřejnost v co největším předstihu o datu a přibližném čase konání uvedených audiovizuálních přenosů a přijímá veškerá praktická opatření k zajištění řádného provádění tohoto článku.
Článek 9
Zveřejnění výsledků hlasování, odůvodnění hlasování a zápisů z jednání
1. Kromě případů, kdy Rada jedná veřejně podle čl. 8 odst. 1, se výsledky hlasování a odůvodnění hlasování členů Rady, jakož i prohlášení uvedená v zápisu z jednání Rady a body uvedeného zápisu týkající se přijetí právních předpisů zveřejňují, jedná-li Rada jako normotvůrce ve smyslu článku 7.
Stejné pravidlo platí pro:
a) výsledky hlasování a odůvodnění hlasování, jakož i prohlášení uvedená v zápisu z jednání Rady a body uvedeného zápisu týkající se přijetí společného postoje podle článku 251 nebo 252 Smlouvy o ES;
b) výsledky hlasování a odůvodnění hlasování členů Rady nebo jejich zástupců v dohodovacím výboru, zřízeném podle článku 251 Smlouvy o ES, jakož i prohlášení uvedená v zápisu z jednání Rady a body uvedeného zápisu týkající se jednání dohodovacího výboru;
c) výsledky hlasování a odůvodnění hlasování, jakož i prohlášení uvedená v zápisu z jednání Rady a body uvedeného zápisu týkající se vypracování úmluvy Radou na základě hlavy VI Smlouvy o EU.
2. Výsledky hlasování se zveřejňují také v případě:
a) jednomyslného rozhodnutí Rady nebo Výboru stálých zástupců na žádost jednoho z jejich členů, jestliže se Rada usnáší na základě hlavy V Smlouvy o EU;
b) jednomyslného rozhodnutí Rady nebo Výboru stálých zástupců na žádost jednoho z jejich členů, jestliže Rada přijímá společný postoj ve smyslu hlavy VI Smlouvy o EU;
c) rozhodnutí Rady nebo Výboru stálých zástupců přijatého na žádost jednoho z jejich členů v ostatních případech.
V případech, kdy jsou výsledky hlasování v Radě zveřejňovány v souladu s písmeny a), b) a c) prvního pododstavce, se rovněž na žádost dotyčných členů Rady zveřejní odůvodnění učiněná při hlasování, a to v souladu s tímto jednacím řádem a při zachování právní jistoty a zájmů Rady.
Prohlášení uvedená v zápisu z jednání Rady a body tohoto zápisu týkající se přijetí aktů uvedených v písmenech a), b) a c) prvního pododstavce se zveřejňují rozhodnutím Rady nebo Výboru stálých zástupců přijatým na žádost jednoho z jejich členů.
3. Výsledky hlasování se nezveřejňují v případě jednání vedoucího k předběžnému hlasování nebo k přijetí přípravných aktů, s výjimkou případů, kdy je jednání Rady veřejné v souladu s článkem 8.
Článek 10
Přístup veřejnosti k dokumentům Rady
Zvláštní ustanovení o přístupu veřejnosti k dokumentům Rady jsou uvedena v příloze II.
Článek 11
Pravidla hlasování a usnášeníschopnost
1. Rada hlasuje z podnětu svého předsedy.
Předseda je dále povinen zahájit hlasování z podnětu člena Rady nebo zástupce Komise za předpokladu, že tak rozhodne většina členů Rady.
2. Členové Rady odevzdávají své hlasy podle pořadí členských států stanoveného v článku 203 Smlouvy o ES a v článku 116 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (dále jen "Smlouva o Euratomu"), počínaje členem, který podle uvedeného pořadí následuje za členem zastávajícím funkci předsedy.
3. Při hlasování může být každý člen Rady zmocněn hlasovat nejvýše za jednoho z ostatních členů [6].
4. Pro hlasování Rady je nezbytné, aby byla hlasování přítomna většina členů Rady, kteří jsou podle Smluv k hlasování oprávněni.
Před odevzdáním hlasů ověří předseda za pomoci generálního sekretariátu, zda je Rada usnášeníschopná.
5. Na žádost člena Rady se při přijímání rozhodnutí Rady kvalifikovanou většinou ověří, zda členské státy tvořící tuto kvalifikovanou většinu zastupují alespoň 62 % celkového počtu obyvatel Evropské unie vypočteného podle údajů o počtu obyvatel uvedených v článku 1 přílohy III.
Článek 12
Běžný písemný postup a "tichý postup"
1. Akty Rady k naléhavým záležitostem se mohou přijímat písemným hlasováním, rozhodne-li Rada nebo Výbor stálých zástupců jednomyslně o použití tohoto postupu.
Za zvláštních okolností může použití tohoto postupu navrhnout rovněž předseda; v tom případě se písemné hlasování provede, vyjádří-li s tímto postupem souhlas všichni členové Rady.
Souhlas Komise s písemným postupem se vyžaduje, má-li být písemným hlasováním rozhodnuto o záležitosti, kterou Radě předložila Komise.
Generální sekretariát vypracuje každý měsíc souhrnný přehled aktů přijatých písemným postupem.
2. Z podnětu předsednictví může Rada jednat zjednodušeným písemným postupem nazývaným "tichý postup" v těchto případech:
a) přijetí znění odpovědi na písemnou nebo ústní otázku položenou Radě poslancem Evropského parlamentu poté, co návrh odpovědi projednal Výbor stálých zástupců [7];
b) jmenování členů Evropského hospodářského a sociálního výboru a členů a náhradníků Výboru regionů poté, co návrh rozhodnutí projednal Výbor stálých zástupců;
c) rozhodnutí o konzultaci s jinými orgány a subjekty, vyžadují-li tuto konzultaci Smlouvy;
d) provádění společné zahraniční a bezpečnostní politiky prostřednictvím sítě "COREU" ("tichý postup COREU") [8].
V takovém případě se daný text považuje za přijatý uplynutím lhůty stanovené předsednictvím v závislosti na naléhavosti dané věci, nevyjádří-li žádný člen Rady námitky.
3. Generální sekretariát stanoví dokončení písemného postupu.
Článek 13
Zápis
1. Z každého zasedání Rady se pořizuje zápis, který po schválení podepisuje generální tajemník/vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen "generální tajemník") nebo náměstek generálního tajemníka, kteří mohou své podpisové právo přenést na generální ředitele generálního sekretariátu.
V zápise ke každému bodu pořadu jednání zpravidla uvádějí:
- dokumenty předložené Radě,
- rozhodnutí přijatá Radou nebo závěry, k nimž Rada dospěla,
- prohlášení Rady a prohlášení, o jejichž uvedení požádal člen Rady nebo zástupce Komise.
2. Návrh zápisu vypracovává generální sekretariát do patnácti dnů a předkládá jej Radě nebo Výboru stálých zástupců ke schválení.
3. Před uvedeným schválením může člen Rady nebo zástupce Komise požádat, aby byly do zápisu zapracovány podrobnější údaje ke kterémukoli bodu pořadu jednání.
Takové žádosti lze vznést ve Výboru stálých zástupců.
Článek 14
Jednání a rozhodnutí na základě dokumentů a návrhů vypracovaných v jazycích stanovených platnými pravidly pro užívání jazyků
1. Nerozhodne-li Rada z důvodu naléhavosti jednomyslně jinak, vede svá jednání a přijímá rozhodnutí pouze na základě dokumentů a návrhů vypracovaných v jazycích stanovených platnými pravidly pro užívání jazyků.
2. Každý člen Rady je oprávněn vznést námitku proti jednání, není-li znění navrhovaných změn vypracováno v jazycích podle odstavce 1, které určí.
Článek 15
Podepisování aktů
Znění aktů přijatých Radou a aktů společně přijatých Evropským parlamentem a Radou podepisuje předseda úřadující při jejich přijetí a generální tajemník nebo náměstek generálního tajemníka.
Generální tajemník a náměstek generálního tajemníka mohou své podpisové právo přenést na generální ředitele generálního sekretariátu.
Článek 16 [9]
Chybějící oprávnění k účasti na hlasování
Pro účely použití tohoto jednacího řádu jsou v souladu s přílohou IV náležitě zohledněny případy, kdy na základě Smluv nemá jeden nebo několik členů Rady právo účastnit se hlasování.
Článek 17
Zveřejňování aktů v Úředním věstníku
1. V Úředním věstníku Evropské unie (dále jen "Úřední věstník") zveřejňuje generální tajemník nebo náměstek generálního tajemníka:
a) akty uvedené v čl. 254 odst. 1 a 2 Smlouvy o ES;
b) akty uvedené v čl. 163 prvním pododstavci Smlouvy o Euratomu;
c) společné postoje přijaté Radou postupy stanovenými v článcích 251 a 252 Smlouvy o ES a jejich odůvodnění;
d) rámcová rozhodnutí a rozhodnutí uvedená v čl. 34 odst. 2 Smlouvy o EU;
e) úmluvy vypracované Radou na základě čl. 34 odst. 2 Smlouvy o EU.
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. října 2006,
kterým se mění příloha 2 přehled A Společné konzulární instrukce o vízové povinnosti držitelů indonéských diplomatických a služebních pasů
(2006/684/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 789/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se Radě vyhrazují prováděcí pravomoci v oblasti určitých podrobných předpisů a praktických postupů týkajících se posuzování žádostí o udělení víza [1],
s ohledem na iniciativu Belgie, Lucemburska a Nizozemska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha 2 přehled A Společné konzulární instrukce obsahuje seznam zemí, jejichž státní příslušníci nepodléhají v jednom nebo ve více státech Schengenu vízové povinnosti, pokud jsou držiteli diplomatických, úředních nebo služebních pasů, avšak podléhají této povinnosti, pokud jsou držiteli obyčejných cestovních pasů.
(2) Belgie, Lucembursko a Nizozemsko si přejí osvobodit od vízové povinnosti držitele indonéských diplomatických a služebních pasů.
Společnou konzulární instrukci je proto třeba změnit.
(3) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Rada přijala toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(4) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [2], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A rozhodnutí Rady 1999/437/ES [3] o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody.
(5) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [4]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(6) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [5]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(7) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody podepsané mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [6] a 2004/860/ES [7] o podpisu této dohody jménem Evropské unie a jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých ustanovení této dohody,
(8) Toto rozhodnutí je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha 2 přehled A Společné konzulární instrukce se mění takto:
Doplňuje se Indonésie a ve sloupci "BNL" se vkládají pro Indonésii písmena "DS".
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. listopadu 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2006,
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2003/634/ES, kterým se schvalují programy s cílem získat status schválených oblastí a schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) u ryb
(oznámeno pod číslem K(2006) 4363)
(Text s významem pro EHP)
(2006/685/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/634/ES [2] schvaluje a uvádí seznamy programů předložených různými členskými státy.
Programy mají členským státům umožnit následně zahájit postupy, jimiž by oblast nebo hospodářství v neschválené oblasti získaly status schválené oblasti nebo schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) nebo infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo obě tyto choroby ryb.
(2) V dopise ze dne 22. listopadu 2005 požádala Itálie o schválení programu, který se má uplatnit na území Bacino del torrente Taverone.
Bylo shledáno,že předložená žádost je v souladu s článkem 10 směrnice 91/67/EHS, a program by proto měl být schválen.
(3) V dopise ze dne 2. února 2006 požádala Itálie o schválení programu, který se má uplatnit na území Valle Sessera.
Bylo shledáno, že předložená žádost je v souladu s článkem 10 směrnice 91/67/EHS, a program by proto měl být schválen.
(4) V dopise ze dne 21. února 2006 požádala Itálie o schválení programu, který se má uplatnit na území Valle del torrente Bondo.
Bylo shledáno, že předložená žádost je v souladu s článkem 10 směrnice 91/67/EHS, a program by proto měl být schválen.
(5) V dopise ze dne 22. května 2006 požádala Itálie o schválení programu, který se má uplatnit na území Fosso Melga.
Bylo shledáno, že předložená žádost je v souladu s článkem 10 směrnice 91/67/EHS, a program by proto měl být schválen.
(6) Byl ukončen program, který se uplatňoval na celém území Kypru.
Měl by být proto odstraněn z přílohy I rozhodnutí 2003/634/ES.
(7) Byl ukončen program, který se uplatňoval v hospodářství Azienda agricola Bassan Antonio v regionu Veneto.
Měl by být proto odstraněn z přílohy II rozhodnutí 2003/634/ES.
(8) Rozhodnutí 2003/634/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/634/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. října 2006,
kterým se Nizozemsku přidělují dodatečné dny rybolovu ve Skagerraku, oblasti IV, divizi IIa (vody ES), divizích VIIa a VIa
(oznámeno pod číslem K(2006) 4777)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/686/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na bod 10 přílohy IIA uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení bodu 8 přílohy IIA nařízení (ES) č. 51/2006 určuje maximální počet dní, během nichž mohou být plavidla Společenství, která mají celkovou délku 10 metrů nebo vyšší a mají na palubě vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla o velikosti ok sítě 80 mm nebo vyšší, přítomna od 1. února 2006 do 31. ledna 2007 ve Skagerraku, oblasti IV, divizi IIa (vody ES) a divizi VIId, v divizi VIIa a divizi VIa podle definice v bodu 2 přílohy IIA.
(2) Ustanovení bodu 10 přílohy IIA umožňuje Komisi, aby na základě trvalého ukončení rybolovných činností, ke kterému došlo od 1. ledna 2002, přidělila dodatečný počet dní rybolovu, během nichž může být plavidlo přítomno v uvedené oblasti a mít na palubě uvedené vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla.
(3) Nizozemsko předložilo údaje, které ukazují, že plavidla, jež ukončila činnosti od 1. ledna 2002, vynaložila 14,18 % intenzity rybolovu vynaložené v roce 2001 nizozemskými plavidly přítomnými v zeměpisné oblasti a majícími na palubě vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla o velikosti ok sítě 80 mm nebo vyšší.
V souladu s nařízením (ES) č. 51/2006 se nizozemské orgány zavázaly snížit intenzitu rybolovu vynakládanou na rybolov platýsovitých.
(4) Na základě předložených údajů by mělo být Nizozemsku přiděleno 20 nebo 22 dodatečných dnů na moři v období od 1. února 2006 do 31. ledna 2007 pro plavidla mající na palubě vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla patřící do skupiny lovných zařízení uvedených v bodu 4 písm. b) podbodu i), bodu 4 písm. b) podbodu ii), bodu 4 písm. b) podbodu iii) a bodu 4 písm. b) podbodu iv) v závislosti na tom, zda se na ně vztahují či nevztahují zvláštní podmínky stanovené v bodu 8.1 písm. c), bodu 8.1 písm. e) a bodu 8.1 písm. i) přílohy IIA nařízení (ES) č. 51/2006.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Maximální počet dní rybolovu, během nichž rybářská plavidla, která plují pod vlajkou Nizozemska a mají na palubě vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla ze skupiny lovných zařízení uvedených v bodu 4 písm. b) podbodu i), bodu 4 písm. b) podbodu ii), bodu 4 písm. b) podbodu iii) a bodu 4 písm. b) podbodu iv) přílohy IIA nařízení (ES) č. 51/2006 a na která se nevztahují zvláštní podmínky uvedené v bodu 8.1 uvedené přílohy, mohou být přítomna ve Skagerraku, oblasti IV a divizi IIa (vody ES), v divizi VIIa a v divizi VIa, jak je stanoveno v tabulce I uvedené přílohy, se mění na 163 dní za rok.
Článek 2
Maximální počet dní rybolovu, během nichž rybářská plavidla, která plují pod vlajkou Nizozemska a mají na palubě vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na bocích plavidla ze skupiny lovných zařízení uvedených v bodu 4 písm. b) podbodu i), bodu 4 písm. b) podbodu ii), bodu 4 písm. b) podbodu iii) a bodu 4 písm. b) podbodu iv) přílohy IIA nařízení (ES) č. 51/2006 a na která se vztahují zvláštní podmínky uvedené v bodu 8.1 písm. c), bodu 8.1 písm. e) a bodu 8.1 písm. i) uvedené přílohy, mohou být přítomna ve Skagerraku, oblasti IV a divizi IIa (vody ES), v divizi VIIa a v divizi VIa, jak je stanoveno v tabulce I uvedené přílohy, se mění na 177 dní za rok.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. října 2006
o programech eradikace a sledování některých nákaz zvířat, prevence zoonóz, sledování TSE a o programech eradikace BSE a klusavky, které mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 4784)
(2006/687/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a článek 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některé členské státy předložily Komisi programy, na které si přejí obdržet finanční příspěvek Společenství.
Tyto programy se týkají eradikace a tlumení některých nákaz zvířat, dále se jedná o programy kontrol zaměřených na prevenci zoonóz, programy tlumení některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a také programy eradikace bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) a klusavky.
(2) Podle čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [2] se programy pro eradikaci a tlumení nákaz zvířat (veterinární opatření) mají financovat z Evropského zemědělského záručního fondu. Pro účely finanční kontroly se použijí články 9, 36 a 37 uvedeného nařízení.
(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [3] stanoví pravidla sledování a eradikace TSE u skotu, ovcí a koz.
(4) Při sestavování seznamu programů eradikace a sledování nákaz zvířat, seznamu programů kontrol zaměřených na prevenci zoonóz a seznamu programů eradikace a sledování některých TSE, které mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství, a při navrhování procentní sazby a nejvyšší částky příspěvku pro každý program je třeba vzít v úvahu význam každého opatření v těchto programech pro Společenství, jeho soulad s technickými ustanoveními příslušných veterinárních předpisů Společenství a objem dostupných finančních prostředků.
(5) Členské státy sdělily Komisi údaje, na jejichž základě bude moci zhodnotit zájem Společenství na poskytnutí finančního příspěvku na programy v roce 2007.
(6) Komise každý z předložených programů posoudila z veterinárního i finančního hlediska a dospěla k závěru, že tyto programy je třeba zahrnout do seznamů programů, které mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství.
(7) S ohledem na význam těchto programů pro ochranu veřejného zdraví a zdraví zvířat, jakož i na povinné uplatňování programů týkajících se TSE ve všech členských státech by měla být zajištěna nejvhodnější úroveň finanční podpory ze strany Společenství.
(8) Je proto vhodné přijmout seznam programů, které mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství, a stanovit procentní sazbu a nejvyšší částku těchto příspěvků.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Programy eradikace a sledování nákaz zvířat uvedené v příloze I mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství.
2. Navržená procentní sazba a nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v příloze I.
Článek 2
1. Programy kontrol zaměřených na prevenci zoonóz uvedené v příloze II mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství.
2. Navržená procentní sazba a nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v příloze II.
Článek 3
1. Programy sledování TSE (BSE a klusavky) uvedené v příloze III mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství.
2. Navržená procentní sazba a nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v příloze III.
Článek 4
1. Programy eradikace BSE uvedené v příloze IV mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství.
2. Navržená procentní sazba a nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v příloze IV.
Článek 5
1. Programy eradikace klusavky uvedené v příloze V mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství.
2. Navržená procentní sazba a nejvyšší částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 jsou stanoveny v příloze V.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. října 2006
o zřízení mechanismu vzájemné výměny informací o opatřeních členských států v oblasti azylu a přistěhovalectví
(2006/688/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 66 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 4. listopadu 2004 schválila Evropská rada víceletý program, zvaný "Haagský program", pro posílení prostoru svobody, bezpečnosti a práva, který vyzývá k rozvoji druhé fáze společné politiky v oblasti azylu, migrace, víz a hranic, zahájené dne 1. května 2004, založené mimo jiné na úzké praktické spolupráci mezi členskými státy a zdokonalené výměně informací.
(2) Rozvoj společné azylové a přistěhovalecké politiky od vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost vedl k úzké provázanosti politik členských států v této oblasti, čímž se potřeba koordinovanějšího přístupu vnitrostátních politik stala zásadní pro posílení prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
(3) V závěrech, které přijala na zasedání dne 14. dubna 2005, vyzvala Rada ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci k vytvoření mechanismu pro vzájemnou výměnu informací mezi subjekty příslušnými pro migrační a azylovou politiku v členských státech, který by se zakládal na nezbytnosti sdělovat informace o opatřeních, jež mohou mít významný dopad na více členských států nebo na Evropskou unii jako celek, a který by umožňoval výměnu názorů mezi členskými státy a Komisí na žádost kteréhokoli z členských států nebo Komise.
(4) Mechanismus výměny informací by měl být založen na solidaritě, průhlednosti a vzájemné důvěře a měl by na úrovni Evropské unie poskytovat pružný, rychlý a nebyrokratický kanál pro výměnu informací a názorů týkajících se vnitrostátních opatření v oblasti azylu a přistěhovalectví.
(5) Pro účely použití tohoto rozhodnutí mohou vnitrostátní opatření v oblasti azylu a přistěhovalectví, která mohou mít významný dopad na více členských států nebo na Evropskou unii jako celek, zahrnovat politické záměry, dlouhodobé programování, navrhované a přijaté právní předpisy, pravomocná rozhodnutí nejvyšších soudů, která aplikují nebo vykládají opatření vnitrostátního práva, a správní rozhodnutí, která se týkají významného počtu osob.
(6) Ke sdělování příslušných informací by mělo dojít nejpozději v okamžiku zveřejnění dotyčného opatření.
Členské státy se však vyzývají, aby tyto informace poskytovaly co nejdříve.
(7) Z důvodu účinnosti a přístupnosti by základním prvkem mechanismu výměny informací o vnitrostátních opatřeních v oblasti azylu a přistěhovalectví měla být on-line síť.
(8) Výměna informací o vnitrostátních opatřeních prostřednictvím on-line sítě by měla být doplněna o možnost výměny názorů na tato opatření.
(9) Mechanismem výměny informací, který zavádí toto rozhodnutí, by nemělo být dotčeno právo členských států kdykoli v Radě požádat o jednotlivé projednání vnitrostátních opatření v souladu s jednacím řádem Rady.
(10) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž bezpečné výměny informací a konzultací mezi členskými státy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu účinků tohoto rozhodnutí, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(11) Spojené království a Irsko oznámily v souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(12) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto rozhodnutí zavádí mechanismus vzájemné výměny informací o vnitrostátních opatřeních v oblasti azylu a přistěhovalectví, která mohou mít významný dopad na více členských států nebo Evropskou unii jako celek.
2. Mechanismus uvedený v odstavci 1 umožňuje přípravu výměny názorů a rozprav o těchto opatřeních.
Článek 2
Poskytované informace
1. Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům informace o opatřeních, která hodlají přijmout nebo v nedávné době přijaly v oblasti azylu a přistěhovalectví, pokud jsou tato opatření veřejně přístupná a pokud mohou mít významný dopad na více členských států nebo na Evropskou unii jako celek.
Tyto informace se poskytují co nejdříve, nejpozději v okamžiku jejich zpřístupnění veřejnosti.
Tento odstavec je podmíněn veškerými požadavky na utajení a ochranu údajů, které se mohou vztahovat na dané opatření.
Za hodnocení toho, zda jeho vnitrostátní opatření mohou mít významný dopad na více členských států nebo na Evropskou unii jako celek, odpovídá každý členský stát.
2. Informace podle odstavce 1 se sdělují prostřednictvím sítě uvedené v článku 3 na formuláři pro podávání zpráv přiloženém k tomuto rozhodnutí.
3. Komise nebo členský stát může prostřednictvím sítě požádat o dodatečné informace ke konkrétní informaci sdělené jiným členským státem.
V tom případě poskytne dotyčný členský stát dodatečné informace do jednoho měsíce.
Žádosti pro poskytnutí dodatečných informací podle tohoto odstavce se nemohou týkat informací o pravomocných rozhodnutích nejvyšších soudů, která aplikují nebo vykládají opatření vnitrostátního práva.
4. Možnost poskytnutí dodatečných informací uvedenou v odstavci 3 může členský stát rovněž využít k poskytnutí informací o opatřeních, na která se nevztahuje povinnost podle odstavce 1, a to z vlastního podnětu nebo na žádost Komise nebo jiného členského státu.
Článek 3
Síť
1. Síť pro výměnu informací v souladu s tímto rozhodnutím má povahu on-line sítě.
2. Komise odpovídá za rozvoj a správu sítě, včetně její struktury a obsahu a přístupu k ní.
Síť zahrnuje vhodná opatření, která zajistí utajení veškerých informací v této síti nebo jejich částí.
3. Pokud jde o praktické zavedení sítě, využije Komise stávající technickou platformu v rámci Společenství transevropských telematických sítí pro vzájemnou výměnu informací mezi orgány členských států.
4. Bude zajištěna specifická funkce sítě, která umožní, aby Komise a členské státy mohly požadovat od jednoho nebo více členských států dodatečné informace týkající se sdělených opatření, jak je uvedeno v čl. 2 odst. 3, a jiné informace podle čl. 2 odst. 4.
5. Členské státy určí vnitrostátní kontaktní místa, která budou mít k síti přístup, a oznámí je Komisi.
6. Komise může, bude-li to pro rozvoj sítě nezbytné, uzavřít dohody s orgány Evropského společenství a s veřejnoprávními subjekty zřízenými podle Smluv o založení Evropských společenství nebo v rámci Evropské unie.
Komise vyrozumí Radu pokaždé, když je podána žádost o tento přístup a když je tento přístup takovým orgánům nebo subjektům udělen.
Článek 4
Výměna názorů, obecná zpráva a rozpravy na úrovni ministrů
1. Komise vypracuje každoročně celkovou zprávu, která shrnuje nejdůležitější informace poskytnuté členskými státy.
Za účelem přípravy této zprávy a určení otázek společného zájmu spolupracují členské státy při těchto přípravách s Komisí, což může zahrnovat technická jednání v průběhu období, na něž se zpráva vztahuje, sestávající z výměny názorů na informace poskytnuté podle článku 2 s odborníky z členských států.
Obecná zpráva se předkládá Evropskému parlamentu a Radě.
2. Aniž je dotčena možnost vést jednotlivé konzultace v rámci Rady, představuje obecná zpráva vypracovaná Komisí základ pro rozpravu na úrovni ministrů o vnitrostátních politikách v oblasti azylu a přistěhovalectví.
Článek 5
Hodnocení a přezkum
Komise vyhodnotí fungování mechanismu po dvou letech od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost a poté v pravidelných intervalech.
Komise navrhne podle potřeby změny tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/710/ES o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků v Rumunsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 4321)
(Text s významem pro EHP)
(2006/689/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohniska influenzy ptáků způsobeného vysoce patogenním kmenem viru H5N1 v jihovýchodní Asii počínaje prosincem 2003 přijala Komise několik ochranných opatření v souvislosti s touto nákazou, konkrétně rozhodnutí Komise 2005/710/ES ze dne 13. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků v Rumunsku [3].
(2) Rozhodnutí 2005/710/ES stanoví, že členské státy mají pozastavit dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů a určitých dalších produktů z ptáků z celého území Rumunska.
(3) Rumunsko sdělilo Komisi další údaje o situaci související s influenzou ptáků v zemi, z nichž vyplývá, že od 7. června 2006 nebyla zjištěna žádná další ohniska této nákazy.
(4) Na základě těchto informací je vhodné omezit pozastavení dovozů stanovené v rozhodnutí 2005/710/ES na určité oblasti Rumunska, které jsou stále v přímém ohrožení touto nákazou.
(5) Rozhodnutí 2005/710/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/710/ES se nahrazuje zněním v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. října 2006,
kterým se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES, pokud jde o výjimky pro použití olova v křišťálovém skle
(oznámeno pod číslem K(2006) 4789)
(Text s významem pro EHP)
(2006/690/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/95/ES musí Komise vyhodnotit některé nebezpečné látky, které jsou podle čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice zakázané.
(2) Křišťálové sklo se stále více používá pro ozdobné účely v elektrických a elektronických zařízeních.
Jelikož směrnice Rady 69/493/EHS ze dne 15. prosince 1969 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se křišťálového skla [2] stanoví množství olova v křišťálovém skle a náhrada olova v křišťálovém skle je proto technicky neproveditelná, použití nebezpečných látek ve zvláštních materiálech a součástech, na které se vztahuje uvedená směrnice, se nelze vyhnout.
Tyto materiály a součásti by proto měly být vyňaty ze zákazu.
(3) Rozsah některých výjimek ze zákazu by se měl pro určité zvláštní materiály nebo součásti omezit, aby bylo dosaženo postupného odstraňování nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních vzhledem k tomu, že bude možné se používání těchto látek v uvedených zařízeních vyhnout.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 písm. c) směrnice 2002/95/ES se musí každá výjimka uvedená v příloze přezkoumat alespoň každé čtyři roky nebo čtyři roky po zařazení položky do seznamu.
(5) Směrnici 2002/95/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(6) V souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/95/ES konzultovala Komise příslušné strany.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze směrnice 2002/95/ES se vkládá nový bod 29, který zní:
"29. Olovo v křišťálovém skle podle přílohy I (kategorie 1, 2, 3 a 4) směrnice Rady 69/493/EHS [4].
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. října 2006,
kterým se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES, pokud jde o výjimky pro použití olova a kadmia
(oznámeno pod číslem K(2006) 4790)
(Text s významem pro EHP)
(2006/691/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/95/ES musí Komise vyhodnotit některé nebezpečné látky, které jsou podle čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice zakázané.
(2) Některé materiály a součásti, které obsahují olovo a kadminum, by měly být vyňaty ze zákazu vzhledem k tomu, že použití těchto nebezpečných látek v takových specifických materiálech a součástech se dosud nelze vyhnout nebo že negativní dopady na životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů způsobené náhradou pravděpodobně převáží nad přínosy pro životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů.
Výjimky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí se udělují na základě výsledků přezkoumání provedeného technickými odborníky a bere v úvahu dostupné důkazy ze studií, od zúčastněných stran a z jiných vědeckých/technických zdrojů.
Toto přezkoumání došlo k závěru, že odstranění nebo náhrada látek je stále ještě technicky nebo vědecky neproveditelná.
(3) Rozsah některých výjimek ze zákazu by se měl pro určité zvláštní materiály nebo součásti omezit, aby bylo dosaženo postupného odstraňování nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních vzhledem k tomu, že bude možné se používání těchto látek v uvedených zařízeních vyhnout.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 písm. c) směrnice 2002/95/ES se musí každá výjimka uvedená v příloze přezkoumat alespoň každé čtyři roky nebo čtyři roky poté, co je na seznam přidána nějaká položka.
(5) Směrnici 2002/95/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(6) V souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/95/ES konzultovala Komise příslušné strany.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha směrnice 2002/95/ES se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. října 2006,
kterým se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES, pokud jde o výjimky pro použití šestimocného chrómu
(oznámeno pod číslem K(2006) 4791)
(Text s významem pro EHP)
(2006/692/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/95/ES musí Komise vyhodnotit některé nebezpečné látky, které jsou podle čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice zakázané.
(2) Některé materiály a součásti, které obsahují šestimocný chróm, by měly být vyňaty ze zákazu vzhledem k tomu, že použití těchto nebezpečných látek v takových specifických materiálech a součástech se dosud nelze vyhnout nebo že negativní dopady na životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů způsobené náhradou pravděpodobně převáží nad přínosy pro životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů.
Výjimka se uděluje na základě výsledků přezkoumání provedeného technickými odborníky a bere v úvahu dostupné důkazy ze studií, od zúčastněných stran a z jiných vědeckých/technických zdrojů.
Toto přezkoumání došlo k závěru, že eliminace nebo náhrada látky je až do 1. července 2007 stále ještě technicky nebo vědecky neproveditelná.
Podobnou výjimku uděluje směrnice 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností.
(3) Rozsah některých výjimek ze zákazu by se měl pro určité zvláštní materiály nebo součásti omezit, aby bylo dosaženo postupného odstraňování nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních vzhledem k tomu, že bude možné se používání těchto látek v uvedených zařízeních vyhnout.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 písm. c) směrnice 2002/95/ES se musí každá výjimka uvedená v příloze přezkoumat alespoň každé čtyři roky nebo čtyři roky po zařazení položky do seznamu.
(5) Směrnici 2002/95/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(6) V souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/95/ES konzultovala Komise příslušné strany.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze směrnice 2002/95/ES se vkládá nový bod 28, který zní:
"28. Šestimocný chróm v protikorozních ochranných vrstvách nenatřených kovových plechů a upínání používaných pro ochranu před korozí a pro stínění proti elektromagnetickému rušení v zařízení spadajícím do třetí skupiny směrnice 2002/96/ES (zařízení informačních technologií a telekomunikační zařízení).
Výjimka povolena do 1. července 2007."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o podmínky pro přemísťování zvířat z uzavřených pásem nebo přes tato pásma v souvislosti s katarální horečkou ovcí
(oznámeno pod číslem K(2006) 4813)
(Text s významem pro EHP)
(2006/693/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 8 odst. 3, články 11 a 12 a čl. 19 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně vymezení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu pro zvířata tato pásma opustit.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru (dále jen "uzavřená pásma") v případě katarální horečky ovcí.
(3) Jakmile se na hospodářství úředně potvrdí přítomnost viru katarální horečky ovcí, stanoví směrnice 2000/75/ES určitá omezení, která se mají použít v pásmu o poloměru 20 km okolo zamořeného hospodářství.
Mezi tato omezení patří i zákaz přemísťování zvířat druhů vnímavých k nákaze z a na hospodářství umístěná v uvedeném pásmu (dále jen "zákaz přemísťování").
Uvedená směrnice stanoví rovněž odchylky ze zákazu přemísťování zvířat v ochranném pásmu.
(4) Proto je vhodné povolit v uzavřeném pásmu přemísťování zvířat z hospodářství, na něž se vztahuje zákaz přemísťování, v případě přímé přepravy na jatka.
Proto by mělo být rozhodnutí 2005/393/ES změněno tak, aby toto přemísťování umožňovalo.
(5) S ohledem na některé zemědělské postupy je rovněž vhodné stanovit zvláštní podmínky, které by omezily na minimum riziko přenesení viru v případech, kdy jsou zvířata z hospodářství, na něž se vztahuje zákaz přemísťování, přepravována na zvláštní hospodářství v uzavřeném pásmu, která mohou dále opustit jen za účelem porážky.
I v tomto případě je tedy vhodné změnit rozhodnutí 2005/393/ES tak, aby tyto podmínky stanovilo.
(6) Článek 4 rozhodnutí 2005/393/ES v současnosti stanoví, že pro zásilky zvířat z uzavřeného pásma pro okamžitou porážku uvnitř členského státu může příslušný orgán případ od případu po posouzení rizika a za určitých podmínek přiznat odchylku ze zákazu přemísťování.
Toto ustanovení však v současnosti nestanoví, že výjimky ze zákazu přemísťování musejí souviset s příznivým výsledkem posouzení rizika.
Je vhodné a více transparentní vyžadovat, aby tyto výjimky byly udělovány v návaznosti na příznivý výsledek posouzení rizika.
(7) Odchylky ze zákazu přemísťování zvířat, která opouštějí uzavřená pásma pro účely obchodu uvnitř Společenství, které v současnosti upravuje čl. 5 odst. 1 rozhodnutí 2005/393/ES, zahrnují veterinární podmínky pro přemísťování uvnitř členského státu na hospodářství podle článku 3 uvedeného rozhodnutí a předchozí souhlas členského státu určení.
(8) V zájmu soudržnosti je vhodné, aby se veterinární podmínky stanovené v článku 4 rozhodnutí 2005/393/ES pro odchylky ze zákazu přemísťování pro přemísťování uvnitř členského státu pro účely porážky vztahovaly spolu s předchozím souhlasem členského státu určení rovněž na odchylku ze zákazu přemísťování zvířat určených na okamžitou porážku v jiném členském státě.
(9) Ustanovení přílohy II rozhodnutí 2005/393/ES týkající se přemísťování živých zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí a jejich spermatu, vajíček a embryí z uzavřených pásem by měla být v souladu s podmínkami stanovenými v kapitole 2.2.13 Kodexu zdraví suchozemských živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE).
(10) Pro obchod uvnitř Společenství se zmrazeným spermatem, které vyhovuje podmínkám přílohy II rozhodnutí 2005/393/ES, by od členského státu určení neměl být vyžadován předchozí souhlas s přemísťováním, neboť vyšetření po odběru ověří bez jakýchkoli pochyb, zda je dárce prostý nákazy.
(11) Francie a Německo oznámily Komisi nutnost upravit v souvislosti s těmito státy uzavřené pásmo.
Příloha I rozhodnutí 2005/393/ES by proto měla být změněna.
(12) Rozhodnutí 2005/393/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/393/ES se mění takto:
1. Článek 2a se nahrazuje tímto:
"Článek 2a
Odchylka ze zákazu přemísťování
Odchylně od čl. 6 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/75/ES se stanoví odchylka ze zákazu přemísťování pro tato zvířata:
a) zvířata určená na přímou přepravu na jatka umístěná v uzavřeném pásmu kolem odesílajícího hospodářství;
b) zvířata určená na hospodářství umístěné v uzavřeném pásmu kolem odesílajícího hospodářství a
i) v pásmu o poloměru 20 km kolem zamořeného hospodářství nebo
ii) vně pásma o poloměru 20 km kolem zamořeného hospodářství, s výhradou:
- předchozího schválení jakýchkoli veterinárních záruk vyžadovaných příslušnými orgány v místě odesílajícího hospodářství a hospodářství určení, pokud jde o opatření proti šíření viru katarální horečky ovcí, a jejich dodržení a ochrany proti napadení vektory, nebo
- testu identifikace původce podle oddílu A bodu 1 písm. c) přílohy II s negativními výsledky u vzorku odebraného do 48 hodin po odeslání z dotčeného zvířete, které musí být chráněno před jakýmkoli napadením vektory alespoň od odebrání vzorku a nesmí opustit hospodářství určení kromě přemístění na okamžitou porážku."
2. V čl. 3 odst. 3 se návětí nahrazuje tímto:
"V případě, že v epizootologicky relevantní oblasti uzavřených pásem uplynulo více než 40 dní od data, kdy vektor přestal být aktivní, příslušný orgán přizná u přemísťování uvnitř členského státu odchylku ze zákazu přemísťování pro:".
3. V článku 4 a v čl. 4 písm. a) se návětí nahrazují tímto:
"Pro přemísťování zvířat z uzavřeného pásma na okamžitou porážku uvnitř členského státu příslušný orgán přizná odchylku ze zákazu přemísťování, pokud:
a) je případ od případu a s příznivým výsledkem provedeno posouzení rizika možného kontaktu mezi zvířaty a vektory při přepravě na jatka s ohledem na:".
4. Článek 5 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Přemísťování zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z uzavřených pásem je vyňato příslušným orgánem ze zákazu přemísťování pro obchod uvnitř Společenství, pokud:
a) zvířata, jejich sperma, vajíčka a embrya splňují podmínky stanovené v článcích 3 a 4 a
b) kromě případu zmrazeného spermatu členský stát určení předem vydá s přemístěním souhlas.";
b) vkládá se nový odstavec 3, který zní:
"3. Tento článek se nepoužije na přemísťování zvířat podle odchylky stanovené v článku 2a."
5. Přílohy I a II se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise,
ze dne 13. října 2006,
kterým se zakazuje uvést na trh tvaroh vyrobený v jedné mlékárně ve Spojeném království
(oznámeno pod číslem K(2006) 4877)
(Text s významem pro EHP)
(2006/694/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 53 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 pokud je zřejmé, že potraviny mohou představovat vážné riziko pro lidské zdraví a pokud se nelze s tímto rizikem úspěšně vypořádat pomocí opatření přijatých dotyčným členským státem nebo státy, pozastaví Komise uvádění dotyčných potravin na trh nebo jejich používání a přijme jakékoli jiné vhodné dočasné opatření.
(2) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin stanoví obecná pravidla pro hygienu potravin vztahující se na provozovatele potravinářských podniků.
Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 [2] stanoví obecná pravidla pro hygienu potravin vztahující se na provozovatele potravinářských podniků.
Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 [3] stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu.
Upřesňuje pravidla platná pro suroviny, které mohou být uváděny na trh a používány při výrobě mléčných výrobků. Pro účely těchto pravidel se mléčnými výrobky rozumějí zpracované výrobky získané zpracováním syrového mléka nebo dalším zpracováním takto zpracovaných výrobků.
(3) Přílohy III, oddíl IX, kapitola I část III bod 4 nařízení č. 853/2004 stanoví podmínky, které musí být splněny pro uvedení syrového mléka na trh.
Podle těchto předpisů nesmějí provozovatelé v odvětví mléka uvést na trh syrové mléko, pokud obsahuje rezidua antibiotik v množství, které pro jakoukoli z látek překračuje hodnotu uvedenou v přílohách I a III nařízení (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [4].
(4) Mléko, které nesplňuje tyto normy musí být zlikvidováno jako vedlejší produkt živočišného původu kategorie 2, jak je uvedeno v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [5].
(5) Za účelem splnění těchto požadavků provádějí provozovatelé potravinářských podniků v odvětví mléka dříve, než uvedou mléko na trh, rychlé screeningové testy.
Tyto testy mají za cíl stanovit přítomnost reziduí antibiotik a byly navrženy tak, aby ukázaly kladné výsledky, pokud se tato rezidua blíží maximálnímu limitu, skutečné množství přítomných reziduí však nestanoví.
Za těchto okolností může pouze zkouška, která zjistí a stanoví množství reziduí antibiotik, prokázat, že nedošlo k překročení maximálního limitu reziduí.
Není-li taková potvrzující zkouška provedena, není mléko vykazující pozitivní výsledek screeningového testu považováno za bezpečné.
(6) Během kontrolní mise provedené Potravinovým a veterinárním úřadem (PVÚ) Komise ve Spojeném království ve dnech 31. května až 13. června 2006 se opakovaně objevily důkazy, že syrové mléko nesplňující hygienické požadavky je uváděno na trh a dopravováno do schváleného zařízení, které připravuje mléčné výrobky určené k lidské spotřebě.
(7) PVÚ provedl dne 9. června 2006 kontrolu na místě v mlékárně Bowland Dairy Products Limited nacházející se v zemědělském závodě Fulshaw Hoad Farm, Barrowford, Lancashire BB9 6RA ("Bowland") a schválené pod číslem UK PE 023.
Podle informací Komise její provozovatel vyváží prakticky veškerou svou produkci tvarohu do ostatních členských států.
(8) Během této kontrolní návštěvy bylo zjištěno, že suroviny používané k výrobě tvarohu obsahují syrové mléko, které je vykupováno od hlavních dodavatelů ve Spojeném království a jehož jakost byla z nějakého důvodu snížena, např. v důsledku přítomnosti reziduí antibiotik zjištěných screeningovým testem, směsi vody a mléka vzniklé při čistění trubek v mlékárnách čisticími a dezinfekčními prostředky ("interface milk"), kontaminace barvivy nebo tepelně ošetřeného mléka v obalech vykupovaného z maloobchodních zařízení.
Z dokumentace podniku vyplývá, že toto mléko bylo označováno různým způsobem jako "vrácené mléko", "odpadní mléko", mléko "nevhodné k lidské spotřebu" nebo mléko s připojenými osvědčeními z rozboru, které označovaly mléko za nevyhovující.
(9) Z návštěvy rovněž vyplynulo, že druhá činnost podniku spočívala ve vakuovém balení nevyhovujícího sýra získaného z plesnivého sýra obsahujícího cizí tělesa, např. gumové rukavice.
Podle dokumentace podniku byl takový materiál označován různě jako "odpad", "kontaminovaný sýr" nebo "odpad spadlý na zem".
(10) Dne 20. června 2006 provedla britská agentura Food Standards Agency v mlékárně Bowland audit.
Zařízení nebylo v té době v provozu.
Výroba tvarohu byla obnovena dne 26. června 2006.
(11) Po kontrole na místě provedené dne 9. června 2006 Komise opakovaně sdělovala orgánům Spojeného království své obavy z rizika pro lidské zdraví v dotčené věci a několikrát s nimi projednávala technické záležitosti spojené se svým hodnocením této situace.
Konkrétně se Komise a orgány Spojeného království sešly za účelem projednání této záležitosti dne 4. července 2006 a dne 18. července 2006 se konala videokonference.
Další videokonference se konala dne 14. září 2006, které se mimo jiné zúčastnili také zástupci referenční laboratoře Společenství pro rezidua antibiotik.
Orgány Spojeného království následně dopisem ze dne 15. září 2006 informovaly Komisi, že přezkoumaly své stanovisko týkající se zkoušek, což Komisi vedlo k přesvědčení, že z jejich strany budou učiněny příslušné kroky.
Ty však učiněny nebyly.
(12) Potravinový a veterinární úřad vedl ve dnech 26. a 27. září 2006 druhou kontrolní návštěvu mlékárny Bowland, aby zkontroloval nové provozní postupy, které byly zavedeny po první návštěvě PVÚ a po kontrole agentury FSA.
Kontroloři PVÚ konstatovali, že od 26. června 2006 příslušné orgány Spojeného království na místě nezkontrolovaly, zda byly splněny provozní podmínky, které byly mlékárně Bowland sděleny.
Kromě nových problémů, například nehygienického mechanického roztrhávání obalů mléka, návštěva potvrdila, že používání mléka i nadále nesplňuje hygienické požadavky stanovené v právních předpisech Společenství.
Mlékárna zejména nadále vykupuje a používá mléko, které bylo před jeho uvedením na trh s pozitivním výsledkem testováno na přítomnost reziduí antibiotik, přičemž nebylo prokázáno, zda tato rezidua nepřekračují maximální limit reziduí stanovený v nařízení (EHS) č. 2377/1990.
(13) Podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 178/2002 zajišťují členské státy dodržování potravinového práva a sledují a ověřují, zda provozovatelé potravinářských podniků ve všech fázích výroby, zpracování a distribuce plní odpovídající požadavky potravinového práva. Za tímto účelem používají systém úředních kontrol a vykonávají další činnosti přiměřené okolnostem, včetně informování veřejnosti o bezpečnosti a riziku potravin a krmiv, dozoru nad bezpečností potravin a krmiv a dalších kontrolních činnostech prováděných během všech fází výroby, zpracování a distribuce.
(14) Ze skutečností zjištěných v této věci jasně vyplývá, že orgány Spojeného království opakovaně nesplnily svou kontrolní povinnost.
Komise má proto v úmyslu v krátké době zahájit postup pro nesplnění povinnosti podle článku 226 Smlouvy.
Komise má rovněž v úmyslu uplatnit prozatímní opatření, která považuje za nezbytná pro co možná nejrychlejší obnovení příslušných kontrol prováděných orgány Spojeného království v odvětví mléka.
(15) Do té doby je však nutné, aby Komise přijala opatření, která by reagovala na vážné riziko pro lidské zdraví, které v poslední době vzniklo v důsledku přítomnosti výrobků pocházejících z mlékárny Bowland na trhu Společenství.
(16) Syrové mléko obsahující antibiotické látky překračující maximální limity reziduí stanovených v právních předpisech Společenství je nevhodné k lidské spotřebě a nebezpečné s ohledem na skutečnost, že tyto maximální limity vycházejí z typu a množství reziduí, u kterých se nepředpokládá žádné toxikologické nebezpečí pro lidské zdraví.
Vzhledem k vlastnostem aktivních látek používaných ve veterinárních léčivech je třeba vzít v úvahu nejen toxikologické vlastnosti látek v úzkém smyslu (např. s teratogenním, mutagenním nebo karcinogenním účinkem), nýbrž také jejich farmaceutické vlastnosti.
Navíc výrazné procento (1 až 10 %) populace je přecitlivělé na penicilin, jiná antibiotika a jejich metabolity a již velmi malé koncentrace mohou u těchto lidí vyvolat alergickou reakci (např. ekzémy, vyrážku, astma nebo anafylaktický šok).
(17) Antimikrobiální rezistence zoonotických bakterií izolovaných z potravin vyvolávají ještě větší obavy z hlediska zdraví veřejnosti.
Existuje jasný důkaz, že užívání antibiotik podávaných zvířatům určeným k produkci potravin ovlivňuje výskyt rezistentních bakterií u zvířat a v potravinách, což má u člověka, který je působení těchto bakterií vystaven, nepříznivé důsledky pro jeho zdraví.
Důkazy potvrzují, že rezistentní bakterie jsou přenášeny ze zvířat určených k produkci potravin na člověka hlavně prostřednictvím potravin.
(18) Praxe, ke které dochází v mlékárně Bowland, kde je používáno mléko, jenž bylo před uvedením na trh pozitivně testováno na přítomnost reziduí antibiotik, a kdy nebylo prokázáno, zda tato rezidua nepřekračují maximální limity stanovené v nařízení (EHS) č. 2377/90, znamená pravděpodobně vážné riziko pro lidské zdraví.
Chemické látky, jako jsou antibiotika a jejich metabolity, se žádným způsobem zpracování nezničí.
V důsledku toho výrobky zpracovávané v mlékárně Bowland za použití mléka obsahujícího tyto látky obsahují nutně množství reziduí, která vyvolává stejný problém z hlediska bezpečnosti pro zdraví.
(19) Na tento problém byly členské státy upozorňovány při mnoha příležitostech, zejména během zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat dne 18. července 2006 a 18. září 2006 a během zvláštního zasedání pracovní skupiny dne 7. září 2006.
Všechny členské státy s výjimkou Spojeného království toto hodnocení Komise podpořily.
(20) Komise sdělila podniku Bowland dopisem ze dne 4. října 2006 svůj záměr předložit Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat předlohu rozhodnutí na základě článku 53 nařízení (ES) č. 178/2002.
Podnik Bowland odpověděl Komisi dopisem ze dne 5. října a elektronicky dne 6. října.
Zopakoval své stanovisko k problému přítomnosti reziduí antibiotik v mléce a neuvedl žádné nové okolnosti, které by mohly prokázat, že by bylo riziko pro lidské zdraví způsobené dotčenými výrobky odstraněno.
(21) Komise se proto domnívá, že zejména vzhledem k výsledku poslední kontrolní návštěvy PVÚ ve dnech 26. a 27. září 2006 a k přítomnosti výrobku v několika členských státech nemůže být riziko uspokojivým způsobem odstraněno, dokud nebudou přijata opatření na úrovni Společenství, včetně zákazu uvedení těchto výrobků na trh.
S ohledem na vážnost rizika pro lidské zdraví je třeba tato opatření uplatnit okamžitě.
(22) Opatření stanovená tímto rozhodnutím budou přezkoumána, jakmile budou k dispozici nové informace prokazující, že riziko pro lidské zdraví již neexistuje, zejména na základě opatření, která přijmou orgány Spojeného království.
(23) Komise zváží přijetí dalších opatření, pokud se objeví důkazy, že ke stejné praxi dochází i v jiných zařízeních.
(24) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zakáží uvést na trh veškerý tvaroh, který byl vyroben v podniku Bowland Dairy Products Limited schváleném pod číslem UK PE 23 se sídlem ve Fulshaw Hoad Farm, Barrowford, Lancashire BB9 6RA, a zpětně zjistí, zadrží a zlikvidují veškeré zbývající množství tvarohu tohoto původu.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. července 2006
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Maledivskou republikou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/695/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Maledivskou republikou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise pověřuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Dohoda sjednaná Komisí by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou jejího pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi mezi Evropským společenstvím a Maledivskou republikou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je uplatňována prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení podle čl. 9 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. srpna 2006,
kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž lze do Společenství dovážet a přes jeho území přepravovat drůbež, násadová vejce, jednodenní kuřata, maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře, vejce a vaječné výrobky a vejce prostá specifikovaných patogenních původců, a příslušné podmínky pro vydání veterinárního osvědčení a kterým se pozměňují rozhodnutí 93/342/EHS, 2000/585/ES a 2003/812/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 3821)
(Text s významem pro EHP)
(2006/696/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 21 odst. 1 a čl. 22 odst. 3, článek 23, čl. 24 odst. 2 a články 26 a 27a této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], a zejména na články 10 a 18 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [3], a zejména na čl. 10 odst. 2, čl. 10 odst. 3 písm. a) první pododstavec a první odrážku kapitoly 2 přílohy II této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 96/23/ES ze dne 29. dubna 1996 o kontrolních opatřeních u některých látek a jejich reziduí v živých zvířatech a živočišných produktech o zrušení směrnic 85/358/EHS a 86/469/EHS a rozhodnutí 89/187/EHS a 91/664/EHS [4], a zejména na čl. 29 odst. 1 čtvrtý pododstavec této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [5], a zejména na čl. 22 odst. 1 této směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [6], a zejména na článek 8 a čl. 9 odst. 2 a 4 této směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní předpisy pro hygienu potravin živočišného původu [7], a zejména na článek 9 tohoto nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní předpisy pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu k lidské spotřebě [8], a zejména na čl. 11 odst. 1 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/85/ES [9], 94/86/ES [10], 94/984/ES [11], 95/233/ES [12], 96/482/ES [13], 96/659/ES [14], 97/38/ES [15], 2000/609/ES [16], 2001/393/ES [17] a 2001/751/ES stanoví předpisy Společenství pro dovoz drůbeže, násadových vajec, jednodenních kuřat a masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře a vajec a vaječných výrobků a specifikovaných vajec prostých patogenních původců (dále jen "dotyčné komodity") do Společenství a tranzit přes jeho území.
Tato rozhodnutí obecně povolují dovoz a tranzit dotyčných komodit jen tehdy, jestliže pocházejí ze třetí země nebo její části uvedené na seznamu schválených třetích zemí, pokud splňují veterinární předpisy Společenství.
(2) Nařízení Rady (EHS) č. 2782/75 ze dne 29. října 1975 o produkci násadových vajec a kuřat chovné drůbeže a jejich uvádění na trh [18], nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [19] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [20], stanoví hygienické předpisy obecnějšího rámce Společenství a použijí se pro dovoz dotyčných komodit do Společenství a tranzit přes jeho území.
(3) Stávající předpisy Společenství upravující dovoz dotyčných komodit do Společenství a tranzit přes jeho území by měly být pozměněny vzhledem k novým hygienickým požadavkům stanoveným v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [21] a v nařízeních (ES) č. 853/2004 a (ES) č. 854/2004 a v nařízení Komise (ES) č. 2073/2005 ze dne 15. listopadu 2005 o mikrobiologických kritériích pro potraviny [22].
(4) Dovoz násadových vajec, masa, mletého masa a mechanicky separovaného masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře, vajec a vaječných výrobků do Společenství se kromě toho povoluje jen tehdy, jestliže splňují podmínky sledování reziduí stanovené ve směrnici 96/23/ES.
(5) V zájmu jasnosti a jednotnosti předpisů Společenství je pro účely tohoto rozhodnutí vhodné přihlédnout k definicím stanoveným ve směrnici 90/539/EHS a v nařízení (ES) č. 853/2004.
(6) Za účelem harmonizace podmínek Společenství pro dovoz dotyčných komodit do Společenství a také zlepšení jejich transparentnosti a zjednodušení legislativního procesu pro případnou změnu takových podmínek by tyto podmínky měly být stanoveny v příslušném vzorovém veterinárním osvědčení.
(7) Aby bylo Společenství chráněno před chorobami zajištěním, že zásilky přepravované přes území Společenství nebo skladované na jeho území budou splňovat veterinární podmínky pro dovoz zvířat nebo dotyčných produktů použitelné pro schválené třetí země, mělo by být vypracováno zvláštní vzorové veterinární osvědčení pro účely tranzitu a skladování dotyčných komodit.
(8) Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat a Codex Alimentarius stanovily pokyny k zásadám vydávání osvědčení, které musí veterinární lékaři dodržovat. Tyto zásady stanoví, aby osvědčující veterinární lékař osvědčoval pouze věci, o kterých má v době podpisu veterinárního osvědčení vědomost nebo které byly zvlášť potvrzeny úředníkem jiného příslušného orgánu.
(9) Směrnice Rady 96/93/ES ze dne 17. prosince 1996 o osvědčeních pro zvířata a živočišné produkty [23] kromě toho stanoví normy pro vydávání osvědčení, které jsou nezbytné pro zajištění platného osvědčení a předcházení podvodům.
Proto je vhodné zajistit, aby tyto normy a zásady používané osvědčujícími úředníky třetí země poskytovaly záruky rovnocenné zárukám stanoveným v uvedené směrnici a aby vzorové veterinární osvědčení stanovené v tomto rozhodnutí odráželo pouze takové skutečnosti, které mohou být k datu vystavení osvědčení potvrzeny.
(10) Spojené národy stanovily pokyny pro společný rámec a strukturu obchodních dokumentů.
Pod záštitou různých mezinárodních orgánů zabývajících se modernizací postupů v mezinárodním obchodě je nutno dodržovat nové zásady a normy pro vystavování osvědčení pro mezinárodní transakce.
Pokud jde o způsoby vydávání osvědčení, Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat a Codex Alimentarius stanovily pokyny pro elektronický způsob vydávání osvědčení.
(11) Pro informování schváleného veterinárního lékaře, dovozců a příslušných orgánů v členském státě, kde jsou veterinární osvědčení předkládána, by poznámky k vypracování osvědčení určené pro vyvážející zemi měly zahrnovat bližší údaje o lhůtě platnosti, datu vystavení a oblasti působnosti osvědčení.
Z těchto důvodů by každé vzorové veterinární osvědčení mělo obsahovat také vysvětlení některých definicí, doplňkové záruky schválené Komisí podle zvláštních podmínek a případně hygienické požadavky pro hospodářství a zařízení.
(12) Za účelem normalizace struktury veterinárních osvědčení vystavovaných úředním veterinárním lékařem vyvážející země a pro zjednodušení používání prostředků pro elektronický přenos osvědčení by měla být provedena harmonizace vzorového veterinárního osvědčení stanoveného v tomto rozhodnutí a také poznámek k vypracování těchto osvědčení ve vyvážející zemi.
(13) Za účelem harmonizace a modernizace dovozních formalit na hranicích Společenství by zásilky určené k dovozu a tranzitu měly být provázeny příslušným veterinárním osvědčením.
(14) Vzhledem k zeměpisné poloze Kaliningradu by měly být stanoveny zvláštní podmínky pro tranzit zásilek do Ruska a z Ruska přes území Společenství.
(15) Vzhledem k nákazové a zdravotní situaci, pokud jde o krymsko-konžskou horečku v Africe a Asii, by měly být stanoveny některé zvláštní podmínky pro dovoz chovných a užitkových ptáků nadřádu běžci a jejich jednodenních kuřat pocházejících z těchto oblastí.
(16) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství by měla být zrušena rozhodnutí Komise 94/85/ES, 94/86/ES, 94/984/ES, 95/233/ES, 96/482/ES, 96/659/ES, 97/38/ES, 2000/609/ES, 2001/393/ES a 2001/751/ES a nahrazena tímto rozhodnutím.
(17) Rozhodnutí Komise 93/342/EHS ze dne 12. května 1993, kterým se stanoví kritéria pro klasifikaci třetích zemí, pokud jde o influenzu ptáků a newcastleskou chorobu v souvislosti s dovozem živé drůbeže a násadových vajec [24], rozhodnutí Komise 2000/585/ES ze dne 7. září 2000, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz masa králíků a některé volně žijící a farmové zvěře, a veterinární a hygienické podmínky a podmínky pro vydávání veterinárního osvědčení pro tyto dovozy [25], a rozhodnutí Komise 2003/812/ES ze dne 17. listopadu 2003, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz některých produktů pro lidskou spotřebu, na které se vztahuje směrnice Rady 92/118/EHS [26], stanoví určité podmínky týkající se množství dotyčných komodit.
V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství je vhodné zahrnout příslušné podmínky do tohoto rozhodnutí. Rozhodnutí 93/342/EHS, 2000/585/ES a 2003/812/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(18) Je vhodné stanovit přechodné období, aby členské státy a zpracovatelský průmysl mohly přijmout nezbytná opatření pro splnění příslušných podmínek vydávání veterinárního osvědčení stanovených v tomto rozhodnutí.
(19) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví podmínky vydávání veterinárního osvědčení pro dovozy do Společenství a tranzit přes jeho území:
a) drůbeže, násadových vajec a jednodenních kuřat;
b) masa, mletého masa a mechanicky separovaného masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře;
c) vajec a vaječných výrobků a vajec prostých specifikovaných patogenních původců.
Toto rozhodnutí se však nevztahuje na drůbež určenou na výstavy, přehlídky nebo soutěže.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a) "drůbeží" se rozumí kur domácí, krůty, perličky, kachny, husy, křepelky, holubi, bažanti, koroptve a ptáci nadřádu běžci (ratitae) chovaní nebo držení v zajetí pro reprodukci, produkci masa či konzumních vajec nebo pro získání pernaté zvěře k zazvěření;
b) "násadovými vejci" se rozumí vejce pocházející od drůbeže definované pod písmenem a) a určená k líhnutí;
c) "jednodenními kuřaty" se rozumí všechna drůbež mladší 72 hodin a ještě nekrmená; avšak berberské kachny (Cairina moschata) a jejich křížence je možno krmit;
d) "drůbeží pro reprodukci" se rozumí drůbež stará 72 hodin nebo starší, určená pro produkci násadových vajec;
e) "užitkovou drůbeží" se rozumí drůbež stará 72 hodin nebo starší, chovaná pro produkci masa a/nebo konzumních vajec, nebo pernatá zvěř určená k zazvěření;
f) "hejnem" se rozumí soubor drůbeže stejného nákazového statusu držený ve stejné hale nebo stejné ohradě a tvořící jednu epizootologickou jednotku; pokud jde o ustájenou drůbež, tato definice zahrnuje všechny kusy sdílející stejný prostor;
g) "zařízením" se rozumí zařízení nebo jeho část umístěné v jednom místě a určené pro tyto činnosti:
i) chovné zařízení pro čistokrevný chov: zařízení, jehož činnost spočívá v produkci násadových vajec určených k produkci chovné drůbeže,
ii) chovné zařízení: zařízení, které produkuje násadová vejce určená k produkci užitkové drůbeže,
iii) odchovné zařízení:
- buď zařízení, jehož činnost spočívá v odchovu chovné drůbeže před stadiem reprodukce, nebo
- zařízení, jehož činnost spočívá v odchovu užitkové drůbeže před stadiem snášky;
h) "líhní" se rozumí zařízení, jehož činnost spočívá v uložení násadových vajec do inkubátoru, jejich líhnutí a dodávání jednodenních kuřat;
i) "pověřeným veterinárním lékařem" se rozumí veterinární lékař pověřený příslušným veterinárním orgánem, pod jeho odpovědností, k provádění kontrol stanovených v tomto rozhodnutí ve vybraném zařízení;
j) "masem" se rozumí poživatelné části těchto zvířat:
i) drůbeže, kterou se v souvislosti s masem rozumí farmoví ptáci, včetně ptáků chovaných jako domácí zvířata, ale nepovažovaných za taková, s výjimkou ptáků nadřádu běžci,
ii) volně žijící pernaté zvěře lovené k lidské spotřebě,
iii) ptáků nadřádu běžci;
k) "mechanicky separovaným masem" nebo "MSM" se rozumí produkt získaný odebráním masa z masových kostí po vykostění nebo z celých těl poražené drůbeže mechanickými prostředky, což má za následek ztrátu nebo změnu struktury svalového vlákna;
l) "mletým masem" se rozumí rozemleté vykostěné maso, které obsahuje méně než 1 % soli;
m) "vejci prostými specifikovaných patogenních původců" se rozumí násadová vejce, která pocházejí z "hejn kuřat prostých specifikovaných patogenních původců", jak je popsáno v Evropském lékopisu, a určená výlučně k diagnostickým, výzkumným nebo farmaceutickým účelům.
Článek 3
Veterinární osvědčení
Veterinární osvědčení předepsaná v části 1 příloh I a II se vypracují podle poznámek uvedených v části 2 těchto příloh.
Lze však použít elektronický způsob vydání osvědčení a další schválené metody harmonizované na úrovni Společenství.
KAPITOLA II
DRŮBEŽ, NÁSADOVÁ VEJCE A JEDNODENNÍ KUŘATA
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 4
Všeobecné podmínky pro dovoz a tranzit
1. Drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata dovážená do Společenství a přepravovaná přes jeho území musí splňovat podmínky stanovené v článcích 5 až 14.
2. Odstavec 1 se nepoužije pro zásilky obsahující méně než 20 jednotek drůbeže, násadových vajec nebo jednodenních kuřat.
Takové zásilky však smějí být dováženy jen ze třetích zemí nebo jejich částí, které jsou k takovým dovozům schváleny, protože splňují tyto podmínky:
a) země nebo její část je uvedena ve sloupcích 1 a 3 tabulky obsažené v části 1 přílohy I a sloupec 4 této tabulky stanoví vzorové veterinární osvědčení pro dotyčnou komoditu;
b) nevztahuje se na ně zákaz dovozu;
c) podmínky dovozu zahrnují požadavek na izolaci po dovozu nebo na karanténu.
Toto ustanovení se nepoužije na zásilky ptáků nadřádu běžci nebo jejich násadová vejce.
Článek 5
Místo původu
Drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata smějí být dovážena do Společenství nebo přepravována přes jeho území pouze ze třetích zemí nebo jejich částí, které jsou uvedeny ve sloupcích 1 a 3 tabulky obsažené v části 1 přílohy I, v jejímž sloupci 4 je stanoven vzor veterinárního osvědčení pro dotyčnou komoditu.
Článek 6
Hygienické podmínky a doplňkové záruky
1. Drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata musí splňovat požadavky stanovené v příslušném veterinárním osvědčení vypracovaném podle příslušného vzoru uvedeného v části 2 přílohy I, s přihlédnutím ke zvláštním podmínkám stanoveným ve sloupci 6 tabulky obsažené v části 1 přílohy I.
2. V souladu s právními předpisy Společenství musí být na žádost členského státu určení do veterinárního osvědčení vypracovaného podle příslušného vzoru uvedeného v části 2 přílohy I zahrnuty doplňkové záruky pro drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata stanovené pro tento členský stát ve sloupci 5 tabulky v části 1 přílohy I.
Článek 7
Doplňkové veterinární požadavky na drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata ze třetích zemí, kde očkovací látky používané proti newcastleské chorobě nesplňují normy Společenství
1. Pokud třetí země nezakazují používání očkovacích látek proti newcastleské chorobě nesplňujících zvláštní kritéria stanovená v bodě 2 přílohy B rozhodnutí 93/342/EHS, vztahují se na drůbež a jednodenní kuřata, která jsou z nich dovážena, tyto doplňkové veterinární požadavky:
a) drůbež a jednodenní kuřata nebyla očkována takovými očkovacími látkami po dobu nejméně dvanáct měsíců před datem vývozu do Společenství;
b) nejvýše dva týdny před datem vývozu do Společenství, nebo v případě násadových vajec nejdříve dva týdny před sběrem vajec, byla hejna podrobena testu izolace viru newcastleské choroby:
i) provedenému v úřední laboratoři,
ii) na namátkovém vzorku výtěrů z kloaky nejméně 60 ptáků z každého hejna,
iii) při němž nebyly zjištěny ptačí paramyxoviry s indexem intracerebrální patogenity vyšším než 0,4;
c) po dobu dvou týdnů stanovenou pod písmenem b) byla držena v izolaci pod úředním dozorem v hospodářství původu;
d) v období 60 dní před datem vývozu do Společenství, nebo v případě násadových vajec v období 60 dní před sběrem vajec, nebyla v kontaktu s drůbeží nesplňující požadavky uvedené pod písmeny a) a b).
2. Pokud jsou jednodenní kuřata dovážena ze třetí země, jak je uvedeno v odstavci 1, násadová vejce, z nichž se vylíhla, nebyla v líhni nebo během přepravy v kontaktu s drůbeží nebo násadovými vejci nesplňujícími požadavky uvedené pod písmeny a) až d).
Článek 8
Přeprava drůbeže
1. Drůbež se nesmí nakládat na dopravní prostředky přepravující jinou drůbež nižšího nákazového statusu.
2. Při přepravě do Společenství nesmí být drůbež dopravována po silnici nebo po železnici přes třetí zemi nebo její část, která není schválena k dovozu drůbeže do Společenství, a nesmí v ní být vykládána.
3. Při letecké přepravě nesmí být drůbež vykládána ve třetí zemi nebo v její části, která není schválena k dovozu drůbeže do Společenství.
ODDÍL 2
Chovná a užitková drůbež jiná než ptáci nadřádu běžci a násadová vejce a jednodenní kuřata jiná než ptáků nadřádu běžci
Článek 9
Požadavky na dovoz
1. Dovážená chovná a užitková drůbež jiná než ptáci nadřádu běžci a násadová vejce a jednodenní kuřata jiná než ptáků nadřádu běžci smějí pocházet pouze ze zařízení schválených příslušným orgánem dotyčné třetí země v souladu s podmínkami, které jsou nejméně stejně přísné jako podmínky stanovené v příloze II směrnice 90/539/EHS, a jestliže toto schválení nebylo pozastaveno nebo odňato.
2. Pokud chovná a užitková drůbež jiná než ptáci nadřádu běžci a násadová vejce a jednodenní kuřata jiná než ptáků nadřádu běžci a/nebo jejich hejna původu mají být podrobena testování za účelem splnění požadavků příslušných veterinárních osvědčení stanovených v tomto rozhodnutí, musí být odběr vzorků pro testování a vlastní testování provedeny metodami uvedenými v bodě A části 4 přílohy I.
3. Dovážená násadová vejce musí být označena názvem třetí země původu a jedním z údajů stanovených v příloze III písmem o velikosti nejméně 3 mm.
4. Jak je uvedeno v odstavci 3, musí každé balení násadových vajec obsahovat výlučně vejce stejného druhu, kategorie a typu drůbeže ze stejné třetí země původu a stejného odesilatele a musí být označeno alespoň těmito údaji:
a) údaje vyznačené na vejcích, jak je stanoveno v odstavci 3;
b) druh drůbeže, z kterého vejce pocházejí;
c) jméno nebo název odesilatele a jeho adresa.
5. Každý obal dovážených jednodenních kuřat musí obsahovat výlučně jeden druh, kategorii a typ drůbeže ze stejné třetí země původu, stejné líhně a stejného odesilatele a musí být označen alespoň těmito údaji:
a) název třetí země původu;
b) druh drůbeže, ke kterému jednodenní kuřata náleží;
c) rozlišovací číslo líhně;
d) jméno nebo název odesilatele a jeho adresa.
Článek 10
Požadavky po dovozu
1. Dovezená chovná a užitková drůbež jiná než ptáci nadřádu běžci a jednodenní kuřata jiná než ptáků nadřádu běžci musí být držena v hospodářství určení ode dne dovozu:
a) po dobu nejméně šesti týdnů; nebo
b) pokud jsou ptáci poraženi před vypršením období stanoveného pod písmenem a), do dne porážky.
Období stanovené pod písmenem a) se však může zkrátit na tři týdny, jestliže bylo dosaženo příznivých výsledků odběru vzorků a testování metodami stanovenými v bodě B části 4 přílohy I.
2. Chovná a užitková drůbež jiná než ptáci nadřádu běžci, která se vylíhla z dovezených násadových vajec, musí být po dobu nejméně tří týdnů od svého vylíhnutí držena v líhni nebo v hospodářství, kam byla po vylíhnutí odeslána.
Pokud jednodenní kuřata nejsou odchována v členském státě, který násadová vejce dovezl, musí být přepravena přímo do konečného místa určení stanoveného v bodě 9.2 vzoru 2 veterinárního osvědčení uvedeného v příloze IV směrnice 90/539/EHS a tam držena po dobu nejméně tří týdnů ode dne vylíhnutí.
3. Dovezená chovná a užitková drůbež a jednodenní kuřata a chovná a užitková drůbež jiná než ptáci nadřádu běžci, která se vylíhla z dovezených násadových vajec, musí být během příslušného období stanoveného v odstavcích 1 a 2 držena v izolaci v drůbežárnách, kde se nenacházejí žádná jiná hejna.
Mohou být ale umístěna do drůbežáren, v kterých se chovná a užitková drůbež a jednodenní kuřata již nacházejí.
Období stanovená v odstavcích 1 a 2 začnou v takovém případě běžet datem umístění posledního dovezeného kusu drůbeže a před vypršením těchto období nesmí být žádná přítomná drůbež z drůbežárny přemístěna.
4. Líhnutí dovezených násadových vajec musí být zajištěno v oddělených inkubátorech a líhních.
Dovezená násadová vejce však mohou být uložena do inkubátorů a líhní, v kterých se již nacházejí jiná násadová vejce.
Období stanovená v odstavcích 1 a 2 začnou v takovém případě běžet datem uložení posledního dovezeného násadového vejce.
5. Nejpozději v den vypršení příslušného období stanoveného v odstavci 1 nebo 2 musí být chovná a užitková drůbež a jednodenní kuřata podrobena klinickému vyšetření schváleným veterinárním lékařem a v případě potřeby se musí odebrat vzorky pro kontrolu jejich zdravotního stavu.
ODDÍL 3
Chovní a užitkoví ptáci nadřádu běžci a jejich násadová vejce a jednodenní kuřata
Článek 11
Požadavky na dovoz
1. Dovezení chovní a užitkoví ptáci nadřádu běžci musí být označeni značkami na krku a/nebo mikročipy s kódem ISO třetí země původu.
Tyto mikročipy musí splňovat normy ISO.
2. Dovezená násadová vejce chovných a užitkových ptáků nadřádu běžci musí být označena razítkem s kódem ISO třetí země původu a číslem schválení zařízení původu.
3. Jak je uvedeno v odstavci 2, musí každé balení násadových vajec obsahovat výlučně vejce ptáků nadřádu běžci ze stejné třetí země původu a stejného odesilatele a musí být označeno alespoň těmito údaji:
a) údaje vyznačené na vejcích, jak je stanoveno v odstavci 2;
b) dobře viditelné a čitelné označení, že zásilka obsahuje násadová vejce ptáků nadřádu běžci;
c) jméno nebo název odesilatele a jeho adresa.
4. Každý obal dovezených jednodenních kuřat chovných a užitkových ptáků nadřádu běžci musí obsahovat výlučně ptáky nadřádu běžci ze stejné třetí země původu, stejného zařízení a odesilatele a musí být označen alespoň těmito údaji:
a) kód ISO třetí země původu a číslo schválení zařízení původu;
b) dobře viditelné a čitelné označení, že zásilka obsahuje jednodenní kuřata ptáků nadřádu běžci;
c) jméno nebo název odesilatele a jeho adresa.
5. Po provedení dovozních kontrol musí být zásilky ptáků nadřádu běžci a jejich násadových vajec a jednodenních kuřat přepraveny přímo do konečného místa určení.
Článek 12
Požadavky po dovozu
1. Dovezení chovní a užitkoví ptáci nadřádu běžci a jejich jednodenní kuřata musí být drženi v hospodářství určení ode dne jejich dovozu:
a) po dobu nejméně šesti týdnů; nebo
b) pokud jsou ptáci poraženi před vypršením doby stanovené pod písmenem a), do dne porážky.
2. Ptáci nadřádu běžci vylíhnutí z dovezených násadových vajec musí být po dobu nejméně tří týdnů ode dne vylíhnutí drženi v líhni nebo v hospodářství, do kterých byli po vylíhnutí odesláni.
3. Dovezení ptáci nadřádu běžci a ptáci nadřádu běžci vylíhnutí z dovezených násadových vajec musí být během příslušného období stanoveného v odstavcích 1 a 2 drženi v izolaci v drůbežárnách, kde se nenacházejí jiní ptáci nadřádu běžci nebo jiná drůbež.
Mohou však být umístěni do drůbežáren, kde se již nacházejí jiní ptáci nadřádu běžci nebo jiná drůbež.
V takovém případě začnou běžet období stanovená v odstavcích 1 a 2 datem umístění posledního dovezeného ptáka nadřádu běžci a před vypršením těchto lhůt nesmí být žádní přítomní ptáci nadřádu běžci nebo drůbež z těchto drůbežáren přemístěni.
4. Líhnutí dovezených násadových vajec musí být zajištěno v oddělených inkubátorech a líhních.
Dovezená násadová vejce však mohou být uložena do inkubátorů a líhní, kde se již nacházejí jiná násadová vejce.
V takovém případě začnou běžet období stanovená v odstavcích 1 a 2 datem uložení posledního dovezeného násadového vejce a použijí se opatření stanovená v odstavcích 1 a 2.
5. Nejpozději v den vypršení příslušného období stanoveného v odstavci 1 nebo 2 musí být dovezení ptáci nadřádu běžci a jejich jednodenní kuřata podrobeni klinickému vyšetření schváleným veterinárním lékařem a v případě potřeby se musí odebrat vzorky pro kontrolu jejich zdravotního stavu.
6. Pokud mají být ptáci nadřádu běžci, jejich násadová vejce a jednodenní kuřata a/nebo hejna původu podrobena testování v souladu s požadavky veterinárních osvědčení stanovenými v příloze I tohoto rozhodnutí, musí být odběr vzorků pro testování na newcastleskou chorobu a vlastní testování provedeny v souladu s přílohami I a II rozhodnutí Komise 92/340/EHS [27].
Článek 13
Požadavky na chovné a užitkové ptáky nadřádu běžci a jejich jednodenní kuřata z Asie a Afriky
Pro chovné a užitkové ptáky nadřádu běžci a jejich jednodenní kuřata pocházející ze třetích zemí Asie a Afriky se po jejich dovozu do Společenství použijí ochranná opatření proti krymsko-konžské horečce stanovená v části 1 přílohy V.
Všichni ptáci nadřádu běžci vykazující pozitivní výsledek zde stanoveného kompetitivního testu ELISA na přítomnost protilátek proti krymsko-konžské horečce musí být utraceni.
21 dní po původním odběru vzorku musí být všichni kontaktní ptáci ve skupině znovu testováni kompetitivním testem ELISA.
Vykáže-li některý pták pozitivní výsledek, musí být utracena celá kontaktní skupina.
Článek 14
Požadavky na chovné a užitkové ptáky nadřádu běžci ze země považované za postiženou newcastleskou chorobou
Na ptáky nadřádu běžci a jejich násadová vejce pocházející ze třetí země považované za postiženou newcastleskou chorobou a na jednodenní kuřata, která se z takových vajec vylíhla, se vztahují tyto předpisy:
a) před datem zahájení období izolace zkontroluje příslušný orgán izolační zařízení, jak je uvedeno v čl. 12 odst. 3, aby se přesvědčil, že jsou vyhovující;
b) během příslušné lhůty stanovené v čl. 12 odst. 1 a 2 se provede test izolace viru newcastleské choroby na vzorku výtěrů z kloaky nebo trusu každého ptáka nadřádu běžci;
c) pokud mají být ptáci nadřádu běžci odesláni do členského státu nebo do jeho oblasti, jehož status byl stanoven podle čl. 12 odst. 2 směrnice 90/539/EHS, musí být u každého ptáka nadřádu běžci kromě testu izolace viru stanoveného pod písmenem b) provedeno i sérologické vyšetření;
d) před propuštěním kteréhokoli ptáka z izolace musí být k dispozici negativní výsledky testů stanovených pod písmeny b) a c).
KAPITOLA III
MASO, MLETÉ MASO A MECHANICKY SEPAROVANÉ MASO DRŮBEŽE, PTÁKŮ NADŘÁDU BĚŽCI A VOLNĚ ŽIJÍCÍ PERNATÉ ZVĚŘE, VEJCE A VAJEČNÉ VÝROBKY A VEJCE PROSTÁ SPECIFIKOVANÝCH PATOGENNÍCH PŮVODCŮ
ODDÍL 1
Dovoz
Článek 15
Maso, mleté maso a mechanicky separované maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře
Maso, mleté maso a mechanicky separované maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře se smí do Společenství dovážet pouze ze třetí země nebo její části uvedené ve sloupcích 1 a 3 tabulky obsažené v části 1 přílohy II, v jejímž sloupci 4 je stanoven vzor veterinárního osvědčení pro dotyčné maso, mleté maso a mechanicky separované maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře.
Článek 16
Doplňkové záruky a doplňkové veterinární požadavky na maso ptáků nadřádu běžci a maso volně žijící pernaté zvěře, mleté maso a mechanicky separované maso
1. Maso ptáků nadřádu běžci a maso volně žijící pernaté zvěře, mleté maso a mechanicky separované maso těchto ptáků může být do Společenství dováženo pouze ze třetí země nebo její části, která nepodléhá žádným omezením v souvislosti s influenzou ptáků a newcastleskou chorobou.
2. Doplňkové veterinární požadavky stanovené v části 2 přílohy V o ochranných opatřeních proti krymsko-konžské horečce se vztahují na maso ptáků nadřádu běžci z Afriky a Asie dovážené do Společenství nebo přepravované přes jeho území.
3. Členské státy neprovádějící očkování proti newcastleské chorobě mohou v souvislosti s očkováním proti této chorobě požadovat doplňkové záruky na maso ptáků nadřádu běžci dovážené do Společenství nebo přepravované přes jeho území.
Článek 17
Vejce a vaječné výrobky
Vejce a vaječné výrobky se smí do Společenství dovážet pouze ze třetí země nebo její části uvedené ve sloupcích 1 a 3 tabulky obsažené v části 1 přílohy II, v jejímž sloupci 4 je stanoven vzor veterinárního osvědčení pro dotyčná vejce a vaječné výrobky.
Článek 18
Vejce prostá specifikovaných patogenních původců
1. Vejce prostá specifikovaných patogenních původců se smí dovážet do Společenství pouze ze třetí země nebo její části uvedené ve sloupcích 1 a 3 tabulky obsažené v části 1 přílohy I, v jejímž sloupci 4 je stanoven vzor veterinárního osvědčení pro dotyčná vejce prostá specifikovaných patogenních původců.
2. Dovážená vejce prostá specifikovaných patogenních původců, jak je uvedeno v odstavci 1, musí být označena razítkem s kódem ISO třetí země původu a číslem schválení zařízení původu.
3. Každé balení vajec prostých specifikovaných patogenních původců musí obsahovat výlučně vejce ze stejné třetí země původu, stejného zařízení a stejného odesilatele, a musí uvádět alespoň tyto údaje:
a) údaje vyznačené na vejcích stanovené v odstavci 2;
b) dobře viditelné a čitelné označení, že zásilka obsahuje vejce prostá specifikovaných patogenních původců;
c) jméno nebo název odesilatele a jeho adresa.
4. Po provedení dovozních kontrol musí být zásilky vajec prostých specifikovaných patogenních původců přepraveny přímo do konečného místa určení.
ODDÍL 2
Tranzit a skladování
Článek 19
Podmínky pro tranzit/skladování
Maso, mleté maso a mechanicky separované maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře, vejce a vaječné výrobky a vejce prostá specifikovaných patogenních původců mohou být přepravovány přes Společenství nebo skladovány na jeho území pouze tehdy, když:
a) splňují příslušné dovozní podmínky dotyčných komodit uvedené v článcích 15, 16, 17 nebo 18;
b) pocházejí ze třetí země nebo její části uvedené v příloze I nebo II;
c) jsou provázeny veterinárním osvědčením vypracovaným podle vzoru stanoveného v příloze IV.
Článek 20
Odchylka pro tranzit
1. Odchylně od článku 19 povolí členské státy silniční nebo železniční tranzit přes území Společenství mezi stanovišti hraniční kontroly v Lotyšsku, Litvě a Polsku stanovenými v souladu s rozhodnutím Komise 2001/881/ES [28] pro zásilky masa, mletého masa a mechanicky separovaného masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře, vajec a vaječných výrobků a vajec prostých specifikovaných patogenních původců pocházejících z Ruska a směřujících do Ruska přímo nebo přes jinou třetí zemi za předpokladu, že:
a) zásilka je úředním veterinárním lékařem na stanovišti hraniční kontroly vstupu zaplombována plombou s identifikačním číslem;
b) doklady připojené k zásilce a uvedené v článku 7 směrnice 97/78/ES jsou úředním veterinárním lékařem na stanovišti hraniční kontroly vstupu opatřeny na každé straně razítkem "POUZE PRO TRANZIT DO RUSKA PŘES ÚZEMÍ EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ";
c) jsou dodržena prováděcí pravidla stanovená v článku 11 směrnice 97/78/ES;
d) zásilka je na společném veterinárním vstupním dokladu vystaveném úředním veterinárním lékařem na stanovišti hraniční kontroly vstupu osvědčena za přípustnou pro tranzit.
2. Zásilky uvedené v odstavci 1 tohoto článku nesmí být na území Společenství vykládány nebo ukládány do skladu podle čl. 12 odst. 4 nebo článku 13 směrnice 97/78/ES.
3. Příslušný orgán provádí pravidelné revize, aby bylo zajištěno, že počet zásilek a množství produktů opouštějících území Společenství odpovídá počtu a množství při vstupu na toto území.
KAPITOLA IV
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 21
Změny rozhodnutí 93/342/EHS
Rozhodnutí 93/342/EHS se mění takto:
a) v čl. 4 odst. 4 se druhý pododstavec zrušuje;
b) příloha E se zrušuje.
Článek 22
Změny rozhodnutí 2000/585/ES
Rozhodnutí 2000/585/ES se mění takto:
a) článek 1 se zrušuje;
b) článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Členské státy povolí dovoz pouze tohoto masa:
a) masa volně žijících zajícovitých definovaných jako volně žijící králíci a zajíci, které neobsahuje droby, vyjma nestažených a nevyvržených zajícovitých (leporidae);
b) masa domácích králíků;
c) masa volně žijících suchozemských savců jiných než kopytníků a zajícovitých, které neobsahuje droby.
V souladu s přílohou II smějí dovozy tohoto masa pocházet výlučně ze třetích zemí nebo jejich částí uvedených v příloze I a podléhajících podmínkám stanoveným ve veterinárním osvědčení podle příslušného vzoru uvedeného v příloze III.
Vyvážející třetí země musí splňovat zvláštní požadavky uvedené v příloze II a stanovené v příloze IV, což musí potvrdit vyplněním oddílu V každého zdravotního osvědčení podle vzoru uvedeného v příloze III."
;
c) příloha II se nahrazuje přílohou VI tohoto rozhodnutí;
d) vzory D a I uvedené v příloze III se zrušují.
Článek 23
Změny rozhodnutí 2003/812/ES
V rozhodnutí 2003/812/ES se zrušují části IV a V přílohy.
Článek 24
Zrušení
Rozhodnutí 94/85/ES, 94/86/ES, 94/984/ES, 95/233/ES, 96/482/ES, 96/659/ES, 97/38/ES, 2000/609/ES, 2001/393/ES a 2001/751/ES se zrušují.
Článek 25
Přechodná ustanovení
Drůbež, násadová vejce, jednodenní kuřata, maso, mleté maso a mechanicky separované maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící pernaté zvěře, vejce a vaječné výrobky a vejce prostá specifikovaných patogenních původců, pro něž byla vystavena veterinární osvědčení v souladu s rozhodnutím 94/85/ES, 94/86/ES, 94/984/ES, 95/233/ES, 96/482/ES, 97/38/ES, 2000/609/ES, 2001/393/ES a 2001/751/ES, se smí dovážet do Společenství nebo převážet přes jeho území pouze do šesti měsíců ode dne vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 26
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne následujícího po uplynutí šesti měsíců ode dne vyhlášení tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 27
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2006
o podpisu Dohody mezi Evropskou unií a Islandskou republikou a Norským královstvím o postupu předávání mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem
(2006/697/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie je rozhodnuta zlepšit justiční spolupráci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem, aniž by tím byla dotčena pravidla, jež chrání osobní svobodu.
(2) V návaznosti na rozhodnutí Rady ze dne 10. července 2001, kterým se předsednictví Rady zmocňuje k sjednání dohod s Norskem a Islandem o justiční spolupráci v trestních věcech na základě článků 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii, které bylo změněno rozhodnutím Rady ze dne 19. prosince 2002, sjednalo předsednictví, jemuž byla nápomocna Komise, dohodu o postupu předávání mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropskou unií a Islandskou republikou a Norským královstvím o postupu předávání mezi členskými státy Evropské unie a Islandem a Norskem se schvaluje jménem Evropské unie, s výhradou jejího uzavření.
Znění dohody a prohlášení, která mají být učiněna při podpisu uvedené dohody, se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn určit osobu zmocněnou podepsat dohodu s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Toto rozhodnutí a k němu připojená dohoda budou zveřejněny
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. října 2006
o mimořádných opatřeních vztahujících se na produkty rybolovu dovezené z Brazílie a určené k lidské spotřebě
(oznámeno pod číslem K(2006) 4819)
(Text s významem pro EHP)
(2006/698/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (ES) č. 178/2002 musí být přijata nezbytná opatření, pokud je zřejmé, že potraviny dovezené ze třetí země mohou představovat vážné riziko pro lidské zdraví, zdraví zvířat nebo životní prostředí, a pokud se nelze s tímto rizikem úspěšně vypořádat pomocí opatření přijatých dotyčným členským státem nebo státy.
(2) Podle nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2], musí provozovatelé potravinářských podniků zajistit, aby v produktech rybolovu nebyly překročeny limity pro histamin.
Tyto limity byly společně s metodami odběru vzorků a analytickými metodami stanoveny nařízením Komise (ES) č. 2073/2005 ze dne 15. listopadu 2005 o mikrobiologických kritériích pro potraviny [3].
(3) Nedávná inspekce Společenství v Brazílii odhalila vážné hygienické nedostatky při manipulaci s produkty rybolovu.
V důsledku těchto nedostatků nejsou ryby tak čerstvé, jak by měly být, rychle se kazí a v některých druzích ryb (zejména v druzích ryb čeledí Scombridae, Clupeidae, Engraulidae, Coryfenidae, Pomatomidae, Scombresosidae) mohou být hodnoty histaminu vysoké.
Uvedené inspekce také odhalily omezenou kapacitu brazilských orgánů provádět nezbytné kontroly ryb, a zejména zjišťovat přítomnost histaminu v uvedených druzích.
(4) Nadměrné hodnoty histaminu v produktech rybolovu představují vážné riziko pro lidské zdraví.
(5) Je vhodné přijmout opatření na úrovni Společenství vztahující se na dovoz produktů rybolovu, které mohou být kontaminované, aby byla zajištěna účinná a jednotná ochrana ve všech členských státech.
(6) Dovoz produktů rybolovu z druhů ryb spojovaných s vysokým množstvím histidinu do Společenství by měl být povolen pouze tehdy, pokud lze prokázat, že byly podrobeny systematické kontrole v místě původu za účelem ověření, že hodnoty histaminu v těchto druzích nepřekračují limity stanovené nařízením (ES) č. 2073/2005.
(7) Je však vhodné dočasně povolit dovoz zásilek, ke kterým nejsou přiloženy výsledky kontrol v místě původu, a to za předpokladu, že členské státy zajistí, aby tyto zásilky byly podrobeny příslušným kontrolám při dodání na hranice Společenství za účelem ověření, že hodnoty histaminu v těchto druzích nepřekračují limity stanovené nařízením (ES) č.
2073/2005. Toto dočasné povolení by mělo být omezeno na dobu, která umožní, aby si brazilské orgány vybudovaly vlastní kontrolní kapacitu.
(8) Nařízení (ES) č. 178/2002 zřizuje systém včasné výměny informací pro potraviny a krmiva, který by měl být použit k provedení požadavku vzájemné výměny informací podle čl. 22 odst. 2 směrnice Rady 97/78/ES [4]. Kromě toho by měly členské státy Komisi pravidelně zasílat zprávy o výsledcích všech analýz v rámci úředních kontrol provedených u zásilek produktů rybolovu z Brazílie.
(9) Toto rozhodnutí by mělo být přezkoumáno s ohledem na záruky poskytnuté Brazílií a na základě výsledků vyšetření provedených členskými státy.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na produkty rybolovu z ryb čeledí Scombridae, Clupeidae, Engraulidae, Coryfenidae, Pomatomidae, Scombresosidae dovezené z Brazílie a určené k lidské spotřebě.
Článek 2
Analytická vyšetření na histamin
1. Členské státy povolují dovoz produktů uvedených v článku 1 do Společenství pouze za předpokladu, že k nim jsou přiloženy výsledky analytického vyšetření na histamin provedeného v Brazílii před odesláním, které potvrdí, že hodnoty histaminu jsou nižší než limity stanovené nařízením (ES) č. 2073/2005. Tato vyšetření musejí být provedena podle metody odběru vzorků a analytické metody uvedené v nařízení (ES) č. 2073/2005.
2. Odchylně od odstavce 1 povolují členské státy dovoz produktů uvedených v článku 1, ke kterým nejsou přiloženy výsledky analytického vyšetření podle odstavce 1, a to za předpokladu, že dovážející členský stát zajistí, aby byla každá zásilka uvedených produktů podrobena vyšetřením, aby se ověřilo, že hodnoty histaminu jsou nižší než limity stanovené nařízením (ES) č. 2073/2005. Tato vyšetření musejí být provedena podle metody odběru vzorků a analytické metody uvedené v nařízení (ES) č. 2073/2005.
Článek 3
Zprávy
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi, pokud vyšetření provedená podle čl. 2 odst. 2 zjistí hodnoty histaminu překračující limity stanovené nařízením (ES) č. 2073/2005 pro produkty rybolovu.
Členské státy předloží Komisi zprávu o všech vyšetřeních provedených podle čl. 2 odst. 2.
Členské státy použijí pro předkládání uvedených informací a zpráv systém včasné výměny informací pro potraviny a krmiva zřízený nařízením (ES) č. 178/2002.
Článek 4
Úhrada výdajů
Veškeré výdaje vzniklé při uplatňování tohoto rozhodnutí hradí odesílatel, příjemce nebo jejich zástupce.
Článek 5
Dosažení souladu
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 6
Doba použití
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. prosince 2006.
Článek 7
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2004/452/ES, kterým se stanoví seznam subjektů, jejichž výzkumní pracovníci mohou mít přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely
(oznámeno pod číslem K(2006) 4857)
(Text s významem pro EHP)
(2006/699/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [1], a zejména na čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účelem nařízení Komise (ES) č. 831/2002 ze dne 17. května 2002, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 322/97 o statistice Společenství, pokud jde o přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely [2], je stanovit podmínky, za kterých je možný přístup k důvěrným údajům sdělovaným orgánu Společenství za účelem získání statistických závěrů pro vědecké účely, a způsob spolupráce orgánu Společenství a vnitrostátních orgánů pro usnadnění tohoto přístupu.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/452/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví seznam subjektů, jejichž výzkumní pracovníci mohou mít přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely [3], stanovilo seznam subjektů, jejichž výzkumní pracovníci mohou mít přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely.
(3) Center of Health and Wellbeing (CHW) při Woodrow Wilson School of Public and International Affairs na Princetonské univerzitě v New Jersey ve Spojených státech amerických je třeba považovat za subjekt, který splňuje požadované podmínky, a je třeba přidat ho do seznamu subjektů, organizací a institucí uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 831/2002.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistickou důvěrnost,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2004/452/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 1. září 2006
o podpisu Dohody o spolupráci na civilním globálním družicovém navigačním systému (GNSS) mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé jménem Společenství
(2006/700/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 133 a 170 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala s Korejskou republikou dohodu o spolupráci na civilním globálním družicovém navigačním systému (GNSS) (dále jen "dohoda").
(2) Dohoda, parafovaná dne 12. ledna 2006, by měla být podepsána s výhradou případného pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody o spolupráci na civilním globálním družicovém navigačním systému (GNSS) mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o jejím uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství, s výhradou jejího uzavření.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. října 2006,
kterým se stanoví na hospodářský rok 2006/2007 orientační finanční příděl členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů
(oznámeno pod číslem K(2006) 4884)
(pouze české, francouzské, italské, maďarské, anglické, německé, portugalské, řecké, slovenské, slovinské a španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/701/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla pro restrukturalizaci a přeměnu vinic, zejména pokud jde o produkční potenciál, jsou stanovena nařízením (ES) č. 1493/1999 a nařízením Komise (ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu [2].
(2) Pravidla o finančním plánování a účasti na financování režimu restrukturalizace a přeměny stanovená v nařízení (ES) č. 1227/2000 stanoví, že odkazy na daný rozpočtový rok se vztahují na platby skutečně provedené členskými státy mezi dnem 16. října a dnem 15. října následujícího roku.
(3) V souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se při rozdělení prostředků mezi členské státy musí náležitě zohlednit podíl plochy vinic dotyčného členského státu na celkové ploše vinic Společenství.
(4) Pro účely provádění čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 by měly být prostředky přidělovány na určitý počet hektarů.
(5) Podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 je příspěvek Společenství na náklady restrukturalizace a přeměny vinic vyšší v regionech zařazených podle nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [3], jako regiony, na něž se vztahuje cíl 1.
(6) Měla by být vzata v úvahu náhrada za ztrátu příjmů vynaložených pěstiteli během období, kdy vinice ještě nenesly úrodu.
(7) V souladu s čl. 17 odst. 5 nařízení (ES) č. 1227/2000 se v případě, že skutečné výdaje členského státu v konkrétním rozpočtovém roce nedosahují 75 % předběžného přídělu, krátí výdaje účtovatelné pro následující rozpočtový rok a odpovídající celková plocha o jednu třetinu rozdílu mezi touto prahovou hodnotou a skutečnými výdaji vynaloženými v dotyčném rozpočtovém roce. Toto ustanovení se pro hospodářský rok 2006/2007 použije v Maďarsku, jehož výdaje vynaložené pro rozpočtový rok 2006 představují 34 % jeho původního přídělu a na Slovensku, jehož výdaje vynaložené v rozpočtovém roce 2006 představují 15 % jeho původního přídělu a v České republice, jejíž vynaložené výdaje jsou ve výši 0 EUR.
(8) V souladu s čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 se předběžný příděl prostředků přizpůsobí na základě skutečných výdajů a přezkoumaných prognóz výdajů předložených členskými státy, přičemž se přihlíží k cílům režimu a dostupným prostředkům,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Orientační finanční příděl dotčeným členským státům pro hospodářský rok 2006/2007 na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů je stanoven v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Maltské republice, Portugalské republice, Rakouské republice, Řecké republice, Spolkové republice Německo, Republice Slovinsko, Slovenské republice a Španělskému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. října 2006
o strategických obecných zásadách Společenství pro soudržnost
(2006/702/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 [1], a zejména na čl. 25 první pododstavec uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
s ohledem na stanovisku Výboru regionů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 158 Smlouvy usiluje Společenství za účelem posilování hospodářské a sociální soudržnosti o snižování rozdílů mezi úrovní rozvoje různých regionů a o snížení zaostalosti nejvíce znevýhodněných regionů nebo ostrovů, včetně venkovských oblastí.
(2) Podle článku 25 nařízení (ES) č. 1083/2006 je třeba stanovit na úrovni Společenství strategické obecné zásady pro hospodářskou, sociální a územní soudržnost, které vymezují orientační rámec pro intervenci Evropského fondu pro regionální rozvoj, Evropského sociálního fondu a Fondu soudržnosti (dále jen "fondy"), s přihlédnutím k jiným souvisejícím politikám Společenství, s cílem podporovat harmonický, vyvážený a udržitelný rozvoj Společenství.
(3) Rozšíření má za následek podstatné prohloubení regionálních rozdílů v rámci Společenství, přestože některé z nejchudších oblastí nových členských států mají jednu z nejvyšších měr růstu.
Rozšíření je proto ojedinělou příležitostí pro zlepšení růstu a konkurenceschopnosti ve Společenství jako celku, což by se mělo promítnout i do těchto strategických obecných zásad.
(4) Evropská rada na jarním zasedání v roce 2005 potvrdila, že Společenství by mělo využít všech vhodných zdrojů na vnitrostátní úrovni i úrovni Společenství, včetně politiky soudržnosti, aby se dosáhlo cílů obnovené lisabonské agendy, která sestává z integrovaných hlavních směrů, zahrnující hlavní směry hospodářské politiky a zásady zaměstnanosti přijaté Radou.
(5) Při plnění cílů stanovených ve Smlouvě, a zejména cíle podpory skutečné hospodářské konvergence, by se akce podporované omezenými zdroji, které jsou k dispozici pro politiku soudržnosti, měly soustředit na podporování udržitelného růstu, konkurenceschopnosti a zaměstnanosti s ohledem na obnovenou lisabonskou strategii.
(6) Cílem těchto strategických obecných zásad by proto mělo být podporovat růst strategického obsahu politiky soudržnosti s ohledem na posílení součinnosti s cíli obnovené lisabonské agendy a s ohledem na přispění k jejich plnění.
(7) Evropská rada na jarním zasedání v roce 2005 dospěla k závěru, že je zapotřebí, aby subjekty v praxi přijímaly cíle nové lisabonské agendy více za své, včetně regionálních a místních subjektů a sociálních partnerů, a to zejména v oblastech, kde je klíčové užší sblížení, jako jsou například inovace, hospodářství založené na znalostech, nové informační a komunikační technologie, zaměstnanost, lidský kapitál, podnikavost, podpora malým a středním podnikům a přístup k financování z rizikového kapitálu.
Strategické obecné zásady význam tohoto zapojení uznávají.
(8) Strategické obecné zásady by rovněž měly zohlednit, že úspěšné provádění politiky soudržnosti závisí na makroekonomické stabilitě a strukturálních reformách na vnitrostátní úrovni spolu s řadou dalších podmínek, které podpoří investice, včetně účinného provádění jednotného trhu, správních reforem, řádné správy věcí veřejných, příznivého podnikatelského prostředí a dostupnosti vysoce kvalifikované pracovní síly.
(9) Členské státy vypracovaly národní programy reforem s cílem zlepšit podmínky pro růst a zaměstnanost s přihlédnutím k integrovaným hlavním směrům.
Tyto strategické obecné zásady by měly u všech členských států a regionů upřednostnit oblasti investic, které pomohu plnit národní programy reforem s ohledem na vnitrostátní a regionální potřeby a situaci: investice do inovací, hospodářství založeného na znalostech, nových informačních a komunikačních technologií, zaměstnanosti, lidského kapitálu, podnikavosti, podpory malým a středním podnikům a přístupu k financování z rizikového kapitálu.
(10) Strategické obecné zásady by měly přihlédnout i k úloze politiky soudržnosti při sledování dalších politik Společenství, které jsou v souladu s obnovenou lisabonskou agendou.
(11) V případě regionů a členských států způsobilých pro podporu v rámci cíle "Konvergence" by mělo být cílem podpořit růstový potenciál, aby se dosáhlo a udrželo vysoké tempo růstu, mimo jiné i řešením nedostatků v základních infrastrukturních sítích a posílením institucionální a správní kapacity.
(12) Územní rozměr politiky soudržnosti je významný a všechny oblasti Společenství by měly mít možnost přispívat k růstu a zaměstnanosti.
Proto by strategické obecné zásady měly zohlednit potřeby investic jak do městských, tak i do venkovských oblastí s ohledem na jejich příslušnou úlohu v regionálním rozvoji a s cílem podpořit vyvážený rozvoj, udržitelná společenství a sociální začlenění.
(13) Cíl "Evropská územní spolupráce" má v zajišťování vyváženého a udržitelného rozvoje území Společenství významnou úlohu.
Strategické obecné zásady by měly přispět k úspěchu cíle "Evropská územní spolupráce", který závisí na sdílených rozvojových strategiích pro dotčená území na celostátní, regionální i místní úrovni a na vytváření sítí zejména s cílem zajistit přenos myšlenek do hlavních oblastí celostátních a regionálních programů soudržnosti.
(14) S cílem podpořit udržitelný rozvoj by měly strategické obecné zásady zohlednit i potřebu brát při přípravě vnitrostátních strategií v úvahu ochranu životního prostředí a jeho zlepšování.
(15) Rovnost mužů a žen a zabránění diskriminaci na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženství nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace jsou základními zásadami politiky soudržnosti a měly by být začleněny do všech úrovní strategického přístupu k soudržnosti.
(16) Pro úspěšné provádění politiky soudržnosti je nezbytná řádná správa věcí veřejných na všech úrovních.
Tyto strategické obecné zásady by měly přihlédnout k úloze široce koncipovaného partnerství při přípravě a provádění rozvojových strategií, které je nutné k úspěšnému řízení komplexní strategie soudržnosti a také k potřebě dosažení kvality a efektivity ve veřejném sektoru.
(17) Tyto strategické obecné zásady představují jednotný orientační rámec, který mohou členské státy a regiony použít při vypracovávání celostátních a regionálních programů, zejména s ohledem na posouzení svého příspěvku k cílům Společenství i hlediska soudržnosti, růstu a zaměstnanosti.
S ohledem na tyto strategické obecné zásady by měl každý členský stát připravit svůj národní strategický referenční rámec a následné operační programy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Strategické obecné zásady Společenství pro hospodářskou, sociální a územní soudržnost (dále jen "strategické obecné zásady") uvedené v příloze se přijímají jako orientační rámec pro členské státy při přípravě národních strategických referenčních rámců a operačních programů pro období 2007–2013.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. října 2006
o jmenování dánských členů Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2006/703/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát současných členů Evropského hospodářského a sociálního výboru končí dnem 20. září 2006 [1].
Je proto třeba jmenovat členy uvedeného výboru na nové čtyřleté období počínaje dnem 21. září 2006.
(2) Dne 11. července 2006 Rada přijala seznamy předložené českou, německou, estonskou, španělskou, francouzskou, lotyšskou, litevskou, lucemburskou, maďarskou, maltskou, rakouskou, slovinskou a slovenskou vládou, jakož i seznam dvaceti dvou kandidátů předložený italskou vládou [2].
(3) Dne 15. září 2006 Rada přijala seznamy předložené belgickou, řeckou, irskou, kyperskou, nizozemskou, polskou, portugalskou, finskou, švédskou a britskou vládou, jakož i seznam dvou kandidátů předložený italskou vládou [3].
(4) Dne 2. října 2006 předložila dánská vláda seznam s počtem kandidátů, který odpovídá počtu míst stanovenému pro tuto zemi ve Smlouvách,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Osoby uvedené v příloze tohoto rozhodnutí jsou jmenovány členy Evropského hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2006 do 20. září 2010.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se ode dne 21. září 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2006
o zveřejnění odkazu na normu EN 848-3:1999 "Bezpečnost dřevozpracujících strojů – Jednostranné frézky s rotujícím nástrojem – Část 3: Číslicově řízené (NC) vyvrtávačky a horní frézky" s omezením v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 4901)
(Text s významem pro EHP)
(2006/704/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jestliže vnitrostátní norma, která přejímá harmonizovanou normu, na kterou byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropské unie, obsahuje jeden nebo více základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost uvedených v příloze I směrnice 98/37/ES, pak u stroje vyrobeného podle této normy platí předpoklad, že splňuje příslušné základní požadavky.
(2) Odkaz na normu EN 848-3:1999, která se týká bezpečnosti dřevozpracujících strojů a byla přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 1. července 1999, byl zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie [3].
(3) Po vznesení formální námitky ze strany Švédska vydala Komise rozhodnutí 2002/1002/ES [4] které stanoví, že odkaz na normu EN 848-3:1999 zveřejněný v Úředním věstníku Evropské unie nebude zrušen.
V důsledku toho platí v případě normy EN 848-3:1999 nadále předpoklad, že splňuje základní požadavky na bezpečnost stanovené ve směrnici 98/37/ES.
(4) V souvislosti s formální námitkou vznesenou ze strany Švédska pověřila Komise Evropskou organizaci pro normalizaci (ESO), aby do 1. ledna 2005 změnila normu EN 848-3:1999 tak, aby byla věnována zvláštní pozornost nebezpečí vymrštění kusů a instalaci ochranných prvků, jež by poskytovaly lepší ochranu.
(5) V souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 98/37/ES vzneslo dne 28. července 2005 formální námitku ohledně normy EN 848-3:1999 také Německo.
(6) Po přezkoumání normy EN 848-3:1999 Komise zjistila, že norma nesplňuje základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost uvedené v bodech 1.1.2 písm. a) (Zásady zajišťování bezpečnosti), 1.3.2 (Riziko destrukce během provozu), 1.3.3 (Rizika způsobená padajícími nebo vymrštěnými předměty) a 1.4.1 (Obecné požadavky na ochranné kryty a ochranná zařízení) přílohy I směrnice 98/37/ES.
Specifikace normy EN 848-3:1999 uvedené v ustanoveních bodu 5.2.7.1.2 písm. b) odstavcích 1 až 6 ohledně vlastností závěsů, zejména závěsů z pásků, a výběru materiálů, z nichž jsou vyrobeny, nejsou přiměřené, aby mohly zabránit předpokládanému vymrštění částí nástrojů.
(7) ESO normu EN 848-3:1999 zatím nezměnila, jak bylo požadováno v pověření č. 311, které jí bylo uděleno v souvislosti se směrnicí 98/38/ES.
(8) Než bude norma EN 848-3:1999 změněna, mělo by proto v zájmu bezpečnosti a právní jistoty odkaz na normu EN 848-3:1999 zveřejněný v Úředním věstníku Evropské unie doprovázet vhodné upozornění.
Členské státy by měly stejné upozornění doplnit i do vnitrostátních norem, které normu EN 848-3:1999 přejímají.
(9) Odkaz na normu EN 848-3:1999 je proto třeba odpovídajícím způsobem nahradit,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkaz na normu EN 848-3:1999 "Bezpečnost dřevozpracujících strojů – Jednostranné frézky s rotujícím nástrojem – Část 3: Číslicově řízené (NC) vyvrtávačky a horní frézky" zveřejněný
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2006,
kterým se schvaluje plán preventivního očkování proti influenze ptáků podtypu H5 v některých hospodářstvích v Severním Porýní-Vestfálsku, předložený Německem podle směrnice Rady 2005/94/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 4906)
(Pouze německé znění je závazné)
(2006/705/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2005/94/ES ze dne 20. prosince 2005 o opatřeních Společenství pro tlumení influenzy ptáků a o zrušení směrnice 92/40/EHS [1], a zejména na čl. 57 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Německu byl v nedávné době zjištěn velký počet pozitivních nálezů vysoce patogenního viru influenzy ptáků typu A podtypu H5N1 u volně žijících ptáků.
Ohniska této choroby se rovněž vyskytla v jednom hospodářství s chovem drůbeže a v zoologické zahradě.
(2) Hodnotným nástrojem pro prevenci a tlumení influenzy ptáků podtypů H5 a H7 může být očkování proti této chorobě.
To však dosud v hospodářstvích s chovem drůbeže v Německu provedeno nebylo.
(3) Německo chce pomocí rozsáhlých terénních studií shromáždit více údajů o používání očkovací látky.
(4) 24. srpna 2006 předložilo Německo ke schválení plán preventivního očkování, které se má provést ve třech komerčních hospodářstvích v Severním Porýní-Vestfálsku v rámci studie, jež má posoudit ochrannou účinnost očkovací látky proti influenze ptáků podtypu H5, a to očkováním drůbeže chované v běžných polních podmínkách.
(5) Předložený plán preventivního očkování obsahuje informace požadované podle čl. 56 odst.
2 směrnice 2005/94/ES a je v souladu se strategií DIVA (rozlišení nakažených zvířat od očkovaných – Differentiating Infected from Vaccinated Animals). S ohledem na posouzení plánu a na jednání s Německem se zdá vhodné daný plán schválit.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Plán preventivního očkování
1. Schvaluje se plán preventivního očkování proti vysoce patogenní influenze ptáků podtypu H5, předložený Německem dne 24. srpna 2006, který se bude používat do 30. září 2008.
Preventivní očkování se provádí inaktivovanou očkovací látkou proti influenze ptáků podtypu H5N2 ve třech vybraných hospodářstvích s chovem drůbeže v Severním Porýní-Vestfálsku v Německu, a to v souladu s uvedeným plánem.
2. V hospodářstvích s chovem drůbeže uvedených v odstavci 1 se provádí úřední dozor doplněný vhodnými opatřeními biologické bezpečnosti, jak stanoví plán preventivního očkování.
3. Plán preventivního očkování se provádí účinně.
4. Komise plán preventivního očkování zveřejní.
Článek 2
Opatření omezující přesuny ptáků
1. Příslušný orgán zajistí, aby:
a) drůbež, vejce, jatečně upravená těla drůbeže a čerstvé maso drůbeže držené v hospodářstvích uvedených v čl. 1 odst. 1 ("drůbež a jiné komodity") nebyly z uvedených hospodářství přemísťovány;
b) drůbež a jiní ptáci chovaní v zajetí nebyli během provádění plánu preventivního očkování zavezeni do hospodářství uvedených v čl. 1 odst. 1.
2. Příslušný orgán může odchylně od odst. 1 písm. a) a v souladu s plánem preventivního očkování povolit tyto přesuny drůbeže a jiných komodit:
a) přesun do národní referenční laboratoře v Německu, která se zabývá influenzou ptáků;
b) přesun k okamžité likvidaci v Německu poté, co byly odebrány vhodné vzorky, které se odešlou do zmíněné laboratoře.
Článek 3
Čištění a dezinfekce hospodářství a dopravních prostředků
1. Příslušný orgán zaručí, že jsou hospodářství s chovem drůbeže, uvedená v čl. 1 odst. 1, po odstranění veškeré drůbeže z hospodářství vyčištěna a dezinfikována v souladu s pokyny příslušného orgánu.
2. Příslušný orgán zaručí, že veškeré dopravní prostředky použité pro přepravu drůbeže a jiných komodit jsou po každém použití vyčištěny a dezinfikovány dezinfekčními prostředky a způsoby schválenými příslušným orgánem.
Článek 4
Zprávy
Německo předloží Komisi zprávu o provádění plánu preventivního očkování do jednoho měsíce od data použití tohoto rozhodnutí.
Od 3. října 2006 bude předkládat čtvrtletní zprávy Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Článek 5
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2006) 4907)
(Text s významem pro EHP)
(2006/706/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya ze třetích zemí pouze tehdy, pokud byla odebrána, zpracována a uchována týmy pro odběr embryí uvedenými na seznamu v uvedeném rozhodnutí.
(2) Spojené státy americké požadují, aby byly učiněny změny v seznamech pro uvedenou zemi, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí.
(3) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s příslušnými pravidly, které stanoví směrnice 89/556/EHS, a dotčené týmy pro odběr embryí byly oficiálně schváleny pro vývoz do Společenství veterinárními útvary uvedené země.
(4) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od třetího dne po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 2004
o podpisu a prozatímním provádění protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Republikou Kazachstán na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/709/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 pověřila Rada jménem Společenství a jeho členských států Komisi, aby s Republikou Kazachstán sjednala protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a aby byly stanoveny některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie.
(2) Uvedený protokol byl mezi stranami sjednán s výhradou možného pozdějšího uzavření a nyní by měl být podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států.
(3) Uvedený protokol by měl být prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do ukončení postupů k jeho formálnímu uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Republikou Kazachstán na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
Znění protokolu je připojeno k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Protokol bude prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 25. září 2006
o uzavření protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Republikou Kazachstán na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/710/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu a článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na souhlas Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Republikou Kazachstán na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, kterým se stanovují některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie, byl podepsán jménem Evropského společenství a členských států dne 30. dubna 2004 v souladu s rozhodnutím Rady 2006/709/ES [2].
(2) Protokol je prozatímně používán ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
(3) Protokol by měl být uzavřen,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Republikou Kazachstán na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství pro atomovou energii a členských států.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Evropského společenství a jeho členských států oznámení podle článku 4 protokolu.
Předseda Komise zároveň učiní toto oznámení jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. dubna 2004
o podpisu a prozatímním provádění protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/711/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu, článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 pověřila Rada jménem Společenství a jeho členských států Komisi, aby s Kyrgyzskou republikou sjednala protokol k dohodě o partnerství a spolupráci, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a aby byly stanoveny některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie.
(2) Uvedený protokol byl mezi stranami sjednán s výhradou možného pozdějšího uzavření a nyní by měl být podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států.
(3) Uvedený protokol by měl být prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do ukončení postupů k jeho formálnímu uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou možného pozdějšího uzavření.
Znění protokolu je připojeno [1] k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Protokol bude prozatímně prováděn ode dne přistoupení až do svého vstupu v platnost.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 25. září 2006
o uzavření protokolu k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2006/712/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2, čl. 47 odst. 2 poslední větu a článek 55, čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2, články 93, 94, 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na smlouvu o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, a zejména na čl. 2 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení připojený ke smlouvě o přistoupení, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na souhlas Rady podle článku 101 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, kterým se stanovují některé technické úpravy spojené s institucionálním a právním vývojem uvnitř Evropské unie, byl podepsán jménem Evropského společenství a členských států dne 30. dubna 2004 v souladu s rozhodnutím Rady 2006/711/ES [2].
(2) Protokol je prozatímně používán ode dne přistoupení až do jeho vstupu v platnost.
(3) Protokol by měl být uzavřen,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Kyrgyzskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje jménem Evropského společenství, Evropského společenství pro atomovou energii a členských států.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
Předseda Rady učiní jménem Evropského společenství a jeho členských států oznámení podle článku 4 protokolu.
Předseda Komise zároveň učiní toto oznámení jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2006,
kterým se ukončuje antidumpingové řízení týkající se dovozů digitálních víceúčelových disků s možností záznamu (DVD+/-R) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Tchaj-wanu
(2006/713/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení
(1) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] Komise dne 6. srpna 2005 informovala o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů digitálních víceúčelových disků s možností záznamu (dále jen "DVD+/-R") pocházejících z Čínské lidové republiky (ČLR), Hongkongu a Tchaj-wanu (dále jen "dotčené země") do Společenství.
(2) Řízení bylo zahájeno v návaznosti na podnět podaný dne 24. června 2005 výborem CECMA (dále jen "žadatel") jménem výrobců představujících významný podíl celkové výroby DVD+/-R ve Společenství, který v daném případě činí více než 60 %.
Tento podnět obsahoval důkazy o dumpingu DVD+/-R a o podstatné výsledné újmě, které byly uznány za dostačující pro zahájení řízení.
2. Strany dotčené řízením
(3) Komise oficiálně informovala o zahájení řízení žadatele, žadatele z řad výrobců, další známé výrobce ve Společenství, vyvážející výrobce v dotčených zemích, dovozce, distributory, maloobchodníky a organizace spotřebitelů, o kterých je známo, že se jich záležitost dotýká, a rovněž zástupce dotčených zemí.
(4) Aby bylo vyvážejícím výrobcům v ČLR umožněno podat žádost o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, pokud si to přejí, zaslala Komise dotčeným vyvážejícím výrobcům a všem ostatním společnostem, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení, formuláře žádosti. Patnáct společností žádalo o status tržního hospodářství podle čl.
2 odst. 7 základního nařízení nebo o individuální zacházení v případě, že šetření ukáže, že nesplňují podmínky pro status tržního hospodářství.
(5) Komise zaslala dotazníky všem známým dotčeným stranám, včetně všech žadatelů z řad výrobců, všech ostatních známých výrobců ve Společenství, vyvážejících výrobců v dotčených zemích, dovozců, maloobchodníků a distributorů.
Dotazníky byly také zaslány vyvážejícím výrobcům v Japonsku, které bylo považováno za náhradu Tchaj-wanu coby potenciální srovnatelné země pro stanovení běžné hodnoty pro vyvážející výrobce v ČLR, jimž nemusí být přiznán status tržního hospodářství.
Změna potenciální srovnatelné země souvisela s námitkami, které vznesly zúčastněné strany a které vycházely především ze skutečnosti, že v minulosti byl zjištěn dumping u hlavních tchajwanských vývozců příbuzného a do jisté míry nahraditelného výrobku.
Odpovědi obdržela od dvaceti dvou vyvážejících výrobců v dotčených zemích, všech žadatelů z řad výrobců, jednoho jiného výrobce ve Společenství, osmi dovozců, kteří nejsou ve spojení, jednoho distributora a sedmi maloobchodníků (z toho jeden je zároveň i velkoobchodníkem).
(6) Kvůli velkému počtu odpovědí z ČLR (devět skupin společností) a Tchaj-wanu (jedenáct společností) byl u těchto dvou zemí v souladu s oznámením o zahájení řízení použit výběr vzorku.
Podle článku 17 základního nařízení se u vybraného vzorku vycházelo z největších reprezentativních objemů vývozů, které mohou být přiměřeně prošetřeny v rámci dostupného času.
Vybrané vzorky tvořili čtyři čínští vyvážející výrobci, kteří představovali 79 % objemu vývozu čínských spolupracujících stran, a pět tchajwanských vyvážejících výrobců, kteří představovali 97 % objemu vývozu tchajwanských spolupracujících stran. V souladu s čl.
17 odst. 2 základního nařízení byly čínské a tchajwanské orgány konzultovány a nevznesly žádnou námitku.
Co se týče Hongkongu, výběr vzorku nebyl nutný.
(7) Komise opatřila a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné pro stanovení dumpingu, následné újmy a stanovení zájmu Společenství, a provedla kontrolu v prostorách těchto společností:
a) výrobci ve Společenství
- Computer Support Italcard s.r.l.
(Milán, Itálie)
- Manufacturing Advanced Media (Mulhouse, Francie)
- TDK Recording Media Europe (Lucembursko)
- Sony DADC (Salcburg, Rakousko)
b) vyvážející výrobci v Hongkongu
- UME Disc Ltd.
- China Shing Manufacturing
- MDA Technology Ltd.
- Giant Base Technology Ltd.
- Pop Hero Holdings Ltd.
- Wealth Fair Investment Ltd.
c) vyvážející výrobci v Tchaj-wanu
- Prodisc Technology, Inc (Taipei, Tchaj-wan)
- Daxon Technology (Taipei, Tchaj-wan)
d) dovozci a distributoři, kteří nejsou ve spojení
- Verbatim Ltd. (Londýn, Spojené království)
- Maxell Europe Ltd. (Londýn, Spojené království)
- Philips Recordable Media (Wiesbaden, Německo)
- Sony France S.A.
(Paříž, Francie)
- Ingram Micro Distribution GmbH (Mnichov, Německo)
- SK Kassetten GmbH & Co KG (Neuenrade, Německo)
- Intenso GmbH (Vechta, Německo)
- Emtec International S.p.a.
(Paříž, Francie)
e) velko-/maloobchodník
- Metro Group Buying GmbH
f) maloobchodníci
- Carrefour Marchandises Internationales (Paříž, Francie)
- El Corte Inglés S.A. (Madrid, Španělsko)
- FNAC S.A.
(Paříž, Francie)
g) výrobce ve srovnatelné zemi
- Taiyo Yuden (Takasaki, Japonsko).
(8) Je třeba připomenout, že v průběhu šetření nebyla uložena žádná prozatímní opatření.
Všechny strany obdržely informace o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo rozhodnuto, že žádná prozatímní opatření nebudou uložena.
Všem stranám byla poskytnuta lhůta, ve které se mohly k těmto informacím vyjádřit.
(9) Některé zúčastněné strany předložily své připomínky písemně.
Ty strany, které o to požádaly, dostaly možnost ústního slyšení.
Komise pokračovala v opatřování a ověřování informací, které považovala za nezbytné pro svá konečná zjištění.
3. Období šetření
(10) Období šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2004 do 30. června 2005 (dále jen "období šetření").
Kontrola trendů významných pro posouzení újmy se týkala období od 1. ledna 2002 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
4. Dotčený výrobek a obdobný výrobek
4.1. Dotčený výrobek
(11) Dotčeným výrobkem jsou digitální víceúčelové disky s možností záznamu (DVD +/-R) pocházející z ČLR, Hongkongu a Tchaj-wanu, které se obvykle zařazují do kódu KN ex85239030 (kód KN od 1. ledna 2006).
Tento kód zahrnuje výrobky s kapacitou záznamu převyšující 900 megabajtů, avšak nepřesahující 18 gigabajtů, jiné než vymazatelné.
Tento kód KN je uveden pouze pro informaci.
Dotčený produkt spadá do odvětví záznamových médií.
(12) DVD-R je optickým paměťovým médiem pro digitální data a skládá se z polykarbonátového disku, který je potažen jednotlivými vrstvami barviva.
Obvykle jsou DVD+/-R složeny ze dvou polykarbonátových vrstev o tloušťce 0,6 mm a průměru 120 mm nebo méně, které jsou slepené dohromady.
Ačkoli lze na takový disk zaznamenávat data ve více krocích, zaznamenané informace nelze vymazat.
Disk je optickým paměťovým médiem pro digitální data, hudbu a video.
Záznam se provádí ozářením vrstvy barviva (záznamové barvivo) infračerveným laserovým paprskem v zapisovací jednotce DVD-R.
(13) Existují dva různé formáty DVD, a to DVD minus R (dále jen "DVD-R") a DVD plus R (dále jen "DVD+R").
Výrobci tradičně podporovali buď formát DVD+R, nebo formát DVD-R v závislosti na příslušnosti ke skupině společností, které původně tyto formáty vyvinuly (např.
DVD-R je výrobek standardně podporovaný skupinou se značkou "DVD Forum", do které patří mimo jiné japonský výrobce Panasonic).
V současnosti většina výrobců vyrábí a dodává na trh oba formáty a téměř všechny DVD přehrávače umí přehrát jak DVD-R, tak DVD+R.
(14) Disky DVD+/-R lze rozlišovat podle vzhledu, typu uložených dat, podle kapacity paměti, podle vrstvy odrazného kovu a podle toho, zda jsou nebo nejsou potištěny.
Dále existuje několik různých rychlostí zápisu, od disků s rychlostí 4× až po vysokorychlostní DVD+/-R (s rychlostí 8×, 16× nebo vyšší).
(15) Tento výrobek se prodává v různém množství.
Disky DVD+/-R přichází na trh v různých typech obalu: v pouzdrech obsahujících jeden DVD+/-R (tzv. slim/jewel case), v kulatých krabicích (tzv. cake box nebo spindl) po 10 až 100 kusech, v obálkách obsahujících jeden DVD+/-R zabalený v celofánu, v lepenkových krabicích apod.
(16) Užitná kapacita jednovrstvého disku DVD+/-R je 4,7 gigabajtu (dále jen "GB"), zatímco oboustranná vrstva disku DVD+/-R zdvojnásobuje kapacitu datové paměti na 9,4 GB.
(17) Ačkoli se jednotlivé druhy DVD+/-R mohou lišit kvalitou, základní fyzikální a technické vlastnosti jednotlivých druhů a formátů se významně neliší.
Šetření navíc prokázalo, že všechny disky DVD+/-R mají stejné konečné užití.
Proto se pro účely tohoto šetření považují za jeden a týž výrobek.
4.2. Obdobný výrobek
(18) Šetření prokázalo, že základní fyzikální a technické vlastnosti a užití dotčeného výrobku se neliší od disků DVD+/-R:
- vyráběných a prodávaných na domácím trhu v dotčených zemích,
- vyráběných výrobci z řad žadatelů a ostatními výrobci ve Společenství a prodávaných na trhu Společenství,
- vyráběných a prodávaných na domácím trhu srovnatelné země (Japonska) za účelem stanovení běžné hodnoty, pokud jde o dovozy z ČLR.
(19) Proto se má za to, že všechny typy disků DVD+/-R tvoří jeden produkt a jsou považovány za obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
B. DUMPING, ÚJMA A PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(20) Šetření konstatovalo existenci dumpingu a následné újmy.
Shrnutí šetření je stanoveno níže, a není tedy nutné závěry podrobně popisovat.
C. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
5. Obecné poznámky
(21) V souladu s článkem 21 základního nařízení bylo přezkoumáno, zda, a to i přes závěr o dumpingu působícím újmu, existují podstatné důvody, které by vedly k závěru, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Společenství přijmout antidumpingová opatření.
Byl zvážen vliv možných opatření na všechny zúčastněné strany a také možnost opatření nepřijmout.
(22) Definice výroby ve Společenství a výrobního odvětví Společenství se řídí dle kritérií stanovených v čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(23) V tomto případě byly za představitele výrobního odvětví Společenství považovány následující společnosti ve spojení:
- Computer Support Italcard s.r.l. (dále jen "CSI")
- Manufacturing Advanced Media (dále jen "MAME").
(24) V žádosti byla jako žadatel uvedena ještě jedna společnost.
Bylo však zjištěno, že v porovnání s celkovou výrobou dovezla tato společnost během období šetření z dotčených zemí značnou část dotčených výrobků.
Tyto dovozy probíhaly po delší dobu.
Dále bylo zjištěno, že tato společnost má jádro svých aktivit situováno mimo Společenství. V souladu s čl.
4 odst. 1 písm. a) základního nařízení byla proto tato společnost vyřazena z definice výrobního odvětví Společenství.
(25) Kromě toho plně spolupracoval také další výrobce.
Bylo však zjištěno, že i tato společnost dovezla během období šetření z dotčených zemí značnou část dotčených výrobků v porovnání s celkovou výrobou.
Jak bylo shledáno, dovozy probíhaly po delší dobu.
Jak je uvedeno v 24. bodu odůvodnění, i tato společnost jako část skupiny společností má jádro svých aktivit mimo Společenství. Z těchto důvodů byla v souladu s čl.
4 odst. 1 písm. a) základního nařízení také vyřazena z definice výrobního odvětví Společenství.
(26) Nakonec vedle likvidace jedné ze dvou zbývajících společností, ke které došlo po ukončení šetření, bylo zvažováno, zda by tato společnost neměla být vyřazena z definice výrobního odvětví.
S ohledem na dosažené závěry uvedené níže ale nebylo považováno za nutné v této věci přijmout rozhodnutí.
(27) A proto tedy představují výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení pouze společnosti CSI a MAMA, jejichž výroba souhrnně tvoří 88 % celkové odhadované výroby Společenství.
6. Zájem výrobního odvětví Společenství, vývozci, kteří nejsou ve spojení, uživatelé a spotřebitelé
(28) Na základě informací získaných od zúčastněných stran se během posuzovaného období celková spotřeba Společenství a podíly výrobního odvětví Společenství na trhu vyvíjely následovně:
Spotřeba EU
V tisících jednotek _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Celková spotřeba EU _BAR_ 10570 _BAR_ 602390 _BAR_ 1575562 _BAR_ 1687509 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 5700 _BAR_ 14906 _BAR_ 15965 _BAR_
Celková spotřeba dotčeného výrobku masivně vzrostla, a to o téměř 16000 procentních bodů.
Podíly na trhu Společenství
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ Období šetření _BAR_
Výrobní odvětví ES _BAR_ 0 % _BAR_ 0,4 % _BAR_ 0,6 % _BAR_ 0,8 % _BAR_
Spolupracující výrobci vyřazení z definice výroby ES (viz výše uvedený 24. až 25. bod odůvodnění) _BAR_ 6,3 % _BAR_ 1,0 % _BAR_ 3,1 % _BAR_ 5,1 % _BAR_
Ostatní činní nespolupracující výrobci ve Společenství (odhad) _BAR_ 0 % _BAR_ 0,5 % _BAR_ 0,2 % _BAR_ 0,2 % _BAR_
Dovozy z dotčených zemí _BAR_ 93,7 % _BAR_ 87,6 % _BAR_ 89,0 % _BAR_ 86,1 % _BAR_
Dovozy z jiných třetích zemí _BAR_ 0 % _BAR_ 10,5 % _BAR_ 7,1 % _BAR_ 7,8 % _BAR_
(29) Z výše uvedených skutečností vyplývá, že podíl výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství byl v roce 2000 0 % a v období šetření dosáhl pouze 0,8 %.
Podíl dotčených zemí na trhu v posuzovaném období klesl, ale v období šetření činil stále přibližně 87 %.
Ztráta jejich podílu na trhu odpovídala ve značné míře nárůstu dovozů ze třetích zemí.
(30) Žadatel argumentoval, že někteří z nespolupracujících výrobců, kteří zastavili výrobu v průběhu nebo po skončení období šetření, mohou výrobu znovu zahájit, budou-li opatření zavedena.
Kvůli nedostatku informací přímo od nespolupracujících výrobců, které by potvrdily uvedené úmysly, či jiných důkazů odůvodňujících toto tvrzení byl tento argument zamítnut.
Také se poznamenává, že i kdyby tyto společnosti výrobu zahájily, nebyla by v porovnání s velmi významnými objemy dotčených zemí nijak podstatná.
(31) Navíc z výše uvedených skutečností vyplývá, že odvětví Společenství zahájilo výrobu disků DVD+/-R v porovnání s vývozci v dotčených zemích poměrně pozdě.
Je vysoce nepravděpodobné, že by uložení opatření umožnilo výrobnímu odvětví Společenství zvýšit ceny, aby dosáhlo úrovně ziskovosti, která by mu umožnila přežít nebo případně zvýšit prodej tak, aby bylo možné snížit výrobní náklady, a mít tak prospěch z úspor z rozsahu.
Vývoj v posuzovaném období ukázal, že výrobní odvětví Společenství nikdy nebylo schopné získat podstatný podíl na trhu a ztrátu podílu dotčených zemí téměř výhradně nahradily dovozy ze třetích zemí.
Dále se dvě ze čtyř spolupracujících společností vzdaly svých zájmů jako výrobců ve Společenství a staly se dovozci disků DVD+/-R z dotčených zemí.
Za těchto okolností je vysoce nepravděpodobné, že by zbytek výrobního odvětví Společenství byl schopný růstu a mohl by mít užitek z uložení antidumpingových opatření.
(32) Všichni dovozci, distributoři a většina maloobchodníků argumentovala tím, že pokud budou opatření zavedena, musela by z toho vyplývající nárůst nákladů nést jedna či několik úrovní distribučního řetězce (čímž podstatně poklesnou jejich vlastní marže) anebo by musel být přenesen na spotřebitele (což by pravděpodobně negativně ovlivnilo celkovou spotřebu DVD+/-R), případně by se na něm podílely obě strany.
(33) Možná reakce dovozců, distributorů nebo maloobchodníků na zvýšení nákladů v důsledku uložení opatření bude záviset na situaci každého členského státu.
V některých členských státech je poptávka po discích DVD+/-R pod tlakem "zvláštních poplatků" ze zapisovatelných médií (daň, která podstatně zvyšuje maloobchodní cenu pro spotřebitele).
V tomto případě by spotřebitelé disků DVD+/-R zřejmě nebyli připraveni zaplatit více v důsledku antidumpingových cel, jelikož maloobchodní cena je už tak vnímána jako vysoká.
Úplné náklady opatření by proto pravděpodobně musel nést distribuční řetězec, aby se zabránilo tomu, že se pozornost spotřebitelů bude stoupající měrou obracet k jiným typům paměťových médií, jako jsou např. harddisky nebo flashové paměťové karty.
Protože předpokládaná marže dovozců/velkoobchodníků v těchto zemích se odhaduje přibližně na 4 %, uložení antidumpingových cel by podstatně snížilo už tak nízkou marži.
(34) V členských státech, kde jsou zvláštní poplatky nižší (nebo vůbec neexistují), je více pravděpodobné, že podstatná část vzrostlých nákladů bude přesunuta na spotřebitele.
Související efekt antidumpingových opatření by zde byl největší, jelikož nárůst cen by byl poměrně vysoký.
V důsledku toho by mohla klesnout spotřeba a spotřebitelé by mohli být motivováni k volbě náhradních výrobků.
(35) Z výše uvedeného vyplývá, že cenová strategie dovozců, distributorů a maloobchodníků se liší v závislosti na situaci v každém členském státě.
Nicméně je zřejmé, že všichni zavedením antidumpingových opatření utrpí, ať už kvůli snížení marže, nebo nižším objemem prodeje.
Podobně by tomu bylo i v případě, že by byl nárůst nákladů antidumpingových opatření přenesen na zákazníka, který by tím byl také negativně ovlivněn.
(36) Mnoho zúčastněných stran uvedlo, že účinek jakýchkoli opatření týkajících se výrobního odvětví Společenství by měl být porovnán s rizikem, že spotřeba disků DVD+/-R v každém případě poklesne ve prospěch jiných paměťových médií, jako jsou harddisky DVD rekordérů nebo flashové paměťové karty.
Šetření skutečně prokázalo, že technologický vývoj na trhu paměťových médií je rychlý a nové výrobky mají výhodu větší kapacity paměti, která je v případě flashových paměťových karet spojená s malými rozměry.
(37) Dále bylo argumentováno, že výsledkem zneužívajícího chování některých dominantních vyvážejících výrobců, které spočívá ve strategii cen pod úrovní nákladů, by byla situace, která by mohla výrobnímu odvětví Společenství zabránit vybudovat si podstatné postavení na trhu.
Nejprve je třeba uvést, že odpovídající rozhodnutí nebo šetření, které by se týkalo zneužití dominantního postavení, v rámci pravidel hospodářské soutěže EU neexistuje a ani žadatel nepoukázal na žádné příslušné rozhodnutí v rámci vnitrostátních pravidel hospodářské soutěže.
Šetření dále objevilo velký počet subjektů na trhu s daným výrobkem v Evropě i ve světě.
V mezích tohoto šetření nebylo prokázáno, že by některý z těchto subjektů, ať už sám, nebo společně, měl na trhu tak podstatný podíl, aby mohl mít dominantní pozici.
Také nebylo prokázáno, že by některá z těchto společností měla takovou ekonomickou sílu, aby bránila účinné hospodářské soutěži.
Neexistuje žádná známka podstatné ztráty u dotčených vývozců, která by poukazovala na to, že prosazovali strategii prodeje za ceny pod úrovní nákladů.
Tento argument byl proto zamítnut.
(38) Kromě toho, zatímco článek 21 základního nařízení poukazuje na nutnost zvláštního zohlednění potřeby vyrovnání účinků dumpingu působícího újmu, které narušují obchod, a obnovení účinné hospodářské soutěže, je třeba vidět toto ustanovení v celkovém rámci testování zájmu Společenství, jak je uvedeno ve výše zmíněném článku.
Vliv zavedení či nezavedení opatření na dotčené strany musí být tedy přezkoumán a vyvážen.
V tomto ohledu by mělo být poznamenáno, že existuje řada dalších konkurenčních vývozců a výrobců, kteří působí na světovém trhu a v určité míře i na trhu Společenství.
Ani ve střednědobém výhledu by pravděpodobně výrobní odvětví Společenství nebylo schopné plně využít výhody možných opatření, což je dáno předpokladem, že by se značně zvýšil podíl třetích zemí na trhu Společenství.
(39) Vzhledem k relativní vyspělosti trhu s disky DVD+/-R se šance, že se výrobní odvětví Společenství v krátkodobém nebo střednědobém výhledu stane silným subjektem, budou-li opatření zavedena, jeví jako poměrně vzdálená, především pokud jde o podíl na trhu, výrobní kapacitu nebo technologii.
Zavedení opatření by se dotklo téměř 90 % spotřeby dotčeného výrobku v EU a bylo by nevýhodné pro dovozce, distributory, maloobchodníky a spotřebitele.
Za takových okolností by bylo zavedení antidumpingových opatření nepřiměřené.
(40) Na základě výše uvedených skutečností lze mít za to, že zavedení opaření by mělo závažný negativní vliv na dovozce, distributory, maloobchodníky a spotřebitele dotčeného výrobku a že neexistuje předpoklad, že by výrobní odvětví Společenství získalo jakékoliv podstatné výhody.
Z tohoto důvodu se má za to, že zavedení opatření by bylo nepřiměřené a proti zájmu Společenství.
7. Závěr o zájmu Společenství
(41) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem existují, pokud jde o zájem Společenství, přesvědčivé důvody pro nepřijetí antidumpingových opatření týkajících se dovozů DVD+/-R z dotčených zemí.
D. UKONČENÍ ŘÍZENÍ
(42) Za těchto okolností by mělo být řízení týkající se dovozů DVD+/-R z dotčených zemí ukončeno kvůli zájmu Společenství.
(43) Žadatel a všechny ostatní zúčastněné strany byli informováni o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých má Komise v úmyslu ukončit toto řízení.
Následně pak žadatelé oznámili svá stanoviska, která však nebyla takové povahy, aby změnila výše uvedené závěry,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Antidumpingové řízení týkající se dovozů digitálních víceúčelových disků s možností záznamu ("DVD+/-R") pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Tchaj-wanu kódu KN ex85239030 (kód KN od 1. ledna 2006) se ukončuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. října 2006,
kterým se pozastavuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 215/2002 z dovozu feromolybdenu pocházejícího z Čínské lidové republiky
(2006/714/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 14 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Nařízením (ES) č. 215/2002 ze dne 28. ledna 2002 [2], uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu feromolybdenu pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), kódu KN 72027000 (dále jen "dotčený výrobek").
Sazba antidumpingového cla činí 22,5 %.
(2) Informace o změně tržních podmínek, k níž došlo po období původního šetření (tj. od 1. října 1999 do 30. září 2000) a která by mohla být důvodem k pozastavení účinnosti současně platných opatření v souladu s čl. 14 odst.
4 základního nařízení, byla poskytnuta Komisi. Komise proto posoudila, je-li takové pozastavení odůvodněné.
B. DŮVODY
(3) Ustanovení čl. 14 odst. 4 základního nařízení stanoví, že v zájmu Společenství účinnost antidumpingových opatření smí být pozastavena, pokud se tržní podmínky dočasně změnily natolik, že není pravděpodobné, že by se v důsledku pozastavení účinnosti opatření obnovila újma, a za předpokladu, že výrobnímu odvětví Společenství je dána příležitost vyjádřit se k tomu a že se k takovému vyjádření přihlédne. Ustanovení čl. 14 odst. 4 rovněž stanoví, že účinnost dotyčných antidumpingových opatření může být kdykoliv obnovena, pokud již netrvají důvody jejich pozastavení.
(4) Eurofer jménem určitého počtu uživatelů dotčeného výrobku tvrdila, že se situace na trhu od období šetření změnila.
Žadatelé v původním šetření a další výrobci dotčeného výrobku ve Společenství, zastoupení Euroalliages, se vyjádřili k těmto tvrzením a proběhla výměna protichůdných názorů.
(5) Od konečného zavedení opatření v únoru 2002 se dovozy z Číny podstatně snížily.
Statistiky Eurostatu uvádějí pokles z asi 12 kt v roce 2001 na prakticky žádné dovozy v období od 1. dubna 2005 do 31. března 2006.
Euroalliages vypočítal vyšší úroveň dovozů dosahujících více než 1 kt na základě tvrzení, že některé dovozy prohlášené za pocházející z Nizozemska, pocházely ve skutečnosti z Číny.
Každopádně i za tohoto předpokladu je zřetelný značný pokles dovozů.
(6) Dovozy z jiných třetích zemí se zvýšily přibližně z 2,7 kt na 10,7 kt a částečně nahradily pokles dovozů z Číny.
Spotřeba vzrostla o 14 %.
(7) Tržní ceny ve Společenství se zvýšily z přibližně 8 EUR/kg v období původního šetření na přibližně 80 EUR/kg v roce 2005 a v roce 2006 se pohybují kolem 60 EUR/kg.
Tento vývoj lze pozorovat i na jiných velkých trzích ve světě.
(8) Ze všech faktorů uváděných stranami se jako hlavní vysvětlení tohoto zvýšení cen zdá být nedostatek pražicích kapacit, tj. kapacit na zpracování koncentrátu molybdenu na oxid molybdenu (který se poté přemění na feromolybden).
Tento rozhodující faktor do značné míry vysvětluje zvýšení cen a nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou, která z toho na trhu Společenství vyplynula.
Na základě poskytnutých informací se zdá, že nedostatek pražicích kapacit by se měl se vší pravděpodobností odstranit v průběhu roku 2007 v důsledku uvedení nových kapacit do provozu.
(9) Co se týká výrobního odvětví Společenství, je třeba poznamenat, že od zavedení opatření se situace výrobního odvětví Společenství zlepšila.
Prodeje vzrostly o 25 % a objemy výroby o 5 %, a tím dosáhly podílu na trhu kolem 26 %.
Ziskovost se rovněž zlepšila.
I když výrobní odvětví Společenství trvale nedosahovalo obvyklé úrovně zisku ve výši 5 % stanovené původním šetřením, přesto se zvýšilo až o 5 procentních bodů a stalo se ziskovým.
(10) Ceny čínských dovozů do třetích zemí zaznamenaly stejný vývoj, pokud jde o růst popsaný výše, což ukazuje, že pokud by byla účinnost opatření pozastavena, není pravděpodobné, že by se ceny krátkodobě snížily natolik, aby se obnovila újma.
(11) Nic nenaznačuje, že by pozastavení nebylo v zájmu Společenství.
C. ZÁVĚR
(12) S ohledem na dočasnou změnu tržních podmínek, a zejména na vysokou úroveň cen dotčeného výrobku na trhu Společenství, která je daleko vyšší než úroveň působící újmu stanovená v původním šetření, a na údajnou nerovnováhu mezi nabídkou a poptávkou dotčeného výrobku, je proto považováno za nepravděpodobné, že se v důsledku pozastavení účinnosti opatření obnoví újma spojená s dovozy dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
Navrhuje se proto pozastavit na dobu devíti měsíců účinnost platných opatření v souladu s čl. 14 odst.
14 odst. 4 základního nařízení uvědomila Komise výrobní odvětví Společenství o svém záměru pozastavit účinnost platných antidumpingových opatření.
Výrobnímu odvětví Společenství byla dána příležitost vyjádřit se k tomu.
Výrobní odvětví Společenství nezpochybnilo pozastavení účinnosti platných antidumpingových opatření.
(14) Komise se proto domnívá, že všechny požadované podmínky pro pozastavení antidumpingového cla uloženého na dotčený výrobek jsou splněny v souladu s čl. 14 odst. 4 základního nařízení. Antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 215/2002 by proto mělo být pozastaveno na dobu devíti měsíců.
(15) Komise bude nadále sledovat vývoj dovozů a ceny dotčeného výrobku.
Pokud by nastala kdykoliv situace, v níž by se zvýšené objemy dotčeného výrobku za dumpingové ceny pocházejícího z ČLR obnovily a způsobily tak újmu výrobnímu odvětví Společenství, Komise by opět obnovila antidumpingové clo a zrušila by toto pozastavení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 215/2002 z dovozu feromolybdenu, kódu KN 72027000, pocházejícího z Čínské lidové republiky se pozastavuje na dobu devíti měsíců.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. března 2006
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Radou ministrů Albánské republiky o některých aspektech leteckých služeb
(2006/716/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Albánskou republikou o některých aspektech leteckých služeb (dále jen "dohoda") v souladu s mechanismy a směrnicemi uvedenými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Dohoda by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Radou ministrů Albánské republiky o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je uplatňována prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. září 2006
o stanovení kódu a standardních pravidel pro přepis údajů základního zjišťování ploch vinic do strojově čitelné formy
(oznámeno pod číslem K(2006) 3881)
(kodifikované znění)
(2006/717/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 357/79 ze dne 5. února 1979 o statistických zjišťováních ploch vinic [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 a 4 a čl. 6 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 79/491/EHS ze dne 17. května 1979 o stanovení kódu a standardních pravidel pro přepis údajů základního zjišťování ploch vinic do strojově čitelné formy [2] bylo několikrát podstatně změněno [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Nařízení (EHS) č. 357/79 vyžaduje, aby členské státy sdělily Komisi informace získané v rámci základního zjišťování ploch vinic ve formě rozpisu tabulek sestavených zeměpisnými jednotkami stanovenými postupem podle článku 8 uvedeného nařízení, to znamená rozhodnutím Komise, poté co obdrží stanovisko Stálého výboru pro zemědělskou statistiku.
(3) Členské státy, které vyhodnocují výsledky zjišťování ploch vinic elektronicky, musí sdělit tyto výsledky Komisi ve strojově čitelné formě.
Tato kodifikace předávání výsledků zjišťování má být rovněž stanovena postupem podle článku 8 nařízení (EHS) č. 357/79.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Strojově čitelnou formou pro předložení údajů stanovených v článku 2 nařízení (EHS) č. 357/79 pro ty členské státy, které vyhodnocují výsledky svých zjišťování elektronicky, jsou magnetické pásky.
Článek 2
Kódy a pravidla pro přepis údajů uvedených v článku 2 nařízení (EHS) č. 357/79 na magnetickou pásku jsou stanoveny v přílohách I až III tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Rozhodnutí 79/491/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze V.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/718/SZBP
ze dne 23. října 2006,
kterým se provádí společný postoj 2006/276/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2006/276/SZBP ze dne 10. dubna 2006 o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska [1], a zejména na článek 2 tohoto společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 10. dubna 2006 společný postoj 2006/276/SZBP, který potvrdil dosavadní omezující opatření vůči osobám odpovědným za porušení mezinárodních volebních norem v prezidentských volbách v Bělorusku konaných 19. března 2006 a za zásah proti občanské společnosti a demokratické opozici, jakož i vůči fyzickým a právnickým osobám či jiným subjektům spojeným s nimi.
(2) Rada přijala dne 18. května 2006 společný postoj 2006/362/SZBP, kterým se mění společný postoj 2006/276/SZBP, a jehož účelem je zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů výše uvedených osob, včetně fyzických a právnických osob či jiných subjektů spojených s nimi.
(3) V souladu s článkem 4 společného postoje 2006/276/SZBP Rada přezkoumala daná omezující opatření a rozhodla, s ohledem na nedávný vývoj, že je třeba se zaměřit na další osoby odpovědné za zásah proti občanské společnosti a demokratické opozici.
Seznamy obsažené v přílohách III a IV společného postoje 2006/276/SZBP by měly být proto odpovídajícím způsobem změněny,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Přílohy III a IV společného postoje 2006/276/SZBP se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 5. října 2006
o přistoupení Společenství k Haagské konferenci o mezinárodním právu soukromém
(2006/719/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem Haagské konference o mezinárodním právu soukromém (HCCH) je pracovat na postupném sjednocování pravidel mezinárodního práva soukromého.
Do této doby přijala HCCH významné množství úmluv v různých oblastech mezinárodního práva soukromého.
(2) Od vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost má Společenství pravomoc přijímat opatření v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech s přeshraničním prvkem, pokud jsou tato opatření nutná k řádnému fungování vnitřního trhu.
Společenství tuto pravomoc využilo a přijalo řadu nástrojů, z nichž se mnohé zcela nebo částečně kryjí s oblastmi činnosti HCCH.
(3) Je nutné, aby bylo Společenství přiznáno postavení odpovídající jeho úloze významného mezinárodního činitele v oblasti soudní spolupráce v občanských věcech a aby mohlo vykonávat svou vnější pravomoc tím, že se bude jako právoplatný člen v HCCH účastnit sjednávání úmluv v oblastech její pravomoci.
(4) Rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2002 pověřila Rada Komisi, aby sjednala podmínky přistoupení Společenství k HCCH.
(5) Společenství podalo společným dopisem Evropské komise a předsednictví ze dne 19. prosince 2002 adresovaným HCCH žádost o členství v HCCH a požádalo o zahájení jednání.
(6) V dubnu 2004 vyjádřila Zvláštní komise HCCH pro obecné záležitosti a politiku jednomyslný názor, že by se Společenství mělo v zásadě stát členem HCCH, a stanovila některá kritéria a postupy týkající se podmínek jeho členství.
(7) V červnu 2005 přijala Diplomatická konference HCCH na základě konsensu změny Statutu HCCH (dále jen "statut"), které umožní přistoupení organizace regionální hospodářské integrace, a členské státy HCCH byly následně vyzvány, aby pokud možno ve lhůtě devíti měsíců odevzdaly své hlasy ohledně těchto změn.
(8) Změny statutu vstoupí v platnost tři měsíce poté, co generální tajemník HCCH poskytne členským státům informaci, že bylo dosaženo dvoutřetinové většiny požadované ke změně statutu.
Krátce po vstupu změn v platnost rozhodne výjimečné zasedání Rady ve složení pro obecné záležitosti a politiku formálně o přistoupení Společenství k HCCH.
(9) Výsledek jednání o změně statutu je s ohledem na zájmy Společenství uspokojivý.
(10) Z článku 2A pozměněného statutu vyplývá právo Společenství, jakožto organizace regionální hospodářské integrace, stát se členem HCCH.
(11) Společenství by mělo k HCCH přistoupit.
(12) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(13) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí a není pro ně závazné ani použitelné,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Společenství přistoupí k Haagské konferenci o mezinárodním právu soukromém (HCCH) prostřednictvím prohlášení o přijetí Statutu HCCH (dále jen "statut"), jak vyplývá z přílohy I tohoto rozhodnutí, jakmile HCCH přijme formální rozhodnutí o přijetí Společenství za svého člena.
2. Společenství rovněž uloží prohlášení o pravomoci obsažené v příloze II tohoto rozhodnutí, které bude upřesňovat, v jakých záležitostech na něj jeho členské státy převedly pravomoci, a prohlášení o některých záležitostech týkajících se HCCH obsažené v příloze III tohoto rozhodnutí.
3. Předseda Rady je oprávněn k provedení postupů nutných k tomu, aby odstavce 1 a 2 nabyly účinku.
4. Znění statutu je připojeno k tomuto rozhodnutí v příloze IV.
5. Pro účely tohoto rozhodnutí se pojmem "členský stát" rozumí členské státy s výjimkou Dánska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. října 2006,
kterým se povoluje uvedení diacylglycerolového oleje rostlinného původu na trh jako nové potraviny podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2006) 4971)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2006/720/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 17. dubna 2002 požádala společnost Archer Daniels Midland (dále jen "ADM") příslušné orgány Nizozemska o uvedení diacylglycerolového oleje rostlinného původu na trh jako nové potraviny za účelem použití v jedlých olejích, pomazánkách, salátových zálivkách, majonéze, nápojích nabízených k prodeji jako náhrada jednoho nebo více jídel z celodenní stravy, pekařských výrobcích a jogurtových výrobcích.
(2) Dne 20. prosince 2002 vydaly příslušné orgány Nizozemska zprávu o prvním posouzení.
Ve zprávě došly k závěru, že diacylglycerolový olej rostlinného původu je pro lidskou spotřebu bezpečný.
(3) Dne 21. ledna 2003 zaslala Komise zprávu o prvním posouzení všem členským státům.
(4) Ve lhůtě šedesát dní stanovené v čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 258/97 byly v souladu s uvedeným ustanovením podány odůvodněné námitky k uvedení produktu na trh.
(5) Ve stanovisku k žádosti společnosti ADM o schválení diacylglycerolového oleje (EnovaTM oil) ze dne 2. prosince 2004 [2] došel Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) k závěru, že olej je pro lidskou spotřebu bezpečný.
(6) EFSA doporučil snížit obsah trans-mastných kyselin na úroveň běžnou v olejích rostlinného původu, které má nový olej nahradit, aby olej nebyl pro spotřebitele z hlediska výživové hodnoty nevýhodný.
(7) Pokud jde o nápoje nabízené k prodeji jako náhrada jednoho nebo více jídel z celodenní stravy, použije se směrnice Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [3].
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Diacylglycerolový olej rostlinného původu uvedený v příloze může být uváděn na trh ve Společenství jako nová potravina za účelem použití v jedlých olejích, pomazánkách, salátových zálivkách, majonéze, nápojích nabízených k prodeji jako náhrada jednoho nebo více jídel z celodenní stravy, pekařských výrobcích a jogurtových výrobcích.
Článek 2
Označení "diacylglycerolový olej rostlinného původu (minimálně 80 % diacylglycerolů)" se uvede při označování samotného produktu, nebo v seznamu položek u potravin, které jej obsahují.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno společnosti ADM Kao LLC, 4666 East Faries Parkway, Decatur, IL 62526, USA.
Rozhodnutí komise
ze dne 23. října 2006,
kterým se povoluje uvedení lykopenu z Blakeslea trispora na trh jako nové složky potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2006) 4973)
(Pouze španělské znění je závazné)
(2006/721/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 30. října 2003 podala společnost Vitatene Antibiotics SAU u příslušných orgánů Spojeného království žádost o uvedení lykopenu z Blakeslea trispora na trh jako nové potraviny nebo nové složky potravin.
(2) Dne 6. dubna 2004 vydal příslušný subjekt pro posuzování potravin ve Spojeném království zprávu o prvním posouzení.
V této zprávě došel k závěru, že navrhovaná použití lykopenu z Blakeslea trispora jsou z hlediska lidské spotřeby bezpečná.
(3) Dne 27. dubna 2004 zaslala Komise zprávu o prvním posouzení všem členským státům.
(4) Ve lhůtě 60 dní stanovené v čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 258/97 byly v souladu s uvedeným ustanovením podány odůvodněné námitky k uvedení dotyčného produktu na trh.
(5) Následně byl dne 22. listopadu 2004 konzultován Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA).
(6) Dne 21. dubna 2005 přijal EFSA "Stanovisko Vědecké komise pro dietetické výrobky, výživu a alergie vydané na žádost Komise a týkající se žádosti o použití olejové suspenze lykopenu z Blakeslea trispora obsahující α-tokoferol jako nové složky potravin".
(7) Stanovisko dospělo k závěru, že používání lykopenu z Blakeslea trispora v požadovaných množstvích by vedlo k dodatečnému příjmu až přibližně 2 mg/den.
Rovněž dospělo k závěru, že tento dodatečný příjem není z hlediska bezpečnosti důvodem k obavám.
(8) Potravinářské přídatné látky, na které se vztahuje směrnice Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [2], jsou vyňaty z oblasti působnosti nařízení (ES) č.
258/97. Tímto rozhodnutím se proto nepovoluje používání lykopenu z Blakeslea trispora jako potravinového barviva.
(9) Na základě vědeckého hodnocení bylo zjištěno, že lykopen z Blakeslea trispora v suspenzi s obsahem α-tokoferolu splňuje kritéria podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 258/97.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Lykopen z Blakeslea trispora podle specifikace v příloze I může být uveden na trh ve Společenství jako nová složka potravin pro používání v potravinách uvedených v příloze II.
Článek 2
Označení "lykopen" se uvede v seznamu složek potravin, které jej obsahují, nebo pokud tento seznam neexistuje, při označování samotného výrobku.
Článek 3
Společnost Vitatene Antibiotics SAU předloží na konci tříletého období po přijetí tohoto rozhodnutí Komisi údaje o skupinách potravin s lykopenem z Blakeslea trispora, které byly uvedeny na trh EU a o používaných množstvích lykopenu.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno společnosti Vitatene Antibiotics SAU, Avd. de Antibioticos, 59-61, 24080 Leon, Španělsko.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. října 2006,
kterým se povoluje uvedení "řepkového oleje s vysokým nezmýdelnitelným podílem" na trh jako nové složky potraviny podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2006) 4975)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2006/722/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. října 2001 podala společnost Laboratoires Pharmascience (nyní Laboratoires Expanscience) žádost u příslušných francouzských orgánů s cílem uvést "řepkový olej s vysokým nezmýdelnitelným podílem" na trh jako novou složku potraviny.
(2) Dne 8. ledna 2002 předaly příslušné francouzské orgány svoji zprávu o prvním posouzení Komisi.
Zpráva dospěla k závěru, že používání "řepkového oleje s vysokým nezmýdelnitelným podílem" jako složky potraviny v denním příjmu 1,5 g by umožnilo doplnit příjem vitaminu E; v závěru se rovněž uvádí, že obsah fytosterolů je nedostatečný ke snížení cholesterolemie.
(3) Dne 18. února 2002 zaslala Komise zprávu o prvním posouzení všem členským státům.
(4) Ve lhůtě 60 dní stanovené v čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 258/97 byly v souladu s uvedeným ustanovením podány odůvodněné námitky k uvedení dotyčného produktu na trh.
(5) Proto bylo dne 30. ledna 2004 vyžádáno stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA).
(6) Dne 6. prosince 2005 přijal EFSA "Stanovisko Vědecké komise pro dietetické výrobky, výživu a alergie vydané na žádost Komise a týkající se "řepkového oleje s vysokým nezmýdelnitelným podílem" jako nové složky potraviny".
(7) Stanovisko dospělo k závěru, že navrhované použití 1,5 g "řepkového oleje s vysokým nezmýdelnitelným podílem" jako denní dávka je bezpečné.
(8) Je uznávanou skutečností, že "řepkový olej s vysokým nezmýdelnitelným podílem" použitý v zamýšlené denní dávce 1,5 g je bezpečným zdrojem vitaminu E. Pokud jde o označování a obchodní úpravu, použije se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy [2].
(9) Na základě zprávy o prvním posouzení se stanoví, že "řepkový olej s vysokým nezmýdelnitelným podílem" splňuje kritéria podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 258/97.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
"Řepkový olej s vysokým nezmýdelnitelným podílem", který je podrobně popsán v příloze, může být uveden na trh ve Společenství jako nová složka potraviny pro používání v doplňcích stravy.
Článek 2
Nejvyšší množství "řepkového oleje s vysokým nezmýdelnitelným podílem" přítomné v dávce doporučené k denní spotřebě výrobcem se stanoví na 1,5 g.
Článek 3
Označení nové složky potraviny je "extrakt z řepkového oleje".
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno společnosti Laboratoires Expanscience, Siège Social, 10, Avenue de l’Arche, F-92419 Courbevoie Cedex.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. října 2006,
kterým se povoluje uvedení "oleje z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem" na trh jako nové složky potraviny podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2006) 4980)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2006/723/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. října 2001 podala společnost Laboratoires Pharmascience (nyní Laboratoires Expanscience) žádost u příslušných francouzských orgánů s cílem uvést "olej z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem" na trh jako novou složku potraviny.
(2) Dne 8. ledna 2002 předaly příslušné francouzské orgány svoji zprávu o prvním posouzení Komisi.
Zpráva dospěla k závěru, že používání oleje z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem jako složky potraviny v denním příjmu 2 g by umožnilo doplnit příjem vitaminu E. V závěru se rovněž uvádí, že obsah fytosterolů je nedostatečný ke snížení cholesterolemie.
(3) Dne 18. února 2002 zaslala Komise zprávu o prvním posouzení všem členským státům.
(4) Ve lhůtě 60 dní stanovené v čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 258/97 byly v souladu s uvedeným ustanovením podány odůvodněné námitky k uvedení dotyčného produktu na trh.
(5) Proto bylo dne 30. ledna 2004 vyžádáno stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA).
(6) Dne 6. prosince 2005 přijal EFSA "Stanovisko Vědecké komise pro dietetické výrobky, výživu a alergie vydané na žádost Komise a týkající se oleje z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem jako nové složky potraviny".
(7) Stanovisko dospělo k závěru, že navrhované použití 2 g "oleje z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem" jako denní dávka je bezpečné.
(8) Je uznávanou skutečností, že "olej z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem" použitý v zamýšlené denní dávce 2 g je bezpečným zdrojem vitaminu E. Pokud jde o označování a obchodní úpravu, použije se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy [2].
(9) Na základě zprávy o prvním posouzení se stanoví, že "olej z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem" splňuje kritéria podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 258/97.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
"Olej z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem", který je podrobně popsán v příloze, může být uveden na trh ve Společenství jako nová složka potraviny pro používání v doplňcích stravy.
Článek 2
Nejvyšší množství "oleje z kukuřičných klíčků s vysokým nezmýdelnitelným podílem" přítomné v dávce doporučené k denní spotřebě výrobcem se stanoví na 2 g.
Článek 3
Označení nové složky potraviny je "olejový extrakt z kukuřičných klíčků".
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno společnosti Laboratoires Expanscience, Siège Social, 10, Avenue de l’Arche, F-92419 Courbevoie Cedex.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. října 2006
o zrušení rozhodnutí 2004/262/ES o některých ochranných opatřeních vůči evidovaným koním z Jižní Afriky
(oznámeno pod číslem K(2006) 5020)
(Text s významem pro EHP)
(2006/724/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dočasný dovoz a dovoz evidovaných koní z Jižní Afriky do Společenství byly schváleny rozhodnutím Komise 2004/211/ES ze dne 6. ledna 2004, kterým se stanoví seznam třetích zemí a částí jejich území, ze kterých členské státy povolují dovoz živých koňovitých a spermatu, vajíček a embryí druhů koňovitých, a kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS a 94/63/ES [2], za předpokladu, že budou splněny určité podmínky.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/262/ES ze dne 17. března 2004 o některých ochranných opatřeních vůči evidovaným koním z Jižní Afriky [3] bylo přijato v reakci na ohniska moru koní u koní držených uvnitř pásma dozoru nad morem koní v provincii Západní Kapsko.
(3) V březnu 2005 provedla Komise veterinární inspekci v Jižní Africe, zejména také v Západním Kapsku, aby vyhodnotila opatření přijatá za účelem kontroly ohnisek moru koní.
Od 28. března 2004 se neobjevily žádné další případy choroby.
(4) Jižní Afrika informovala Komisi o uspokojivém výsledku šetření vnímavých volně žijících živočichů, které bylo provedeno, aby se prokázalo, že virus v dané oblasti již neobíhá.
(5) Ochranná opatření by tedy již neměla být uplatňována a rozhodnutí 2004/262/ES by mělo být zrušeno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/262/ES se zrušuje.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2006/725/SZBP
ze dne 17. října 2006
o provedení společné akce 2005/557/SZBP o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/557/SZBP ze dne 18. července 2005 o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 druhý pododstavec této akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 11. července 2006 rozhodnutí 2006/486/SZBP o provedení společné akce 2005/557/SZBP o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [2], které prodloužilo dobu financování civilní složky do 31. října 2006.
(2) V očekávání přechodu z mise Africké unie na operaci Organizace spojených národů (OSN) v souladus rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1706 (2006) Rada rozhodla v souladu s článkem 2 rozhodnutí 2006/486/SZBP, s ohledem na rozhodnutí Rady Africké unie pro mír a bezpečnost ze dne 20. září 2006, o pokračování civilně-vojenské akce Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu do 31. prosince 2006.
(3) Pokud jde o civilní složku, měla by Rada následně rozhodnout o financování pokračování uvedené podpůrné akce.
Financování by rovněž v případě potřeby mělo krýt výdaje na případné dodatečné přechodné období, které by předcházelo předání mise Organizaci spojených národů.
(4) Podpůrná akce bude probíhat za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Finanční referenční částka určená na krytí výdajů spojených s prováděním oddílu II společné akce 2005/557/SZBP ode dne 1. listopadu 2006 činí 1785000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly Evropského společenství použitelnými na rozpočet s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Státní příslušníci třetích států se mohou účastnit nabídkových řízení.
3. Výdaje jsou způsobilé ode dne 1. listopadu 2006.
Článek 2
Posouzení nezbytných přechodných opatření, která je třeba přijmout po ukončení podpůrné akce EU, se provede nejpozději do 31. prosince 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2006/729/SZBP/SVV
ze dne 16. října 2006
o podpisu, jménem Evropské unie, Dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) leteckými dopravci a o jejich předávání Ministerstvu vnitřní bezpečnosti Spojených států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. června 2006 Rada rozhodla zmocnit předsednictví, jemuž je nápomocna Komise, k zahájení jednání o dohodě se Spojenými státy americkými o zpracovávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) leteckými dopravci a o jejich předávání Ministerstvu vnitřní bezpečnosti Spojených států (DHS).
(2) S ohledem na závazné prohlášení vydané DHS, Úřadem pro cla a ochranu hranic (Bureau of Customs and Border Protection) dne 11. května 2004 [1] lze mít za to, že Spojené státy zajišťují odpovídající úroveň ochrany údajů PNR předaných z Evropské unie, jež se týkají letecké přepravy cestujících do Spojených států nebo ze Spojených států.
(3) Příslušné orgány v členských státech mohou uplatnit své stávající pravomoci k přerušení toku údajů do DHS s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů, mají-li za to, že zpracovávání údajů PNR není v souladu s normami ochrany stanovenými v závazném prohlášení vydaném DHS, nebo stanoví-li příslušný orgán Spojených států, že DHS tyto normy porušuje, a to až do doby, než bude plnění těchto norem zajištěno.
(4) Uvedená dohoda by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření.
(5) Ustanovení dohody by se měla uplatňovat prozatímně do svého vstupu v platnost,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropskou unií a Spojenými státy americkými o zpracovávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) leteckými dopravci a o jejich předávání Ministerstvu vnitřní bezpečnosti Spojených států se schvaluje jménem Evropské unie s výhradou jejího uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Evropské unie s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Ustanovení dohody se v souladu s jejím bodem 7 uplatňují prozatímně ode dne jejího podpisu do jejího vstupu v platnost.
Článek 4
1. Aniž jsou dotčeny pravomoci příslušných orgánů členských států přijímat opatření k zajištění dodržování vnitrostátních předpisů, mohou tyto orgány uplatnit své stávající pravomoci k přerušení toku údajů do DHS s cílem chránit fyzické osoby v souvislosti se zpracováním jejich osobních údajů v těchto případech:
a) pokud příslušný orgán Spojených států stanoví, že DHS porušuje platné normy ochrany, nebo
b) pokud je velmi pravděpodobné, že jsou porušovány platné normy ochrany, existují oprávněné důvody se domnívat, že DHS nečiní nebo neučiní odpovídající a včasné kroky k vyřešení daného sporného případu, pokračování v předávání údajů by vyvolalo bezprostřední nebezpečí závažné újmy pro subjekty údajů a příslušné orgány v dotyčných členských státech vynaložily úsilí přiměřené okolnostem, aby úřad DHS upozornily a daly mu příležitost se vyjádřit.
2. Přerušení se ukončí, jakmile je plnění norem ochrany znovu zajištěno a jakmile to je oznámeno příslušným orgánům dotyčných členských států.
Článek 5
1. Členské státy neprodleně uvědomí Radu a Komisi, přijmou-li opatření podle článku 4.
2. Členské státy a Komise se v rámci Rady vzájemně informují o veškerých změnách norem ochrany a o případech, kdy opatření subjektů odpovědných za zajištění plnění platných norem ochrany ze strany DHS takové plnění nezajišťují.
3. Bude-li mít Rada za to, že informace získané podle článku 4 a podle odstavců 1 a 2 tohoto článku svědčí o tom, že již nejsou dodržovány základní zásady nezbytné k udržení odpovídající úrovně ochrany fyzických osob nebo že kterýkoli subjekt, který odpovídá za zajištění plnění platných norem ochrany ze strany DHS, neplní dostatečně svou úlohu, uvědomí o tom DHS a přijme nezbytná opatření k pozastavení použitelnosti dohody nebo k jejímu ukončení.
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. září 2006
o uzavření Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu jménem Evropského společenství
(2006/730/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 133 a čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem prvním větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 2003/106/ES ze dne 19. prosince 2002 o schválení Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu jménem Evropského společenství [2] byl předseda Rady pověřen jmenováním osoby nebo osob zmocněných jménem Společenství v souladu s čl. 25 odst.
1 této úmluvy (dále jen "Rotterdamská úmluva") [3] uložit listinu o schválení u generálního tajemníka Organizace spojených národů. Listina o schválení byla spolu s prohlášením o zplnomocnění uvedeném v příloze B daného rozhodnutí uložena u depozitáře dne 20. prosince 2002.
Rotterdamská úmluva vstoupila v platnost dne 24. února 2004.
(2) V rozsudku ze dne 10. ledna 2006 ve věci C-94/03 (Komise v. Rada) [4] Soudní dvůr rozhodnutí 2003/106/ES zrušil, jelikož bylo založeno pouze na čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 Smlouvy, přičemž rozhodl, že vhodným právním základem ve spojení s příslušnými ustanoveními článku 300 je článek 133 spolu s čl. 175 odst. 1.
(3) Rozsudkem Soudního dvora není ovlivněno, že Společenství je stranou této úmluvy.
V souladu s článkem 46 Vídeňské úmluvy o smluvním právu se tudíž uložení nové listiny o ratifikaci nepožaduje. V souladu s čl.
25 odst. 3 Rotterdamské úmluvy je však nutné nové rozhodnutí Rady o schválení Rotterdamské úmluvy spolu s pozměněným prohlášením o zplnomocnění, v němž se odráží změna právního základu.
(4) Pro zajištění právní jistoty a zamezení vzniku právního vakua je vhodné, aby toto rozhodnutí nabylo účinku ode dne, kdy bylo přijato rozhodnutí 2003/106/ES,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rotterdamská úmluva o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu, která byla podepsána dne 11. září 1998
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2006
o zveřejnění odkazu na normu EN 13000:2004 "Jeřáby – Mobilní jeřáby" s omezením v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 5059)
(Text s významem pro EHP)
(2006/731/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jestliže vnitrostátní norma, která přejímá harmonizovanou normu, na kterou byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropské unie, obsahuje jeden nebo více základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost uvedených v příloze I směrnice 98/37/ES, pak u stroje vyrobeného podle této normy platí předpoklad, že splňuje příslušné základní požadavky.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 98/37/ES vzneslo Německo formální námitku ohledně normy EN 13000:2004, jež byla dne 22. dubna 2004 přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) a odkaz na ni zatím nebyl zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie.
(3) Po přezkoumání normy EN 13000:2004 Komise zjistila, že norma nesplňuje několik základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost podle přílohy I směrnice 98/37/ES, totiž požadavek podle bodu 4.2.1.4 (Kontrola zatížení) ve spojení s požadavky bodů 1.1.2 písm. c) (Zásady zajišťování bezpečnosti), 1.2.5 (Volba režimu), 1.3.1 (Stabilita), 4.1.2.1 (Nebezpečí vyplývající z nedostatečné stability) a 4.1.2.3 (Mechanická pevnost).
V případě ustanovení bodů 4.2.6.3.1, 4.2.6.3.2 a 4.2.6.3.3 dané normy konkrétně opatření stanovená pro návrh a konstrukci mobilních jeřábů nezaručují dostatečně vysokou úroveň ochrany pro zamýšlené použití výrobku.
Norma zejména neuvádí žádná přiměřená ochranná opatření, která by zabránila zneužití přemosťovacího zařízení pro předepsaný omezovač výkonu.
(4) V zájmu bezpečnosti a právní jistoty by proto zveřejnění odkazu na danou normu v Úředním věstníku Evropské unie mělo doprovázet vhodné upozornění.
(5) Členské státy by měly stejné upozornění doplnit i do vnitrostátních norem, které normu EN 13000:2004 přejímají,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zveřejnění odkazu na normu EN 13000:2004 "Jeřáby – Mobilní jeřáby"
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2006
o nezveřejnění odkazu na normu EN 13683:2003 "Zahradní zařízení – Motorové drtiče/štěpkovače – Bezpečnost" v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 5060)
(Text s významem pro EHP)
(2006/732/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jestliže vnitrostátní norma, která přejímá harmonizovanou normu, na kterou byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropské unie, obsahuje jeden nebo více základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost uvedených v příloze I směrnice 98/37/ES, pak u stroje vyrobeného podle této normy platí předpoklad, že splňuje příslušné základní požadavky.
(2) V souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 98/37/ES vzneslo Německo formální námitku ohledně normy EN 13683:2003, jež byla dne 8. září 2003 přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) a odkaz na ni zatím nebyl zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie.
(3) Po přezkoumání normy EN 13683:2003 Komise zjistila, že norma nesplňuje základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost podle bodů 1.1.2 písm. c) (Zásady zajišťování bezpečnosti), 1.3.8 (Volba ochrany před riziky způsobenými pohybujícími se částmi) a 1.4.1 (Obecné požadavky na ochranné kryty a ochranná zařízení) přílohy I směrnice 98/37/ES.
Za prvé nejsou specifikace stanovené v bodech 5.2.1.1 a 5.2.1.2 normy ohledně ochrany proti dotyku s řezným nástrojem ze strany plnicího bezpečnostního otvoru (otvorů) a z vrchní strany dostatečné, aby se zabránilo dotyku s řezným nástrojem.
Ucpané štěpky je možné ze stroje odstraňovat za provozu, čímž může dojít k dotyku ruky s řezným nástrojem.
Za druhé nejsou dostatečné ani specifikace stanovené v bodu 5.2.2 normy ohledně ochrany proti dotyku s řezným nástrojem zespodu ze strany odhazového kanálu.
Rozměry odhazového kanálu jsou takové, že by ruka dospělého člověka mohla přijít do kontaktu s řezným nástrojem.
(4) Odkaz na normu EN 13683:2003 by proto neměl být zveřejněn
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2006
o nezveřejnění odkazu na normu EN ISO 14122-4:2004 "Bezpečnost strojních zařízení – Trvalé prostředky přístupu ke strojním zařízením – Část 4: Pevné žebříky" v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 5062)
(Text s významem pro EHP)
(2006/733/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 98/37/ES stanoví, že strojní zařízení mohou být uváděna na trh a do provozu pouze tehdy, neohrožují-li zdraví a bezpečnost osob, domácích zvířat nebo majetku, jsou-li náležitě instalována a udržována a používána k určeným účelům.
(2) Jestliže vnitrostátní norma, která přejímá harmonizovanou normu, na kterou byl zveřejněn odkaz v Úředním věstníku Evropské unie, obsahuje jeden nebo více základních požadavků na ochranu zdraví a na bezpečnost uvedených v příloze I směrnice 98/37/ES, pak u stroje vyrobeného podle této normy platí předpoklad, že splňuje příslušné základní požadavky.
(3) V souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 98/37/ES vznesla Francie formální námitku ohledně normy EN ISO 14122-4:2004, jež byla dne 18. března 2003 přijata Evropským výborem pro normalizaci (CEN) a odkaz na ni zatím nebyl zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie.
(4) Po přezkoumání normy EN ISO 14122-4:2004 Komise zjistila, že specifikace uvedené v bodu 4.3.2 (Volba typu ochranného zařízení proti pádu) ve spojení s body 6.2 (Provozní instrukce) a 6.3 (Značení) této normy nesplňují základní požadavky bodů 1.1.2 písm. b) (Zásady zajišťování bezpečnosti), 1.5.15 (Nebezpečí uklouznutí, zakopnutí nebo pádu) a 1.6.2 (Přístup ke stanovišti obsluhy a místům údržby) přílohy I směrnice 98/37/ES.
(5) Technické řešení popsané v normě EN ISO 14122-4:2004 – zachycovač pádu – konkrétně nezabraňuje pádu z pevného žebříku.
Pouze zmírňuje následky pádu, přičemž vyžaduje plánovité jednání ze strany obsluhy k použití osobních ochranných prostředků.
(6) Zachycovače pádu mají několik zásadních nevýhod.
Za prvé představují pro obsluhu jisté omezení. Může se tak stát, že se obsluha, zejména provádí-li častou údržbu, před použitím pevného žebříku nevybaví osobními ochrannými prostředky.
Za druhé představují zachycovače druhotné nebezpečí v případě pádu obsluhy, jež se při nedostatku minimálního volného prostoru pod sebou uhodí o pevné části stroje nebo zařízení.
Tento volný prostor navíc musí být nutně větší než ohrazený prostor, jejž vyžaduje bezpečnostní koš.
Za třetí představují zachycovače organizační překážku pro společnosti (správa osobních ochranných prostředků, potřeba kompatibility mezi osobními ochrannými prostředky a kotevním systémem).
Taková překážka může vést k selhání a následně k výskytu nehod.
(7) V rozporu se základními požadavky bodu 1.1.2 písm. b) přílohy I směrnice 98/37/ES kladou ustanovení bodů 4.3.2, 6.2 a 6.3 normy EN ISO 14122-4:2000 požadavky na integrovaná ochranná opatření (bezpečnostní koš) na stejnou úroveň jako požadavky na opatření vhodná pouze pro zbytková rizika (osobní ochranné prostředky).
(8) Účelem takové normy, jakou je norma EN ISO 14122-4:2004, je zabývat se aspektem bezpečnosti v souvislosti s širokou škálou strojních zařízení, nikoli konkrétními případy.
Pokud u konkrétního typu strojního zařízení nemohou být zcela splněny základní požadavky podle bodů 1.1.2, 1.5.15 a 1.6.2 přílohy I směrnice 98/37/ES, může norma pro tento typ strojního zařízení stanovit alternativní opatření.
(9) Odkaz na normu EN ISO 14122-4:2004 by proto neměl být zveřejněn
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2005
o podpisu a prozatímním provádění Dohody mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/734/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím ze dne 5. června 2003 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Chilskou republikou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi obsaženými v příloze uvedeného rozhodnutí.
(3) Uvedená dohoda sjednaná Komisí by měla být podepsána a prozatímně prováděna s výhradou možného pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření uvedené dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je prováděna prozatímně od prvního dne prvního měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů, které jsou pro tento účel nezbytné.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2005
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/735/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím ze dne 5. června 2003 zmocnila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Chilskou republikou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi obsaženými v příloze uvedeného rozhodnutí.
(3) Uvedená dohoda byla podepsána jménem Společenství s výhradou jejího možného pozdějšího uzavření.
(4) Uvedenou dohodu je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Chilskou republikou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [1].
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou učinit oznámení stanovené v čl. 8 odst. 1 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Landesbank Berlin – Girozentrale
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 3924)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/736/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co byly členský stát a ostatní zúčastněné strany na základě výše uvedených ustanovení vyzvány k podání připomínek [1], a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. Postup
(1) Předmětem řízení je převod Wohnungsbau-Kreditanstalt Berlin včetně jejího jmění na Landesbank Berlin – Girozentrale Spolkovou zemí Berlín.
Řízení souvisí se šesti dalšími řízeními proti Německu vedenými z důvodu převodů jmění na zemské banky, zejména banky Westdeutsche Landesbank Girozentrale ("WestLB").
(2) Komise zaslala dne 12. ledna 1993 Německu žádost o informace ohledně okolností a důvodů pro zvýšení kapitálu u WestLB prostřednictvím začlenění Wohnungsbauförderanstalt ("WfA"), jakož i ohledně obdobných zvýšení vlastního kapitálu zemských bank ostatních spolkových zemí.
Německo zaslalo v březnu a září 1993 svou odpověď, v níž bylo popsáno převedení Wohnungsbau-Kreditanstalt Berlin na Landesbank Berlin – Girozentrale.
Komise si v listopadu a prosinci 1993 vyžádala další informace, které Německo předložilo v březnu 1994.
Ve výše zmíněné žádosti Komise o informace z listopadu 1993 byl výslovně zmíněn Berlín.
(3) Dopisem ze dne 31. května 1994 a 21. prosince 1994 sdělil Bundesverband deutscher Banken e.V.
("BdB") (Spolkový svaz německých bank, zapsaný spolek), který zastupuje soukromé banky se sídlem v Německu, Komisi mimo jiné, že uplynutím 31. prosince 1992 byla Wohnungsbau-Kreditanstalt Berlin (dále jen "WBK") včetně jejího jmění převedena na Landesbank Berlin – Girozentrale, přičemž zároveň přešly úkoly WBK na dříve zřízenou Investitionsbank Berlin (dále jen "IBB"), jež byla vedena jako oddělení Landesbank Berlin.
BdB spatřoval ve zvýšení vlastních prostředků Landesbank Berlin, jež s tím bylo spojeno, za narušení hospodářské soutěže v její prospěch, neboť za tímto účelem nebyla sjednána úhrada, jež by byla v souladu se zásadou investora jednajícího v podmínkách tržního hospodářství.
Druhým uvedeným dopisem podal tudíž BdB formálně stížnost a vyzval Komisi, aby proti Německu zahájila řízení podle čl. 93 odst.
2). Stížnost se rovněž vztahovala na obdobné převody jmění ve prospěch těchto zemských bank: Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Landesbank Schleswig-Holstein, Hamburger Landesbank popř.
Bayerische Landesbank. V únoru a březnu 1995 a v prosinci 1996 se ke stížnosti svého svazu připojilo několik jednotlivých bank.
(4) Komise nejdříve přezkoumala převod majetkových práv na WestLB.
Rozhodnutím 2000/392/ES [2] označila posléze v roce 1999 rozdíl mezi zaplacenou úhradou a výnosem obvyklým na trhu za státní podporu neslučitelnou se společným trhem a nařídila navrácení této podpory.
Toto rozhodnutí Soud prvního stupně Evropských společenství zrušil rozsudkem ze dne 6. března 2003 [3] z důvodu nedostačujícího odůvodnění dvou prvků použitých při výpočtu výše úhrady, avšak ve zbytku je v plném rozsahu potvrdil.
Současně s tímto rozhodnutím vydává Komise, u vědomí dorozumění mezi stěžovatelem a všemi sedmi bankami, které byly dotčeny daným řízením, nové rozhodnutí, v němž přihlédla k bodům, jež byly předmětem kritiky Soudu.
(5) Dne 1. září 1999 zaslala Komise Německu žádost o informace, která se týkala převodů na jiné zemské banky, mezi nimi také na Landesbank Berlin (dále jen "LBB").
(6) Německo nato zaslalo dopisem ze dne 8. prosince 1999 informace o převodu WBK na Landesbank Berlin a doplnila je dopisem ze dne 22. ledna 2001.
Kromě toho zástupci Německa a Komise projednali problematiku převodů a možnost navrácení případných podpor v souvislosti s přezkoumáním podpor na restrukturalizaci Bankgesellschaft Berlin AG (dále jen "BGB"), k níž Landesbank Berlin od roku 1994 patří.
(7) Dopisem ze dne 2. července 2002 Komise sdělila Německu své rozhodnutí zahájit ve věci podpory řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(8) Poté, co Německo požádalo o prodloužení lhůty, které mu bylo povoleno, předložilo v dopise ze dne 9. září 2002 své připomínky a poskytlo dodatečné informace.
Další otázky byly projednány na setkání se zástupci německých orgánů dne 27. září 2002.
(9) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno dne 4. října 2002 v Úředním věstníku Evropských společenství [4].
Komise vyzvala ostatní zúčastněné strany k podání připomínek.
Komise nato obdržela připomínky jednoho ze soutěžitelů i připomínky BdB; v listopadu 2002 byly tyto připomínky předloženy Německu k vyjádření.
Dopis obsahující odpověď Německa obdržela Komise dne 16. prosince 2002.
(10) Na výzvu předložilo Německo v dopisech z 22. a 27. ledna 2003, 28. února 2003 a 19. srpna 2003 další údaje o potenciální podpoře.
(11) Rozhodnutím ze dne 18. února 2004 schválila Komise podpory na restrukturalizaci ve prospěch Bankgesellschaft Berlin AG, k níž přináleží LBB.
Toto rozhodnutí zahrnulo rovněž ujednání mezi Spolkovou zemí Berlín a BGB ze dne 23. prosince 2002 o postupu při případném uplatnění nároku Spolkové země Berlín na vrácení podpory, jež byla vyhodnocena jako podpora na restrukturalizaci, který by vzešel z tohoto přezkumného řízení [5].
(12) Komise si dopisem ze dne 7. dubna 2004 vyžádala od Německa další informace ke všem řízením ohledně zemských bank a obdržela příslušné odpovědi v dopisech ze dne 1., respektive 2. června 2004, jakož i 28. června 2004.
(13) S účinností od 1. září 2004 byla Investitionsbank Berlin (dříve WBK) vyňata z majetku LBB.
Podrobně doložené odkazy na zákonné a jiné úpravy, na jejichž základě bylo toto vyjmutí provedeno, předložilo Německo Komisi dne 25. srpna 2004.
(14) Německo předložilo dne 27. září 2004 návrh dorozumění mezi stěžovatelem BdB, Spolkovou zemí Berlín a Landesbank Berlin, jehož podepsaná verze byla Komisi doručena dne 8. října 2004.
Dorozumění se týká přiměřené úhrady za podíly převedené na LBB ke dni 1. ledna 1993.
V dalších pěti případech byla rovněž uzavřena odpovídající dorozumění ohledně převodů jmění na zemské banky; tato dorozumění byla předložena Komisi.
II. Podrobný popis opatření
1. Landesbank Berlin – Girozentrale ("LBB")
(15) LBB byla založena v roce 1990 a zároveň na ni byla v rámci univerzální sukcese převedena tehdejší Sparkasse der Stadt Berlin West.
Krátce na to byla na LBB převedena rovněž Sparkasse der Stadt Berlin z východní části Berlína.
Od té doby provozuje podnikatelskou činnost v oblasti spořitelnictví na území města Berlína jako zvláštní právně nezávislá složka LBB pod názvem "Berliner Sparkasse".
(16) LBB je veřejnoprávní instituce, jejímž zřizovatelem a garantem je Spolková země Berlín.
K okamžiku převodu WBK byla LBB k závěru roku 1992 100 % vlastněna Spolkovou zemí Berlín, celková výše její rozvahy činila kolem 85 miliard EUR a měla přibližně téměř 7000 zaměstnanců.
LBB je univerzální banka, která nabízí plný rozsah bankovních služeb v klientských segmentech fyzických osob a obchodních společností (retail), financování nemovitostí a poskytování služeb klientům z veřejnoprávní sféry.
Podniká rovněž v zahraničí.
V roce 1992 představovalo retailové bankovnictví, které prováděla Berliner Sparkasse, těžiště aktivit LBB.
(17) Od roku 1994 patří LBB ke koncernu BGB, k takzvané "skupině institucí", která byla založena téhož roku spojením většího počtu úvěrových institucí, jež byly svého času ovládány Spolkovou zemí Berlín.
Jakožto holdingová společnost se BGB podílí od roku 1994 formou atypického tichého společenství na 75 % jmění a hospodářského výsledku LBB – s výjimkou ústřední instituce Landes-Förderinstitut IBB.
Odstoupením nároků na zisk spolkové země jakožto zřizovatele zemské banky ve prospěch BGB, k němuž došlo v roce 1998, se BGB stala v ekonomickém smyslu stoprocentním vlastníkem.
Koncern BGB vykázal v roce 2001 celkovou výši rozvahy dosahující téměř 190 miliard EUR, v roce v roce 2002 zhruba 175 miliard EUR a v roce 2003 přibližně 153 miliard EUR.
Celková výše rozvahy LBB činila zhruba 87 miliard EUR v roce 2001, přibližně 85 miliard EUR v roce 2002 a kolem 93 miliard EUR v roce 2003.
Spolková země Berlín vlastní v současné době zhruba 81 % podíl na BGB.
Další podíly vlastní Norddeutsche Landesbank (přibližně 11 %) a Gothaer Finanzholding AG (Parion Versicherungsgruppe) (zhruba 2 %).
Přibližně 6 % volně obchodovatelných akcií připadá na drobné akcionáře (freefloat).
(18) BGB se v průběhu roku 2001 ocitla, zejména v důsledku předchozích riskantních obchodů s nemovitostmi, v akutní krizi a z důvodu nedostatečných koeficientů vlastních prostředků, respektive základního kapitálu jí hrozila opatření podle právních předpisů o bankovním dozoru ze strany Spolkového úřadu pro dozor nad úvěrovými obchody (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen – BAKred, nyní BAFin) [6].
Poté, v srpnu 2001, získala BGB kapitálovou investici ve výši 2 miliard EUR, z nichž byla zhruba 1,8 miliardy EUR poskytnuta Spolkovou zemí Berlín, což Komise zpočátku schválila jako krátkodobou podporu na záchranu společnosti.
Po zjištění nových rizik obdržela BGB od Spolkové země Berlín další podpory, které byly společně s kapitálovým vkladem oznámeny jakožto opatření na restrukturalizaci Komisi, která je podrobila zevrubnému přezkumu [7].
(19) Dne 18. února 2004 uzavřela Komise přezkumné řízení a schválila podpory v celkové hospodářské hodnotě zhruba 9,7 miliardy EUR.
Toto rozhodnutí se kromě kapitálového vkladu a rozsáhlých záruk shrnutých v takzvané rizikové ochraně týkalo též ujednání uzavřeného dne 23. prosince 2002 mezi Spolkovou zemí Berlín a BGB o přístupu k případným nárokům Spolkové země Berlín na splácení, jež by vyplynuly z tohoto řízení o přezkum podpor ("ujednání o splácení") [8].
(20) Toto ujednání upravuje pro případ rozhodnutí Komise o navrácení podpor vyplývajícího z probíhajícího řízení závazek Spolkové země Berlín, poskytnout formou vkladu do LBB sanační příspěvek ve výši potřebné k tomu, aby se zamezilo nenaplnění kapitálových kvót stanovených v uvedeném ujednání pro LBB a/nebo koncern BGB, k němuž by došlo v důsledku hrozící povinnosti vrátit podpory [9].
Toto další opatření bylo v průběhu roku 2002 uznáno za nutné pro obnovení rentability koncernu BGB z důvodu značného rizika, že bude třeba podporu vrátit.
Přesnou hospodářskou hodnotu tohoto opatření nebylo možno v rámci rozhodnutí o BGB zjistit, neboť přezkumné řízení, na něž se zde odkazuje, nebylo dosud ukončeno.
Pro účely zjištění dopadu restrukturalizačních podpor na hospodářskou soutěž, zejména pro posouzení přiměřenosti protiplnění nabídnutých Německem s cílem snížit účast na trhu, byla teoretická horní hranice tohoto opatření stanovena výpočtem na 1,8 miliardy EUR.
(21) Souhrnně je nutno konstatovat, že bylo ujednáno o splácení vzat s ohledem na výši protiplnění Německa v potaz jako další podpora ve prospěch koncernu BGB, třebaže je uplatnění tohoto ujednání omezeno na případ rozhodnutí Komise o navrácení podpory a na nenaplnění kapitálových kvót uvedených v příslušném ujednání, které by bylo tímto vrácením způsobeno.
2. Převedení WBK na LBB
(22) V průběhu restrukturalizace podílů na berlínských bankách, která vyústila v založení skupiny BGB-Gruppe v roce 1994, byla v roce 1990 zřízena nejprve LBB, na niž byly následně převedeny spořitelny, nejprve ze západní, a poté i z východní části Berlína.
V rámci dalšího kroku rozhodla v roce 1992 Spolková země Berlín mimo jiné zřídit IBB jako organizačně a hospodářsky samostatnou veřejnoprávní instituci bez právní subjektivity přináležející LBB a představující ústřední podpůrnou instituci této spolkové země ("zentrales Förderinstitut des Landes Berlin").
WBK byla až do té doby samostatnou veřejnoprávní institucí, jejímž zřizovatelem a garantem byla Spolková země Berlín.
Byl jí svěřen obecně prospěšný úkol vytvářet a udržovat bytové prostory.
WBK měla spolu se svým okruhem činností přejít na IBB, jíž byla svěřena širší podpůrné úloha, například v oblastech infrastruktury a ochrany životního prostředí.
Tato transakce proběhla uplynutím dne 31. prosince 1992, přičemž byla WBK s veškerým svým jměním převedena cestou univerzální sukcese na LBB.
(23) Při tomto převodu byl základní kapitál LBB zvýšen o někdejší základní kapitál WBK ve výši 187,5 milionu DEM.
Tato částka se následně nezapočítává do jmění IBB.
Fondy ze zisku WBK dosahovaly ke dni 31. prosince 1992 částky 1,9058 miliardy DEM.
Tyto fondy ze zisku WKB se vykazovaly a vykazují jako účelový rezervní fond IBB.
(24) BAKred stanovil vlastní kapitál LBB k ručení ke dni 31. prosince 1992 částkou ve výši 3,127714 miliardy DEM, což odpovídalo jeho zvýšení o 1,902714 miliardy DEM.
Přitom vzala BAKred v úvahu zvýšení základního kapitálu o 187,5 milionů DEM a fondy ze zisku WBK bez přebytku z ročního hospodaření zaznamenaného v roce 1992.
V následujících letech se neustále zvyšoval vlastní kapitál IBB k ručení vykazovaný jako účelový rezervní fond.
3. Kapitálové požadavky podle směrnice o kapitálu a směrnice o kapitálové přiměřenosti
(25) Podle směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí [10] (dále jen "směrnice o kapitálové přiměřenosti") a směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí [11] (dále jen "směrnice o kapitálu"), podle kterých byl v roce 1993 čtvrtou novelou změněn zákon o o poskytování úvěrů (Kreditwesengesetz – "KWG"), musí banky disponovat kapitálem k ručení ve výši 8 % jejich rizikově vážených aktiv.
Z toho musí alespoň 4 procentní body představovat tzv. základní kapitál (kapitál "Třídy 1"), který zahrnuje části kapitálu, jež má úvěrová instituce neomezeně a bezprostředně k dispozici, aby kryla rizika a ztráty, jakmile se vyskytnou.
Protože doplňkový kapitál (kapitál "třídy 2") je uznáván pouze ve výši disponibilního základního kapitálu k podpoře rizikových obchodů banky, má základní kapitál rozhodující význam. V rámci čtvrté novely zákona o poskytování úvěrů ("KWG") byly německé banky svého času povinny přizpůsobit do 30.
6. 1993 své vybavení kapitálem k ručení novým požadavkům.
4. Dopady převodu na kapitálové vybavení LBB
(26) Podle Německa nebyla nová pravidla rozhodující pro převedení WBK na LBB, jelikož LBB i bez fondů ze zisku WBK jasně splňovala nové kapitálové požadavky.
Na počátku devadesátých let se nicméně, zejména v Berlíně, vycházelo z předpokladu, že bude sjednocení Německa představovat mohutný podnět růstu, který i ve finančním sektoru otevře nové perspektivy rozšiřování obchodní činnosti.
Pokud však banky chtěly významně zvýšit objem svých obchodů, bylo nutno, zejména s ohledem na nové předpisy o kapitálové přiměřenosti, zvětšit kapitálovou základnu.
Převodem WBK získala LBB podstatně silnější kapitálovou základnu pro svou konkurenceschopnou komerční činnost v oblasti úvěrů, což jí umožnilo značné rozšíření obchodní činnosti.
(27) LBB platila a i nadále platí průměrně 0,25 % [12] za využívání účelového rezervního fondu IBB, ovšem pouze za částku, kterou v konkrétním případě skutečně využije.
Platba není poukazována na účet Spolkové země Berlín, nýbrž na účet IBB.
Při tom je třeba vzít v úvahu, že podíl účelového rezervního fondu IBB využivatelný jako kapitálová základna k ručení byl výrazně vyšší než částka, jež byla kdy využita.
Fond začal být využíván teprve od roku 1995.
III. Důvody pro zahájení řízení
(28) Východiskem přezkumu byla zásada investora v podmínkách tržního hospodářství.
V souladu s tím nepředstavuje samotná okolnost, že se podniky nacházejí ve veřejném vlastnictví a jsou jim poskytovány prostředky z veřejných zdrojů, státní podporu.
Pouze v případech, kdy je takovému podniku poskytnut vlastní kapitál z veřejných prostředků za podmínek, které jsou příznivější než běžné tržní podmínky, představuje to zvýhodnění poskytnutím státních prostředků.
(29) Komise byla toho názoru, že je tudíž v daném případě nutno zkoumat, zda byly dané prostředky poskytnuty Spolkovou zemí Berlín za podmínek, za nichž by byl i soukromý investor – takzvaný investor v podmínkách tržního hospodářství – ochoten poskytnout peněžní prostředky soukromému podniku.
Poskytnutí prostředků je pro vlastníka podílů v podmínkách tržního hospodářství nutno považovat za nepřijatelné zejména tehdy, není-li v průběhu přiměřeného časového období možno očekávat běžné tržní zúročení takové investice.
(30) Komise vyvodila, že v průměrné úrokové sazbě ve výši 0,25 % vztahující se na částky využité v určitých konkrétních případech lze stěží spatřovat přiměřenou úhradu pro spolkovou zemi, jestliže již dlouhodobá bezriziková sazba (dluhopisy spolkové vlády s desetiletou dobou splatnosti) činila v roce 1992 dobrých 7 %.
Komise dále poznamenala, že úhrada nebylo poukazována přímo na účet spolkové země, nýbrž na účet IBB, jež představuje složku LBB, třebaže je jakožto veřejnoprávní instituce bez právní subjektivity a ústřední podpůrná instituce spolkové země vedena v rámci LBB z organizačního i hospodářského hlediska samostatně.
Kromě toho byly částky využité v určitých konkrétních případech, pokud známo, znatelně nižší než částky a součásti účelového rezervního fondu, které byly pro LBB využitelné jako kapitálová základna k ručení.
Právě zvýšená kapitálová základna však umožnila LBB zvýšení kapacity poskytování úvěrů a tím i rozšíření jejích obchodních aktivit.
(31) Komise v rámci předběžného hodnocení konstatovala, že údaje o konkrétní výši kapitálu IBB využitelného k ručení, o jeho využívání a úhradách byly neúplné, popřípadě nebyly vůbec k dispozici, a pro začátek vycházela z předběžného objemu převedených a využitelných prostředků ve výši "zhruba dvou miliard DEM".
(32) Komise nicméně uznala, že účelový rezervní fond LBB nevytvářel žádnou likviditu, neboť fondy ze zisku WBK vykazované jako účelový rezervní fond IBB bylo nutno podle zákona o zřízení IBB ze dne 25. listopadu 1992, aniž by byla dotčena jejich funkce jakožto kapitálu k ručení ve smyslu KWG, použít přednostně k financování podpůrných úkolů IBB a že LBB nemůže převedené prostředky použít přímo pro své úvěrové obchody.
Aby mohla LBB skutečně rozšířit své obchody, musila další objem úvěrů refinancovat v plné výši na kapitálovém trhu, takže spolková země nemůže očekávat stejnou renditu jako investor likvidního kapitálu.
(33) Se zřetelem k výpočtu úhrady na základě zásady investora v podmínkách tržního hospodářství Komise oznámila, že v této fázi zamýšlí užít s přihlédnutím ke zvláštním okolnostem tohoto případu metodiku, jejíž výklad byl podán v rozhodnutí 2000/392/ES.
(34) Podle této metodiky se přiměřená úhrada za kapitál, který může být použit k podpoře rozšíření obchodu v rámci hospodářské soutěže, vypočítá na základě přiměřené tržní úhrady za likvidní obvyklé investice základního kapitálu.
K tomuto základu se přičte nebo se od něj odečte určitá částka ke zohlednění zvláštních rysů daného opatření (před zdaněním investora).
Aby bylo možno brát zřetel na nevýhodu vyplývající ze souvisejících nelikvidních investic základního kapitálu, odečtou se od takto vypočtené částky ještě čisté náklady na refinancování (hrubé náklady na refinancování po odečtení aplikovatelných daní, zejména daně z příjmu právnických osob).
(35) Německo prohlásilo, že LBB představovala v období let před převodem i po něm podnik, který přinášel významnou renditu a že návratnost jejího vlastního kapitálu činila údajně 5,37 % v roce 1991, 13,5 % v roce 1992 a 30,83 % v roce 1993.
Komise k tomu podotýká, že nebylo podáno vysvětlení základu pro tento výpočet.
Bez dalších údajů nebylo možné přezkoumání tohoto argumentu potvrzujícího podle názoru Německa absenci charakteru podpory u tohoto opatření.
Německé orgány přednesly rovněž tvrzení, že Spolková země Berlín údajně obdržela cestou prodeje podílu tichého společníka v roce 1994, popřípadě uplatněním nároků na zisk v roce 1998 – v obou případech bez IBB – řádnou úhradu za ručící funkci kapitálu IBB v souladu se zákonnými předpisy o dozoru.
Pro toto tvrzení však rovněž chybí další údaje a informace.
(36) Komise souhrnně konstatovala, že chybí důležité údaje pro přiměřené a dostatečně podrobné posouzení poskytnutí prostředků a jeho úhrady.
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního přezkumného řízení proto požádala Německo, aby poskytlo tyto informace, ku příkladu úplný přehled veškerých převedených prostředků, z toho vlastního kapitálu LBB k ručení, jeho využití i příslušných úhrad, odůvodnění úhrady, základ pro výpočet návratnosti vlastního kapitálu LBB, jakož i aktualizované číselné údaje a uvedení veškerých faktorů, které podle názoru Německa zajistily renditu obvyklou na trhu.
(37) Na základě skutečností, které měla k dispozici, však Komise vyjádřila vážné pochyby o tom, že by Spolková země Berlín obdržela tržní úplatu a úroky za převedení přibližně 2 miliard DEM, jež měla zjevně téměř beze zbytku k dispozici LBB jakožto kapitálovou základnu k ručení, což jí zjednalo zvýhodnění oproti ostatním soutěžitelům.
Komise dospěla k předběžnému výsledku pravděpodobně daného nebo hrozícího narušení hospodářské soutěže a – vzhledem k rostoucí integraci trhů finančních služeb – ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Opatření bylo tudíž pravděpodobně nutno považovat za podporu ve smyslu čl.
1 Smlouvy o ES. Vzhledem ke skutečnosti, že žádné z ustanovení o výjimkách čl.
87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES nelze v dané situaci použít, vycházela Komise z předpokladu, že, pokud by se vskutku jednalo o podporu, představovala by důvod k pochybnostem o její slučitelnosti se společným trhem.
(38) Jelikož Německo ani jiné právnické nebo fyzické osoby nepřednesly, že by LBB poskytovala služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES, nemohla Komise dospět k závěru, že by podpory mohly být povoleny na podkladě čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES. Komise vycházela z toho, že tento bod není pro posouzení daného opatření v konečném rozhodnutí relevantní, pokud se na uvedeném skutkovém stavu nic nezmění.
(39) Komise dále prohlásila, že v rámci svého předběžného posouzení a v souladu s čl. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [13] vychází z toho, že se u tohoto opatření, je-li podporou, jedná o novou a nikoli o existující podporu. V této souvislosti poukázala Komise na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení a upozornila na to, že byl opatřeními popsanými v rozhodnutí o zahájení řízení, například dopisy Komise ze dne 12. ledna 1993, 10. listopadu 1993, 13. prosince 1993 a 1. září 1999 a zde zmiňovaným rozhodnutím o zahájení řízení i konečným rozhodnutím 2000/392/EG ve věci WestLB přerušen běh promlčecí lhůty. Jelikož potenciální podpora nebyla oznámena a okamžikem svého provedení nabyla účinnosti, Komise rovněž konstatovala, že rozhodnutí o zahájení řízení ničeho nedodalo k odkladnému účinku čl. 88 odst. 3 třetí věty Smlouvy o ES ohledně povinnosti Německa neprovádět opatření až do přijetí konečného rozhodnutí Komise.
IV. Stanovisko Německa
(40) Německo ve svém stanovisku rozvedlo nejprve důvody převedení tehdejší WBK (poté IBB) a prohlásilo, že cílové představy spolkové země byly svého času zaměřeny na vytvoření "efektivního bankovního koncernu", který se jevil spojeným úvěrovým institucím i jejich vlastníku Spolkové zemi Berlín a jejímu bankovnictví jako výhodný.
Německo při této příležitosti opětovně zdůraznilo, že otázka zajištění kapitálových požadavků podle nových pravidel LBB o kapitálové přiměřenosti – na rozdíl od situace v případě WestLB – nehrála při převodu žádnou roli, což se také ukázalo v nevyužití vlastního kapitálu IBB (dříve WBK) k ručení subjektem LBB do konce roku 1995.
(41) Německo potvrdilo, že z vlastního kapitálu IBB k ručení stanoveného právem bankovního dozoru k 31. prosinci 1992 odpovídala částka 1,902714 miliardy DEM zvýšení o převedené prostředky.
Z toho připadalo 187,5 milionu DEM na zvýšení základního kapitálu LBB [14] a 1,715214 miliardy DEM na fondy ze zisku WBK, přičemž nebyl vzat v úvahu přebytek z ročního hospodaření ve výši 190,586 milionu DEM.
Uplynutím dne 31. prosince 1992, čili s účinností k 1. lednu 1993, přešly veškeré kompetence WBK na IBB a tento subjekt byl převeden na LBB.
Převedený kapitál a účelový rezervní fond byly uplynutím 31. prosince 1992, popřípadě k 1. lednu 1993, k dispozici LBB jako základní kapitál k ručení.
(42) V následujících letech podle vyjádření Německa setrvale vzrůstal účelový rezervní fond IBB.
Účelový rezervní fond IBB však nebyl subjektu LBB k dispozici v plném rozsahu, neboť každoročně bylo vždy nutno využít jeho část pro účely ručení podpůrných obchodů IBB.
Německo předložilo přesné údaje pro jednotlivé roky období let 1993 až 2003; tyto údaje jsou obsaženy v tabulce v bodě 149.
(43) S vyčleněním IBB z LBB byl k 1. září 2004 převeden účelový rezervní fond zpět na Spolkovou zemi Berlín, přičemž byla část tohoto účelového rezervního fondu ve výši přibližně 1,1 miliardy EUR vložena spolkovou zemí ve formě dvou vkladů tichého společníka do LBB.
(44) Základní kapitál ve výši 187,5 milionu DEM vložený svého času do IBB zůstal součástí základního kapitálu LBB.
LBB byla údajně v létech 1994 (75,01 % podílů) a 1998 (24,99 % podílů) opětovně prodána BGB.
(45) Německo zkompletovalo rovněž ostatní údaje.
Znovu prohlásilo, že v každém jednotlivém případě byla k ručení skutečně použita vždy jen část účelového rezervního fondu.
Podle tohoto prohlášení se částka při dílčím využívání fondu k ručení započatém v prosinci 1995 pohybovala mezi zhruba 212 miliony DEM v roce 1995 a nejméně […] [15] miliardami DEM v posledních letech.
Úhrady zaplacené pouze za užití fondu od prosince 1995 subjektu IBB (mezi nejméně jedním milionem DEM za období 1995/1996 a […] miliony DEM za rok 2001) byly stanovovány měsíčně na základě úrokové míry, která se v předmětném období pohybovala v rozmezí od 0,2 % (1998) do 0,35 % (1996).
Přesné částky udávané Německem jsou obsaženy v tabulce v bodu 147.
(46) Jakožto zdůvodnění pro stanovení úhrady případného využívání účelového rezervního fondu IBB předložilo Německo rozhodnutí představenstva z června 1993.
Praví se v něm, že "... společnosti Investitionsbank Berlin je nutno toto zatížení vlastního kapitálu (využití) uhradit ve výši rovnající se nákladům, jež by byly potřebné k získání neprioritního kapitálu k ručení".
V roce 1995 bylo toto rozhodnutí konkretizováno v tom smyslu, že se úhrada rovná neprioritní přirážce.
Jakožto odůvodnění bylo uvedeno, že LBB mohla alternativně získat na trhu neprioritní prostředky, jež by měla plně k dispozici nejen ke splnění funkce ručení, ale i funkce výnosu.
(47) Jelikož však účelový rezervní fond IBB plnil toliko funkci ručení, byl údajně rozdíl mezi úrokovou sazbou za běžný cizí kapitál, který tuto funkci ručení neplní a kapitálem, který plní i tuto funkci ručení, stanoven jako "cena" za zakoupenou funkci užívání.
Tato přirážka byla vypočtena v základních bodech ve vztahu k míře LIBOR (London Interbank Offered Rate) na základě vlastních podmínek respektive vnějších tržních údajů pro neprioritní půjčku.
Připojeny byly základy pro výpočet a statistické údaje.
(48) Rozhodnutí uhradit pouze využitou část účelového rezervního fondu IBB odůvodňuje Německo mimo jiné tím, že IBB má účelový rezervní fond k dispozici prioritně a že je LBB, pokud by tento fond nepostačoval, v první řadě povinna, snížit objem rizikových aktiv, popřípadě získat neprioritní prostředky na trhu.
Spolková země Berlín má údajně jakožto vlastník IBB kdykoliv právo odebrat části účelového rezervního fondu.
(49) V této souvislosti Německo dále argumentovalo, že likvidita účelového rezervního fondu IBB je jako celek vázána v probíhajících obchodech IBB a není tudíž k dispozici LBB jakožto prostředek financování.
Podle této argumentace musí tedy IBB podložit úvěry, které poskytuje, svými vlastními prostředky a při tom využít účelový rezervní fond.
Německo prohlásilo, že jmění WBK nelze v důsledku těchto zvláštností srovnávat s volně disponibilním peněžitým vkladem, a tudíž je možné hovořit toliko o funkci ručící, a tudíž o funkci rozšiřování obchodní činnosti.
(50) Zda je úhrada placena spolkové zemi či IBB je v tomto případě irelevantní, neboť jak spolková země jakožto zřizovatel, tak i IBB a LBB mohou potenciálně dosáhnout zisku v obou případech – buďto díky růstu hodnoty a výplatě zisku LBB nebo díky přírůstkům do účelového rezervního fondu IBB přináležejícího spolkové zemi.
(51) Nezávisle na této argumentaci ohledně přímé úhrady zastávalo však Německo zcela zásadně názor, že to u rozhodování o investicích není významné, popřípadě není to významné jen samo o sobě a že "v souladu s judikaturou ...investora, který v dotyčném podniku nevlastní žádný významný podíl a ani se o jeho získání nesnaží, nýbrž má zájem na rychle dosažitelném zúročení své investice, je nutno odlišit od dlouhodobě orientovaných investorů, například holdingů".
Holdingy se řídí dlouhodobějšími očekáváními rentability a berou v potaz i strategické úvahy.
(52) Spolková země jakožto jediný vlastník LBB vycházela podle názoru Německa v okamžiku investice z toho, že se plně a bezprostředně vyplatí zvýšení hodnoty LBB v důsledku vkladu jmění WBK do tohoto subjektu.
Jestliže vezmeme za základ měřítko přezkumu použité Komisí v rozhodnutí 2000/392/ES [16], je třeba "finanční opatření považovat za nepřijatelné pro investora v podmínkách tržního hospodářství, je-li finanční situace podniku taková, že nelze v přiměřené lhůtě očekávat normální renditu (ve formě dividend nebo zvýšení hodnoty)."
Záleží při tom na očekávání návratnosti kapitálu k okamžiku, kdy je učiněno rozhodnutí o investici.
(53) LBB dosáhla, podle původního prohlášení Německa, v roce 1992 rendity vlastního kapitálu ve výši 13,5 % a v roce 1993 ve výši 30,83 %.
Tyto údaje předložené již v roce 1999 je podle názoru Německa nutno vztáhnout k poměru "hospodářského výsledku před zdaněním (uhrazením daně z výnosu) k bilančnímu vlastnímu kapitálu na počátku téhož roku".
Německo však při předložení těchto údajů nezahrnulo do vlastního kapitálu LBB účelový rezervní fond IBB od roku 1993.
Na dožádání Komise byl tento nedostatek korigován při předložení číselných údajů, které pokrývají delší časové období.
Pro období let 1985 až 1992 vyplynula podle těchto údajů průměrná rendita vlastního kapitálu ve výši přibližně 13 %.
(54) Německo prohlásilo, že se tyto indikátory pohybují v rozmezí hodnot, které byly v daném období dosaženy soukromými německými bankami.
Z hlediska metodiky však zprvu scházely srovnatelné údaje jiných bank.
Německo později předložilo vlastní kalkulace na základě veřejně přístupných výkazech zisků a ztrát 35 německých bank [17].
Z toho vyplynula na základě poměru "výsledku před zdaněním" k "bilančnímu vlastnímu kapitálu na počátku téhož roku" pro rok 1992 pro tyto banky průměrná rendita vlastního kapitálu ve výši zhruba 11 % a pro období let 1988 až 1992 střední hodnota blížící se 13 %.
(55) Německo dále prohlásilo, že pro rozhodnutí o investicích z hlediska podnikového hospodářství je rozhodující výnosnost, která se u bank nejlépe odvodí na základě výsledku běžné obchodní činnosti respektive hospodářského výsledku podniku v poměru k bilančnímu vlastnímu kapitálu, neboť v takovém případě nejsou zohledňovány mimořádné výnosy a náklady.
Pro LBB tak údajně existovaly v létech 1990-1992 mimořádné vlivy, zejména v důsledku integrace "Sparkasse Ost" a s ní spojeného budování vlastního starobního zabezpečení při zároveň provedené platbě kompenzace za vystoupení z ústavu sociálního zabezpečení spolku a spolkových zemí i ze zajištění proti rizikům z obecných bankovních rizik někdejší "Sparkasse Ost".
(56) Ohledně obstarání údajů o metodicky srovnatelných renditách vlastního kapitálu jiných bank v tomtéž časovém období Německo prohlásilo, že bylo teprve od roku 1993 požadováno oddělené vykazování mimořádných výsledků a výsledků běžné obchodní činnosti ve výkazu zisků a ztrát, což není srovnatelné s metodikou užívanou před rokem 1993, neboť do té doby byly mimořádné výnosy a náklady – vedle jiných položek – shrnuty v položce "jiné výnosy/náklady", a tudíž je nelze přesně identifikovat.
Co se týče období předcházejícího, předložilo Německo vlastní kalkulace.
V dalším průběhu řízení Německo rovněž předložilo opravy, popřípadě doplnění metody výpočtu rendit vlastního kapitálu LBB, aby bylo možno srovnávat údaje LBB s oficiálními zjištěními Spolkové banky pro německé banky jakožto celku.
Podle Německa to nic nezměnilo na základním posouzení, že se rendity vlastního kapitálu LBB pohybovaly v průměru celého odvětví bankovnictví.
(57) Podle názoru Německa dokládají veškeré údaje, že byla LBB k okamžiku peněžitého vkladu výnosným podnikem.
Spolková země Berlín je podle něj jediným vlastníkem kapitálu, jemuž výlučně připadá hospodářský úspěch banky, ať již v podobě výplaty zisku nebo zvyšování hodnoty podniku.
Dosud se nemusila spolková země dělit s ostatními vlastníky podílů o očekávané zvýšení rendity a operace, která se de facto rovná "internímu přeskupení prostředků v rámci koncernu", představuje z hlediska investora v podmínkách tržního hospodářství rozumné počínání.
Otázka, zda a v jaké výši provedla LBB úhradu za vložení peněžních prostředků, je tudíž podle Německa pro otázku tržní povahy tohoto převodu irelevantní.
(58) Komise toto měřítko posouzení výslovně použila za základ ve svém rozhodnutí 2000/392/ES: "Prostředkem k zajištění přiměřené rendity z poskytnutého kapitálu by tudíž bylo odpovídající zvýšení podílu spolkové země na WestLB, pokud celková rentabilita této banky odpovídá normální renditě, kterou od své investice očekává investor v podmínkách tržního hospodářství.
Tím by se stalo zbytečným projednávání otázky, je-li úhrada ve výši 0,6 % přiměřená, avšak spolková země se pro tento postup nerozhodla" [18].
(59) Německo v této souvislosti dále prohlásilo, že zvýšení hodnoty LBB o jmění WBK po vložení LBB do BGB plynulo spolkové zemi.
Převod 100 % hospodářského majetku LBB na BGB proběhnuvší v roce 1994 a v roce 1998 ve třech etapách byl podle něj proveden na základě posudků různých auditorů a jedné investiční banky, jež se týkaly hodnoty podílu spolkové země jakožto tichého společníka vloženého do LBB a tržní povahy protiplnění – převedených akcií BGB, též v poměru k ostatním akcionářům.
Německo předložilo odpovídající výtahy z těchto posudků a příslušnou korespondenci s auditory.
Podle těchto dokumentů byla hodnota LBB odhadnuta v roce 1993 na přibližně 3,5 miliardy DEM (bez IBB samotné, ale se zohledněním kvóty základního kapitálu LBB zvýšené díky účelovému rezervnímu fondu; k 31. prosinci 1997 byla tato hodnota odhadnuta dalším auditorem na téměř 6 miliard DEM.
(60) Německo ostatně zastávalo názor – podpůrně – že metodika použitá v rozhodnutí 2000/392/ES byla chybná, jelikož vycházela ze srovnatelnosti s likvidními běžnými investicemi základního kapitálu.
Tento přístup by nezohlednil zvláštnosti zmiňované transakce.
Podle názoru Německa by bylo přiměřené povaze věci zaměřit se již pro účely zjištění výchozí hodnoty na srovnatelné nástroje vlastního kapitálu.
To by sice mohlo být, jak konstatovala Komise již v případě WestLB, obtížné; obtíže tohoto rázu však nelze odstranit z cesty tím, že se zaměříme na zcela nepřípadný nástroj vlastního kapitálu, který by nám posloužil jako jakási "oklika".
(61) Německo dále tvrdí, že zaměření na průměrnou renditu jakožto měřítko trpí vadou.
Teprve rendita nižší než pásmo, které je investorům k dispozici jako prostor k posouzení výhodnosti investice, již není přijatelná ani pro soukromého investora.
A konečně je nesprávné odečtení toliko čistých nákladů na refinancování namísto úplných nákladů na refinancování.
Případné daňové úspory podniku jsou z hlediska investora nepodstatné.
Již jiná kontrolní úvaha ukazuje, že tento přístup je nepřijatelný, neboť při nelikvidním poskytnutí kapitálu má investor i nadále k dispozici výnosovou funkci kapitálu, takže tento kapitál může opět uložit a obdržet přinejmenším bezrizikový úrok, takže by získal "dvojí" výnosy.
(62) Německo dále zastávalo názor, že Komisi z důvodu uplynutí lhůty (čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999) nemá oprávnění požadovat vrácení případných podpor. Zásadní rozhodnutí ohledně převodu WBK bylo podle Německa přijato již 16. června 1992, čili více než deset let před zahájením řízení, o němž bylo doručeno oznámení dne 4. července 2002. Při tom se jednalo o zásadní záměr sloučit podíly na bankách spolkové země a WBK v jednom holdingu (pozdější BGB), pokud bude zajištěno pokračování podpůrného obchodu WBK, výkon úkolů v rámci výsostných práv a daňová svoboda. Toto rozhodnutí vešlo mezitím ve veřejnosti ve známost a Komise byla v roce 1999 o datu rozhodnutí informována.
(63) Komise dle názoru Německa v několika rozhodnutích hodnotila již prohlášení o záměru příslušné korporace – byť za určitých podmínek – jako okamžik provedení podpory.
Toto bylo Komisí hodnoceno uvedeným způsobem ku příkladu i u rozhodnutí o podpoře na záchranu BGB [19], třebaže předmětné rozhodnutí ze dne 22. května 2002 muselo být ještě schváleno poslaneckou sněmovnou a Komisí.
(64) Dále dle názoru Německa nedošlo k přerušení běhu lhůty podle čl. 15 odst.
2 druhé věty nařízení (ES) č. 659/1999.
Podle uvedeného ustanovení může být běh lhůty přerušen pouze opatřeními Komise. K jejímu přerušení došlo teprve na základě dopisu ze dne 4. července 2002 obsahujícího sdělení o zahájení řízení, nikoli na základě pouhé žádosti o informace, která nepředstavuje opatření Komise nebo příslušného člena Komise.
Při tom je dále nutno vzít ohled na skutečnost, že institut promlčení slouží zájmům právní jistoty, a to nejen právní jistoty ve vzájemném vztahu Komise a členských států, nýbrž i právní jistoty příjemce podpory.
Jelikož bylo Německo poprvé vyzváno k zaslání stejnopisu dopisu příjemci podpory teprve ve sdělení o zahájení řízení, k čemuž došlo dne 9. července 2002, nemohl účinek přerušení běhu promlčecí lhůty nastat dříve, než uvedeného dne.
Jelikož předmětným opatřením, jež mělo být podrobeno kontrole podpor, je rozhodnutí ze dne 16. června 1992, jednalo by se, pokud vůbec, podle čl. 15 odst.
V. Připomínky dalších účastníků
(65) Po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení v Úředním věstníku [20] obdržela Komise v říjnu, respektive v prosinci, stanovisko Berliner Volksbank ("BV") a stanovisko Spolkového svazu německých bank (Bundesverband deutscher Banken – "BdB").
(66) Banka BV zastávala názor, že převedení WBK představuje podporu, neboť kapitálové prostředky byly poskytnuty za podmínek, které by investor v podmínkách tržního hospodářství nebyl ochoten přijmout.
Platby poukázala LBB na účet IBB, jež je sama vedena jako složka LBB; navíc je sjednaná úroková míra ve výši 0,25 % údajně daleko nižší než obvyklé tržní sazby, což by ku příkladu prokázala rozhodnutí 2000/392/ES (WestLB) i 95/547/ES [21] a 98/490/ES [22] (Crédit Lyonnais), v nichž byla vzata za základ očekávaná rendita vlastního kapitálu v minimální výši 12 %.
Tato podpora vede k závažnému narušení hospodářské soutěže v celém Společenství, zejména však k mimořádně silným účinkům na hospodářskou soutěž v Berlíně, kde je BGB včetně LBB v podnikání zaměřeném na drobné soukromé zákazníky i na obchodní společnosti (včetně Berliner Bank a Berliner Sparkasse) vůdčím subjektem na trhu.
V porovnání s tímto subjektem je BV malým soutěžitelem s tomu odpovídajícími podíly na trhu ve výši 5-7 %, a tudíž ji obzvlášť zasahují negativní účinky této podpory.
Stanovisko obsahuje prosbu adresovanou Komisi, aby nařídila vrácení podpor.
(67) Svaz BdB úvodem prohlásil, že zmíněné řízení tvoří součást komplexu šetření Komise, a to ve věci převodu institucí pro podporu bytové výstavby (Wohnungsbauförderungsanstalten) spolkových zemí na zemské banky podílející se na obchodu v rámci hospodářské soutěže.
Při tom byly i v případě LBB, v rozporu s tvrzením Německa, rozhodující zpřísněné požadavky na vlastní kapitál stanovené směrnicí o kapitálové přiměřenosti.
Tuto motivaci prokazuje již samotný okamžik převodu, jakož i výroky tehdy příslušného berlínského senátora, který rovněž zmínil svého času očekávané zpřísněné evropské předpisy o vlastním kapitálu.
V tomto smyslu neexistuje rozdíl, jenž by byl významný z hlediska právních předpisů o podporách, mezi posuzovaným převodem WBK na LBB a převodem WfA na WestLB, a tudíž je metodika použitá Komisí v rozhodnutí 2000/392/ES přenosná.
(68) Svaz BdB dále poznamenal, že v daném případě nejde pouze o účelový rezervní fond, nýbrž i o převod kapitálu WBK ve výši 187,5 milionu DEM, kterým byl doplněn upsaný kapitál LBB, což vytváří pekuniární zvýhodnění, neboť se tak ovlivňuje rating a tím i podmínky získávání cizího kapitálu.
Podstatně větší význam však podle BdB mělo zvýšení základního kapitálu spojené s převodem a uznané z hlediska právních předpisů o dozoru.
Jelikož byl tento kapitál vzdor přednostnímu využívání účelového rezervního fondu k úkolům v oblasti podpůrného obchodu plně k dispozici jako kapitál k ručení, není toto účelové vázání relevantní.
Rozhodující je hospodářská výhoda funkce rozšíření obchodu, neboť právě základní kapitál má mohutný pákový efekt (12,5 krát zvýšená možnost poskytování úvěrů při 100 % rizikově vážených aktivech, jako například poskytování úvěrů podnikům; 25krát zvýšená při 50 % rizikově vážených aktivech, jako například poskytování úvěrů veřejným orgánům).
Při přijetí doplňujícího kapitálu by mohly být v případě základního kapitálu v (hypotetické) výši 1 miliardy EUR a vážení rizika ve výši 50 % poskytnuty dokonce úvěry ve výši 50 miliard EUR.
(69) Pro účely výpočtu tržně opodstatněné úhrady odkázal BdB na osvědčenou metodiku Komise použitou v rozhodnutí 2000/392/ES a v témže rozhodnutí uplatněnou referenční hodnotu obvyklé tržní rendity ve výši 12 %, jakož i na přirážky a srážky provedené v rámci druhého kroku ke zohlednění určitých zvláštností transakce.
Každopádně nelze spatřovat obvyklou tržní úhradu ani v úhradě ve výši 0,25 %, jež byla poskytnuta IBB, ani v prodeji podílu tichého společníka a vzdání se nároků na výtěžek ve prospěch BGB v roce 1994, popřípadě v roce 1998.
(70) Na jedné straně neodpovídá platba omezená na skutečné užití podstatě věci, a na druhé straně přináleží IBB k LBB, takže LBB vlastně platila sobě a ne spolkové zemi.
Přesvědčivý není ani argument Německa, že ručící funkce účelového rezervního fondu byla údajně v procesu zřízení atypické účasti BGB jako tichého společníka na LBB v roce 1994řádně uhrazena, neboť zde chybí důležité věcné údaje o hodnotách; zcela zásadně nesprávné je pak zúžení na hledisko poskytovatele podpory.
Z hlediska právních předpisů o podporách je převod WBK na LBB relevantní k uplynutí 31. prosince 1992, s tím spojené výhody pro LBB a z téhož vyplývající zkreslení hospodářské soutěže, nikoli však to, zda byl dluh z podpory následně uhrazen.
Dále se u vložení LBB do BGB jedná toliko o interní postup koncernu, neboť i BGB je většinově ovládána spolkovou zemí.
Obdobná argumentace platí i pro vzdání se nároků na výtěžek ve prospěch BGB ve zbývajícím objemu 24,99 % uskutečněné v roce 1998.
Každopádně však až do roku 1998 nedošlo k plnému odstranění prvku podpory.
(71) Později, dlouho po uplynutí lhůty poskytnuté podle nařízení (ES) č. 659/1999 k podání připomínek třetích stran, BdB tento bod doplnil a obzvláště uvedl, že prodejní hodnota LBB zjištěná pro účely založení BGB, respektive prodejní hodnota účasti tichého společníka na LBB nezahrnovala IBB, takže se dle názoru BdB jeví jako vyloučené, že by byla v hodnotě prodeje účasti tichého společníka na LBB obsažena ručící funkce účelového rezervního fondu IBB.
(72) K otázce desetileté lhůty pro vrácení podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 prohlásil BdB, že její běh započal teprve s nabytím účinnosti zákona o zřízení IBB uplynutím dne 31. prosince 1992, a tudíž mohl skončit nejdříve dnem 31. prosince 2002. Navíc však byl běh této lhůty podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 přetržen opatřeními Komise. Uvedená právní úprava je koncipována široce a zahrnuje jakýkoliv úkon Komise provedený v rámci šetření, například i žádost o informace. Oporu pro širší výklad tohoto právního předpisu skýtá nařízení Rady (EHS) č. 2988/74 ze dne 26. listopadu 1974 o promlčení v záležitostech stíhání a výkonu práva v oblasti dopravy a hospodářské soutěže v Evropském hospodářském společenství [23], podle něhož přerušení navazuje na "akt, který směřuje k vyšetřování nebo stíhání porušení". Ostatně Německo samotné požádalo Komisi, aby nejprve vyčkala vyjasnění sporných otázek ve věci WestLB, a již z tohoto důvodu se nemohlo odvolávat na promlčení.
VI. Reakce Německa na připomínky dalších účastníků
(73) Německo ve svém vyjádření ze dne 16. prosince 2002 poukázalo v zásadě na vlastní stanovisko k rozhodnutí o zahájení řízení a na jím přednesené tvrzení, že se v projednávaném případě nejednalo o podporu.
Navíc se omezilo jen na souhrnné vyjádření k jednotlivým bodům připomínek obou subjektů.
(74) S ohledem na skutečnost, že BV a BdB zhodnotily převod WBK jako podporu, Německo prohlásilo, že pouhý pohled na měsíční úhrady nepostačuje pro potřeby analýzy.
Záleží spíše na komparativních veličinách, například – v závislosti na konkrétní kapitálové investici – na zúročení (půjčky) včetně poskytnuté jistoty, dividendy nebo přírůstku kapitálu.
V případě LBB se však k rozhodnému údobí let 1992/1993 jednalo o instituci, jež měla dobrou výnosnost, takže byl vklad jmění WBK do ručícího vlastního kapitálu LBB z hospodářského hlediska smysluplný.
Z tohoto důvodu nejsou WestLB a LBB – v rozporu s tím, co případně tvrdí BdB a BV – v žádném případě vzájemně srovnatelné.
Nehledě k tomu je ohledně (svého času) probíhajícího soudního řízení ve věci WestLB nepřípadné hovořit o metodice v něm uplatněné jako o osvědčené metodě, jak to činí BdB.
(75) V rozporu s tvrzením BdB je nesporné, a v rozhodnutí o zahájení řízení to též bylo rozvedeno, že převodem WBK byl kromě využití ručící funkce účelového rezervního fondu LBB zároveň zvýšen bilanční vlastní kapitál LBB, a sice o 187,5 milionu DEM, a uvedená částka byla i z hlediska právních předpisů o dozoru uznána jako vlastní kapitál k ručení.
Problém, nakolik lze bilanční vlastní kapitál chápat jako pekuniární výhodu, zde na rozdíl od případu WestLB nevyvstává, neboť v pojednávaném případě není nutno rozlišovat mezi částmi kapitálu uznanými z hlediska právních předpisů o dozoru a jeho částmi takto neuznanými.
O podporu se vzhledem ke zvýšení bilančního vlastního kapitálu i převedených rezerv nejedná (viz body 40 až 64).
(76) Ostatně je úvaha, že by při základním kapitálu v hypotetické výši jedné miliardy EUR mohly být poskytnuty úvěry ve výši 50 miliard EUR, úvahou pochybenou.
Je sice nepopiratelné, že má účelový rezervní fond IBB v důsledku svého uznání z hlediska právních předpisů o dozoru funkci ručící a funkci svědčící rozšíření obchodu, ale tato výhoda se omezuje na skutečné využití ze strany LBB.
Zásadně postrádá jakéhokoliv opodstatnění i vykonstruovaný pákový efekt 1:50.
(77) Při uplatňování zásady investora v podmínkách tržního hospodářství se musíme zaměřit na takového investora, jenž se nachází ve srovnatelné situaci.
V daném případě se spolková země jakožto investor rozhodla pro alternativu vázání likvidity účelového rezervního fondu v podnikatelské činnosti IBB a tento kapitál nedat k dispozici LBB ve funkci prostředku k financování.
Spolková země pomocí tohoto kapitálu dociluje vlastních výnosností (viz body 40 až 64).
Kromě toho zvláštní jmění IBB přináleží i nadále výlučně spolkové zemi, a to i po vložení LBB do BGB.
Proto je nesprávné i tvrzení, že LBB vlastně zaplatila úhradu zapravenou subjektu IBB sama sobě.
Kromě toho je v případě investora v podmínkách tržního hospodářství běžné vzdát se úhrady ve prospěch třetích osob, zejména tehdy, je-li takovou třetí osobou podnik nebo soubor majetku, jenž se nachází ve výlučném vlastnictví investora.
(78) Konečně bylo ohledně připomínek BV a jejího porovnání podílu BV a BGB na trhu konstatováno, že má BV na trhu v Berlíně postavení silnější, než jak to sama vylíčila.
BV je podle připomínek Německa druhá největší úvěrová instituce a má podíly na trhu, jež zřejmě dosahují 60-70 % odpovídajících hodnot BGB, a dokonce i v oblasti vkladů drobných klientů dosahuje ještě její podíl na trhu zhruba třetiny podílu BGB v téže oblasti.
VII. Dorozumění mezi BdB, Spolkovou zemí Berlín a LBB
(79) Dne 7. října 2004 informovalo Německo Komisi o výsledcích dorozumění mezi stěžovatelem BdB, Spolkovou zemí Berlín a LBB.
Bez ohledu na přetrvávající [odlišné] zásadní právní názory se strany dohodly na tom, co považují za vhodné parametry pro určení přiměřené úhrady za jmění WBK.
Strany prosí Komisi, aby ve svém rozhodnutí zohlednila výsledky jejich dorozumění.
(80) Strany úvodem stanoví na základě, jenž byl již podrobně popsán v rozhodnutí 2000/392/ES, přiměřenou minimální úhradu za účelový rezervní fond, a to sazbou ve výši 10,19 %.
Z důvodu výlučného vlastnictví Spolkové země Berlín nebyla dohodnuta žádná další přirážka, například z důvodu chybějících hlasovacích práv.
Závěrem byla stanovena srážka ve výši 3,62 % z důvodu absence likvidity kapitálu (na základě bezrizikové úrokové sazby jakožto hrubých nákladů na refinancování, z nichž zhruba 50 % činí daň z příjmu právnických osob plus solidární příspěvek na určení čistých nákladů na refinancování).
Výsledek tohoto výpočtu představuje přiměřenou úhradu ve výši 6,57 %.
(81) K úhradě za část jmění WBK, který není využitelný k rozšíření obchodu LBB v rámci hospodářské soutěže, se narovnání nevyjadřuje.
(82) Ze základního kapitálu IBB ve výši 187,5 milionů DEM, který byl vložen do základního kapitálu LBB, nebyla z důvodu nákladů na refinancování provedena žádná srážka, neboť se v daném případě jednalo o likvidní prostředky.
Jelikož byl základní kapitál převeden na BGB ve dvou krocích, v roce 1994 a v roce 1998, strany se shodly na tom, že má být úhrada za základní kapitál zapravena jen k těmto dvěma datům, a to v obou případech úměrně tomu kterému podílu převedeného kapitálu.
(83) Spornou zůstala mezi stranami otázka, zda je nutno započíst eventuální přírůstek hodnoty v důsledku vložení LBB.
Podle názoru zemské banky bylo prodejem LBB v roce 1994 a 1998 dosaženo přírůstku hodnoty.
VIII. Posouzení opatření
1. K zásadní otázce promlčení
(84) S ohledem na možné promlčení nároku na vrácení prohlásilo Německo rozhodnutí Berlínského senátu o založení berlínského bankovního holdingu ze dne 16. června 1992 za rozhodné datum.
V tomto rozhodnutí, které má Komise k dispozici, však bylo rozhodnuto toliko "nově strukturovat podíly Berlína na bankovních institucích".
Zároveň bylo rozhodnuto "založit holdingovou společnost Berliner Banken-Holding AG, pod jejíž hlavičkou by se spojily Landesbank Berlin – Girozentrale, Berliner Bank AG a ...
Berliner Pfandbrief-Bank".
Převod jmění tímto rozhodnutím iniciován není.
(85) Předmětné opatření, to jest převod jmění WBK na LBB, bylo provedeno teprve uplynutím 31. prosince 1992.
Hospodářský účinek tohoto opatření, to znamená zvýšení vlastního kapitálu LBB a z toho plynoucí zvýšená možnost poskytovat úvěry, nastala tudíž teprve ke dni 1. ledna 1993.
Před tímto datem nebyla v daném případě očividně poskytnuta žádná státní podpora.
(86) I kdyby bylo nutno stanovit okamžik poskytnutí opatření, jenž by o několik měsíců předcházel datu převodu, to jest k 16. červnu 1992, není podle přednesu Německa nutno vycházet z promlčení oprávnění Komise požadovat vrácení podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999. Německo zastává názor, že teprve rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 4. června 2002 představuje opatření Komise přetrhující běh promlčecí lhůty, mimo jiné též proto, že Německo bylo teprve tímto rozhodnutím vyzváno, aby zaslalo stejnopis tohoto dopisu příjemci podpory.
(87) Tomuto názoru je nutno odporovat. Ustanovení čl.
2 nařízení (EG) č. 658/1999 se vztahuje na "jakékoli opatření" Komise, a nikoli na formální zahájení řízení.
V daném případ byla různá opatření Komise, zejména různé žádosti o informace, které se týkají LBB, každopádně pak žádost o informace ze září 1999, dostačující k přetržení běhu promlčecí lhůty.
Přitom není nutné aby byla opatření Komise známa LBB.
Ve svém rozsudku ze dne 10. dubna 2003 v právní věci T-366/00 (Département du Loiret v. Komise) [24] Soud prvního stupně konstatoval, že skutečnost, že příjemce podpory nevěděl o žádostech o informace adresovaných Komisí členskému státu, neruší jejich právní účinek vůči příjemci podpory.
Komise není povinna informovat možné účastníky, včetně příjemce podpory, o opatřeních, jež přijme ohledně protiprávní podpory před zahájením správního řízení.
Soud proto dospěl k závěru, že se u předmětných žádostí o informace jedná o opatření podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999, které přerušilo běh promlčecí lhůty před jejím uplynutím, byť by příjemce podpory svého času o této korespondenci býval nevěděl [25].
Kromě toho se jeví jako nepravděpodobné, že by LBB nebyly známy žádosti Komise o informace, jelikož Německo v prosinci 1999 na tuto žádost o informace odpovědělo.
(88) Závěrem je třeba konstatovat, že Komise má v daném případě pravomoc k vyžádání vrácení podpory.
2. Státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(89) Nestanoví-li Smlouva o ES jinak, jsou podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
2.a Státní prostředky
(90) S převodem se Spolková země Berlín rozhodla pro zvýšení kapitálu LBB vkladem WBK/IBB pověřené obecně prospěšnými úkoly, jejímž zřizovatelem a vlastníkem byla Spolková země Berlín.
Tímto vkladem byl zvýšen vlastní kapitál LBB k ručení uznaný dopisem ze dne 24. února 1993 z hlediska právních předpisů o dozoru o přibližně 1,9 miliardy DEM.
Z této částky připadlo 187,5 milionu DEM na zvýšení základního kapitálu LBB o základní kapitál někdejší WBK [26] a přibližně 1,715 miliardy DEM na fond ze zisku WBK (bez ročního přebytku za rok 1992 ve výši téměř 200 milionů DEM), který byl od té doby vykazován jako účelový rezervní fond IBB a trvale vzrůstal.
(91) Převodem přibližně 1,9 miliardy DEM a uznáním za základní kapitál podle právních předpisů o dozoru se významně zvýšila kapacita LBB poskytovat úvěry i její možnost rozšiřovat obchod v rámci hospodářské soutěže.
Při vážení rizika ve výši 100 % pro veškeré pohledávky (například z úvěrů poskytnutých jiným subjektům než bankám) a bez dalšího přijetí doplňujících prostředků je tento potenciál k rozšíření obchodní činnosti teoreticky zhruba 12,5 krát vyšší než potenciál dodatečného vlastního kapitálu k ručení (zde se tedy jedná o necelé 24 miliardy DEM).
Skutečnou výši tohoto potenciálu nelze v konkrétním případě exaktně určit, neboť souvisí se strukturou klientely, strategickým plánováním a nepředvídatelnými vnějšími vlivy.
Otázka, zda a přesně jak úvěrová instituce nové vlastní prostředky užívá, však rovněž není pro přezkum uvedeného postupu relevantní.
(92) Nehledě na skutečnost, že IBB i nadále potřebovala část uvedených prostředků ke krytí podpůrného obchodu, byly převedené prostředky z hlediska právních předpisů o dozoru uznány, a mohly být tudíž použity k účelům ručení LBB, jež se nacházela v soutěži s ostatními úvěrovými institucemi.
Není pochyb o tom, že tím byly na LBB převedeny státní prostředky, jež byly s to zjednat LBB hospodářskou výhodu oproti jejím konkurentům, pakliže tyto prostředky neobdržela za podmínek tržního hospodářství.
2.b Zvýhodnění určitého podniku
(93) Při zkoumání, zda převod státních prostředků do veřejného podniku tento podnik zvýhodňuje, a tudíž se může jednat o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, aplikuje Komise zásadu "investora v podmínkách tržního hospodářství". Tato zásada byla Soudem prvního stupně akceptována a dále rozvinuta v řadě právních případů, naposledy v jeho rozsudku ze dne 6. března 2003, který se týkal obdobného převodu na WestLB [27].
(1) Zásada investora v podmínkách tržního hospodářství
(94) Podle zásady investora v podmínkách tržní ekonomiky se za zvýhodnění podniku nepovažuje situace, kdy jsou kapitálové prostředky poskytnuty za podmínek, "za kterých by i soukromý investor, který jedná v běžných podmínkách tržního hospodářství, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku" [28]. O zvýhodnění ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES se naopak jedná tehdy, je-li zamýšlená úprava úhrady a/nebo finanční situace podniku taková, že nelze v přiměřené lhůtě očekávat normální renditu.
(2) Článek 295 Smlouvy o ES
(95) Podle článku 295 Smlouvy o ES není dotčena úprava vlastnictví uplatňovaná v různých členských státech.
Tím však není nijak ospravedlněno porušování pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě.
(96) Německo argumentuje, že v důsledků účelového vázání jmění WBK nemohly být tyto prostředky ziskově použity jinak, než jako vklad do obdobné veřejné instituce.
Převod tudíž dle jeho názoru představuje z obchodního hlediska nejlogičtější využití tohoto jmění.
Proto je jakákoliv úplata za tuto investici, to znamená jakákoliv další rendita kapitálu WBK, dostatečná k ospravedlnění převodu vzhledem k "zásadě investora v podmínkách tržního hospodářství".
(97) S touto argumentací nelze souhlasit.
Může být pravda, že vložení WBK do HLB a z toho vyplývající možnost LBB využít část kapitálu WBK k podpoře rozšíření obchodu v rámci hospodářské soutěže bylo z hospodářského hlediska nejsmysluplnější využití.
Jakmile se však vydávají veřejné prostředky a jiná aktiva na komerční činnosti v rámci hospodářské soutěže, je třeba uplatňovat běžná tržní pravidla.
To znamená, že jakmile se stát rozhodne, že aktiva určená pro veřejné účely využije (také) komerčně, musí za to vyžadovat úplatu, která odpovídá běžné tržní úhradě.
(3) Vlastnická struktura
(98) Při tomto přezkoumání je, jak uvedl Soud prvního stupně v rozsudku WestLB s poukazem na dosavadní judikaturu [29], klíčovou otázkou, zda by bylo možno motivovat soukromého investora jednajícího v běžných podmínkách tržního hospodářství, jehož velikost je srovnatelná s velikostí veřejnoprávních správních subjektů, k tomu, aby za odpovídajících okolností uskutečnil dotyčný kapitálového vklad.
Soud dále prohlásil s poukazem na jiné rozsudky, že "chování veřejného investora je třeba srovnávat s chováním soukromého investora s ohledem na to, jak by se choval soukromý investor při dotyčném postupu vzhledem k informacím dostupným v odpovídajícím okamžiku a k předvídatelnému vývoji" [30].
Tím je ozřejměno, že při zkoumání záleží na okamžiku investice a na očekáváních investora přiměřeně daných v tomto okamžiku, tj. zakládajících se na dostupných informacích.
Tato očekávání se do značné míry vztahují na pravděpodobnou renditu.
(99) Spolková země Berlín byla jediným vlastníkem LBB (a WBK).
I kdyby tato okolnost měla umožnit odhlédnout od pouhého posuzování pevně sjednané úhrady – v průměru 0,25 % za část účelového rezervního fondu využívaného LBB od prosince 1995 – nelze v se v tomto případě odvolávat na vlastnictví Spolkové země Berlín k ospravedlnění nepatrné přímé úhrady.
(100) Odvolávání se na vlastnictví spolkové země by předpokládalo, že existoval dostatečný obchodní plán, posudek o hodnotě nebo ohodnocení očekávané rendity dotyčné investice.
K danému okamžiku nebyl vypracován takový plán, posudek nebo ohodnocení.
Komise proto nemá k dispozici žádné indicie, jež by jí umožnily přezkoumat tvrzení spolkové země.
(101) Komise proto zastává názor, že v daném případě je třeba stanovit přiměřenou úhradu na základě přímé úhrady odpovídající situaci na trhu.
(4) Úhrada a prvky úhrady
Kapitálová základna pro výpočet úhrady
(102) Jak bylo uvedeno v rozhodnutí 2000/392/ES a potvrzeno Soudem prvního stupně, musí se uhradit zásadně celková hodnota převáděného majetku.
Jelikož BAKred obratem uznal uvedené prostředky v plné výši jako základní kapitál, byly LBB od 1. ledna 1993 k dispozici, až na částky, které byly ročně potřebné pro podpůrný obchod samotný, pro účely ručení.
Z částek, které se od té doby ročně zvyšovaly, je však ještě nutno odečíst kapitál potřebný pro ručení podpůrného obchodu, který LBB nemohla využívat.
(103) Účelové jmění WBK/IBB a kapitál potřebný pro podpůrný obchod IBB dosahovaly od počátku roku 1993 různých, respektive kontinuálně rostoucích hodnot.
Tyto hodnoty jsou uvedeny v tabulce v bodě 142.
(104) Základní kapitál WBK/IBB ve výši 187,5 milionu DEM vložený do základního kapitálu LBB představoval likvidní kapitál.
V roce 1994 byl 75,01 % podíl LBB prodán subjektu BGB, v roce 1998 bylo BGB prodáno zbývajících 24,99 % podílů za cenu 1,5 miliardy DEM.
Tento základní kapitál bylo tudíž nutno od roku 1998 přičítat subjektu BGB.
(105) V tomto smyslu existuje trojí základ pro výpočet přiměřené úhrady: za prvé likvidní kapitál ve výši 187,5 milionu DEM pro rok 1993 a pro léta 1994 až 1997 představující rozvahu ve výši 46,9 milionu DEM (odpovídající 24,99 % podílů); za druhé účelový rezervní fond a za třetí prostředky potřebné pro podpůrný obchod.
Jelikož je pro první dva nástroje nutno stanovit stejnou minimální renditu, mohou být v následujícím textu pojednány nejprve společně.
Přiměřená úhrada za základní kapitál a účelový rezervní fond
(106) Finanční investice rozdílné hospodářské kvality vyžadují rozdílné rendity.
Při zkoumání, zda je investice pro investora v běžných tržních podmínkách přijatelná, se proto musí vycházet ze zvláštní hospodářské povahy dotyčného kapitálového opatření a z hodnoty kapitálu, daného LBB k dispozici.
Srovnání s ostatními nástroji vlastního kapitálu
(107) Při výpočtu přiměřené úhrady hraje důležitou úlohu skutečnost, s jakými dalšími nástroji vlastního kapitálu je srovnatelný vklad prostředků WBK, neboť úhrady za rozličné nástroje se na trhu navzájem liší.
Pro účely dorozumění vychází BdB, spolková země a LBB ze srovnatelnosti s investicí základního kapitálu.
(108) Rovněž Komise zastává názor, že vložení WBK se nejvíce podobá investici základního kapitálu.
To lze na jedné straně nepochybně předpokládat pro základní kapitál a nemusí zde být podrobněji probíráno.
Na druhé straně to však platí i pro účelový rezervní fond, který BAKred rovněž uznala jako základní kapitál.
(109) V této souvislosti je úvodem nutno zdůraznit, že relativně široce rozvětvené instrumentárium inovativních kapitálových nástrojů, jež mají nyní k dispozici úvěrové instituce v mnohých zemích, v Německu v době, kdy bylo rozhodnuto o převedení WBK na LBB, ještě neexistovalo.
Některé z těchto nástrojů byly vyvinuty teprve později, některé již tehdy existovaly, ale nebyly v Německu uznány.
Z tohoto důvodu by nebylo přesvědčivé srovnání účelového rezervního fondu s takovýmito inovativními nástroji, jež byly povětšině vyvinuty teprve později a zčásti jsou k dispozici jen v jiných zemích.
(110) Komise zastává rovněž názor, že srovnání s vklady tichého společníka není vhodné pro stanovení přiměřené úhrady za účelový rezervní fond uznaný za základní kapitál.
Důležitou okolností při tom pro Komisi je, že investice nebyla výslovně provedena jako vklad tichého společníka, nýbrž jako účelový rezervní fond.
Také BAKred uznal vklad jako rezervní fond, nikoliv jako vklad tichého společníka podle § 10 KWG.
Pojednávání tohoto vkladu německým dozorčím orgánem jako rezervního fondu hovoří pro to, že poskytnutý kapitál je srovnatelný spíše se základním kapitálem, než s vkladem tichého společníka.
(111) Navíc není riziko, že vložený kapitál bude v případě platební neschopnosti nebo likvidace společnosti alespoň zčásti ztracen, o nic menší, než riziko investice základního kapitálu, neboť jmění WBK tvoří značnou část vlastního kapitálu LBB a LBB zatížila jmění, jež jí bylo dáno k dispozici, na mnoho let a ve značném rozsahu rizikovými aktivy.
Nevýhody likvidity účelového rezervního fondu
(112) "Normální" kapitálový vklad bance vytváří jak likviditu, tak i základnu vlastních prostředků, která je právními předpisy o dozoru vyžadována pro rozšíření její obchodní činnosti.
Aby bylo možno kapitál plně využívat, tzn. aby mohla rozšířit svá 100 % rizikově vážená aktiva o faktor 12,5 (tzn. 100 děleno koeficientem kapitálové přiměřenosti ve výši 8 %), musí se banka 11,5 krát refinancovat na finančních trzích.
Zjednodušeně řečeno, z rozdílu 12,5 krát obdržených a 11,5 krát zaplacených úroků na tento kapitál minus ostatní náklady banky (např. výdaje na správu) vyplývá zisk z vlastního kapitálu [31].
(113) Odhlédneme-li od základního kapitálu ve výši 187,5 milionů DEM, nevytvořil vklad jmění WBK do LBB zprvu žádnou likviditu.
LBB tudíž vzniknou další náklady financování ve výši částky kapitálu, pakliže získá požadované prostředky na finančních trzích, aby plně vyčerpala obchodní možnosti, které se jí otevírají díky dalšímu vlastnímu kapitálu, tzn. aby rozšířila rizikově vážené majetkové hodnoty o 12,5 násobek částky kapitálu (popř. aby zachovala existující majetkové hodnoty v této výši) [32].
(114) Kvůli těmto dalším nákladům, které u vlastního kapitálu poskytnutého v jiné podobě nevznikají, musí být k zjištění přiměřené úplaty odečtena odpovídající částka.
Investor v podmínkách tržního hospodářství nemůže očekávat, že za svou investici obdrží stejnou úplatu jako při kapitálovém vkladu v hotovosti.
(115) Komise přitom zastává názor, že nelze vzít v úvahu celkovou úrokovou sazba pro refinancování.
Náklady na refinancování jsou provozními výdaji a snižují tak zdanitelné příjmy.
Čistý výsledek banky se tedy nesnižuje o částku dodatečně zaplacených úroků.
Část těchto výdajů se totiž vyrovná prostřednictvím nižší daně z příjmu právnických osob.
Jako dodatečné zatížení LBB musí být v důsledku zvláštní povahy převedeného kapitálu zohledněny pouze čisté výdaje.
Komise tedy vesměs uznává, že LBB vyvstaly dodatečné "náklady na likviditu" ve výši "nákladů na refinancování minus daň z příjmu právnických osob".
(116) Při jednáních o dorozumění se strany rozhodly vycházet, stejně jako v případě dorozumění ohledně Hamburgische Landesbank, u níž došlo k převodu ve stejné době, z dlouhodobé bezrizikové sazby ve výši 7,23 %.
Navíc se strany shodly na přijetí paušální daňové sazby ve výši 50 % [33].
V souladu s tím se dospěje k čisté sazbě refinancování ve výši 3,62 % a tím i k odpovídající srážce za likviditu.
Tato srážka platí pouze pro účelový rezervní fond.
Zjištění očekávané minimální úhrady za investici do účelového rezervního fondu a základního kapitálu
(117) Investor v podmínkách tržního hospodářství zakládá svá očekávání návratnosti kapitálu na dlouhodobých průměrných renditách, které z obecného hlediska představují opěrný bod též pro budoucí výkonnost podniku, a opírá se při tom i o závěry analýzy obchodního modelu podniku, který platí pro období investice, analýzy strategie a kvality vedení podniku a analýzy relativních vyhlídek dotyčného hospodářského odvětví.
Podnik musí při potřebě kapitálu přesvědčit možného investora o tom, že bude schopen dlouhodobě vytvořit alespoň renditu, která je na trhu v průměru očekávána od podniku se srovnatelným rizikem podnikajícím ve srovnatelném hospodářském odvětví.
Jestliže podnik neodpovídá těmto očekáváním alespoň průměrné rendity, potenciální investor takovou investici neprovede a zváží investici do jiného podniku, který při stejném riziku vykazuje lepší vyhlídky.
(118) Existují různé metody pro zjišťování přiměřené minimální úhrady.
Sahají od různých variant přístupu k financování až po metodu podle modelu Capital Asset Pricing Model (CAPM).
Pro účely popisu různých přístupů má smysl rozlišovat mezi dvěma složkami – bezrizikovou renditou a rizikovou prémií specifickou pro projekt: přiměřená minimální rendita rizikové investice = bezriziková základní sazba + riziková prémie rizikové investice.
Přiměřená minimální rendita rizikové investice může být následně popsána jako součet bezrizikové výnosnosti a dodatečné rizikové prémie za převzetí rizika specifického pro investici.
(119) V souladu s tím je základem pro jakékoli určení rendity existence formy investice, u níž nehrozí riziko selhání, s předpokládanou bezrizikovou renditou.
Pro zjištění bezrizikové základní sazby se obvykle používá očekávaná rendita pevně úročených cenných papírů státních emitentů (popřípadě index zakládající se na těchto cenných papírech), protože takové cenné papíry představují formu investice se srovnatelně nepatrným rizikem.
Rozdíly mezi různými metodami však spočívají ve zjišťování rizikové prémie:
- Přístup k financování: očekávaná rendita vlastního kapitálu investora představuje z pohledu banky využívající kapitál budoucí náklady financování.
U tohoto přístupu se nejprve zjišťují historické náklady na vlastní kapitál, které vznikly bankám srovnatelným s dotčenou bankou.
Aritmetický průměr historických nákladů na kapitál se pak porovná s budoucími očekávanými náklady na vlastní kapitál a tím také s očekávaným požadavkem investora na renditu.
- Přístup k financování se složenou roční mírou růstu (Compound Annual Growth Rate): ústředním bodem tohoto přístupu je použití geometrické namísto aritmetické střední hodnoty.
- CAPM: CAPM je nejznámější a nejčastěji testovaný model moderního finančnictví, s jehož pomocí lze renditu očekávanou investorem zjistit z následujícího vzorce: očekávaná rendita = bezriziková úroková sazba + tržní riziková prémie x beta.
Faktor beta se používá pro kvantifikaci rizika podniku ve vztahu k celkovému riziku všech podniků.
Riziková prémie pro konkrétní investici vznikne vynásobením tržní rizikové prémie faktorem beta.
(120) CAPM je převažující metodou pro výpočet rendit investice u velkých podniků kótovaných na burze.
Protože však LBB není podnikem kótovaným na burze, není přímé odvození její hodnoty beta možné.
Použití CAPM je tudíž možné pouze na základě odhadu faktoru beta.
(121) Německo se obecně staví k použití CAPM kriticky.
Nakonec však strany ve svém dorozumění přesto založily výpočet na CAPM a dospěly k přiměřené sazbě pro splácení základního kapitálu a účelového rezervního fond do LBB ve výši 10,19 %.
(122) Strany založily své výpočty na CAPM a použily jako bezrizikovou základní úrokovou sazbu pro LBB 7,23 % k 31. prosinci 1992.
Výpočet těchto úrokových sazeb byl proveden s použitím domněnky, že bude jmění dáno trvale k dispozici LBB.
Strany proto nepoužily bezrizikovou renditu, která se vztahuje k určitému dni a byla pozorována na trhu k okamžiku uskutečnění vkladu, pro pevně stanovené období investice (např. desetileté rendity pro vládní dluhopisy), neboť takový přístup by nebral v úvahu riziko reinvestice, tj. riziko neinvestovat po uplynutí období investice znovu ve výši bezrizikové úrokové sazby.
Podle názoru stran bude riziko investice nejlépe zohledněno, pokud se za základ určí "Total Return Index".
Z uvedeného důvodu strany použily REX10 Performance Index, který vytvořila Deutsche Börse AG a který odráží výkonnost investice do dluhopisů Spolkové republiky Německo s desetiletou splatností.
Zde použitá indexová řada obsahuje příslušné stavy ke konci roku u REX10 Performance Index od roku 1970.
Strany poté zjistily roční renditu, která odráží trend sledovaný v REX10 Performance Index, jenž byl stanoven za základ, v období mezi lety 1970 a 1992, a dospěly k uvedené bezrizikové základní úrokové sazbě ve výši 7,23 %. (k 31. prosinci 1992).
(123) Protože vklad LBB měl být skutečně dán k dispozici trvale, zdá se být postup směřující ke zjištění bezrizikové základní úrokové sazby v tomto zvláštním případě přiměřený.
Použitý REX10 Performance Index rovněž představuje obecně uznávaný zdroj údajů.
Zjištěné bezrizikové základní úrokové sazby se zde tudíž jeví jako přiměřené.
(124) Faktor beta ve výši 0,74 byl odhadnut na základě posudku KPMG k tzv. upraveným faktorům beta veškerých úvěrových institucí kótovaných v Německu na burze, který má Komise k dispozici.
Na základě tohoto posudku a vzhledem k obchodní orientaci LBB musí být tento faktor beta pokládán za přiměřený.
(125) Z pohledu Komise se zdá přijatelná i tržní riziková prémie ve výši 4,0 %.
Již v řízení, které vedlo k rozhodnutí 2000/392/ES, bylo vícekrát pojednáno o tzv. všeobecné dlouhodobé tržní rizikové prémii, tedy o rozdílu mezi dlouhodobou průměrnou renditou na běžné akciové portfolio a na vládní dluhopisy.
V odpovídajících posudcích k řízení byla v závislosti na metodě, zkoumaném období a základních údajích stanovena v rozmezí od přibližně 3 % do 5 %.
V posudku vypracovaném pro BdB bylo alternativně kalkulováno s hodnotami 3,16 % a 5 %, v dalším posudku vypracovaném pro WestLB v rámci téhož řízení bylo alternativně kalkulováno s hodnotami 4,5 % a 5 % a společnost Lehman Brothers, taktéž pracující pro WestLB, počítala se sazbou ve výši 4 %.
Za těchto okolností nemá Komise v daném případě žádný důvod odchýlit se od tržní rizikové prémie použité v dorozumění.
Vychází-li se z CAPM, neexistují podle názoru Komise žádné pochybnosti, že minimální úhradu zjištěnou stranami lze v daném případě pokládat za přiměřenou.
(126) Komise proto jako přiměřenou minimální úhradu stanoví hodnotu 10,19 % ročně. (vždy po dani z příjmu právnických osob a před daní investora).
Zrušení přirážky k renditě z důvodu 100 % vlastnictví
(127) Je třeba přezkoumat, zda existují důvody pro přizpůsobení zjištěné minimální úhrady.
Podle postupu v jiných řízeních týkajících se zemských bank mohou následující tři charakteristiky odůvodnit takovou přirážku jako zvláštnosti transakce: za prvé neuskutečněné vydání nových podílů na společnosti a s tím spojených hlasovacích práv, za druhé mimořádně vysoký objem převodu majetku a za třetí nedostatečná zastupitelnost investice.
(128) Stejně jako v ostatních řízeních pokládá Komise přirážky ohledně obou naposled jmenovaných aspektů za neoprávněné.
Pokud jde o neexistující hlasovací práva v důsledku neuskutečněného vydání nových podílů na společnosti, není rovněž možno kalkulovat přirážku, neboť Spolková země Berlín již 100 % hlasovacích práv vlastnila.
Absence snížení úplaty z důvodu sjednání paušální úhrady
(129) U akcií závisí úhrada přímo na výsledku podniku a vyjadřuje se hlavně v podobě dividend a účasti na nárůstu hodnoty podniku (např. vyjádřeno vzestupem kurzu akcie).
Spolková země obdrží paušální úhradu, jejíž výše by měla vyjadřovat oba tyto aspekty úplaty za "normální" kapitálový vklad.
Dalo by se argumentovat, že pevně stanovená úhrada, kterou obdrží spolková země namísto úhrady přímo provázané s výsledky LBB, představuje výhodu, která odůvodňuje snížení sazby úplaty.
Zda je taková pevně stanovená úhrada skutečně výhodnější než úhrada variabilní, od zisku odvozená, závisí na výsledcích hospodaření podniku v budoucnosti.
Pokud se zhorší, je pro investora výhodná paušální sazba, pokud se zlepší, je však taková sazba nevýhodná.
Skutečný vývoj nelze ale při posuzování investičního rozhodnutí dodatečně použít.
V souladu s výše uvedeným Komise zastává stanovisko, že sazba úplaty nemůže být z tohoto důvodu snížena.
Celková úhrada za základní kapitál a účelový rezervní fond
(130) Na základě všech těchto úvah dospěla Komise k závěru, že by běžná tržní minimální rendita kapitálu a účelového rezervního fondu činila 10,19 % ročně (po dani z příjmu právnických osob).
Ohledně nelikvidního účelového rezervního fondu je z této částky nutno odečíst 3,62 % ke zohlednění čistých nákladů na financování.
Přiměřená úhrada za částky potřebné pro podpůrné obchody
(131) Také částky potřebné pro podpůrné obchody mají pro LBB materiální hodnotu, jejíž hospodářskou funkci lze srovnávat s funkcí záruky nebo ručení.
Za podstoupení tohoto druhu rizika by investor v podmínkách tržního hospodářství vyžadoval přiměřenou úhradu.
Dorozumění mezi BdB, spolkovou zemí a LBB se k této otázce nevyjadřuje.
(132) Ve věci WestLB [34] Německo považovalo úhradu ve výši 0,3 % ročně před zdaněním za přiměřenou jakožto výchozí sazbu.
Na základě zásadní srovnatelnosti mezi WestLB a LBB, jakož i z nedostatku ostatních opěrných bodů, Komise vychází z toho, že sazba ve výši 0,3 % odpovídá úhradě, kterou by HBB musela zaplatit na trhu na počátku 90. let za převzetí záruky avala v její prospěch.
(133) Důvody, na nichž se však v rozhodnutí 2000/392/ES zakládalo zvýšení výchozí sazby, zde naopak neplatí.
V rozhodnutí 2000/392/ES byla na uvedenou sazbu 0,3 % ročně uvalena přirážka (před zdaněním) ve výši dalších 0,3 % ročně, protože na jednu stranu jsou záruky avala obvykle spojeny s určitými transakcemi a jsou časově omezené (což u WestLB nebylo), zatímco na druhou stranu částka daná k dispozici WestLB ve výši více než 3,4 miliardy DEM převyšuje částku, která bývá normálně krytá takovými bankovními zárukami.
(134) Zvýšení úhrady o 0,3 % z důvodu mimořádně vysokého objemu "záruky" se zdá při přibližně 170 až 350 milionech DEM ročně neúměrné.
Zvýšení této sazby proto, že jmění WBK je v zásadě neomezeně k dispozici LBB, je kromě toho pochybné ze stejných důvodů, z nichž nebyla účtována přirážka při splácení úhrady za kapitál, který je k dispozici pro obchod v rámci hospodářské soutěže, neboť spolková země měla reálnou možnost, toto jmění LBB opět odejmout a ke konci srpna 2004 to také učinila.
(135) Prémie za záruku představuje pro LBB provozní výdaj, a proto snižuje zdanitelný zisk.
Úhrada za jmění WBK se platí ze zisku po zdanění.
Proto se sazba ve výši 0,3 % zásadně musí přizpůsobit prostřednictvím sazby daně.
Stejně jako u nákladů refinancování vychází Komise – v tomto případě ve prospěch LBB – z jednotné celkové sazby daně ve výši 50 %.
Komise tudíž stanoví sazbu ve výši 0,15 % ročně po zdanění.
(5) Prvek podpory
(136) Podle těchto výpočtů považuje Komise úhradu ve výši 10,19 % ročně po zdanění za základní kapitál, úhradu ve výši 6,57 % ročně po zdanění za tu část účelového rezervního fondu, který mohla LBB použít k podpoře své obchodní činnosti a úhradu ve výši 0,15 % ročně po zdanění za částky, které byly pro podpůrné obchody potřebné, ale byly v bilanci vykazovány jako vlastní kapitál, za slučitelné s tržními podmínkami.
(137) Z uvedených základů pro výpočet a z úhrad za různé formy převedeného kapitálu vyplývají částky shrnuté v tabulce v bodu 142, které by měly být zaplaceny jako přiměřená úhrada za jednotlivé prvky a roky.
(138) Od těchto částek se musí odečíst částky, které byly v okamžiku investice již pevně dohodnuty jako prvky úhrady.
Při tom se podle mínění Komise se jedná toliko o pevně sjednanou úhradu vkladu v proměnné výši (viz tabulku v bodu 142) za využívání účelového rezervního fondu.
Další součásti, jako realizovaná zvýšení hodnot uváděná Německem a výplaty dividend ve výši 238 milionů DEM realizované v roce 1993, nelze naproti tomu započítat.
(139) Německo předneslo, že zvýšení hodnoty realizovaná u příležitosti obou prodejů v létech 1994 a 1998, jakož i uvedenou výplatu dividend ve výši 238 milionů DEM je nutno odečíst od dlužné úhrady.
Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství (který na základě informací, jež má v okamžiku provedení investice k dispozici, může buď očekávat přiměřenou renditu, anebo sjedná přímou úhradu) nemůže však záležet na provedených platbách a realizovaných nárůstech hodnoty, ke kterým dojde po uskutečnění investice.
Určujícími faktory nemohou být proto výplaty dividend nebo nárůsty hodnoty, které nelze předem vypočítat.
Rozhodující není ani otázka, zda nárůst hodnoty v důsledku prodeje vede k dosažení výnosů.
Konečně není zřejmé, proč měla být provedena výplata 238 milionů DEM na základě vloženého účelového rezervní fondu; navíc by ovšem přicházelo v úvahu poměrné zohlednění platby, a to v poměru účelového rezervního fondu k ostatnímu vlastnímu kapitálu LBB.
(140) Kromě toho Německo tvrdilo, že důvodem pro převod byly potenciální synergie, a ne zvýšení vlastního kapitálu LBB.
Protože se těmito synergiemi ani nesnižuje využitelnost převedeného kapitálu pro LBB, ani se pro LBB nezvyšují náklady vyplývající z převodu, neměly by synergie mít žádný vliv na výši úplaty, kterou by od banky mohl vyžadoval investor jednající v souladu se zásadami tržní ekonomiky za poskytnutý vlastní kapitál.
I v případě skutečné výhody pro spolkovou zemi v důsledku synergií by však byl každý soutěžitel býval v důsledku konkurence nucen "zaplatit" spolkové zemi za finanční nástroj "úhradu" ve formě takovýchto výhod, a to navíc k přiměřené úplatě za poskytnutý kapitál.
Komise tudíž zastává názor, že se u případných synergických účinků nejedná o úhradu zaplacenou LBB za převod WBK.
(141) Rozdíl mezi sjednanou úhradou ve výši přibližně 0,25 % ročně a přiměřenou úhradou ve výši 6,57 % ročně (za část účelového rezervního fondu IBB, která může být využita k obchodu v rámci hospodářské soutěže), popřípadě. 10,19 % per annum za základní kapitál WBK, jakož i 0,15 % per annum (za část jmění, která se rovná bankovní záruce) představuje tudíž podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(142) Prvek podpory se tudíž skládá z následujících součástí:
Hodnoty (v milionech DEM ke konci roku) _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 [35] _BAR_ Celkem _BAR_ Celkem € _BAR_
1.Účelový rezervní fond IBB _BAR_ 1715,2 _BAR_ 2005,8 _BAR_ 2105,8 _BAR_ 2206,0 _BAR_ 2306,0 _BAR_ 2356,0 _BAR_ 2406,0 _BAR_ 2456,5 _BAR_ 2600,0 _BAR_ 2623,8 _BAR_ 2625,4 _BAR_ 2625,4 _BAR_ _BAR_ _BAR_
Použití pro podpůrný obchod _BAR_ 168,7 _BAR_ 180,1 _BAR_ 273,2 _BAR_ 323,8 _BAR_ 346,4 _BAR_ 233,6 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ _BAR_ _BAR_
Zbývající část účel. rezerv. fondu _BAR_ 1546,5 _BAR_ 1825,7 _BAR_ 1832,6 _BAR_ 1882,2 _BAR_ 1959,6 _BAR_ 2122,4 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ _BAR_ _BAR_
Úroková sazba _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ 6,57 % _BAR_ _BAR_ _BAR_
Splatná úplata _BAR_ 101,6 _BAR_ 119,9 _BAR_ 120,4 _BAR_ 123,7 _BAR_ 128,7 _BAR_ 139,4 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
2.Základní kapitál WBK _BAR_ 187,5 _BAR_ 46,9 _BAR_ 46,9 _BAR_ 46,9 _BAR_ 46,9 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Úroková sazba _BAR_ 10,19 % _BAR_ 10,19 % _BAR_ 10,19 % _BAR_ 10,19 % _BAR_ 10,19 % _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Splatná úplata _BAR_ 19,1 _BAR_ 4,8 _BAR_ 4,8 _BAR_ 4,8 _BAR_ 4,8 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 38,2 _BAR_ 19,5 _BAR_
Provize avalu _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ 0,15 % _BAR_ _BAR_ _BAR_
Splatná úplata _BAR_ 0,253 _BAR_ 0,270 _BAR_ 0,410 _BAR_ 0,486 _BAR_ 0,520 _BAR_ 0,350 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
3.Již zaplacená úplata _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 1,2 _BAR_ 3,4 _BAR_ 3,6 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
4.Dosud splatná úplata _BAR_ 121,0 _BAR_ 125,0 _BAR_ 125,6 _BAR_ 127,7 _BAR_ 130,6 _BAR_ 136,2 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ 1584,5 _BAR_ 810,14 _BAR_
(143) S vyčleněním IBB z LBB byl ke dni 1. září 2004 převeden účelový rezervní fond zpět na Spolkovou zemi Berlín, přičemž část tohoto účelového rezervního fondu ve výši přibližně 1,1 miliardy EUR byla formou dvou vkladů spolkové země jakožto tichého společníka vložena do LBB.
Tímto vyčleněním bylo k 1. září 2004 ukončeno zvýhodnění, jež tvoří předmět přezkumu v tomto řízení.
2.c Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy
(144) V důsledku liberalizace finančních služeb a integrace finančních trhů je bankovnictví ve Společenství stále citlivější vůči narušování hospodářské soutěže.
Tento vývoj se v současné době ještě zostřuje v souvislosti s Hospodářskou a měnovou unií, která na trzích finančních služeb odstraňuje přetrvávající překážky pro hospodářskou soutěž.
(145) Zvýhodněná Landesbank Berlin působí v oblasti bankovnictví jak na regionální, tak i mezinárodní úrovni.
LBB se považuje za univerzální obchodní banku, centrální banku spořitelen a za státní a komunální banku.
Přes svůj název, svou tradici a své zákonem upravené úkoly nebyla LBB v žádném případě pouze místní nebo regionální bankou.
(146) Tím se jednoznačně ukazuje, že LBB poskytovala bankovní služby v hospodářské soutěži s jinými evropskými bankami mimo území Německa a – protože v Německu působí banky z dalších evropských zemí – i na území Německa.
(147) Je třeba poukázat na to, že mezi vlastním kapitálem úvěrové instituce a jejími bankovními aktivitami existuje velmi úzká souvislost.
Banka může pracovat a rozšiřovat své komerční činnosti pouze s dostatečným uznaným vlastním kapitálem.
Protože LBB byla prostřednictvím státního opatření takovým vlastním kapitálem pro účely kapitálové přiměřenosti vybavena, byly bezprostředně ovlivněny její obchodní možnosti.
(148) Konstatuje se tedy, že podpory pro LBB narušují hospodářskou soutěž a ovlivňují obchod mezi členskými státy.
3. Slučitelnost opatření se Smlouvou o ES
(149) Na základě všech těchto úvah lze konstatovat, že jsou splněna veškerá kritéria čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, a převod jmění WBK obsahuje tudíž státní podporu ve smyslu uvedeného článku.
Na základě z této skutečnosti je třeba zkoumat, zda lze podporu považovat za slučitelnou se společným trhem. Je ovšem nutno poznamenat, že Německo s ohledem na možné prvky podpory v rámci převodu jmění neuplatnilo žádné ustanovení o výjimkách.
(150) Žádné z ustanovení o výjimkách čl. 87 odst.
2 Smlouvy o ES nelze použít. Podpora nemá ani sociální povahu, ani se neposkytuje individuálním spotřebitelům.
Rovněž nejsou odstraňovány škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi, ani nejsou vyrovnávána hospodářská znevýhodnění způsobená rozdělením Německa.
(151) Protože podpora nemá žádný regionální cíl – není určena ani k napomáhání hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ani k usnadnění rozvoje určitých hospodářských oblastí – neplatí ani čl. 87 odst. 3 písm. a) ani regionální aspekty čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Podporou se nenapomáhá ani k uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu. Cílem podpory rovněž není pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(152) Protože další ekonomická existence LBB nebyla ve hře v okamžiku, kdy bylo opatření provedeno, nevyvstává otázka, zda by úpadek jedné jediné velké úvěrové instituce jako LBB v Německu mohl vést k všeobecné krizi bankovního sektoru, což by podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES mohlo ospravedlnit podporu k nápravě vážné poruchy německého hospodářství.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES mohou být podpory považovány za slučitelné se společným trhem, pokud usnadňují rozvoj určitých hospodářských činností.
Toto by mohlo zásadně platit i pro podpory na restrukturalizaci v bankovním sektoru.
V daném případě ale neexistují předpoklady pro použití tohoto ustanovení o výjimce.
LBB není označena za podnik v obtížích, jehož opětovné dosažení rentability by mělo být podporováno státními podporami.
86 odst. 2 Smlouvy o ES, které za určitých okolností připouští výjimky z pravidel Smlouvy o ES o státních podporách, platí zásadně také pro sektor finančních služeb.
Komise to potvrdila ve své zprávě o službách obecného hospodářského zájmu v bankovním sektoru [36].
(155) Německo netvrdilo, že se u případného zvýhodnění LBB převodem jmění WBK jednalo pouze o kompenzaci nákladů, které LBB vznikly v souvislosti s prováděním zakázky veřejného sektoru.
Podle názoru Komise je zřejmé, že převedení bylo provedeno proto, aby se LBB umožnilo splnit nové požadavky ohledně vlastního kapitálu, a ne jako kompenzace za provádění zakázky veřejného sektoru.
(156) Protože nelze použít žádnou z výjimek ze zásadního zákazu státních podpor podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nemůže být stávající podpora považována za slučitelnou s touto smlouvou.
4. Nejedná se o existující podporu
(157) Na převod jmění WBK nelze nahlížet jako na krytí institucionální odpovědnosti nebo na záruky zřizovatele.
(158) Za prvé není od počátku naplněna skutková podstata záruky zřizovatele ve formě ručení za ztrátu vůči věřitelům pro případ, že by majetek banky nepostačoval k jejich uspokojení.
Kapitálový vklad se neorientoval ani na uspokojování věřitelů LBB a ani nebyl majetek LBB vyčerpán.
(159) Za druhé není naplněna ani skutková podstata institucionální odpovědnosti úvěrové instituce. Tato odpovědnost zavazuje zřizovatele úvěrové instituce, aby LBB vybavil prostředky, které jsou potřebné pro řádný provoz zemské banky, pokud se rozhodne pro pokračování její existence. LBB však rozhodně nebyla k okamžiku kapitálového vkladu v situaci, ve které již nebyl možný řádný provoz. Kapitálový vklad nebyl tedy nezbytný pro zachování řádného provozu LBB. LBB proto ve smyslu vědomého hospodářského kalkulu spolkové země mohla jako spoluvlastník i v budoucnu využít v hospodářské soutěži šance na trhu. Na takové normální ekonomické rozhodnutí země nelze ovšem "nouzový předpis" institucionální povinnosti úvěrové instituce aplikovat. Z nedostatku jiné použitelné úpravy existující podpory podle čl. 87 odst. 1 a čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES je proto nutné tento kapitálový vklad klasifikovat jako novou podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 a čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
5. Závěr
(160) Podpora vyplývající z vkladu podílů na WBK/IBB uskutečněného ke dni 1. ledna 1993 nemůže být považována za slučitelnou se společným trhem ani podle čl. 87 odst.
2 nebo 3, ani podle jiného ustanovení Smlouvy o ES. Proto se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a musí být odstraněna.
Prvek podpory musí být Německem vyžádán zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 810,14 milionu EUR, kterou Německo poskytlo v období od 1. ledna 1993 do 31. srpna 2004 ve prospěch Landesbank Berlin – Girozentrale, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
Německo přijme veškerá potřebná opatření, aby bylo možno získat od příjemce zpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla poskytnuta protiprávně.
Článek 3
Navrácení se provede bezodkladně a v souladu s postupem vnitrostátního práva za předpokladu, že tento postup umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
Částka, která má být navrácena, zahrnuje úroky splatné od okamžiku, kdy byla protiprávní podpora k dispozici příjemci, do okamžiku jejího skutečného navrácení.
Úroky se vypočítají podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [37].
Článek 4
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí, za použití dotazníku uvedeného v příloze, jaká opatření byla přijata k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o podpoře Německa ve prospěch společnosti Westdeutsche Landesbank – Girozentrale, nyní WestLB AG
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 3925)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/737/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co zúčastněné strany byly na základě výše uvedených předpisů [1] vyzvány k podání připomínek a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. Postup
1. Správní řízení
(1) Stížností ze dne 23. března 1993 Bundesverband deutscher Banken e.V. (Spolkový svaz německých bank, zapsaný spolek) ("BdB"), který reprezentuje přibližně 300 soukromých bank v Německu, vyzval Komisi, aby podle čl.
226 Smlouvy o ES zahájila řízení proti Německu. Svaz uvedl, že Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen (Spolkový úřad pro bankovní dohled) ("BAKred") se provinil proti čl.
4 odst. 1 Směrnice 89/299/EHS tím, že majetek Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen (Ústav na podporu bytové výstavby země Severní Porýní-Vestfálsko) ("Wfa"), který byl spojen fúzí se společností Westdeutsche Landesbank Girozentrale (Západoněmecká zemská banka ústředí žirové banky) ("WestLB"), uznal jako vlastní prostředky společnosti WestLB.
(2) Dopisem ze dne 31. května 1994 informoval BdB generální ředitelství IV pro hospodářskou soutěž o majetkovém převodu a v této souvislosti hovořil o narušení hospodářské soutěže ve prospěch společnosti WestLB.
Dne 21. prosince 1994 podal BdB formální stížnost a vyzval Komisi, aby proti Německu zahájila řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. V únoru, v březnu 1995 a v prosinci 1996 se ke stížnosti svého svazu připojilo deset bank.
(3) Aby bylo možné posoudit, zda majetkový převod představuje státní podporu, Komise dopisy z 12. ledna, 9. února, 10. listopadu, 13. prosince 1993 a 16. ledna 1996 požádala německé orgány o další informace.
Tyto jí byly sděleny prostřednictvím dopisů z 9. února a 16. března 1993, 8. března 1994, 12. dubna, 26. dubna 1996 a ze dne 14. ledna 1997.
Ze strany různých účastníků byly doručeny další dopisy a podklady.
Zástupci Komise se se zástupci německých úřadů, společnosti WestLB, dalších zemských bank a stěžovatele setkali několikrát v letech 1994 až 1997.
(4) Po této výměně informací považovala Komise za nutné zahájit řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. Toto usnesení přijala dne 1. října 1997.
V něm dospěla k závěru, že sporné opatření pravděpodobně představuje podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES a že ke zkoumání postupu potřebuje další informace. Přitom jí šlo především o údaje k opatřením, kterými země Severní Porýní-Vestfálsko (dále: země) zajistí, aby se přiměřeným způsobem účastnila dalších zisků, kterých může společnost WestLB dosáhnout na základě navýšení kapitálu, údaje k účinkům chybějícího likvidního charakteru převáděného kapitálu, k účinkům okolnosti, že vliv země na společnost WestLB nestoupl, a k účinkům přednostního charakteru pevné odměny, jakož i eventuelních dalších faktorů při stanovování přiměřené odměny, údaje k výši kapitálu Wfa na podporu obchodní činnosti společnosti WestLB, k částce, která jej převyšuje a která je vykazována v rozvaze společnosti WestLB, k osvobozením od daně, k osvobození od závazků, k rentabilitě společnosti WestLB a k údajným synergiím.
(5) Usnesení Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2] Při této příležitosti vyzvala účastníky k zaujetí stanoviska.
Komise obdržela stanoviska společnosti WestLB ( 19. května 1998), Association Française des Banques ( 26. května 1998), British Bankers' Association ( 2. června 1998) a BdB ( 4. června 1998).
Ta byla předána Německu dopisem ze dne 15. června 1998k vyjádření, které bylo předloženo po prodloužení lhůty dopisem ze dne 11. srpna 1998.
(6) Dne 15. ledna a 16. září 1998 se konala setkání se zástupci BdB a dne 9. září 1998 se zástupci společnosti WestLB.
Dopisem ze dne 22. září 1998 pozvaly útvary Komise německé orgány, společnost WestLB a BdB ke společnému zasedání o různých aspektech ve stávající věci.
BdB dopisem ze dne 30. října 1998 dodal informační materiál.
Zasedání s těmito třemi účastníky se konalo dne 10. listopadu 1998.
Poté úřady Komise požádaly německé orgány a BdB dopisem ze dne 16. listopadu 1998 o další informace a podklady.
(7) BdB po prodloužení lhůty předložil požadované informace dopisem ze dne 14. ledna 1999.
Německé orgány po prodloužení lhůty předaly několik informací dopisem ze dne 15. ledna 1999 a ze dne 7. dubna 1999.
(8) Protože německé orgány nechtěly Komisi předat určité údaje, nařídila Komise rozhodnutím ze dne 3. března 1999 doručeným Německu dopisem ze dne 24. března sdělení těchto informací.
Německá vláda tomuto nařízení dostála po prodloužení lhůty dopisem ze dne 22. dubna 1999.
(9) Komise zadala nezávislou studii o přiměřené odměně, kterou by země Severní Porýní-Vestfálsko musela požadovat za převod Wfa na společnost WestLB.
Tímto pověřená poradenská firma se rovněž zúčastnila zasedání se třemi účastníky dne 10. listopadu 1998 a studii doručila Komisi dne 18. června 1999.
Dne 8. července 1999 vydala Komise rozhodnutí 2000/392/ES o opatření provedeném Německem ve prospěch společnosti Westdeutsche Landesbank Girozentrale (dále: napadené rozhodnutí) [3].
Rozhodnutí bylo Německu oznámeno dne 4. srpna 1999, které je zemi předalo dopisem ze dne 6. srpna 1999.
Země informovala společnost WestLB dopisem ze dne 9. srpna 1999, který byl této doručen téhož dne.
V článku 1, 2 a 3 tohoto rozhodnutí se uvádí:
"Článek 1
Státní podpora, kterou Německo poskytlo ve prospěch společnosti Westdeutsche Landesbank Girozentrale v celkové výši 1579700000 DEM (807700000 EUR) v letech 1992 až 1998, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
(1) Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla udělena protiprávně.
(2) Vrácení podpory proběhne postupem daným vnitrostátními procesními předpisy.
Podpora, kterou je nutno vrátit, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce touto protiprávně udělenou podporou disponovat, až do okamžiku jejího úplného vrácení. Úroky se vypočítají na základě referenční sazby používané k výpočtu grantového ekvivalentu regionální pomoci..
Článek 3
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, jaká opatření přijalo k jeho splnění."
2. Soudní řízení
(10) Dne 12. října 1999 podaly společnost WestLB a země Severní Porýní-Vestfálsko žaloby proti tomuto rozhodnutí u Soudu prvního stupně Evropských společenství.
Společnost WestLB, země a Německo jako vedlejší účastník žádaly, aby bylo napadené rozhodnutí prohlášeno za neplatné a aby bylo Komisi uložena úhrada nákladů řízení.
Navíc země požádala, aby bylo BdB uloženo uhradit také její vlastní náklady.
Komise a BdB jako vedlejší účastníci žádají, aby byly obě žaloby zamítnuty jako neodůvodněné a aby bylo žalobcům uloženo uhradit náklady řízení (BdB přitom zahrnuje svoje vlastní náklady).
(11) Německo navíc dne 8. října 1999 podalo žalobu proti tomuto rozhodnutí před Soudním dvorem Evropského společenství rovněž se žádostí, aby toto bylo prohlášeno za neplatné a aby Komisi uložil úhradu nákladů řízení.
Toto řízení bylo ale odloženo s ohledem na řízení před Soudem prvního stupně, které má stejný obsah.
(12) Usnesením soudu ze dne 22. srpna 2000 bylo Německo připuštěno jako vedlejší účastník na podporu žalobců a BdB jako vedlejší účastník na podporu Komise jako žalované.
Usnesením soudu ze dne 11. července 2001 byly obě právní věci spojeny ke společnému ústnímu jednání a ke společnému rozhodnutí.
Ústní jednání se konalo ve dnech 5. a 6. června 2002.
(13) Dne 6. března 2003 vydal Soud prvního stupně rozsudek [4], ve kterém prohlásil napadené rozhodnutí Komise za neplatné od samého počátku a uložil Komisi uhradit náklady žalobců, jakož i její vlastní náklady a Německu jeho a BdB jejich vlastní náklady.
(14) Soud prohlásil rozhodnutí Komise kvůli nedostatečnému zdůvodnění v následujících dvou bodech ohledně vyměření výše úhrady obvyklé na trhu za neplatné.
Za prvé bylo provedeno prohlášení o neplatnosti rozhodnutí ohledně zdůvodnění výše úhrady za likvidní základní kapitál jako výchozí bod pro výpočet, pro který Komise stanovila sazbu ve výši 12 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora).
Za druhé bylo prohlášení o neplatnosti provedeno ohledně zdůvodnění výše příplatku k této úhradě, pro který Komise stanovila sazbu ve výši 1,5 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora).
Jinak soud potvrdil rozhodnutí Komise v plném rozsahu.
3. Obnovené správní řízení
(15) Prostřednictvím dopisů z 20., 29. ledna, 6. února a 28. května 2004 požádala Komise německé orgány o aktualizaci údajů podstatných pro rozhodnutí, které byly předány po prodloužení lhůty dne 10. března a 14. června 2004 a projednány ústně dne 28. července 2004.
Další stanovisko země Severní Porýní-Vestfálsko bylo k tomuto doručeno dne 26. srpna 2004.
Dopisem ze dne 6. října 2004 Německo předalo další požadované informace.
(16) V červenci 2004 podali stěžovatelé BdB, země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB AG předběžné porozumění, předané Komisi dne 19. července 2004, o přiměřené úhradě, která by měla být dle jejich názoru brána Komisí za základ v obou bodech vytýkaných soudem.
Konečné znění tohoto porozumění bylo Komisi předáno dne 13. října 2004.
(17) Ve stávajícím novém rozhodnutí Komise podle zdání soudu opravila oba body, které byly tímto kritizovány jako nedostatečné (zdůvodnění základní úhrady a možného příplatku).
Jinak Komise stojí v zásadě za hodnocením, které provedla ve svém původním rozhodnutí.
Do tohoto byly ovšem zahrnuty výsledky jednání mezi stěžovatelem BdB a zemí Severní Porýní-Vestfálsko popř. společností WestLB AG ohledně výše přiměřené úhrady.
Komise ve stávajícím rozhodnutí provedla kromě jiného aktualizace, které byly v průběhu času od prvního rozhodnutí nutné, ohledně řízení, představení podniku jakož i ohledně výpočtu prvku podpory, včetně stanovení skutkové podstaty ukončení podpory, na základě nových údajů, které Německo předložilo pro roky od vydání starého rozhodnutí, popř. Komise zkrátila některé pasáže, které pro nové rozhodnutí již nejsou požadovány.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. WESTDEUTSCHE LANDESBANK GIROZENTRALE (WESTLB)
(18) V časovém období relevantním pro toto rozhodnutí od vložení Wfa dne 31. prosince 1991 až do rozštěpení společnosti WestLB dne 1. srpna 2002, kterým byla ukončena skutková podstata podpory, byla společnost WestLB veřejným úvěrovým ústavem podle právních předpisů země Severní Porýní-Vestfálsko.
Dne 31. prosince 1991 činil její uznaný vlastní kapitál přibližně 5,1 mld. DEM.
Ze zákona na ni byly přeneseny tři úkoly: Byla centrální bankou pro místní spořitelny této země a od 17. července 1992 také pro spořitelny země Brandenburg (Braniborsko).
Plnila úkoly státní a komunální banky tím, že v pověření svých podílových vlastníků realizovala finanční obchody.
Konečně vykonávala všeobecné bankovní činnosti.
Nehledě na zvláštní právní předpisy země společnost WestLB podléhala německému zákonu o bankách a odpovídajícímu bankovnímu dohledu.
(19) Společnost WestLB se ze 100 % nacházela ve státním vlastnictví.
Největší podíl na nominálním kapitálu měla země (43,2 %).
Dalšími podílovými vlastníky byly Landschaftsverbände Rheinland (Krajinné svazy Porýní) a Westfalen-Lippe (Vestfálsko-Lippe) (po 11,7 %) jakož i Rheinische a Westfälisch-Lippische Sparkassen- und Giroverband (Rýnský a Vestfálsko-Lippský svaz spořitelen a žirový svaz) (po 16,7 %).
Tyto poměry podílů zůstaly nezměněné po celé relevantní časové období od 31. prosince 1991 až do 1. srpna 2002.
(20) Veřejní vlastníci ručili za společnost WestLB jako za veřejnoprávní zařízení v rámci institucionální odpovědnosti a v rámci ručení zřizovatele.
Institucionální odpovědnost znamená, že vlastníci společnosti WestLB jsou zavázáni k zajištění hospodářské základny a funkčnosti ústavu během jeho celé existence.
Tato záruka nezdůvodnila žádné ručení vlastníků vůči věřitelům banky, nýbrž regulovala toliko vztahy mezi orgány a bankou.
V rámci ručení zřizovatele ručili vlastníci za veškeré závazky banky, pokud tyto nemohly být vyrovnány z majetku banky.
Zřizovatel ručil vůči věřitelům banky.
Obě záruky nebyly omezeny ani časově ani hodnotově.
(21) Společnost WestLB byla původně regionálním zařízením, které se soustřeďovalo na to, aby doplňovalo činnost místních spořitelen, které původně vykonávaly opět převážně sociální funkci tím, že nabízely finanční služby v oblastech, ve kterých trh fungoval nedostatečně.
Spořitelny se však již dávno transformovaly na univerzální úvěrové ústavy.
Totéž platilo pro společnost WestLB, která se v minulých desetiletích stále silněji profilovala jako nezávislá obchodní banka a která byla v rozhodujícím časovém období významném silným konkurentem na německých a evropských bankovních trzích .
(22) Měřeno podle své bilanční sumy patřil koncern WestLB v rozhodujícím časovém obdob k pěti největším německým úvěrovým ústavům.
Koncern WestLB poskytoval finanční služby podnikům a státním zařízením a byl činný také na mezinárodních kapitálových trzích jak na vlastní účet, tak i pro jiné emitenty dluhopisů.
Jako mnohé další německé univerzální banky vlastnila společnost WestLB podíly ve finančních institucích a dalších podnicích.
Významnou část své obchodní činnosti vyvíjela také mimo území Německa.
(23) Na základě zvláštních právních předpisů byla společnost WestLB až do rozdělení v srpnu 2002 – jinak než soukromé banky, ale stejným způsobem jako jiné státní úvěrové ústavy – kromě toho schopna provozovat hypoteční úvěrové obchody a obchody spořitelen pod stejnou organizační střechou jako své další obchody.
Z tohoto důvodu mohla společnost WestLB v rozhodujícím časovém období až do rozdělení patřit k nejuniverzálnějším bankám v Německu.
(24) Na druhé straně společnost WestLB neudržovala žádnou hustou síť poboček pro obchod se soukromými klienty.
V této části trhu byly činné místní spořitelny, pro které společnost WestLB fungovala jako centrála.
(25) Rentabilita společnosti WestLB, měřená podle zisku před zdaněním v procentuálním poměru k vlastním prostředkům na úrovni koncernu, činila v průměru osmi let před začleněním Wfa (1984 – 1991) nanejvýš 6,6 %, bez jasné vzrůstající tendence.
Oproti německé a také evropské průměrné úrovni mohl být tento výsledek označen jako mimořádně nízký.
(26) Koncern WestLB navýšil svou bilanční sumu roku 1991, tedy před převodem, do konce roku 2001, okamžiku poslední roční účetní závěrky před svým rozdělením, z 270 mil. DEM na 840 mil. DEM, tedy více než na trojnásobek.
(27) Zákonem ze dne 2. července 2002 rozdělila země Severní Porýní-Vestfálsko společnost WestLB ke dni 1. srpna 2002 (se zpětným bilančním účinkem ke dni 1. ledna 2002) na veřejnoprávní mateřskou společnost, Landesbank Nordrhein-Westfalen, a soukromou dceřinou společnost WestLB AG.
Do společnosti WestLB AG byl soustředěn obchod bývalé WestLB na volném trhu a do Landesbank Nordrhein-Westfalen její obchody ve veřejném zájmu.
Společnost WestLB AG je podle údajů Německa právně identická se společností WestLB a je možné ji považovat za dlužníka z hlediska vrácení celé podpory [5].
Wfa byl při rozdělení začleněn do Landesbank Nordrhein-Westfalen, čímž byl vyňat z obchodu na volném trhu soustředěného do WestLB AG.
Stanovami společnosti Landesbank Nordrhein-Westfalen bylo mimo to určeno, že kapitál Wfa nesmí být používán k podpoře hypotečního obchodu, který v této zůstal, a že je proto nutné v budoucnosti zaplatit zemi úhradu ve výši 0,6 % p.a. za případnou funkci ručení země.
2. WOHNUNGSBAUFÖRDERUNGSANSTALT (ÚSTAV NA PODPORU BYTOVÉ VÝSTAVBY, WFA)
(28) Wfa byl založen v roce 1957 a až do 31. prosince 1991 byl činný jako veřejnoprávní instituce.
Jako takový byl zařízením s vlastní právní subjektivitou se základním kapitálem ve výši 100 mil. DEM (50 mil.
Na základě § 6 odst. 1 dřívějšího zákona Severního Porýní-Vestfálska na podporu bytové výstavby [6] příslušela Wfa výlučně úloha podporovat bytovou výstavbu prostřednictvím přidělování úrokově zvýhodněných a bezúročných půjček.
Kvůli své obecné prospěšnosti byl ústav osvobozen od daně z příjmu právnických osob, majetkové daně a kapitálové živnostenské daně.
(29) Na Wfa jako na veřejnoprávní instituci se vztahovala institucionální odpovědnost (Anstaltslast) a ručení zřizovatele (Gewährträgerhaftung) země Severního Porýní-Vestfálska za veškeré závazky ústavu.
Tyto záruky zůstaly zachovány i po převodu.
(30) Hlavním finančním zdrojem pro podporu bytové výstavby byly a jsou "zemské prostředky na bytovou výstavbu", které vznikly prostřednictvím příjmů z úroků z půjček přidělených Wfa a prostřednictvím ročních přídělů prostředků z rozpočtu země. Tyto prostředky, které jsou podle § 16 bývalého zákona o podpoře bytové výstavby určeny výlučně k financování půjček na bytovou výstavbu, byly ze 75 % použity na refinancování Wfa, tzn. 24,7 mld. DEM (12,6 mld. EUR) ke dni 31. prosince 1991.
(31) Před převodem byly závazky přijaté od země Severní Porýní-Vestfálsko na podporu bytové výstavby garantovány prostřednictvím Wfa.
Každý rok byla ve výši závazků vyrovnaných zemí přeměněna záruka Wfa v pohledávku země na úhradu vůči Wfa, čímž se hodnota majetku na podporu zemské bytové výstavby adekvátně zredukovala.
Tyto závazky Wfa by byly splatné až tehdy, když by Wfa ke splnění svých veřejných úkolů již nebyl odkázán na příjmy z úroků a splácení půjček. Na konci roku 1991 činily přibližně 7,4 mld.
DEM (3,78 mld. EUR) a nebyly vykazovány v rozvaze přímo, nýbrž pouze "pod čarou".
3. POŽADAVKY NA VLASTNÍ KAPITÁL NA ZÁKLADĚ SMĚRNICE O VLASTNÍCH PROSTŘEDCÍCH A SMĚRNICE O KAPITÁLOVÉ PŘIMĚŘENOSTI
(32) Podle směrnice Rady 89/647/EHS [7] a podle směrnice o vlastních prostředcích mají banky disponovat vlastními prostředky ve výši alespoň 8 % [8] svých rizikově vážených aktiv a podrozvahových transakcí [9] podílejících se na riziku.
Tyto směrnice podmínily změny v zákoně o bankách, které byly realizovány dne 1. ledna 1992.
Nové požadavky vstoupily v platnost dne 30. června 1993 [10].
Do té doby musely německé úvěrové ústavy disponovat vlastními prostředky ve výši 5,6 % svých rizikově vážených aktiv [11].
(33) Co se týče nového limitu ve výši alespoň 8 %, musí být přinejmenším jedna polovina tvořena základní vlastní prostředky, které obsahují součásti kapitálu, které jsou úvěrovému ústavu k dispozici neomezeně a přímo, aby bylo možné krýt případné ztráty..
Základní vlastní prostředky mají pro celkové vybavení banky vlastními prostředky ve smyslu dohledu rozhodující význam proto, protože "doplňkové vlastní prostředky", totiž další vlastní prostředky nižší kvality, jsou uznávány k podpoře rizikových obchodů banky pouze ve výši stávajících základních vlastních prostředků.
(34) Kromě toho je přidělování velkých úvěrů bankou omezeno rozsahem jejích vlastních prostředků.
K okamžiku převodu Wfa nesměl podle zákonu o bankách (§ 13) jednotlivý úvěr překročit 50 % vlastních prostředků úvěrového ústavu a celkový úhrn úvěrů, které činily více než 15 % vlastních prostředků, nesměl překročit osminásobek vlastních prostředků úvěrového ústavu.
Po změně zákona o bankách v roce 1994 v rámci dodržování směrnice Rady 92/121/EHS [12] byl nejvyšší možný úvěr omezen na 25 % vlastních prostředků banky a souhrn všech velkých úvěrů převyšujících 10 % vlastních prostředků banky, nesměl překročit osminásobek veškerých vlastních prostředků [13].
(35) Článek 12 Druhé směrnice Rady 89/646/EHS z 15. prosince 1989 na koordinaci právních a správních předpisů o přijetí a výkonu činnosti úvěrových ústavů a ke změně směrnice 77/780/EHS [14] dále omezil rozsah majetkových účastí v dalších úvěrových a bankovních ústavech.
Podle zvláštního ustanovení v zákoně o bankách (§ 12), které nevychází z práva Společenství, ale které je také možné nalézt v jiných členských státech, je navíc celková částka dlouhodobých investic – včetně majetkových účastí v podnicích mimo finanční sektor – omezena na celkovou částku vlastních prostředků banky.
(36) Ke 30. červnu 1993 se musely německé banky přizpůsobit novým požadavkům na vlastní kapitál.
Již před převedením směrnice o kapitálové přiměřenosti do německého práva bylo mnoho zemských bank, mezi nimi také WestLB, vybaveno vlastními prostředky v poměrně malé výši.
Po zkušebních výpočtech, které Spolková republika Německo provedla v prosinci 1991 při použití ustanovení směrnice, vykázaly zemské banky průměrný koeficient přiměřenosti 6,3 %, zatímco hodnota musela od 30. června 1993 činit 8 % [15].
Pro tyto úvěrové ústavy bylo proto absolutně nutné navýšit základnu vlastního kapitálu, aby bylo možné zabránit omezení jejich podnikové expanze a aby si vůbec mohly zachovat současný objem obchodů.
Pokud banka nemůže prokázat potřebnou základnu vlastního kapitálu, uloží jí úřad pro dohled, aby neprodleně učinila opatření, aby mohla dostát předpisům o kapitálové přiměřenosti, ať již přijetím doplňujících vlastních prostředků nebo snížením rizikových aktiv.
(37) Zatímco soukromé banky musely svou další potřebu vlastních prostředků uspokojit na kapitálovém trhu, nemusely se veřejné banky vydat touto cestou, protože jejich státní podílníci se rozhodli, že je nebudou ani zcela ani částečně privatizovat.
Kvůli generelně napjaté rozpočtové situaci nemohli státní podílníci provést ani žádný kapitálový vklad [16]. Místo toho byla nalezena jiná řešení pro pořízení dodatečného vlastního kapitálu.
V případě WestLB se země Severní Porýní-Vestfálsko rozhodla vložit Wfa do společnosti WestLB a tak rozšířit její základnu vlastních prostředků.
Podobné transakce byly provedeny v některých dalších spolkových zemích ve prospěch příslušných zemských bank.
4. PŘEVOD A JEHO ÚČINKY
a) PŘEVOD
(38) Zemský sněm Severního Porýní-Vestfálska schválil dne 18. prosince 1991 zákon o regulaci podpory bytové výstavby [17].
Článek 1 tohoto zákona nařídil převod Wfa na společnost WestLB.
Tento převod nabyl účinnosti dne 1. ledna 1992.
(39) Převod byl zdůvodněn ve zdůvodnění zákona nejprve navýšením vlastních prostředků společnosti WestLB, aby byl úvěrový ústav schopen dostát přísnějším požadavkům na vlastní kapitál, které platí od 30. června 1993.
Na základě převodu toto bylo pro zemský rozpočet možné bez finančního zatížení.
Jako vedlejší efekt sloučení činností na podporu bytové výstavby Wfa s činnostmi společnosti WestLB byla uvedena větší efektivita.
(40) V rámci převodu zrušila země záruku Wfa ve výši přibližně 7,4 mld. DEM (3,78 mld. EUR) za závazky země na základě kapitálových příjmů na podporu bytové výstavby (viz oddíl II bod 2.).
(41) Společnost WestLB se stala univerzální právní nástupkyní Wfa (s výjimkou ručení Wfa zrušeného před převodem vůči zemi za dluhy země z důvodů podpory bytové výstavby).
Z Wfa se stal organizačně a ekonomicky nezávislý veřejně-právní ústav bez právní subjektivity v rámci společnosti WestLB.
Základní kapitál a rezervy Wfa musí být vykazovány v rozvaze společnosti WestLB jako zvláštní rezervy.
Země nadále ručí na základě odpovědnosti veřejnoprávní instituce a ručení zřizovatele za závazky Wfa.
(42) Převedený majetek, tedy základní kapitál, rezervy, prostředky na podporu zemské bytové výstavby a ostatní pohledávky Wfa jakož i budoucí příděly ze stavebních půjček zůstávají také po svém převodu na WestLB na základě čl. 2 § 16 odst.
2 uvedeného zákona určeny k podpoře bytové výstavby. Tentýž předpis stanovoval, že převedené majetkové hodnoty slouží současně jako vlastní kapitál ve smyslu zákona o bankách (a dále směrnice o kapitálové přiměřenosti), na jehož základě se vypočítává koeficient kapitálové přiměřenosti banky.
Podle tohoto podporují také konkurenceschopnost v bankovních obchodech společnosti WestLB.
(43) U příležitosti převodu změnili vlastníci společnosti WestLB rámcovou smlouvu a dohodli, že majetkové hodnoty určené k podpoře bytové výstavby zůstanou stále zachovány, i když by společnost WestLB utrpěla ztráty, kvůli kterým se původní kapitál spotřebuje.
Kapitál Wfa by měl interně ručit pouze po ostatních vlastních prostředcích WestLB.
V rámcové smlouvě bylo upřesněno, že se odpovědnost veřejných vlastníků WestLB vztahuje také na zvláštní rezervy Wfa.
V případě zrušení společnosti WestLB by měla země prioritní nárok na kapitál Wfa.
Kromě toho bylo vysvětleno, že navýšení základny vlastního kapitálu společnosti WestLB vložením Wfa představuje peněžité plnění země a že vlastníci mají pro toto sjednat výši roční odměny, jakmile budou k dispozici první výsledky obchodních let od roku 1992 [18].
Toto bylo dále předmětem poznámky protokolu k rámcové smlouvě ze dne 11. listopadu 1993.
Přes toto interní ujednání k zajištění majetkových hodnot Wfa a přes interní druhořadost kapitálu Wfa se ve vnějším vztahu společnosti WestLB nerozlišuje mezi funkcí Wfa jako zařízení na podporu bytové výstavby na jedné straně a funkcí jejích vlastních prostředků jako základního jmění společnosti WestLB k ručení na druhé straně.
Převedené majetkové hodnoty jsou společnosti WestLB k dispozici ve své celistvosti a bezprostředně ke krytí ztrát nebo v případě konkurzu na pohledávky věřitelů.
(44) Ve smlouvě o obstarávání obchodů uzavřené mezi zemí a společností WestLB k zákonu o podpoře bytové výstavby je stanoveno, že společnost WestLB bude zvláštní rezervu používat na podporu vlastní obchodní činnosti pouze do té míry, jak je zaručeno plnění zákonem předepsaných úkolů Wfa.
(45) Ačkoli Wfa ztratil svou právní nezávislost tím, že se stal oddělením WestLB pro podporu bytové výstavby a je začleněn do účetní evidence společnosti WestLB, nebyl operačně začleněn do WestLB.
Wfa zůstala zachovaná jako zvláštní jednotka v rámci WestLB pod názvem Wohnungsbauförderungsanstalt Nordrhein-Westfalen – Anstalt der Westdeutschen Landesbank Girozentrale (Ústav na podporu bytové výstavby Severní Porýní-Vestfálsko-ústav Západoněmecké zemské banky ústředí žirové banky).
Toto nové oddělení společnosti WestLB pro podporu bytové výstavby je sice zohledněno v účetní evidenci WestLB, má ale také svou vlastní účetní evidenci.
Předchozí oddělení WestLB pro podporu bytové výstavby bylo s Wfa sloučeno.
(46) Převedený majetek Wfa ve formě základního kapitálu, rezerva, ostatních majetkových hodnot a budoucích zisků zůstává vyhrazen k podpoře bytové výstavby, musí být tedy spravován odděleně od ostatní obchodní činnosti společnosti WestLB.
Současně toto oddělení vytváří předpoklad pro to, že činnost na podporu bytové výstavby může být podle německého daňového práva dále uznána jako obecně prospěšná.
Protože německé orgány vycházely z toho, že Wfa po začlenění zůstane skutečně obecně prospěšným zařízením, nebyla zrušena osvobození od daně zmíněná v oddílu II bod 2.
(47) Konkurenti společnosti WestLB se vzepřeli fúzi mezi monopolním Wfa a společností WestLB také proto, protože se obávali, že společnost WestLB bude informace vyskytující se v oblasti podpory bytové výstavby využívat k tomu, aby získávala nové zákazníky pro své komerční obchodní oblasti.
Příslušné orgány se zavázaly, že zajistí, aby tímto sloučením nedošlo ke zkreslení hospodářské soutěže tím, že podpora bytové výstavby bude oddělená od komerčních oddělení společnosti WestLB personálně, informacemi atd. [19].
(48) Rozdělením společnosti WestLB k 1. srpnu 2002 (zpětná účinnost v rozvaze k 1. lednu 2002) zákonem země Severní Porýní-Vestfálsko ze 2. července byl Wfa přiřazen k Landesbank Nordrhein-Westfalen, a tím opět odebrán z konkurenčního obchodu sloučeného v WestLB AG.
b) HODNOTA WFA
(49) Nominální hodnota majetku Wfa převedeného na WestLB k 31. prosinci 1991 činila přibližně 24,9 mld. DEM (12,73 mld. EUR), z čehož téměř 24,7 mld. DEM (12,68 mld. EUR) připadalo na majetek na zemskou bytovou výstavbu. Protože tyto finanční prostředky sloužily k financování půjček na bytovou výstavbu, které jsou buď výhodně úročeny nebo které jsou bezúročné a které jsou často opatřeny dlouhými lhůtami osvobozené od splátek,, musel být nominální kapitál silně diskontovat, aby bylo možné zjistit skutečnou hodnotu.
(50) Společnost WestLB opatřila k 1. lednu 1992 znalecké stanovisko ke zjištění majetku Wfa.
Toto stanovisko bylo odevzdáno dne 30. dubna 1992.
Je nutno poznamenat, že toto zjištění hodnoty bylo provedeno až poté, kdy země rozhodla o převodu Wfa.
(51) K metodě ocenění vysvětlili auditoři, že Wfa kvůli trvajícímu závazku reinvestovat všechny budoucí příjmy do úrokově zvýhodněných nebo bezúročných půjček na bytovou výstavbu nemá ve skutečnosti žádnou kapitalizovanou hodnotu výnosu.
Tato povinnost však odpadá v případě zhodnocení Wfa.
Výhoda Wfa pro WestLB spočívá zaprvé v navýšení vlastních prostředků a z toho vyplývající možnosti k rozšíření obchodů a zadruhé ve zlepšení bonity v důsledku značného navýšení vlastního kapitálu.
Protože společnosti WestLB z normální činnosti Wfa nevzniká žádná výhoda, musí být hodnota Wfa zjištěna na základě možného výnosu z jeho prodeje, a to bez závazku reinvestice spočívajícího toliko ve vnitřním vztahu.
Majetek musí být dále hodnocen s ohledem na normální výnosnost, musí být tedy odúročen na hodnotu, na jejímž podkladě by mohla být nominální návratnost pokládána za normální tržní výnosnost.
(52) Auditoři korigovali hodnotu různých položek majetku a závazků Wfa – půjčky na bytovou výstavbu byly zredukovány z nominální hodnoty 30,7 mld. DEM (15,7 mld. EUR) na 13,5 mld. DEM (6,9 mld. EUR), což odpovídá korektuře 56 % – a vypočítali čistý majetek Wfa ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR). Toto odpovídá celkovému diskontu ve výši 76 % v porovnání s tehdejší nominální hodnotou čistého majetku Wfa ve výši 24,9 mld. DEM (12,7 mld. DEM). Po této opravné položce byla částka 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) přijata do účetní evidence společnosti WestLB jako "mimořádná rezerva ústavu na podporu bytové výstavby".
(53) Poté co společnost WestLB u Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen (BAKred) požádala, aby částka ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) byla uznána jako základní vlastní prostředky společnosti WestLB, pověřil tento zjištěním hodnoty jinou auditorskou společnost. Posudek byl vyhotoven dne 30. září 1992. V posudku provedeném pro BAKred byla zkoumána důvěryhodnost zjištění hodnoty provedené pro WestLB a bylo akceptováno metodické použití hodnocení. Ale zvláště kvůli volbě jiné diskontní sazby a kvůli rozdílnému ošetření předběžného splácení byl zjištěn čistý majetek Wfa od 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) do 5,4 mld. DEM (2,76 mld. EUR).
(54) Na základě tohoto hodnocení konečně BAKred dne 30. prosince 1992 uznal 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) jako základní vlastní prostředky společnosti WestLB ve smyslu zákona o bankách. Částka vykázaná v rozvaze společnosti WestLB jako vlastní kapitál – 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) – stejně jako částka uznaná jako základní vlastní prostředek se od té doby nezměnily.
(55) Obě hodnocení převedeného majetku vycházela ze situace, která existovala po odstranění závazku ručení vůči zemi odhadovaného na základě hodnocení na přibližně 7,3 mld. DEM (3,73 mld. EUR).
c) ÚČINKY PŘEVODU WFA NA SPOLEČNOST WESTLB
(56) Dne 31. prosince 1991 disponovala společnost WestLB uznanými vlastními prostředky ve výši 5,1 mld. DEM (2,6 mld. EUR), z nichž muselo být 500 mil. DEM (260 mil. EUR) připsáno požitkovým právům. Koeficient výše kapitálové přiměřenosti podle zákona o bankách před svou novelizací k realizaci bankovních směrnic Společenství činil přibližně 6,1 % a byl tedy o 0,5 procentního bodu nad tehdy zákonem předepsaným minimálním podílem.
(57) Protože BAKred uznal kapitál Wfa jako vlastní prostředky WestLB, navýšily se vlastní prostředky společnosti WestLB celkově na 9,1 mld. DEM (4,65 mld. EUR), tedy o 79 %. Při zohlednění nastavení 100 mil. DEM (50 mil. EUR) ze zisku do rezerv se vlastní prostředky společnosti WestLB navýšily na 9,2 mld. DEM (4,7 mld. EUR) ke dni 31. prosince 1992. Toto při zohlednění kapitálu a rizikových aktiv Wfa odpovídalo koeficientu výše kapitálové přiměřenosti 8,7 %.
(58) Tabulka 1: Potřeba kapitálu a vlastní prostředky společnosti WestLB a Wfa (podle údajů německých orgánů)
(v mil. DEM) _BAR_
(dne 31. prosince) _BAR_ 1991 _BAR_ 1992 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_
Rizikově vážená aktiva WestLB (bez Wfa) _BAR_ 83000 _BAR_ 91209 _BAR_
Rizikově vážená aktiva Wfa _BAR_ 13497 _BAR_ 14398 _BAR_
Rizikově vážená aktiva WestLB (s Wfa) [20] _BAR_ _BAR_ 105607 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_
Potřebné vlastní prostředky WestLB [21] (= a) _BAR_ 4611 _BAR_ 5867 _BAR_
Potřebné vlastní prostředky WestLB bez Wfa [21] (= b) _BAR_ _BAR_ 5067 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_
Vlastní prostředky WestLB (= c) _BAR_ 5090 _BAR_ 9190 _BAR_
Vlastní prostředky WestLB bez Wfa (= d) _BAR_ _BAR_ 5190 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_
Vytížení vlastních prostředků WestLB (= a/c) _BAR_ 91 % _BAR_ 64 % _BAR_
Vytížení vlastních prostředků WestLB bez Wfa (b/d) _BAR_ _BAR_ 98 % _BAR_
(59) Tento koeficient kapitálové přiměřenosti 8,7 % přispěl k navýšení rizikově vážených aktiv společnosti WestLB ve výši 8,2 mld. DEM (4,19 mld. EUR) popř. 9,9 % v roce 1992, které nesouvisí s podporou bytové výstavby. Pokud by se bylo toto navýšení realizovalo bez převodu Wfa, byl by koeficient výše kapitálové přiměřenosti společnosti WestLB k 31. prosinci 1992 klesl na 5,7 %, tedy téměř na minimální požadavek ve výši 5,6 %.
(60) Zatímco je celý kapitál Wfa pro činnosti na podporu bytové výstavby účelově vázán, je k podpoře rizikově vážených aktiv zapotřebí pouze část vlastních prostředků Wfa ve smyslu předpisů o kapitálové přiměřenosti. Podle informací německých úřadů bylo k tomuto účelu k okamžiku, když nové požadavky na vlastní kapitál vstoupily v platnost, zapotřebí 1,5 mld. DEM (770 mil. EUR). Zbývající 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) mohla tedy WestLB k tomuto okamžiku použít jako vlastní prostředky k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
(61) U koncernu WestLB byl koeficient výše kapitálové přiměřenosti dne 31. prosince 1991s 5,8 % o 0,2 procentního bodu nad tehdejším minimálním podílem.
O rok později, poté, co BAKred uznal kapitál Wfa, byl podíl při zohlednění rizikově vážených aktiv Wfa přibližně 8,1 %.
Pokud by se byl převod majetku nekonal a pokud by byl koncern přesto navýšil rizikově vážená aktiva nesouvisející s podporou bytové výstavby, jak to učinil, byl by koeficient kapitálové přiměřenosti koncernu poklesl na 5,3 % a byl by se tak nacházel o 0,3 procentního bodu pod minimální hodnotou platnou v tomto okamžiku.
(62) Dne 30. června 1993, když pro německé úvěrové ústavy platily nové požadavky na vlastní kapitál podle směrnice o vlastních prostředcích a o kapitálové přiměřenosti, činil koeficient výše kapitálové přiměřenosti koncernu (včetně požadavků na Wfa na vlastní kapitál) na bázi nových předpisů 9 %, tedy o 1 procentní bod nad minimální hodnotou (přitom na základní vlastní prostředky připadlo 6,3 % bodů a na doplňující vlastní prostředky 2,7 procentních bodů). Bez vkladu vlastního kapitálu začleněním Wfa a bez rizikových aktiv by byl koncern dne 30. června 1993 dosáhl koeficient výše kapitálové přiměřenosti ve výši přibližně 7,2 %. Podílu ve výši 9 % bylo dosaženo přijetím dalších doplňujících vlastních prostředků ve formě druhořadých dluhopisů ve výši přibližně 2,9 mld. DEM (1,48 mld. EUR) na počátku roku 1993. Společnost WestLB přijala v průběhu roku 1993 celkem 3,1 mld. DEM (1,59 mld. EUR) doplňkových vlastních prostředků, čímž se vlastní prostředky koncernu ve smyslu zákona o bankách do konce téhož roku navýšily na 12,9 mld. DEM (6,6 mld. EUR). Koeficienty výše kapitálové přiměřenosti byly ve srovnání s 30. červnem na konci roku 1993 o něco nižší.
(63) Tabulka 2: Potřeba kapitálu a vlastní prostředky koncernu WestLB (podle údajů německých orgánů)
(v mil. DEM) _BAR_
(Průměrné hodnoty) _BAR_ 1992 [23] _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 [24] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Bilanční suma _BAR_ 271707 _BAR_ 332616 _BAR_ 378573 _BAR_ 428622 _BAR_ 470789 _BAR_ 603798 _BAR_ 693026 _BAR_ 750558 _BAR_ 782410 _BAR_ 844743 _BAR_ 519470 _BAR_
Rizikově vážená aktiva _BAR_ 126071 _BAR_ 120658 _BAR_ 151482 _BAR_ 156470 _BAR_ 173858 _BAR_ 204157 _BAR_ 259237 _BAR_ […] [22] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Předepsané základní vlastní prostředky (= a) _BAR_ 4758 _BAR_ 4827 _BAR_ 6060 _BAR_ 6259 _BAR_ 6954 _BAR_ 8167 _BAR_ 10370 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Předepsané vlastní prostředky celkem (= b) _BAR_ 9351 _BAR_ 9653 _BAR_ 12119 _BAR_ 12517 _BAR_ 13908 _BAR_ 16333 _BAR_ 20739 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Základní vlastní prostředky (= c) _BAR_ 5117 _BAR_ 8818 _BAR_ 9502 _BAR_ 9769 _BAR_ 9805 _BAR_ 10358 _BAR_ 11378 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Doplňkové vlastní prostředky _BAR_ 500 _BAR_ 2495 _BAR_ 4513 _BAR_ 4946 _BAR_ 5270 _BAR_ 7094 _BAR_ 10170 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Vlastní prostředky celkem (= d) _BAR_ 5617 _BAR_ 11313 _BAR_ 14015 _BAR_ 14715 _BAR_ 15075 _BAR_ 17452 _BAR_ 21548 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Vytížení základních vlastních prostředků (= a/c) _BAR_ 93 % _BAR_ 55 % _BAR_ 64 % _BAR_ 64 % _BAR_ 71 % _BAR_ 79 % _BAR_ 91 % _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Vytížení vlastních prostředků celkem (= b/d) _BAR_ 166 % _BAR_ 85 % _BAR_ 86 % _BAR_ 85 % _BAR_ 92 % _BAR_ 94 % _BAR_ 96 % _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
(64) V absolutních číslech se základními vlastními prostředky ve výši 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) teoreticky zvýšila možnost rozšířit objem obchodu se 100 % rizikově váženými aktivy podle zákona o bankách ve svém starém znění (koeficient minimální kapitálové přiměřenosti 5,6 %) o 72 mld. DEM (36,8 mld. EUR). Na základě koeficientu minimální kapitálové přiměřenosti použitelné od 30. června 1993 ve výši 8 % by odpovídající hodnota činila 50 mld. DEM (25,6 mld. EUR). Pokud vycházíme z toho, že pro konkurenceschopnost koncernu WestLB v bankovních obchodech bylo k dispozici 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) kapitálu Wfa, zvýšila se tak jeho kapacita k přidělování 100 % rizikově vážených úvěrů o 31,3 mld. DEM (16 mld. EUR).
(65) Ve skutečnosti se ale přípustný objem úvěrů rozšířil silněji, protože aktiva banky nejsou normálně zatížena 100 % rizikem. Na konci roku 1993 činila rizikově vážená aktiva koncernu WestLB (včetně obchodu Wfa) 148,6 mld. DEM (76 mld. EUR). Bilanční suma činila 332,6 mld. DEM (170,1 mld. EUR). Z tohoto vyplývá průměrná riziková váha ve výši 45 % [25]. Při konstantní struktuře rizik byl s disponibilními základními vlastními prostředky ve výši 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) na základě podílu vlastních prostředků předpokládaného podle bankovních směrnic ve výši 8 % možný celkový růst (popř. podpora stávající obchodní činnosti) přibližně 69,4 mld. DEM (35,5 mld. EUR). Protože navýšení základních vlastních prostředků společnosti WestLB vytvořilo možnost pořídit si ještě další doplňkové vlastní prostředky (až do výše základních vlastních prostředků), vzrostla ještě víc skutečná kapacita přidělování úvěrů nepřímo.
(66) Je možné vyvodit několik závěrů.
Za prvé by bylo pro společnost WestLB bez navýšení kapitálu obtížné zůstat nad koeficientem minimální kapitálové přiměřenosti podle zákona o bankách ve znění před jeho uzpůsobením bankovním směrnicím Společenství.
Za druhé by mohl koncern WestLB bez převodu Wfa dosáhnout koeficientu minimální kapitálové přiměřenosti na základě směrnice o kapitálové přiměřenosti pouze snížením svých rizikově vážených aktiv nebo mobilizací dalších zdrojů vlastních prostředků (např. rozpuštění tichých rezerv).
Přijetí doplňujících vlastních prostředků by vytvořilo pouze přechodnou pomoc, protože výše tohoto kapitálu je omezena výší disponibilních základních vlastních prostředků.
Za třetí přesahuje navýšení kapitálu ve spojení s novými doplňkovými vlastními prostředky přijatými v roce 1993 částku, kterou koncern potřebuje, aby bylo možné vyhovět přísnějším požadavkům na vlastní kapitál dle novelizovaného zákona o bankách.
(67) Co se týče omezení velkých úvěrů z hlediska bankovního dohledu, odpovídala hranice 50 % zákona o bankách ve svém starém znění přibližně 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) před tím, než byl uznán kapitál Wfa. Po uznání kapitálu Wfa a odvodem 100 mil. DEM (50 mil. EUR) do rezerv ze zisků vystoupila hranice na téměř 4,6 mld. DEM (2,35 mld. EUR). 15 % hranice pro velké úvěry, které nesmějí celkově překročit osminásobek vlastního kapitálu banky, odpovídala 760 mil. DEM (390 mil. EUR) k 31. březnu 1992. O rok později, tedy po uznání kapitálu Wfa, vzrostla hranice téměř na 1,4 mld. DEM (720 mil. EUR). Kapacita banky WestLB k přidělování velkých úvěrů se zvýšila v důsledku převodu Wfa o 32 mld. DEM (16,4 mld. EUR) (tedy o osminásobek navýšení vlastních prostředků) [26].
d) ODMĚNA ZA PŘEVOD WFA
(68) Převod Wfa nevedl k žádné změně poměrů podílů u WestLB.
Z tohoto důvodu nezískala země Severní Porýní-Vestfálsko za poskytnutý kapitál úhradu ani formou vyššího podílu na vyplácených dividendách ani vyššího podílu na kapitálových výnosech z majetkových účastí ve společnosti WestLB.
(69) U příležitosti převodu Wfa se změnila rámcová smlouva mezi vlastníky společnosti WestLB.
Podle § 5 odst. 2 smlouvy představuje rozšíření základny vlastního kapitálu společnosti WestLB prostřednictvím země podle názoru vlastníků finanční výhodu pro tuto.
Výše odměny za poskytnutý kapitál by měla být stanovena po oznámení prvních výsledků společnosti WestLB za obchodní rok 1992, tedy krátce po převodu.
Podobná formulace ohledně hodnoty převodu a odměny se nachází ve zdůvodnění k zákonu o převodu.
(70) Úhrada za poskytnutý kapitál byla nakonec stanovena na 0,6 % ročně.
Musí ji zaplatit WestLB ze zisků po zdanění, což pro WestLB znamená předběžné daňové zatížení ve výši přibližně 1,1 % [27].
Úhrada je splatná pouze tehdy, pokud bylo dosaženo zisků.
(71) Základem pro úhradu je kapitál Wfa uznaný BAKred jako základní vlastní prostředky, tedy 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR). Platí se pouze za tu část tohoto kapitálu, kterou Wfa nepoužije na podporu své činnosti při podpoře bytové výstavby. Tato část, kterou má WestLB k dispozici na podporu své obchodní činnosti, činila 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) po nabytí platnosti nových požadavků na vlastní kapitál a od té doby byla navýšena [28].
(72) Tabulka 3: Účelové rezervy na podporu bytové výstavby a potřeba vlastních prostředků Wfa (podle údajů německých úřadů)
(v mil. DEM) _BAR_
(31. prosinec) _BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Účelové rezervy na podporu bytové výstavby _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_ 5900 _BAR_
z toho uznané základní vlastní prostředky _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_ 4000 _BAR_
na stavební půjčky Wfa _BAR_ 1668 _BAR_ 1490 _BAR_ 1181 _BAR_ 952 _BAR_ 892 _BAR_ 888 _BAR_ 887 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
na WestLB _BAR_ 13 [29] _BAR_ 2510 _BAR_ 2819 _BAR_ 3048 _BAR_ 3108 _BAR_ 3112 _BAR_ 3113 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] [30] _BAR_
III. STANOVISKA ÚČASTNÍKŮ
1. STÍŽNOST A POZNÁMKY BDB
(73) Podle názoru BdB není použití zásady investora v tržním hospodářství omezena na ztrátové podniky nebo podniky vyžadující sanaci.
Takový investor se při svém rozhodování o investicích neřídí otázkou, zda dotyčný podnik hospodaří vůbec rentabilně, nýbrž zkoumá, zda výnosnost odpovídá běžné tržní sazbě.
Pokud by byly kapitálové dotace veřejného sektoru kontrolovány z hlediska poskytování podpor pouze tehdy, pokud se jedná o ztrátové podniky, vedlo by toto ke zhoršenému postavení soukromých podniků, což je neslučitelné s čl. 86 odst.
(74) Také článek 295 Smlouvy o ES by se nedá použít k tomu, aby byl převod majetku Wfa vyjmut z působnosti platnosti práva hospodářské soutěže.
Z článku je ovšem možné odvodit svobodu země, aby vytvořila takový zvláštní majetek; jakmile tento ale přejde na komerčně činný podnik, měla by být použita pravidla hospodářské soutěže.
a) PŘIMĚŘENÁ ÚHRADA ZA KAPITÁL
DEM (2,05 mld. EUR) bylo možné použít jako všechny ostatní základní vlastní prostředky na podporu obchodní činnosti a že umožnily současně stejně jako všechny další základní vlastní prostředky opatření doplňkových vlastních prostředků z důvodů kapitálové přiměřenosti.
Tím země dostala společnost WestLB, která operovala s nanejvýš těsnou základnou vlastního kapitálu, pomocí majetkového převodu do situace, že nebylo nutné provést nejen žádné omezení obchodní činnosti, nýbrž že bylo dokonce možné rozšířit rizikové obchody.
Částka, o kterou vlastní prostředky přesahují skutečnou potřebu vlastního kapitálu, kromě toho ovlivnila náklady na financování na kapitálových trzích.
Investor v tržním hospodářství by podle názoru BdB nepřidělil svému podniku žádný kapitál, pokud jsou jeho finanční výsledky již léta trvale slabé a neexistují náznaky značného zlepšení, tzn. neexistují žádné příznaky pro vyšší výnosnost, kterou je možné v budoucnosti očekávat.
i. Výše úhrady
(76) BdB vyzdvihl, že společnost WestLB naléhavě potřebovala základní vlastní prostředky a že se její základní vlastní prostředky převodem Wfa ve výši 4,7 mld. DEM (2,4 mld.
EUR). S ohledem na v té době slabou výnosovou situaci společnosti WestLB by žádný soukromý investor do společnosti WestLB nevložil žádnou tak značnou částku vlastního kapitálu.
Aby bylo možné za daných podmínek poskytnout kapitál, byl by soukromý investor požadoval alespoň příplatek ve výši 0,5 procentuálního bodu na obvyklou výnosnost vlastního kapitálu.
Podle informace BdB činila rentabilita společnosti WestLB po dobu deseti let před převodem průměrně 5,6 % před zdaněním.
U soukromých německých velkých bank by se odpovídající čísla nacházela mezi 12,4 % a 18,6 % při průměrné hodnotě 16,8 % (před zdaněním) v dotyčném časovém období.
Jiné zemské banky by nahospodařily výnosnost od 9 % do 11 %.
BdB předložil výpočet výnosnosti vlastního kapitálu německých bank, který pro BdB provedla externí poradenská firma.
(77) Co se týče vhodné metody pro výpočet srovnání výnosnosti, byl BdB toho názoru, že historická výnosnost se zjišťuje jako aritmetický průměr a ne jako geometrický průměr ("Compound annual growth rate").
Druhá metoda předpokládá, že investor reinvestuje dividendy, a do výpočtu zapojuje další výnosy z nich.
To, jak jsou dividendy nově investovány, nemůže ale ovlivnit původní rozhodnutí o investicích, nýbrž je nutné na to pohlížet jako nové, samostatné investiční rozhodnutí.
Proto se musí používat metoda s aritmetickým průměrem.
(78) Pokud se však použije metoda "Compound annual growth rate", činí průměrná výnosnost některých soukromých německých velkých bank pro časové období 1982 až 1992 po zdanění 12,54 %.
Při výpočtu této hodnoty zohlednil BdB podle vlastních údajů všechny možné délky investic a prodejů mezi 1982 a 1992, aby bylo možné vyloučit zkreslení, která by z tohoto mohla vyplynout, že je jako základní rok brán toliko jeden rok a že tento rok vykazuje mimořádně vysoké nebo nízké kurzy akcií; současné použití mnoha životností slouží k tomu, aby se vyrovnalo kolísání na trhu akcií.
BdB tvrdil, že odpovídající čísla společnosti WestLB jsou příliš nízká, protože nejsou zohledněny příjmy z prodeje požitkových práv.
(79) K modelu "Capital Asset Pricing Model", který byl v centrálním posudku společnosti WestLB použit ke zdůvodnění úhrady kapitálu ve výši 0,6 %, předložil BdB vlastní externí posudek.
Toto šetření došlo k výnosnosti vlastního kapitálu 12,21 % (při použití rizikového příplatku obvyklého na německém trhu v období 1982-1991) popř. 14,51 % (při základu vyšší očekávané rizikové prémie), což bylo nad hodnotou uvedenou společností WestLB.
Rozdíl je možné odvodit ze dvou faktorů.
Za prvé BdB používal vyšší rizikový příplatek pro vlastní kapitál (3,16 % popř.
5 %). Za druhé BdB používal vyšší faktor beta pro úvěrové ústavy (1,25 %).
Neriziková základní úroková sazba je stejná jako ve výpočtu společnosti WestLB.
Při sledování různých metod k výpočtu výnosnosti vlastního kapitálu BdB nejprve uvedl hodnotu od 14 % do 16 % jako výnosnost vlastního kapitálu, kterou lze normálně očekávat.
(80) BdB dále uvedl, že soukromý minoritní akcionář by nevložil žádný další kapitál bez vyžádání navýšení svého podílu v podniku.
Pouze tak by se mohl podílet na zisku podniku a mít větší vliv na podnik.
(81) BdB vyzdvihl, že dohoda mezi podílníky společnosti WestLB, v jejíž důsledku má kapitál Wfa ručit pouze druhořadě po ostatním základním jmění WestLB k ručení, nemá ve skutečnosti žádný účinek, protože země je již na základě odpovědnosti veřejnoprávní instituce povinna společnosti WestLB v případě potíží přidělit kapitál.
Tímto země jako vlastník společnosti WestLB negarantovala pouze veškerá pasiva společnosti WestLB, nýbrž navíc také vlastní kapitál Wfa, který vložila, aniž by za to získala nějakou protislužbu.
To znamená, že snížení rizika převedeného kapitálu by mohlo být toliko výsledkem vyššího rizika pro zemi jako podílníka společnosti WestLB.
Profil rizika majetku Wfa se tedy neliší od profilu normálního vlastního kapitálu.
(82) K porovnání s nástroji vlastního kapitálu finančního trhu, kterým argumentovala Spolková republika Německo a společnost WestLB, BdB uvedl, že požitková práva a "Cumulative perpetual Stock" nelze srovnávat s majetkem Wfa.
Za prvé nejsou uznávána jako základní vlastní prostředky ("Cumulative perpetual stock" nejsou v Německu uznávány ani jako doplňkové vlastní prostředky).
Kvůli své kvalitě základních vlastních prostředků majetek Wfa umožňuje společnosti WestLB, aby dále navýšila své vlastní prostředky pořízením doplňkových vlastních prostředků.
Za druhé jsou uvedené nástroje časově omezené a požitková práva snižují jejich kvalitu doplňkových vlastních prostředků dva roky před splatností.
Majetek Wfa je proti tomu společnosti WestLB k dispozici bez časového omezení.
Za třetí takové instrumenty představovaly normálně pouze omezenou část vlastních prostředků banky a předpokládaly značný podíl na základních vlastních prostředcích.
Za čtvrté by mohly být nástroje kapitálového trhu na trzích ošetřeny tak, aby investoři mohli svou investici ukončit, kdykoli chtějí.
Spolková země však tuto možnost nemá; jako vyrovnání za to, že mu jsou takové obchodní šance odepřeny, požadoval by soukromý investor příplatek ve výši alespoň 0,5 procentuálních bodů k normální výnosnosti.
(83) BdB předložil Komisi také údaje o složení vlastního kapitálu některých soukromých německých velkých bank a o jejich koeficientech kapitálové přiměřenosti, a to za léta od roku 1990.
Z těchto údajů je možné zjistit, že německé banky na počátku devadesátých let ve svých základních vlastních prostředcích nedisponovaly žádnými hybridními kapitálovými nástroji (nebo je přinejmenším nepoužívaly).
Dále z těchto údajů vyplývá, že úvěrové ústavy obecně se svým koeficientem kapitálové přiměřenosti byly zřetelně nad požadovanou minimální hodnotou 4 % pro základní vlastní prostředky a 8 % pro veškeré vlastní prostředky.
(84) BdB se zabýval také rámcovou smlouvou mezi podílníky WestLB, v jejímž důsledku kapitál Wfa ručí až v druhé řadě po ostatním základním jmění k ručení.
Protože se výraz "ostatní základní jmění k ručení" vztahuje na doplňkové nástroje vlastních prostředků jako požitková práva a druhořadé půjčky, a tím omezuje jejich postavení, je dohoda "smlouvou na úkor třetí osoby" a je tedy neplatná.
Riziko zvláštní rezervy Wfa je proto vyšší než riziko požitkových práv a druhořadých dluhopisů .
(85) Ze všech těchto důvodů vycházel BdB z toho, že úhrada zaplacená společností WestLB ve výši 0,6 % nepředstavuje žádné běžné tržní úročení.
S ohledem na okolnost, že společnost WestLB musela vložit likvidní prostředky, aby bylo možné majetek Wfa plně využívat, a že nebyl proveden žádný podíl na nárůstu zdrojů, protože se podíl země ve WestLB nezvýšil, přijal BdB nejprve sazbu v rozsahu od 14 do 17 % jako korektní úhradu.
Tato rendita by se měla vyplatit na celou uznanou částku ve výši 4 mld. DEM (2,05 mld.
ii. Nevýhody likvidity
(86) Ve své stížnosti akceptoval BdB existenci "nevýhod likvidity" tak, že při výpočtu přiměřené kapitálové výnosnosti má být proveden odpočet přibližně 7 procentních bodů.
Protože ale vlastní kapitál slouží také k podpoře obchodů bez účinků na rozvahu, které nepotřebují žádné likvidní prostředky, měla by ovšem být tato srážka 7 % zredukována.
(87) Ve svých poznámkách k usnesení Komise o zahájení řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES, uvádí BdB, že "nevýhody likvidity" by neměly být zohledňovány při zjišťování přiměřené výnosnosti na majetek Wfa.
Tvrzená nevýhoda likvidity byla již vyrovnána eskontováním majetku Wfa na současnou hodnotu 5,9 mld. DEM (3,02 mld.
Různé bankovní obchody jako např. záruky kromě toho nepředpokládaly žádnou likviditu. Aby se tedy zohlednily vůbec nějaké nevýhody, potom pouze malá srážka ve výši 2,7 procentních bodů, aby bylo možné vyrovnat skutečnost, že majetek Wfa je vázán v neprofitujících obchodních oblastech.
K tomuto BdB předložil stanovisko externího znalce.
(88) BdB dále uvádí, že náklady na refinancování ve výši 7,5 % jsou společností WestLB nasazeny v každém případě velice vysoko.
Na základě šetření průměrných úrokových sazeb v jednotlivých letech pro různé nástroje refinancování a podle bilanční struktury společnosti WestLB je nutné nasadit skutečnou sazbu refinancování společnosti WestLB na trzích pro léta 1992 až 1996 na průměrnou hodnotu mezi 6,07 a 6,54 %.
BdB Komisi předal také údaje o nákladech na refinancování některých velkých soukromých německých bank pro dobu převodu Wfa; hodnoty byly značně pod 7,5 %, které WestLB uváděla v dřívějším stádiu řízení jako přiměřené náklady na refinancování.
Přitom je podle názoru BdB nutné rozlišovat mezi hodnotami před zdaněním a po zdanění.
Náklady na refinancování snižovaly zdanitelný zisk.
Pokud by se musely zohlednit náklady na refinancování, měly by se odpovídající sazby refinancování zjišťovat až po zdanění.
iii. Kapitálová základna pro výpočet úhrady
(89) Jak bylo již zmíněno, předložil BdB návrh, aby byla zaplacena přiměřená úhrada za celkovou částku uznanou jako základní vlastní prostředky ve výši 4 mld. DEM (2,05 mld.
BdB ve svých poznámkách ale také uvedl, že společnost WestLB má užitek nejen z částky uznané BAKred jako základní vlastní prostředky, nýbrž také z částky přebytku ve výši 1,9 mld. DEM (970 mil.
EUR). Posledně jmenovanou částkou sice nebylo možné podpořit žádné obchody, byla však v rozvaze vykazována jako vlastní kapitál.
Ratingové agentury a investoři se nedívaly na uznané základní vlastní prostředky, nýbrž na celkový vlastní kapitál vykazovaný v rozvaze, protože tento představuje podklad pro v oboru obvyklé odhady prostředků, které jsou k dispozici ke krytí ztrát.
To znamená, že částka zvýší bonitu společnosti WestLB tak, aby na toto bylo nutné zaplatit úhradu srovnatelnou s prémií za garanci.
iv. Synergické efekty
(90) Podle BdB nepředstavovaly uváděné synergické efekty skutečný důvod pro majetkový převod.
To také jasně vychází z toho, že v zákonu o převodu je opatření zdůvodněno nutností posílit konkurenceschopnost společnosti WestLB, a že bylo ujednáno zaplatit za proces peněžní úhradu.
(91) BdB navíc klade otázku, jak se má dosáhnout synergických efektů, pokud komerční obchodní činnost Wfa a WestLB, jak je stanoveno v platných právních předpisech, zůstanou ekonomicky, organizačně a personálně navzájem odděleny.
Pokud by při činnosti Wfa došlo k synergiím, zredukovalo by to náklady na podporu bytové výstavby, nebylo by to ale možné považovat za úhradu, kterou země obdrží od WestLB.
b) DAŇOVÉ ASPEKTY
(92) BdB uvádí, že majetek Wfa je také po převodu osvobozen od daně z příjmu právnických osob, od majetkové daně a od živnostenské daně.
Osvobození od daní pro veřejné úvěrové ústavy jsou ale oprávněná pouze tehdy, pokud tyto ústavy provozují výlučně obchody ve veřejném zájmu a pokud nekonkurují soukromým ústavům, které jsou povinny platit daně.
(93) BdB vysvětluje, že normální banka, která navyšuje svůj kapitál, musí z doplňkového kapitálu zaplatit ročně 0,6 % majetkové daně a 0,8 % živnostenské daně.
Vůči jiným bankám má WestLB proto lepší postavení.
Osvobození od daně z příjmu právnických osob společnost WestLB nepřímo zvýhodňuje.
Zřeknutí se příjmů z daní s považuje za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
c) PROMINUTÍ ZÁVAZKŮ
(94) Před převodem byl Wfa osvobozen od závazků vůči zemi ve výši 7,3 mld. DEM (3,77 mld.
EUR). Spolková země upustila od závazku ručení Wfa, aniž by za to od Wfa nebo od WestLB požadovala úhradu.
Investor v tržním hospodářství by za takové upuštění požadoval úhradu. Upuštění od závazku ručení bylo rozhodujícím předpokladem pro uznání 4 mld.
DEM (2,5 mld. EUR) za základní vlastní prostředky prostřednictvím Spolkového úřadu pro bankovní dohled (BAKred).
Tímto toto prominutí závazků znamená přímý přínos pro společnost WestLB.
2. STANOVISKO OSTATNÍCH ÚČASTNÍKŮ
(95) Vedle WestLB a BdB se k usnesení Komise o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES vyjádřili další dva účastníci.
a) ASSOCIATION FRANÇAISE DES BANQUES
(96) Francouzské bankovní sdružení Association Française des Banques uvádí, že vložení vlastních prostředků do společnosti WestLB, za které je požadována toliko nevýznamná úhrada, jakož i stávající záruka země za banku, vedly k narušení hospodářské soutěže na úkor francouzských úvěrových ústavů.
Protože podílníci společnosti WestLB požadovali renditu vlastního kapitálu, která se nachází zřetelně pod obvyklou úrovní, může WestLB nabídnout své služby za cenu, která je nižší než náklady ("Dumping").
Kvůli ručení zřizovatele má společnost WestLB zařazení "Triple-A", na základě kterého se může na trzích refinancovat za velmi výhodných podmínek.
(97) Výhody společnosti WestLB znevýhodnily francouzské banky, které jsou činné v Německu.
Současně může společnost WestLB na základě těchto zvláštních okolností vybudovat svou obchodní činnost ve Francii, především v oblasti komunálního financování.
Hospodářská soutěž v bankovním sektoru je narušená v Německu, ve Francii a v dalších členských státech.
b) BRITISH BANKERS' ASSOCIATION
(98) Britské bankovní sdružení (British Bankers' Association) uvádí, že WestLB je aktivním konkurentem neněmeckých bank v rámci Německa a na veškerém evropském trhu.
Podpory ve prospěch WestLB narušují proto obchod v rámci Společenství.
Komise je vyzvána, aby uplatnila zásady vnitřního trhu a aby banky nacházející se ve státním vlastnictví nevyjímala z působnosti právních předpisů o hospodářské soutěži.
3. PŘIPOMÍNKY WESTLB
88 odst. 2 Smlouvy o ES, předala společnost WestLB jako stanovisko opis připomínek Německa k témuž podnětu a prohlásila svůj úplný souhlas s tímto sdělením.
Argumenty Německa proto obecně představují i pozici společnosti WestLB, takže o této se referuje pouze krátce.
a) VŠEOBECNÉ POZNÁMKY K MAJETKOVÉMU PŘEVODU
(100) Podle názoru společnosti WestLB nelze zásadu investora v tržním hospodářství použít na ekonomicky zdravé a se ziskem fungující podniky.
Toto bylo potvrzeno i Soudním dvorem, který zásadu použil vždy pouze tehdy, pokud sporný podnik k okamžiku rozhodnutí o investici trpěl již delší dobu značnými ztrátami a pokud byl činný v sektoru se strukturálně nadměrnou kapacitou.
V judikatuře se ale nenachází žádný podklad pro použití zásady na zdravé a rentabilní podniky.
(101) Kvůli zvláštnímu úkolu Wfa nelze jeho majetek srovnávat s normálními vlastními prostředky.
Vložení jinak nepoužitelného majetku Wfa do WestLB nebylo ekonomicky nejsmysluplnějším použitím tohoto objemu majetku.
Majetkovým převodem země optimalizovala použití objemu majetku účelově vázaného na podporu bytové výstavby.
Soukromý majitel by byl jednal stejně.
(102) Navýšení podílu země v návaznosti na majetkový převod by byl podle názoru společnosti WestLB nejen nepotřebný, nýbrž také neslučitelný se zvláštním profilem rizika majetku Wfa.
Protože nevytvořil žádnou likviditu, není vložení Wfa srovnatelné s jinými kapitálovými vklady.
Také další nástroje vlastního kapitálu na trhu nejsou spojené s hlasovacími právy.
(103) Protože úhrada, kterou země získá, je přiměřeně vysoká, nemusí být požadováno zvýšení rentability společnosti WestLB.
Také není pochopitelné, proč by investor v tržním hospodářství požadoval určitou výši zisku, pokud investuje do rentabilního podniku.
Protože společnost WestLB dosud hospodařila se ziskem, neexistuje také žádná potřeba plánu restrukturalizace.
Takový plán Soudní dvůr požaduje pouze u podpor k restrukturalizaci podniků ve ztrátě..
b) PŘIMĚŘENÁ ÚHRADA ZA KAPITÁL
(104) Podle názoru společnosti WestLB je výše odměny zaplacené za kapitál Wfa přiměřená.
K podpoře svého názoru předložila společnost WestLB posudky investiční banky, která byla pověřena hodnocením úhrady.
Ve znaleckém posudku je srovnáván profil rizika majetku Wfa s profilem jiných nástrojů vlastního kapitálu na kapitálových trzích; z tohoto vyplývá, že zvláštní rezerva Wfa je přiměřeně splacena s marží od 0,9 % do 1,4 %.
Tomuto odpovídá, že společnosti WestLB by za používání majetku Wfa vznikly výdaje ve výši 1,1 % (před zdaněním).
Společnost WestLB upozorňuje, že k plnému využívání majetku Wfa je nutno ještě připočítat další náklady na refinancování; v různých dokumenty jsou vyčísleny ve výši 7,5 % až 9,3 %.
(105) Společnost WestLB také tvrdí, že čísla předložená BdB o renditě vlastního kapitálu německých bank nejsou z různých důvodů příslušná.
Investiční období používané u BdB pro výpočet vede kvůli zvláštním vývojům kurzu na burze ke zvláště vysokým hodnotám výnosnosti.
Aritmetický průměr používaný BdB vede k nekorektním výsledkům; spíše by se mělo pracovat s geometrickým průměrem ("Compound annual growth rate").
BdB se při svém výpočtu odvolává na investiční období, která jsou pro rozhodování o investicích v roce 1992 irelevantní, a počítá kvůli zohlednění všech možných opěrných období jednotlivé roky několikrát.
Úvěrové ústavy použité BdB pro výpočet průměrné výnosnosti vlastního kapitálu pro německé velké banky nelze kvůli rozdílnému klíčovému obchodu srovnávat se společností WestLB.
Pokud průměrnou výnosnost uvedenou BdB ve výši 16,6 % očistíme o všechny tyto faktory, dostaneme hodnotu 5,8 %.
c) SYNERGICKÉ EFEKTY
(106) Podle společnosti WestLB s sebou začlenění Wfa do WestLB přineslo značné úspory nákladů pro Wfa.
V obou prvních letech se personál Wfa (dříve 588 osob: personál "Wfa-Alt", jakož i pracovníci oddělení bytové výstavby společnosti WestLB, jehož náklady před transferem musel nést Wfa) mohl snížit o 53 osoby.
V prvních letech vyneslo začlenění Wfa ročně synergické efekty ve výši 13 mil. DEM (7 mil.
Snižování stavu zaměstnanců bude pokračovat, takže se úspory od roku 1997 mohou ročně zvýšit na přibližně 25 mil. DEM (13 mil.
EUR). Tyto částky by přispěly výlučně na podporu bytové výstavby země.
Ve druhém dokumentu se mluví o synergickém účinku ve výši minimálně 35 mil. DEM (18 mil.
DEM (17 mil. EUR) ke změně penzijního systému pro pracovníky Wfa a k tomu provedla odpovídající platbu na dům s pečovatelskou službou spolku a spolkových zemí.
Tato platba sníží pozdější výdaje Wfa.
d) OSVOBOZENÍ OD DANÍ
(108) Podle společnosti WestLB odpovídá osvobození Wfa od určitých daní německému daňovému právnímu systému, podle kterého neplatí dotčené daně pro zařízení, která slouží veřejným účelům a která nekonkurují zařízením platícím daně.
Sama společnost WestLB neomezeně podléhá všem těmto daním a z osvobození platných pro Wfa jí nevzniká žádná výhoda.
Majetková daň není vybírána od 1. ledna 1997, živnostenská daň od 1. ledna 1998.
e) PROMINUTÍ ZÁVAZKŮ
(109) Prominutí sporných závazků se realizuje před převodem a před hodnocením majetku Wfa, které na něj navazuje. Částka 4 mld.
DEM (2,05 mld. EUR) takto představuje situaci bez závazků.
Protože se odměna vztahuje k této částce, nepřísluší společnosti WestLB z prominutí žádná výhoda.
IV. POZNÁMKY NĚMECKA
(110) Podle názoru Německa nezahrnoval postup ve smyslu Smlouvy o ES žádné prvky státní podpory ve prospěch společnosti WestLB.
Země Severní Porýní-Vestfálsko získala přiměřenou odměnu odpovídající trhu.
Pro další podílníky společnosti WestLB postup nepředstavoval rovněž žádnou státní podporu, protože zachování struktury vlastnictví po začlenění Wfa prostřednictvím přiměřené úhrady zaplacené společností WestLB je odůvodněné.
Také osvobození od daně, která by platila pro Wfa, neobsahují žádné prvky státní podpory ve prospěch společnosti WestLB, protože by se nedotýkala komerční obchodní činnosti banky.
(111) Podle názoru Německa smí Komise případ zkoumat pouze na základě okolností daných v době investičního rozhodnutí, tzn. konec roku 1991.
Pouze tyto okolnosti by mohly být základem pro rozhodování země o investicích.
Pozdější otázky a vývoje jako uznání základního jmění k ručení Spolkovým úřadem pro bankovní dohled a roční hodnocení a přijetí majetkových hodnot a závazků Wfa do rozvahy WestLB nejsou předmětem zkoumání Komise.
(112) Podle Německa zasahují úvahy k začlenění Wfa do společnosti WestLB zpět do 70. a 80. let.
Základem pro ně byl motiv efektivnějšího vytvoření podpory bytové výstavby.
Před fúzí bylo řízení pro dosažení půjčky na bytovou výstavbu velice komplikované, protože vedle příslušných státních míst se účastnily jak Wfa tak i WestLB.
V rámci WestLB existovalo vlastní oddělení "podpora bytové výstavby", jehož náklady nesl Wfa.
Tato struktura byla provázena dvojitými pozicemi, dvojitým vedením spisů a dalšími ztrátami efektivity.
Od fúze by se příjemci podpory mohou obracet pouze na jednoho jediného kontaktního partnera místo na dva.
(113) Nová kritéria kapitálové přiměřenosti by mohla společnost WestLB, jak uvádí Německo dále, splňovat také vložením doplňkových vlastních prostředků.
Pro zaručení dlouhodobé funkčnosti banky bylo ale smysluplné, aby se navýšily základní vlastní prostředky.
Všechno toto ukazuje, že primárním motivem pro vložení nebylo zvýšení vlastního kapitálu společnost WestLB, nýbrž možné synergické efekty a zlepšení řízení podpory bytové výstavby.
Změna požadavků na výši kapitálové přiměřenosti byla toliko spouštěcím momentem..
(114) V odpovídající zákonné iniciativě je již stanoveno, že musí být zachováno účelové vázání prostředků na zemskou bytovou výstavbu, že musí být zajištěna jejich podstata a zachovány nástroje bytové politiky.
Podle tohoto měla společnost WestLB vést Wfa jako organizačně a ekonomicky samostatný ústav, který sestavuje vlastní účetní závěrku.
V případě rozpuštění společnosti WestLB zemi přísluší přednostní nárok na čistý majetek Wfa.
Všechny příjmy Wfa musí být vždy používány na podporu bytové výstavby.
Pouze ta část vlastních prostředků Wfa, které Wfa nepotřebuje sám na zabezpečení svých majetkových hodnot, může být společností WestLB použita pro účely bankovního dohledu.
Země si prostřednictvím zvláštních práv na dohled, informace a kooperaci uchovává zvláštní vliv na Wfa.
(115) Ve vnějším vztahu je ručení zvláštní rezervy neomezené.
V případě konkurzu nebo likvidace společnosti WestLB by měli věřitelé přímý přístup ke zvláštní rezervě Wfa.
Také v případě ztrát je možné jejich úplné zúčtování se zvláštní rezervou.
Ve vnitřním vztahu by proti tomu vlastníci společnosti WestLB regulovali druhořadé pořadí při nárokování základního jmění Wfa k ručení jinak.
Zde majetek Wfa ručí pouze druhořadě po ostatním vlastním kapitálu společnosti WestLB.
Protože se tato interní úmluva netýká zákonného ručení ve vnějším vztahu, uznal BAKred dne 30. prosince 1992 zvláštní rezervu ve výši 4,0 mld. DEM (2,05 mld.
1. ZÁSADA INVESTORA V TRŽNÍM HOSPODÁŘSTVÍ
(116) Německo poznamenává, že země nebyla v žádném případě povinna přihlížet k privatizaci také jako k alternativě ke vložení kapitálu Wfa, aby tímto způsobem umožnila společnosti WestLB nárokovat kapitálové trhy a vytvářet si tam požadovaný vlastní kapitál.
Země nebyla povinna otevřít společnost WestLB soukromému kapitálu.
Taková argumentace by nebyla slučitelná s článkem 295 Smlouvy o ES.
(117) Zvýšení celkové rentability společnosti WestLB nebylo požadováno, protože opatření k růstu výnosnosti byla zapotřebí pouze tehdy, pokud stát přiděluje kapitál ztrátovým podnikům.
Soudní dvůr zásadu investora v tržním hospodářství používal neustále pouze na státní intervence ve ztrátových podnicích a ekonomických odvětvích se nadměrnou strukturální kapacitou.
Z jurisdikce nelze odvodit, že by Komise směla kontrolovat investice státu do zdravých a profitujících podniků na to, zda hospodaří přinejmenším s průměrnou výnosností.
Stát může zohledňovat také dlouhodobé strategické úvahy, vlastní určitou podnikatelskou svobodu tvorby a v rámci tohoto prostoru není Komise oprávněna kontrolovat podnikatelská rozhodnutí.
Komise proto nesmí požadovat určitou minimální výnosnost, pokud se vychází z toho, že sporné podniky nemají dlouhodobě žádné ztráty.
Také průměrné hodnoty výnosnosti v sobě nevyhnutelně zahrnovaly, že mnoho podniků se se svou rentabilitou nachází pod průměrem v odvětví.
Nejasné je dále to, které podniky a která časová období by se měla používat pro výpočet průměrných výnosností.
Stát není povinen se při podnikatelských rozhodnutích orientovat pouze na úvahy o rentabilitě.
Také soukromý investor může zohledňovat i jiné aspekty.
K podnikatelské svobodě patří, že je možné podniky provozovat s podprůměrnou rentabilitou a přidělovat jim další kapitál.
Hranice je potom pro stát dosaženo tehdy, pokud chování v porovnání s možným chováním soukromého investora již není možné žádným způsobem ekonomicky ospravedlnit.
(118) Průměrnou transakci je ale možné ospravedlnit i podle zásady investora v tržním hospodářství jako opatření, které by učinil i soukromý vlastník.
Přidělené prostředky nejsou kvůli své účelové vazbě srovnatelné s "normálním" vkladem vlastního kapitálu; vložení Wfa představuje komerčně rozumnější a efektivnější použití majetku Wfa.
Země majetek Wfa použila vložením do společnosti WestLB s co možná největším ziskem.
Pokud porovnáme Wfa se soukromým, obecně prospěšným majetkem (např. nadace), byl by se soukromý investor tohoto majetku choval stejně, aby jinak nepoužitelný účelově vázaný objem majetku přidělil k ekonomickému použití.
(119) Podle názoru Německa představuje veřejný účel majetku Wfa úkol obecně ekonomického zájmu, který nemůže Komise kontrolovat na základě článku 295 Smlouvy o ES.
Je na členských státech, aby si vytvářely takové účelově vázané objemy majetku.
(120) Podle názoru Německa je druh a způsob, jak bude zaplacena přiměřená odměna, irelevantní z hlediska práva ohledně podpor.
Protože země obdrží přiměřenou odměnu, nebylo navýšení jejího podílu ve společnosti WestLB ani nutné ani ospravedlnitelné, nýbrž by země vytvořila další ekonomickou výhodu bez další protihodnoty.
Takové navýšení podílů by nebylo vhodné ani s ohledem na zvláštní charakter majetku Wfa (chybějící likvidita, druhořadé ručení ve vnitřním vztahu).
Kromě toho nejsou také některé nástroje kapitálového trhu, které je možné s majetkem Wfa srovnávat, rovněž spojeny s hlasovacími právy.
Protože sjednaná úhrada je přiměřená, nepřísluší dalším podílníkům žádné další příjmy, které by jim za normálních tržně-ekonomických podmínek nepříslušely, a atraktivita společnosti WestLB se pro další investory tímto také nezvyšuje.
Protože podílníci společnosti WestLB jsou stanoveni a protože by nemohli přistoupit žádní noví (soukromí) podílníci, byla by navíc také hypotetická příliš nízká úhrada bez vlivu na možné soukromé investory.
I kdyby ostatní podílníci získali skutečně výhodu, byl by účinek na spořitelny přesto příliš malý na to, aby jej pocítily..
(121) Protože země dostává pevnou, přiměřenou úhradu a společnost WestLB byla stále ziskově pracujícím podnikem a nadále je takovým podnikem, který může sjednanou úhradu platit bez pochybností, skutečná výše výnosnosti vlastního kapitálu společnosti WestLB nemá význam, takže neexistoval žádný požadavek pro zemi, aby požadovala vyšší rentabilitu banky.
2. PŘIMĚŘENÁ ÚHRADA ZA KAPITÁL
(122) Podle názoru Německa zaplatila společnost WestLB přiměřenou úhradu za převedený objem majetku.
Že by společnost WestLB měla za kapitál, který jí byl poskytnut k dispozici, platit odměnu, považovala země vždy jako předpoklad pro převod.
Výše a vyměřovací základ odměny byly mezi účastníky podrobně diskutovány.
Protože v roce 1991 ale ještě nebylo známo, kterou částku by BAKred uznal jako základní vlastní prostředky, byla úhrada stanovena pouze v hrubých rysech, ale ne konkrétně k okamžiku převodu majetku.
Skutečná sazba 0,6 % byla potom stanovena v roce 1993 po jednáních s dalšími podílníky společnosti WestLB [31].
Německo nepředalo Komisi žádné podklady s vysvětleními k tomu, jak byla tato hodnota určena; spíše tvrdilo, že nikoli úvahy, které by byly základem pro sazbu odměny, jsou rozhodující z hlediska práva ohledně podpor, nýbrž samotný výsledek, a tento je přiměřený.
Pevná úhrada se má platit ze zisku, který je možné rozdělit, tedy před vyplacením dividend.
Pokud nebude úhrada v jednom roce zaplacena kvůli chybějícím ziskům, neexistuje žádné právo na kompenzační platby v následujících letech [32].
Hodnota ve výši 0,6 % odpovídá výdajům před zdaněním pro společnost WestLB ve výši 1,1 %.
(123) V následující tabulce jsou uvedeny platby společnosti WestLB zemi na úhradu převedeného majetku:
(124) Tabulka 4: Úhrada zaplacená společností WestLB za převod majetku Wfa (částky v mil. DEM; Údaje Německa)
(v mil. DEM) _BAR_
_BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Odměna (před zdaněním) _BAR_ 0,0 _BAR_ 27,9 _BAR_ 30,8 _BAR_ 33,4 _BAR_ 33,9 _BAR_ 34,0 _BAR_ 34,0 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Vyplacené odstupné za penzijní nároky pracovníků Wfa _BAR_ 33,1 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Celková úhrada zaplacená zemi _BAR_ 33,1 _BAR_ 27,9 _BAR_ 30,8 _BAR_ 33,4 _BAR_ 33,9 _BAR_ 34,0 _BAR_ 34,0 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
(125) Německo předložilo posudky externí poradenské firmy, která byla společností WestLB pověřena, aby zjistila, jak vysoká by v roce 1991 byla přiměřená úhrada za kapitálové investice s týmž rizikovým profilem jako majetek Wfa.
V těchto znaleckých posudcích je zkoumán rizikový profil jak ve vnějším tak i ve vnitřním vztahu, jakož i podmínky pro platby odměn.
Tyto charakteristiky jsou porovnávány s různými kapitálovými nástroji existujícími na mezinárodních kapitálových trzích, aby tak bylo možné zjistit přiměřenou úhradu.
Srovnání je vysvětleno v následujícím odstavci.
Znalecké posudky se dostávají k sazbě odměny od 0,9 do 1,4 % jako přiměřené úhrady.
Protože se úhrada 0,6 % pro společnost WestLB pohybuje na výdaje před zdaněním ve výši 1,1 %, je úhrada považována za přiměřenou.
K této přímé úhradě je dále nutné připočíst také synergické efekty převodu majetku.
a) SROVNÁNÍ S DALŠÍMI NÁSTROJI KAPITÁLU
(126) Posudky vycházejí ze zjištění, že výnosnost nástroje kapitálu je závislá na jeho rizikovém profilu, čím je vyšší riziko, tím vyšší je rizikový příplatek, tzn. rozdíl v úrocích, které musí být zaplaceny vůči jistým státním půjčkám.
Při analýze rizikového profilu nástroje kapitálu mají proto význam zvláště následující tři faktory: modality běžných plateb úroků, pozice investora při běžné ztrátě a pozice investora v případě konkurzu popř. likvidace.
V posudcích jsou popsány různé charakteristiky [33] několika nástrojů kapitálů existujících na finančních trzích (kmenové akcie, tiché spoluúčasti, požitkové listy, "Perpetual preferred share", "Trust preferred securities" a druhořadé půjčky) a jsou porovnávány s majetkem Wfa.
V souvislosti s posudky je možné nejlépe srovnat majetek Wfa s požitkovými listy, "Perpetual preferred shares" a tichými spoluúčastmi [34].
Z uvedených nástrojů kapitálů nejsou v Německu uznávány "Trust preferred shares" a "Perpetual preferred shares".
V souvislosti s posudky byly v Německu na konci roku 1991 k dispozici následující nástroje kapitálu s kvalitou základních vlastních prostředků: kmenové akcie, přednostní akcie a tiché spoluúčasti.
(127) V posudcích se vyzdvihuje, že by byl majetek Wfa v případě konkurzu WestLB k dispozici věřitelům (funkce ručení).
Současně může společnost WestLB vyrovnat ztráty v neomezené výši prostřednictvím zvláštní rezervy Wfa (funkce vyrovnávání ztráty).
Interní úmluvy a účelová vázání majetku Wfa v této souvislosti nemají význam.
Ve vnitřním vztahu ale zvláštní rezerva ručí druhořadě po dalším vlastním kapitálu společnosti WestLB a to je rozhodující pro rozhodování investora.
(128) S ohledem na funkci vyrovnávání ztráty je možné zvláštní rezervu Wfa porovnávat s "Perpetual preferred shares".
Protože zvláštní rezerva Wfa by ale byla použita až poté – a paralelně s požitkovými listy (které jsou doplňkovými vlastními prostředky) –, když budou spotřebovány ostatní základní vlastní prostředky společnosti WestLB, a také požitkové listy by byly použity již částečně společně s těmito ostatními základními vlastními prostředky, přináší to menší riziko než požitkové listy.
Totéž platí pro tiché podíly.
(129) Ohledně funkce ručení by se zvláštní rezerva použila po ostatních základních vlastních prostředcích, ale ještě před tichými spoluúčastmi, požitkovými listy a ostatními doplňujícími vlastními prostředky.
Takto zvláštní rezerva Wfa nese vyšší riziko než podílové listy a tiché spoluúčasti.
Také ohledně funkce ručení je možné zvláštní rezervu Wfa s ohledem na její riziko srovnávat s "Perpetual preferred shares".
Kvůli nanejvýš nízké pravděpodobnosti konkurzu WestLB je toto riziko ale prakticky zanedbatelné a případné náklady na riziko by byl investor nastavil velice nízko.
(130) Platby úroků za majetek Wfa by se platily z rozdělitelného zisku a měly by přednost před vyplacením dividend.
Pokud by zisk nestačil, neplatila by se žádná úhrada.
Tato úprava odpovídá principiálně úpravě u "Perpetual preferred shares".
Požitkové listy mají nižší riziko, protože ušlé platby úroků by byly odloženy a v dalších letech doplaceny kumulativně.
Také u kapitálových vkladů tichého společníka jsou kumulativní doplatky možné.
V případě zvláštního vkladu Wfa se riziko ztráty v platbě vztahuje pouze k rizikovému příplatku (kvůli "nevýhodám likvidity", viz dole), zatímco u dalších dvou nástrojů se týká celého kupónu (bezriziková výnosnost plus riziková marže).
S ohledem na platby úroků je proto riziko zvláštní rezervy Wfa lehce pod rizikem tří dalších nástrojů.
(131) Posudky docházejí k závěru, že rizikový příplatek za zvláštní rezervu Wfa musí být nižší než příplatek za požitkové listy a kapitálové vklady tichého společníka i než příplatek za "Perpetual preferred shares".
Pro požitkové listy se uvádí "historická marže" před zdaněním od 1,0 do 1,2 %, pro tiché spoluúčasti od 1,1 do 1,5 % a pro "perpetual preferred shares" od 1,5 do 2,0 % [35].
Pro zvláštní rezervu Wfa se pro léta 1993 až 1996 vypočítává úhrada ve výši 1,1 % [36].
Pro rok 1992 se uvádí hodnota 255 % [37].
Také jsou zahrnuty synergické efekty.
Posudky docházejí k závěru, že úhrada zaplacená společností WestLB za rok 1992 byla příliš vysoká a v letech 1993 až 1996 přiměřená.
b) NEVÝHODY LIKVIDITY
(132) Podle názoru Německa znamená kapitálový vklad v hotovosti navýšení vlastních prostředků a vytváří likviditu.
Likvidní prostředky by mohly být nově investovány a vytvořit úroky, za což investor požaduje úhradu.
Začlenění Wfa zvyšuje vlastní prostředky WestLB, nepřináší ale žádnou likviditu.
Kapitál Wfa je vázán na účel podpory bytové výstavby.
Jinak než u kapitálového vkladu v hotovosti nemůže společnost WestLB nově investovat žádné likvidní prostředky, nýbrž si musí vytvářet likviditu na kapitálovém trhu, aby mohla dospět k témuž výsledku.
Toto s sebou přináší další úrokové výdaje.
Kvůli této chybějící likviditě může země, jak je uvedeno ve znaleckých posudcích, požadovat pouze úhradu ve výši rizikového příplatku, tzn. rozdíl mezi celkovou výnosností investice a výnosností odpovídajícím státních dluhopisem.
(133) Dále je uvedeno, že prakticky všechny aktivní rizikové obchody úvěrového ústavu, jako například swapové, forwardové a derivátové obchody.
Pouze vydání záruk a garancí je možné provádět bez použití likvidity, ale odpovídající obchody by také nebyly uvedeny v rozvaze.
(134) Pro náklady na refinancování, které je nutno zohlednit, se má použít výnosnost nerizikové dlouhodobých německých státních dluhopisů (splatnost 10 let).
Na konci roku 1991 odpovídající oběžná výnosnost činila 8,26 %.
Skutečné průměrné náklady na refinancování společnosti WestLB v listopadu 1991 činily 9,28 %.
c) KAPITÁLOVÁ ZÁKLADNA PRO VÝPOČET ÚHRADY
(135) Podle názoru Německa se má podle poznámky v protokolu k rámcové smlouvě platit úhrada s ohledem na zvláštní rezervu Wfa použitou v ročním průměru k vlastnímu obchodu WestLB, a to poprvé v roce 1993.
Ve skutečnosti ale společnost WestLB nezaplatila úhradu na nepoužitou, nýbrž na použitelnou část, tzn. na část zvláštní rezervy, která nebyla použita k vlastním obchodům Wfa.
(136) "Zvýšená částka kapitálu", tzn. podíl zvláštní rezervy, který je doložen vlastním obchodem Wfa, jakož i 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR), které se objevují jako vlastní kapitál v rozvaze WestLB, ale které nejsou BAKred uznány jako základní vlastní prostředky, nemá pro WestLB žádný hospodářský význam, protože tímto není možné podpořit žádné další rizikové aktivní obchody. V rozvaze vykázaných 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR) se realizovalo pouze jako částka rozdílu v souvislosti s hodnocením. Protože se ratingové agentury a investoři se zkušenostmi na trhu orientovali pouze podle uznané částky, nemá 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR) pro společnost WestLB žádný ekonomický význam. Žádný soukromý investor za ně nemůže na trhu požadovat odměnu, protože banka by měla stále další možnosti, aby si na trhu pořídila vlastní kapitál (např. jako normální kapitálový vklad v hotovosti), který bude uznán jako základní vlastní prostředky.
(137) Aktiva a pasiva Wfa by byly, jak uvádí Německo, každý rok nově odúročeny, aby je bylo možné v rozvaze společnosti WestLB vykazovat v současné hodnotě.
Protože platby splátek a úroků by byly opět dlouhodobě vypůjčovány za nízké úroky jako půjčky na bytovou výstavbu, je možné, že se jmenovitá částka majetku Wfa zvýší, zatímco se odúročená jakož i riziková hodnota sníží.
d) SYNERGICKÉ EFEKTY
(138) Podle informací Německa země od začlenění Wfa očekávala synergické efekty, které byly dlouhodobě odhadovány na více než 30 mil. DEM (15 mil.
EUR) ročně. Vznikly by ze zjednodušení podpůrného řízení mimo jiné odpadnutím dřívějších zdvojených prací, zjednodušením a urychlením komunikace a menší potřebou koordinace.
Wfa od začlenění potřebuje méně personálu a nemusí již plnit žádné vyrovnávací platby za práce, které dříve pro Wfa provádělo oddělení společnosti WestLB pro podporu bytové výstavby.
Očekávání země by byla skutečně splněna a vložení Wfa do společnosti WestLB by bylo z hlediska provozně hospodářského jediným způsobem, jak by bylo možné těchto synergických cílů dosáhnout.
Navíc druh a způsob, jak by bylo synergií dosaženo, patří do podnikatelské svobody právního stavu země, která je chráněna článkem 295 Smlouvy o ES.
(139) Německo odkazuje na to, že společnost WestLB v roce 1992 zaplatila 33 mil. DEM (17 mil. EUR) za stávající a budoucí penzijní nároky pracovníků Wfa, což pro Wfa snížilo budoucí výdaje. Tyto platby by byly v knihách společnosti WestLB odepisovány během 15 let částkou ve výši 16 mil. DEM (0,8 mil. EUR) ročně.
3. OSVOBOZENÍ OD DANÍ
(140) Osvobození Wfa od majetkové daně, živnostenské daně a daně z příjmů podnikatelských osob vyplývá z německého daňového systému.
Wfa a další veřejnoprávní podniky jsou osvobozeny od daně, protože nekonkurují finančním ústavům, které jsou plátci daně, nýbrž jsou státem používány k určitým účelům podpory.
Na základě částek uspořených díky daňové úlevě musí stát poskytovat na činnost Wfa méně prostředků na podporu.
Společnost WestLB platí za své veškeré příjmy (tedy také za to, čeho bylo dosaženo v obchodních oblastech orientovaných na konkurenci, které jsou podporovány vlastním kapitálem Wfa) daně v plné výši a díky osvobozením Wfa od daní nedostává žádnou finanční výhodu, protože částka uznaná jako základní vlastní prostředky se tím nezvyšuje.
I když by osvobození od daně vedlo k navýšení uznaného kapitálu, nebyla by tím společnost WestLB zvýhodněna, protože by potom musela zaplatit přiměřenou úhradu za částku rozdílu.
(141) Co se týče majetkové daně a živnostenské daně, může hodnota majetku podléhat zdanění pouze jednou a má být zdaněna tam, kde se majetek bezprostředně používá.
Protože na tomto stupni bezprostředního použití, tedy při podpoře bytové výstavby, je objem majetku Wfa osvobozen od daně, nemůže být použit ke zdanění, pokud je přidělen k dalšímu, sekundárnímu použití.
Toto by odporovalo systematice německého daňového práva.
Totéž platí pro začlenění soukromého zařízení osvobozeného od daně do soukromé banky.
Protože tato osvobození od daně společnosti WestLB nevytvořila žádnou bezúplatnou majetkovou výhodu, nepředstavovala také žádnou státní podporu.
Navíc živnostenská daň a majetková daň nebyly již vybírány od roku 1997 popř. 1998, protože je Spolkový ústavní soud prohlásil za protiústavní.
4. PROMINUTÍ ZÁVAZKŮ
(142) Německo uvádí, že osvobozením od povinnosti ručení se zabrání tomu, aby se prostředky na podporu bytové výstavby země plynule zmenšovaly kvůli každoročně vznikajícím závazkům.
Upuštění by majetek země nezmenšilo, protože by jí v případě likvidace Wfa přibyly adekvátně větší prostředky na podporu bytové výstavby.
Protože závazky Wfa, které byly zrušeny, by byly splatné pouze v takovém případě likvidace, osvobozením od závazku ručení se nezmění celková hospodářská situace země.
Ve výsledku země upustila toliko od nároku vůči sobě samé.
(143) Prominutí závazků bylo zohledněno při vyhodnocování základního jmění Wfa k ručení prostřednictvím BAKred a na tomto základě společnost WestLB zaplatí přiměřenou úhradu.
Společnosti WestLB proto zrušením závazku ručení nepřibude žádná finanční výhoda.
5. POZNÁMKY KE STANOVISKŮM ÚČASTNÍKŮ
(144) Ke stanoviskům obou bankovních sdružení Německo uvádí, že paušální výtky nejsou doloženy skutečnostmi nebo konkrétními stížnostmi úvěrových ústavů o činnosti společnosti WestLB na trzích.
Otázka odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele, která byla v těchto stanoviscích uvedena, není spojena se stávajícím případem a musí být posuzována zvlášť.
(145) Co se týče stanoviska BdB, vyzdvihuje Německo, že vložení Wfa nebylo žádným řešením ad hoc, nýbrž že se zakládalo na dlouhodobých strategických úvahách, zvláště s ohledem na růst efektivity Wfa.
V rozhodovací praxi Soudního dvora neexistuje žádný případ, ve kterém by byla investice státu do zdravého, ziskově pracujícího podniku považována za státní podporu.
Případ, na který upozornil BdB, se týká podniků, které by pracovaly se ztrátami.
Protože společnost WestLB od svého založení hospodaří stále se zisky, nelze zde použít princip investora v tržním hospodářství.
Toto je podporováno jurisdikcí Soudního dvora, který tuto zásadu nikdy nepoužíval pro zdravé a ziskové podniky.
Také soukromý investor nevychází pouze z očekávané výnosnosti, nýbrž sleduje i další strategické úvahy.
V případě podpor na záchranu a restrukturalizaci musí být prováděny jiné úvahy než při navyšování kapitálu ziskového podniku.
Investice státu není možné jednoduše posuzovat podle toho, zda je dosaženo průměrné rentability vztahující se k odvětví.
Jinak by byla každá investice státu do banky s podprůměrnou výnosností státní podporou, zatímco současně soukromí investoři by investovali do stejných podniků.
Investoři by se neorientovali podle průměru v odvětví, nýbrž podle výhledů do budoucna.
(146) Předpisy o státních podporách umožňovaly toliko přezkoumání podmínek vložení majetku Wfa, ale ne zvláštností majetku Wfa, které jsou ochráněny článkem 295 Smlouvy o ES.
Protože zvláštní charakter majetku Wfa je pod ochranou tohoto článku, nesmí být vložený kapitál Wfa srovnáván s normálním vkladem likvidního vlastního kapitálu.
Podobně jako Wfa lze použít i soukromoprávní nadaci,, aniž by se to dotýkalo účelově vázaného používání výnosů.
(147) S ohledem na rizikový profil kapitálu Wfa se musí rozlišovat mezi zemí jako vlastníkem společnosti WestLB a jako investorem zvláštní rezervy Wfa.
Jako investor Wfa země nese nižší riziko, protože mezi podílníky společnosti WestLB bylo ujednáno, že zvláštní rezerva ve vnitřním vztahu ručí pouze druhořadě.
Riziko země jako investora Wfa je omezeno na převedený objem majetku a ne výše, jak tvrdí BdB.
(148) Německo uvádí, že BdB předložené (a z posudku nezávislého znalce převzaté) výpočty výnosnosti jsou chybné, a tento názor podpírá rozporným posudkem, který byl zhotoven na zakázku společnosti WestLB.
Podle posledně jmenovaného posudku jsou hlavními chybami nekorektní metoda výpočtu (aritmetický průměr místo geometrického průměru, "Compound annual growth rate") a zřetel na irelevantní investiční období.
Očištěna o tyto chyby redukuje se rentabilita soukromých německých velkých bank ze 16,86 % před zdaněním na 7,0 %.
Také není možné pět německých soukromých bank použitých pro zjištění srovnávací hodnoty srovnávat se společností WestLB kvůli jiným klíčovým bodům jejich obchodu.
Při výpočtu provedeném se zřetelem na srovnatelné banky klesá výnosnost vlastního kapitálu na 5,8 %.
Kromě toho posudek BdB používá nereprezentativní časové období sledování od 1982 do 1992, které zahrnuje dva vzestupy kurzu na burze.
V případě kratšího sledovaného období by částky výnosnosti opět klesaly.
(149) Německo odmítá argumentaci BdB, že nevznikaly žádné náklady na refinancování kvůli chybějící likviditě, protože při odúročení nominální hodnoty majetku Wfa byla tato likvidní nevýhoda již zohledněna.
Podle názoru Německa nemá toto odúročení nic společného s aspektem likvidity, nýbrž pouze s okolností, že se majetek Wfa v podstatě skládal z bezúročných a nízko úročených dlouhodobých aktiv a pasiv.
Také argument, že i při přijetí nákladů na refinancování je oprávněná toliko nízká sleva z výnosnosti ve výši 2,7 % před zdaněním, je Německem odmítnut.
Stanovisko znalce, které k tomuto předložil BdB, je chybné, protože v něm byly výnosy banky z bankovních obchodů nepřípustným způsobem směšovány s výnosy externího investora.
Posudek BdB také vychází z hrubých výnosů, zatímco při správném způsobu by se musely srovnávat čisté výnosy.
K tomuto německá vláda předkládá vlastní posudek zhotovený externí poradenskou firmou.
(150) Synergie by vznikly toliko u Wfa a ne v rámci WestLB, protože by byly odstraněny dvojitá práce a paralelní správní jednotky (přeložení dřívějšího oddělení WestLB pro bytovou výstavbu).
K synergickým efektům proto dochází zcela nezávisle na ekonomickém, organizačním a personálním oddělení od Wfa a WestLB.
Vedly k tomu, že jsou požadovány nižší kapitálové vklady země do Wfa, a představují přímý důsledek převodu Wfa na WestLB.
(151) Rozdíl mezi bilančním vykázáním zvláštní rezervy Wfa a částkou uznanou z hlediska dohledu BAKred byl vůči třetím osobám jasně komunikován.
Z pohledu věřitele nepřísluší kapitálu, který není uznán z hlediska dohledu, žádná kvalita ručení.
Protože pouze ta část, kterou může společnost WestLB používat na podporu svého bankovního obchodu, má ekonomický užitek pro banku, nemůže země pro nadměrnou částku požadovat žádnou úhradu.
(152) Osvobození od závazků Wfa bylo zohledněno při hodnocení majetku Wfa prostřednictvím BAKred a na tomto základě platí společnost WestLB úhradu.
Osvobozením Wfa od závazku ručení nebyla ovlivněna celková ekonomická situace země.
Také osvobození od daně nepůsobí jako výhoda pro společnost WestLB.
V. POROZUMĚNÍ MEZI BDB, ZEMÍ SEVERNÍ PORÝNÍ-VESTFÁLSKO A WESTLB
(153) Dne 13. října 2004 předali stěžovatel BdB, země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB AG Komisi porozumění k příspěvkovému řízení ve věcech WestLB.
Aniž by byla dotčena nadále existující zásadní právní pojetí stran porozumění, se strany shodly na tom, co samy považují za vhodné parametry pro určení přiměřené úhrady.
Strany žádají Komisi, aby výsledky porozumění zohlednila při svém rozhodování.
(154) Strany nejprve na bázi Capital Asset Pricing Modell (CAPM) zjistily očekávanou minimální úhradu za hypotetickou investici základního kapitálu do společnosti WestLB k relevantnímu okamžiku vložení.
Podle toho má přiměřená minimální úhrada za část kapitálu Wfa, kterou BAKred neuznal jako základní kapitál a kterou Wfa nepoužívá na podporu svých vlastních činností na podporu bytové výstavby, činit 10,19 % p.a.
(155) Přitom byly při výpočtu této minimální úhrady používány dlouhodobé nerizikové úrokové sazby zjištěné zemskými bankami při použití REX10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG (Německá burza a.s.) a faktory beta odhadnuté na základě posudku společnosti KPMG z 26. května 2004 zadaného zemskými bankami.
Pro WestLB k relevantnímu vložení konkrétně vyplynula neriziková základní úroková sazba 7,15 %.
Jako faktor beta byla na základě stanoviska společnosti KPMG k relevantnímu okamžiku vložení použita hodnota 0,76.
Prémie tržního rizika byla stanovena jednotně ve výši 4 %.
(156) Výchozí úroková sazba ve výši 10,16 % ( 1. leden 1991) se tak vypočítala následovně: Neriziková úroková sazba 7,15 % + (všeobecná prémie tržního rizika 4,0 % x faktor beta 0,76)
(157) Poté se určuje srážka kvůli chybějící likviditě účelového jmění.
Přitom byla paušálně brána za základ uvedená bezriziková úroková sazba ve výši 7,15 % jako hrubé náklady na refinancování.
Pro zjištění rozhodujících čistých nákladů na refinancování bylo rozhodující daňové zatížení společnosti WestLB paušalizováno ve vztahu na oba okamžiky vložení 50 %, takže vyplývá odpočet likvidity ve výši 3,57 %.
(158) Nakonec je realizován příplatek ve výši 0,3 % kvůli chybějícím hlasovacím právům.
(159) Celkově z tohoto vyplývá přiměřená úhrada za účelové jmění ve výši 6,92 % (po zdanění) pro část kapitálu Wfa, kterou BAKred uznal jako základní kapitál a kterou Wfa nepoužil ke krytí svých vlastních činností na podporu bytové výstavby.
(160) Mezi stranami existuje shoda, že realizací modelu mateřského a dceřinného podniku k 1. lednu 2002 byla odstraněna skutková podstata podpory ze vkladu Wfa.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(161) Pro posouzení opatření podle ustanovení Smlouvy o ES o státních podporách je nejprve nutné zkoumat, zda opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
1. STÁTNÍ PROSTŘEDKY A ZVÝHODŇOVÁNÍ URČITÉHO PODNIKU
(162) Wfa byl ústavem veřejného práva se zemí Severní Porýní-Vestfálsko jako jediným podílníkem a s úlohou podpory bytové výstavby díky udělování nízko úročených a bezúročných půjček.
Země garantovala své veškeré závazky v rámci odpovědnosti veřejnoprávní instituce a ručení zřizovatele.
Hlavní zdroj financí Wfa, kapitál na bytovou výstavbu země, byl vytvořen ročním přídělem prostředků ze zemského rozpočtu a příjmy z úroků z půjček na bytovou výstavbu.
(163) Pokud je takový státní majetek s komerční hodnotou převeden na podnik bez dostatečné úhrady, je nabíledni, že se jedná o státní prostředky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(164) Při zkoumání, zda převod státních prostředků na státní podnik tento podnik zvýhodňuje a tak může představovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, používá Komise zásadu "investora v tržním hospodářství". Tato zásada byla Soudním dvorem akceptována v řadě rozhodnutí (a dále rozvíjena).
Posuzování podle této zásady je provedeno v bodě 3. Pokud existuje státní podpora, je společnost WestLB, tzn. podnik ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES, jednoznačně zvýhodněna.
2. NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OMEZOVÁNÍ OBCHODU MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
(165) Liberalizací finančních služeb a integrací finančních trhů je bankovní odvětví stále více citlivé na narušování hospodářské soutěže.
Tento vývoj se v současnosti ještě zostřuje v souvislosti s Hospodářskou a měnovou unií, díky které jsou zbývající konkurenční překážky na trzích finančních služeb odbourávány.
(166) Podle své výroční zprávy za rok 1997 je společnost WestLB chápána jako univerzální a mezinárodně činná obchodní banka, centrální banka pro spořitelny a státní a komunální banka.
Sama se označuje za evropskou bankovní skupinu v obchodování s velkými zákazníky s aktivitami na nejdůležitějších finančních a hospodářských místech na světě.
Těžištěm její přítomnosti v zahraničí je Evropa, kde podporuje dceřiné společnosti, pobočky a zastoupení ve všech důležitých zemích.
Po celém světě má koncern WestLB vlastní zastoupení ve více než 35 zemích.
(167) Přes svůj název, svou tradici a své zákonem řízené úkoly není WestLB v žádném případě místní nebo regionální bankou.
Její přítomnost v Evropě a na mezinárodních trzích byla popsána již v oddíle II číslo 1.
Ze zahraničního obchodu pocházelo v roce 1997 48 % nekonsolidovaných výnosů.
Jak je patrné ve výroční zprávě za rok 1997, je možné růst banky v tomto roce odvodit především z rozšíření zahraničního obchodu.
(168) Tím se jednoznačně ukazuje, že WestLB realizuje bankovní služby v hospodářské soutěži s jinými evropskými bankami mimo území Německa a – protože banky z dalších evropských zemí jsou činné v Německu – v rámci Německa.
Toto bylo potvrzeno stanovisky bankovních sdružení dvou členských států.
Je proto konstatováno, že podpory společnosti WestLB hospodářskou soutěž narušují a omezují obchod mezi členskými státy.
(169) Také je nutné poukázat na to, že existuje velmi úzká souvislost mezi vlastním kapitálem úvěrového ústavu a jeho bankovními aktivitami.
Banka může pracovat pouze s dostatečným uznaným vlastním kapitálem a rozšiřovat své komerční činnosti.
Protože společnost WestLB byla díky státnímu opatření vybavena takovým vlastním kapitálem pro účely výše kapitálové přiměřenosti, byly bezprostředně ovlivněny obchodní možnosti banky.
3. ZÁSADA INVESTORA V TRŽNÍM HOSPODÁŘSTVÍ
(170) Aby bylo možné posoudit, zda kapitálové opatření učiněné státním podílníkem podniku zahrnuje prvky státní podpory, používá Komise zásadu "investora v tržním hospodářství".
Tato zásada byla Komisí použita v mnoha případech a Soudním dvorem Evropských společenství v několika rozhodnutích akceptována a dále rozvíjena [38].
Dovoluje Komisi zapojit zvláštní okolnosti jednoho každého případu, popřípadě zohlednit určité strategie holdingové společnosti nebo skupiny podniků nebo rozlišovat mezi krátkodobými a dlouhodobými zájmy investora.
Zásada investora v tržním hospodářství se použije také v daném případě.
(171) Podle této zásady nelze za státní podporu považovat, pokud jsou poskytnuty kapitálové prostředky za podmínek, "za kterých by byl soukromý investor, který jedná za normálních tržně-ekonomických podmínek, ochoten přenechat prostředky soukromému podniku" [39].
Zvláště je nutné finanční opatření jako pro investora v tržním hospodářství považovat za nepřijatelné tehdy, když je finanční situace podniku taková, že není v přiměřené lhůtě možné očekávat normální výnosnost (ve formě dividend nebo nárůstu hodnoty) [40].
(172) Komise musí samozřejmě posouzení případu opírat o údaje, které měl investor k dispozici v okamžiku svého rozhodování o sporném finančním opatření.
O převodu Wfa rozhodla příslušná veřejná místa v roce 1991.
Tak má Komise posuzovat transakci na základě tehdy disponibilních údajů a tehdejších ekonomických a tržních okolností.
Údaje v tomto rozhodnutí, které se vztahují k pozdějším létům, se používají pouze k tomu, aby bylo možné ukázat důsledky převodu na situaci společnosti WestLB a ne aby byla transakce dále ospravedlněna nebo zpochybněna.
(173) Německo Komisi připomíná, aby případ zkoumala pouze podle poměrů k okamžiku rozhodování o převodu, tzn. ke konci roku 1991, a aby nedbala pozdějšího vývoje. Toto by mohlo znamenat, že ani okolnost, že jako základní vlastní prostředky byly BAKred uznány pouze 4 mld. (2,05 mld. EUR) místo požadovaných 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR), ani skutečnost, že v roce 1993 byla sjednána úhrada ve výši 0,6 %, nemohou být Komisí zohledněny. K okamžiku převodu nebyla stanovena žádná výše odměny, přestože se země a společnost WestLB shodly na hodnotě Wfa ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR). Komise proto považuje za vhodné zohledňovat při posuzování transakce také poměry k okamžiku, ke kterému byla úhrada nakonec stanovena.
(174) Komise nesdílí názor Německa a společnosti WestLB, že zásadu investora v tržním hospodářství není možné použít na zdravý a ziskově pracující podnik a že toto vyplývá z jurisdikce Soudního dvora.
Skutečnost, že zásada byla dosud použita hlavně na podniky v obtížích, neomezuje její aplikaci na tuto kategorii podniků.
(175) Podpory na restrukturalizaci mohou být podnikům poskytnuty pouze tehdy, pokud plán restrukturalizace vede k opětovnému vytvoření životaschopnosti podniku, tzn. k "normální" výnosnosti, se kterou může podporovaný podnik vlastními silami dále existovat, protože tato výnosnost "běžná na trhu" je přijatelná pro investora v tržním hospodářství.
V případech, ve kterých se Soudní dvůr takovými rozhodnutími zabýval, nezpochybňoval nikdy, že Komise požadovala nejen krytí nákladů nebo symbolickou výnosnost, nýbrž úplnou výnosnost "běžnou na trhu".
(176) Neexistuje žádné pravidlo, podle kterého okolnost, že podnik hospodaří se zisky, vylučuje od začátku možnost, aby kapitálový vklad obsahoval prvky státní podpory.
I když podnik pracuje ziskově, mohl by investor v tržním hospodářství upustit od (dalšího) kapitálového vkladu, pokud nemůže z investovaného kapitálu očekávat přiměřenou výnosnost (ve formě dividend nebo nárůstu hodnoty).
Pokud by podnik k okamžiku investice nepřinášel očekávanou přiměřenou výnosnost, požadoval by investor v tržním hospodářství opatření k růstu výnosnosti.
Proto lze zásadu investora v tržním hospodářství použít stejnou měrou na všechny státní podniky, a to nezávisle na tom, zda pracují ziskově nebo ztrátově.
(177) Přiměřenost pravděpodobné kapitálové výnosnosti závisí opět na tom, co může investor v tržním hospodářství očekávat od srovnatelných investic při srovnatelném riziku.
Je zřejmé, že podnik s trvale špatnými výsledky a bez náznaků zlepšení není dlouhodobě životaschopný.
Noví investoři by odmítli podporu podniku po dalším kapitálu a stávající investoři by nakonec odešli – a v případě nutnosti převzali i ztráty -, aby mohli svůj kapitál investovat rentabilněji.
Tak Komise ve sdělení členským státům o aplikaci pravidel pro státní podpory státním podnikům poukázala na to, že finanční situace podniku se zjišťuje k okamžiku, ke kterému je stanoven doplňkový kapitálový vklad, pokud se porovnává chování státu s chováním investora v tržním hospodářství, "zvláště v případech, ve kterých podnik nedosahuje ztrát" [41].
(178) Kromě toho by bylo nutné uvážit, že "zdravé a profitující podniky" není možné stavět na stejnou úroveň s podniky, které nemají žádné ztráty.
Podnik vykazující pouze malý zisk nebo ani zisky ani ztráty nemůže být fakticky považován za zdravý a profitující.
Jistě je těžké určit "průměrnou rentabilitu", protože ta závisí na řadě faktorů, např. na riziku v hospodářském odvětví, ve kterém je podnik činný.
Ale podniky, které po určité časové období hospodaří se ziskem, který je pod ziskem podniků se srovnatelnou strukturou rizik, jak bylo již řečeno, jsou dlouhodobě vytlačovány z trhu.
Pozice, kterou zastupuje Německo a společnost WestLB, by vedla k situaci, ve které by stát mohl bez ohledu na pravidla stanovená ve Smlouvě o ES pro státní podpory investovat do podniků, které hospodaří s ročním ziskem ve výši 1 EUR.
(179) Jistě není úkolem Komise, aby systematicky ihned zahájila řízení, pokud státní podnik vykazuje podprůměrnou rentabilitu.
Také soukromé podniky jsou někdy pod průměrnou rentabilitou (je logické, že od průměrné hodnoty existují odchylky oběma směry).
Normální podnik na trhu by se ale v takovém případě pokoušel zvýšit svou rentabilitu a provést restrukturalizační a jiná opatření, aby tato situace nebyla trvalá.
Investoři na trhu očekávají, že v tomto ohledu budou učiněna přiměřená opatření.
(180) Také by se mělo rozlišovat, jak bylo již uvedeno, mezi stávajícími a novými investicemi, protože výchozí body – ale ne základní principy – jsou pro rozhodování o investicích rozdílné.
U stávající investice by mohl být investor spíše ochoten krátkodobě snést nižší (nebo také negativní) výnosnost, pokud počítá se zlepšením situace.
Jistě by mohl také investor zvýšit svou investici do podniku s nízkou rentabilitou, ale toto by opomenul, pokud by dlouhodobě neočekával zlepšení situace a přiměřenou výnosnost.
Pokud na druhé straně očekává, že kombinace rizika a výnosnosti vypadá hůře než ve srovnatelných podnicích, bude pomýšlet na snížení míry investic.
V případě nové investice bude investor možná již od počátku méně ochoten snést nízkou rentabilitu [42].
Ale, jak již bylo řečeno, jsou zásady ve všech situacích rozhodování stejné: Dlouhodobě očekávaná výnosnost z investice (při zohlednění rizika a jiných faktorů) musí být přinejmenším tak vysoká jako výnosnost srovnatelných investic.
Pokud tomu tak není, nemůže podnik vložit potřebné prostředky, a proto není dlouhodobě životaschopný.
(181) Podle názoru společnosti WestLB může otázka, zda banka v letech před převodem hospodařila s průměrnými zisky, zůstat v zásadě nezodpovězena, pokud je sjednána přiměřená pevná úhrada a pokud se rentabilita jeví dlouhodobě dostatečnou pro zachování úhrady.
S tímto názorem je možné v zásadě souhlasit.
Mělo by se ale také namítnout, že dlouhodobá životaschopnost závisí na tom, zda podnik ze svého vlastního kapitálu dosahuje průměrné výnosnosti.
(182) S ohledem na pravděpodobné chování investora v tržním hospodářství je nevýznamné, zda také jiné banky jako důsledek přísnějších předpisů směrnice o kapitálové přiměřenosti přijaly doplňkový kapitál.
Směrnice banky nezavazuje k přijetí doplňkového kapitálu.
Stanovuje pouze minimální podíl kapitálu k rizikovým aktivům, tvoří tedy právní domněnku o tom, co je zapotřebí pro životaschopnost banky.
To znamená, že investor v tržním hospodářství by byl měl svou banku pokud možno podněcovat, aby restrukturalizovala svá rizika, aby bylo možné dodržet nové předpisy o kapitálové přiměřenosti, místo toho, aby se navyšoval kapitál banky.
Tímto by se bezprostředně snížil objem obchodů banky, a tak by se zmenšila její přítomnost na trzích.
(183) Pokud se státní podílník rozhodne, že kapitálový vklad je pro banku přiměřený, aby odpovídal požadavkům na vlastní kapitál, vyvstává otázka, zda zvláštní okolnosti, za kterých je kapitál poskytnut, by byly pro investora v tržním hospodářství přijatelné.
Pokud je zapotřebí kapitálové opatření, aby bylo možné splnit požadavky na kapitálovou přiměřenost, mohl by být investor v tržním hospodářství k tomuto opatření ochoten, aby byla zachována hodnota již učiněných investic.
Ale trval by na přiměřené výnosnosti z nového kapitálového vkladu.
Investor v tržním hospodářství by pravděpodobně očekával vyšší výnosnost ze své kapitálové investice do banky, jejíž kapitálové rezervy jsou spotřebovány a která naléhavě potřebuje nový kapitál, protože je za této okolnosti vystaven většímu riziku.
(184) Ve světle "investora v tržním hospodářství" je klíčovou otázkou, zda takový investor by byl společnosti WestLB poskytl kapitál, který vykazuje zvláštní charakteristiky majetku Wfa, za stejných podmínek, zvláště s ohledem na pravděpodobnou výnosnost z investice.
Tato otázka se má zkoumat dále.
a) ČLÁNEK 295 SMLOUVY O ES
(185) Podle názoru Německa nemusela země Severní Porýní-Vestfálsko pomýšlet na privatizaci společnosti WestLB, aby bylo možné posílit její základnu vlastního kapitálu, bylo zásadně na zemi, že Wfa převede na WestLB za účelem dosažení synergických efektů, a země podle práva Společenství nebyla povinna všímat si převodu Wfa na soukromý úvěrový ústav.
S tímto stanoviskem je možné souhlasit.
Německo dále uvádí, že veřejnoprávní zakázka Wfa představuje úkol obecně ekonomického zájmu a že Wfa proto na základě článku 295 není podrobena kontrole Komisí.
(186) Pokud veřejné ústavy zastávají výlučně veřejné úkoly a nekonkurují komerčním podnikům, nejsou na ně použita pravidla hospodářské soutěže.
Jinak se chová, pokud jsou účinky na hospodářskou soutěž. Čl.
86 odst. 2 Smlouvy o ES slouží k tomu, aby bylo možné vyrovnat se se situacemi, ve kterých by mohlo být zapotřebí odchýlit se od pravidel hospodářské soutěže, aby bylo možné zajistit realizaci služeb všeobecně ekonomického zájmu.
86 odst. 2 Smlouvy o ES je projednáván v oddílu V bod 6.
Na druhé straně se smlouva podle článku 295 nijak nedotýká úpravy vlastnictví, v různých členských zemích což ale neospravedlňuje žádné protichůdné jednání proti pravidlům smlouvy ohledně hospodářské soutěže.
(187) Německé orgány a společnost WestLB uvádějí, že kvůli účelové vazbě majetku Wfa stanovené v zákoně o podpoře bytové výstavby by nemohly být tyto prostředky použity ziskově jinak, než jejich vložením do podobného veřejnoprávního zařízení.
Proto převod představoval komerčně nejsmysluplnější použití tohoto majetku.
Proto byla každá úhrada za vložení, tzn. každá další výnosnost z kapitálu Wfa, dostačující, aby ospravedlnila převod s ohledem na "zásadu investora v tržním hospodářství".
Tuto argumentaci nelze přijmout.
Asi se může stát, že vložení Wfa do WestLB a z toho vyplývající možnost pro WestLB použít část kapitálu Wfa pro účely kapitálové přiměřenosti, bylo ekonomicky nejsmysluplnější využití.
Členským státům je dovoleno používat státní peníze pro veřejné, suverénní účely a v této souvislosti nepožadovat žádný nebo nižší zisk.
Komise nezpochybňuje právo členských států, aby zřizovaly zvláštní fondy k plnění úkolů spočívajících obecného ekonomického zájmu.
Jakmile jsou ale státní peníze a další aktiva používány pro komerční aktivity orientované na hospodářskou soutěž, je nutno používat pravidla běžná na trhu.
To znamená, že stát, jakmile se rozhodne, že pro veřejné účely použije určitý majetek (také) komerčně, by za to měl požadovat odměnu, která odpovídá úhradě obvyklé na trhu.
b) ZVLÁŠTNOST OPATŘENÍ
(188) Popsaným převodem jako odpovědí na potřebu doplňkových základních vlastních prostředků společnosti WestLB se zemské úřady rozhodly pro metodu navýšení kapitálu s velice specifickými zvláštními vlastnostmi.
Základní koncept spočíval v tom, že obecně prospěšný úvěrový ústav, který sleduje zvláštní úkol (Wfa), má splynout s normální obchodní bankou, která je činná za podmínek hospodářské soutěže, aby bylo možné (z pohledu pravidel kapitálové přiměřenosti) nadměrný kapitál použít v rámci obecně prospěšného ústavu pro účely ústavu orientovaného na hospodářskou soutěž.
Současně se převedené majetkové hodnoty věnují svému původnímu účelu.
Dále bylo vybráno řešení "ústavu v rámci ústavu", přičemž majetek Wfa tvoří nezávislý a "uzavřený" cyklus, ve kterém jsou přebytky dosažené Wfa připočítávány pouze jemu a pouze jemu i zůstávají.
(189) Komise nezná žádné precedentní případy pro navýšení kapitálu cestou takového "neúplného splynutí", pokud by toto mohlo být důležité vzhledem k právu ohledně podpor.
Podle názoru Komise se musí ale tehdy, když se členský stát rozhodne pro konstrukci, jako je ta stávající, podrobně zkoumat, jak tato působí z finančního a ekonomického hlediska na konkurující část instituce.
Pouze tak je možné zabránit návratu k netransparentním konstrukcím, aby bylo možné obejít pravidla Smlouvy o ES o státních podporách.
Musí se posoudit, v jaké míře je vložení přes vytvoření oddělených cyklů ekonomicky výhodné pro část podniku orientovanou na hospodářskou soutěž.
(190) Zde je nutno poznamenat, že komplexnost případu a absence bezprostředně srovnatelných transakcí na volném trhu toto posouzení značně ztěžují.
Proto Komise vynaložila značný čas na shromažďování informací a analýzu případu.
Kromě toho pověřila externího znalce zpracováním stanoviska k transakci a k odměně, kterou je možné považovat za obvyklou na trhu.
Pouze na základě všech disponibilních informací a po pečlivé kontrole Komise konečně vyvodila své závěry a dospěla ke stávajícímu rozhodnutí.
c) ŽÁDNÁ ZMĚNA VLASTNICKÉ STRUKTURY
(191) Pokud investor v tržním hospodářství přidělí bance vlastní kapitál, požaduje přiměřený podíl na ziscích banky.
Jedním způsobem, jak je možné toto zajistit, je odpovídající změna poměrů podílů.
Tímto se může přiměřeně podílet na dividendách banky a na možném otevřeném a skrytém vzestupu hodnoty jako výsledku větších výnosových možností.
Prostředkem pro zaručení přiměřené výnosnosti z poskytnutého kapitálu by proto bylo adekvátní navýšení účasti země ve společnosti WestLB, pokud celková rentabilita banky odpovídá normální výnosnosti, kterou investor v tržním hospodářství očekává ze své investice.
Tímto by bylo nadbytečné posuzování otázky, zda je odměna ve výši 0,6 % přiměřená, ale země se pro tento postup nerozhodla.
(192) Podle německých úřadů nebylo nové posuzování podílů WestLB vzhledem ke zvláštnímu charakteru transakce možné, především kvůli konceptu uzavřeného cyklu a (pouze interně platnému) upřednostněnému právu země na přístup k čistému majetku Wfa v případě likvidace WestLB, které sjednali vlastníci WestLB.
(193) V tomto případě by ale byla musela země podle zásady investora v tržním hospodářství požadovat za vložení kapitálu přiměřenou odměnu v jiné formě.
Pokud proti tomu země upustí od úhrady obvyklé na trhu, nechová se jako investor v tržním hospodářství a poskytuje společnosti WestLB zvýhodnění, které představuje státní podporu.
d) KAPITÁLOVÁ ZÁKLADNA PRO VÝPOČET ÚHRADY
(194) Podle názoru Německa a WestLB má pouze část uznávaných základních vlastních prostředků, kterou může společnost WestLB použít k podpoře svých komerčních aktivit, hospodářský význam pro banku, a proto může země požadovat úhradu pouze za tuto část. BdB tvrdí, že celková částka ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) je zatížena rizikem, a tudíž by se na tuto částku musela platit úhrada. Výše této odměny by měla být různá pro uznané základní vlastní prostředky ve výši 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) a za zbývající částku ve výši 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR).
(195) Poradci Komise podpírali své posouzení předpokladem, že hodnota Wfa k okamžiku převodu majetku byla zemí a společností WestLB nastavena ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld.
EUR) a že investor v tržním hospodářství by proto za tuto hodnotu požadoval zásadně úhradu, nezávisle na pozdějším vývoji jako uznání kapitálu (nebo pouze jeho části) jako základní vlastní prostředky prostřednictvím BAKred.
Pro stanovení úhrady za kapitálovou investici jsou rozhodující okolnosti v době rozhodování o investici, ale žádné později vzniklé události. Přesto poradci Komisi také přiznávají, že transakce by byla měla jiný průběh, pokud by byla provedena za podmínek obvyklých na trhu.
(196) Podle názoru Komise by mohl sled kroků převodu skutečně poukazovat na stejně vysokou úhradu za celkový kapitál vykazovaný v rozvaze WestLB.
O převodu bylo nejprve rozhodnuto a byl proveden, potom byl BAKred požádán, aby uznal základní rezervu Wfa jako základní vlastní prostředky, a odměna byla stanovena až téměř dva roky po rozhodnutí o investici. Za podmínek obvyklých na trhu by byla ale žádná banka neakceptovala, že přijme do svých účtů Wfa ve výši 5,9 mld.
DEM (3,02 mld. EUR) a že na tuto částku zaplatí jednotnou úhradu, aniž by si nejprve vyjasnila, zda bude úřadem pro dohled uznána jako základní vlastní prostředek.
Jak také vyzdvihli externí znalci Komise, rozumně jednající investor by se jistě nechoval tímto způsobem, tzn. nesouhlasil by se substančním kapitálovým vkladem, aniž by předem nesjednal přiměřenou metodu ke zjištění úhrady.
Podle názoru Komise je ale možné sled událostí vysvětlit zvláštními okolnostmi případu.
Země měla dlouhodobé finanční vztahy k bance a byla jejím hlavním vlastníkem.
Existoval pouze malý počet (vesměs státních) podílníků, což v praxi znamená, že je zapotřebí méně transparentnosti a zveřejnění než v případě podniku s velkým počtem ("vně stojících") podílníků nebo s kotováním cenných papírů na burze.
Na základě těchto zvláštních okolností bylo možné rozhodnout o převodu majetku a stanovit konečnou úhradu až tehdy, když je určena skutečná použitelnost kapitálu Wfa pro bankovní obchody orientované na hospodářskou soutěž.
(197) Pro stanovení přiměřené odměny by se mělo rozlišovat mezi částmi zvláštní rezervy Wfa podle jejího užitku pro WestLB. 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) bylo uvedeno do rozvahy WestLB jako vlastní kapitál. 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) uznal BAKred jako základní vlastní prostředky. Pouze 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) těchto prostředků dovoluje společnosti WestLB, aby rozšířila své aktivity, a měly by být použity jako primární základna pro úhradu pro zemi. Zbývající uznané základní vlastní prostředky ve výši 1,5 mld. DEM (770 mil. EUR) jsou vykazovány v rozvaze, jsou ale zapotřebí ke krytí obchodu Wfa na podporu bytové výstavby. Částka 1,9 mld. DEM (970 mil. EUR) se objevuje v rozvaze, není ale uznaná jako vlastní prostředky pro účely kapitálové přiměřenosti. Takto částka vykazovaná v rozvaze WestLB, která ale nemůže být použita k rozšíření obchodů orientovaných na hospodářskou soutěž, činí 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR).
(198) Vlastní kapitál má význam nejen z hlediska dohledu. Výše vlastního kapitálu vykazovaného v rozvaze dává investorům banky také informaci o její solidnosti a působí tak na podmínky, za kterých může banka přijmout cizí kapitál. Proti argumentům Německa a společnosti WestLB věřitelé a ratingové agentury zohlednili nejen uznané vlastní prostředky, nýbrž i celkovou ekonomickou a finanční situaci banky. Uznané vlastní prostředky tvoří pouze část takové analýzy, kterou je hodnocena bonita banky. Částka ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) byla zemí a společností WestLB stanovena jako pravděpodobná hodnota, kterou by bylo možné dosáhnout v případě prodeje Wfa třetí osobě. Pokud by toto nastavení nebylo přiměřené, byli by auditoři společnosti WestLB neakceptovali, aby bylo zachováno v rozvaze. Částka uznaná BAKred ve výši 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) vyplývá z velice opatrného hodnocení úřadu pro dohled. Poukazuje se na to, že také hodnocení provedené pro BAKred uvádí rozpětí od 4 mld. DEM (2,05 mld. EUR) do 5,4 mld. DEM (2,76 mld. EUR). Proto je celková částka ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR) považována potenciálním věřitelem jako jistota pro jeho peníze a zlepšuje věrohodnost společnosti WestLB. Tento pozitivní účinek převodu majetku na bonitu banky byl konstatován také v hodnocení Wfa, které bylo v roce 1992 vytvořeno pro WestLB. Protože částka ve výši 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR) nemůže být použita k rozšíření obchodní činnosti, nýbrž zlepšuje image banky v očích věřitelů, může být její ekonomická funkce – i když je vykazována v rozvaze jako vlastní kapitál – v tomto ohledu srovnávána přinejmenším se zárukou.
(199) Protože takto má také částka ve výši 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR) ekonomický význam pro WestLB, investor v tržním hospodářství by požadoval za toto úhradu. Výše této úhrady je jistě nižší než úhrada za část ve výši 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR), která má pro WestLB větší význam, protože podle pravidel o kapitálové přiměřenosti může být použita také jako základ vlastních prostředků pro rozšíření obchodu orientovaného na hospodářskou soutěž.
e) PŘIMĚŘENÁ ÚHRADA ZA KAPITÁL
(200) Finanční investice různé hospodářské kvality vyžadují různé výnosnosti.
Při šetření, zda je investice akceptovatelná pro investora jednajícího za normálních tržních podmínek, se proto musí vycházet ze zvláštního hospodářského charakteru sporného kapitálového opatření a z hodnoty kapitálu, který byl k dispozici pro WestLB.
(201) Stěžovatel původně uváděl, že sporná transakce představuje státní záruku země Severní Porýní-Vestfálsko za závazky společnosti WestLB. Společnost WestLB ale vykazuje převedený kapitál ve své rozvaze jako vlastní kapitál a BAKred uznal částku ve výši 4,0 mld. DEM (2,05 mld. EUR) jako základní vlastní prostředky ve smyslu směrnice o vlastních prostředcích, z nichž může společnost WestLB použít 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) na podporu své konkurenceschopnosti v bankovních obchodech. Koherentní posouzení kapitálového opatření podle rozhodnutí čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES proto předpokládá, že je klasifikována zásadně jako kapitálový vklad a že je požadována odpovídající úhrada. Na jedno a totéž kapitálové opatření není možné podle hledisek bankovního dohledu nahlížet jako na navýšení kapitálu a podle předpisů Smlouvy ES o státních podporách jako na záruku. Tato zásadní klasifikace ale nevylučuje, že Komise část této částky kapitálu, kterou WestLB nemůže použít stejným způsobem jako "normální" vlastní kapitál, nesrovnává kvůli jeho zvláštnímu charakteru a účelu výpočtu přiměřené úhrady se zárukou.
i) Srovnání s dalšími nástroji vlastního kapitálu
(202) Německo tvrdí, že přímé srovnávání s jinými transakcemi není možné, přiměřená úhrada za kapitál poskytnutý k dispozici by se měla zjišťovat tak, že se převod majetku porovnává s různými nástroji vlastního kapitálu běžnými na trhu.
K tomuto Německo předložilo externí posudky, jejichž výsledky byly uvedeny již nahoře a které docházejí k závěru, že kapitál Wfa je možné nejlépe porovnávat s požitkovými listy, "Perpetual preferred stock" a kapitálovými podíly tichých společníků.
(203) Podle názoru Komise je ovšem kvůli zvláštnímu charakteru transakce obtížné porovnávat vložení Wfa do společnosti WestLB s jakýmkoli nástrojem, který tehdy tak na trhu existoval.
I když se transakce také v některých aspektech může podobat určitým nástrojům, existuje ale ke každému nástroji tolik rozdílů, že každé porovnávání je platné pouze omezeně.
Posudky předložené Německem nejsou kromě toho také skutečně úplné, protože se nevěnují několika platným nástrojům, např. akciím bez hlasovacích práv.
(204) Je nutno respektovat, že nástroje, které Německo používá pro účely porovnání, vytvářejí bance zpravidla pouze velice omezenou část jejích vlastních prostředků.Jsou to doplňkové nástroje, které doplňují "základní-vlastní kapitál", který se skládá především ze základního kapitálu a z otevřených rezervních fondů.
Převodem majetku Wfa proti tomu byly navýšeny vlastní prostředky společnosti WestLB pro výpočty kapitálové přiměřenosti z 5,09 mld. DEM (2,6 mld.
EUR), tzn. o 80 %. Pokud uvažujeme toliko navýšení o 2,5 mld.
DEM (1,28 mld. EUR), které může WestLB používat na podporu své obchodní činnosti, znamená to vždy ještě navýšení vlastních prostředků o 50 %.
Hybridní nástroje se tehdy používaly obvykle až do podílu maximálně 20 %. Jedním z nástrojů srovnávání by nebylo možné navýšit kapitál WestLB stejným způsobem – a na trvalém základu [43].
(205) Je nutné poukázat na to, že také ratingové agentury vyvíjely tlak, aby se realizoval způsob "dobrovolného vlastního omezení" s ohledem na podíl těchto nástrojů na vlastních prostředcích tím, že tyto agentury by tento podíl pečlivě sledovaly.
(206) V této souvislosti je nutné zdůraznit, že relativně široce rozvětvený instrumentář hybridních nástrojů vlastního kapitálu základních vlastních prostředků a doplňujících vlastních prostředků, který je úvěrovým ústavům nyní v mnoha zemích k dispozici, v Německu ještě neexistoval, když bylo v roce 1991 rozhodnuto o převodu Wfa na WestLB a že společnost WestLB musela v roce 1993 dostát přísnějším kapitálovým požadavkům platným v té době.
Některé tyto nástroje byly až do té doby rozvíjeny, jiné již existovaly, ale v Německu nebyly uznávány.
Nástroje, které byly v praxi tehdy především k dispozici a které byly využívány, byly podílové listy a sekundární závazky (obojí toliko doplňující vlastní prostředky, druhý nástroj byl uznán až od roku 1993).
Takto není srovnávání kapitálu Wfa s takovými hybridními nástroji, které byly vyvinuty až později a které jsou částečně disponibilní pouze v jiných zemích, přesvědčivé.
Také Německo samo takové srovnání (nepřímo) odmítá tím, že požaduje, aby Komise posuzovala případ na základě skutkové podstaty dané v okamžiku usnesení na konci roku 1991.
(207) V posudcích Německa se uvádí, že u společnosti WestLB je konkurz tak nepravděpodobný, že toto riziko se prakticky nemusí vůbec brát do úvahy.
Pokud postupujeme přísně podle této argumentace, znamenalo by to, že investor by za investici v podniku, který je považován za bezpečný, nesměl požadovat žádnou rizikovou přirážku k výnosu nerizikových státních dluhopisů.
Toto jistě neodpovídá danostem trhu.
I když může být riziko konkurzu u určité finanční investice velice nízké, je toto ale zohledňováno investorem v tržním hospodářství.
Za takové investice do bank, jako v případě jiných "bezpečných" podílů, bude požadovat značnou přirážku.
(208) S ohledem na oba nástroje vlastního kapitálu, které při porovnávání provedeném Německem jako nejbližší referenční veličiny hrají ústřední roli, totiž "Perpetual preferred shares" a podílové listy, je nutné vyzdvihnout některé specifické body.
"Perpetual preferred shares" patří v několika zemích k základním vlastním prostředkům (základnímu kapitálu), v Německu nejsou, stejně jako dříve, jako takové uznávány.
Podílové listy patří toliko k doplňujícím vlastním prostředkům, zatímco kapitál Wfa má kvalitu základního kapitálu.
Proto má kapitál Wfa pro WestLB daleko větší užitek, protože ta si tímto může pořídit doplňující vlastní prostředky (jako např. podílové listy) až do stejné výše, aby tak rozšířila základnu vlastních prostředků.
Také by byly, pokud na ztrátové roky navazují opět roky přinášející zisk, naplněny na nominální hodnotu nejprve podílové listy a teprve potom kapitál Wfa.
Navíc je kapitál Wfa společnosti WestLB k dispozici bez jakéhokoli časového omezení, zatímco podílové listy jsou obvykle vydávány na deset let.
Dále se musí znovu poukázat na to, že enormní rozsah kapitálového vkladu je atypický a posloupnost v případě ztrát musí být tedy spatřována v souvislosti.
Protože podíl majetku Wfa je relativně velký, bude v případě výskytu větších ztrát relativně rychle napaden.
(209) Ze všech těchto důvodů je Komise toho názoru, že porovnání provedené Německem s hybridními nástroji vlastního kapitálu není kvůli zvláštnostem kapitálu Wfa vhodné k tomu, aby posloužilo za podklad pro určování přiměřené úhrady za kapitál Wfa [44].
(210) S ohledem na vztah mezi kapitálem Wfa a dalšími nástroji vlastního kapitálu BdB tvrdí, že úmluva o druhořadosti v rámcové smlouvě mezi podílníky WestLB je neplatná, protože je na vrub třetích osob tím, že je ujednáno, že zvláštní rezerva Wfa – v případě ztrát společnosti WestLB – se smí použít až druhořadě po ostatním vlastním kapitálu společnosti WestLB.
Je ale možné se řídit podle argumentace německé vlády a společnosti WestLB, že se úmluva vztahuje výlučně na vztah mezi zvláštní rezervou Wfa a ostatními základními vlastními prostředky, které jsou podílníky dány k dispozici, tzn. konkrétně základní kapitál a rezervy, ale není úmyslem, aby byl kapitál Wfa druhořadý vůči doplňujícím vlastním prostředkům jako podílovým listům a druhořadým závazkům.
ii) Nevýhody likvidity
(211) Principiálně je možné se řídit dle argumentů Německa a společnosti WestLB k nevýhodám likvidity.
"Normální" kapitálový vklad bance jí vytváří jak likviditu tak i základnu základních prostředků, která je z důvodů dohledu požadována pro rozšiřování její obchodní činnosti.
Aby bylo možné kapitál plně využívat, tzn. aby bylo možné rozšířit její 100 % rizikově vážená aktiva o faktor 12,5 (tzn. 100 děleno koeficientem kapitálové přiměřenosti 8 %), musí se banka 11,5-krát refinancovat na finančních trzích.
Zjednodušeně řečeno, z rozdílu z 12,5-krát získaných a 11,5-krát zaplacených úroků na tento kapitál s odečtením ostatních nákladů banky (např. náklady na správu) vyplývá zisk na vlastní kapitál [45].
Protože kapitál Wfa společnosti WestLB nevytváří nejprve žádnou likviditu – protože převedený majetek a veškeré výnosy Wfa jsou ze zákona vyhrazeny na podporu bytové výstavby -, měla společnost WestLB další náklady na financování ve výši částky kapitálu, pokud požadované prostředky přijala na finančních trzích, aby bylo možné plně vyčerpat obchodní možnosti, které se jí díky doplňkovému vlastnímu kapitálu otevřely, tzn. aby bylo možné rizikově vážené majetkové hodnoty rozšířit o 12,5-násobek částky kapitálu (popř. aby bylo možné zachovat existující majetkové hodnoty v této výši) [46].
Kvůli těmto dalším nákladům, které u vlastního kapitálu nevznikají, musí být pro zjišťování přiměřené odměny provedena odpovídající srážka.
Investor v tržním hospodářství nemůže očekávat, že získá stejnou odměnu jako při kapitálovém vkladu v hotovosti.
(212) Jinak než WestLB a Německo je ale Komise toho názoru, že není nutné uvažovat celou úrokovou sazbu refinancování.
Náklady na refinancování jsou provozními výdaji a snižují tak zdanitelný příjem.
Čistý výsledek banky se tedy nesnižuje o částku dále zaplacených úroků.
Část těchto výdajů se totiž vyrovnává sníženou daní z příjmů právnických osob.
Pouze čisté výdaje je možné zohlednit dalšími zatíženími společnosti WestLB v důsledku zvláštního charakteru převedeného kapitálu.
Komise tedy celkově uznává, že společnosti WestLB vznikají další "náklady na likviditu" ve výši "nákladů na refinancování s odečtením daní".
iii) Přiměřená úhrada za částku ve výši 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR)
(213) Přiměřenou úhradu za částku 2,5 mld. DEM je možné bezpochyby zjistit různým způsobem.
Jak se však uvádí, sledují všechny způsoby výpočtu ke zjištění úhrady za základní kapitál daný k dispozici stejné základní principy.
Na bázi těchto základních principů provádí Komise výpočet v daném případě ve dvou krocích: Nejprve se zjišťuje minimální úhrada, kterou by očekával investor za (hypotetickou) investici základního kapitálu do WestLB.
Dále se zkoumá, zda by byla na trhu na základě zvláštností pochybných transakcí sjednána přirážka nebo sleva a zda může být Komisí popřípadě provedena metodicky dostatečně zatížitelná kvantifikace.
Zjištění očekávané minimální úhrady za investici základního kapitálu do WestLB
(214) Očekávaný výnos investice a investiční riziko jsou podstatnými determinanty rozhodování o investici investora v tržním hospodářství.
Aby bylo možné určit výši těchto dvou prvků, zapojuje investor do své kalkulace všechny disponibilní informace o firmách a o trhu.
Přitom se opírá o historické průměrné výnosnosti, které obecně představují záchytný bod i pro budoucí výkonnost podniku, jakož i mimo jiné o analýzu obchodního modelu podniku platného pro investiční období, strategie a kvality vedení podniku nebo relativní výhledy dotyčného hospodářského odvětví.
(215) Investor v tržním hospodářství zrealizuje investici pouze tehdy, pokud ve srovnání s nejlepším alternativním použitím kapitálu umožňuje vyšší výnosnost, popř. menší riziko.
Adekvátně nebude investor realizovat žádné investice do podniku, jehož očekávání výnosnosti jsou nižší než průměrná očekávání výnosnosti jiných podniků se srovnatelným rizikovým profilem.
V tomto případě je možné akceptovat, že existují dostatečné alternativy k přijatému investičnímu záměru, které slibují vyšší očekávání výnosnosti při stejném riziku.
(216) Existují různé metody, aby bylo možné zjistit přiměřenou minimální úhradu.
To sahá od různých variant použití financí až po metodu CAPM.
Za účelem znázornění různých použití má smysl rozlišovat mezi dvěma komponenty, nerizikovou výnosností a rizikovou prémií specifickou pro projekt
přiměřená minimální výnosnost rizikové investice
=
neriziková základní sazba + riziková prémie rizikové investice.
Přiměřená minimální výnosnost rizikové investice může být dále popsána jako suma nerizikové sazby výnosnosti a další rizikové prémie pro převzetí rizika specifického pro investici.
(217) Adekvátně je základem každého určení výnosnosti existence formy investice bez rizika ztráty s nerizikovou výnosností podle přijetí.
Obvykle se očekávaná výnosnost pevně úročených cenných papírů státních emitentů používá pro určení nerizikové základní sazby (popřípadě index zakládající se na takových cenných papírech), představují ale formy investic se srovnatelně nízkým rizikem.
Rozdíly mezi různými metodami existují ale ohledně zjišťování rizikové prémie:
- Model financování: Očekávaná výnosnost vlastního kapitálu investora představuje z pohledu banky využívající kapitál budoucí náklady na financování.
Při tomto použití se zjišťují nejprve historické náklady vlastního kapitálu, které vznikly u bank a které jsou srovnatelné s pochybnou bankou.
Aritmetický průměr historických kapitálových nákladů je potom srovnáván s náklady vlastního kapitálu očekávaného v budoucnu, a tím i s očekávaným požadavkem investora na výnosnost.
- Model financování s Compound Annual Growth Rate: V centru tohoto použití stojí použití geometrické místo aritmetické průměrné hodnoty (Compound Annual Growth Rate).
- Capital Asset Pricing Model (CAPM): CAPM je nejznámější a nejčastěji testovaný model moderního finančního hospodářství, kterým je možné výnosnost očekávanou investorem zjistit pomocí následujícího vzorce
minimální výnosnost
=
neriziková základní sazba + (trh-riziková prémie × beta)
Riziková prémie pro investici vlastního kapitálu vyplývá multiplikací rizikové prémie trhu s faktorem beta (tržní-riziková prémie × beta).
S faktorem beta se riziko podniku kvantifikuje relativně k celkovému riziku všech podniků.
(218) CAPM je převládající metodou pro výpočet výnosu investic u velkých podniků zapsaných na burze.
Protože společnost WestLB není podnikem zapsaným na burze, není ale možné přímé odvození její hodnoty beta.
Použití CAPM je proto možné pouze na bázi odhadu faktoru beta.
(219) Komisi je předloženo šest posudků, ve kterých byla vypočtena riziková prémie popř. celková výnosnost investice podle různých způsobů, přičemž všechny posudky zjišťovaly rizikovou prémii pro vložení Wfa do WestLB nepřímo, nýbrž při vzetí základu (hypotetické) investice základního kapitálu do WestLB.
- Stanoviska Ernst&Young ze dne 11. září 1995/ 28. srpna 1997: U Ernst&Young (1995), kteří sledují finanční model, jsou pro časové období 1982 až 1992 zjišťovány skutečné náklady na kapitál ze změn cen kurzů k poslednímu dnu v měsíci (kurzové ztráty a zisky) a z vyplacených dividend (výnosnost dividend).
Aritmetický průměr historických nákladů na kapitál je potom postaven na stejnou úroveň s očekávaným požadavkem investora na výnosnost.
- Stanovisko Associés en Finance (říjen 1999) zjistilo na příkaz společnosti WestLB a na základě takzvaného modelu Securities Market Line minimální úhradu od 10 do 11 % za investici podobnou kmenovému kapitálu do společnosti WestLB k relevantnímu okamžiku vložení.
- Stanovisko BdB ze dne 14. ledna 1999: BdB zjistil podle použití financí s Compound Annual Growth Rate s databází Ernst&Young pro všechna myslitelná investiční období mezi léty 1982 a 1992 geometrické střední hodnoty nákladů na vlastní kapitál pro čtyři velké německé obchodní banky Deutsche Bank, Dresdner Bank, Commerzbank a Bayerische Vereinsbank.
Průměrné náklady na vlastní kapitál těchto srovnávaných bank ve výši 12,54 % odpovídá očekávané výnosnosti investora.
- Posudek Lehman Brothers ze dne 8. července 1997 na zakázku společnosti WestLB, stanovisko profesora Schulte-Mattlera ze dne 14. ledna 1999 na zakázku společnosti BdB, stanovisko First Consulting ze dne 18. června 1999 na zakázku Komise: Tito znalci, kteří všichni aplikují CAPM, zjistili nejdříve všeobecnou tržní-rizikovou prémii pro německý akciový trh pro okamžik konce roku 1991.
V průměru docházejí k prémii 4-5 % (Lehman Brothers 4 %, profesor Schulte-Mattler 5 % a First Consulting 4-5 %).
Ve svém porozumění předaném Komisi dne 13. října 2004 brali také země Severní Porýní-Vestfálsko, společnost WestLB a stěžovatel BdB za základ tržní-rizikovou prémii ve výši 4 %.
Dále znalci odhadovali hodnotu beta společnosti WestLB, tzn. zjišťovali individuální rizikovou prémii společnosti WestLB.
S touto hodnotou byla všeobecná tržní-riziková prémie uzpůsobena společnosti WestLB.
Protože společnost WestLB nebyla na konci roku 1991 akciovou společností zapsanou na burze, nemohla být její hodnota beta statisticky odhadnuta.
Z tohoto důvodu znalci předpokládali, že hodnota beta společnosti WestLB je stejně velká jako hodnota beta srovnatelných bank jednajících na burze.
Profesor Schulte-Mattler při použití údajů Deutsche Bundesbank (Německá spolková banka) určil faktor beta pro úvěrové banky v Německu na konci roku 1991 ve výši 1,25 (na bázi ročních údajů) a 1,1 (na bázi měsíčních údajů).
Naproti tomu znalec společnosti WestLB, Lehman Brothers nebral za základ faktory beta veškerých německých úvěrových ústavů, nýbrž společnosti IKB Deutsche Industriebank a BHF-Bank ve výši 0,765.
Lehman Brothers tímto dospěl k celkově nižší rizikové prémii pro společnost WestLB.
Také stěžovatel BdB v porozumění předaném komisi dne 13. října 2004 akceptoval faktor beta 0,76 jako ještě správný a dospěl tak odlišně od svého stanoviska ze dne 14. ledna 1999 k minimální úhradě ve výši 10,19 %.
(220) V následujícím grafu jsou shrnuty výsledky těchto posudků.
Při aplikaci uvedených metod ke zjišťování očekávané výnosnosti rizikové investice tak vyplývají následující hodnoty minimální výnosnosti pro investici kmenového kapitálu do společnosti WestLB:
+++++ TIFF +++++
(221) Předložené posudky a stanoviska připouštějí závěr, že minimální výnosnost pro (hypotetickou) investici základního kapitálu do společnosti WestLB se k relevantnímu časovému období vložení nachází mezi 10 % a 13 % [47].
Toliko dva posudky vycházejí ze zřetelně vyšší minimální výnosnosti.
V jednáních mezi stěžovatelem BdB, zemí Severní Porýní-Vestfálsko a společností WestLB AG v červenci 2004 byla za přiměřenou úhradu považována sazba ve výši 10,19 %.
Tato hodnota se nachází v právě zjištěném tržním koridoru.
Komise se proto odlišně od svého prvního rozhodnutí o WestLB z roku 1999, ve kterém stanovila za základ minimální úhradu ve výši 12 % p.a., rozhodla pro hodnotu zjištěnou stranami ve výši 10,19 % p.a. jako pro úhradu obvyklou na trhu pro investici podobnou základnímu kapitálu do společnosti WestLB ke dni 31. prosince 1991.
Komise stanovuje ve výsledku jako přiměřenou minimální úhradu za převod majetku Wfa hodnotu ve výši 10,19 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora).
Srážka z výnosnosti z titulu nedostatku likvidity
(222) Společnost WestLB nejprve uvedla, že by byly náklady na refinancování k okamžiku převodu majetku na základě své finanční struktury činily 9,2 %.
V souvislosti s řízením byly v několika písemnostech a rozhovorech ze strany WestLB a Německa uvedeny sazby na refinancování ve výši 7,0 % a 7,5 % [48].
V porozumění strany podle dlouhodobé nerizikové základní úrokové sazby ke dni 31. prosince 1991, kterou zjistily, stanovily za základ sazbu 7,15 %.
Navíc se strany shodly na tom, že přijmou paušální daňovou sazbu 50 %.
Podle tohoto docházejí strany k čisté sazbě na refinancování ve výši 3,57 % pro kapitál Wfa, který je k dispozici k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, a tím k odpovídající srážce na likviditu.
(223) Na základě skutečnosti, že uvedené částky spadají ještě do rámce, který Německo uvedlo již shora, nemá Komise důvod, aby na toto nenahlížela jako na správné, a stanovuje proto tyto částky jako základ pro zjišťování prvku podpory.
Komise sice ve svém prvním rozhodnutí o WestLB dlouhodobou nerizikovou sazbu pro německé spolkové půjčky s desetiletou životností, která na konci 1991 činila 8,26 %, akceptovala jako minimální hrubé náklady na refinancování.
U této úrokové míry se ale jedná o způsob sledování vztahující se k rozhodnému dni, který nezohledňuje, že majetek Wfa by měl být poskytnut společnosti WestLB k dispozici trvale.
V rámci své diskuse o dlouhodobé nerizikové úrokové sazbě strany proto upustily od použití nerizikové výnosnosti pro pevné investiční časové období, která je sledovatelná na trhu k okamžiku vložení se vztahem k rozhodnému dnu, protože takové sledování by si nevšímalo reinvestičního rizika, tzn. rizika, že po uplynutí investičního časového období nebude možné opět investovat ve výši nerizikové úrokové sazby.
Podle názoru stran se investiční rizika nejlépe zohlední, pokud je základem "Total Return Index".
Proto strany použily Performance Index REX10 vytvořený společnosti Deutsche Börse AG, který znázorňuje performanci investice do dluhopisů Spolkové republiky Německo s dobou splatnosti deseti let.
Zde používaná řada indexů obsahuje příslušné stavy na konci roku v REX 10 Performance Index od roku 1970.
Strany pak zjistily výnosnost za rok, která odráží trend, jak je znázorněn v REX10 Performance Index, který je brán za základ, v období od roku 1970 do roku 1991, a dospěly tak k uvedené bezrizikové základní úrokové sazbě ve výši 7,15 % ( 31. prosinec 1991).
(224) Protože vložení společnosti WestLB by mělo být k dispozici trvale, jeví se způsob postupu zjišťování bezrizikových základních úrokových sazeb v tomto speciálním případě jako přiměřené.
Také použitý REX10 Performance Index představuje všeobecně uznávaný zdroj údajů.
Zjištěné bezrizikové základní úrokové sazby se tady tedy zdají být správnými.
(225) Také proto se zde Komise rozhodla brát za základ dlouhodobou nerizikovou úrokovou sazbu, kterou zjistily strany, ve výši 7,15 % ke dni 31. prosince 1991 jako minimální hrubé náklady na refinancování.
Při paušální daňové sazbě 50 % [49] k tehdejšímu okamžiku vložení tak také Komise dochází k čisté sazbě refinancování, a tím ke srážce likvidity ve výši 3,75 % p.a. za kapitál, který je k dispozici k podpoře konkurenčního obchodu.
Přirážka k výnosnosti kvůli zvláštnostem převodu Wfa
(226) V praxi jsou při stanovování úhrady atypické okolnosti, které probíhají odchylně od normálního případu investice základního kapitálu do dotyčného podniku, obecně zohledňovány odpovídajícími přirážkami popř. srážkami.
Je proto nutné přezkoumat, zda podle zvláštností, zvláště podle konkrétního profilu rizika převodu Wfa, existují důvody pro uzpůsobení zjištěné minimální úhrady ve výši 10,19 %, které by soukromý investor očekával za (hypotetickou) investici základního kapitálu do WestLB, a zda může být navíc provedena metodicky dostatečně zatížitelná kvantifikace.
V této souvislosti se posuzují tři aspekty: za prvé neprovedené vydání nových obchodních podílů a s tím spojených hlasovacích práv, za druhé mimořádný objem majetkového převodu a za třetí chybějící zastupitelnost investice.
(227) Země vložením nezískává žádná další hlasovací práva.
Vzdáním se hlasovacích práv se investor vzdává možnosti ovlivňovat obchodní vedení banky při jeho rozhodování.
Kdyby byla navýšena hlasovací práva země, země by vlastnila více než 70 % hlasovacích práv.
To znamená, že země by se stala z minoritního vlastníka (se 42 % podílem vlastnictví) vlastníkem většinovým.
Jako vyrovnání toho, že je přijato vyšší riziko ztráty, aniž by proti tomuto stál adekvátně větší vliv na podnik, by investor v tržním hospodářství (i při snížení rizika díky interním úmluvám s dalšími podílníky) požadoval vyšší úhradu.
Vycházeje ze zvýšené úhrady za přednostní akcie vůči kmenovým akciím a v souladu se stěžovatelem BdB, zemí Severní Porýní-Vestfálsko a společností WestLB AG, které jako výsledek svých jednání z července 2004 považují za přiměřenou sazbu 0,3 % p.a. (po zdanění), považuje Komise přirážku ve výši 0,3 % p.a. (po zdanění podniku) za správnou.
(228) Objem převedeného majetku a vliv, který tento hrál z úhlu pohledu směrnice o výši kapitálové přiměřenosti pro WestLB, byl již zmíněn nahoře.
Vložením Wfa se značně zvýšil základní kapitál společnosti WestLB, a to bez nákladů na akvizice a správu.
V daném případě byl ale velký objem majetku Wfa hodnocen jako – ačkoli ne jako jediná rozhodující – indicie pro podobnost základního kapitálu transakce.
Z tohoto hlediska by opakované zohlednění objemu převodu Wfa v rámci přirážky mělo nedovolený efekt "dvojího".zohlednění.
Komise proto v daném případě upouští – odchylně od svého prvního rozhodnutí o WestLB – od přirážky z hlediska objemu.
(229) Nakonec je nutné upozornit na chybějící zastupitelnost investice, tzn. chybějící možnost odebrat investovaný kapitál kdykoli znovu z podniku.
Normálně může investor nástroj vlastního kapitálu prodat na trhu třetí osobě, a tím svou investici ukončit.
Normální vklad základního kapitálu se odvíjí při přesném posuzování následovně: Investor vkládá majetek na straně aktiv v rozvaze (ať už jako peněžitý nebo nepeněžitý vklad).
Tomu na straně pasiv v normálním případě odpovídá obchodovatelný podíl ve prospěch investora, např. u akciové společnosti jsou to akcie.
Tyto akcie potom může prodávat třetím osobám.
Tímto sice nemůže znovu odebírat svoji původně vloženou majetkovou hodnotu.
Neboť tato patří nyní k základnímu jmění společnosti k ručení a je zbavena jeho dispozice.
Prostřednictvím prodeje akcie – vždy podle burzovního kurzu – může ale realizovat ekonomickou protihodnotu.
Jeho kapitálová investice je takto zastupitelná.
Kvůli zvláštním okolnostem převodu majetku Wfa země tuto možnost nemá.
Komise přesto na rozdíl od svého prvního rozhodnutí o WestLB v tomto případě nevidí žádný důvod pro další přirážku.
Země sice neměla možnost díky volné obchodovatelnosti investice realizovat hospodářskou protihodnotu, ovšem existovala a kdykoli existuje možnost uvolnit majetek Wfa dle zákona opět z WestLB a popřípadě dosáhnout vyšších výnosností opětovným vkladem do jiných ústavů.
(230) Komise proto považuje celkově za správnou přirážku výnosnosti ve výši 0,3 % p.a. (po zdanění podniku) pro upuštění od dalších hlasovacích práv [50].
Žádné snížení úhrady kvůli sjednání paušální úhrady
(231) U akcií závisí úhrada přímo na výsledcích podniku a vyjadřuje se hlavně ve formě dividend a podílu na nárůstu hodnoty podniku (např. vyjádřeno růsty kurzů akcií).
Země obdrží paušální úhradu, v jejíž výši by měly být vyjádřeny tyto oba aspekty úhrady za "normální" kapitálový vklad.
Je možné argumentovat, že pevná úhrada, kterou obdrží země místo úhrady spojené přímo s výsledky společnosti WestLB, představuje výhodu, která opravňuje redukci sazby odměny.
Zda je taková pevná úhrada skutečně výhodnější než variabilní úhrada vztahující se k zisku, závisí na výsledcích podniku v budoucnosti.
Pokud se tyto zhorší, je paušální sazba pro investora výhodou, pokud se ale zlepší, je nevýhodou.
Skutečný vývoj není ale možné dodatečně použít k posuzování rozhodování o investici.
V daném případě je nutné také uvážit, že v případě ztrát se neplatí žádná úhrada a že rozhodování o kumulativních dodatečných platbách je na společnosti WestLB.
Paušální charakter úhrady proto investorovi neprospěje tak, že tento by byl proto srozuměn se snížením úhrady.
Vzhledem k tomuto všemu je Komise toho názoru, že sazba odměny nemusí být z tohoto důvodu redukována.
(232) Je také nutno zmínit, že úhrada, která se má za přidělený kapitál zaplatit, se normálně sjednává mezi podniky a investorem.
V daném případě ale byla výše odměny, kterou má WestLB zaplatit, sjednána zjevně mezi podílníky WestLB, což se jeví jako neobvyklé.
Výše úhrady by neměla záviset na tom, co jsou ostatní podílníci ochotni akceptovat, nýbrž na riziku pro zemi a užitek pro WestLB.
Německo také nepředložilo žádné podklady k jednáním o úhradě a k výpočtu její výše.
Německo s tím musí jistě souhlasit, pokud poukazuje na to, že pro ocenění Komisí z hlediska práva ohledně podpor je rozhodující pouze výsledek, tzn. výše odměny, a ne druh a způsob její realizace.
Z hlediska Komise mohou ale druh a způsob, jak byla úhrada stanovena, a úvahy, které přitom hrají roli, zcela poukazovat na to, do jaké míry se země chovala jako investor v tržním hospodářství.
(233) Mezi podílníky WestLB bylo dále sjednáno, že úhrada by měla být stanovena až poté, kdy budou předloženy finanční výsledky společnosti WestLB za léta od roku 1992.
Podle názoru Komise by finanční výsledky banky ovšem neměly mít žádný význam pro určení výše paušální úhrady.
Taková úhrada by neměla rovněž záviset na ziscích, kterých společnost WestLB skutečně dosáhla, nýbrž na riziku pro zemi a potenciální užitek majetkového převodu pro banku.
Investor v tržním hospodářství by nebyl ochoten kvůli špatným výsledkům dotyčného podniku akceptovat nižší paušální úhradu.
Tato dohoda tak nepoukazuje na chování, které odpovídá chování investora v tržním hospodářství.
(234) V přípravné fázi zjišťování Komise se mezi stěžovatelem a společností WestLB konají jednání s cílem dojít bez provedení řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES k řešení, tzn. na společném základě nalézt úhradu považovanou za odpovídající trhu.
Tato jednání nevedla k žádnému výsledku. V souvislost s těmito jednáními společnost WestLB ale navrhla, aby bylo zemi dále k již stávající paušální úhradě ve výši 0,6 % poskytnuto právo zachovávat při likvidaci WestLB přiměřené odškodnění za nárůst hodnoty, kterou společnost WestLB zjistila rozšířením obchodní činnosti v důsledku převodu majetku Wfa; tzn. zemi by byl vyhrazen další podíl ve státních rezervách a v tichých rezervách společnosti WestLB.
Tato skutková podstata poukazuje na to, že hodnota vloženého kapitálu pro WestLB byla ve skutečnosti větší než hodnota sjednané úhrady.
Takový podíl na likvidační hodnotě ale nebyl sjednán.
Investor v tržním hospodářství by takovou hypotetickou "úhradu" neakceptoval, protože u podniku, který je proinvestován natrvalo, jako WestLB, by nikdy nebyl v situaci, aby měla výnosy; byla by pro něj proto bez hodnoty.
Celková úhrada
(235) Na základě všech těchto úvah a v souladu se stěžovatelem BdB, zemí Severní Porýní-Vestfálsko a společností WestLB AG dospěla Komise k závěru, že přiměřená úhrada za dotčený kapitál by činila 6,92 % (po zdanění podniku), totiž 10,19 % (po zdanění podniku) normální výnosnosti pro sporné investice, s připočtením 0,3 % (po zdanění podniku) kvůli zvláštnostem transakce, s odečtením 3,75 % (po zdanění podniku) kvůli nákladům na financování, který vzniká společnosti WestLB kvůli chybějící likviditě převedeného majetku.
iv) Přiměřená úhrada za částku 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR)
(236) Jak bylo již vysvětleno, má také podíl vlastního kapitálu ve výši 3,4 mld. DEM (1,74 mld.
EUR) materiální hodnotu pro společnost WestLB a jeho ekonomickou funkci lze srovnávat s funkcí záruky nebo ručení. Aby bylo možné se takovému riziku vyhnout, požadoval by investor v tržním hospodářství přiměřenou úhradu.
88 odst. 2 Smlouvy o ES uvedla Komise sazbu 0,3 % p.a. (po zdanění), kterou Německo uvádělo jako přiměřenou provizi avala pro banku jako WestLB.
Ohledně toho je ale nutné zohlednit zvláště dva faktory. Za prvé částka 3,4 mld.
DEM (1,74 mld. EUR) je vyšší než částka, která je normálně kryta takovými bankovními zárukami.
Za druhé jsou bankovní záruky obvykle spojeny s určitými transakcemi a jsou časově omezeny.
Zvláštní rezerva Wfa je proti tomu společnosti WestLB k dispozici časově neomezeně.
Oba faktory vyžadují zvýšení úhrady na přibližně 0,5 až 0,6 %.
Protože prémie záruky normálně představují provozní výdaje a protože snižují zdanitelný zisk, se úhrada, která se platí zemi za kapitál Wfa, ale která se platí ze zisků po zdanění, je nutné tuto sazbu adekvátně uzpůsobit.
Při zvážení tohoto všeho je Komise názoru, že sazba odměny ve výši 0,3 % po zdanění představuje pro tento druh kapitálu korektní úhradu.
v) Synergické efekty
(238) Německé orgány uvádějí, že vlastním důvodem pro převod byly potenciální synergie a ne navýšení vlastního kapitálu společnosti WestLB.
Že diskuse o efektivitě podpory bytové výstavby začaly již v 70. letech, je veskrze možné.
Přes tuto zdlouhavou diskusi se ale převod nekonal před rokem 1991, když potřeba kapitálu společnosti WestLB nutila veřejné vlastníky, aby v tomto směru začali jednat.
Z podkladů – zvláště z platných podkladů k zákonu o převodu jako zákonného zdůvodnění nebo k protokolům o debatách zemského sněmu – jednoznačně vyplývá, že vlastní účel převodu spočíval v tom, aby byla společnosti WestLB poskytnuta základna vlastního kapitálu slučitelná s novými předpisy o kapitálové přiměřenosti.
Synergie byly považovány za pozitivní (vedlejší) efekt, ale v tomto okamžiku nebyly jistě hlavním důvodem pro transakci.
(239) Německé orgány a společnost WestLB uvádějí, že země obdržela nejen odměnu ve výši 0,6 % za částku 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR), nýbrž navíc profitovala ze synergických efektů v přibližné výši 30 mil. DEM (15 mil. EUR) ročně v důsledku převodu a začlenění Wfa a převzetí penzijních závazků Wfa společností WestLB ve výši 33 mil. DEM (17 mil. EUR). Úspory podmíněné synergiemi je možné odvodit ze sloučení Wfa s dřívějším oddělením společnosti WestLB pro bytovou výstavbu, kterým bylo umožněno, aby byla organizačně zúžena podpora bytové výstavby země a bylo možné uspořit personál.
(240) Synergie jsou normálními důsledky sloučení.
Není ovšem jasné, jak je možné takové synergické efekty sloučit s konceptem uzavřeného cyklu a konkurenční neutrality Wfa, který uplatňuje země.
Pokud byly synergie možné po převodu, ačkoli obě jednotky zůstaly navzájem jasně oddělené a vyplývaly ze sloučení Wfa s oddělením WestLB pro bytovou výstavbu, které již dříve pracovalo výlučně pro Wfa, nelze pochopit, proč by byly neměly takové synergie být možné i bez převodu.
(241) Pokud v ostatním pro Wfa vznikají takové synergie a úspory, přispívá toto podpoře bytové výstavby redukcí nákladů (a tak zemi), nemůže to být ale považováno za protihodnotu společnosti WestLB za poskytnutí základních vlastních prostředků.
Protože se těmito synergiemi nezmenší ani použitelnost převedeného kapitálu pro společnost WestLB, ani se nezvýší náklady vyplývající z převodu, nesměly by mít synergie také žádný vliv na výši odměny, kterou by mohl investor jednající podle tržně-ekonomických zásad požadovat od banky za poskytnutý vlastní kapitál.
Také v případě skutečné výhody pro zemi v důsledku synergií by byl každý konkurent na základě konkurence nucen "zaplatit" zemi za finanční nástroj (Wfa) s připočtením k přiměřené odměně za poskytnutý vlastní kapitál "úhradu" ve formě takových výhod.
(242) V ostatním synergie v důsledku sloučení vznikají normálně v obou podnicích podílejících se na sloučení.
Je obtížné pochopit, proč by společnost WestLB z těchto výhod neměla vůbec profitovat.
(243) Pokud by společnost WestLB provedla platby za penzijní závazky Wfa, kterými se snižují roční náklady Wfa, nemohou být takové platby považovány za synergie v důsledku sloučení.
Mohou být ale považovány za nepřímou úhradu společnosti WestLB pro zemi.
Výhody by měly vzniknout v rámci podpory bytové výstavby a následně by měly navýšit prostředky, které tam jsou k dispozici.
(244) Komise tedy zastává názor, že se u uplatňovaných synergických efektů nejedná o úhradu zaplacenou společností WestLB za převod Wfa, je ale ochotna považovat částku zaplacenou společností WestLB v roce 1992 za penzijní výdaje Wfa ve výši 33 mil. DEM (17 mil. EUR) za část úhrady zaplacené společností WestLB za převod.
f) ZAČLENĚNÍ OBCHODNÍHO ROKU 2002
(245) Komise v ostatním oproti názoru stran porozumění dospěla k závěru, že také rok 2002 musí být brán za základ při zjišťování prvku podpory, a to podílově až do 1. srpna 2002.
Německo sice opakovaně uvádělo, že na základě zpětného právního účinku na rozvahu a výsledovku prostřednictvím zákonem nařízeného příplatku Wfa k Landesbank Nordrhein-Westfalen ke dni 1. ledna 2002 je nutné považovat skutkovou podstatu podpory za zrušenou ke dni 1. ledna 2002.
Bez ohledu na právní účinky na rozvahu měla ale společnost WestLB kapitál Wfa k dispozici na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech skutečně až do 1. srpna 2002 .
Pro zde posuzovanou otázku je toto rozhodujícím hlediskem.
(246) Přesvědčivá není ani námitka, že nejen výnosy Wfa a podporovaných oblastí, nýbrž také veškerého Veřejného hypotečního obchodu přešly na zemskou banku novým nařízením již ke dni 1. ledna 2002 a tak by byly tyto výnosové ztráty pro WestLB, které je nutné spatřovat v bezprostřední souvislosti s budoucím řešením Wfa, již značně vyšší než přiměřená odměna za kapitál Wfa, což musí být uznáno za přiměřenou kompenzaci.
Komise dospěla k závěru, že nevýhoda z oddělení podpory samotného obchodu jakož i Veřejného hypotečního obchodu nepředstavuje žádnou úhradu za užívání kapitálu Wfa, které bylo prováděno až do 1. srpna 2002.
Kapitálem Wfa byla kryta nejen podpora samotného obchodu i Veřejný hypoteční obchod, nýbrž veškerý konkurenční obchod WestLB.
Společnost WestLB tak musí provést úhradu 6,92 % alikvotně ke dni 1. srpna 2002.
g) PRVEK PODPORY
(247) Podle shora uvedených výpočtů považuje Komise za slučitelnou s trhem odměnu ve výši 6,92 % p.a. po zdanění za část kapitálu, kterou mohla WestLB používat na podporu své obchodní činnosti, totiž 2,5 mld. DEM (1,28 mld. EUR) ke konci roku 1993, a 0,3 % po zdanění za rozdíl mezi touto částí a částkou vykazovanou v rozvaze společnosti WestLB jako vlastní kapitál ve výši 5,9 mld. DEM (3,02 mld. EUR), tedy 3,4 mld. DEM (1,74 mld. EUR) ke konci roku 1993.
(248) Společnost WestLB platila odměnu 0,6 % výhradně na částku, kterou mohla skutečně použít na podporu své obchodní činnosti.
Tato odměna byla placena poprvé za rok 1993.
Jak Komise vysvětlila nahoře, akceptuje platby WestLB v roce 1992 za penzijní pohledávky Wfa jako další odměnu pro zemi.
(249) Prvek podpory může být vypočítán jako rozdíl mezi skutečnými platbami a platbami, které by odpovídaly tržním podmínkám.
(250) Tabulka 5: Výpočet prvku podpory
(Celková částka: 1913,80 mil. DEM = 978,51 mil. EUR)
(v mil. DEM) _BAR_
_BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
1.Podíl zvláštní rezervy, která byla k dispozici společnosti WestLB _BAR_ 13 _BAR_ 2510 _BAR_ 2819 _BAR_ 3048 _BAR_ 3108 _BAR_ 3112 _BAR_ 3113 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
2.Zůstatek (rozdíl od 5900 mil. DEM, 2002 podílově ze 7/12) _BAR_ 5887 _BAR_ 3390 _BAR_ 3081 _BAR_ 2852 _BAR_ 2792 _BAR_ 2788 _BAR_ 2787 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Odměna ve výši 6,92 % (po zdanění) pro 1. _BAR_ 0,9 _BAR_ 173,7 _BAR_ 195,1 _BAR_ 210,9 _BAR_ 215,1 _BAR_ 215,4 _BAR_ 215,4 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Odměna ve výši 0,3 % (po zdanění) pro 2. _BAR_ 17,7 _BAR_ 10,2 _BAR_ 9,2 _BAR_ 8,6 _BAR_ 8,4 _BAR_ 8,4 _BAR_ 8,4 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Celková odměna konformní s trhem _BAR_ 18,6 _BAR_ 183,9 _BAR_ 204,3 _BAR_ 219,5 _BAR_ 223,5 _BAR_ 223,8 _BAR_ 223,8 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Skutečná odměna (po zdanění) _BAR_ 33,1 _BAR_ 15,1 _BAR_ 16,9 _BAR_ 18,3 _BAR_ 18,6 _BAR_ 18,7 _BAR_ 18,7 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] [51] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Prvek podpory _BAR_ -14,5 _BAR_ 168,8 _BAR_ 187,4 _BAR_ 201,2 _BAR_ 204,9 _BAR_ 205,1 _BAR_ 205,1 _BAR_ 208,6 _BAR_ 209,3 _BAR_ 209,3 _BAR_ 128,6 _BAR_
4. OSVOBOZENÍ OD DANÍ
(251) Jak Komise vysvětlila ve svém usnesení o zahájení řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES, za státní podpory lze považovat, je-li určitý podnik osvobozen od normálního zdanění, které se týká jeho konkurentů. Pokud konstrukce "ústavu uvnitř ústavu" zahrnuje obecně prospěšnou podnikovou jednotku osvobozenou od daní, musí být učiněna opatření, aby bylo možné zaručit, že se ekonomické účinky daňových zvýhodnění omezí pouze na obecně prospěšný ústav a že neovlivní podnik v rámci hospodářské soutěže..
(252) Společnost WestLB neměla za převáděné majetkové hodnoty hradit ani majetkovou daň, ani živnostenskou daň.
Kromě toho nebyla obchodní činnost Wfa ani po převodu podrobena dani z příjmů právnických osob.
Podle názoru Německa nemá být společnost WestLB touto daňovou úpravou zvýhodněna vůči jiným daňovým subjektům a také nebyla.
(253) Zisky, které v konkurenčním obchodě společnosti WestLB vzniknou v důsledku použití kapitálu Wfa pro výpočty kapitálové přiměřenosti, jsou normálně zdaňovány.
Pouze zisky v podpoře bytové výstavby jsou od daně osvobozeny.
Osvobození od majetkové daně a od živnostenské daně se omezovala rovněž na obchod podpory bytové výstavby.
Komise nemusela rozhodovat o tom, zda existuje provinění proti německým předpisům o osvobození od daně ve prospěch obecně prospěšných zařízení, nýbrž měla toliko zhodnotit opatření na pozadí ustanovení Smlouvy o ES o státních podporách.
(254) Osvobozením Wfa v rámci WestLB od majetkové, živnostenské daně a daně z příjmů právnických osob se zvýšily zisky (popř. se snížily ztráty) Wfa, zredukovala se potenciální nutnost pro zemi přidělovat další kapitál na podporu bytové výstavby a mohl se zvýšit čistý majetek Wfa.
Protože Wfa potřeboval pouze určitou část této (rozšířené) základny vlastního kapitálu jako základní vlastní prostředky pro vlastní obchod, mohla část, kterou měla k dispozici WestLB na podporu své obchodní činnosti, v průběhu doby rovněž růst.
Pokud by byl ale tento podíl rostl, byla by se rozšiřovala také základna pro úhradu, která se měla platit zemi.
Pokud je úhrada stanovena v přiměřené výši, nebyla by osvobození od daně pro podporu bytové výstavby vedla k žádnému narušení hospodářské soutěže ve prospěch WestLB.
Podle shora uvedených výpočtů činí přiměřená odměna 6,92 % p.a. popř. 0,3 % p.a. po zdanění podniku.
5. PROMINUTÍ ZÁVAZKŮ
(255) Německo tvrdí, že prominutí povinného ručení neomezovalo finanční situaci země a nepředstavovalo žádnou konkurenční výhodu pro Wfa nebo WestLB.
Protože se majetek Wfa (prostředky na bytovou výstavbu země) po převodu dotčeným závazkem ročně již nesnižoval, byly by v případě zrušení Wfa možné vyšší výnosy, přičemž tyto vyšší výnosy by byly přibyly zemi. Kromě toho německé orgány prohlašují, že bez tohoto prominutí by byl BAKred neakceptoval 4 mld.
DEM (2,05 mld. EUR) jako základní vlastní prostředky Wfa.
(256) Zrušením ručení hodnota Wfa jistě vzrostla.
Protože se ale odměna, kterou měla zaplatit WestLB, zakládala na hodnocení Wfa po tomto zrušení, přispělo se tedy tomuto nárůstu hodnoty, nepředstavovalo zrušení žádnou výhodu pro WestLB, nýbrž se jedná o odměnu v souladu s tržními podmínkami.
6. SLUČITELNOST OPATŘENÍ SE SMLOUVOU O ES
(257) Na základě všech těchto uvedení je možné konstatovat, že veškerá kritéria čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES jsou splněna a že převod Wfa dále obsahuje státní podpory ve smyslu dotyčného článku.
Vycházeje z toho je nutné zkoumat, zda je možné podporu považovat za slučitelnou se společným trhem. Ovšem je nutno poznamenat, že německá vláda s ohledem na eventuelní prvky podpor v rámci převodu Wfa neuplatňovala žádné ustanovení smlouvy o výjimkách.
(258) Žádné z ustanovení o výjimkách čl. 87 odst.
2 Smlouvy o ES nelze použít. Podpora nemá ani sociální povahu, ani se neposkytuje individuálním spotřebitelům.
Rovněž nejsou odstraňovány škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi nebo není vyrovnáváno hospodářské znevýhodnění způsobené rozdělením Německa.
(259) Protože podpora nemá žádný regionální cíl – není určena ani na podporu hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ani na podporu rozvoje určitých hospodářských oblastí – neplatí čl. 87 odst. 3 písm. a) ani regionální aspekty čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Podporou není podporován ani žádný významný projekt společného evropského zájmu. Pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví nejsou rovněž cílem podpory
(260) Protože další ekonomická existence společnosti WestLB nebyla ve hře v okamžiku, kdy bylo opatření provedeno, nevyvstává otázka, zda by úpadek jednoho jediného velkého úvěrového ústavu jako WestLB v Německu mohl vést ke generální krizi bankovního sektoru, což by na základě čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES mohlo ospravedlnit podporu na nápravu vážné poruchy v německém hospodářství.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES mohou být podpory považovány za slučitelné se společným trhem, pokud podporují rozvoj určitých hospodářských odvětví.
Toto by mohlo zásadně platit i pro podpory restrukturalizace v bankovním sektoru.
V předloženém případě neexistují ale předpoklady pro aplikaci tohoto ustanovení o výjimce.
Společnost WestLB není označována jako podnik v obtížích, jehož opětovné dosažení rentability by mělo být podporováno státními podporami.
86 odst. 2 Smlouvy o ES, který za určitých okolností připouští výjimky z předpisů smlouvy o státních podporách, platí zásadně také pro sektor finančních služeb.
Komise toto potvrdila ve své zprávě o "Službách obecně hospodářského zájmu v bankovním sektoru" [52].
Ovšem je jasné, že převod byl proveden proto, aby se společnost WestLB dostala do situace, kdy může dostát novým požadavkům vlastního kapitálu, a bez vztahu k jakýmkoli službám všeobecně hospodářského zájmu.
Německo v ostatním neuplatňovalo, že by společnost WestLB měla být převodem Wfa odškodněna za vložení určitých služeb všeobecně hospodářského zájmu.
(263) Protože nelze použít žádnou z výjimek ze zásadního zákazu státních podpor podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nemůže být stávající podpora považována za slučitelnou se společným trhem.
VII. ZÁVĚR
(264) Komise konstatuje, že Německo opatření ohledně podpor poskytlo protiprávním způsobem při porušení čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES. Podle tohoto je podpora protiprávní.
(265) Podpora nemůže být ani na základě čl. 87 odst. 2 popř. odst. 3 Smlouvy o ES, ani na základě jiného ustanovení Smlouvy o ES považována za slučitelnou. Podle tohoto je podpora prohlášena za neslučitelnou se společným trhem, musí být zrušena a prvek podpory protiprávního opatření musí Německo vyžádat zpět,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ -
Článek 1
Státní podpora ve výši 978,51 mil. EUR, kterou Německo poskytlo v časovém období od 1. ledna 1992 do 1. srpna 2002 ve prospěch Westdeutsche Landesbank – Girozentrale, nyní WestLB AG, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla udělena protiprávně.
Článek 3
Navrácení se provede bezodkladně postupem daným vnitrostátními procesními předpisy za předpokladu, že tento postup umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
Částka, která má být vrácena, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce touto protiprávně udělenou podporou disponovat, až do okamžiku jejího úplného vrácení.
Úroky se vypočítávají podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [53].
Článek 4
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí za použití dotazníku uvedeného v příloze, jaká opatření přijalo k jeho splnění.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Norddeutsche Landesbank – Girozentrale
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 3926)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/738/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co členský stát a jiné zúčastněné strany byly na základě výše uvedených ustanovení vyzvány k podání připomínek [1] a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Předmětem řízení je převod ze tří Zemských správ svěřeného majetku (Landestreuhandstellen) ("LTS") prostřednictvím země Dolní Sasko na společnost Norddeutsche Landesbank – Girozentrale ("NordLB").
Řízení souvisí se šesti dalšími řízeními proti Německu kvůli převodům majetku na zemské banky (Landesbanken), zvláště Westdeutsche Landesbank Girozentrale ("WestLB") (Západoněmecká zemská banka ústředí žirové banky).
(2) Komise předala Německu dne 12. ledna 1993 žádost o informace o navýšení kapitálu u společnosti WestLB prostřednictvím integrace Ústavu na podporu výstavby bytů (Wohnunngsbauförderanstalt) ("WfA") jakož i podobných navýšení vlastních prostředků zemských bank dalších spolkových zemí.
Komise se také dopisem dotazovala, u kterých zemských bank došlo k převodu veřejných prostředků na podporu, a rovněž byly požadovány informace o důvodech opravňujících tyto transakce.
(3) Německo předalo dopisy s odpovědí ze dne 16. března 1993 a 17. září 1993.
Další informace Komise požadovala dopisy ze dne 10. listopadu 1993 a 13. prosince 1993 a předány Německem v dopisu ze dne 8. března 1994.
(4) Dopisem ze dne 31. května 1994 a 21. prosince 1994 Bundesverband deutscher Banken e.V.
("BdB") (Spolkový svaz německých bank, zapsaný spolek), který reprezentuje soukromé banky se sídlem v Německu, sdělil Komisi mimo jiné, že zákonem ze dne 17. prosince 1991 byly podíly země Dolní Sasko na majetku na podporu oblasti bydlení, zemědělství a živnostenského podnikání převedeny na NordLB s účinností ke dni 31. prosince 1991.
BdB ve zvýšení vlastních prostředků společnosti NordLB, které je s tímto spojeno, vidí narušení hospodářské soutěže v její prospěch, protože pro to nebyla sjednána úhrada v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
Druhým uvedeným dopisem proto BdB podal formální stížnost a vyzval Komisi, aby proti Německu zahájila řízení podle čl. 93 odst.
88 odstavec 2 Smlouvy o ES). V únoru a v březnu 1995 a v prosinci 1996 přistoupilo ke stížnosti svého svazu několik jednotlivých bank.
(5) Komise nejprve zkoumala převod majetku na společnost WestLB, prohlásila ale, že bude zkoumat převody na další zemské banky, zvláště na NordLB, ve světle zjištění ve věci WestLB [2].
Rozhodnutím 2000/392/EG [3] v této věci konečně v roce 1999 prohlásila, že opatření pro poskytování podpor (rozdíl mezi zaplacenou úhradou a úhradou běžnou na trhu) je neslučitelné se společným trhem a vyslovila požadavek na vrácení podpory.
Toto rozhodnutí bylo Soudem prvního stupně Evropských společenství rozsudkem ze dne 6. března 2003 zrušeno kvůli nedostatečnému zdůvodnění dvou prvků při vyměřování výše úhrady, jinak bylo ale v plném rozsahu potvrzeno.
Dne 20. října 2004 přijala Komise, berouc na vědomí vyrozumění mezi stěžovatelem, společností WestLB a zemí Severní Porýní-Vestfálsko, nové rozhodnutí, které přihlédlo k bodům kritiky soudu.
(6) V návaznosti na rozhodnutí 2000/392/ES předala Komise dne 1. září 1999 Německu žádost o informace, které se týkají převodů na jiné zemské banky.
Německo nato dopisem ze dne 8. prosince 1999 zaslalo informace k převodu Zemských správ svěřeného majetku země na společnost NordLB, které byly po další žádosti Komise o informace doplněny dopisem ze dne 22. ledna 2001.
(7) Žádostí o informace ze dne 1. března 2001 Komise žádala o další údaje, zvláště k převodům kapitálu prostřednictvím Niedersächsische Sparkassen und Giroverband ("NSGV") (Dolnosaské spořitelny a svaz žirových bank), které byly zodpovězeny dopisem Německa ze dne 15. května 2001.
(8) Dopisem ze dne 13. listopadu 2002 Komise informovala Německo o svém rozhodnutí zahájit ohledně převodu prostředků na podporu země Dolní Sasko na společnost NordLB formální řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. Ve stejné době Komise zahájila také řízení kvůli podobným majetkovým převodům na společnosti Bayerische Landesbank – Girozentrale (Bavorská zemská banka – ústředí žirové banky), Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale (Zemská banka Šlesvicko-Holštýnsko – ústředí žirové banky), Hamburgische Landesbank – Girozentrale (Hamburská zemská banka – ústředí žirové banky) a Landesbank Hessen-Thüringen (Zemská banka Hesensko-Duryňsko).
Nejprve Komise zahájila již v červenci 2002 řízení ohledně majetkového převodu na Landesbank Berlin (Zemská banka Berlín).
(9) Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [4].
Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujetí stanoviska.
(10) Dopisem ze dne 11. dubna 2003 zaujalo Německo stanovisko k zahájení řízení ve věcech společnosti NordLB.
(11) Dopisem ze dne 29. července 2003 zaujal BdB stanovisko ke všem rozhodnutím o zahájení ze dne 13. listopadu 2002 společně.
Ke stanovisku BdB Německo sdělením ze dne 30. října 2003 zaslalo odpor zemské vlády Severního Porýní-Vestfálska a společnosti WestLB AG, který se vztahuje také na řízení kvůli převodu LTS na NordLB.
(12) Na další žádost Komise o informace ze dne 1. září 2003 Německo dopisem ze dne 28. října 2003 předalo další informace a reagovalo na stanovisko BdB k NordLB.
(13) Dne 7. dubna 2004 a 3. května 2004 adresovala Komise Německu další žádosti o informace, které byly zodpovězeny dopisy ze dne 27. května 2004 a z 28. června 2004.
Dne 16. srpna a 9. září 2004 Německo zaslalo doplňující stanoviska ke svému dosavadnímu vyjádření.
(14) Dne 19. července 2000 stěžovatelé BdB, země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB AG předali předběžné vyrozumění o přiměřené úhradě za převedený majetek.
Tato úhrada by měla být podle jejich názoru základem pro rozhodnutí Komise.
BdB, země Dolní Sasko a společnost NordLB rovněž zaslaly návrh na vyrozumění o přiměřené úhradě za převedený majetek LTS.
Následně bylo Komisi doručeno několik dopisů těchto účastníků, jakož i Německa.
Konečného znění vyrozumění ohledně převodu majetku LTS na společnost NordLB Komise obdržela dne 7. října 2004.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. NORDDEUTSCHE LANDESBANK – GIROZENTRALE (SEVERONĚMECKÁ BANKA – ÚSTŘEDÍ ŽIROVÉ BANKY)
(15) Společnost NordLB, do které byla LTS vložena, je veřejně právním úvěrovým ústavem s právní formou ústavu veřejného práva se sídlem v Hannoveru, Braunschweigu, Magdeburgu a Schwerinu.
S částkou konsolidované rozvahy ve výši cca 193 miliard EUR (rozhodný den 31. prosinec 2003) je jednou z největších bank v Německu.
Společnost NordLB v současnosti zaměstnává přibližně 9500 pracovníků.
(16) Společnost NordLB vznikla roku 1970 sloučením čtyř veřejnoprávních úvěrových ústavů (Niedersächsische Landesbank, Braunschweigische Staatsbank včetně Braunschweigische Landessparkasse, Hannoversche Landeskreditanstalt a Niedersächsische Wohnungskreditanstalt-Stadtschaft).
(17) K okamžiku nabytí platnosti předloženého zkoumaného převodu kapitálu byly vlastníky společnosti NordLB země Dolní Sasko ze 60 % a Niedersächsische Sparkassen- und Giroverband ("NSGV"), veřejnoprávní korporace, ze 40 %.
(18) Ve dvou státních smlouvách z roku 1991 resp. 1992 se země Dolní Sasko, Sasko-Anhaltsko a Meklenbursko-Pomořansko dohodly, že budou společnost NordLB provozovat jako společný ústav zemí.
S účinkem ke dni 12. ledna 1993 se změnila struktura podílníků a ručitelů následovně: země Dolní Sasko 40 %, NSGV 26,66 %, země Sasko-Anhaltsko 10 %, země Meklenbursko-Pomořansko 10 %, Sparkassenbeteiligungsverband Sachsen-Anhalt ("SBV") 6,66 %, Sparkassenbeteiligungszweckverband Mecklenburg-Vorpommern ("SZV") 6,66 %.
(19) Podle jejích stanov náležejí společnosti NordLB úkoly zemské banky, spořitelní centrální banky a obchodní banky.
Dále může provozovat ostatní obchody všeho druhu, které slouží účelům banky, jejích nositelů, jakož i místním samosprávám v zemích.
V oblasti Braunschweigu je společnost NordLB činná jako spořitelna.
Společnost NordLB nabízí finanční služby soukromým osobám, firmám, institucím a státu a je významným aktérem na mezinárodních kapitálových trzích jak na vlastní účet, tak pro jiné emitenty titulů pro výkon rozhodnutí.
Jako mnoho dalších německých univerzálních bank má také společnost NordLB řadu podílů ve finančních ústavech a v jiných podnicích.
(20) Společnost NordLB je přítomna na významných finančních a obchodních místech světa.
Banka udržuje burzovní kancelář ve Frankfurtu, pobočky v Londýně, New Yorku, Singapuru, Stockholmu, Helsinkách a Šanghaji, zastoupení v Oslu, Talinu a Beijingu, jakož i dceřiné společnosti v Londýně, Curychu, Luxemburgu, Rize, Vilniusu a ve Varšavě.
(21) V roce 2003 činil podíl vlastních prostředků společnosti NordLB na úrovni institutu 11,5 % a na úrovni koncernu 10,1 %; podíl klíčového kapitálu na úrovni institutu se pohyboval kolem 7,1 % a 6,3 % na úrovni koncernu.
Rentabilita vlastního kapitálu byla v roce 2003 přibližně [...] [5] %.
2. ZEMSKÉ SPRÁVY SVĚŘENÉHO MAJETKU (LTS)
(22) V roce 1948 zřídila země Dolní Sasko "Správu svěřeného majetku" (Treuhandstelle), jejíž úkol spočíval v podpoře sociální výstavby bytů.
Na základě takzvané svěřenecké smlouvy mezi zemí a společností NordLB převzala společnost NordLB správu prostředků na podpory a úkolů, které zastává místo pro správu státního majetku.
Na základě této a dvou dalších smluv stejného druhu se společnost NordLB stala právním – ale ne ekonomickým – majitelem a důvěrnickým správcem prostředků na podporu výstavby bytů, na podporu zemědělství a hospodářství v zemi.
Půjčky byly přidělovány vlastním jménem, ale ekonomicky na účet země.
(23) Celkem tři Zemské správy svěřeného majetku jsou právně nezávislé, jsou ale vedeny jako samostatné, ekonomicky, personálně a organizačně oddělené obchodní úseky společnosti NordLB.
Tyto tři LTS jsou osvobozeny od daně z příjmu právnických osob, od daně z příjmu fyzických osob a od daně z majetku.
(24) LTS-Wohnungswesen spravuje majetek k účelu výstavby bytů jakož i zemské záruky na podporu výstavby bytů.
Podporuje zvláště novou výstavbu a modernizaci vlastních a nájemních bytů, jakož i nákup a nabývání vlastních bytů.
(25) LTS-Agrar spravuje veřejné půjčky a dotace na podporu zemědělství, zvláště na agrární investice a opatření v lesním hospodářství.
(26) LTS-Wirtschaft schvaluje a spravuje půjčky a dotace v oblasti podpory hospodářství, především na investice malých a středních podniků jakož i na zakládání nových podniků.
Spravuje iniciativu Společenství EU INTERREG a je uznáváno jako zprostředkovatel financí v rámci "Joint European Venture" (JEV).
3. POŽADAVKY NA KAPITÁL PODLE SMĚRNICE O VLASTNÍCH PROSTŘEDCÍCH
(27) Podle směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o koeficientu výše kapitálové přiměřenosti pro úvěrové ústavy [6] (dále "směrnice o kapitálové přiměřenosti") a podle směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o vlastních prostředích úvěrových ústavů [7] (dále "směrnice o vlastních prostředcích"), podle nichž byl novelizován zákon o úvěrech ("KWG"), musí banky disponovat základním jměním k ručení ve výši 8 % svých rizikových aktiv.
Alespoň čtyři procenta z tohoto musí představovat takzvaný klíčový kapitál (kapitál "třídy 1"), který zahrnuje části kapitálu, které má úvěrový ústav neomezeně a bezprostředně k dispozici, aby mohl krýt rizika a ztráty, jakmile z tohoto vyplynou.
Klíčový kapitál má rozhodující význam pro celkové vybavení banky vlastními prostředky ve smyslu právního dohledu, protože doplňkový kapitál (kapitál "třídy 2") je uznán pouze ve výši stávajícího klíčového kapitálu na podporu rizikových obchodů banky.
(28) Ke dni 30. června 1993 musely německé banky své vybavení základním jměním k ručení přizpůsobit novým požadavkům podle směrnice o kapitálové přiměřenosti a směrnice o vlastních prostředcích [8].
(29) Před převedením směrnice o kapitálové přiměřenosti do německého práva bylo mnoho zemských bank vybaveno základním jměním k ručení v poměrně malé výši.
Pro dotyčné úvěrové ústavy bylo proto naléhavě nutné, aby posílily výši vlastního kapitálu, aby zabránily omezení své podnikatelské expanze nebo aby si alespoň mohly zachovat svůj stávající objem obchodů.
(30) Kvůli napjaté rozpočtové situaci nemohli ale státní podílníci přinést žádný nový kapitál, na druhé straně ale nechtěli také privatizovat a další kapitál financovat prostřednictvím kapitálových trhů.
Tak bylo rozhodnuto, že budou realizovány převody majetku resp. kapitálu, např. v případě společnosti WestLB majetek Wohnungsbauförderungsanstalt (Ústav na podporu bytové výstavby) země Severní Porýní-Vestfálsko ("WfA"), v případě společnosti NordLB uvedené prostředky na podporu tří LTS.
4. PŘEVOD LTS A JEHO ÚČINKY
a. PŘEVOD
(31) Zákonem o vložení prostředků na podporu země Dolní Sasko do vlastního jmění k ručení společnosti Norddeutsche Landesbank – Girozentrale [9], který byl přijat dne 17. prosince 1991 dolnosaským zemským sněmem, bylo ministerstvo financí země zmocněno, aby podíly země na prostředcích na podporu těchto tří LTS převedlo na společnost NordLB jako vlastní kapitál za aktuální cenu na trhu.
Vedle toho se země zavázala, že převedené prostředky na podporu udrží v součtu na hranici aktuální tržní hodnoty ve výši alespoň 1,5 miliardy DEM.
(32) Podle zákona uzavřely země Dolní Sasko a společnost NordLB dne 20. prosince 1991 smlouvu o převodu, kterou převedla země své podíly na příslušných prostředcích na podporu zcela na společnost NordLB jako vlastní jmění k ručení.
Účelem převodu prostředků na podporu bylo zvýšení vlastního kapitálu společnosti NordLB uznaného z hlediska bankovního dohledu o 1,5 miliardy DEM.
b. HODNOTA LTS
(33) Společnost NordLB dne 21. února 1992 pověřila auditorskou společnost Treuarbeit AG zjištěním hodnoty vloženého majetku ke dni 31. prosince 1991.
Tato došla k výsledku, že převedený majetek vykazoval celkově hodnotu 1,7544 miliard DEM, a potvrdila, že na účelové rezervy vytvořené v souvislosti s vložením a vykazované v rozvaze společnosti NordLB k 31. prosinci 1991 jako vlastní kapitál ve výši 1,5 miliardy DEM je možné nahlížet jako na zhodnocené.
(34) Hodnota majetku vloženého zemí Dolní Sasko do společnosti NordLB se zjišťuje průběžně.
Následující tabulka ukazuje zjištěné hodnoty ke konci roku 2003:
Rozhodný den _BAR_ Hodnota v mil. DEM _BAR_
31.12.1991 _BAR_ 1754,4 _BAR_
31.12.1992 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.1993 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.1994 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.1995 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.1996 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.1997 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.1998 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.1999 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2000 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2001 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2002 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2003 _BAR_ [...] _BAR_
(35) Na základě posudku společnosti Treuarbeit AG společnost NordLB dne 26. února 1992 požádala Spolkový úřad pro bankovní dohled (BAKred) o uznání účelové rezervy z hlediska bankovního dohledu ve výši 1,5 miliard DEM jako vlastní prostředky k ručení podle § 10 odst.
2 věty 2 KWG.
(36) Dne 26. července 1993 uznal BAKred těchto 1,5 miliard DEM předběžně jako základní jmění k ručení.
Poté, co země Dolní Sasko objasnila svůj závazek k zachování hodnoty prostředků na podporu ve výši alespoň 1,5 miliardy DEM, které vyžadoval BAKred, uznal úřad pro dohled dne 22. listopadu 1993 s konečnou platností, že netrvají jeho počáteční pochybnosti ohledně zhodnocení účelové rezervy.
Před formálním uznáním prostředků na podporu LTS za základní jmění úřadem BAKRed toleroval BAKred skutečné používání prostředků na podporu k ručení, pokud to bylo nutné, aby bylo možné vyhovět aktuálně platným předpisům o kapitálové přiměřenosti.
(37) Částka 1,5 miliardy DEM byla od okamžiku vložení vykazována jako souhrnná účelová rezerva pod vlastním kapitálem společnosti NordLB, zatímco příslušná částka rozdílu byla zaúčtována k hodnotě majetku jako rezerva pro závazky ze smlouvy o převodu.
(38) Německo uvedlo, že z převedeného majetku bylo cca 100 mil. DEM ročně využito na podporu samotného bankovního obchodu.
Veškerý zbytek majetku měla společnost NordLB od uznání úřadem BAKred k dispozici na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
Před uznáním úřadem BAKRed byla na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech k dispozici pouze část skutečně požadovaných prostředků, aby bylo možné splnit předpisy o kapitálové přiměřenosti.
(39) Pro konkurenceschopnost v bankovních obchodech byly vyčleněny následující prostředky:
Rok 1992 _BAR_ Hodnota prostředků vyčleněných na konkurenceschopnost v bankovních obchodech podle údajů Německa v mil. DEM _BAR_
Leden _BAR_ 120 _BAR_
Únor _BAR_ 101 _BAR_
Březen _BAR_ 145 _BAR_
Duben _BAR_ 109 _BAR_
Květen _BAR_ 71 _BAR_
Červen _BAR_ 0 _BAR_
Červenec _BAR_ 0 _BAR_
Srpen _BAR_ 0 _BAR_
Září _BAR_ 0 _BAR_
Říjen _BAR_ 19 _BAR_
Listopad _BAR_ 63 _BAR_
Prosinec _BAR_ 162 _BAR_
Rok 1993 _BAR_ Hodnota prostředků vyčleněných na konkurenceschopnost v bankovních obchodech podle údajů Německa v mil. DEM _BAR_
Leden _BAR_ 133 _BAR_
Únor _BAR_ 133 _BAR_
Březen _BAR_ 207 _BAR_
Duben _BAR_ 147 _BAR_
Květen _BAR_ 174 _BAR_
Červen _BAR_ 1143 _BAR_
Červenec _BAR_ 1222 _BAR_
Srpen _BAR_ 1071 _BAR_
Září _BAR_ 1176 _BAR_
Říjen _BAR_ 1204 _BAR_
Listopad _BAR_ 1149 _BAR_
Prosinec _BAR_ 1197 _BAR_
Nezávisle na využití prostředků z hlediska dohledu, je společnost NordLB vůči zemi smluvně zavázána, že před započetím jednoho každého obchodního roku sdělí výši předpokládaného využití prostředků na podporu LTS (takzvané doložení kapitálu).
Pro rok 1992 společnost NordLB ohlásila 180 mil. DEM.
Pro rok 1993 byla doložena částka 1,4 miliardy DEM.
Od roku 1994 se kapitál ohlášený vůči zemi kryje s maximální hodnotou prostředků, která byla k dispozici na konkurenceschopnost v bankovních obchodech (částky rozdílů k 1,5 miliardy DEM byly zapotřebí na podporu samotného obchodu).
Rozhodný den _BAR_ Doložený kapitál v mil. DEM _BAR_
31.12.1991 _BAR_ — _BAR_
31.12.1992 _BAR_ 180 _BAR_
31.12.1993 _BAR_ 1400 _BAR_
31.12.1994 _BAR_ 1400 _BAR_
31.12.1995 _BAR_ 1390 _BAR_
31.12.1996 _BAR_ 1390 _BAR_
31.12.1997 _BAR_ 1390 _BAR_
31.12.1998 _BAR_ 1390 _BAR_
31.12.1999 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2000 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2001 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2002 _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2003 _BAR_ [...] _BAR_
c. ÚČINKY PŘEVODU PROSTŘEDKŮ NA PODPORU LTS NA SPOLEČNOST NORDLB
(40) Podle údajů Německa měla společnost NordLB ke dni 31. prosince 1991 klíčový kapitál ve výši 2,043 miliard DEM a doplňkový kapitál ve výši 543 mil. DEM.
V poměru k tehdejší základně vlastního kapitálu tedy celkově ve výši 2,586 miliard DEM zvýšily prostředky na podporu ve výši 1,5 miliardy DEM základnu vlastního kapitálu o 58 %.
(41) Možnost rozšíření obchodu až do 100 % vážených rizikových aktiv se zvýšila s faktorem 12,5, tzn. cca o 17,5 miliard DEM.
Ve skutečnosti může být zvýšením vlastních prostředků o cca 1,4 miliardy DEM rozšířen přípustný objem úvěrů ale mnohem silněji, protože riziková aktiva banky nelze normálně zatížit 100 % rizikem.
Protože zvýšení klíčového kapitálu společnosti NordLB vytvořilo možnost přijmout další doplňkový kapitál, zvětšila se nepřímo ještě silněji její skutečná kapacita pro přidělování úvěrů.
d. ÚHRADA ZA PŘEVOD LTS
(42) V § 7 odst. 1 smlouvy o vložení ze dne 20. prosince 1991 byla sjednána úhrada ve výši 0,5 % p.a. po zdanění za převod prostředků na podporu všech tří LTS.
Úhrada musí být placena ročně dodatečně.
Přitom musí společnost NordLB do 31.ledna příslušného následujícího obchodního roku zjistit výši úhrady.
Sazba úhrady se vztahuje podle smluvního ustanovení na ohlášené využívání rezerv vytvořených podle smlouvy o vložení, tzn. pouze na "doložený" kapitál.
Podle tohoto jsou placeny následující částky.
Rozhodný den _BAR_ Doložený kapitál v mil. DEM _BAR_ Úroková sazba _BAR_ Zaplacená úhrada v mil. DEM _BAR_
31.12.1992 _BAR_ 180 _BAR_ 0,5 % _BAR_ 0,9 _BAR_
31.12.1993 _BAR_ 1400 _BAR_ 0,5 % _BAR_ 7 _BAR_
31.12.1994 _BAR_ 1400 _BAR_ 0,5 % _BAR_ 7 _BAR_
31.12.1995 _BAR_ 1390 _BAR_ 0,5 % _BAR_ 6,95 _BAR_
31.12.1996 _BAR_ 1390 _BAR_ 0,5 % _BAR_ 6,95 _BAR_
31.12.1997 _BAR_ 1390 _BAR_ 0,5 % _BAR_ 6,95 _BAR_
31.12.1998 _BAR_ 1390 _BAR_ 0,5 % _BAR_ 6,95 _BAR_
31.12.1999 _BAR_ [...] [10] _BAR_ 0,5 % _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2000 _BAR_ [...] _BAR_ 0,5 % _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2001 _BAR_ [...] _BAR_ 0,5 % _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2002 _BAR_ [...] _BAR_ 0,5 % _BAR_ [...] _BAR_
31.12.2003 _BAR_ [...] _BAR_ 0,5 % _BAR_ [...] _BAR_
(43) Podle smlouvy o vložení má země Dolní Sasko navíc právo vybírat úroky a splátky, které se vrací do prostředků na podporu, pokud hodnota prostředků na podporu běžná na trhu překračuje 1,5 miliardu DEM.
V době do března 2003 bylo podle údajů Německa odebráno celkem 473,88 mil. DEM (242,29 mil.
EUR). Toto podle jeho názoru odpovídá úrokové přirážce ke sjednaným 0,5 % p.a. ve výši cca 2,79-2,85 % za rok.
e. VLOŽENÍ KAPITÁLU PROSTŘEDNICTVÍM DALŠÍHO VLASTNÍKA PODÍLŮ, NSGV
(44) V přípravných rozhovorech k převodu prostředků na podporu LTS na NordLB země Dolní Sasko objasnila vůči tehdy jedinému jinému ručiteli NSGV, že vychází ze společné odpovědnosti za financování obou ručitelů a že NSGV by měl přispět podle svého kapitálového podílu 40 %.
Pokud by toto způsobilo potíže, bylo by nutné diskutovat o změně poměrů podílů.
(45) Návrh dohody, která má být uzavřena mezi oběma ručiteli, byl přiložen k návrhu zákona ze dne 15. října 1991.
Proti okamžitému podepsání této "dohody ručitelů" stála podle údajů Německa pouze okolnost, že bylo stanoveno společné podepsání země Saska-Anhaltska a SBV, SBV k tehdejšímu okamžiku ale ještě nebyl založen.
Při uzavření smlouvy o vkladu dne 20. prosince 1991 rozhodla schůze ručitelů, která k tomuto okamžiku sestávala ze země Dolní Sasko a NSGV, že učiní takovou dohodu ručitelů.
Dohoda byla uzavřena po nabytí platnosti státní smlouvy za účasti země Sasko-Anhaltsko a SBV dne 5. března 1992.
(46) NSGV podle údajů Německa dále splnil své závazky z dohody ručitelů ze dne 5. března 1992 a v červenci a v říjnu 1994 vlastní prostředky společnosti NordLB, které jsou uznány z hlediska bankovního právního dohledu, zvýšil prostřednictvím dvou dále blíže popsaných opatření z jeho strany celkem o 1 miliardu DEM (podle jeho tehdejšího kapitálového podílu na společnosti NordLB ve výši 40 %).
(i) LBS-zvláštní rezerva ve výši 450 mil. DEM
(47) Landesbausparkasse (LBS) (Zemská stavební spořitelna), která byla dosud začleněna do společnosti NordLB, byla po jednáních na konci roku 1993 mezi zemí, NSGV a NordLB vyloučena z NordLB zákonem ze 6. června 1994 s účinkem ke dni 1. července 1994 a osamostatněna jako právně způsobilý ústav veřejného práva.
(48) Dosud byli v interním poměru ručitelů vlastníci LBS země Dolní Sasko ze 60 % a NSGV ze 40 %.
Hodnota LBS byla vyčíslena na 900 mil. DEM.
Bylo sjednáno, že společnost NordLB by měla před vyčleněním odebrat z LBS 450 mil. DEM a NSGV by měl stejnou částku do LBS opět přivést.
Toto opatření bylo NSGV započítáno ve výši 450 mil. DEM na jeho závazek z dohody ručitelů přivést do NordLB 1 miliardu DEM, za podmínky, že NSGV by realizoval další majetkový vklad ve výši 550 mil.
(49) Odebraná částka ve výši 450 mil. DEM byla společností NordLB zaúčtována v rezervních fondech ze zisku ve formě zvláštní rezervy jako dodatečné vlastní jmění k ručení ve smyslu předpisů bankovního právního dohledu.
Zvláštní rezerva se úročí 7,5 % p.a. před zdaněním způsobem ukládání a v interním poměru ručitelů mezi sebou navzájem přísluší zemi ze 60 % a NSGV ze 40 %.
(ii) Kapitálový vklad tichého společníka ve výši 550 mil. DEM
(50) NSGV a společnost NordLB podle údajů Německa uzavřely dne 10. října 1994 smlouvu o majetkovém vkladu podle § 10 odst. 4 KWG.
Podle ní se NSGV zavázal, že s účinností k 10. říjnu 1994 provede majetkový vklad ve formě podílu tichého společníka ve výši 550 mil. DEM u NordLB proti zaplacení úhrady závislé na zisku, jejíž výše vyplývá z blíže specifikované úrokové sazby pro desetileté dluhopisy majitele ve výši 7,91 % s připočtením marže 1,2 % p.a.
Z toho se podle údajů německých úřadů vypočítá celkové úročení ve výši 9,11 %, které odpovídá úhradě běžné na trhu za podíl tichého společníka a zároveň úhradě, která se má zaplatit zemi Dolní Sasko za vložení prostředků na podporu do vlastního jmění k ručení.
Vklad byl podle údajů německých úřadů proveden podle smlouvy a byl ve smyslu bankovního právního dohledu uznán jako vlastní jmění společnosti NordLB k ručení.
III. STANOVISKO ÚČASTNÍKŮ
1. STÍŽNOST A POZNÁMKY STĚŽOVATELE
(51) BdB vidí v převodu prostředků LTS na podporu a ve zvýšení vlastních prostředků společnosti NordLB, které je s tím spojeno, narušení hospodářské soutěže ve prospěch společnosti NordLB, protože společnost NordLB neprovedla žádnou úhradu, která by byla v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.
(52) Podle názoru BdB není použití zásady investora v tržním hospodářství omezeno na ztrátové nebo sanaci vyžadující podniky.
Investor se při rozhodování o své investici nemá vést otázkou, zda dotyčný podnik hospodaří vůbec rentabilně, nýbrž zkoumá, zda výnosnost odpovídá sazbě běžné na trhu.
Pokud by byly vklady státního kapitálu zkoumány z hlediska práva podpory pouze tehdy, pokud se jedná o ztrátové podniky, vedlo by to k horšímu postavení soukromých podniků, které nelze sjednat pomocí článku 86 odst. 1 Smlouvy o ES.
(53) Také by nebylo možné použít článek 295 Smlouvy o ES k tomu, aby byl převod LTS vyjmut z rozsahu platnosti práva hospodářské soutěže.
Podle uvedeného článku je ale možné odvodit svobodu státu vytvořit takový zvláštní majetek; jakmile ten ale přejde na komerčně pracující podnik, bylo by nutné použít pravidla hospodářské soutěže.
(54) BdB ve své stížnosti konstatoval, že otázka, jaká úhrada je přiměřená za vložení prostředků na podporu, musí být zodpovězena zvláště v případě společnosti NordLB podle metodiky, která byla pro Komisi základem v jejím rozhodnutí o WestLB ze dne 8. července 1999.
Podle ní má být v prvním kroku provedeno srovnání kapitálu, který je k dispozici, s jinými nástroji vlastního kapitálu.
Ve druhém kroku se má zjistit minimální úhrada, kterou by investor očekával za konkrétní investice vlastního kapitálu do zemské banky.
Nakonec se mají vypočítat eventuelní příplatky a srážky kvůli zvláštnostem převodu.
Porovnání s dalšími nástroji vlastního kapitálu
(55) BdB dospěl k výsledku, že vklad prostředků LTS na podporu do NordLB – stejně jako u všech dalších řízení kvůli vkladu kapitálu do zemských bank – je srovnatelný s vkladem do základního kapitálu.
(56) Vložení prostředků na podporu nelze srovnávat s podílem na zisku, protože právo na podíl na zisku představoval pouze doplňkový kapitál.
V Německu byl jako klíčový kapitál při příslušných okamžicích vložení, tedy zvláště na konci roku 1991, toliko základní kapitál (a rezervy ve smyslu § 10 odst. 2 KWG), jakož i kapitálové vklady tichého společníka.
Srovnání s podílem tichého společníka přitom ve všech případech vyloučeno.
Zaprvé investor poskytl kapitálové vklady tichého společníka k dispozici pouze časově omezeně.
Investor proto nemůže očekávat, že za kapitálový vklad tichého společníka obdrží stejnou výnosnost jako za nástroje vlastního kapitálu neomezeně uznávané bankovním právním dohledem, jako zvláště vklad do základního kapitálu.
(57) Pokud se za druhé uplatní, že přidělený kapitál se na základě dohod mezi vlastníky zemské banky použije k ručení sekundárně po základním kapitálu, nemělo by se z toho pro investora odvozovat žádné snížení rizika.
Přidělený kapitál tvoří významnou část celkového klíčového kapitálu.
Tím existuje velmi vysoká pravděpodobnost, že vložený kapitál bude v případě ztrát použit alespoň částečně [11].
(58) Rozdílná kvalita kapitálových vkladů tichého společníka v porovnání ke kapitálu, který by byl přidělen vložením prostředků zemských bank na podporu, byl za třetí potvrzen basilejským výborem pro bankovní dohled s ohledem na definici klíčového kapitálu z hlediska bankovního dohledu.
Podle toho by měly být kapitálové vklady tichého společníka z hlediska bankovního dohledu uznány toliko jako takzvaný kapitál Lower-Tier-1.
Tento kapitál by směl činit pouze 15 % požadovaného podílu klíčového kapitálu, tzn. při podílu klíčového kapitálu ve výši 4 % by musely být 3,4 % představovány základním kapitálem a otevřenými rezervami (např. vložené účelové rezervy do zemských bank).
Navíc by sekundární nástroje vlastního kapitálu, např. přednostní akcie nebo požitková práva, přijímány bankami vždy pouze v malém rozsahu.
Na nátlak ratingových agentur nedosáhly – zcela jinak, než ve zde posuzovaných případech – téměř nikdy více než 10 % celkového klíčového kapitálu banky.
Na tomto pozadí nejsou vklady tichého společníka použitelné pro velké objemy, které investuje sám jeden investor.
Minimální úhrada za investici základního kapitálu do zemské banky
(59) BdB uvádí, že veškeré metody ke zjištění přiměřené úhrady (výnosnosti) pro základní kapitál, který je dán k dispozici, vycházejí z bezrizikové výnosnosti a že sčítají rizikovou prémii.
Metody je možné odvodit z následujícího základního principu:
Očekávaná výnosnost rizikové investice
=
Bezriziková výnosnost + riziková prémie rizikové investice
(60) Pro zjištění bezrizikové výnosnosti použil BdB výnosnost dlouhodobé státní půjčky, protože u pevně zúročených cenných papírů státních emitentů se jedná o formu investice s nejmenším nebo žádným rizikem.
K odstranění účinku inflace, má být přitom pro každé časové období vkladu určena sazba výnosnosti pro dlouhodobou státní půjčku nejprve bez zohlednění očekávání inflace.
Pro odhad dlouhodobé bezrizikové základní úrokové sazby je potom k "reálné základní úrokové sazbě" v okamžiku sledování nutné přičíst odhad dlouhodobé průměrné očekávané inflace ve výši 3,6 %.
(61) Trh-riziková prémie se zjišťuje podle názoru BdB v prvním kroku z rozdílu mezi dlouhodobou průměrnou výnosností akcií a úrokovou sazbou státních dluhopisů.
(62) Ve druhém kroku BdB určí hodnotu beta zemských bank, tzn. individuální rizikovou prémii bank, které se má přizpůsobit všeobecná tržní-riziková-prémie.
Přirážky a slevy kvůli zvláštnostem transakcí
(63) BdB konstatoval, že sazba odečtená Komisí od minimální úhrady v rozhodnutí 2000/392/ES kvůli chybějící likviditě majetku Wfa byla potvrzena Soudem prvního stupně.
Neexistuje tedy žádný důvod odchylovat se v předložených případech od této metody a také zde se má provést odpočet likvidity.
Výše odpočtu z důvodu chybějící likvidity se určí podle metodiky WestLB podle čistých nákladů na refinancování (hrubé náklady na refinancování s odečtením aplikovatelných daní podniku).
(64) Přirážka provedená Komisí v rozhodnutí 2000/392/ES byla rovněž potvrzena Soudem prvního stupně.
Pokud také v dalších případech zemských bank existují okolnosti způsobující zvýšení rizika vůči "normální investici základního kapitálu", jako částečně mimořádně vysoký objem převodu majetku, neprovedené vydání nových obchodních podílů a s tím spojené upuštění od dalších hlasovacích práv, jakož i chybějící zastupitelnost investice, tzn. chybějící možnost investovaný kapitál kdykoli z podniku odebrat, je podle názoru BdB také zde přirážka oprávněná.
2. POZNÁMKY ZEMĚ SEVERNÍ PORÝNÍ-VESTFÁLSKO A SPOLEČNOSTI WESTLB
(65) Ve stanovisku předaném Německem dne 30. října 2003 k rozhodnutí Komise o zahájení popřely země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB, že vložení majetku do zemských bank, zvláště v případě společnosti NordLB, může být srovnáváno se základním kapitálem.
Spíše byly kapitálové vklady tichého společníka a takzvané perpetuals uznány v Německu již od roku 1991 jako klíčový kapitál.
Navíc se úhrada neřídí právně podle zařazení bankovního dohledu, nýbrž podle rizikového profilu investice.
Protože majetek se použije k ručení druhořadě, je riziková struktura srovnatelná spíše s kapitálovými vklady tichého společníka nebo s takzvanými perpetuals než s investicemi základního kapitálu.
(66) Ohledně výpočtu minimální úhrady u investice základního kapitálu není nutné proti metodě Capital Asset Pricing Model (CAPM) z pohledu WestLB metodicky nic namítat.
Ovšem hodnoty beta zjištěné prostřednictvím BdB, které jsou zřetelně vyšší než 1, jsou nepřiměřené.
Faktor beta vyšší než 1 naznačuje, že akcie podniku představuje vyšší riziko než trh jako celek.
Na základě tehdy nesporně existující institucionální odpovědnosti úvěrového ustavu a ručení zřizovatele se riziko investice do zemské banky jasně nachází pod rizikem trhu jako celku.
(67) Vedle toho ve zvláštním případě zemských bank by znamenalo chybu přizpůsobit se očekávané výnosnosti k okamžiku vložení majetku do zemských bank.
V testu soukromého investora je tento přístup zásadně smysluplný.
V tomto případě by to však znamenalo, že základem má být úroková míra očekávaná v roce 1991.
Jakékoli ekonomické realitě však odporuje, že by investor v roce 2003 obdržel očekávanou výnosnost roku 1991, která by dalece převyšovala skutečně dosaženou výnosnost..
Schematické a trvalé použití sazby výnosnosti by neodůvodněně znevýhodnilo zemské banky oproti soukromým účastníkům hospodářské soutěže.
(68) Pokud jde o slevu kvůli chybějící likviditě majetkových převodů jsou WestLB a země Severní Porýní-Vestfálsko toho názoru, že sazba za nerizikové státní půjčky musí být úplně odečtena od základní výnosnosti.
Převodem majetků by zemské banky nezískaly žádnou likviditu.
Není ekonomicky udržitelné snížit tuto sazbu o daňovou úsporu, protože úhrada za nástroje kapitálového trhu je nezávislá na daňové situaci.
Jinak by byly ceny nástrojů kapitálového trhu rozdílné vždy podle daňové situace..
(69) Konečně by se při posuzování rizika a úhrady zohlednit, že na základě chybějící likvidity majetků není ani likvidita riziková.
To by se mělo zohlednit odpovídající slevou.
Rovněž by se měl kvůli takzvanému efektu vlastníka uplatnit sleva, neboť investor, který již má v podniku podíl, hodnotí další investici jinak než investor nový.
3. POZNÁMKY SPOLEČNOSTI NORDLB A ZEMĚ DOLNÍ SASKO
(70) Závěry společnosti NordLB a země Dolní Sasko uvádí také spolková vláda.
Ty jsou proto uvedeny společně s poznámkami Německa.
4. POZNÁMKY NĚMECKA
(71) Podle názoru Německa existují i po rozhodnutí Soudu prvního stupně zásadní pochybnosti o tom, zda se mohou investice státního sektoru do rentabilních podniků měřit podle měřítka testu soukromých investorů.
Německo je navíc přesvědčeno, že přenechání prostředků zemí Dolní Sasko na podporu společnosti NordLB nepředstavuje žádnou státní podporu ani podle zásad použitých Komisí v rozhodnutí 2000/392ES.
(72) V případě společnosti NordLB se v okamžiku přenechání prostředků na podporu vedle země jediný další společník – NSGV – zavazuje, že podle své účasti provede vklad v odpovídajícím objemu a za srovnatelných podmínek jako země a tento vklad je potom také realizován.
V této míře se země již chovala při přenechávání prostředků na podporu společnosti NordLB jako soukromý investor.
(73) Společnost NordLB navíc ještě zaplatila přiměřenou úhradu.
Přitom se má zohlednit, že zaplacená úhrada ve výši 0,5 % po zdanění (1,2 % před zdaněním) odpovídá při zohlednění nákladů refinancování ve výši cca 8,3 % indikativní úrokové sazby (1,2 % +8,3 % =) cca 9,5 % před zdaněním, které země jako investor ušetřila, Navíc zemi Dolní Sasko dodatečně k úhradě 0,5 % po zdanění průběžně plynuly zpětné toky z prostředků na podporu, které činily celkem přibližně 242,29 mil. EUR (473,88 mil.
(74) Způsob výpočtu minimální úhrady BdB a Komise v rozhodnutí 2000/392/ES je chybný.
Metoda CAPM není z několika důvodů vhodná ke zjišťování tržní výnosnosti.
Zaprvé majetek převedený na společnost NordLB nebyl volně disponibilní.
Tím by investiční alternativy předpokládané v rámci CAPM prakticky neexistovaly.
Navíc by neexistovalo riziko předpokládané v CAPM pro kolísání trhu, protože zemské banky nebyly zapsány na burze, protože vklad byl hrazen s pevným úrokem a zemské banky byly v tehdejší době ještě zvýhodněny institucionální odpovědností úvěrového ústavu a ručením zřizovatele.
Podle toho by neexistovala také žádná řada historických údajů pro faktory beta.
(75) Za zvláštních okolností přenechání prostředků na podporu by se mělo zohlednit, že ručení prostředků na podporu je omezeno ve vnitřním vztahu podle podílu země Dolní Sasko na základním kapitálu společnosti NordLB a že země má nárok na vyrovnání vůči dalším ručitelům společnosti NordLB.
Investor při rozhodování o investicích rozhodně zohlednil, že prostředky na podporu se sice ve vnějším vztahu podílejí neomezeně na ztrátě, ale že ručení ve vnitřním vztahu je omezeno v rozsahu odpovídajícím podílu země Dolní Sasko na základním kapitálu společnosti NordLB.
Země Dolní Sasko má proto nárok na vyrovnání proti dalším ručitelům společnosti NordLB – včetně veřejnoprávních korporací – u nichž neexistovalo žádné riziko úpadku.
(76) Pokud jde o přirážku kvůli mimořádně vysokému objemu transakce Německo nechápe, jak se má definovat a proč by to mělo ospravedlňovat přirážku.
Poměr vloženého majetku uznaného z hlediska právního dohledu k celkovému vlastnímu kapitálu koncernu NordLB činil v roce 1992 pouze 34,89 %.
Tento podíl do roku 2001 klesl již jen na 9,62 %.
Tyto výpočty se provádí na základě toho, že vlastní kapitál společnosti NordLB činil v roce 1992 4,298 miliard DEM a v roce 2001 15,596 miliard DEM.
Přitom údaje o vlastním kapitálu již obsahovaly majetek LTS.
(77) Ani z hlediska neprovedeného vydání nových obchodních podílů zemi Dolní Sasko není oprávněna žádná přirážka.
NSGV se k okamžiku přenechání prostředků na podporu zavázal, že ke svému podílu na NordLB přidělí adekvátní kapitál, což se také později stalo.
Neexistoval proto žádný podnět k tomu, aby se zvýšily podíly země.
(78) Konečně není ani kvůli chybějící zastupitelnosti prostředků na podporu oprávněna žádná přirážka.
Vložení prostředků na podporu porovná BdB a Komise pro výpočet minimální výnosnosti s investicí základního kapitálu.
Investice základního kapitálu jsou ale stejně málo zastupitelné jako prostředky LTS na podporu.
(79) Pro případ, že by byla společnost NordLB přenecháním finančních majetků přesto zvýhodněna, jednalo by se při tomto zvýhodnění pouze o kompenzaci nákladů vzniklých společnosti NordLB kvůli realizaci její veřejné zakázky.
Společnost NordLB není jen zemskou bankou, nýbrž v oblasti Braunschweigu také spořitelnou.
Plní proto nejen klasickou veřejnou zakázku zemských bank s náklady, které jsou s tímto spojeny, nýbrž také funkci spořitelny.
(80) Pokud by nicméně existovala podpora, jednalo by se v každém případě o stávající podporu, protože přenechání prostředků na podporu by bylo realizováno na základě institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu naposledy upraveného bruselským kompromisem ze dne 17. července 2001.
5. POROZUMĚNÍ MEZI BDB, ZEMÍ DOLNÍ SASKO A NORDLB
(81) Dne 7. října 2004 byly Komisi doručeny výsledky porozumění mezi stěžovatelem BdB, zemí Dolní Sasko a společností NordLB.
Aniž byla dotčena nadále existující zásadní právní pojetí, strany se v porozumění shodly na tom, co samy považují za vhodné parametry pro určení přiměřené úhrady a za přiměřenou úhradu.
Strany žádají Komisi, aby výsledky porozumění zohlednila při svém rozhodování.
(82) Strany nejprve podle Capital Asset Pricing Modell ("CAPM") určily minimální úhradu za hypotetickou investici základního kapitálu do NordLB.
Podle ní má přiměřená minimální úhrada za prostředky LTS na podporu činit přibližně 10,03 %.
Přitom byly brány za základ nerizikové úrokové sazby REX10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG (Německá burza a.s.), jakož i pro faktory beta posudek KPMG zadaný zemskými bankami ze dne 26. května 2004 (který má Komise k dispozici).
Pro NordLB k okamžiku vložení dne 31. prosince 1991 konkrétně vyplynula neriziková základní úroková sazba 7,15 %.
Jako faktor beta byla na základě studie KPMG použita hodnota 0,72.
Prémie tržního rizika byla stanovena 4 % (pro všechny zemské banky jednotně).
(83) Poté byla stanovena sleva za chybějící likviditu kapitálu.
Přitom byla brána za základ opět bezriziková úroková sazba ve výši 7,15 % jako hrubé náklady na refinancování.
Pro zjištění čistých nákladů na refinancování bylo rozhodující daňové zatížení společnosti NordLB paušalizováno ve vztahu na okamžik vložení 50 %, takže vyplývá odečtení likvidity ve výši 3,57 %.
(84) Nakonec je uplatněn příplatek ve výši 0,3 % za chybějící navýšení hlasovacích práv.
(85) Celkově z tohoto vyplývá přiměřená úhrada za prostředky LTS na podporu ve výši 6,76 % p.a. po zdanění za část prostředků LTS na podporu použitelných pro konkurenční obchod společnosti NordLB.
Tato úhrada má být od konce měsíce přiznání splatná jako klíčový kapitál ( 30. listopadu 1993).
(86) K úhradě za část prostředků LTS na podporu, která není použitelná pro konkurenční obchod společnosti NordLB (provize avala), se porozumění nevyjadřuje.
IV. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(87) K posouzení opatření podle smluvních ustanovení o státních podporách se musí nejprve přezkoumat, zda opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
1. STÁTNÍ PROSTŘEDKY A ZVÝHODNĚNÍ URČITÉHO PODNIKU
(88) Jak bylo uvedeno již shora, byly podíly země Dolního Saska na prostředcích tří LTS na podporu převedeny na společnost NordLB jako vlastní kapitál.
Pokud se takový státní majetek s komerční hodnotou převádí na podnik, jedná se o státní prostředky ve smyslu čl. 87 odst.
(89) Při zkoumání, zda převod státních prostředků na státní podnik tento podnik zvýhodňuje, a tak může představovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, použije Komise zásadu "investora v tržním hospodářství". Tato zásada byla Soudním dvorem v řadě právních věcí akceptována a dále rozvíjena.
Posouzení podle této zásady je uvedeno v bodech odůvodnění 93 a následujících.
2. NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OMEZENÍ OBCHODU MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
(90) Liberalizací finančních služeb a integrací finančních trhů je bankovní odvětví stále více citlivé na narušení hospodářské soutěže, zvláště zbývající konkurenční překážky na trzích finančních služeb jsou poznenáhlu odbourávány.
(91) Společnost NordLB je univerzální bankou a významným aktérem na mezinárodních kapitálových trzích.
Společnost NordLB realizuje bankovní služby v hospodářské soutěži s jinými evropskými bankami v rámci Německa i mimo jeho území.
Příspěvky do NordLB tedy narušují hospodářskou soutěž a omezují obchod mezi členskými státy.
(92) Také je nutné poukázat na to, že existuje úzká souvislost mezi vlastním kapitálem úvěrového ústavu a jeho bankovními aktivitami.
Banka může pracovat a rozšiřovat své komerční činnosti pouze s dostatečným uznaným vlastním kapitálem.
Protože společnost NordLB byla díky státnímu opatření takovým vlastním kapitálem pro účely výše kapitálové přiměřenosti vybavena, byly bezprostředně ovlivněny obchodní možnosti banky.
3. ZÁSADA SOUKROMÉHO INVESTORA V TRŽNÍM HOSPODÁŘSTVÍ
(93) Aby bylo možné posoudit, zda kapitálové opatření učiněné státním vlastníkem podílů podniku představuje zvýhodnění ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, použije Komise zásadu "soukromého investora v tržním hospodářství". Tato zásada byla Komisí použita v mnoha případech a Soudním dvorem Evropských společenství byla v několika rozhodnutích akceptována a dále rozvíjena [12].
Dovoluje Komisi zapojit zvláštní okolnosti jednoho případu, popřípadě zohlednit určité strategie holdingové společnosti nebo skupiny podniků nebo mezi krátkodobými a dlouhodobými zájmy investora.
Zásada soukromého investora v tržním hospodářství je použita také v předloženém případě.
(94) Podle této zásady nelze jako státní podporu hodnotit, pokud jsou poskytnuty kapitálové prostředky za podmínek, "za kterých by soukromý investor, který jedná za normálních tržně-ekonomických podmínek, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku" [13].
Finanční opatření jako pro investora v tržním hospodářství je zvláště nepřijatelné tehdy, když stanovená úprava úhrady zaostává za úhradami zaplacenými na trhu za srovnatelné investice.
(95) Ve světle "zásady investora v tržním hospodářství" zní tedy klíčová otázka, zda by takový investor společnosti NordLB poskytl kapitál, který vykazuje zvláštní příznaky prostředků LTS na podporu, za stejných podmínek, zvláště s ohledem na pravděpodobnou výnosnost investice.
Tato otázka má být dále zkoumána.
a) ČLÁNEK 295 SMLOUVY O ES
(96) Podle článku 295 Smlouvy o ES zůstává úprava vlastnictví v různých členských státech nedotčena.
To ale neospravedlňuje žádné jednání proti pravidlům smlouvy o hospodářské soutěži.
(97) Německo uvádí, že kvůli účelové vazbě majetku LTS by nemohly být tyto prostředky použity ziskově jinak, než jejich vložením do podobného státního zařízení.
Proto převod představuje komerčně nejsmysluplnější použití tohoto majetku.
Proto je každá úhrada za vložení, tzn. každá další výnosnost z kapitálu LTS dostačující, aby ospravedlnila převod s ohledem na "zásadu soukromého investora v tržním hospodářství".
(98) Tuto argumentaci nelze přijmout.
Asi se může stát, že vložení tří LTS do NordLB a z toho vyplývající možnost pro NordLB, aby část kapitálu LTS použila k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, bylo ekonomicky nejsmysluplnějším využitím.
Omezení na stanovisko státního investora by však zcela vynechalo fundamentální otázku zvýhodnění příjemce.
Zda existuje zvýhodnění, je možné určit pouze tím, že se přezkoumá, zda cena, kterou zaplatil příjemce opatření, odpovídá tržní ceně: Jakmile se veřejné finance nebo jiná aktiva použijí pro komerční aktivity orientované na hospodářskou soutěž, je nutné aplikovat pravidla běžná na trhu.
b) ŽÁDNÁ ZMĚNA VLASTNICKÉ STRUKTURY
(99) Prostředkem pro zaručení přiměřené výnosnosti z poskytnutého kapitálu by bylo adekvátní zvýšení podílu země na společnosti NordLB, pokud celková rentabilita banky odpovídá normální výnosnosti, kterou investor v tržním hospodářství očekává ze své investice.
Země Dolní Sasko se ale nerozhodla pro tento způsob postupu.
(100) Chybějící zvýšení obchodních podílů ve společnosti NordLB je ze strany Německa zdůvodňováno také tím, že se NSGV k okamžiku přenechání prostředků na podporu zavázalo přidat ke svému podílu ve společnosti NordLB adekvátně rovněž kapitál, což se potom také stalo vytvořením zvláštní rezervy LBS ve výši 450 mil. DEM a kapitálovým vkladem tichého společníka ve výši 550 mil.
DEM. Německo navíc zastává názor, že Soudní dvůr ve věci Alitalia [14] rozhodl, že přísun kapitálu z veřejných prostředků by měl zásadě soukromého investora postačovat,, pokud investuje také jiný držitel podílů a pokud v takovém případě není k dispozici žádná státní podpora.
(101) S ohledem na rozhodnutí Soudního dvora v otázce Alitalia je nutné upozornit na to, že se rozhodnutí vztahuje na investice soukromých osob.
U NSGV se ale nejedná o soukromé osoby, nýbrž o veřejnoprávní organizaci.
Navíc nejsou kapitálové vklady NSGV ani časově ani obsahově srovnatelné s převodem prostředků LTS na podporu.
(102) Zatímco majetky LTS byly převedeny na NordLB s účinností ke dni 31. prosince 1991, byla LBS z NordLB vyčleněna až s účinností ke dni 1. července 1994 a zvláštní vklad LBS byl vytvořen ve výši 450 mil. DEM.
Kapitálový vklad tichého společníka ve výši 550 mil. DEM byl proveden až s účinností od 10. října 1994.
Již tento časový odstup mezi transakcemi vede z hlediska Komise k tomu, že neexistují žádné srovnatelné podmínky.
(103) Navíc se v každém případě u kapitálového vkladu tichého společníka jedná o jinou formu investice.
Tehdy se u všech kapitálových vkladů tichého společníka jednalo o takzvaný kapitál "lower tier 1", tedy doplňkový kapitál, který nemohl být ke splnění předpisů o výši kapitálové přiměřenosti použit ve stejné míře jako základní kapitál.
Navíc poskytovatelé kapitálových vkladů tichého společníka se na rozdíl od poskytovatelů základního kapitálu nepodíleli na zvyšování hodnoty podniku, nýbrž úhrada byla prováděna úplně přímo zaplacenými úhradami, které byly běžně pod úrovní úhrad investic základního kapitálu.
(104) Ani kdyby se vycházelo z toho, že – likvidní – kapitálový vklad tichého společníka ve výši 550 mil. DEM musel být uhrazen vyšší částkou než – nelikvidní – prostředky LTS na podporu, nejsou majetkové převody země a majetkové převody NSGV srovnatelné z důvodu rozdílné úhrady.
Za zvláštní rezervu LBS se platí 7,5 % za rok (před zdaněním), kapitálový vklad tichého společníka je podle údajů spolkové vlády úročen cca 9,11 % (před zdaněním).
Prostředky LTS na podporu jsou proti tomu úročeny 0,5 % po zdanění (cca 1,2 % před zdaněním).
Tím je úhrada za prostředky LTS na podporu značně nižší než úhrada za opatření NSGV.
(105) Protože se transakce země a NSGV takto značně liší, může nakonec zůstat otevřená otázka, zda k okamžiku vložení prostředků LTS na podporu do NordLB skutečně existoval závazný závazek pro NSGV vložit kapitálu v rozsahu jeho podílu do NordLB nebo zda byl tento stanoven závazně až později.
(106) Ve výsledku však nedošlo k žádnému proporcionálnímu, srovnatelnému kapitálovému vkladu soukromého investora, takže také předpoklady, které byly základem pro případ Alitalia, zde nejsou splněny.
Investice byla učiněna jiným státním majitelem podílů, NSGV, a podmínky kapitálového vkladu nejsou srovnatelné, protože nejsou v časové souvislosti, a také podmínky vkladu jsou rozdílné.
c) EFEKT VLASTNÍKA
(107) Německo zastává názor, že investor v tržním hospodářství by při úhradě zohlednil přírůstek hodnoty vlastního podílu ve společnosti NordLB.
Země Dolní Sasko se při vložení majetků LTS podílela 60 % na NordLB.
Hodnota těchto 60 % vzrostla vkladem.
Navíc země zajistila, aby také NSGV přidal kapitál podle své účasti, takže NSGV se nepodílí na růstu hodnoty, kterou způsobila země sama.
(108) Z důvodů vysvětlených pod bodem 102 a dalších nemůže být okolnosti, že země vlastnila podíly v NordLB, přičítán žádný význam, a na kapitálový vklad NSGV není možné nahlížet jako na srovnatelnou investici.
Tím se NSGV podílí na růstu hodnoty, aniž by se o to sám odpovídajícím způsobem přičinil.
Žádný investor v tržním hospodářství by neakceptoval, že ponese jako spoluvlastník veškeré zatížení investice a že bude pouze částečně realizovat užitek z toho vyplývající.
To výslovně potvrdil Soud prvního stupně ve svém rozsudku k WestLB [15].
d) Kapitálová základna pro výpočet úhrady
(109) Podle názoru Německa má pouze část uznávaných základních vlastních prostředků, kterou může společnost NordLB použít k podpoře svých komerčních aktivit, hospodářský význam pro banku, a proto může země požadovat úhradu pouze za tuto část.
BdB tvrdí, že celková částka ve výši 1,7544 miliard DEM je zatížena rizikem, a tudíž by se za tuto částku měla platit úhrada.
(110) Jak je použito v rozhodnutí 2000/392/ES a jak potvrdil Soud prvního stupně, je zásadně nutné uhradit celou hodnotu převedeného majetku.
Úhrada může být přitom pro části převedeného majetku různá.
(111) Pro stanovení přiměřené úhrady by se mělo rozlišovat mezi částmi majetku LTS podle jejich užitku pro NordLB.
(112) Hodnota majetku na konci roku 1991 činila 1,7544 miliardy DEM.
Hodnota majetku se zjišťuje ročně.
Ovšem jako vlastní kapitál do rozvahy NordLB bylo zahrnuto pouze 1,5 miliardy DEM.
Rozdíl od hodnoty prostředků LTS na podporu byl přeúčtován jako rezerva na závazek ze smlouvy o vkladu.
Rezervy jsou vytvářeny pro hrozící závazky a nepředstavují žádný vlastní kapitál.
Vlastní schopnost podniku splácet úvěr proto zásadně nezlepšují.
Země Dolní Sasko je navíc oprávněna vybírat úroky a splátky, které vstupují do prostředků na podporu, pokud aktuální hodnota prostředků na podporu na trhu překročí 1,5 miliardy DEM.
Protože kapitál, který přesahuje hodnotu 1,5 miliardy DEM NordLB, není k dispozici ani na rozšíření obchodů ani na podporu ručení, vychází Komise z toho, že investor nemohl za tuto část prostředků na podporu požadovat žádnou úhradu.
(113) Hodnota 1,5 miliardy DEM se od okamžiku vložení vykazuje v rozvaze společnosti NordLB jako vlastní kapitál.
Ovšem prostředky LTS na podporu nebyly před uznáním BAKred využitelné v plném rozsahu jako vlastní kapitál.
Až do předběžného uznání jako vlastní kapitál dne 26. července 1993 bylo využití prostředků na podporu tolerováno BAKred pouze do té míry, jak toto bylo požadováno ke splnění aktuálně platných předpisů o výši kapitálové přiměřenosti.
Až od předběžného uznání dne 26. července 1993 bylo možné použít tuto částku ve výši 1,5 miliardy DEM v plném rozsahu.
Z 1,5 miliardy DEM může NordLB využít pouze cca 1,4 miliardy DEM – hodnota každoročně kolísá – k tomu, aby rozšířila své aktivity v oblasti konkurenčního obchodu, protože zbytek je zapotřebí pro podporu samotného obchodu.
Pro rok 1992 a do srpna 1993 by se proto měl jako primární základ pro úhradu pro zemi použít skutečně použitý kapitál a od srpna 1993 aktuálně doložený kapitál, tzn. 1,4 miliardy DEM ročně.
(114) Zbývající základní vlastní prostředky (od srpna 1993 ve výši cca 100 mil. DEM ročně, dříve více) nemohou být sice použity pro rozšíření konkurenčního obchodu, mají ale přesto užitek pro NordLB, neboť výše vlastního kapitálu vykazovaného v rozvaze dává investorům banky také informaci o její solidnosti a působí tak na podmínky, za kterých může banka přijmout cizí kapitál.
Věřitelé a ratingové agentury zohledňují celkovou ekonomickou a finanční situaci banky.
Protože částka ve výši cca 100 mil. DEM ročně nemůže být použita k rozšíření obchodní činnosti, nýbrž zlepšuje image banky v očích věřitelů, může být její ekonomická funkce v tomto ohledu srovnávána přinejmenším se zárukou.
(115) Protože takto má částka ve výši 100 mil. DEM ročně také ekonomický význam pro NordLB, investor v tržním hospodářství by požadoval za toto úhradu.
Výše této úhrady je jistě nižší než úhrada za část ve výši 1,4 miliardy DEM, která má pro NordLB větší užitek, protože podle pravidel o výši kapitálové přiměřenosti může být použita také jako základ vlastních prostředků pro rozšíření obchodu orientovaného na hospodářskou soutěž.
(116) Na závěr je nutné upozornit na to, že text porozumění mezi zemí Dolní Sasko, společností NordLB a BdB stanovuje, že úhrada za převedený majetek má být provedena teprve ke konci měsíce, ke kterému jej BAKred s konečnou platností uznal jako klíčový kapitál, tzn. až od dne 30. listopadu 1993.
Komise ale s porozuměním v tomto ohledu nemůže souhlasit.
Převedený majetek LTS byl společnosti NordLB k dispozici od vkladu dne 31. prosince 1991 přinejmenším v rozsahu, jak jej toleroval BAKred, a společnost NordLB majetek také skutečně ve značném rozsahu využívala již před konečným uznáním prostřednictvím BAKred.
e) PŘIMĚŘENÁ ÚHRADA ZA KAPITÁL
(117) Finanční investice různé ekonomické kvality vyžadují různé výnosnosti.
Při šetření, zda je investice akceptovatelná pro investora jednajícího za normálních tržních podmínek, se proto musí vycházet ze zvláštního ekonomického charakteru sporného kapitálového opatření a z hodnoty kapitálu, který byl společnosti NordLB k dispozici.
(i) Srovnání s dalšími nástroji vlastního kapitálu
(118) Německo je toho názoru, že úhrada za základní kapitál není správným srovnávacím měřítkem pro výpočet přiměřené úhrady za prostředky LTS na podporu.
Je sice případné, že základní kapitál patří z hlediska právního dohledu ke klíčovému kapitálu.
Ale ne všechno, co se definuje jako klíčový kapitál, je zároveň také základním kapitálem banky.
Zvláště základní kapitál, který je bance plně k dispozici a který může vložit, má zcela jinou kvalitu než vložené prostředky LTS na podporu, které jsou nadále účelově vázané pro účely podpory země, a pro samotnou NordLB nejsou proto ziskové.
(119) K okamžiku přenechání prostředků LTS na podporu by se tyto musely nejdříve porovnat s kapitálem podílových listů.
Společnost NordLB a země Dolní Sasko by měly v té doby porovnat úhradu za prostředky na podporu s úhradou podílových listů.
U kapitálu podílových listů se jedná o doplňkový kapitál, který může být zohledněn zásadně pouze omezeně do výše klíčového kapitálu.
Společnost NordLB ale měla ke dni 31. prosince 1991 klíčový kapitál ve výši 2,043 miliardy DEM a doplňkový kapitál ve výši 543 mil.
DEM. Proto bylo možné převést místo prostředků na podporu uznaných jako klíčový kapitál podílové listy ve výši 1,5 miliardy DEM, aby bylo možné krýt potřebu vlastního kapitálu.
(120) Země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB ve svém stanovisku rovněž popírají, že by diverzní vklady majetků do zemských bank, zvláště v případě NordLB, mohly být srovnávány se základním kapitálem.
Spíše lze srovnávat vložení s kapitálovými vklady tichého společníka nebo takzvanými perpetuals.
Kapitálové vklady tichého společníka a perpetuals byly v Německu již v roce 1991 uznávány jako klíčový kapitál.
Navíc se úhrada neřídí podle zařazení z hlediska bankovního dohledu, nýbrž podle rizikového profilu.
Protože majetek LTS byl použit k ručení sekundárně, je možné rizikovou strukturu srovnávat spíše s kapitálovými vklady tichého společníka nebo perpetuals než se základním kapitálem.
(121) Komise je stejně jako BdB toho názoru, že převod prostředků LTS na podporu, které BAKred uznal jako klíčový kapitál, lze spíše srovnat s investicí základního kapitálu.
(122) V této souvislosti je nutné vyzdvihnout, že relativně široce rozvětvený instrumentář inovačních nástrojů vlastního kapitálu, který je úvěrovým ústavům nyní v mnoha zemích k dispozici, v Německu ještě neexistoval, když bylo v roce 1991 rozhodnuto o převodu LTS na NordLB, a že NordLB musela v roce 1993 dostát přísnějším kapitálovým požadavkům platným v té době.
Některé tyto nástroje byly až do té doby rozvíjeny, jiné již existovaly, ale v Německu nebyly uznávány.
Nástroje, které byly tehdy v praxi zejména k dispozici a které byly využívány, byly podílové listy a sekundární závazky (obojí toliko doplňující vlastní prostředky, druhý nástroj byl uznán až od roku 1993).
(123) Srovnání kapitálu LTS s takovými inovačními nástroji, které byly vyvinuty až později a které jsou částečně disponibilní pouze v jiných zemích, není tudíž přesvědčivé.
Také Německo samo takové srovnání (nepřímo) odmítá tím, že uvádí, že Komise musí případ posuzovat na základě skutkové podstaty dané v okamžiku rozhodnutí na konci roku 1991.
(124) S ohledem na "Perpetual preferred shares" a podílové listy je nutné vyzdvihnout některé specifické body.
"Perpetual preferred shares" patří v několika zemích ke klíčovému kapitálu; v Německu nejsou, stejně jako dříve, jako takové uznávány.
Podílové listy patří toliko k doplňujícím vlastním prostředkům, zatímco kapitál LTS má kvalitu klíčového kapitálu.
Proto má kapitál LTS pro NordLB daleko větší užitek, protože ta si tímto může pořídit doplňující vlastní prostředky (jako např. podílové listy) až do stejné výše, aby tak rozšířila základnu vlastních prostředků.
Také by byly, pokud na ztrátové roky navazují opět roky přinášející zisk, doplněny do nominální hodnoty nejprve podílové listy a teprve potom kapitál LTS.
Navíc je kapitál LTS společnosti NordLB k dispozici bez jakéhokoli časového omezení, zatímco podílové listy jsou obvykle vydávány na deset let.
Dále by byl enormní rozsah kapitálového vkladu pro podílové listy atypický, a v tomto kontextu se musí pohlížet i na pořadí v případě ztrát.
Protože podíl majetku LTS je relativně velký, bude v případě výskytu větších ztrát relativně rychle použit.
(125) Komise je toho názoru, že také srovnání s kapitálovými vklady tichého společníka není vhodné pro určení přiměřené úhrady za účelovou rezervu uznanou jako klíčový kapitál.
Důležitým hlediskem přitom pro Komisi je, že vložení prostředků LTS na podporu nebylo provedeno právě ve formě kapitálového vkladu tichého společníka, nýbrž jako účelová rezerva.
Také BAKred uznal vložení jako rezervu a ne jako kapitálový vklad tichého společníka podle § 10 KWG. Skutečnost, že německý úřad pro dohled s ním nakládal jako s rezervou hovoří pro to, že kapitál daný k dispozici je srovnatelný spíše se základním kapitálem než s kapitálovými vklady tichého společníka.
(126) Navíc také riziko, že vložený kapitál je možné v případě insolvence resp. likvidace přinejmenším částečně ztratit, nezůstává v pozadí za rizikem investice základního kapitálu, neboť majetek LTS tvoří značnou část kapitálu NordLB a společnost NordLB majetek LTS daný k dispozici také na mnoho let ve značném rozsahu zatížila rizikovými aktivy.
(127) Ze všech těchto důvodů je Komise toho názoru, že srovnávání s perpetuals, podílovými listy a kapitálovými vklady tichého společníka kvůli zvláštnostem kapitálu LTS není vhodné k tomu, aby sloužilo jako podklad pro určení přiměřené úhrady pro kapitál LTS.
Převod majetků LTS vykazuje spíše většinu společných znaků s investicí základního kapitálu.
(ii) Nárok na vyrovnání a nízké riziko ručení
(128) Ručení prostředků na podporu je ve vnitřním poměru omezeno podle podílu země Dolní Sasko na základním kapitálu NordLB a země má nárok na vyrovnání vůči všem dalším ručitelům společnosti NordLB.
Německo zastává názor, že investor by toto rozhodně zohlednil při rozhodování o své investici a požadované úhradě.
(129) Omezení ručení ve vnitřním poměru nemůže však vést k žádnému snížení úhrady, neboť z perspektivy společnosti NordLB zůstává při tom, že výhoda musí být přiměřeně uhrazena převodem kapitálu, aby bylo možné zabránit účinkům na hospodářskou soutěž.
Při nároku země na vyrovnání vůči ostatním ručitelům se jedná o dohodu mezi ručiteli a ne o ústupek společnosti NordLB, který by ospravedlňovat nižší úhradu.
Pokud by popřípadě další ručitelé souhlasili, že interně převezmou plné ručení za prostředky na podporu, nemohlo by to vést k tomu, že společnost NordLB by nemusela platit již žádnou úhradu.
(130) Navíc také z pohledu Komise nehraje žádnou roli, zda prostředky LTS na podporu byly po uznání BAKred používány stále a v plném rozsahu, aby bylo možné splnit kritéria výše kapitálové přiměřenosti.
I když tomu tak není, byl by býval investor v tržním hospodářství trval na plné úhradě, protože banka mohla celý kapitál použít v hospodářské soutěži podle své svobodné ekonomické úvahy.
(iii) Přiměřená úhrada za částku ve výši cca 1,4 miliardy DEM
(131) Přiměřenou úhradu za částku cca 1,4 miliardy DEM, která je každoročně k dispozici pro konkurenční obchod společnosti NordLB, je možné bezpochyby zjistit různým způsobem.
Jak bude nutné uvést, sledují ale všechny způsoby výpočtu ke zjištění úhrady za základní kapitál daný k dispozici stejné základní principy.
Na bázi těchto základních principů provedla Komise výpočet v daném případě ve dvou krocích: Nejprve se zjišťuje minimální úhrada, kterou by očekával investor za (hypotetickou) investici základního kapitálu do NordLB.
Dále se zkoumá, zda by byla na trhu na základě zvláštností sporných transakcí sjednána přirážka nebo sleva a zda může být popřípadě Komisí provedena metodicky dostatečně zatížitelná kvantifikace.
Zjištění očekávané minimální úhrady za investici základního kapitálu do NordLB
(132) Očekávaná výnosnost investice a investiční riziko jsou podstatnými determinanty rozhodování o investici investora v tržním hospodářství.
Aby bylo možné určit výši těchto dvou prvků, zapojí investor do své kalkulace všechny disponibilní informace o firmách a o trhu.
Přitom se opírá o historické průměrné výnosnosti, které obecně představují záchytný bod i pro budoucí výkonnost podniku, jakož i mimo jiné o analýzu obchodního modelu podniku platného pro investiční období, strategie a kvality vedení podniku nebo relativní výhledy dotyčného hospodářského odvětví.
(133) Investor v tržním hospodářství provede investici pouze tehdy, pokud ve srovnání s nejlepším alternativním použitím kapitálu umožňuje vyšší výnosnost, resp. menší riziko.
Adekvátně nebude investor investovat do podniku, jehož očekávaná výnosnost je nižší než průměrná očekávaná výnosnost jiných podniků se srovnatelným rizikovým profilem.
V tomto případě je možné akceptovat, že existují dostatečné alternativy k přijatému investičnímu záměru, které slibují vyšší očekávánou výnosnost při stejném riziku.
(134) Existují různé metody, jak zjistit přiměřenou minimální úhradu.
Ty zahrnují různé varianty použití financí až po metodu CAPM.
Za účelem popisu různých použití má smysl rozlišovat mezi dvěma komponenty, nerizikovou výnosností a rizikovou prémií specifickou pro projekt
přiměřená minimální výnosnost rizikové investice
=
neriziková základní sazba + riziková prémie rizikové investice.
Přiměřená minimální výnosnost rizikové investice může být dále popsána jako suma nerizikové sazby výnosnosti a další rizikové prémie pro převzetí rizika specifického pro investici.
(135) Adekvátně je základem každého určení výnosnosti existence formy investice bez rizika neplnění s nerizikovou výnosností podle přijetí.
Obvykle se očekávaná výnosnost pevně úročených cenných papírů státních emitentů používá pro určení nerizikové základní sazby (popřípadě index zakládající se na takových cenných papírech), představují ale formy investic se srovnatelně nízkým rizikem.
Existují však rozdíly mezi různými metodami, pokud jde o zjišťování rizikové prémie:
- Použití financování: Očekávaná výnosnost vlastního kapitálu investora představuje z pohledu banky využívající kapitál budoucí náklady na financování.
Při tomto použití se zjišťují nejprve historické náklady vlastního kapitálu, které vznikly u bank a které jsou srovnatelné s pochybnou bankou.
Aritmetický průměr historických kapitálových nákladů je potom srovnáván s náklady vlastního kapitálu očekávaného v budoucnu a tím i s očekávaným požadavkem investora na výnosnost.
- Přístup k financování s Compound Annual Growth Rate: Jádrem tohoto použití je použití geometrické místo aritmetické průměrné hodnoty (Compound Annual Growth Rate).
- Capital Asset Pricing Model (CAPM): CAPM je nejznámější a nejčastěji testovaný model moderního finančního hospodářství, kterým je možné výnosnost očekávanou investorem zjistit pomocí následujícího vzorce
minimální výnosnost
=
neriziková základní sazba + (trh-riziková prémie × beta)
Rizikovou prémii pro investici vlastního kapitálu získáme vynásobením rizikové prémie trhu faktorem beta (tržní-riziková prémie × beta).
Faktor beta se použije ke kvantifikaci relativního riziko podniku k celkovému riziku všech podniků.
(136) CAPM je převládající metodou pro výpočet investičních výnosností u velkých podniků zapsaných na burze.
Protože společnost NordLB není podnikem zapsaným na burze, není tedy možné přímo odvodit její hodnotu beta.
Použití CAPM je proto možné pouze na bázi odhadu faktoru beta.
(137) Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 BdB při použití CAPM dospěl k očekávané minimální úhradě za investice základního kapitálu do NordLB v okamžiku převodu majetku LTS ke dni 31. prosince 1991 ve výši 13,34 % p.a.
Německo vyjádřilo zásadní pochybnosti o použití CAPM.
Navíc BdB vycházel z příliš vysokého faktoru beta a navíc chybně určil bezrizikovou základní úrokovou sazbu.
Také tržní riziková prémie ve výši 4,6 % je nastavena příliš vysoko.
Správně by BdB musel na základě CAPM dojít ke značně nižší minimální úhradě za hypotetickou investici základního kapitálu do NordLB.
(138) V rámci svého porozumění o přiměřené tržní úhradě dospěly země Dolní Sasko, NordLB a BdB k závěru, že minimální úhrada ve výši 10,03 % je přiměřená.
(139) Strany si pro své výpočty vzaly za základ CAPM a jako bezrizikovou základní úrokovou sazbu pro NordLB použily 7,15 % ke dni 31. prosince 1991.
Zjištění těchto úrokových sazeb bylo provedeno za předpokladu, že majetek LTS společnosti NordLB byl poskytnut k dispozici trvale.
Strany proto upustily od používání bezrizikové výnosnosti pro pevně stanovené investiční období, která je sledovatelná na trhu v okamžiku vložení a která se vztahuje k rozhodnému dni (např. desetileté výnosnosti pro státní půjčky), protože takové posouzení by nebralo do úvahy riziko reinvestice, tzn. riziko znovu neinvestovat po uplynutí investičního období ve výši bezrizikové úrokové sazby.
Podle názoru stran se riziko investice nejlépe zohlední, pokud je základem "Total Return Index".
Proto strany použily Performance Index REX10 vytvořený společností Deutsche Börse AG, který sleduje průběh investice v půjčkách Spolkové republiky Německo s dobou platnosti deseti let.
Používaná řada indexů obsahuje příslušné stavy na konci roku v REX 10 Performance Index od roku 1970.
Strany zjistily roční výnosnost, která odráží trend, jak je znázorněn v REX10 Performance Index, který je brán za základ v období od roku 1970 do roku 1991, a dospěly tak k uvedené bezrizikové základní úrokové sazbě ve výši 7,15 % ( 31. prosinec 1991).
(140) Protože kapitálový vklad do společnosti NordLB by měl být ve skutečnosti k dispozici trvale, jeví se způsob postupu zjišťování bezrizikové základní úrokové sazby v tomto zvláštním případě jako přiměřený.
Také použitý REX10 Performance Index představuje všeobecně uznávaný zdroj údajů.
Zjištěné bezrizikové základní úrokové sazby se tedy zdají být správné.
(141) Odhad faktoru beta ve výši 0,72 byl proveden na základě posudku společnosti KPMG k takzvaným Adjusted Beta-faktorům veškerých úvěrových ústavů zapsaných na burze v Německu, které má Komise k dispozici.
Na základě této studie a z hlediska obchodní orientace společnosti NordLB je tento faktor beta možné považovat za přiměřený.
(142) Také tržní riziková prémie ve výši 4,0 % se z pohledu Komise jeví jako přijatelná.
Již v rozhodnutí 2000/392/ES byla několikrát projednávána takzvaná všeobecná dlouhodobá tržní riziková prémie, tedy rozdíl mezi dlouhodobou průměrnou výnosností obvyklého akciového portfolia a výnosností státních dluhopisů.
V odpovídajících posudcích k postupu byla vždy podle metodiky, posouzení časového období a základny údajů použita rozpětí 3 % až 5 %.
Tak posudek, který byl zhotoven pro BdB, počítal alternativně s 3,16 % a 5 %, jiný posudek sestavený ve stejném řízení pro WestLB počítal alternativně s 4,5 % a 5 %, Lohman Brothers provedený také pro WestLB počítal se sazbou 4 %.
Z tohoto důvodu nemá Komise v daném případě žádný důvod odchýlit se od tržní rizikové prémie používané v porozumění.
Vycházeje z CAPM neexistují podle názoru Komise žádné pochybnosti o tom, že stranami zjištěná minimální úhrada může být považována za přiměřenou.
(143) Komise nemá žádné důvody pochybovat o tom, že minimální úhrada určená stranami za hypotetickou investici základního kapitálu by uspěla při testu na trhu.
Komise proto s ohledem na stávající skutkovou podstatu stanovuje jako přiměřenou minimální úhradu pro hodnotu 10,03 % p.a. (vždy po zdanění podniku a před zdaněním investora).
(iv) Srážka z výnosnosti kvůli chybějící likviditě
(144) Německo je toho názoru, že společnost NordLB zaplatila přiměřenou úhradu, neboť soukromý investor by z úhrady odečetl náklady na refinancování, které pro sebe ušetřil.
Protože investor ušetřil náklady na refinancování kapitálu, dospělo Německo k úročení prostředků LTS na podporu ve výši cca 9,5 %.
(145) Komise je ale toho názoru, že nejde o to, kolik země jako investor ušetřila.
Země vložila prostředky LTS na podporu do NordLB jako nelikvidní kapitál.
Neexistuje žádná úspora země, neboť země nebyla povinna se starat o likviditu majetku.
(146) "Normální" kapitálový vklad bance jí obstará jak likviditu, tak i bázi základních prostředků, která je z důvodů právního dohledu požadována k rozšíření její obchodní činnosti.
Aby bylo možné kapitál plně využívat, tzn. aby bylo možné rozšířit její 100 % riziková aktiva o faktor 12,5 (100 děleno koeficientem výše kapitálové přiměřenosti ve výši 8 %), musí se banka refinancovat 11,5krát na finančních trzích.
Zjednodušeně řečeno, vyplývá z rozdílu ze 12,5krát obdržených a 11,5krát zaplacených úroků za tento kapitál s odečtením ostatních nákladů banky (např. výdaje na správu) zisk na vlastní kapitál [16].
(147) Protože kapitál LTS společnosti NordLB nevytváří nejprve žádnou likviditu, má společnost NordLB další finanční náklady ve výši částky kapitálu, pokud přijímá požadované prostředky na finančních trzích, aby plně vyčerpala obchodní možnosti, které se jí otevírají díky dalšímu vlastnímu kapitálu, tzn. aby rozšířila rizikové majetkové hodnoty o 12,5násobek částky kapitálu (resp. aby zachovala existující majetkové hodnoty v této výši) [17].
Kvůli těmto dalším nákladům, které při jiné formě přiděleného vlastního kapitálu nevznikají, musí být ke zjištění přiměřené úhrady proveden odpovídající odpočet.
Investor v tržním hospodářství nemůže očekávat, že zachová stejnou úhradu jako při kapitálovém vkladu v hotovosti.
(148) Komise je přitom toho názoru, že není nutné brát do úvahy celou úrokovou sazbu refinancování.
Náklady na refinancování jsou provozními výdaji, a snižují tak zdanitelný příjem.
Čistý výsledek banky se tedy nesnižuje o částku dále zaplacených úroků.
Část těchto výdajů se totiž vyrovnává sníženou daní z příjmů právnických osob.
Pouze čisté výdaje je možné zohlednit dalšími zatíženími společnosti NordLB v důsledku zvláštního charakteru převedeného kapitálu.
Komise tedy celkově uznává, že společnosti NordLB vznikají další "náklady na likviditu" ve výši "nákladů na refinancování s odečtením daně z příjmu společnosti".
(149) Na základě REX 10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG činila bezriziková úroková sazba na konci roku 1991 7,15 %.
Dva třicetileté dluhopisy spolkové vlády, které byly vydány v roce 1986, vynesly v té době sekundární výnosnost 7,8 % a 7,6 %.
Německo uvedlo, že se individuální sazba refinancování společnosti NordLB ke dni 31. prosince 1991 pohybovala kolem [...] %.
V porozumění braly strany za základ dlouhodobou nerizikovou sazbu ve výši 7,15 %.
Navíc se strany shodly na tom, že akceptují paušální daňovou sazbu ve výši 50 % [18].
Podle toho dospěly strany k čisté sazbě refinancování ve výši 3,57 %, a tím k odpovídajícímu odečtení likvidity.
(150) Na základě tohoto porozumění a skutečnosti, že uvedené částky spadají ještě do rámce, který Německo uvedlo již shora, nemá Komise důvod, aby na sazbu 3,57 % nenahlížela jako na správnou, a stanovuje proto tuto hodnotu jako základ při zjišťování prvku podpory.
(v) Přirážka k výnosnosti kvůli zvláštnostem převodu
(151) V praxi jsou při stanovování úhrady atypické okolnosti, které probíhají odchylně od normálního případu investice základního kapitálu do dotčeného podniku, obecně zohledňovány odpovídajícími přirážkami resp. srážkami.
Je proto nutné zkontrolovat, zda podle zvláštností, zvláště podle konkrétního profilu rizika převodu LTS, existují důvody pro úpravu zjištěné minimální úhrady ve výši 10,03 %, které by soukromý investor očekával za (hypotetickou) investici základního kapitálu do NordLB, a zda může být navíc provedena metodicky dostatečně zatížitelná kvantifikace.
V této souvislosti se objevuje kontrola tří aspektů: za prvé neprovedené vydání nových obchodních podílů a s tím spojených hlasovacích práv, za druhé mimořádný objem majetkového převodu a za třetí chybějící zastupitelnost investice.
(152) Země vložením nezískává žádná další hlasovací práva a toto nebylo vyrovnáno ani srovnatelnou investicí jiného vlastníka podílů.
Upuštěním od hlasovacích práv se investor vzdává možnosti ovlivňovat obchodní vedení banky při jeho rozhodování.
Jako vyrovnání toho, že je přijato vyšší riziko ztráty, aniž by proti tomuto stál adekvátně větší vliv na podnik, by investor v tržním hospodářství (i při snížení rizika díky interním úmluvám s dalšími vlastníky podílů) požadoval vyšší úhradu.
Vzhledem ke zvýšené úhrady za přednostní akcie vůči kmenovým akciím považuje Komise přirážku v minimální výši 0,3 % p.a. (po zdanění podniku) za správnou.
Také strany porozumění považují přirážku 0,3 % kvůli chybějícímu vydání nových hlasovacích práv za správnou.
(153) Objem převedeného majetku a vliv, který tento měl z úhlu pohledu směrnice o kapitálové přiměřenosti pro NordLB, byl již zmíněn nahoře (bod 40 a následující).
Vložením LTS se značně zvýšil klíčový kapitál společnosti NordLB, a to bez nákladů na akvizice a správu.
Investor v tržním hospodářství by při kapitálovém vkladu s relativně a absolutně vysokou částkou majetku LTS pravděpodobně požadoval přirážku.
Na druhé straně není možné vklad základního kapitálu ve výši přibližně 1,5 miliardy DEM do jedné z největších německých univerzálních bank právě s ohledem na mimořádnou potřebu kapitálu evropských úvěrových ústavů kvůli směrnici o kapitálové přiměřenosti považovat za mimo jakékoli normální obchodní dimenze.
Navíc může být velký objem použit jako indicie pro podobnost základního kapitálu majetkového vkladu, neboť k okamžiku vkladu na konci roku 1991 byly velkoobjemové kapitálové vklady tichého společníka na trhu netypické.
Znamenalo by to proto nepřípustné zdvojené zohlednění objemu, pokud by se při investici podobné základnímu kapitálu použil objem převedeného majetku, aby bylo možné ospravedlnit další přirážku.
Komise takto ve prospěch NordLB upouští od toho, aby vybrala přirážku z hlediska objemu majetkového převodu.
Porozumění rovněž vychází z toho, že kvůli objemu převedeného majetku nemá být prováděna žádná přirážka.
(154) Nakonec je nutné upozornit na chybějící zastupitelnost investice, tzn. chybějící možnost odebrat investovaný kapitál z podniku kdykoli znovu.
Normálně může investor nástroj vlastního kapitálu prodat na trhu třetí osobě, a tím svou investici ukončit.
Normální vklad základního kapitálu se odvíjí při přesném posuzování následovně: Investor vloží majetek na straně aktiv v rozvaze (ať už jako peněžitý nebo nepeněžitý vklad).
Tomu na stranu pasiv v normálním případě odpovídá obchodovatelný podíl ve prospěch investora, např. u akciové společnosti jsou to akcie.
Tyto akcie potom může prodávat třetím osobám.
Tím sice nemůže znovu vybrat svoji původně vloženou majetkovou hodnotu.
Neboť ta patří nyní do vlastního jmění společnosti k ručení a je zbavena jeho dispozice.
Prostřednictvím prodeje akcie – vždy podle burzovního kurzu – může ale získat hospodářskou protihodnotu.
Jeho kapitálová investice je takto zastupitelná.
Kvůli zvláštním okolnostem převodu majetku LTS země tuto možnost nemá.
Komise přesto nevidí žádný důvod pro další přirážku.
Země sice neměla možnost díky volné obchodovatelnosti investice realizovat hospodářskou protihodnotu, ovšem existovala a kdykoli stále existuje možnost stáhnout účelový majetek dle zákona opět z NordLB a popřípadě dosáhnout vyšší výnosnosti opětovným vkladem do jiných ústavů.
Také zde vychází porozumění mezi BdB, zemí a společností NordLB z toho, že kvůli chybějící zastupitelnosti majetku neměla být realizována žádná přirážka.
(155) Komise proto považuje celkově za správnou přirážku k výnosnosti ve výši 0,3 % p.a. (po zdanění podniku) za vzdání se dalších hlasovacích práv.
(vi) Žádné snížení úhrady kvůli sjednání paušální úhrady
(156) U akcií závisí úhrada přímo na výsledcích podniku a vyjadřuje se hlavně ve formě dividend a podílu na zvýšení hodnoty podniku (např. vyjádřeno pomocí růstů kurzů akcií).
Země obdrží paušální úhradu, jejíž výše by měla odrážet oba uvedené aspekty úhrady pro "normální" kapitálový vklad.
Je možné argumentovat, že pevná úhrada, kterou obdrží země místo úhrady spojené přímo s výsledky společnosti NordLB, představuje výhodu, která opravňuje ke snížení sazby odměny.
Zda je taková pevná úhrada skutečně výhodnější než variabilní úhrada vztahující se k zisku, závisí na výsledcích podniku v budoucnosti.
Pokud se zhorší, je paušální sazba pro investora výhodou, pokud se však zlepší, je nevýhodou.
Skutečný vývoj není ale možné dodatečně použít při rozhodování o investici.
Vzhledem k tomuto všemu je Komise toho názoru, že odměnu není z tohoto důvodu třeba snižovat.
(vii) Celková úhrada
(157) Na základě všech těchto úvah dospívá Komise k závěru, že přiměřená úhrada za sporný kapitál by činila 6,76 % p.a. (po zdanění podniku), totiž 10,03 % normální výnosnosti sporných investic, s připočtením 0,3 % kvůli zvláštnostem transakce, s odečtením 3,57 % na náklady financování, které vznikají společnosti NordLB kvůli chybějící likviditě převedeného majetku.
(viii) Přiměřená úhrada za částku cca 100 mil. DEM
(158) Jak bylo již vysvětleno, má také podíl vlastního kapitálu ve výši cca 100 mil. DEM ročně materiální hodnotu pro společnost NordLB a jeho ekonomickou funkci lze srovnávat s funkcí záruky nebo ručení.
Aby bylo možné se takovému riziku vyhnout, požadoval by investor v tržním hospodářství přiměřenou úhradu.
Porozumění mezi BdB, zemí a NordLB se k této otázce nevyjadřuje.
88 odst. 2 Smlouvy o ES uvedla Komise sazbu 0,3 % p.a. (po zdanění), kterou Německo uvádělo jako přiměřenou provizi avala pro banku jako NordLB.
Zvýšení této úhrady kvůli zvláště vysokému rozsahu "záruky" se při 100 mil. DEM jeví jako nepřiměřené.
Také pro oba roky, ve kterých bylo k dispozici znatelně více než 100 mil. DEM, v letech 1992 a 1993, se Komisi přirážka nezdá oprávněná.
Zvýšení této sazby kvůli okolnosti, že prostředky LTS na podporu společnosti NordLB jsou k dispozici principiálně neomezeně, je vedle toho pochybné ze stejných důvodů, ze kterých také nebyla provedena žádná přirážka při úhradě za kapitál, který je k dispozici pro konkurenční obchod.
(160) Odměna za ručení představuje pro společnost NordLB provozní výdaj a snižuje proto zdanitelný zisk.
Úhrada, která má být zaplacena zemi Dolní Sasko za majetek LTS, se platí ze zisků po zdanění.
Proto musí být sazba 0,3 % zásadně upravena daňovou sazbou.
Rovněž jako u nákladů na refinancování vychází Komise – v tomto případě ve prospěch společnosti NordLB – z jednotné celkové daňové sazby ve výši 50 %.
Komise proto stanovuje sazbu 0,15 % p.a. po zdanění.
f) PRVEK PODPORY
(161) Podle shora uvedených výpočtů Komise za odpovídající trhu považuje odměnu ve výši 6,76 % p.a. po zdanění za část kapitálu, který může NordLB použít na podporu své obchodní činnosti, totiž cca 1,4 miliardu DEM, a 0,15 % p.a. po zdanění za rozdíl mezi touto částí a částkou vykazovanou v rozvaze společnosti NordLB jako vlastní kapitál ve výši 1,5 miliardy DEM, tedy cca 100 mil. DEM.
(162) Společnost NordLB platí v současnosti odměnu 0,5 % p.a. po zdanění za částku, která se skutečně používá na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
Tato odměna byla zaplacena poprvé za rok 1992.
(163) Vedle odměny ve výši 0,5 % p.a. po zdanění považuje Německo za další součást úhrady, že země má právo vybírat úroky a splátky, které se vracejí do prostředků LTS na podporu, pokud hodnota prostředků na podporu na trhu překročí 1,5 miliardy DEM.
(164) Komise je toho názoru, že investor v tržním hospodářství by nepřistoupil na to, že úhradu obdrží z příjmů, které jsou závislé na chování banky, která prostředky na podporu spravuje.
Navíc společnost NordLB z části majetku překračující 1,5 miliardy DEM neprofituje (podle tohoto není nutné provádět také žádnou úhradu).
Výběry z této části prostředků LTS na podporu nemohou být tedy také považovány za další úhradu, protože je ekonomicky nenese NordLB, nýbrž od počátku příslušejí zemi.
(165) Vedle toho Německo tvrdí, že důvodem pro převod byly potenciální synergie a nikoli zvýšení vlastního kapitálu společnosti NordLB.
Převod prostředků na podporu měl ale přinejmenším za účel splňovat požadavky ze směrnice o kapitálové přiměřenosti.
Pokud pro LTS vznikají synergie a úspory, prospívá toto LTS díky redukci nákladů, nemůže to být ale považováno za protiplnění společnosti NordLB za poskytnutí základního vlastního prostředku.
Protože se těmito synergiemi ani nesnižuje použitelnost převáděného kapitálu pro NordLB, ani se pro NordLB nezvyšují náklady vyplývající z převodu, neměly by mít synergie také žádný vliv na výši odměny, kterou by za poskytnutý vlastní kapitál mohl od banky požadovat investor v tržním hospodářství.
Také v případě skutečné výhody pro zemi v důsledku synergií by byl každý účastník hospodářské soutěže na základě konkurence nucen "platit" zemi za finanční nástroj (LTS) s připočtením přiměřené odměny za poskytnutý vlastní kapitál "úhradu" ve formě takových výhod.
Navíc vznikají synergie v důsledku sloučení normálně v obou podnicích účastnících se sloučení.
Je obtížné pochopit, proč by společnost NordLB neměla z těchto výhod vůbec profitovat.
Komise zastává tedy názor, že se u případných synergických efektů nejedná o úhradu placenou společností NordLB za převod úhrady placené LTS.
(166) Nakonec ani takzvaný efekt vlastníka není důvodem k tomu, aby se mohlo vycházet z vyšší úhrady než 0,5 % p.a.
Jak bylo již shora vysvětleno, nevzdal by se investor, který již vlastní podíly v podniku, od úplné přímé úhrady, pokud z kapitálového vkladu profituje jeden nebo několik vlastníků podílů, aniž by k tomu odpovídajícím způsobem přispěli.
Protože NSGV žádný kapitálový vklad neučinil, země by tudíž měla trvat na souhrnné přímé úhradě.
(167) Prvek podpory může být vypočítán jako rozdíl mezi skutečnými platbami a platbami, které by odpovídaly tržním podmínkám.
(168) Výpočet prvku podpory (v mil. DEM)
Rok 1992
Rok 1992 _BAR_ Leden _BAR_ Únor _BAR_ Březen _BAR_ Duben _BAR_ Květen _BAR_ Červen _BAR_ Červenec _BAR_ Srpen _BAR_ Září _BAR_ Říjen _BAR_ Listopad _BAR_ Prosinec _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
1.Podíl, který je k dispozici pro konkurenční obchod _BAR_ 120 _BAR_ 101 _BAR_ 145 _BAR_ 109 _BAR_ 71 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 19 _BAR_ 63 _BAR_ 162 _BAR_
2.Zbývající částka (rozdíl od 1500 mil. DM) _BAR_ 1380 _BAR_ 1399 _BAR_ 1355 _BAR_ 1391 _BAR_ 1429 _BAR_ 1500 _BAR_ 1500 _BAR_ 1500 _BAR_ 1500 _BAR_ 1481 _BAR_ 1437 _BAR_ 1338 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Odměna ve výši 6,76 % p.a. (po zdanění) pro 1. _BAR_ 0,67 _BAR_ 0,56 _BAR_ 0,81 _BAR_ 0,61 _BAR_ 0,39 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0,1 _BAR_ 0,35 _BAR_ 0,91 _BAR_
Odměna ve výši 0,15 % p.a. (po zdanění) pro 2. _BAR_ 0,17 _BAR_ 0,17 _BAR_ 0,16 _BAR_ 0,17 _BAR_ 0,17 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,17 _BAR_ 0,16 _BAR_
Celková odměna odpovídající podmínkám na trhu _BAR_ 0,84 _BAR_ 0,73 _BAR_ 0,97 _BAR_ 0,78 _BAR_ 0,56 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,18 _BAR_ 0,28 _BAR_ 0,52 _BAR_ 1,07 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ Σ 6,47 _BAR_
Skutečná odměna (po zdanění) (0,5 %) za celý rok 1992 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 0,9 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Prvek podpory _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 5,57 _BAR_
Rok 1993
Rok 1993 _BAR_ Leden _BAR_ Únor _BAR_ Březen _BAR_ Duben _BAR_ Květen _BAR_ Červen _BAR_ Červenec _BAR_ Srpen _BAR_ Září _BAR_ Říjen _BAR_ Listopad _BAR_ Prosinec _BAR_
1.Podíl, který je k dispozici pro konkurenční obchod _BAR_ 133 _BAR_ 133 _BAR_ 207 _BAR_ 147 _BAR_ 174 _BAR_ 1,143 _BAR_ 1,222 _BAR_ 1400 _BAR_ 1400 _BAR_ 1400 _BAR_ 1400 _BAR_ 1400 _BAR_
2.Zbývající částka (rozdíl od 1500 mil. DM) _BAR_ 1,367 _BAR_ 1,367 _BAR_ 1,293 _BAR_ 1,353 _BAR_ 1,326 _BAR_ 357 _BAR_ 278 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Odměna ve výši 6,76 % p.a. (po zdanění) pro 1. _BAR_ 0,74 _BAR_ 0,74 _BAR_ 1,16 _BAR_ 0,82 _BAR_ 0,98 _BAR_ 6,43 _BAR_ 6,88 _BAR_ 7,88 _BAR_ 7,88 _BAR_ 7,88 _BAR_ 7,88 _BAR_ 7,88 _BAR_
Odměna ve výši 0,15 % p.a. (po zdanění) pro 2. _BAR_ 0,17 _BAR_ 0,17 _BAR_ 0,16 _BAR_ 0,16 _BAR_ 0,16 _BAR_ 0,04 _BAR_ 0,03 _BAR_ 0,01 _BAR_ 0,01 _BAR_ 0,01 _BAR_ 0,01 _BAR_ 0,01 _BAR_
Celková odměna odpovídající podmínkám na trhu _BAR_ 0,91 _BAR_ 0,91 _BAR_ 1,32 _BAR_ 0,98 _BAR_ 1,14 _BAR_ 6,47 _BAR_ 6,91 _BAR_ 7,89 _BAR_ 7,89 _BAR_ 7,89 _BAR_ 7,89 _BAR_ 7,89 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ Σ 58,09 _BAR_
Skutečná odměna (po zdanění) (0,5 %) za celý rok 199š _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 7 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Prvek podpory _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 51,09 _BAR_
Od 1. ledna 1999 se DEM přepočítává na EUR kurzem 1,95583.
Údaje v DEM musí být adekvátně přepočítány na EUR.
Rok _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
1.Podíl, který je k dispozici pro konkurenční obchod _BAR_ 1400 _BAR_ 1390 _BAR_ 1390 _BAR_ 1390 _BAR_ 1390 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
2.Zbývající částka (rozdíl od 1500 mil. DM) _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 110 _BAR_ 110 _BAR_ 110 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Odměna ve výši 6,76 % p.a. (po zdanění) pro 1. _BAR_ 94,64 _BAR_ 93,96 _BAR_ 93,96 _BAR_ 93,96 _BAR_ 93,96 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
Odměna ve výši 0,15 % p.a. (po zdanění) pro 2. _BAR_ 0,15 _BAR_ 0,16 _BAR_ 0,16 _BAR_ 0,16 _BAR_ 0,16 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
Celková odměna odpovídající podmínkám na trhu _BAR_ 94,79 _BAR_ 94,12 _BAR_ 94,12 _BAR_ 94,12 _BAR_ 94,12 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Skutečná odměna (po zdanění) (0,5 %) _BAR_ 7 _BAR_ 6,95 _BAR_ 6,95 _BAR_ 6,95 _BAR_ 6,95 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Prvek podpory _BAR_ 87,79 _BAR_ 87,17 _BAR_ 87,17 _BAR_ 87,17 _BAR_ 87,17 _BAR_ 87,17 _BAR_ 85,88 _BAR_ 85,88 _BAR_ 85,88 _BAR_ 85,88 _BAR_
(169) Rozdíl mezi sjednanou úhradou ve výši 0,5 % p.a. a přiměřenou úhradou ve výši 6,76 % p.a. (za část prostředků LTS na podporu, kterou lze použít ke konkurenčnímu obchodu společnosti NordLB), jakož i 0,15 % p.a. (na část majetku, která se rovná bankovní záruce), tak představuje podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(170) Prvek podpory za dobu od poskytnutí podpory do konce roku 2003 činí, vyjádřeno v německých markách, 923,82 mil. DEM.
Tato částka se musí přepočítat na EUR a pohybuje se kolem 472,34 mil. EUR.
Majetek LTS je společnosti NordLB nadále k dispozici. Prvek podpory se proto průběžně zvyšuje.
4. SLUČITELNOST OPATŘENÍ SE SMLOUVOU O ES
(171) Je proto možné konstatovat, že veškerá kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou splněna a že převod prostředků LTS na podporu dále obsahuje státní podporu ve smyslu uvedeného článku. Vycházeje z toho je nutné zkoumat, zda je možné podporu považovat za slučitelnou se společným trhem. Ovšem je nutno poznamenat, že Německo s ohledem na případné prvky podpory v rámci převodu prostředků na podporu uplatňovalo pouze ustanovení o výjimkách čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES.
(172) Žádné z ustanovení o výjimkách čl. 87 odst.
2 Smlouvy o ES nelze použít. Podpora nemá ani sociální povahu, ani se neposkytuje individuálním spotřebitelům.
Rovněž nejsou odstraňovány škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi nebo není vyrovnáváno hospodářské znevýhodnění způsobené rozdělením Německa.
(173) Protože podpora nemá žádný regionální cíl – není určena ani na podporu hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ani na podporu rozvoje určitých hospodářských oblastí – neplatí čl. 87 odst. 3 písm. a) ani regionální aspekty čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Podporou není podporován ani žádný významný projekt společného evropského zájmu. Pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví nejsou rovněž cílem podpory.
(174) Protože další ekonomická existence společnosti NordLB nebyla ve hře v okamžiku, kdy bylo opatření provedeno, nevyvstává otázka, zda by úpadek jednoho jediného velkého úvěrového ústavu jako NordLB v Německu mohl vést ke generální krizi bankovního sektoru, což by podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES mohlo ospravedlnit podporu na nápravu vážné poruchy v německém hospodářství.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES mohou být podpory považovány za slučitelné se společným trhem, pokud mohou usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí.
To by mohlo zásadně platit i pro podpory na restrukturalizaci v bankovním sektoru.
V daném případě neexistují ale předpoklady pro použití tohoto ustanovení o výjimce.
Společnost NordLB není označována jako podnik v obtížích, jehož opětovné dosažení rentability by mělo být podporováno státními podporami.
86 odst. 2 Smlouvy o ES, který za určitých okolností připouští výjimky z předpisů smlouvy o státních podporách, platí zásadně také pro sektor finančních služeb.
Komise toto potvrdila ve své zprávě o "Službách obecně ekonomického zájmu v bankovním sektoru" [19].
(177) Německo uvádí, že při eventuelním zvýhodnění společnosti NordLB převodem prostředků LTS na podporu se jednalo pouze o kompenzaci za náklady vzniklé společnosti NordLB prováděním její veřejné zakázky.
Společnost NordLB není pouze zemskou bankou, nýbrž v oblasti Braunschweigu je také spořitelnou.
Neplní proto pouze klasickou veřejnou zakázku zemských bank s náklady, které jsou s tímto spojeny, nýbrž také funkci spořitelny.
(178) Německo ovšem nekvantifikovalo náklady na uvedené veřejné úkoly společnosti NordLB. Komise již proto nemůže uznat žádnou výjimku z použití čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES na základě čl.
2 Smlouvy o ES. Navíc je jasné, že převod byl proveden proto, aby se společnost NordLB dostala do situace, kdy může dostát novým požadavkům vlastního kapitálu.
Nikoli jako kompenzace za veřejnou zakázku společnosti NordLB.
(179) Protože nelze použít žádnou z výjimek ze zásadního zákazu státních podpor podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nemůže být stávající podpora považována za slučitelnou se společným trhem.
5. ŽÁDNÁ EXISTUJÍCÍ PODPORA
(180) Proti přednesu Německa nemůže být převod prostředků LTS na podporu považován ani jako za krytý stávající úpravou podpor institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele.
(181) Za prvé není od počátku splněna skutková podstata ručení zřizovatele jako ručení za ztrátu vůči věřitelům pro případ, že majetek banky nestačí k jejich uspokojení.
Kapitálový vklad se neorientuje ani na uspokojování věřitelů společnosti NordLB, ani nebyl čerpán majetek společnosti NordLB.
(182) Za další není splněna ani skutková podstata institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu.
Institucionální odpovědnost úvěrového ústavu zavazuje nositele ústavů (země Dolní Sasko, NSGV), aby společnost NordLB vybavil prostředky, které jsou požadovány pro řádný provoz zemské banky, pokud se rozhodne pro její pokračování.
Společnost NordLB nebyla ale k okamžiku kapitálového vkladu v žádném případě v situaci, ve které již nebyl možný řádný provoz.
Kapitálový vklad nebyl tedy požadován pro zachování řádného provozu společnosti NordLB.
Spíše byl kapitálový vklad uskutečněn z důvodu nových požadavků na vlastní kapitál směrnice o kapitálové přiměřenosti, aby bylo možné zamezit jinak požadovanému nařízenému snížení objemu obchodů zemské banky resp. aby bylo možné zemské bance umožnit rozšíření.
Společnost NordLB proto ve smyslu vědomého hospodářského kalkulu země mohla jako spoluvlastník i v budoucnosti využít v hospodářské soutěži šance na trhu.
Na takové normální ekonomické rozhodnutí země nelze "nouzový předpis" institucionální odpovědnost úvěrového ústavu aplikovat. Z nedostatku jiné použitelné stávající úpravy podpor podle čl.
1, 88 odst. 1 Smlouvy o ES je proto nutné kapitálový vklad zařadit jako novou podporu ve smyslu čl.
VI. ZÁVĚR
(183) Komise konstatuje, že Německo poskytlo nové opatření ohledně podpor protiprávním způsobem při porušení čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
(184) Podpora nemůže být ani na základě čl. 87 odst. 2 resp. odst. 3 Smlouvy o ES, ani na základě jiného smluvního ustanovení považována za slučitelnou se společným trhem. Podle toho je podpora prohlášena za neslučitelnou se společným trhem, musí být zrušena a prvek podpory protiprávního opatření musí Německo vyžádat zpět,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Rozdíl mezi přiměřenou odměnou ve výši 6,76 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora) a odměnou sjednanou mezi Norddeutsche Landesbank – Girozentrale a zemí Dolní Sasko ve výši 0,5 % p.a. (po zdanění podniku, před zdaněním investora) za část převedeného kapitálu, kterou mohla Norddeutsche Landesbank – Girozentrale používat od 1. ledna 1992 na podporu své konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, je podpora neslučitelná se společným trhem.
2. Zřeknutí se přiměřené odměny ve výši 0,15 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora) za část kapitálu převedeného na Norddeutsche Landesbank – Girozentrale, kterou tato mohla od 1. ledna 1992 používat jako záruku, je podporou neslučitelnou se společným trhem.
3. Částka podpor uvedených v odstavcích 1 a 2 pro zúčtovací období od 1. ledna 1992 do 31. prosince 2003 činí 472,34 milionů EUR.
Článek 2
1. Německo zruší podpory uvedené v čl. 1 odst. 1 a 2 nejpozději do 31. prosince 2004.
2. Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla udělena protiprávně.
Podpory podle čl. 1 odst. 1 a 2, jež je nutno vrátit, zahrnují:
a) za zúčtovací období od 1. ledna 1992 do 31. prosince 2003 částku uvedenou ve čl. 1 odst. 3,
b) za zúčtovací období od 1. ledna 2004 až do okamžiku zrušení podpor částku stanovenou v souladu s metodami výpočtu uvedenými v čl. 1 odst. 1 a 2.
Článek 3
Navrácení se provede bezodkladně postupem daným vnitrostátními procesními předpisy za předpokladu, že tento postup umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
Částka, která má být vrácena, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce touto protiprávně udělenou podporou disponovat, až do okamžiku jejího úplného vrácení.
Úroky se vypočítají podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [20].
Článek 4
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí za použití dotazníku uvedeného v příloze, jaká opatření přijalo k jeho splnění.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnut Komise
ze dne 20. října 2004
o podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Bayerische Landesbank – Girozentrale
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 3927)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/739/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této Smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co zúčastněné strany byly na základě výše uvedených ustanovení vyzvány k podání připomínek [1] a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Předmětem řízení je převod půjček na podporu bytové výstavby prostřednictvím Svobodného státu Bavorsko na společnost Bayerische Landesbank – Girozentrale ("BayernLB") (Bavorská zemská banka – ústředí žirové banky).
Řízení souvisí se šesti dalšími řízeními proti Německu kvůli převodům majetku na zemské banky (Landesbanken), zvláště Westdeutsche Landesbank Girozentrale ("WestLB") (Západoněmecká zemská banka ústředí žirové banky).
(2) Komise předala Německu dne 12. ledna 1993 žádost o informace ohledně zvýšení kapitálu ve výši 4 miliard DEM společnosti WestLB prostřednictvím integrace Ústavu na podporu výstavby bytů ("Wfa") jakož i podobných zvýšení vlastních prostředků zemských bank v dalších spolkových zemích.
Německo bylo také dotazováno, u kterých zemských bank došlo k převodu prostředků na podporu a které důvody by mohly tyto transakce ospravedlnit.
(3) Německé úřady předaly dopis s odpovědí s datem 16. března 1993 a 17. září 1993.
Další informace byly Komisí požadovány dopisy ze dne 10. listopadu 1993 a 13. prosince 1993 a předány Německem v dopise ze dne 8. března 1994.
(4) Dopisem ze dne 31. května 1994 a 21. prosince 1994 Bundesverband deutscher Banken e.V.
("BdB") (Spolkový svaz německých bank, zapsaný spolek), který reprezentuje soukromé banky se sídlem v Německu, sdělil Komisi mimo jiné, že zákonem ze dne 23. července 1994 byly půjčky na podporu bytové výstavby vloženy do vlastního kapitálu k ručení společnosti BayernLB.
BdB vidí ve zvýšení vlastních prostředků společnosti BayernLB, které je s tímto spojeno, narušení hospodářské soutěže v její prospěch, protože pro toto nebyla sjednána úhrada v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.Druhým uvedeným dopisem proto BdB podal formální stížnost a vyzval Komisi, aby proti Německu zahájila řízení podle čl. 93 odst.
(5) Stížnost se dále vztahovala na podobné majetkové převody ve prospěch společnosti Westdeutsche Landesbank (Západoněmecká zemská banka), společnosti Norddeutsche Landesbank (Severoněmecká zemská banka), společnosti Landesbank Schleswig-Holstein (Zemská banka Šlesvicko-Holštýnsko), společnosti Hamburger Landesbank (Hamburská zemská banka) popř. společnosti Landesbank Berlin (Zemská banka Berlín).
V únoru a v březnu roku 1995 a v prosinci roku 1996 přistoupilo ke stížnosti svého svazu několik jednotlivých bank.
(6) Dopisem ze dne 6. srpna 1997 a ze dne 30. července 1998 informoval BdB Komisi o dvou dalších majetkových převodech ve Šlesvicku-Holštýnsku a v Hesensku ve prospěch společnosti Landesbank Schleswig-Holstein a společnosti Landesbank Hessen-Thüringen (Zemská banka Hesensko-Duryňsko).
(7) Komise nejprve zkoumala převod majetku na společnost Westdeutsche Landesbank ("WestLB"), prohlásila ale, že bude zkoumat převody na další banky ve světle výsledků ve věci WestLB [2].
V této konečně v roce 1999 rozhodla, že je nutné opatření pro poskytování podpor (rozdíl mezi zaplacenou úhradou a úhradou běžnou na trhu) prohlásit za neslučitelné se společným trhem a nařídit vrácení podpory [3].
Toto rozhodnutí bylo Soudem prvního stupně dne 6. března 2003 zrušeno kvůli nedostatečnému zdůvodnění dvou prvků při vyměřování výše úhrady [4].
Dne 20. října 2004 přijala Komise, berouc na vědomí vyrozumění mezi stěžovatelem a všemi dotčenými zemskými bankami (s výjimkou společnosti Helaba), jakož i mezi příslušnými zeměmi nové rozhodnutí, které přispělo ke kritickým bodům soudu.
(8) Dne 1. září 1999 Komise předala Německu žádost o informace, která se týkala převodů na další zemské banky.
Spolková vláda nato dopisem ze dne 8. prosince 1999 zaslala informace k převodu půjček na podporu bytové výstavby země na společnost BayernLB, které byly po dalších žádostech Komise o informace doplněny dopisy spolkové vlády ze dne 22. ledna 2001 a ze dne 3. července 2001.
(9) Dopisem ze dne 13. listopadu 2002 Komise informovala Německo o svém usnesení zahájit ohledně převodu půjček na podporu bytové výstavby Svobodného státu Bavorska na společnost BayernLB formální řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. Ve stejné době Komise zahájila také řízení kvůli podobným majetkovým převodům na společnosti Norddeutsche Landesbank – Girozentrale (Severoněmecká zemská banka – ústředí žirové banky), Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale (Zemská banka Šlesvicko-Holštýnsko – ústředí žirové banky), Hamburgische Landesbank – Girozentrale (Hamburská zemská banka – ústředí žirové banky) a Landesbank Hessen-Thüringen (Zemská banka Hesensko-Duryňsko).
Nejprve Komise zahájila již v červenci 2002 řízení ohledně dalšího podobného převodu prostředků na podporu prostřednictvím země Berlín na Landesbank Berlin (Zemská banka Berlín).
(10) Rozhodnutí o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [5].
Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujetí stanoviska.
(11) Dopisem ze dne 15. dubna 2003 zaujalo Německo stanovisko k zahájení řízení ve věcech společnosti BayernLB.
(12) Dopisem ze dne 29. července 2003 zaujal BdB stanovisko ke všem usnesením o zahájení ze dne 13. listopadu 2002 společně.
(13) Na další žádost Komise o informace datované dnem 5. září 2003 Německo dopisem ze dne 24. října 2003 předalo další informace a reagovalo na stanovisko BdB k BayernLB.
Dopisem ze dne 30. října 2003 Německo předalo vyjádření zemské vlády Severního Porýní-Vestfálska a společnosti WestLB ke stanovisku Bundesverband deutscher Banken, které se vztahuje na řízení kvůli převodu půjček na podporu bytové výstavby na společnost BayernLB.
(14) Dopisem Německa ze dne 15. března 2004 byla Komise informována o změně stanov společnosti BayernLB ke dni 5. března 2004, podle které převáděné účelové sdružení majetku bez ohledu na funkci vlastního kapitálu k ručení již nelze použít na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech společnosti BayernLB.
Další žádosti Komise o informace ze dne 7. dubna 2004, 27. dubna 2004 jakož i ze dne 23. července 2004 Německo zodpovědělo dopisem ze dne 1. června 2004 a 6. července 2004.
Poslední žádost Komise o informace ze dne 27. července 2004 zodpovědělo Německo dopisem ze dne 18. srpna 2004.
(15) Dne 19. července 2004 stěžovatelé BdB, země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB AG předali předběžné vyrozumění o přiměřené úhradě za převedený majetek.
Tato úhrada by měla být podle jejich názoru základem pro rozhodnutí Komise.
Konečného znění tohoto vyrozumění Komise dosáhla dne 13. října 2004.
BdB, Svobodný stát Bavorsko a společnost BayernLB rovněž dne 10. září 2004 zaslaly předběžné vyrozumění o přiměřené úhradě za převedené účelové sdružení majetku.
Následně bylo Komisi doručeno několik dopisů těchto účastníků jakož i Německa.
Konečného znění vyrozumění ohledně převodu účelového sdružení majetku na společnost BayernLB dosáhla Komise rovněž dne 24. září 2004.
Vedle toho se s výjimkou případu Helaba také v dalších případech uskutečnila odpovídající vyrozumění kvůli majetkovým převodům na zemské banky, která byla předána Komisi.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. BAYERISCHE LANDESBANK – GIROZENTRALE (BAVORSKÁ ZEMSKÁ BANKA – ÚSTŘEDÍ ŽIROVÉ BANKY)
(16) Bayerische Landesbank Girozentrale (BayernLB) se sídlem v Mnichově je s částkou konsolidované rozvahy ve výši 313 miliard EUR (ke dni 31. prosince 2003) jednou z největších bank v Německu.
Vznikla v roce 1972 fúzí Landesbodenkreditanstalt ("LABO") a Bayerische Gemeindebank (Girozentrale) [6].
Banka je veřejnoprávní úvěrový ústav s právní formou ústavu veřejného práva.
Vlastníky společnosti BayernLB jsou – nepřímo – vždy z 50 procent Svobodný stát Bavorsko a Bayerische Sparkassen- und Giroverband (Sparkassenverband Bayern).
Vlastníci podílů se v roce 2002 dohodli na tom, že své podíly převedou na společnost BayernLB proti poskytnutí akcií společnosti BayernLB Holding AG, ve které mají podíly rovněž po 50 % Svobodný stát Bavorsko a Sparkassenverband.
Společnosti BayernLB Holding AG je propůjčeno výhradní zastoupení za Bayerische Landesbank a sama není žádným úvěrovým ústavem.
(17) Pro rok 2003 byl v obchodní zprávě vykazován podíl klíčového kapitálu ve výši 7,8 % a podíl vlastních prostředků ve výši 11,3 %.
Rentabilita vlastního kapitálu činila v roce 2002 4,3 % a v roce 2003 4,9 %, což znamená silný pokles ve srovnání s minulými lety, v nichž rentabilita vlastního kapitálu činila ještě 15,5 % (2000) a 18,7 % (1999).
(18) Na základě své struktury vlastníků funguje BayernLB jako základní banka Svobodného státu Bavorsko a jako centrální institut společnosti Bayerische Sparkassen.
V úzké spolupráci s partnery spolku přispívá podle vlastních údajů k trvalému zajištění a posílení ekonomické oblasti Bavorska.
Společnost BayernLB je navíc činná jako mezinárodní Wholesale-Bank, která je aktivní v obchodě v oblasti Investment- und Commercial Banking.
Dále je podle vlastních údajů jedním z největších německých emisních domů.
Jejími cílovými zákazníky jsou státní zákazníci a místní samosprávy, spořitelny, nadnárodní koncerny, tuzemští firemní zákazníci, soukromí majitelé nemovitostí a realitní agentury, jakož i institucionální zákazníci a finanční instituce.
Jako právně nesamostatné ústavy společnost BayernLB podporuje Bayerische Landesbodenkreditanstalt (LABO) (Zemský pozemkový úvěrový ústav) jako orgán státní politiky bydlení a společnost Landesbausparkasse Bayern (LBS) (Zemská stavební spořitelna Bavorsko).
(19) Se svými více než 9000 pracovníky je koncern BayernLB přítomen v důležitých světových finančních centrech.
Na evropských klíčových trzích včetně střední a východní Evropy, v Severní Americe a v Asii společnost BayernLB svým zákazníkům prostřednictvím vlastních poboček, zastoupení a účastí nabízí rozsáhlou paletu bankovních obchodů.
Po změně struktury své obchodní sítě v roce 2003 má dnes společnost BayernLB k dispozici vedle dvou opěrných bodů v Bavorsku a 15 distribučních ředitelství společnosti LBS-Bayern čtyři kanceláře v Evropě a devět dalších ve světě.
(20) 84 bavorských spořitelen ( 31. prosinec 2003), Versicherungskammer Bayern (Pojišťovací komora Bavorsko), Landesbausparkasse (LBS) a Bayerische Landesbank tvoří finanční skupinu spořitelen Bavorska.
V rámci tohoto svazku jsou podle "konceptu univerzálního bankovnictví" nabízeny všechny služby finančního sektoru.
2. PŘEVOD PŮJČEK NA PODPORU BYTOVÉ VÝSTAVBY NA SPOLEČNOST BAYERNLB
(21) V souvislosti s posílením národní a mezinárodní konkurenceschopnosti společnosti BayernLB vydal zemský sněm Svobodného státu Bavorsko dne 23. července 1994 "zákon o tvorbě účelového majetku převodem svěřeneckých pohledávek Svobodného státu Bavorsko do vlastního kapitálu společnosti Bayerische Landesbank Girozentrale (zákon o účelovém sdružení majetku)" určeného k ručení [7]. Podle čl.
1 odst. 1 zákona o účelovém sdružení majetku je zemská vláda zmocněna převádět zemské prostředky spravované ze strany LABO v letech 1957 až 1990 na BayernLB pro tvorbu zvláštní rezervy.
Převáděné účelové sdružení majetku má dále sloužit zájmům sociální bytové výstavby.
(22) Podle odůvodnění zákona bylo navýšení vlastního kapitálu požadováno, aby bylo možné zaručit pokračování úspěšné obchodní činnosti společnosti BayernLB [8].
Opomenutí posílení báze základního kapitálu by nepřicházelo v úvahu, protože by tím byla trvale omezena konkurenceschopnost společnosti BayernLB.
Podle odůvodnění zákona má být převodem dosavadních státních pohledávek za stavebními půjčkami na společnost BayernLB posílena její základna vlastního kapitálu [9].
(23) První tranše nesplacených pohledávek z půjček na podporu ve výši přibližně 3811 mil. DEM byla na společnost BayernLB převedena s účinností k 31. prosinci 1994 smlouvou o vkladu z 15. prosince 1994 [10].
Druhá tranše nesplacených pohledávek z půjček na podporu ve výši přibližně 1216 mil. DEM byla na BayernLB převedena s účinností k 31. prosinci 1995 smlouvou o vkladu z 28. prosince 1995 [11].
Tím byly na společnost BayernLB převedeny celkové prostředky na podporu ve výši 5027 mil. DEM.
3. POŽADAVKY KAPITÁLU PODLE SMĚRNICE O VLASTNÍCH PROSTŘEDCÍCH A SMĚRNICE O VÝŠI KAPITÁLOVÉ PŘIMĚŘENOSTI
(24) Podle směrnice Rady 89/647/EHS o koeficientu výše kapitálové přiměřenosti pro úvěrové ústavy [12] (dále "směrnice o výši kapitálové přiměřenosti") a podle směrnice Rady 89/299/EHS o vlastních prostředích úvěrových ústavů [13] (dále "směrnice o vlastních prostředcích"), podle nichž byl novelizován zákon o úvěrech ("KWG"), musí banky disponovat kapitálem k ručení ve výši 8 % svých rizikových aktiv.
Alespoň čtyři procenta z tohoto musí představovat takzvaný klíčový kapitál (kapitál "třídy 1"), který zahrnuje části kapitálu, které má úvěrový ústav neomezeně a bezprostředně k dispozici, aby mohl krýt rizika a ztráty, jakmile z tohoto vyplynou.
Klíčový kapitál má rozhodující význam pro celkové vybavení banky vlastními prostředky ve smyslu právního dohledu, protože doplňkový kapitál (kapitál "třídy 2") je uznáván pouze ve výši stávajícího klíčového kapitálu k podpoře rizikových obchodů banky.
(25) Ke dni 30. června 1993 musely německé banky své vybavení kapitálem k ručení přizpůsobit novým požadavkům podle směrnice o výši kapitálové přiměřenosti a směrnice o vlastních prostředcích [14].
Již před uplatněním směrnice o výši kapitálové přiměřenosti do německého práva bylo mnoho zemských bank vybaveno kapitálem k ručení poměrně slabě.
Pro dotyčné úvěrové ústavy bylo proto naléhavě nutné, aby posílily základnu vlastního kapitálu, a zabránily tak omezení své podnikatelské expanze nebo aby si alespoň mohly zachovat svůj stávající objem obchodu.
(26) Kvůli napjaté rozpočtové situaci nemohli ale státní podílníci přinést žádný nový kapitál, na druhé straně ale nechtěli také privatizovat a další kapitál financovat prostřednictvím kapitálových trhů.
Tak bylo rozhodnuto, že budou realizovány převody majetku popř. kapitálu, např. v případě společnosti WestLB majetek Wohnungsbauförderungsanstalt (Ústav na podporu výstavby bytů) země Severní Porýní-Vestfálsko ("Wfa").
V případě společnosti BayernLB byly uvedené půjčky na podporu bytové výstavby ovšem vloženy až po tomto datu, sloužily tedy nezávisle na tomto konkrétním podnětu k posílení kapitálové základny pro zachování popř. rozšíření všeobecných obchodních možností.
4. ÚČINKY PŘEVODU NA VYBAVENÍ SPOLEČNOSTI BAYERNLB VLASTNÍM KAPITÁLEM
(27) Rozsah obchodů úvěrového ústavu je silně závislý na výši vlastního kapitálu.
Ta se zvyšuje převodem půjček na podporu bytové výstavby ze společnosti LABO na společnost BayernLB v neopominutelné míře.
(28) Před převodem na BayernLB byly vkládané půjčky na podporu bytové výstavby posouzeny dvěma posudky auditorské společnosti [...] [15] ze dne 5. října 1994 a ze dne 30. dubna 1996 a z toho odvozená kupní hodnota pohledávek z půjček byla vložena jako základní kapitál společnosti BayernLB ve formě kapitálové rezervy.
Kupní hodnota první tranše ke dni 31. prosinci 1994 se vyčíslila na 655 mil. DEM, kupní hodnota druhé tranše ke dni 31. prosinci 1995 se vyčíslila na 542 mil.
DEM. Celkově se tímto vytvořil účelový rezervní fond ve výši 1,197 miliardy DEM.
(29) Dopisem ze dne 8. května 1996 sdělil Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen [16] ("BAKred") (Spolkový úřad pro bankovní dohled), že účelový rezervní fond vytvořený společností BayernLB ve výši 655 mil. DEM uznává v této výši jako vlastní kapitál k ručení ve smyslu § 10 KWG.
Při zahrnutí celkového účelového rezervního fondu ve výši 1,197 miliard DEM jako klíčového kapitálu k ručení stanovil BAKred dopisem ze dne 20. prosince 1996 základní kapitál k ručení společnosti BayernLB, včetně doplňkového kapitálu k 23. prosinci 1996 na částku ve výši 14,6 miliard DEM [17].
Podíl klíčového kapitálu na vlastním kapitálu k ručení tedy činil celkově 8,8 miliard DEM.
(30) Kapitálový vklad prostřednictvím účelové rezervy proto činil, měřeno podle vlastních prostředků ve výši 14,6 miliard DEM ke dni 31. prosince 1995, přibližně 8 % z vlastních prostředků k ručení existujících již ke dni 31. prosince 1995 a přibližně 13 % uznaného klíčového kapitálu ve výši přibližně 8,8 miliard DEM.
(31) Na podporu ručení byly skutečně použitelné prostředky podle předložených informacích od doručení rozhodnutí prostřednictvím BAKred, tzn. ve výši 655 mil. DEM od 20. května 1996 a ve výši 1,197 miliard DEM od 23. prosince 1996.
(32) Společnost BayernLB podle údajů Německa ve skutečnosti účelový rezervní fond použila pouze jedinkrát v roce 1998 a pouze na dobu trvání jednoho měsíce v částce 14 mil. DEM.
(33) Německo dále uvedlo, že kupní hodnotu účelového rezervního fondu uznanou BAKred jako vlastní prostředky ve výši 1,197 miliard DEM společnosti BayernLB je možné chápat pouze jako horní hranici pro doložení rizikovými aktivy a že nebyla k dispozici k podpoře úvěrů trvale v nezměněné výši.
Kupní hodnota spíše kolísala, což je možné odvodit především z běžného používání likvidních prostředků pro nové poskytování půjček, o čemž podle § 1 odst. 3 smlouvy o vkladu rozhodl sám svobodný stát [18], ale také na poskytnuté slevy na dluh z půjčky na základě určitých hledisek podpory.
Tak kupní hodnota účelového sdružení majetku byla v roce 1998 z hlediska právního dohledu nižší než uznaná částka ve výši 1,197 miliardy DEM o [...]
DEM a v roce 1999 o [...]
EUR a musela být vyrovnána použitím dalších součástí kapitálu.
Podle údajů Německa nebyl kapitál k dispozici ke krytí rizikových aktiv průběžně v tom rozsahu, který BAKred uznal.
(34) Německo poskytlo o skutečném kolísání následující přehled (přehled 1):
_BAR_ 1994 tis. DEM _BAR_ 1995 tis. DEM _BAR_ 1996 tis. DEM _BAR_ 1997 tis. DEM _BAR_ 1998 tis. DEM - > _BAR_ 1998 tis. EUR _BAR_ 1999 tis. EUR _BAR_ 2000 tis. EUR _BAR_ 2001 tis. EUR _BAR_ 2002 tis. EUR _BAR_ 2003 tis. EUR _BAR_
Kupní hodnota účelové sdružení majetku _BAR_ 655728 _BAR_ 1233164 _BAR_ 1229258 _BAR_ 1255390 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
Změna kupní hodnoty účelové rezervy _BAR_ _BAR_ 577436 _BAR_ -3906 _BAR_ 26132 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
Vykázání kapitálu jako účelové rezervy _BAR_ 655000 _BAR_ 1197000 _BAR_ 1197000 _BAR_ 1197000 _BAR_ 1197000 _BAR_ 612016 _BAR_ 612016 _BAR_ 612016 _BAR_ 612016 _BAR_ 612016 _BAR_ 612016 _BAR_
Rozdíl Kupní hodnota/vykázání kapitálu _BAR_ 728 _BAR_ 36164 _BAR_ 32258 _BAR_ 58390 _BAR_ [...] [19] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
5. ÚHRADA ZA PŘEVEDENÉ VLASTNÍ PROSTŘEDKY
(35) Podle § 4 odst. 1 smlouvy o vkladu mezi Svobodným státem Bavorsko a společností BayernLB z 15. prosince 1994 byla za prostředky poskytnuté převodem sjednána odměna, ovšem pouze vždy za použitou částku.
Podle smlouvy o vkladu činila tato platba 0,6 % na vrub provozního výsledku bankovního sektoru na část vložených prostředků, která byla skutečně použita na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, přičemž úhrada byla splatná se stanovením rozvahy pro příslušný obchodní rok [20].
Při zjišťování této sazby úhrady bylo podle stávajících údajů a informací Německa zohledněno, že účelový rezervní fond byl poskytnut k dispozici bez likvidity, takže skutečné rozšíření obchodu muselo být plně refinancováno přijetím likvidních prostředků.
(36) Dále byla podle údajů Německa úhrada za účelové sdružení majetku zařazena daňově jako použití zisku, nemohla být tedy odečtena jako provozní výdaj, a úhrada tak musela být uhrazena po zdanění.
(37) S ohledem na vyměřovací základ pro splacenou úhradu Německo v řízení uvedlo, že při úplném doložení účelového rezervního fondu by sjednaná úhrada ve výši 0,6 % p.a. [21] činila přibližně 7,2 mil. DEM. Jak bylo již vysvětleno, použila společnost BayernLB podle údajů Německa účelový rezervní fond pouze jedinkrát v roce 1998 a pouze na dobu trvání jednoho měsíce v částce 14 mil. DEM, za což byla provedena úhrada ve výši 7000 DEM.
(38) Navíc společnost BayernLB podle § 6 odst. 2 smlouvy o vkladu ze dne 15. prosince 1994 ve spojení s § 2 smlouvy o vkladu ze dne 28. prosince 1995 zaplatila svobodnému státu poplatek ve výši 0,05 % za převzetí záruky za nesplacení půjčky účelového sdružení majetku.
Zaplacené částky Německo vyčíslilo jednotlivě.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(39) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002 došla Komise k výsledku, že se při převodu půjček na podporu bytové výstavby Svobodného státu Bavorsko na společnost BayernLB pravděpodobně jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(40) Východiskem její kontroly byla zásada investora v tržním hospodářství.
Podle ní skutečnost, že se podniky nacházejí ve státním vlastnictví a že jsou jim přiděleny tyto prostředky, nepředstavuje žádnou státní podporu.
Toliko když jsou tomuto státnímu podniku poskytnuty prostředky za podmínek, které by byl za normálních tržních podmínek nedostal, existuje zvýhodnění prostřednictvím přídělu státních prostředků.
(41) V daném případě Komise viděla ekonomickou výhodu pro společnost BayernLB, která vyplývala z přídělů vlastních prostředků, zvláště ve zvýšení kapacity pro komerční a konkurenční úvěrové obchody společnosti BayernLB orientovaný na hospodářskou soutěž (rozšíření obchodní funkce vlastního kapitálu).
Za normálních tržních podmínek je vložení kapitálu hrazeno podle jeho hodnoty při zohlednění jeho funkce a vzniklého rizika.
Důvod pro obvyklou tržní úhradu vloženého kapitálu je v důsledku toho nutné spatřovat v dlouhodobé nerizikové úrokově sazbě (státní dluhopisy s platností 10 let), která by měla obsahovat rizikový příplatek zobrazující zvýšené riziko vlastních prostředků.
Protože sazba úhrady pro dlouhodobé nerizikové majetkové investice byla uvedena Německem již k okamžiku převodu majetku na konci roku 1994 ve výši 7,9 % p.a., měla Komise značné pochybnosti, že by úhrada ve výši 0,6 % p.a. mohla být považována za obvyklou tržní úhradu pro skutečně použité vlastní prostředky, i bez zohlednění potřebné rizikové přirážky.
(42) Komise dále zpochybnila, že by investor v tržním hospodářství akceptoval omezení své odměny na skutečně použitou část.
Také se jeví jako pochybné, že v případě dalších částí úhrady uvedených Německem, jako mezi jinými v případě poplatku ve výši 0,05 % p.a. zaručených převedených pohledávek ve prospěch Svobodného státu Bavorsko zaplacený svobodnému státu za převzetí záruky pro případ nesplacení pohledávky z půjček, platby úroků příjemců půjček, které nadále plynou svobodnému státu, nebo zúročení prozatímních investic [22], se jedná skutečně o úhradu za rozšíření funkce vlastního kapitálu k ručení .
(43) Komise však uznává, že při obvyklé tržní úhradě se musí zohledňovat chybějící likvidita daného přiděleného kapitálu.
Podle článku 1 zákona o účelovém sdružení majetku by se musely půjčky na výstavbu bytů vykazované jako účelové rezervy použít stejným způsobem jako před vložením pro účely sociální bytové výstavby.
Převodem prostředků na podporu nezískala společnost BayernLB žádnou likvidita.
Ačkoli nelikvidní prostředky banky dovolily rozšíření objemu, je nutné zohlednit, že banka může maximální možné zvýšení obchodního objemu dosáhnout pouze tehdy, pokud další objem úvěrů refinancuje v plném rozsahu na kapitálovém trhu.
Země tedy nemůže očekávat přesně stejnou výnosnost jako poskytovatel likvidního kapitálu, a odpovídající sleva je proto namístě..
(44) Komise nemohla rozpoznat, že zda by svobodný stát při vkládání půjček na podporu bytové výstavby dbal na to, aby se přiměřeně podílel na rozdělovaných ziscích banky a na růstu hodnoty banky.
Svobodný stát nenaléhal na změnu poměrů v podílech ve svůj prospěch, což by bylo žádoucí, aby bylo možné zajistit, že výplaty dividend a růsty hodnot odpovídají výši vložené kapitálové podpory.
(45) Protože ve stávající situaci nebylo možné použít žádné ustanovení o výjimkách uvedené ve čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES jakož i ve čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES nebylo, jeví se státní podpora jako neslučitelná se společným trhem.
IV. STANOVISKO NĚMECKA
(46) Německo se ve svém stanovisku k rozhodnutí o zahájení řízení postavilo tak, že převod účelového sdružení majetku na společnost BayernLB jinak, než v případě WestLB, není v daném případě možné srovnávat s vkladem základního kapitálu, nýbrž s kapitálovými vklady tichého společníka ve smyslu § 10 odst. 4 KWG, což Komise nesprávně posoudila.
(47) Rozhodujícím argumentem pro Německo bylo, že do konce roku 1996, do okamžiku uznání účelového sdružení majetku z hlediska práva bankovního dohledu, bavorské spořitelny, ale také soukromí investoři, již dali k dispozici klíčový kapitál v celkové výši téměř 1,3 miliardy DEM – z toho přibližně 900 mil. DEM prostřednictvím bavorských spořitelen – ve formě kapitálových vkladů tichého společníka společnosti BayernLB.
Tyto vklady byly BAKred uznány jako klíčový kapitál ve smyslu § 10 odst. 4 KWG.
Kapitálové vklady tichého společníka představovaly tedy v okamžiku vložení již obvyklý nástroj pořizování klíčového kapitálu společnosti BayernLB.
(48) Navíc je účelové sdružení majetku také obsahově srovnatelné s kapitálovými vklady tichého společníka společnosti BayernLB.
Ohledně své ekonomické funkce, možnosti rozšíření obchodů, byly obě formy kapitálu identické, protože obě dvě byly uznávané jako klíčový kapitál.
Obě by se byly také nepřímo podílely na růstu hodnoty banky a byly by neposkytovaly žádná další hlasovací práva.
Co se týče rizika ztráty, by rovněž neexistovaly žádné rozdíly, protože obě by byly použity pro vyrovnání ztráty.
Jediný rozdíl je možné spatřovat v tom, že účelové sdružení majetku je poskytováno k dispozici časově neomezeně, zatímco kapitálové vklady tichého společníka jsou podle typu omezeny ve své platnosti.
Účelový rezervní fond není naléhavě nutné považovat za časově neomezený, nýbrž je možné jej kdykoli rozpustit dohodou.
Také neexistují pouze časově omezené kapitálové vklady tichého společníka, nýbrž také časově neomezené.
Srovnání ukazuje na to, že na trhu není možné konstatovat žádný významný cenový rozdíl mezi časově omezenými a časově neomezenými kapitálovými vklady tichého společníka.
(49) Německo také uvedlo, že účelové sdružení majetku není vystaveno riziku ztráty stejným způsobem jako základní kapitál.
Oproti situaci u WestLB, kde po převodu majetku Wfa tento činil téměř 50 % vlastních prostředků banky, činil odpovídající podíl přidělených pohledávek na bytovou výstavbu k okamžiku vložení pouze přibližně 8 % vlastních prostředků společnosti BayernLB.
Kromě toho společnost BayernLB jinak než společnost WestLB nebyla odkazována na klíčový kapitál začleněný v majetku na bytovou výstavbu.
Banka byla vždy zisková a již před tímto okamžikem disponovala značnými vlastními prostředky.
Tyto se zakládaly v neposlední řadě na kapitálových vkladech tichého společníka prováděných již od roku 1991 jak od bavorských spořitelen, tak i od soukromých podniků.
Dále mezi svobodným státem a společností BayernLB existovala shoda o tom, že účelové sdružení majetku smí být použito ke krytí rizikových aktiv až po použití všech dalších součástí kapitálu.
(50) Že svobodný stát převodem účelového sdružení majetku postoupil nižší riziko než investor základního kapitálu, bylo zdůvodněno také tím, že Sparkassenverband Bayern jako druhý vlastník podílů byl podle § 2 smlouvy mezi svobodným státem Bavorsko a Bayerisicher Sparkassenverband ze dne 15. prosince 1994 povinen k tomu, aby nesl polovinu ztráty společnosti BayernLB, pokud je buď vyčerpán účelový rezervní fond nebo pokud je nárokován věřiteli společnosti BayernLB ke krytí ztrát.
1. PŘIMĚŘENÁ ÚHRADA ZA ÚČELOVÉ SDRUŽENÍ MAJETKU
(51) Vycházeje z toho, že převedený kapitál je možné srovnat s nástrojem klíčového kapitálu kapitálových vkladů tichého společníka, a ne se základním kapitálem, dospělo Německo k závěru, že účelové sdružení majetku bylo uhrazeno přiměřeně, a tím neexistovalo žádné zvýhodnění společnosti BayernLB ani žádná státní podpora.
(52) Sjednaná úhrada spočívala přitom podle Německa v provizi za ručení závislé na kapitálu použitém a vyplaceném z bankovních obchodů ve výši 0,6 % p.a. hodnoty účelového rezervního fondu uznaného z hlediska právního dohledu jako klíčový kapitál.
(53) Vedle toho je také možné poplatek za záruku ve výši 0,05 % p.a. za částku pohledávek z půjček, za které má ručit Svobodný stát Bavorsko, zohlednit jako protiplnění za převod účelového sdružení majetku.
Toto vyplývá pro Německo z toho, že převzetí záruky bylo v bezprostřední souvislosti se záměrem posílit vlastní kapitál zemské banky.
Podle zdůvodnění zákona byla záruka nutné, aby bylo možné zajistit zákonem zamýšlené posílení vlastního kapitálu zemské banky tím, že se zabrání snížení stavu zásob účelového sdružení majetku v při nesplacení [23].
Německo také při odvolání na posudky společnosti [...] ze dne 5. října 1994 a ze 30. dubna 1996 upozorňuje na to, že tzv. úroková míra kapitalizace pro výpočet současné hodnoty pohledávek by musela být zvýšena bez převzetí záruky za nesplacení prostřednictvím Svobodného státu Bavorsko, která byla odhadnuta na 7,5 %, o další příplatek za rizika.
V důsledku toho by z tohoto důvodu vyplynula nižší kupní hodnota a BAKred by mohl uznat také pouze nižší částku [24].
(54) Od svého dříve zastávaného stanoviska, že také na úroky z prozatímních investic, jakož i návratnost úroků z půjček, které také nadále přibyly svobodnému státu, bylo možné nahlížet jako na prvky úhrady, se Německo výslovně odvrátilo v průběhu řízení.
(55) K obvyklosti provedené úhrady na trhu Německo uvedlo, že na základě srovnatelnosti s kapitálovými vklady tichého společníka společnosti BayernLB musí být výchozím bodem sazba, kterou společnost BayernLB zaplatila svým tichým společníkům v časovém období relevantním pro podpory, tj. cca 7-8 % p.a. jejich příslušné nominální hodnoty.
(56) Sama absence likvidity přitom musí vést již ke značnému snížení této výchozí sazby.
Přitom je v daném případě nutné odečíst nejen čisté náklady na refinancování jako v případě společnosti WestLB, nýbrž hrubé náklady na refinancování.
Soukromý investor by byl již na pozadí toho, že kapitálová částka přidělená společnosti BayernLB činila pouze 8 % vlastních prostředků a ne jako v případě WestLB 50 %, nemohl prosadit odečtení toliko čistých nákladů na financování.
2. NEREALIZOVANÁ ZMĚNA VLASTNICKÉ STRUKTURY A VLASTNICKÝ EFEKT
(57) Dále Německo ve svém stanovisku k rozhodnutí Komise o zahájení řízení upozornilo na to, že vycházeje z předpokladu, že se u účelového sdružení majetku jedná toliko o kapitál srovnatelný s kapitálovými vklady tichého společníka, nebyla nutná změna poměrů podílů ve společnosti Bayern LB ve prospěch svobodného státu.
Nehledě na to, Sparkassenverband by také vůbec nesouhlasil se změnou poměrů podílů ve svůj neprospěch, protože k okamžiku vložení neexistovala žádná potřeba doplňkového kapitálu a protože sám předtím vložil do banky přibližně 900 mil.
DEM ve formě kapitálových vkladů tichého společníka [25], aniž by byla proti tomu stála srovnatelná položka Svobodného státu Bavorsko.
(58) Německo dále uvedlo, že svobodný stát jako poloviční vlastník podílů mohl vycházet z toho, že je možné profitovat z výnosnosti vlastního kapitálu, která je ve srovnání s jinými úvěrovými ústavy velice výhodné.
Svobodný stát se tedy nespokojil s omezenou nebo dokonce chybějící výnosností.
Toto musí Komise nutně zohlednit při posuzování investice.
V. STANOVISKO STĚŽOVATELE BDB
(59) Podle názoru BdB nezaplatila společnost BayernLB za přidělený klíčový kapitál žádnou přiměřenou úhradu, a tím získala státní podporu.
(60) Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 k řízením zahájeným se zemskými bankami dne 13. listopadu 2002 uvedl BdB, že se otázka, jaká úhrada je přiměřená, určuje podle metodiky, kterou brala Komise za základ ve svém rozhodnutí o WestLB ze dne 8. července 1999.
(61) Takto je v prvém kroku nutné provést porovnání kapitálu, který je k dispozici, s dalšími nástroji vlastního kapitálu.
Ve druhém kroku se má zjistit minimální úhrada, kterou by očekával investor za konkrétní investici vlastního kapitálu do zemské banky.
A konečně je třeba vypočítat eventuelní příplatky a slevy za zvláštnosti převodu.
1. POROVNÁNÍ S DALŠÍMI NÁSTROJI VLASTNÍHO KAPITÁLU
(62) BdB v uvedeném stanovisku došel k závěru, že vložení majetků na podporu bytové výstavby a prostředků na podporu v případě společnosti BayernLB jakož i v dalších uvedených řízeních se zemskými bankami je možné srovnávat s vkladem základního kapitálu.
(63) Téměř všechny zemské banky by od roku 1992 potřebovaly nový klíčový kapitál, aby mohly vyhovět přísnějším požadavkům na základě nové směrnice o výši kapitálové přiměřenosti.
Bez zvýšení kapitálu by musely zemské banky redukovat své obchody.
Z toho je možné vyvodit, tak BdB, že přidělený kapitál se může srovnávat pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vložení uznávány a disponibilní jako klíčový kapitál (kapitál "Třídy 1").
Z tohoto důvodu se při srovnání od počátku přednostních akcií, které nemají žádné hlasovací právo, vylučují požitková práva a tzv. Perpetual Preferred Shares.
Tyto tři nástroje vlastního kapitálu nejsou v Německu žádným uznaným klíčovým kapitálem, nýbrž jen doplňkovým kapitálem (kapitál "Třídy 2").
Perpetual Preferred Shares navíc na počátku devadesátých let v Německu ještě neexistovaly.
(64) Za klíčový kapitál byly v příslušných časových obdobích vložení v Německu uznávány toliko základní kapitál a vklady tichých společníků.
Srovnání s vklady tichých společníků se přitom ve všech případech vylučuje.
Za prvé by měly kapitálové vklady tichého společníka vůči disponibilnímu kmenovému kapitálu pouze omezenou platnost popř. by mohly být vypovězeny a mohly by být po uplynutí platnosti investorovy vyplaceny zpět.
Investor proto nemůže očekávat, že za kapitálový vklad tichého společníka získá stejnou úhradu jako za nástroje vlastního kapitálu, které jsou z hlediska právního bankovního dohledu uznány na neomezenou dobu.
(65) Pokud je za druhé v některých případech uplatňováno, že přidělený kapitál na základě dohod mezi vlastníky zemské banky ručí v pořadí po základním kapitálu, nesmí z toho být odvozeno žádné redukované riziko pro investora.
Ve všech případech převodů tvoří přidělený kapitál významnou část celkového klíčového kapitálu, částečně dokonce více než 50 %.
Tak existuje velmi vysoká pravděpodobnost, že vložený kapitál by mohl být přinejmenším částečně použit v případě ztrát [26].
(66) Rozdílná kvalita kapitálových vkladů tichého společníka ve srovnání se základním kapitálem byla za třetí potvrzena i basilejským výborem pro bankovní dohled s ohledem na definici klíčového materiálu z hlediska bankovního dohledu.
Podle toho je možné kapitálové vklady tichého společníka z hlediska bankovního dohledu uznat toliko jako tzv. kapitál Lower-Tier-1.
Tento kapitál by směl činit jen 15 % požadovaného podílu klíčového kapitálu, tzn. při podílu klíčového kapitálu ve výši 4 % by musely být 3,4 % představovány základním kapitálem a otevřenými rezervami (např. vložené účelové rezervy do zemských bank).
Navíc by sekundární nástroje vlastního kapitálu, např. přednostní akcie nebo požitková práva, přijímány bankami vždy pouze v malém rozsahu.
Na nátlak ratingových agentur nedosáhly – zcela jinak než ve zde posuzovaných případech – téměř nikdy více než 10 % celkového klíčového kapitálu banky.
Na tomto pozadí nejsou vklady tichého společníka použitelné pro velké objemy, které investuje sám jeden investor.
2. MINIMÁLNÍ ÚHRADA ZA INVESTICI ZÁKLADNÍHO KAPITÁLU DO SPOLEČNOSTI BAYERNLB
(67) BdB uvádí, že veškeré metody ke zjištění přiměřené úhrady (výnosnosti) pro základní kapitál, který je dán k dispozici, vycházejí z bezrizikové výnosnosti a že sčítají rizikovou prémii.
Metody je možné odvodit z následujícího základního principu:
Očekávaná výnosnost rizikové investice
= Bezriziková výnosnost + Riziková prémie rizikové investice
(68) Pro zjištění bezrizikové výnosnosti použil BdB výnosnosti dlouhodobých státních dluhopisů, protože u pevně zúročených cenných papírů státních emitentů se jedná o formu investice s nejmenším nebo žádným rizikem [27].
(69) Pro odvození rizikové prémie BdB nejprve zjišťoval tzv. tržní-rizikovou prémii, tedy rozdíl mezi dlouhodobou průměrnou výnosností akcií a výnosností státních dluhopisů.
Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 bral za základ nejprve při odvolání se na studii Stehle/Hartmond z roku 1991 jednotně dlouhodobou tržní rizikovou prémii ve výši 4,6 %.
(70) Ve druhém kroku BdB určil hodnotu beta zemských bank, tzn. individuální rizikovou prémii bank, se kterou se má uzpůsobit všeobecná tržní riziková-prémie.
BdB přitom zjistil hodnoty beta v uvedeném stanovisku podle vlastních údajů statisticky, což znamená, že hodnoty beta jsou odhadovány na základě namátkového vzorku historických údajů.
BdB přitom nejprve dospěl k výsledku, že veškeré hodnoty beta pro veškeré zemské banky a sledovaná časová období jsou větší než jedna [28].
(71) Při vzetí základu pro bezrizikovou základní úrokovou sazbu 8,37 % (pro první tranši) a 6,57 % (pro druhou tranši) a faktoru beta pro společnost BayernLB ve výši 1,0803 (okamžik vložení první tranše), jakož i 1,0739 (okamžik vložení druhé tranše), dospěl BdB k očekávané minimální úhradě za investici základního kapitálu do společnosti BayernLB k okamžiku převodu pohledávek za stavebními půjčkami ke dni 31. prosince 1994 ve výši 13,34 % p.a. a ke dni 31. prosince 1995 ve výši 12,87 % p.a.
3. PŘIRÁŽKY A SLEVY KVŮLI ZVLÁŠTNOSTEM TRANSAKCÍ
(72) BdB dále konstatoval, že sazba odečtená Komisí od minimální úhrady v rozhodnutí o WestLB kvůli chybějící likviditě majetku Wfa, byla potvrzena Soudem prvního stupně.
Podle jeho názoru neexistuje žádný důvod, odchylovat se v předložených případech od této metody a také zde se má provést odpočet likvidity.
Výše odpočtu pro chybějící likviditu se určuje podle metodiky WestLB podle čistých nákladů na refinancování (hrubé náklady na refinancování s odečtením aplikovatelných daní podniku).
(73) Podle názoru BdB musí být přirážka provedená Komisí v případě WestLB (tam 1,5 %), která byla jako taková potvrzena Soudem prvního stupně, realizována i u BayernLB.
Také zde působily tři aspekty – důvody uvedené v rozhodnutí WestLB vůči "normální investici základního kapitálu" jako zvýšení rizika: částečně mimořádně vysoké objemy majetkového převodu, neprovedené vydání nových podílů ve společnosti a s tím spojené upuštění od dalších hlasovacích práv, jakož i chybějící zastupitelnost investice, tzn. také chybějící možnost odvést investovaný kapitál kdykoli znovu z podniku.
4. ZÁKLADNA KAPITÁLU A PRVKY ÚHRADY
(74) Nakonec BdB vyzdvihl, že při výpočtu přiměřené úhrady v případě společnosti BayernLB má být brána za základ celá částka, která byla uznána jako klíčový kapitál, a ne toliko skutečně použitá část.
Toto zdůvodnil tím, že investor v tržním hospodářství by neakceptoval omezení své úhrady na skutečně použitou část.
Pro soukromého investora, který nese riziko ztráty svého vkladu, je nevýznamné, zda úvěrový ústav přidělený kapitál využije skutečně pro rozšíření obchodů.
Rozhodující pro něj spíše je, že s přidělenou částkou již nemůže sám hospodařit, a tím nemůže dosáhnout odpovídající výnosnost.
(75) Také podle názoru BdB nelze poplatek za záruku uvedený Německem brát za součást úhrady.
To vyplývá zvláště z toho, že vložení prostředků na podporu bylo od počátku realizováno za kupní hodnotu (1,197 miliard DEM) a nikoli za nominální hodnotu (5,027 miliard DEM).
V použití kupní hodnoty jsou již zohledněna rizika (nesplacení) spojená s nedobytností pohledávek z půjček a další úhrada za převzetí záruky za nesplacení již není oprávněná.
(76) Podle metodiky WestLB musí být navíc pro časové období mezi vložením kapitálu a uznáním jako klíčového kapitálu zaplacena provize za ručení ve výši 0,3 % p.a.
Neboť až do tohoto okamžiku měl přidělený kapitál alespoň funkci ručení.
Toto platilo až do dne 8. května 1996 pro celkovou částku DEM 1,197 miliard a v období od 8. května do 23. prosince 1996 pro částku DEM 542 mil.
VI. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKO BDB
(77) Ve svém stanovisku ke shora uvedeným závěrům BdB upozornil Německo na to, že u investice do základního kapitálu akciové společnosti není zaručena ani dividenda ani růst kurzu popř. hodnoty, a že investor podle charakteru nese riziko, zda se také jeho očekávaná výnosnost skutečně splní.
V případě sjednání pevné úhrady, jako v případě společnosti BayernLB, odpadá předpokládané riziko a výnosnost je tak zpravidla nižší.
To ukazuje, že by nebylo právě běžné na trhu, pokud by společnost BayernLB Svobodnému státu Bavorsko k okamžiku přídělu účelového jmění smluvně garantovala toliko očekávanou výnosnost a tak měl investor účelového sdružení majetku lepší pozici než investor akcií.
Postup BdB je problematický již proto, že v případě investice formou podílu může investor zvýšení hodnoty realizovat pouze prodejem svého podílu, aniž by tím zatížil společnost.
Soukromý investor by nemohl nikdy prosadit, aby podnik, do kterého investuje, platil ze své podstaty ekvivalent za růst hodnoty, který by investor v případě investice základního kapitálu mohl realizovat pouze prodejem třetí osobě.
(78) Ani metoda CAPM není vhodná pro zjišťování tržní výnosnosti.
Neexistovalo totiž ani riziko předpokládané v CAPM pro kolísání trhu, protože zemské banky nebyly zapsány na burze.
Podle tohoto neexistovala ani žádná řada historických údajů pro faktory beta.
(79) Bez ohledu na to bylo Německo toho názoru, že BdB také při zjišťování jednotlivých komponentů CAPM pochybilo.
Není správné, aby se při určování bezrizikové základní úrokové sazby zohledňovala dlouhodobě očekávaná inflace.
Záleží na tom, jaké úroky byly na trhu skutečně dosaženy.
Ty činily v Německu v okamžicích převodu účelového sdružení majetku na společnost BayernLB pouze 7,50 % popř.
6,10 % p.a. Aktuální očekávaná inflace byla již obsažena v ceně.
(80) Tržní riziková prémie ve výši 4,6 % , kterou si BdB vzalo za základ, je nepřiměřeně vysoká.
Německo k tomu mimo jiné uvedlo, že šetření Stehle/Hartmond z roku 1991 k vývoji výnosnosti na německém akciovém trhu, na které se BdB odvolával, dostatečně nevypovídá o tržní rizikové prémii na německém kapitálovém trhu.
Kromě toho existují různé metody pro zjišťování tržní rizikové prémie, které vedly k silně rozdílným výsledkům.
Podle vlastních výpočtů Německo uvedlo, že tržní riziková prémie ve výši 4,6 % nebyla v předchozích 30 letech nikdy ani přibližně dosažena.
(81) Při určování hodnoty beta není kromě toho možné dávat zemské banky na stejnou úroveň s tzv. úvěrovými bankami, které navíc BdB nejasně definuje.
Rovněž je nutné uzpůsobit jasně definovanou skupinu bank zapsaných na burze, tzv. banky CDAX.
Pro tuto skupinu vyplývá s ohledem na časové období pěti let pro měsíční základ hodnota beta ve výši 0,85 ke dni 31. prosince 1994 a 0,80 k 31. prosinci 1995, jak je možné zjistit z přiložených výpočtů databáze "Datastream", ve které je ostatně pro zjišťování faktoru beta bráno za základ toliko pětileté časové období.
Časové období sledované BdB od roku 1974 pro zjišťování faktoru beta je příliš dlouhé, protože jak prostředí kapitálového trhu, tak i bankovní sektor se na počátku devadesátých let značně změnilo.
(82) Všechny faktory potřebné pro CAPM byly tedy chybně posouzeny a obvyklá tržní minimální výnosnost sporných transakcí byla přeceněna.
VII. PŘIPOMÍNKY ZEMĚ SEVERNÍ PORÝNÍ-VESTFÁLSKO A SPOLEČNOSTI WESTLB
(83) Ve stanovisku předaném spolkovou vládou dne 30. října 2003 k rozhodnutí Komise o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002 popřely země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB, že vložení majetku do zemských bank může být srovnáváno se základním kapitálem.
Kapitálové vklady tichého společníka a takzvané perpetuals byly v Německu uznávány již od roku 1991 jako klíčový kapitál.
Navíc se úhrada neřídí zařazením podle bankovního právního dohledu, nýbrž podle rizikového profilu investice.
Protože majetek byl použit k ručení druhořadě, je riziková struktura srovnatelná spíše s kapitálovými vklady tichého společníka nebo s takzvanými perpetuals, než s investicemi základního kapitálu.
(84) Ohledně výpočtu minimální úhrady u investice základního kapitálu nelze proti metodě CAPM z pohledu WestLB metodicky nic namítat.
Ovšem hodnoty beta zjištěné prostřednictvím BdB, které jsou zřetelně vyšší než 1, jsou nepřiměřené.
Faktor beta větší než 1 naznačuje, že akcie podniku představuje vyšší riziko než trh jako celek.
Na základě tehdy nesporně existující institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele bylo riziko investice do zemské banky jasně nižší než riziko trhu jako celku.
(85) Vedle toho ve zvláštním případě zemských bank by znamenalo chybu, vycházet z očekávané výnosnosti k okamžiku vložení majetku do zemských bank.
V rámci testu soukromého investora je tento přístup v zásadě smysluplný.
V tomto případě by to znamenalo, že základem má být výnosnost očekávaná v roce 1991.
Jakékoli ekonomické realitě by však odporovalo, že by investor v roce 2003 obdržel očekávanou výnosnost roku 1991, která byla daleko vyšší než skutečně dosažená výnosnost.
Schematické a trvalé použití sazby výnosnosti ve výši cca 12 % by neodůvodněně znevýhodnilo zemské banky oproti soukromým účastníkům hospodářské soutěže.
(86) Pokud jde o slevu kvůli chybějící likviditě majetkových převodů jsou WestLB a země Severní Porýní-Vestfálsko toho názoru, že sazba za nerizikové státní půjčky musí být úplně odečtena od základní výnosnosti.
Převodem majetku by zemské banky nezískaly žádnou likviditu Není ekonomicky udržitelné snížit tuto sazbu o daňovou úsporu, protože úhrada za nástroje kapitálového trhu je nezávislá na daňové situaci.
Jinak by ceny nástrojů kapitálového trhu byly vždy rozdílné podle daňové situace.
(87) Konečně se by se při posuzování rizika i úhrady zohlednit, že na základě chybějící likvidity majetků není ani likvidita riziková.
To by se mělo zohlednit odpovídající slevou.
Rovněž by se kvůli takzvanému efektu vlastníka uplatnit sleva, neboť investor, který má v podniku již podíl, hodnotí další investici jinak, než nový investor.
VIII. POROZUMĚNÍ MEZI BDB, SVOBODNÝM STÁTEM BAVORSKO A SPOLEČNOSTÍ BAYERNLB
(88) Dne 24. září 2004 předali stěžovatel BdB, Svobodný stát Bavorsko a společnost BayernLB Komisi porozumění k řízení o podporách ve věcech BayernLB.
Aniž by byla dotčena nadále existující zásadní právní pojetí stran porozumění se strany shodly na tom, co samy považují za vhodné parametry pro určení přiměřené úhrady za hypotetickou investici základního kapitálu do společnosti BayernLB.
Strany žádají Komisi, aby výsledky porozumění zohlednila při svém rozhodování.
(89) Strany nejprve na bázi CAPM určily očekávanou minimální úhradu za hypotetickou investici základního kapitálu do společnosti BayernLB.
Podle toho má přiměřená minimální úhrada za první tranši účelového sdružení majetku činit 9,87 % p.a. a za druhou tranši 8,0 % p.a.
(90) Přitom byly při výpočtu této minimální úhrady použity dlouhodobé nerizikové úrokové sazby zjištěné zemskými bankami při použití REX10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG (Německá burza a.s.) a faktory beta odhadnuté na základě posudku společnosti [...] ze dne 26. května 2004 zadaného zemskými bankami.
Pro BayernLB k okamžiku vložení dne 31. prosince 1994 konkrétně vyplynula neriziková základní úroková sazba 7,5 % a k okamžiku 31. prosince 1995 neriziková základní úroková sazba ve výši 6,1 %.
Jako faktory beta byly na základě stanoviska společnosti [...] použity hodnoty 0,593 ( 31. prosinec 1994) a 0,475 ( 31. prosinec 1995).
Prémie tržního rizika byla stanovena jednotně pro všechny zemské banky ve výši 4 %.
(91) Výchozí úroková sazba ve výši 9,87 % ( 31. prosinec .1994) se tak vypočítala následovně: Neriziková úroková sazba 7,5 % + (všeobecná prémie tržního rizika 4,0 % × faktor beta 0,593)
(92) Výchozí úroková sazba ve výši 8,00 % ( 31. prosinec 1995) se tak vypočítala následovně: Neriziková úroková sazba 6,1 % + (všeobecná prémie tržního rizika 4,0 % × faktor beta 0,475)
(93) Poté byla určena sleva za chybějící likviditu účelového sdružení majetku.
Přitom byly brány za základ opět paušálně bezrizikové úrokové sazby ve výši 7,5 % a 6,1 % jako hrubé náklady na refinancování.
Pro zjištění čistých nákladů na refinancování bylo rozhodující daňové zatížení společnosti BayernLB paušalizováno ve vztahu k oběma okamžikům vložení 50 %, z čehož vyplývají odpočty likvidity ve výši 3,75 % ( 31. prosinec 1994) a 3,05 % ( 31. prosinec 1995).
(94) Nakonec je uplatněn příplatek ve výši 0,3 % za chybějící zvýšení hlasovacích práv.
(95) Celkově z tohoto vyplývá přiměřená úhrada za účelové sdružení majetku ve výši 6,42 % p.a. (první tranše) popř. 5,25 % (druhá tranše), která má být zaplacena za celou částku uznanou BAKred, a to vždy od konce měsíce uznání za klíčový kapitál prostřednictvím BAKred (za částku 655 mil.
DEM od dne 31. května 1996 a za celou částku ve výši 1,197 miliardy DEM od 31. prosince 1996). Pro léta 1998 a 1999, ve kterých byla kupní hodnota skutečně nižší než částka uznaná BAKred na základě kolísání, má být ale jako vyměřovací základ použita toliko snížená kupní hodnota.
(96) Podle porozumění spočívá tedy prvek podpory v rozdílu mezi odměnou skutečně zaplacenou společností BayernLB ve výši 0,6 % p.a. za část účelového sdružení majetku použitou ke krytí rizikových aktiv na jedné straně a mezi odměnou podle zjištěné přiměřené úhrady ve výši 6,42 % (první tranše) a 5,25 % (druhá tranše), kterou musí BayernLB vrátit.
(97) Mezi stranami nedošlo ke shodě o tom, zda provize zaplacená společností BayernLB ve výši 0,05 % za záruku převzatou Svobodným státem Bavorsko má být odečtena z nominální hodnoty účelového sdružení majetku jako další již provedený prvek úhrady.
(98) Samo porozumění neobsahuje sice žádné stanovisko o zaplacené provizi za ručení pro časové období mezi vložením kapitálu do banky a uznáním prostřednictvím BAKred.
Ale strany použily v tabulce přiložené k porozumění, ve které byl vypočítán prvek podpory, pro toto časové období pro obě tranše za základ provizi za ručení ve výši 0,15 % p.a. po zdanění.
IX. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
1. STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY O ES
(99) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou, pokud není ve Smlouvě o ES uvedeno jinak, podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
1.1.
STÁTNÍ PROSTŘEDKY
(100) Shora popsaným převodem majetku se Svobodný stát Bavorsko rozhodl pro metodu zvýšení kapitálu, jehož základní koncept spočíval v tom, že veřejné pohledávky ze stavebních půjček přidělí společnosti BayernLB pro posílení její vlastní kapitálové základny [29].
Bez ohledu na to, že návratnost těchto pohledávek byla nadále k dispozici pro bytovou výstavbu, a že tak sloužily obecně prospěšným účelům, byl tento majetek uznán z hlediska právního dohledu a mohl tak být použit k účelům ručení společnosti BayernLB, která je v hospodářské soutěži s jinými úvěrovými ústavy.
Dále byl svobodný stát zákonem schváleným zemským sněmem zmocněn k tomu, aby státní stavební půjčky použité na podporu bytové výstavby převáděl smlouvou na společnost BayernLB.
Tím byly státní prostředky smluvně převáděny na společnost BayernLB.
1.2.
ZVÝHODNĚNÍ URČITÉHO PODNIKU
(101) Při zkoumání, zda převod státních prostředků na státní podnik tento podnik zvýhodňuje, a tak může představovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, použije Komise "zásadu soukromého investora v tržním hospodářství". Tato zásada byla Soudním dvorem a Soudem prvního stupně v řadě právních věcí akceptována a dále rozvíjena, zvláště v souvislosti relevantní pro stávající případ rozsudkem Evropského soudu prvního stupně ze dne 6. března 2003 ve věcech WestLB [30].
a) Zásada soukromého investora v tržním hospodářství
(102) Podle této zásady nelze jako zvýhodnění podniku hodnotit, jsou-li poskytnuty kapitálové prostředky za podmínek, "za kterých by soukromý investor, který jedná za normálních podmínek tržního hospodářství, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku" [31]. Zvýhodnění ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES existuje proti tomu tehdy, pokud stanovená úprava úhrady a/nebo finanční situace podniku jsou takové, že není možné v přiměřené lhůtě očekávat normální výnosnost [32].
(103) Zásada soukromého investora v tržním hospodářství je rovněž použitelná na všechny státní podniky, a to nezávisle na tom, zda pracují ziskově nebo ztrátově.
Tento postoj Komise byl potvrzen Evropským soudem prvního stupně v rozsudku ohledně WestLB [33].
(104) Nadále je jasné, že Komise musí posouzení případu opírat o údaje, které měl investor k dispozici v okamžiku svého rozhodování o sporném finančním opatření.
O převodu účelového jmění bylo rozhodováno v letech 1994 a 1995 kompetentními veřejnými místy.
Tak mohla Komise transakce posuzovat na základě tehdy disponibilních údajů a tehdejších ekonomických a tržních okolností.
Údaje v tomto rozhodnutí, které se vztahují na pozdější léta, se používají pouze proto, aby bylo možné ukázat následky převodu na situaci společnosti BayernLB, a ne proto, aby byla ospravedlněna transakce nebo aby se o ní pochybovalo.
(105) Použití zásady soukromého investora v tržním hospodářství, podle které je nutné, jak bylo vysvětleno, přezkoumat, zda očekávaná nebo sjednaná výnosnost pro vložené prostředky zaostává za úhradami zaplacenými na trhu pro srovnatelné investice, také neodporuje tomu, že svobodný stát byl již polovičním vlastníkem podílů úvěrového ústavu.
Německo v této souvislosti uvádí, že převážně investice svobodného státu nemůže být srovnávána s investicí libovolné třetí osoby, které jde toliko o co možná nejvýhodnějšího zúročení jí použitého kapitálu.
Jako polovičnímu vlastníku podílů jde zvláště o to, aby získal dlouhodobou konkurenceschopnost své firemní a státní banky, a tím zajistil příděl nových, dalších prostředků, aby "jeho" banka mohla svým dosavadním zákazníkům sloužit i v budoucnosti.
Konečně se investice řídí také hledisky image podniku.
Také soukromý vlastník podílů, například soukromý holding nebo skupina podniků, by v tehdejší situaci přidělil bance kapitál, aniž by stálo v popředí samotné hledisko optimalizace výnosnosti.
(106) Tvrzením Německa se ale Komise nemůže řídit.
Investor v tržním hospodářství bude také v případě, ve kterém již vlastní podíly v podniku, zkoušet jiné možnosti investic mimo podnik.
Zpravidla se pro investici dalších prostředků do státního podniku rozhodne pouze tehdy, pokud může za tyto prostředky očekávat přiměřenou výnosnost.
Dlouhodobé výhledy rentability vlastníků podílů nebo prostě snaha o pěstování image nemohou být v otázce, zda příděl kapitálu představuje státní podporu, zásadně zohledněny.
Místo toho je také kapitálový vklad vlastníka podílu – lhostejno z jakéhokoli důvodu – možné měřit podle toho, zda investor může pro další prostředky počítat s normální výnosností v rámci přiměřeného časového období.
(107) Tento výklad zásady soukromého investora v tržním hospodářství, kterým se Komise řídila již v rozhodnutí o WestLB z roku 1999 (bod odůvodnění 161 a další), nebyl Evropským soudem vytýkán.
Soud vycházel rovněž z úvahy, že také soukromý investor, který se podílel již na základním kapitálu podniku, by se normálně nespokojil s tím, že mu investice přinese ztráty nebo pouze omezené zisky.
Spíše by se snažil o přiměřenou výnosnost pro svou investici podle stávajících okolností a svých krátkodobých, střednědobých nebo dlouhodobých zájmů [34].
(108) Ve světle "zásady soukromého investora v tržním hospodářství" zní tedy klíčová otázka pro dané posouzení, zda by soukromý investor v tržním hospodářství kapitál, který vykazuje stejné znaky jako prostředky na státní podporu Svobodného státu Bavorsko, za stejných podmínek převedl, zvláště s ohledem na pravděpodobnou výnosnost z investice.
b) Článek 295 Smlouvy o ES
(109) Podle článku 295 zůstává úprava vlastnictví v různých členských státech nedotčena.
Toto ale neospravedlňuje žádné jednání proti pravidlům smlouvy ohledně hospodářské soutěže.
(110) Německo v souvislosti s řízeními se zemskými bankami uvedlo, že převedené prostředky by nemohly být použity ziskově jinak, než jejich vložením do podobného státního zařízení.
Proto převod představoval komerčně nejsmysluplnější použití tohoto majetku.
Proto je každá odměna za vklad, tzn. každá další výnosnost z převedeného majetku, dostačující, aby ospravedlnila převod s ohledem na "zásadu soukromého investora v tržním hospodářství".
(111) Tuto argumentaci nelze přijmout.
Asi se může stát, že vložení prostředků na podpory do BayernLB a z toho vyplývající možnost banky použít kapitál pro účely kapitálové přiměřenosti, bylo ekonomicky nejsmysluplnější využití.
Jakmile se státní peníze nebo jiná aktiva použijí pro komerční aktivity orientované na hospodářskou soutěž, je nutné aplikovat pravidla běžná na trhu.
To znamená, že stát, jakmile se rozhodne využít pro veřejné účely určitý majetek (také) komerčně, musí za to požadovat odměnu, která odpovídá úhradě běžné na trhu.
c) Žádná změna vlastnické struktury
(112) Prostředkem pro zaručení přiměřené výnosnosti z poskytnutého kapitálu by bylo adekvátní zvýšení podílu země na společnosti BayernLB, pokud by celková rentabilita banky odpovídala normální výnosnosti, kterou investor v tržním hospodářství očekává ze své investice.
Svobodný stát se ale pro tento způsob postupu nerozhodl.
(113) Německo namítá, že také soukromý investor by ve stávající situaci nemohl prosadit žádnou změnu v poměrech podílů.
Sparkassenverband jako další poloviční majitel podílů by se změnou v poměrech podílů nesouhlasil, protože ze strany společnosti BayernLB k okamžiku vložení účelového jmění neexistovala žádná potřeba doplňkového základního kapitálu, aby bylo možné zachovat objem úvěrů, a Sparkassenverband by byl podle § 2 smlouvy o vkladu nesl spotřebu účelového sdružení majetku napůl.
Navíc by Bayerische Sparkassen v okamžiku vložení první tranše vložily do banky společně již kolem 900 mil. DEM ve formě kapitálových vkladů tichého společníka (podílů na zisku) – při vložení druhé tranše by to bylo již kolem 1,1 miliardy DEM –, bez srovnatelného postavení Svobodného státu Bavorsko.
(114) Pokud ale nelze prosadit nové rozdělení podílů, pustil by se podle názoru Komise soukromý investor v tržním hospodářství do investice pustil pouze tehdy, pokud by byla sjednána alespoň přiměřená přímá úhrada.
Soukromý investor se normálně nespokojí s tím. že je možné zamezit ztrátám nebo že pro svou investici dosáhne omezené výnosnosti, nýbrž se pokouší maximalizovat výnos ze svého majetku podle stávajících okolností a podle svých zájmů [35].
Obvykle bude proto také soukromý investor, který má již podíly ve zvýhodněném podniku, trvat buď na změně poměrů podílů nebo na přiměřené pevné úhradě.
Jinak by upustil od části výnosnosti dále nahospodařené vložením kapitálu, protože také ostatní vlastníci podílu profitují z vyšších dividend jakož i z růstu hodnoty podniku, aniž by k tomu sami odpovídajícím způsobem přispěli.
(115) Další posudek není v daném případě požadován také proto, protože v okamžiku druhého vložení v roce 1995 Bayerische Sparkassen přivedly do BayernLB již kapitál v celkové výši přibližně 1,1 miliardy DEM ve formě kapitálových vkladů tichého společníka.
Otázka, zda by soukromý investor upustil od posunu podílů ve svůj prospěch, popř. od přímé úhrady, pokud ve stejném okamžiku a v přímé souvislosti se svým přídělem kapitálu realizují také další vlastníci podílů příděl kapitálu stejného druhu odpovídající poměrům podílů a tento je stejným způsobem vhodný k tomu, aby vytvořil nárůst výnosnosti, může zde zůstat otevřená.
Neboť, podle názoru Komise, není v daném případě požadovaná přímá souvislost kapitálových vkladů tichého společníka s převodem prostředků na podporu.
Kapitálové vklady tichého společníka, které byly časově neomezeny pouze částečně, byly v okamžiku vložení účelového sdružení majetku již realizovány.
Byly do společnosti BayernLB vkládány sukcesivně v menších tranších v letech 1991 až do konce roku 1995.
Nebyly tak ani časově ani věcně v souvislosti s převodem prostředků na podporu.
Taková souvislost nebyla, jak je patrné, vytvořena ani později při vkládání prostředků na podporu.
Tak nebyl sjednán například žádný závazek, aby celkový objem vkladů spořitelen zůstal trvale konstantní [36].
Také jinak není patrné, že svobodný stát by při stanovování úhrady za svůj příděl kapitálu započítal příspěvek spořitelen.
(116) Navíc chybí také věcná srovnatelnost vkladů, protože kapitálové vklady tichého společníka byly podle údajů Německa spláceny výlučně prostřednictvím pevné úhrady běžné na trhu, zatímco příděl kapitálu Svobodného státu Bavorsko byl hrazen částečně pevnou úhradou, částečně ale, podle tvrzení Německa, očekávaným zvýšením hodnoty.
Tímto u obou navzájem srovnávaných kapitálových příspěvků neexistuje žádná symetrie ohledně součástí úhrady, které by měly být na jedné straně realizovány přímou úhradou a na straně druhé prostřednictvím možného růstu hodnoty.
Sporný příděl kapitálu prostřednictvím Svobodného státu Bavorsko byl tedy fundamentálně jiného druhu než příděly kapitálových vkladů tichého společníka – spořitelen.
(117) S ohledem na rozhodnutí Soudu prvního stupně ve věci Alitalia [37], které Německo v této souvislosti rovněž cituje, je nutné upozornit na to, že se rozhodnutí vztahuje na investice soukromých osob.
U Sparkassenverband popř. u spořitelen se ale nejedná o soukromé osoby, nýbrž o veřejnoprávní organizace.
Navíc, jak je ukázáno, nejsou kapitálové vklady Sparkassenverband popř. spořitelen ani časově ani obsahově srovnatelné s převodem prostředků na podporu.
(118) Ve výsledku nelze rozpoznat, že by byl soukromý investor v situaci srovnatelné s převodem půjček na podporu na společnost BayernLB upustil od přiměřené přímé úhrady.
Efekt vlastníka
(119) Německo dále uvádí, že přinejmenším v době převodu prostředků na podporu na společnost BayernLB směl svobodný stát jako poloviční vlastník podílů vycházet z toho, je možné profitovat z výnosnosti vlastního kapitálu, která je v porovnání s jinými úvěrovými ústavy velice výhodná, což bylo jednoznačně doloženo výnosností vlastního kapitálu nahospodařenou k tehdejšímu okamžiku.
Svobodný stát Bavorsko se tedy nespokojil s omezenou nebo vůbec chybějící výnosností, nýbrž měl při své investici na zřeteli spíše nadprůměrně rentabilní podnik.
Tzv. efekt vlastníka, tedy okolnost, že investor má již podíl v podniku, do kterého investuje, musí být přinejmenším zohledněn tehdy, když je podnik nadprůměrně rentabilní.
To uznal také Soud prvního stupně ve svém rozsudku k WestLB.
(120) Přednesem Německa se Komise nemůže řídit.
Svobodný stát Bavorsko byl v okamžiku investice pouze polovičním vlastníkem podílů.
Z toho vyplývá, že pouze polovina budoucího růstu hodnoty podniku, který je možné očekávat na základě investice, a rozdělení zisku budou náležet Svobodnému státu Bavorsko, ačkoli tento sám realizoval pochybnou investici.
Žádný investor v tržním hospodářství by neakceptoval, že ponese jako spoluvlastník veškeré zatížení investice a že bude pouze částečně realizovat užitek z toho vyplývající.
Toto oproti názoru Německa potvrdil také výslovně Evropský soud prvního stupně ve svém rozsudku k WestLB [38].
Podle toho není v souladu s chováním investora v tržním hospodářství, pokud zvýšení kapitálu vede také k ziskům pro další vlastníky podílů podniku, aniž by tito k tomu jakkoli přispěli.
(121) Proto u takového – jak Německo o BayernLB tvrdí – nadprůměrně profitujícího podniku nezáleží na tom, o kolik je jeho výnosnost nad průměrem a zda tímto investor popřípadě přesto ještě celkově dosáhne v okamžiku investice uspokojivé výnosnosti.
I u vysoce nadprůměrně profitujícího podniku by soukromý investor dbal toho, aby realizoval celkový další užitek umožněný svou investicí.
V případě investice prostřednictvím pouze jednoho spoluvlastníka je toto při absenci proporcionálního zvýšení podílů na vrub dalších (neaktivních) spoluvlastníků popř. při absenci odpovídající proporcionální paralelní spoluúčasti dalších spoluvlastníků zajištěno pouze tehdy, pokud je zvolena úhrada předem na vrub všech spoluvlastníků, která před regulérním rozdělením zisku spoluvlastníkům přichází přímo investorovi nezávisle na jeho pozici vlastníka a tím i pouze v jeho prospěch.
d) Kapitálová základna pro úhradu a prvky úhrady
i) Kapitálová základna
(122) Podle svého postupu v případě WestLB zjišťuje Komise přiměřenou úhradu za převedené prostředky na podporu podle jeho komerční využitelnosti pro BayernLB.
Komise také v daném případě rozlišuje podle tzv. funkce rozšíření obchodů a podle (pouhé) tzv. funkce ručení prostředků na podporu, které jsou k dispozici jako vlastní kapitál, pro obchodní činnost úvěrového ústavu.
(123) Pod tzv. funkcí kapitálu pro rozšíření obchodů je možné rozumět rozšíření obchodního potenciálu prostřednictvím rizikových aktiv uznání doplňkového vlastního kapitálu banky z hlediska právního dohledu.
Výchozím bodem pro úhradu běžnou na trhu je do té míry úhrada, kterou by požadoval soukromý investor, který poskytuje vlastní kapitál k dispozici bance.
Pokud je disponibilní kapitál vykazován v rozvaze jako vlastní kapitál, pokud je mu však odepřeno uznání z hlediska právního dohledu jako vlastního kapitálu nebo pokud je určen k podpoře podpůrných činností, není k dispozici pro rozšiřování obchodu.
Ale kapitál má význam nejen z hlediska právního dohledu.
Protože je k dispozici věřitelům úvěrového ústavu přinejmenším pro účely ručení (tzv. funkce ručení), může být jeho ekonomická funkce stále srovnávána s funkcí záruky nebo garance.
Neboť výše vlastního kapitálu vykazovaného v rozvaze podává investorům banky informace o její schopnosti splácet úvěr a působí tak na podmínky, ke kterým může banka přijímat cizí kapitál.
Úhrada za tzv. funkci ručení kapitálu, která je běžná na trhu, se měří podle úhrady, kterou by byl soukromý poskytovatel záruky požadoval od úvěrového ústavu srovnatelné velikosti a rizika jako BayernLB.
(124) Svobodný stát Bavorsko ke dni 31. prosince 1994 převedl neúročené půjčky a půjčky s nízkými úroky se zůstatkovou hodnotou přibližně 3798 mil. DEM a ke dni 31. prosinci 1995 se zůstatkovou hodnotou přibližně 1219 mil. DEM na společnost BayernLB. Kupní hodnota těchto prostředků na podporu byla zjištěna znaleckým posudkem pro první tranši 655,7 mil. DEM a pro druhou tranši 542,1 mil. DEM. Celkem byl tímto vytvořen účelový rezervní fond ve výši 1,197 miliard DEM, který byl v rozvaze společnosti BayernLB vykázán jako vlastní prostředky.
(125) BAKred uznal kupní hodnotu zjištěnou k příslušnému okamžiku převodu obou tranší a vykázanou v rozvaze jako vlastní prostředky ve výši celkem 1,197 miliard DEM v plném rozsahu z hlediska právního dohledu jako základní vlastní prostředky [39].
Podle údajů Německa byly prostředky společnosti BayernLB na podporu shromážděny v rezervním fondu navíc také zcela k dispozici na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech [40].
Jinak než v případě WestLB nebylo stanoveno, že účelový rezervní fond bude možné částečně použít také k podpoře samotných obchodů úvěrového ústavu.
V současné době tak není otázkou, zda zde eventuelně část účelového rezervního fondu uváděná v rozvaze jako vlastní prostředky měla toliko funkci ručení pro společnost BayernLB.
Hodnota účelového rezervního fondu uznávaná z hlediska právního dohledu tak tvoří základ pro zjišťování přiměřené úhrady pro funkci disponibilního kapitálu k rozšíření obchodů.
(126) Komise přitom uznává, že kupní hodnota účelového rezervního fondu v letech 1998 a 1999 klesla pod částku uznanou BAKred ve výši 1,197 miliard DEM a tak účelový rezervní fond v těchto letech nebyl k dispozici na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech v plném rozsahu uznaném prostřednictvím BAKred.
Zárukou svobodného státu za nesplacení půjček účelového sdružení majetku byla zajištěna přinejmenším návratnost pohledávek z půjček shromážděných v účelovém sdružení majetku.
K nedosažení kupní hodnoty mohlo mimo jiné dojít i tak, že přidělené prostředky postačovaly k nové podpoře bytové výstavby, o čemž podle smlouvy o vkladu měl rozhodovat sám svobodný stát.
Nebyla dohodnuto, že svobodný stát zajistí, aby přidělené majetkové hodnoty nebyly nižší než určitá kupní hodnota.
V letech 1998 a 1999, ve kterých byla kupní hodnota skutečně nižší než částka uznaná prostřednictvím BAKred na základě kolísání, je tak možné jako vyměřovací základ použít toliko sníženou kupní hodnotu.
Na tom se strany shodly v porozumění předaném dne 24. září 2004 [41].
(127) Komise přitom ještě opakovaně namítá, že při zjišťování přiměřené úhrady nemůže jít o to, v jaké výši byl disponibilní kapitál skutečně použit.
Rozhodující je pouze možnost použití kapitálu pro rozšíření obchodů.
Také soukromý investor by se neuspokojil s úhradou závislou na použití.
Komise se do té míry řídí názorem BdB, který upozornil na to, že pro investora v tržním hospodářství, který nese riziko ztráty svého vkladu, je nepodstatné, zda úvěrový ústav přidělený kapitál používá skutečně pro rozšíření svých obchodů.
BdB právem upozorňuje na to, že pro investora v tržním hospodářství samotného je rozhodující, že s přidělenou částkou nemůže sám již hospodařit, a tím nemůže dosáhnout odpovídající výnosnost.
Podle tohoto pro zde posuzovanou otázku rozhodující kapitálové základny nehraje také žádnou roli, že společnost BayernLB disponibilní kapitál použila toliko jedinkrát v roce 1996 v nepatrné míře ke krytí rizikových aktiv, jak toto také strany samy vzaly uznaly ve svém porozumění předaném Komisi dne 24. září 2004.
(128) Dále je nutné upozornit na to, že rozhodujícím okamžikem pro zjištění úhrady za funkci kapitálu pro rozšíření obchodů je okamžik uznání účelového rezervního fondu z hlediska právního dohledu jako klíčového kapitálu prostřednictvím BAKred.
Podle údajů Německa, společnosti BayernLB a stěžovatele mohl být kapitál použit ke krytí rizikových aktiv až od tohoto okamžiku.
(129) Jelikož však byl kapitál již od počátku vykazován v rozvaze jako vlastní prostředky, měl přinejmenším také funkci ručení, jak je podrobně shora.
Toto je nutné zohlednit při stanovení přiměřené úhrady [42].
ii) Skutečně vyplacená úhrada (prvky úhrady)
(130) Vedle zaplacené úhrady ve výši 0,6 % p.a. za kapitál skutečně použitý ke krytí rizikových aktiv uznává Komise, oproti svému předběžnému názoru vyjádřenému v rozhodnutí o zahájení řízení, za zaplacenou úhradu také poplatek za záruku ve výši 0,05 % p.a., který BayernLB musel zaplatit za převzetí záruky svobodného státu pro případ nesplácení.
(131) Německo bylo odvoláním se na znalecké posudky auditorské společnosti [...] z 5. října 1994 a ze 30. dubna 1995, které byly Komisi předloženy, schopno dokázat, že bez záruky za nesplácení by musela být kupní hodnota převáděných pohledávek z půjček stanovena nižší, protože stanovená úroková sazba kapitalizace ve výši 7,5 % by musela být opatřena příplatkem za riziko.
Toto bylo potvrzeno také ve stanovisku BAFin ze dne 2. září 2004, které Komisi předalo Německo.Komise tím považuje za prokázané, že je také poplatek za záruku v bezprostřední souvislosti s funkcí vlastního kapitálu k ručení pro rozšíření obchodu, kterou je třeba také uhradit, a musí být uznána jako součást úhrady.
(132) Ohledně dalších prvků uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení jsou (1) platby úroků příjemců půjček, které plynou nadále svobodnému státu, a (2) úročení prozatímních investic jakož i (3) poměrná výše příspěvku na správní náklady Německo mezitím připustilo, že tyto nelze považovat za součást úhrady.
Komise nevidí žádný důvod k tomu, aby se odchýlila od názoru vyjádřeného v rozhodnutí o zahájení řízení:
(133) Platby úroků příjemců půjček: Ustanovení § 2 odstavec 1 smlouvy o vkladu, podle které budoucí a současné úroky z pohledávek převáděného účelového sdružení majetku plynou státu, je projevem skutečnosti, že účelové sdružení majetku musí být uchováváno odděleně od ostatního majetku banky, srov. § 2 odstavec 3 smlouvy o vkladu.
Tak nemohou být budoucí a současné úroky z pohledávek převedeného účelového sdružení majetku považovány za úhradu za funkci účelového sdružení majetku pro rozšíření obchodů jako vlastní kapitál.
Ustanovení § 2 odstavec 1 smlouvy o vkladu je spíše důsledkem sociální účelové vazby převedených prostředků na podporu požadavků ve čl. 1 odst.
1 odst. 2 zákona o účelovém sdružení majetku je nutné zaručit, aby převedené prostředky na podporu byly stejně jako dosud použity pro účely sociální bytové výstavby.
Podle toho mohou být budoucí a současné úroky z pohledávek tohoto účelového sdružení majetku na základě účelové vazby použity výlučně pro opatření sociální bytové výstavby.
Skutečnost, že tyto úroky plynou státu, je tak výlučně výrazem sociální účelové vazby prostředků na podporu a nemůže být dodatečně vykládána jako úhrada ze strany BayernLB.
(134) Úročení prozatímních investic: Také zúročení prozatímních investic stanovené v § 2 odst. 1 věta 4 a 5 smlouvy o vkladu nemůže být považováno za úhradu za funkci vlastního kapitálu k ručení pro rozšiřování obchodů.
Neboť zpětné toky, které na základě dále trvající sociální účelové vazby beztoho plynou do účelového sdružení majetku, jsou revolvingovým způsobem jako úrokově výhodné půjčky podle směrnic a požadavků Svobodného státu Bavorsko zadávány s orientací na účel pro sociální bytovou výstavbu [43].
Podle údajů Německa přísluší společnosti BayernLB beztoho pouze prvek kapitálu práv půjček (zajišťovací funkce vlastního kapitálu), funkce využívání a výnosů vlastního kapitálu má zůstat v plnění sociální účelové vazby podle smlouvy v plném rozsahu pouze u Svobodného státu Bavorsko [44].
Protože v daném řízení jde o právo na přiměřenou úhradu za zajišťovací funkci vlastního kapitálu, nemůže být úhrada, kterou je nutno zaplatit za případné použití, brána jako úhradu za zajišťovací funkci.
(135) Poměrná výše příspěvky na správní náklady: Také příspěvky na správní náklady, které příslušejí svobodnému státu, z vkladů do účelového sdružení majetku nejsou nic jiného než další výraz zásady oddělení vložených prostředků od ostatního majetku banky, která je zakotvena v § 2 odst. 3 smlouvy o vkladu.
Skutečnost, že státu nadále plyne část příspěvků na správní náklady od příjemců půjček, je takto výrazem stále povinné účelové vazby a tím i pokračujícího majetkového oddělení vložených prostředků od ostatních prostředků banky.
To nelze znovu interpretovat jako úhradu, která má být zaplacena ze strany BayLB.
e) Porovnání s dalšími nástroji vlastního kapitálu
(136) Jak bylo uvedeno, je výchozím bodem pro úhradu běžnou na trhu v daném případě úhrada, kterou by požadoval investor v tržním hospodářství, který dává bance k dispozici vlastní kapitál.
(137) V daném případě je nesporné, že přímé porovnání prostředků na podporu převedených na společnost BayernLB s dalšími transakcemi není možné.
I kdyby se transakce v některých aspektech podobala určitým nástrojům, existuje u každého nástroje tolik rozdílů, že jakékoli srovnání by bylo platné pouze omezeně.
Proto může být podle způsobu postupu v případě WestLB zjištěna přiměřená úhrada pouze tím, že se porovná majetkový převod s různými nástroji vlastního kapitálu běžnými na trhu, aby bylo možné v rámci porovnání podobnosti určit nástroj, kterému se tato nejvíce blíží a který představuje měřítko pro určení úhrady.
(138) Německo, společnost BayernLB a stěžovatel se shodují v tom, že samotné prostředky na podporu shromážděné v účelovém rezervním fondu mohou být porovnávány buď se základním kapitálem nebo s kapitálovými vklady tichého společníka.
Účelový rezervní fond uznal BAKred jako klíčový kapitál ("kapitál třídy 1"), a může být proto také porovnáván pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vložení uznány jako klíčový kapitál.
Toto byl podle údajů Německa v letech 1994 a 1995 toliko základní popř. kmenový kapitál banky nebo rezervní fondy jakož i kapitálové vklady tichého společníka, které splňovaly zvláštní požadavky § 10 odst.
4 KWG.
(139) Komise se v tomto bodě ztotožňuje s názorem účastníků řízení.
Již ve svém rozhodnutí 2000/392/ES k případu WestLB z roku 1999 (bod odůvodnění 199) zdůraznila, že porovnání majetku Wfa, který je rovněž uznán jako klíčový kapitál, s hybridními kapitálovými nástroji, které byly uznány toliko jako doplňkový kapitál, jako například podílové listy a přednostní akcie bez hlasovacích práv, nemůže posloužit jako základ pro určení přiměřené úhrady za převedený kapitál.
Klíčový kapitál má pro podnik větší užitek, protože tento si tak může pořídit doplňkové vlastní prostředky (např. podílové listy) až do stejné výše, aby tak bylo možné rozšířit základnu vlastních prostředků.
Předpokladem pro uznání jako základního vlastního prostředku je zvýšená expozice rizika disponibilního kapitálu, která se zásadně projevuje ve zvýšené úhradě těchto nástrojů běžné na trhu.
Srovnatelnost s tzv. doplňkovými prostředky, které je možné použít pouze v omezeném rozsahu pro rozšíření obchodů, je proto od počátku možné vyloučit.
(140) Komise je nadále toho názoru, že Německem a společností BayernLB provedené porovnání s kapitálovými vklady tichého společníka ve smyslu § 10 odst. 4 KWG popřípadě s kapitálovými vklady tichého společníka Bayerische Sparkassen a dalších institucionálních investorů, které úvěrový ústav učinil od počátku roku 1991, není vhodné pro to, aby posloužilo jako základ pro určení přiměřené úhrady pro účelový rezervní fond.
Převod účelového sdružení majetku lze spíše porovnávat s investicí kmenového kapitálu do společnosti BayernLB.
(141) Podstatným hlediskem přitom pro Komisi je, že ačkoli společnost BayernLB k okamžiku vkladu obou tranší přijala již kapitálové vklady tichého společníka ve velkých objemech a byla již seznámena s tímto instrumentářem zvýšení vlastního kapitálu, byl vklad prostředků na podporu uskutečněn ne přímo formou kapitálového vkladu tichého společníka, nýbrž vytvořením rezervního fondu. Jak vyplývá z rozhodnutí předložených Komisi, také BAKred uznal účelový rezervní fond prokazatelně nikoli jako kapitálové vklady tichého společníka ve smyslu § 10 odst. 4 KWG, nýbrž jako rezervní fond podle § 10 odst. 2 věta 1 č. 5 a odst. 3 věta 2 KWG. Obojí tedy směřuje k tomu, že disponibilní kapitál se podobá spíše kmenovému kapitálu než kapitálovým vkladům tichého společníka.
(142) I nadále sice platí, že účelové sdružení majetku společnosti BayernLB vykazuje některé charakteristiky, které jsou typické spíše u kapitálových vkladů tichého společníka [45].
Přesto je Komise toho názoru, že riziko, že vložený kapitál bude v případě insolvence popř. likvidace použit přinejmenším částečně ke krytí, není nižší než by bylo v případě investice základního kapitálu.
(143) Komise nemůže přijmout argument Německa, že by riziko ztráty oproti investici základního kapitálu bylo nižší, protože společnost BayernLB již před vložením účelového sdružení majetku disponovala značnými vlastními prostředky a tak nebyla vůbec odkázána na kapitál.
Účelové sdružení majetku bylo opravdu použito sice pouze jednou ke krytí rizikových aktiv a pouze po velice krátkou dobu.
Že by banka kapitál nepoužila, nebylo ale z tehdy požadovaného hlediska předem možné rozpoznat.
Naopak ve zdůvodnění návrhu zákona o účelovém sdružení majetku, jak byl nakonec schválen Bavorským zemským sněmem, bylo výslovně jako důvod pro příděl kapitálu uvedeno, že posílení národní a mezinárodní konkurenceschopnosti společnosti Bayerische Landesbank navýšením vlastního kapitálu je požadováno proto, aby bylo možné zaručit pokračování její úspěšné obchodní činnosti.
Také v předchozích návrzích a v interních záznamech Bavorského státního ministerstva bylo vyhlášeným cílem transakce rozšíření obchodů.
Německo navíc uvedlo, že při převodu první a druhé tranše v letech 1994 a 1995 existoval záměr použít převáděné účelové sdružení majetku ke krytí rizikových aktiv [46].
Investor v tržním hospodářství, který by byl za těchto okolností poskytl k dispozici kapitál, by tak trval na úplné úhradě, protože zaprvé nesl veškeré riziko ztráty a za druhé banka mohla celý kapitál, jakož i další kapitál, použít v hospodářské soutěži podle svých vlastních ekonomických výpočtů a úvah.
(144) Pokud Německo a společnost BayernLB uvádějí, že existovala shoda v tom, že společnost BayernLB potřebu kapitálu pro rozšíření své komerční obchodní činnosti nadále pokryje přijetím kapitálových vkladů tichého společníka – institucionálních investorů, je možné konstatovat, že odpovídající zakotvení tohoto záměru nebylo vyjádřeno ani v odpovídajících smluvních klauzulích smluv o vkladu ani v zákoně o vkladu.
Soukromý investor by proto nedůvěřoval tomu, že jeho kapitál nebude použit.
A navíc existovala shoda, že společnost BayernLB použije účelové sdružení majetku až po použití ostatního stávajícího vlastního kapitálu ke krytí rizikových aktiv, rovněž neodporuje stávající analýze rizik, vychází se z toho, že v každém případě existoval záměr použít kapitál ke krytí rizikových aktiv.
Kvalitativně nižší riziko ztráty při insolvenci/likvidaci než u základního kapitálu není podle názoru Komise možné zdůvodnit ani jedním z uvedených hledisek.
(145) To, že Sparkassenverband Bayern jako druhý vlastník podílů podle § 2 smlouvy mezi Svobodným státem Bavorsko a Bayerischer Sparkassenverband ze dne 15. prosince 1994 byl povinen k tomu, aby nesl ztrátu společnosti BayernLB z poloviny, pokud bude účelový rezervní fond tímto buď vyčerpán nebo nárokován věřiteli společnosti BayernLB pro krytí ztrát, neodstranilo rovněž riziko, že účelový rezervní fond by se v případě insolvence nebo likvidace přinejmenším částečně ztratil, neboť by to znamenalo účelový rezervní fond doplnit pouze poměrně.
Navíc se touto úmluvou mezi vlastníky podílů nesnižuje využití kapitálu společnosti BayernLB, takže tato okolnost nemůže zmenšit úhradu, kterou má celkově nést společnost BayernLB.
Tak by se nemělo stát, že by společnost BayernLB nezaplatila již vůbec nic, pokud by se Sparkassenverband Bayern vůči svobodnému státu Bavorsko zavázal, že ponese veškerou ztrátu.
Tato úmluva by nanejvýš ve vnitřním vztahu mohla vést k tomu, že se Svobodný stát Bavorsko interně vyrovná se společností Sparkassenverband Bayern za převzetí tohoto dalšího rizika, což ale nebylo sjednáno a což je pro toto řízení irelevantní.
(146) Konečně Komisi nepřesvědčil ani argument, že v daném případě byl podíl účelového rezervního fondu na celkovém kapitálu k okamžiku vložení přibližně 8 % a tím bylo riziko ztráty značně nižší než v případě WestLB, kde majetek Wfa činil téměř 50 % vlastního kapitálu banky.
V případě WestLB byl vysoký objem přídělu kapitálu indicií, ale nebyl rozhodujícím faktorem pro přijetí podobnosti se základním kapitálem.
Také v rozhodnutí o WestLB dospěla Komise na základě celkového posouzení k výsledku, že převažovala podobnost posuzované transakce s investicí základního kapitálu.
(147) Na základě uvedených hledisek, zvláště analýzy rizika, které investor se zde posuzovanou transakcí postoupil, Komise vyvozuje, že výchozím bodem pro určení přiměřené úhrady za účelové sdružení majetku je úhrada za základní kapitál daný společnosti BayernLB k dispozici.
Také v porozumění předaném Komisi dne 24. září 2004 strany ve svém návrhu úhrady vycházely z posouzení základního kapitálu.
f) Nevýhody likvidity
(148) Pokud jde o nevýhody likvidity je principiálně možné se řídit argumenty Německa a společnosti BayernLB..
"Normální" kapitálový vklad do banky jí vytváří jak likviditu, tak i bázi základních prostředků, která je z důvodů právního dohledu požadována pro rozšiřování její obchodní činnosti.
Aby bylo možné kapitál plně využívat, tzn. aby bylo možné rozšířit její 100 % riziková aktiva o faktor 12,5 (tzn. 100 děleno koeficientem výše kapitálové přiměřenosti 8 %), musí se banka 11,5 krát refinancovat na finančních trzích.
Zjednodušeně řečeno, z rozdílu 12,5 krát získaných a 11,5 krát zaplacených úroků za tento kapitál s odečtením ostatních nákladů banky (např. náklady na správu) vyplývá zisk z vlastního kapitálu [47].
Protože prostředky společnosti BayernLB na podporu nevytváří nejprve žádnou likviditu – protože převedený majetek a veškeré výnosy z prostředků na podporu jsou ze zákona vyhrazeny na podporu bytové výstavby -, měla společnost BayernLB další náklady na financování rovnající se výši kapitálu, pokud požadované prostředky přijala na finančních trzích, aby bylo možné plně vyčerpat obchodní možnosti, které se jí díky doplňkovému vlastnímu kapitálu otevřely, tzn. aby bylo možné riziková aktiva rozšířit o 12,5 násobek částky kapitálu (popř. aby bylo možné zachovat existující hodnota aktiv v této výši) [48].
Kvůli těmto dalším nákladům, které nevznikají u vlastního kapitálu přiděleného v likvidní formě, musí být přiměřená odměna snížena.
Investor v tržním hospodářství nemůže očekávat, že získá stejnou odměnu jako při přídělu kapitálu v hotovosti.
(149) Komise je přitom toho názoru, že není nutné zohlednit celou úrokovou sazbu refinancování.
Náklady na refinancování jsou provozními výdaji a snižují tak zdanitelný příjem.
Čistý výsledek banky se tedy nesnižuje o částku dále zaplacených úroků.
Část těchto výdajů se totiž vyrovnává sníženou daní z příjmů právnických osob.
Pouze čisté výdaje je možné zohlednit dalším zatížením společnosti BayernLB v důsledku zvláštního charakteru převedeného kapitálu.
Komise tedy celkově uznává, že společnosti BayernLB vznikají další "náklady na likviditu" ve výši „nákladů na refinancování s odečtením daní podniku [49].
(150) Komise rovněž nemůže přijmout argument Německa, že by soukromý investor na základě skutečnosti, že částka kapitálu přidělená společnosti BayernLB činila pouze 8 % vlastních prostředků a ne jako v případě WestLB téměř 50 %, nemohl prosadit odpočet toliko čistých nákladů na refinancování.
Tento argument není přesvědčivý.
Rozhodující je pouze, že společnost BayernLB by byla mohla náklady na refinancování daňově odečíst jako provozní náklady, a tím dosáhnout výhody, kterou je nutné zohlednit z hlediska Evropského příspěvkového práva nezávisle na objemu disponibilního kapitálu.
g) Přiměřená úhrada za částku 1,197 miliard DEM
(151) Přiměřenou úhradu za částku 1,197 miliardy DEM lze bezpochyby zjistit různým způsobem.
Jak se dále ukáže, neřídí se ale všechny způsoby výpočtu pro zjištění úhrady za disponibilní základní kapitál stejnými základními principy.
Na bázi těchto základních principů Komise v daném případě provádí výpočet ve dvou krocích: Nejprve se zjistí minimální úhrada, kterou by investor očekával za (hypotetickou) investici základního kapitálu do společnosti BayernLB.
Dále se zkoumá, zda by byl na trhu na základě zvláštností sporné transakce sjednán příplatek nebo sleva a popřípadě zda může Komise provést dostatečně zatížitelnou kvantifikaci této částky.
i) Zjištění očekávané minimální úhrady za investici základního kapitálu do společnosti BayernLB
(152) Očekávaná výnosnost investice a investiční riziko jsou podstatnými determinanty rozhodování o investici investora v tržním hospodářství.
Aby bylo možné určit výši těchto dvou prvků, zapojuje investor do své kalkulace všechny informace o firmách a o trhu, které jsou k dispozici.
Přitom se opírá o historické průměrné výnosnosti, které obecně představují záchytný bod i pro budoucí výkonnost podniku, jakož i mimo jiné o analýzu obchodního modelu podniku platného pro investiční období, o strategii a kvalitu vedení podniku nebo relativní výhledy dotyčného hospodářského odvětví.
(153) Investor v tržním hospodářství provede investici pouze tehdy, pokud ve srovnání s nejlepším alternativním použitím kapitálu umožňuje vyšší výnosnost, popř. menší riziko.
Adekvátně nebude investor investovat do podniku, jehož očekávaná výnosnost je nižší než průměrná očekávaná výnosnost jiných podniků se srovnatelným rizikovým profilem.
V tomto případě je možné akceptovat, že existují dostatečné alternativy k přijatému investičnímu záměru, které slibují vyšší očekávání výnosnosti při stejném riziku.
(154) Existují různé metody zjišťování přiměřené minimální úhrady, od různých variant použití financí až po metodu CAPM.
Za účelem popisu různých použití je smysluplné rozlišovat mezi dvěma komponenty, nerizikovou výnosností a rizikovou prémií specifickou pro projekt
přiměřená minimální výnosnost rizikové investice
=
neriziková základní sazba + riziková prémie rizikové investice.
Přiměřená minimální výnosnost investice zatížené rizikem může být dále popsána jako suma nerizikové sazby výnosnosti a další rizikové prémie pro převzetí rizika specifického pro investici.
(155) Adekvátně je základem každého určení výnosnosti existence formy investice bez rizika neplnění s nerizikovou výnosností podle přijetí.
Obvykle se očekávaná výnosnost pevně úročených cenných papírů státních emitentů používá pro určení nerizikové základní sazby (popřípadě index zakládající se na těchto cenných papírech), představují ale formy investic se srovnatelně nízkým rizikem.
Rozdíly mezi různými metodami, pokud jde o zjišťování rizikové prémie, však existují:
- Přístup k financování: Očekávaná výnosnost vlastního kapitálu investora představuje z pohledu banky používající kapitál budoucí náklady na financování.
Při tomto použití se zjišťují nejprve historické náklady vlastního kapitálu, které vznikly u bank a které jsou srovnatelné s dotčenou bankou.
Aritmetický průměr historických kapitálových nákladů je potom porovnán s náklady vlastního kapitálu očekávaného v budoucnu a tím i s očekávaným požadavkem investora na výnosnost.
- Přístup k financování s Compound Annual Growth Rate: Jádrem tohoto přístupu je použití geometrické místo aritmetické průměrné hodnoty (Compound Annual Growth Rate).
- Capital Asset Pricing Model (CAPM): CAPM je nejznámější a nejčastěji testovaný model moderního finančního hospodářství, kterým je možné výnosnost očekávanou investorem zjistit pomocí následujícího vzorce:
minimální výnosnost
=
neriziková základní sazba + (tržní riziková prémie × beta)
Rizikovou prémii za investici vlastního kapitálu získáme vynásobením rizikové prémie trhu faktorem beta (tržní riziková prémie × beta).
Faktor beta se použije ke kvantifikace relativního rizika podniku v porovnání s celkovým rizikem všech podniků.
(156) CAPM převládá jako metoda výpočtu návratnosti investic u velkých podniků zapsaných na burze.
Protože společnost BayernLB není podnikem zapsaným na burze, není možné přímo odvodit její hodnoty beta.
CAPM je proto možné použít pouze na bázi odhadu faktoru beta.
(157) Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 dospěl BdB při použití CAPM k očekávané minimální úhradě za investice základního kapitálu do BayernLB v okamžiku převodu pohledávek ze stavebních půjček ke dni 31. prosince 1994 ve výši 13,34 % p.a. a ke 31. prosinci 1995 ve výši 12,87 %.
Německo vyjádřilo zásadní pochybnosti proti použití CAPM.
Navíc BdB vycházel z příliš vysokého faktoru beta a chybně určil bezrizikovou základní úrokovou sazbu.
Také tržní riziková prémie ve výši 4,6 % byla nastavena příliš vysoko.
Správně by BdB musel na základě CAPM dojít ke značně nižší minimální úhradě za hypotetickou investici základního kapitálu do BayernLB.
V rámci svého porozumění o přiměřené tržní úhradě dospěly Svobodný stát Bavorsko, BayernLB a BdB k výsledku, že přiměřená minimální úhrada pro první tranši je 9,87 % a v případě druhé tranše 8,00 %.
(158) Strany vzaly za základ pro své výpočty CAPM.
Přitom vzaly za základ jako bezrizikovou základní úrokovou sazbu 7,50 % ( 31. prosinec 1994) a 6,10 % ( 31. prosinec 1995).
Zjištění těchto úrokových sazeb bylo provedeno za předpokladu, že účelové sdružení majetku společnosti BayernLB mělo být poskytnuto k dispozici trvale.
Strany proto upustily od používání bezrizikové výnosnosti pro pevně stanovené investiční období, která je sledovatelná na trhu v okamžiku vložení a která se vztahuje k rozhodnému dni (např. desetileté výnosnosti pro státní půjčky), protože takové posouzení by nebralo do úvahy riziko reinvestice, tzn. riziko, znovu neinvestovat po uplynutí investičního období opět ve výši bezrizikové úrokové sazby.
Podle názoru stran se riziko investice nejlépe zohlední, pokud je základem "Total Return Index".
Proto strany použily Performance Index REX10 vytvořený společností Deutsche Börse AG, který sleduje průběh investice do dluhopisů Spolkové republiky Německo s dobou platnosti deseti let.
Používaná řada indexů obsahuje příslušné stavy na konci roku v REX 10 Performance Index od roku 1970.
Strany zjistily roční výnosnost, která odráží trend znázorněný v REX10 Performance Index, který je brán za základ, v období od roku 1970 do roku 1995, a dospěly tak k uvedeným bezrizikovým základním úrokovým sazbám ve výši 7,50 % ( 31. prosinec 1994) a 6,10 % ( 31. prosinec 1995).
(159) Protože kapitálový vklad do společnosti BayernLB by měl být ve skutečnosti k dispozici trvale, jeví se způsob postupu zjišťování bezrizikové základní úrokové sazby v tomto zvláštním případě jako přiměřený.
Také použitý REX10 Performance Index představuje všeobecně uznávaný zdroj údajů.
Zjištěné bezrizikové základní úrokové sazby se zde zdají být správné.
(160) Odhad faktoru beta – 0,593 ( 31. prosinec 1994) a 0,475 ( 31. prosinec 1995) byl proveden na základě posudku [...] k takzvaným Adjusted Beta-faktorům veškerých úvěrových ústavů zapsaných na burze v Německu, který má Komise k dispozici.
Na základě této studie a z hlediska obchodní orientace společnosti BayernLB je možné tyto faktory beta považovat za přiměřené.
(161) Také tržní riziková prémie ve výši 4,0 % se z pohledu Komise jeví jako přijatelná.
Již v řízení s WestLB byla několikrát projednávána takzvaná všeobecná dlouhodobá tržní riziková prémie, tedy rozdíl mezi dlouhodobou průměrnou výnosností obvyklého akciového portfolia a výnosností státních dluhopisů.
V odpovídajících úvahách o postupu byla vždy podle metodiky, uvážení časového období a základních údajů použita rozpětí od 3 % do 5 %.
Tak posudek, který byl zhotoven pro BdB, počítal alternativně s 3,16 % a 5 %, jiný posudek sestavený ve stejném řízení pro WestLB počítal alternativně s 4,5 % a 5 % a Lehman Brothers, učiněný také pro WestLB, počítal se sazbou 4 %.
Na tomto pozadí nemá Komise v předloženém případě žádný důvod odchýlit se od tržní rizikové prémie použité v porozumění.
Vycházeje z CAPM neexistují podle názoru Komise žádné pochybnosti o tom, že stranami zjištěnou minimální úhradu lze považovat za přiměřenou.
(162) Komise nemá žádné důvody nevěřit tomu, že by minimální úhrada zjištěná stranami pro hypotetickou investici základního kapitálu neuspěla při zkoušce na trhu.
Komise proto stanovuje jako přiměřenou minimální úhradu za první tranši účelového sdružení majetku hodnotu 9,87 % p.a. a za druhou tranši hodnotu 8,00 % p.a. (po zdanění daně podniku a před zdaněním investora).
ii) Srážka z výnosnosti kvůli chybějící likviditě
(163) Německo uvedlo, že by skutečné náklady společnosti BayernLB na refinancování ve druhé polovině roku 1994 a tedy při vložení první tranše činily průměrně 7,71 % a ve 2. pololetí 1995 a tedy při vložení druhé tranše 6,78 %.
V porozumění braly strany za základ jimi zjištěnou dlouhodobou nerizikovou úrokovou sazbu ve výši 7,50 % pro 31. prosinec 1994 (první tranše) a 6,10 % pro 31. prosinec 1995 (druhá tranše) jako minimální hrubé náklady na refinancování.
Navíc se strany shodly na tom, že akceptují paušální daňovou sazbu ve výši 50 % [50].
Podle toho dochází strany k čisté sazbě refinancování ve výši 3,75 % pro první tranši a 3,05 % pro druhou tranši, a tím k odpovídajícímu odečtení likvidity.
(164) Na základě tohoto porozumění a skutečnosti, že uvedené částky spadají ještě do rámce, který Německo uvedlo již nahoře, nemá Komise důvod, aby na toto nenahlížela jako na správné, a stanovuje proto tyto částky jako základ při zjišťování prvku podpory.
iii) Přirážka k výnosnosti kvůli zvláštnostem převodu
(165) V praxi jsou při stanovování úhrady atypické okolnosti, které probíhají odchylně od normálního případu investice základního kapitálu do dotyčného podniku, obecně zohledňovány odpovídajícími přirážkami popř. srážkami.
Je proto nutné zkontrolovat, zda podle zvláštností, zvláště podle konkrétního profilu rizika převodu účelového sdružení majetku, existují důvody pro uzpůsobení zjištěné minimální úhrady ve výši 9,87 % (první tranše) a 8 % (druhá tranše), které by soukromý investor očekával za (hypotetickou) investici základního kapitálu do BayernLB, a zda může navíc Komise provést metodicky dostatečně zatížitelnou kvantifikaci.
V této souvislosti je třeba zvážit tři aspekty: za prvé neprovedené vydání nových obchodních podílů a s tím spojených hlasovacích práv, za druhé mimořádný objem majetkového převodu a za třetí chybějící fungibilitu investice.
(166) Země vložením nezískává žádná další hlasovací práva a to nebylo kompenzováno ani srovnatelnou investicí jiného vlastníka podílů.
Upuštěním od hlasovacích práv se investor vzdává možnosti ovlivňovat obchodní vedení banky při jeho rozhodování.
Jako vyrovnání toho, že je přijato vyšší riziko ztráty, aniž by proti tomuto stál adekvátně větší vliv na podnik, by investor v tržním hospodářství (i při snížení rizika díky interním dohodám s dalšími vlastníky podílů) požadoval vyšší úhradu.
Vzhledem ke zvýšené úhradě za přednostní akcie vůči kmenovým akciím považuje Komise přirážku v minimální výši 0,3 % p.a. (po zdanění podniku) za správnou.
Také strany porozumění považují přirážku 0,3 % kvůli chybějícímu vydání nových hlasovacích práv za správnou.
(167) Z hlediska objemu převedeného majetku a vlivu, který měl z úhlu pohledu směrnice o výši kapitálové přiměřenosti pro BayernLB, není podle názoru Komise nutné požadovat žádnou přirážku.
Vložením účelového sdružení majetku se zvýšil klíčový kapitál společnosti BayernLB jinak než v dalších uvedených případech zemských bank, kde bylo částečně provedeno zdvojení klíčového kapitálu, toliko o 8 %.
Také příděl základního kapitálu ve výši přibližně 1,197 miliardy DEM do jedné z největších německých univerzálních bank právě s ohledem na mimořádnou potřebu kapitálu evropských úvěrových ústavů s ohledem na směrnici o výši kapitálové přiměřenosti nelze vklad považovat za mimo jakékoli normální obchodní dimenze.
Komise proto považuje za nepravděpodobné, že by investor v tržním hospodářství požadoval za danou absolutní a relativní výši přiděleného kapitálu zvláštní příplatek.
Komise takto ve prospěch BayernLB upouští od toho, aby vybrala přirážku z důvodu velkého objemu majetkového převodu.
Porozumění rovněž předpokládá, že kvůli objemu převedeného majetku nebude provedena žádná přirážka.
(168) Nakonec je nutné upozornit na chybějící fungibilitu investice, tzn. chybějící možnost kdykoli znovu odebrat investovaný kapitál z podniku.
Normálně může investor nástroj vlastního kapitálu prodat na trhu třetí osobě a tím svou investici ukončit.
Normální příděl základního kapitálu se odvíjí při přesném posuzování následovně: Investor vloží majetek na stranu aktiv v rozvaze (ať už jako peněžitý nebo nepeněžitý vklad).
Tomu na straně pasiv v normálním případě odpovídá obchodovatelný podíl ve prospěch investora, např. u akciové společnosti jsou to akcie.
Tyto akcie potom může prodat třetím osobám.
Tím nemůže znovu odebrat svůj původně vložený majetkový podíl, neboť patří nyní k vlastnímu kapitálu k ručení společnosti a on již s ním nedisponuje.
Prostřednictvím prodeje akcie – vždy podle kurzu na burze – může ale získat ekonomickou protihodnotu.
Jeho kapitálová investice je tedy zastupitelná.
Kvůli zvláštním okolnostem převodu účelového sdružení majetku země tuto možnost nemá.
Komise přesto nevidí žádný důvod pro další přirážku.
Země sice neměla možnost díky volné obchodovatelnosti investice realizovat hospodářskou protihodnotu, ovšem existovala a kdykoli existuje možnost uvolnit účelové sdružení majetku dle zákona opět z BayernLB a popřípadě dosáhnout vyšší výnosnosti opětovným vkladem do jiných ústavů.
Také zde vychází porozumění mezi BdB, Svobodným státem Bavorsko a společností BayernLB z toho, že kvůli chybějící zastupitelnosti majetku neměla být uplatněna žádná přirážka.
(169) Komise proto považuje celkově za správnou přirážku k výnosnosti ve výši 0,3 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora) za vzdání se dalších hlasovacích práv.
iv) Žádné snížení odměny kvůli sjednání paušální úhrady
(170) U akcií závisí úhrada přímo na výsledcích podniku a vyjadřuje se hlavně ve formě dividend a podílu na zvýšení hodnoty podniku (např. vyjádřeno růstem kurzů akcií).
Země obdrží paušální úhradu, v jejíž výši by měly být vyjádřeny oba uvedené aspekty úhrady pro "normální" příděl kapitálu.
Je možné argumentovat, že pevná úhrada, kterou obdrží země místo úhrady spojené přímo s výsledky společnosti BayernLB, představuje výhodu, která opravňuje ke snížení sazby odměny.
Zda je taková pevná úhrada skutečně výhodnější než variabilní úhrada vztahující se zisku, závisí na výsledcích podniku v budoucnosti.
Pokud se tyto zhorší, je paušální sazba pro investora výhodou, pokud se tyto ale zlepší, je nevýhodou.
Skutečný vývoj není ale možné dodatečně použít při rozhodování o investici.
Paušální charakter úhrady není pro investora natolik výhodný, aby souhlasit se snížením úhrady.
Vzhledem k tomuto všemu je Komise toho názoru, že odměnu není třeba z tohoto důvodu snižovat.
v) Celková úhrada
(171) Na základě všech těchto úvah a v souladu se stěžovatelem BdB, svobodným státem Bavorsko a se společností BayernLB dospívá Komise k závěru, že přiměřená úhrada za první tranši sporného kapitálu by činila 6,42 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora), totiž 9,87 % normální návratnosti sporné investice, s připočtením 0,3 % kvůli zvláštnostem transakce, s odečtením 3,75 % na náklady financování, které vzniknou společnosti BayernLB kvůli chybějící likviditě převedeného majetku.
Pro druhou tranši Komise dochází k závěru, že úhrada by činila 5,25 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora), tedy 8 % normální výnosnosti s připočtením přirážky 0,3 % a s odečtením 3,05 % pro chybějící likviditu kapitálu poskytnutého k dispozici.
iv) Zjištění minimální úhrady za kapitál ve výši 1,197 miliard DEM až do okamžiku uznání prostřednictvím BAKred.
(172) Jak bylo již vysvětleno, měl účelový rezervní fond ve výši 1,197 miliard DEM ročně materiální hodnotu pro společnost BayernLB před tím, než jej BAKred uznal jako klíčový kapitál ve smyslu KWG, protože obě tranše byly jako vlastní kapitál bilancovány již od okamžiku jejich vložení.
Jeho ekonomickou funkci lze srovnávat s funkcí záruky nebo ručení.
Aby bylo možné se takovému riziku vyhnout, požadoval by investor v tržním hospodářství přiměřenou úhradu.
(173) Německo stejně jako i v případě WestLB, který Komise uznala [51], pokládá za přiměřenou jako výchozí sazbu úhradu ve výši 0,3 % p.a. před zdaněním za funkci ručení ve prospěch společnosti BayernLB.
Důvody, které byly brány za základ v rozhodování pro zvýšení výchozí sazby zde podle názoru Německa nejsou.
V případě WestLB byla provedena přirážka na uvedenou sazbu ve výši 0,3 % p.a. (před zdaněním) o dalších 0,3 % p.a., protože a) avalové záruky jsou obvykle spojeny s určitými transakcemi a jsou časově omezené (což u WestLB nebylo) a b) částka, která byla dána k dispozici společnosti WestLB ve výši 3,4 miliardy DEM, byla vyšší než částka, která je běžně takovými bankovními zárukami kryta.
(174) Na základě zásadní srovnatelnosti společností WestLB a BayernLB, jakož i pro nedostatek jiných důkazů vychází Komise z toho, že tato sazba odpovídá úhradě, kterou by musela společnost BayernLB zaplatit na trhu také v polovině roku 1990 za převzetí avalové záruky ve svůj prospěch.
Komise navíc souhlasí s Německem, že částka převedeného majetku u BayernLB je podstatně nižší než u WestLB, a proto není dotčen druhý bod uvedený v rozhodnutí o WestLB.
Ani u BayernLB nebyla sice funkce ručení časově omezena nebo spojena s určitou transakcí.
Ale časové omezení bylo realizováno de facto tak, že po uznání prostřednictvím BAKred jako klíčový kapitál mohla být použita celá částka pro rozšíření obchodu.
Tímto již nebylo nutné platit zvláštní provizi avala.
Úhrada za funkci ručení byla obsažena v úhradě za funkce rozšíření obchodů.
Skutková podstata výhradní funkce ručení byla proto od počátku omezena, což odlišuje případ BayernLB od případu WestLB.
Komise proto považuje uplatnění přirážky u společnosti BayernLB jinak, než u společnosti WestLB, za neoprávněné a za základ stanovuje sazbu 0,3 % p.a. (před zdaněním) jako přiměřenou úhradu za funkci kapitálu pro ručení od okamžiku jeho začlenění do rozvahy ke dni 31. prosince 1994 popř. 31. prosinci 1995 až do uznání prostřednictvím BAKred [52].
Ze sledování dodatečného zdanění vyplývá tak při základu daňové sazby podniku ve výši přibližně 50 % k tehdejšímu okamžiku [53] sazba ve výši 0,15 % p.a.
Sazbu ve výši 0,15 % p.a. po zdanění vzaly také obě strany za základ v tabulce přiložené k porozumění pro výpočet prvku podpory.
h) Změna stanov k 5. březnu 2004
(175) Německo objasnilo, že s účinností ke dni 5. březnu 2004 byla provedena změna stanov společnosti Bayerische Landesbank. Podle 2 2a) těchto stanov nelze účelové sdružení majetku převedené na Bayerische Landesbank ke dni 31. prosince 1994, popř. ke dni 31. prosince 1995, aniž by tím byla dotčena funkce vlastního kapitál banky k ručení, použít na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech,
(176) Tímto je bance od okamžiku nabytí platnosti ustanovení zabráněno v tom, aby riziková aktiva z konkurenčního obchodu společnosti BayernLB kryla účelovým sdružením majetku.
Funkce účelového sdružení majetku pro rozšiřování obchodu je nadále vyloučena.
Zůstává pouze funkce kapitálu pro ručení.
(177) Funkce ručení je podle údajů Německa a podle smlouvy mezi svobodným státem a společností BayernLB, která je předložena Komisi, hrazena provizí za ručení ve výši 0,3 % p.a. po zdanění.
Německo při uvedení pravidla pro úhrady za srovnatelné transakce uvádí, že se přitom jedná o úhradu běžnou na trhu, kterou by musela společnost BayernLB dnes na trhu platit za převzetí záruky avala ve svůj prospěch.
Německo vysvětlilo, že v případě společnosti BayernLB je úhrada za účelové sdružení majetku daňově zařazena jako použití zisku, tedy nemůže být odečtena jako provozní výdaj, a úhrada se musí proto hradit po zdanění.
(178) Komise souhlasí s Německem v tom, že provizi ve výši 0,3 % p.a. po zdanění lze akceptovat jako přiměřenou sazbu.
Komise také v daném případě vychází z výchozí sazby 0,3 % p.a. před zdaněním pro posuzovanou transakci.
Nevidí žádné důvody pro to, aby se výchozí sazba ve výši 0,3 % p.a. před zdaněním, jak je brána za základ v rozhodnutí 2000/392/ES o WestLB a také v daném případě pro přiměřenou úhradu za kapitál poskytnutý k dispozici, v průběhu minulých let změnila.
Německo v tomto ohledu také nic nenamítalo.
Navíc, je přinejmenším [54] na základě okolnosti, že společnosti BayernLB je kapitál poskytnut k dispozici trvale a časově neomezeně pro účely ručení, podle metodiky v rozhodnutí o WestLB, oprávněný příplatek alespoň 0,15 % p.a. před zdaněním.
Je ovšem nutné zohlednit, že daňová sazba pro podniky v roce 2004 byla značně nižší než ještě v devadesátých letech [55].
Posouzení dodatečného zdanění vedlo Komisi k závěr, že vybraná úprava úhrady ve výši 0,3 % po zdanění může být Komisí akceptována jako přiměřená.
(179) Komise považuje za prokázané, že s novou úpravou účelového sdružení majetku ponechaného v bance, byla ukončena zkoumaná skutková podstata podpor ke dni 5. března 2004, dnu nabytí platnosti stanov, a úhrada, která byla Komisí posouzena jako přiměřená ve výši 6,42 % p.a. po zdanění (první tranše) a 5,25 % p.a. po zdanění (druhá tranše) proto může být uhrazena pouze do tohoto dne.
i) Prvek podpory
(180) Podle shora uvedených výpočtů došla Komise k závěru, že úhrada, kterou má zaplatit BayernLB za účelové jmění, které bylo prostřednictvím BAKred uznáno ve výši kupní hodnoty jako základní kapitál, činí 6,42 % p.a. za první tranši ( 31. prosinec 1994) a 5,25 % p.a. za druhou tranši ( 31. prosinec 1995), vždy od konce měsíce uznání za základní kapitál prostřednictvím BAKred (za částku 655 mil. DEM od 31. května 1996 a za celkovou částku 1,197 miliard DEM od 31. prosince 1996).
Vyměřovacím základem úhrady je celková kupní hodnota účelového jmění (účelový rezervní fond), kterou BAKred uznal jako základní kapitál.
Pro roky 1998 a 1999, ve kterých kupní hodnota na základě kolísání skutečně nedosahovala částku uznanou BAKred, je ale možné použít jako vyměřovací základ toliko sníženou kupní hodnotu.
(181) Tato odměna by musela být provedena před okamžikem uznání prostřednictvím BAKred do ukončení skutkové podstaty podpory dne 5. března 2004.
(182) Komise navíc pokládá za normální tržní odměnu 0,15 % p.a. účelového rezervního fondu po zdaněn tj. částku která byla již vykazována v rozvaze jako vlastní kapitál, ale ještě nebyla BAKred uznána jako základní vlastní kapitál, totiž až do té doby, kdy byla uznána první tranše v objemu 655 mil. DEM dne 8. května 1996 a druhá tranše v objemu 542 mil. DEM dne 20. prosince 1996.
(183) Společnost BayernLB platí odměnu ve výši 0,6 % p.a. (po zdanění) výlučně za částku, kterou skutečně použila ke krytí rizikových aktiv.
Tato odměna byla zaplacena jedinkrát ve výši 7000 DEM v roce 1996.
Komise navíc akceptuje poplatek za ručení provedený společností BayernLB jako doplňkovou úhradu pro zemi (viz shora bod odůvodnění 131).
(184) Prvek podpory může být vypočítán jako rozdíl mezi skutečnými platbami a platbami, které by odpovídaly tržním podmínkám.
Prvek podpory měl přitom příjemce podpory k dispozici dnem splatnosti úhrady, kterou bylo nutné zaplatit.
Tím je podle smluv o vkladu datum sestavení rozvahy příslušného relevantního obchodního roku.
(185) Schéma 2: Výpočet prvku podpory:
Od 1. Ledna 1999 se DEM přepočítává na EUR v kurzu 1,95583.
Údaje musí být adekvátně přepočteny na EUR.
Snížení skutečných hodnot v letech 1998 a 1999 byly k oběma tranším přiřazeny paušálně v poměru současných hodnot.
_BAR_ _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_
Tranše 1
1 _BAR_ existující k dispozici pro účely ručení k úhradě (od – do): _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.05. _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
2 _BAR_ existující k dispozici pro účely ručení k úhradě (DEM): _BAR_ 655000000 _BAR_ 655000000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
3 _BAR_ existující k dispozici pro účely rozšíření obchodů (od – do): _BAR_ _BAR_ 01.06.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-05.03. _BAR_
4 _BAR_ existující k dispozici pro účely rozšíření obchodů (DEM): _BAR_ _BAR_ 655000000 _BAR_ 655000000 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ 655000000 _BAR_ 655000000 _BAR_ 655000000 _BAR_ 655000000 _BAR_ 655000000 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Tranše 2 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
5 _BAR_ existující k dispozici pro účely ručení k úhradě (od – do): _BAR_ _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
6 _BAR_ existující k dispozici pro účely ručení k úhradě (DEM): _BAR_ _BAR_ 542000000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
7 _BAR_ existující k dispozici pro účely rozšíření obchodů (od – do): _BAR_ _BAR_ _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-31.12. _BAR_ 01.01.-05.03. _BAR_
8 _BAR_ existující k dispozici pro účely rozšíření obchodů (DEM): _BAR_ _BAR_ _BAR_ 542000000 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ 542000000 _BAR_ 542000000 _BAR_ 542000000 _BAR_ 542000000 _BAR_ 542000000 _BAR_
_BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
Zjišťování prvku podpory _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
9 _BAR_ odměna 0,15 % po zdanění pro 2.
(DEM) _BAR_ 982500 _BAR_ 408033 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
10 _BAR_ odměna 6,42 % po zdanění pro 4.
(DEM) _BAR_ _BAR_ 24587197 _BAR_ 42051000 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ 42051000 _BAR_ 42051000 _BAR_ 42051000 _BAR_ 42051000 _BAR_ 7468074 _BAR_
_BAR_ Mezisoučet: odměny za tranši 1 (DEM) _BAR_ 982500 _BAR_ 24995230 _BAR_ 42051000 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ 42051000 _BAR_ 42051000 _BAR_ 42051000 _BAR_ 42051000 _BAR_ 7468074 _BAR_
11 _BAR_ odměna 0,15 % po zdanění pro 6.
(DEM) _BAR_ _BAR_ 813000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
12 _BAR_ odměna 5,25 % po zdanění pro 8.
(DEM) _BAR_ _BAR_ _BAR_ 28455000 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ 28455000 _BAR_ 28455000 _BAR_ 28455000 _BAR_ 28455000 _BAR_ 5053484 _BAR_
_BAR_ Mezisoučet: odměny za tranši 2 (DEM) _BAR_ 0 _BAR_ 813000 _BAR_ 28455000 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ 28455000 _BAR_ 28455000 _BAR_ 28455000 _BAR_ 28455000 _BAR_ 5053484 _BAR_
13 _BAR_ Součet odměn (DEM) _BAR_ 982500 _BAR_ 25808230 _BAR_ 70506000 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ 70506000 _BAR_ 70506000 _BAR_ 70506000 _BAR_ 70506000 _BAR_ 12521557 _BAR_
14 _BAR_ již zaplacená odměna (DEM) _BAR_ 1722080 _BAR_ 2249846 _BAR_ 2217376 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ […] _BAR_ _BAR_
z toho: poplatek za záruku *) (po zdanění) v DEM _BAR_ 1722080 _BAR_ 2242846 _BAR_ 2217376 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ _BAR_
z toho: provize z ručení (po zdanění) v DEM _BAR_ _BAR_ 7000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
15 _BAR_ Prvek podpory (13 – 14) – DEM _BAR_ -739580 _BAR_ 23558383 _BAR_ 68288624 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
16 _BAR_ Součet prvků podpory – DEM _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 509,453,993 _BAR_
_BAR_ Součet prvků podpory – protihodnota v EUR _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 260,479,690 _BAR_
1.3.
NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OMEZOVÁNÍ OBCHODU MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
(186) Liberalizací finančních služeb a integrací finančních trhů je bankovnictví ve Společenství stále více citlivější na narušení hospodářské soutěže.
Tento vývoj se v současné době ještě zostřuje v souvislosti s Hospodářskou a měnovou unií, která na trzích pro finanční služby odstraňuje přetrvávající překážky pro hospodářskou soutěž.
(187) Zvýhodněná BayernLB je v oblasti bankovnictví činná jak regionálně tak i mezinárodně.
Společnost BayernLB je chápána jako univerzální obchodní banka, spořitelní centrální banka a jako státní a komunální banka.
Přes svůj název, svou tradici a své zákonem řízené úkoly, není společnost BayernLB v žádném případě pouze místní a regionální bankou.
(188) Tím se jednoznačně ukazuje, že BayernLB realizuje bankovní služby v hospodářské soutěži s jinými evropskými bankami mimo území Německa a – protože banky z dalších evropských zemí jsou činné v Německu – v rámci Německa.
(189) Také je nutno upozornit na to, že existuje velice úzká souvislost mezi vlastním kapitálem úvěrového ústavu a jeho bankovními aktivitami.
Banka může pracovat a rozšiřovat své komerční činnosti pouze s dostatečným uznaným vlastním kapitálem.
Protože společnost BayernLB byla státním opatřením vybavena takovým vlastním kapitálem pro účely výše kapitálové přiměřenosti, byly bezprostředně ovlivňovány obchodní možnosti banky.
(190) Je proto konstatováno, že podpory společnosti BayernLB narušily hospodářskou soutěž a omezily obchod mezi členskými státy.
1.4.
VÝSLEDEK
(191) Na základě všech těchto úvah lze konstatovat, že veškerá kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou splněna. Rozdíl mezi sjednanou úhradou 0,6 % p.a. jakož i poplatkem za záruku, který měl být uhrazen, ve výši 0,05 % p.a. a přiměřenou úhradou ve výši 6,42 % p.a. (první tranše) jakož i 5,25 % p.a. (druhá tranše) (obojí po zdanění podniku a před zdaněním investora) za převedený kapitál, který mohla společnost BayernLB využívat k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech až do 5. března 2004, jakož i 0,15 % p.a. (po zdanění podniku a před zdaněním investora) za část majetku, která se rovná záruce, takto představují státní podporu ve smyslu č. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
2. SLUČITELNOST SE SPOLEČNÝM TRHEM
(192) Dále je nutné zkoumat, zda je možné podporu považovat za slučitelnou se společným trhem. Žádné z ustanovení o výjimkách čl.
87 odst. 2 Smlouvy o ES nelze použít.
Podpora nemá ani sociální charakter, ani se neposkytuje individuálním spotřebitelům.
Rovněž nejsou odstraňovány škody způsobené přírodními katastrofami nebo jinými mimořádnými událostmi, nebo není vyrovnáváno hospodářské znevýhodnění způsobené rozdělením Německa.
(193) Protože podpora nemá žádný regionální cíl – není určena ani k podpoře hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ani k podpoře rozvoje určitých hospodářských oblastí – neplatí ani čl. 87 odst. 3 písm. a) ani regionální aspekty čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Podporou není podporován ani žádný důležitý záměr společného evropského zájmu. Podpora kultury a zachování kulturního dědictví nejsou rovněž cílem podpory.
(194) Protože další ekonomická existence společnosti BayernLB nebyla ve hře v okamžiku, kdy bylo opatření provedeno, nevyvstává otázka, zda by úpadek jednoho jediného velkého úvěrového ústavu jako BayernLB v Německu mohl vést ke generální krizi bankovního sektoru, což by na základě čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES mohlo ospravedlnit příspěvek na odstranění vážné poruchy v německém hospodářství.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES mohou být podpory považovány za slučitelné se společným trhem, pokud podporují rozvoj určitých hospodářských činností.
Toto by mohlo zásadně platit i pro podpory na restrukturalizaci v bankovním sektoru.
V předloženém případě neexistují ale předpoklady pro použití tohoto ustanovení o výjimce.
Společnost BayernLB nebyla podnikem v potížích, jehož opětovné dosažení rentability by mělo být podporováno státními podporami.
86 odst. 2 Smlouvy o ES, který za určitých okolností připouští výjimky z předpisů smlouvy o státních podporách, platí zásadně také pro sektor finančních služeb.
Komise to potvrdila ve své zprávě o „Službách obecně ekonomického zájmu v bankovním sektoru [56].
Formální předpoklady pro to nejsou v daném případě splněny: Nebyly přesně uvedeny ani úkoly, které společnost BayernLB plní pro realizaci služeb všeobecně ekonomického zájmu, ani náklady, které z této činnosti vznikají.
Proto je jasné, že převod byl proveden proto, aby se společnost BayernLB dostala do situace, aby mohla dostát novým požadavkům na vlastní kapitál, a bez ohledu na jakékoli služby všeobecně ekonomického zájmu.
Proto v daném případě nelze také toto ustanovení o výjimkách aplikovat.
(197) Protože nelze použít žádnou z výjimek ze zásadního zákazu státních podpor podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nemůže být stávající podpora považována za slučitelnou se společným trhem.
3. ŽÁDNÁ STÁVAJÍCÍ PODPORA
(198) Oproti tvrzení Německa nelze na kapitálový vklad pohlížet ani jako institucionální odpovědnost úvěrového ústavu ani jako na záruku ručitele, které jsou kryty stávající úpravou státních podpor, nýbrž je nutné na něj spíše pohlížet jako na novou podporu.
(199) Za prvé není od počátku splněna skutková podstata záruky ručitele jako ručení za ztrátu vůči věřitelům pro případ, že by majetek banky nestačil k jejich uspokojení.
Kapitálový vklad se neorientuje ani na uspokojování věřitelů zemské banky, ani nebyl čerpán majetek zemské banky.
(200) Za druhé není splněna ani skutková podstata institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu.
Tato odpovědnost zavazuje provozovatele úvěrového ústavu, Svobodný stát Bavorsko, aby společnost BayernLB vybavil prostředky, které jsou požadovány pro řádný provoz společnosti BayernLB, pokud se rozhodne pro její pokračování.
Společnost BayernLB však nebyla k okamžiku kapitálového vkladu rozhodně v situaci, ve které již nebyl z důvodu nedostatku vlastních prostředků možný řádný provoz.
Kapitálový vklad nebyl tedy požadován pro zachování řádného provozu zemské banky.
Spíše byl kapitálový vklad uskutečněn podle zákona, aby na pozadí zostření předpisů o podílech základního kapitálu/vlastních prostředků uskutečněných ke 30. červnu 1993 bylo umožněno "pokračování její úspěšné obchodní činnosti". Zemská banka proto ve smyslu vědomého hospodářského kalkulu země mohla jako (spolu)vlastník i v budoucnosti využít v hospodářské soutěži šance na trhu.
Pro takové normální ekonomické rozhodnutí země jako (spolu)vlastníka nelze ovšem "nouzový předpis" zatížení ústavu aplikovat. Z nedostatku jiné použitelné stávající úpravy podpory podle čl.
88 odst. 1 Smlouvy o ES je proto nutné tento kapitálový vklad zařadit jako novou podporu ve smyslu čl.
1, 88 odst. 3 Smlouvy o ES a adekvátně jej zkoumat.
X. ZÁVĚR
(201) Komise konstatuje, že Německo poskytlo opatření podpory protiprávně způsobem při porušení čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
(202) Podpora nemůže být považována za slučitelnou ani s čl. 87 odst. 2 resp. odst. 3, ani s jiným smluvním předpisem. Podpora by proto měla být prohlášena za neslučitelnou se společným trhem a prvek podpory protiprávního opatření by měl být Německem vyžádán zpět,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ
Článek 1
Státní podpora ve výši 260479690 EUR, kterou Německo v období od 31. prosince 1994 do 5. března 2004 poskytlo společnosti Bayerische Landesbank – Girozentrale, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla udělena protiprávně.
Článek 3
Navrácení se provede bezodkladně postupem daným vnitrostátními procesními předpisy za předpokladu, že tento postup umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
Částka, která má být vrácena, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce touto protiprávně udělenou podporou disponovat, až do okamžiku jejího úplného vrácení.
Úroky se vypočítají podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [57].
Článek 4
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí za použití dotazníku uvedeného v příloze, jaká opatření přijalo k jeho splnění.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Hamburgische Landesbank – Girozentrale, nyní HSH Nordbank AG
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 3928)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/740/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co byly členský stát a ostatní zúčastněné strany na základě výše uvedených ustanovení vyzvány k podání připomínek [1], a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Předmětem řízení je převod podílů na subjektu Hamburgische Wohnungsbaukreditanstalt ("WK") na banku Hamburgische Landesbank – Girozentrale ("HLB") provedený Svobodným a hanzovním městem Hamburk ("FHH").
Řízení souvisí se šesti dalšími řízeními proti Německu vedenými z důvodu převodů majetkových práv na zemské banky, zejména banku Westdeutsche Landesbank Girozentrale ("WestLB").
(2) Komise Německu zaslala dne 12. ledna 1993 žádost o informace ohledně okolností a důvodů pro zvýšení kapitálu u WestLB prostřednictvím začlenění Wohnungsbauförderanstalt ("WfA"), jakož i ohledně případných obdobných zvýšení vlastního kapitálu u zemských bank ostatních spolkových zemí.
Německo zaslalo svou odpověď v březnu a září 1993 a na další žádost Komise ze dne 10. listopadu a 13. prosince 1993 zaslalo dodatečné informace v březnu 1994.
V odpovědi Německa byly kromě údajů k převodům WfA na WestLB zmíněny i obdobné převody v Dolním Sasku, Berlíně a Šlesvicku-Holštýnsku.
(3) Dopisem ze dne 31. května 1994 a 21. prosince 1994 sdělil Bundesverband deutscher Banken e.V.
("BdB") (Spolkový svaz německých bank, zapsaný spolek), který zastupuje soukromé banky se sídlem v Německu, Komisi mimo jiné, že FHH přímo či nepřímo podíly na WK převedl na HLB s účinkem k 1. lednu 1986, jakož i s účinkem k 1. lednu 1993.
Svaz BdB považoval s tím spojené zvýšení vlastního kapitálu HLB za narušení hospodářské soutěže ve prospěch této banky, neboť podle jeho názoru za toto zvýšení nebyla sjednána úhrada, která by byla v souladu se zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství.
(4) Druhým uvedeným dopisem tedy BdB formálně podal stížnost a vyzval Komisi, aby proti Německu zahájila řízení podle čl. 93 odst. 2 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 2). Stížnost se rovněž vztahovala na obdobné převody majetkových práv v Severním Porýní-Vestfálsku, Dolním Sasku, Šlesvicku-Holštýnsku, Berlíně a Bavorsku ve prospěch těchto zemských bank: Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Landesbank Schleswig-Holstein ("LSH"), Landesbank Berlin resp. Bayerische Landesbank. V únoru a březnu 1995 a v prosinci 1996 se ke stížnosti svého svazu připojilo několik jednotlivých bank.
(5) Komise nejdříve přezkoumala převod majetkových práv na WestLB.
Rozhodnutím 2000/392/ES [2] z roku 1999 nakonec prohlásila rozdíl mezi zaplacenou úhradou a běžnou tržní renditou za státní podporu neslučitelnou se společným trhem a nařídila navrácení této podpory.
Toto rozhodnutí Soud prvního stupně Evropských společenství zrušil rozsudkem ze dne 6. března 2003 [3] z důvodu nedostačujícího odůvodnění u dvou prvků při výpočtu výše úhrady, avšak ve zbytku je v plném rozsahu potvrdil. Současně s tímto rozhodnutím vydává Komise nové rozhodnutí týkající se WestLB, které zohledňuje body, které byly předmětem kritiky Soudu.
(6) Dne 1. září 1999 zaslala Komise Německu žádost o informace, která se konkrétně týkala jednotlivých převodů na jiné zemské banky, mezi nimi také na HLB.
Německo nato zaslalo dopisem ze dne 8. prosince 1999 informace o převodu WK na HLB a doplnilo je dopisem ze dne 22. ledna 2001.
(7) Dopisem ze dne 13. listopadu 2002 Komise sdělila Německu své rozhodnutí zahájit ve věci podpory řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(8) Poté, co Německo požádalo o prodloužení lhůty, které mu bylo povoleno, předložilo v dopisech ze dne 14. dubna 2003 a 15. května 2003 své připomínky a poskytlo dodatečné informace.
Další otázky byly projednány na setkání se zástupci německých orgánů dne 26. června 2003.
Po opětovné žádosti Komise o informace zaslalo Německo dne 29. srpna 2003 dodatečné informace.
(9) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno dne 4. dubna 2003 v Úředním věstníku Evropské unie [4], aby byla ostatním zúčastněným stranám poskytnuta příležitost k vyjádření připomínek.
Komise nato obdržela připomínky BdB, které postoupila Německu k vyjádření.
Dne 30. října 2003 zaslalo Německo připomínky k tvrzením BdB.
(10) Komise si dopisem ze dne 7. dubna 2004 od Německa vyžádala další informace ke všem řízením ohledně zemských bank a obdržela odpovědi dopisem ze dne 1. resp. 2. června 2004, jakož i 28. června 2004.
Dne 1. října 2004 zaslalo Německo aktualizované údaje spolu s dodatečnými informacemi.
(11) V průběhu fúze HLB s LSH, kterou vznikla HSH Nordbank a ke které došlo dne 2. června 2003, byl podíl WK držený HLB převeden zpět na FHH.
(12) Dne 19. července 2004 zaslal stěžovatel BdB, spolková země Severní Porýní-Vestfálsko a WestLB předběžné dorozumění o přiměřené úhradě za převedené majetkové hodnoty.
Tato úhrada podle jejich názoru měla být základem pro rozhodnutí Komise.
Konečného znění tohoto dorozumění dosáhla Komise dne 13. října 2004.
Předběžné dorozumění o přiměřené úhradě za převedený účelový majetek zaslaly dne 29. září 2004 rovněž BdB, FHH a HSH Nordbank, která vznikla v roce 2003 fúzí HLB a Landesbank Schleswig-Holstein.
Později Komisi došlo více dopisů od těchto zúčastněných stran i Německa.
Konečného znění dorozumění ohledně převodu účelového majetku na HLB dosáhla Komise dne 14. října 2004.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
HAMBURGISCHE LANDESBANK – GIROZENTRALE ("HLB")
(13) V okamžiku převodu byla HLB veřejnoprávní institucí, která byla zřízena výnosem v roce 1938.
Výnos byl v roce 1993 nahrazen zákonem Gesetz über die Hamburgische Landesbank – Girozentrale, který byl v roce 1997 novelizován v souvislosti s částečným prodejem bance Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale ("LSH") [5].
Až do tohoto okamžiku bylo FHH jediným vlastníkem podílů, jakož i zřizovatelem a poskytovatelem záruky HLB.
V roce 1997 se LSH stala vedle FHH vlastníkem podílů na HLB.
Každý z nich měl podíl na HLB ve výši 49,5 %.
Kromě toho držela společnost HLB-Beteiligungsgesellschaft mbH ("HLB-BG"), která je ovládána FHH a jeho holdingovou společností Hamburger Gesellschaft für Beteiligungsverwaltung mbH ("HGV"), prostřednictvím netypické tiché společnosti faktický podíl ve výši 1 %.
(14) Dne 2. června 2003 (z daňového a rozvahového hlediska k 1. lednu 2003) vznikla sloučením HLB a LSH společnost HSH Nordbank AG.
Vlastníky jsou FHH s podílem přes 35 %, spolková země Šlesvicko-Holštýnsko s podílem téměř 20 %, WestLB s podílem téměř 27 % a Sparkassen- und Giroverband Schleswig-Holstein s podílem přes 18 %.
S celkovou výší rozvahy kolem 180 miliard EUR a celkem přibližně 4500 zaměstnanci patří dnes tato banka vzniklá fúzí k největším úvěrovým institucím v Německu.
(15) V okamžiku prvního převodu měla HLB celkovou výši rozvahy 36,5 miliardy DEM (1986) a v případě druhého převodu téměř 60 miliard DEM (1992).
V roce 2002, tedy v posledním roce před fúzí vytvářející HSH Nordbank, měla HLB celkovou částku konsolidované rozvahy skoro 93 miliard EUR (koncern) a podíl vlastních prostředků 11 %.
V témže roce bylo na úrovni koncernu zaměstnáno 2700 zaměstnanců.
(16) Jako státní banka prováděla HLB bankovní obchody FHH a jeho právnických osob veřejného a soukromého práva.
Jako obchodní banka vykonávala HLB činnost především v oblastech financování lodí a výstavby nemovitostí, obchodů pro podniky a soukromé osoby, jakož i v oblasti obchodů na mezinárodním kapitálovém trhu.
V oblasti financování lodí je v současnosti HSH Nordbank podle vlastních tvrzení předním celosvětovým poskytovatelem.
PŘEVOD PODÍLŮ VE WK NA HLB
(17) Podle článku 1 zákona "Gesetz zur Änderung der Trägerschaft der Hamburgischen Wohnungsbaukreditanstalt" ze dne 1. července 1986 převedlo FHH s účinkem ke dni 1. ledna 1986 24 % základního a zvláštního kapitálu WK na HLB.
Podle smlouvy o vkladu uzavřené mezi FHH a HLB dne 10. července 1986 se tento vklad uskutečnil jako opatření pro zvýšení kapitálu.
(18) Zákonem "Gesetz zur Verstärkung des Kapitals der Hamburgischen Landesbank – Girozentrale" ze dne 22. prosince 1992 převedlo FHH s účinkem od 1. 1.
1993 dalších 38 % podílů ve WK na HGV, jakož i zbývající podíly ve výši dalších 38 % přímo na HLB.
Holdingová společnost Svobodného a hanzovního města Hamburg, kterou je HGV, se zase podílela ve formě typického vkladu tichého společníka ve výši 19,86 % podílů, které na ni byly převedeny, na HLB. Podle informací sdělených Německem tím vložilo FHH celkem 81,86 % svých podílů ve WK zčásti nepřímo a zčásti přímo do HLB.
(19) Smlouva o vkladu ze dne 22. prosince 1992 předpokládala dále možnost nákupní opce (tzv.
"Call-Option"). Podle ní mohlo FHH kdykoli od zemské banky vyžadovat, aby převedla přímo vložené podíly ve WK na FHH nebo na jím určenou třetí osobu.
Zahrnovala také právo na zpětný převod podílů vložených v roce 1986, což bylo upraveno v tzv. "Sideletter" ze dne 22. prosince 1992.
Při zpětném převodu je třeba zaplatit protihodnotu podílů ve WK určenou na základě oceňovacího posudku z hospodářského roku, který předchází roku, kdy dojde ke zpětnému převodu.
V dodatku ke smlouvě ze dne 22. prosince 1992 uzavřeném dne 21. dubna 1997 bylo stanoveno, že v případě zpětného převodu nedojde k nárůstu tichých rezerv vzniklému v důsledku přeorientování systémů podpory WK u HLB, ale u FHH.
KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY PODLE SMĚRNICE O KAPITÁLU A SMĚRNICE O KAPITÁLOVÉ PŘIMĚŘENOSTI
(20) Podle směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí [6] (dále jen "směrnice o kapitálové přiměřenosti") a směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí [7] (dále jen "směrnice o kapitálu"), podle kterých byl novelizován zákon o poskytování úvěrů (Kreditwesengesetz – "KWG"), musejí banky disponovat kapitálem k ručení ve výši 8 % jejich rizikově vážených aktiv.
Z toho musí alespoň 4 procentní body představovat tzv. základní kapitál (kapitál "Třídy-1"), který zahrnuje části kapitálu, jež má úvěrová instituce neomezeně a bezprostředně k dispozici, aby kryla rizika a ztráty, jakmile se vyskytnou.
Základní kapitál má rozhodující význam pro celkové vybavení banky vlastním kapitálem ve smyslu práva bankovního dohledu, protože doplňkový kapitál (kapitál "Třídy 2") je uznáván pouze ve výši disponibilního základního kapitálu k podpoře rizikových obchodů banky.
(21) Ke 30. červnu 1993 měly německé banky přizpůsobit své vybavení kapitálem k ručení novým požadavkům podle směrnice o kapitálové přiměřenosti a směrnice o kapitálu [8].
Již před provedením směrnice o kapitálové přiměřenosti do německého práva bylo vybavení kapitálem k ručení u mnohých zemských bank poměrně slabé.
Pro dotyčné úvěrové instituce bylo proto naléhavě nutné, aby posílily kapitálovou základnu a tím zabránily omezení svého podnikatelského rozvoje nebo alespoň si mohly zachovat svůj stávající objem obchodů.
Z důvodu napjaté rozpočtové situace však veřejní vlastníci podílů nebyli schopni vložit žádný nový kapitál, na druhou stranu ale také nechtěli privatizovat ani financovat doplňkový kapitál prostřednictvím kapitálových trhů.
Banky ve veřejném vlastnictví se proto rozhodly, že uskuteční převody majetku resp. kapitálu, v případě WestLB se jednalo o majetek Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen ("WfA"), v případě HLB o uvedené podíly ve WK, které byly převedeny do kapitálových rezerv resp. jako vklad tichého společníka HLB.
DOPADY PŘEVODU NA VYBAVENÍ HLB VLASTNÍM KAPITÁLEM
(22) Převody byly odůvodněny potřebou kapitálu resp. zlepšením kapitálového vybavení za účelem rozšíření obchodů HLB.
Výhodou převodu podílů ve WK bylo umožnění výše uvedeného, aniž by byl potřeba dodatečný kapitál z rozpočtu FHH.
(23) Již v 80. letech mělo rozšíření obchodu za následek neustále rostoucí potřebu kapitálu.
Podle dostupných informací proto banka jednak pravidelně odváděla část rozvahového zisku do úročeného základního kapitálu.
Protože to však zjevně nepostačovalo, rozhodlo se FHH již v roce 1986, že do HLB vloží 24 % podíl ve WK (212,160 milionu DEM).
Počátkem 90. let pak bylo vzhledem ke 4. novele zákona o poskytování úvěrů ("KWG") nezbytně nutné další zvýšení kapitálu HLB, neboť jinak by HLB nedostála novým kapitálovým požadavkům.
(24) Protože v daném okamžiku nemělo ani FHH k dispozici dostatek likvidních rozpočtových prostředků, rozhodlo se pro cestu nepeněžitého kapitálového vkladu a k 1. lednu 1993 vložilo 57,68 % podílů ve WK (959,362 milionu DEM) přímo a přes HGV do HLB.
(25) Celková hodnota převodů byla vyčíslena na 1171,522 milionu DEM.
Z toho připadlo 212,160 milionu DEM na příspěvek do otevřených rezervních fondů v roce 1986 (24 % podílů ve WK), 659,362 milionu DEM na příspěvek do otevřených rezervních fondů v roce 1993 (38 % podílů ve WK) a 300 milionů DEM na vklad tichého společníka HGV v témže roce (19,86 % podílů ve WK).
Základem pro výpočet je posudek dvou auditorských společností ohledně zjištění hodnoty WK v letech 1986 a 1993.
Celková částka ve výši 1171,522 milionu DEM byla začleněna do rozvahy v roce 1993 a v následujících hospodářských letech.
(26) Spolkový úřad pro dohled nad úvěrovými obchody (Das Bundesaufsichtsamt für des Kreditwesen – "BAKred") uznal částku kapitálu ve výši 212,160 milionu DEM na rok 1986. S ohledem na celkové stanovení kapitálu po dalších převodech v roce 1993 BAKred nejprve odpovídající žádosti HLB nevyhověl, neboť byl toho názoru –aby uznal WK jako hodnotnou účast –, že HLB by musela být oprávněna provést likvidaci WK.
Po změně zákona o WK v roce 1997, která předpokládala usnesení vlastníků podílů o rozpuštění na žádost jednoho z nich (také HLB), byl tento problém překonán a celá hodnota byla uznána jako vlastní kapitál HLB k ručení.
(27) Podle tvrzení Německa HLB po obou převodech výrazně rozšířila své obchody: v období 1986 až 1999 stoupla celková výše rozvahy z 36,5 miliard DEM v roce 1986 na více než 145 miliard DEM v roce 1999.
ÚHRADA ZA PŘEVEDENÝ VLASTNÍ KAPITÁL
(28) Podle předložených informací neobdrželo FHH za podíly (24 % odpovídající 212,160 milionu DEM) vložené k 1. lednu 1986 žádnou úhradu.
Za podíly bezprostředně převedené na HLB k 1. lednu 1993 (38 % odpovídající 659,362 milionu DEM) rovněž nebyla sjednána žádná úhrada; HGV ovšem od HLB za vklad obdržela [...] [9] milionů DEM.
(29) Bylo sjednáno, že HGV za svůj vklad obdrží podíl na zisku ve výši [...], maximálně však 10 % ročně.
Podle předložených informací HLB od sjednání této dohody ze dne 23. prosince 1992 až do 1. ledna 1993 zaplatila [...] milionů DEM.
(30) Další úhrady sjednány nebyly.
Německo však prohlásilo, že FHH jako jediný vlastník podílů HLB až do roku 1997 obdrželo každoroční maximální dividendu ve výši 6 % uvedenou ve stanovách [10].
Navíc HLB pravidelně přeměňovala rezervy, které sama vytvořila, v úročený základní kapitál (podle Německa srovnatelné s vydáním bezplatných akcií), což podle předložených údajů vedlo k efektivnímu zúročení kapitálu skutečně uhrazeného společníky ve výši více než [...] % po zdanění (a k odpovídajícímu přílivu kapitálu); tím se HLB stala zemskou bankou s nejvyšším efektivním zúročením.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(31) V rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002 Komise prohlásila, že je třeba přezkoumat poskytnutí finančních prostředků ze strany FHH ve prospěch HLB podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství.
Podle této zásady neexistují prvky podpory ani v případech poskytnutí prostředků ze strany státního investora, pokud jsou tyto prostředky poskytnuty za podmínek, za kterých by i soukromý investor, který jedná v běžných podmínkách tržního hospodářství, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku [11] ("běžné tržní podmínky").
(32) Hospodářský užitek širší základny vlastních prostředků, která byla vytvořena sporným převodem podílů ve WK, spočívá pro úvěrovou instituci v související větší kapacitě poskytování úvěrů a v možnosti rozšíření obchodních aktivit.
Pokud je tato širší základna vlastních prostředků poskytnuta z veřejných prostředků za podmínek, které jsou příznivější než běžné tržní podmínky, představuje to zvýhodnění ze státních prostředků.
(33) Komise proto předběžně přezkoumala otázku, zda FHH poskytlo dotyčné prostředky za běžných tržních podmínek.
Za běžných tržních podmínek se za vložení kapitálu očekává úhrada odpovídající jeho hodnotě, funkci a podstupovanému riziku.
(34) Na základě informací, které měla v daném okamžiku k dispozici, Komise pochybovala, zda úhrada, kterou obdrželo FHH, resp. jeho holdingová společnost HGV, odpovídala běžným tržním podmínkám.
Zaplacená úhrada ve výši [...] milionů DEM [...], odpovídala v poměru k celkové výši převedených prostředků přibližně [méně než 3 %].
Protože v obou okamžicích převodu se i oběžné rendity u spolkových cenných papírů s dobou splatnosti 10 let, tedy u vkladů bez rizika, pohybovaly mezi více než 6 % a 7 %, lze u poskytnutí kapitálu stěží vycházet z existence běžných tržních podmínek.
I pokud by se zohlednila zvláštní povaha transakce, jako např. nedostatečná likvidita převáděných prostředků, bylo by jen stěží možné považovat úhradu obdrženou FHH, resp. HGV za běžné tržní zúročení.
(35) Německo sice prohlásilo, že HLB byla v okamžiku převodu z hospodářského hlediska zdravý podnik, jehož hodnota rok od roku stoupala.
Výnosy byly vyplaceny zčásti ve formě dividend pro FHH, zčásti plynuly ve formě fondů ze zisku do kapitálového vybavení HLB, což zvyšovalo její hodnotu a bylo ku prospěchu jejímu tehdejšímu jedinému společníku FHH.
Na základě posudku vypracovaného u příležitosti prodeje podílů (49 %) zemské bance Šlesvicka-Holštýnska (LSH) byla zjištěna hodnota výnosu HLB ve výši [...] milionů DEM ke dni [...], která podle vnitřních výpočtů k 31. prosinci 1985 činila ještě [...] milionů DEM a k 31. prosinci 1992 dosáhla výše [...] milionů DEM, takže vychází roční průměrný nárůst hodnoty ve výši [...] % mezi roky 1986 až 1992 a ve výši [...] % mezi roky 1993 a 1996, který FHH, jež bylo do roku 1997 výlučným vlastníkem podílů, mohlo ve svůj prospěch zcela zaznamenat a při prodeji vůči LSH také zčásti realizovat.
Protože však chyběly další údaje a výpočty, například k nárůstu dividend a hodnoty v důsledku vložení podílů ve WK, nebyla Komise s to provést odpovídající posouzení.
(36) Na základě dostupných informací tak Komise měla vážné pochybnosti o existenci běžných tržních podmínek, za kterých FHH převedlo prostředky, které měla HLB očividně v plném rozsahu k dispozici jako kapitálovou základnu k ručení.
Došla proto k závěru, že HLB bylo pravděpodobně poskytnuto zvýhodnění ze státních prostředků.
(37) S ohledem na výpočet úhrady Komise uvedla, že v daném stadiu a při zohlednění zvláštních okolností předmětného případu má v úmyslu použít metodu, která sloužila jako základ pro rozhodnutí o WestLB ze dne 8. července 1999.
(38) HLB provozuje svou činnost na regionální, vnitrostátní a mezinárodní úrovni, kde z důvodu zvyšující se integrace sektoru finančních služeb ve Společenství panuje silná hospodářská soutěž mezi finančními institucemi různých členských států, a proto bylo nutno při existenci státního zvýhodnění vycházet z narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Komise tudíž došla k předběžnému závěru, že sporná opatření pravděpodobně představují podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, které vzbuzují pochybnosti ohledně jejich slučitelnosti se společným trhem, neboť žádná z výjimek vyjmenovaných v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES i v čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES se v dané situaci nejeví jako použitelná.
(39) Komise v rámci svého předběžného posouzení a v souladu s čl.
1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [12], vycházela rovněž z toho, že se v případě opatření případně jedná o novou a nikoli o existující podporu, přičemž poukázala také na čl.
2 uvedeného nařízení. Zahájení řízení považovala za další opatření přijaté Komisí, které ve smyslu čl.
15 odst. 2 přerušuje běh promlčecí lhůty a jako takové potvrzuje předcházející opatření, včetně dopisů Komise se žádostí o informace ze dne 12. ledna 1993, 10. listopadu 1993, 13. prosince 1993 a 1. září 1999, jakož i rozhodnutí o zahájení řízení v případě WestLB [13] a rozhodnutí o zahájení řízení v případě Landesbank Berlin doručeného HLB [14].
IV. STANOVISKO NĚMECKA
(40) Německo ve svých připomínkách nejprve opakovalo svůj názor, že v případě převodu 24 % kapitálu WK (hodnota přijatá do rezervních fondů: 212,160 milionu DEM) na HLB, který se uskutečnil dne 1. ledna 1986 podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999, nelze požadovat jeho navrácení jakožto protiprávní podpory, neboť desetiletá promlčecí lhůta pro tento vklad uplynula dne 1. ledna 1996.
(41) Tento vklad ("převod z roku 1986") byl považován za právně a ekonomicky samostatný postup, který je třeba odlišovat od převodu z roku 1993.
Pokud předtím Německo hovořilo o "jednotné vůli investovat", jak Komise poznamenala ve svém rozhodnutí o zahájení řízení, vztahovalo se to pouze na postupy v roce 1993.
Také "Sideletter" ze dne 22. prosince 1992, který Německo zmínilo v dopise z prosince 1999, se sám o sobě, což je jako jediné směrodatné, vztahuje na postup v roce 1986 pouze v rozsahu, v němž se poukazuje na právo FHH na zpětný převod podílů z roku 1986 i 1993.
Dále Německo uvádí, že jeho tvrzení, že přímo zaplacená úhrada ve výši [...] milionů DEM ročně odpovídá přibližně [méně než 3 %] z celkové částky veškerých převodů, sloužilo pouze pro ilustraci.
To však nic nemění na skutečnosti, že převod z roku 1986 je právně a věcně zcela oddělený postup.
(42) Pokud by však převod z roku 1986 bylo nutno oddělit od vkladu z roku 1993, mohlo by běh promlčecí lhůty přerušit pouze opatření Komise ve smyslu čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 před 1. lednem 1996. Žádosti Komise o informace, které předcházely žádosti ze dne 1. září 1999, však byly obecné povahy, nikdy HLB nezmiňovaly, a proto nesplnily požadavky kladené na opatření přerušující běh promlčecí lhůty ve smyslu čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999, co do jeho konkrétní povahy. V této souvislosti Německo zmínilo rovněž rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. dubna 2003, T-369/00, Département du Loiret v Komise [15] (dále jen "Scott"). Soud v tomto rozsudku konstatoval, že dopis Komise, kterým žádá o informace ohledně možné existence podpory, může být opatřením, které přerušuje běh promlčecí lhůty ve smyslu čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999. V dotyčném dopise se ovšem jednalo o žádost o informace, která se výslovně a konkrétně vztahovala k pozemku, který byl za zvýhodněných podmínek prodán podniku Scott S.A. Komise v tomto dopise výslovně uvedla, že bude přezkoumána zákonnost dotyčné podpory a že podpora bude muset být případně navrácena. Podle názoru Německa tím soud stanovil minimální požadavky, které musí žádost o informace splňovat, aby mohla být považována za opatření přerušující běh promlčecí lhůty.
(43) V projednávaném případě žádosti Komise o informace ze dne 12. ledna 1993, 10. listopadu 1993 a 13. prosince 1993, které adresovala Německu a které zmiňuje v rozhodnutí o zahájení řízení, zdaleka nesplňují tyto požadavky.
Tyto dopisy se týkaly pouze Westdeutsche Landesbank a zahrnovaly obecný dotaz ohledně případných obdobných převodů na jiné zemské banky.
V žádném z těchto dopisů nebyla zmíněna HLB ani FHH.
Podle Německa stojí dalšímu přezkoumání postupu z roku 1986 v cestě námitka promlčení.
(44) Co se týče ekonomického posouzení vkladu kapitálu, potvrdilo Německo nejdříve, že celková hodnota podílů ve WK vložených v roce 1986 a 1993 ve výši 1171,522 milionu DEM byla HLB k dispozici jako kapitál v nezměněné výši.
Vložený kapitál nikdy nebyl účelově vázán ani nepodléhal dalším omezením užívání.
(45) V této souvislosti je třeba zohlednit, že kapitál převedený v roce 1986 byl od té doby uznán ze strany BAKred jako vlastní kapitál k ručení.
Celková částka, tedy včetně převodu přibližně 959 milionů DEM v roce 1993 (38 % přímo převedených podílů ve WK, které byly vloženy ve výši 659,362 milionu DEM do otevřených rezervních fondů HLB, a 19,86 % nepřímo přes HGV vložených podílů ve WK, které byly vloženy jako vklad tichého společníka ve výši 300 milionů DEM do HLB), však byla ze strany BAKred jako vlastní kapitál k ručení uznána teprve v roce 1997.
Bylo to způsobeno tím, že teprve dne 25. června 1997 byl změněn zákon o WK a HLB jako vlastníku podílů bylo přiznáno právo na zrušení resp. likvidaci WK.
(46) Německo prohlásilo, že HLB proto teprve zpětně od 1. ledna 1997 měla převedené prostředky k dispozici v plném rozsahu na podporu ručení.
Nicméně, jak později Německo zdůraznilo, HLB již i před tímto datem využívala část kapitálové rezervy na podporu ručení, a sice přibližně v rozmezí od 183 milionů DEM v roce 1993, přes 436 milionů DEM v roce 1994 a 255 milionů DEM v roce 1995 až po 208 milionů DEM v roce 1996 (viz také tabulka v bodě 183).
Zbývající prostředky kapitálové rezervy nebyly využity a nebyly uznány jako základní kapitál k ručení.
Teprve od 1. ledna 1997 byla průběžně až do vyčlenění WK při fúzi s LSH, kterou se dne 2. června 2003 vytvořila HSH Nordbank, k dispozici částka ve výši 659,4 milionu DEM.
Stejně tak byl od roku 1997 až k tomuto datu v plném rozsahu jako základní kapitál k ručení k dispozici vklad tichého společníka ve výši 300 milionů DEM.
Před rokem 1997 tyto prostředky nebyly využity a nebyly uznány jako základní kapitál.
(47) Co se týče úhrady, byla ke vkladu tichého společníka průběžně vyplácena částka stanovená jako maximální ve výši [...] milionů.
DEM [...], což odpovídá [maximálně 10 %].
Ke kapitálové rezervě ve výši kolem 659 milionů DEM nebyla zaplacena žádná úhrada.
(48) Německo ovšem opětovně prohlašovalo, že jako součást úhrady je třeba zohlednit nejen sjednané, přímé zúročení vkladu tichého společníka.
Jednak musely být vzaty v úvahu výplaty dividend jedinému vlastníku podílů, kterým bylo FHH, neboť zisky dosažené HLB bylo třeba nezbytně připsat též prostředkům převedeným ze strany FHH.
FHH jako jediný vlastník podílů tak obdrželo do roku 1997 maximální dividendu ve výši 6 % stanovenou ve stanovách a od roku 1997 proměnlivé, ale stoupající dividendy ze svého podílu na základním kapitálu.
Z [...] milionů EUR v roce 1985 stoupla tato výplata dividend do roku 1996, kdy FHH ještě bylo jediným vlastníkem, na [...] milionů EUR v roce 1996.
V roce 1997 připadalo na ještě zbývajících 50,5 % podílů vlastněných FHH [...] milionů EUR dividend, které do roku 2001 stouply na [...] milionů EUR.
(49) Navíc byly rezervy vytvořené samotnou HLB pravidelně převáděny na základní kapitál.
Základní kapitál vzrostl z 228,3 milionu EUR v roce 1985 na 250,9 milionu EUR v roce 1997 a od té doby nedošlo k jeho změně.
Od roku 1985 se fondy ze zisku kontinuálně samy zvyšovaly, a sice z 93,1 milionu EUR v roce 1985 na 321,8 milionu EUR v roce 2001.
Všechny tyto skutečnosti dokládají značný nárůst výnosů.
(50) Dále je třeba zohlednit nárůst hodnoty, kterého bylo dosaženo díky vloženému kapitálu a který lze přičíst pouze FHH.
Přitom se jednalo o nárůst hodnoty ve výši kolem [...] % resp. [...] %, kterého bylo dosaženo pouze díky vložení podílů ve WK.
Přesnější výpočty, které se zakládaly na metodě hodnoty výnosu, předložilo Německo současně se svými připomínkami.
Hodnota HLB tak mezi lety 1985 a 1992 stoupla o [...] milionů DEM resp. ročně o skoro [...] milionů DEM, což znamená ve vztahu k podílu ve WK vloženému v roce 1986 [...] % renditu.
Mezi lety 1992 a 1995 hodnota společnosti vzrostla o [...] milionů DEM ročně, což ve vztahu k podílům ve WK vloženým dne 1. ledna 1993 odpovídá roční renditě ve výši [...] %.
To znovu dokládá, že při zohlednění všech faktorů dosáhlo FHH přiměřených rendit.
(51) FHH také mohlo již v obou okamžicích provedených investic očekávat přiměřené rendity.
V případě HLB se koncem roku 1985 resp. koncem roku 1992 jednalo o dobře hospodařící podnik s dále příkladmo uvedenými renditami vlastního kapitálu (před zdaněním): od více než 19 % v roce 1985 přes více než 8-9 % v letech 1989/90 až po více než 12 % v roce 1992.
Pro srovnání Německo sdělilo vlastní výpočty rendit vlastního kapitálu pěti německých soukromých bank, které podle jeho názoru ukazují, že HLB v období od roku 1980 do roku 1992 nevykazovala, či pokud vykazovala, tak jen v několika jednotlivých letech, hodnoty kolem 1-6 % (před zdaněním) resp. 1-4 % (po zdanění) pod příslušným ročním průměrem ostatních pěti institucí.
Jinými slovy lze říci, že HLB za jinými soukromými bankami "nezaostává".
(52) Ostatně Německo zastávalo názor, že převody z důvodu nedostatečné likvidity prostředků je třeba porovnat s věcným vkladem.
Při výpočtu rendity by proto záleželo na rozdílu mezi nepeněžitým vkladem a peněžitým vkladem, který spočívá v nákladech na refinancování pro poskytování úvěrů, kterými se rozšiřuje obchodní činnost, resp. spočívá v nevýhodě, že peněžitý ekvivalent vkladu nelze přímo investovat.
Podle předložených výpočtů činí rozdíl v úrokové sazbě k peněžitému vkladu pro nepeněžitý kapitál vložený v roce 1986 přibližně 7,6 % v případě poskytnutí úvěru a přibližně 6,8 % v případě bezrizikové investice vytvářející výnos. Pro vklad k 1.
1. 1993 činil rozdíl kolem 8,3 % v případě poskytnutí úvěru a 7,36 % v případě bezrizikové investice.
Ve vztahu k hrubé renditě to představovalo pro hypoteticky v hotovosti uložený a skutečně vložený nelikvidní kapitál rozdíl přibližně 6 % (1986) resp. 6,6 % (1993).
Tuto nevýhodu by při zvažování přiměřenosti své úhrady musel zohlednit i investor v podmínkách tržního hospodářství.
V. STANOVISKO BdB
(53) BdB považuje skutečně poskytnutou úhradu za nedostatečnou.
Za podíly ve WK vložené ke dni 1. ledna 1986 nebyla sjednána žádná úhrada, za podíly převedené v roce 1993 bylo sjednáno pouze úročení vkladu tichého společníka.
V poměru k celkem vloženému kapitálu to představuje méně než 3 % ročně, což nelze v žádném případě považovat za běžné tržní podmínky.
Nárok FHH na přiměřenou úhradu neodpadá z důvodu, že FHH bylo jediným vlastníkem HLB.
Důležité je očekávání alespoň průměrné rendity, kterou také soukromé banky pravidelně spojují s vybavením svých dceřiných podniků vlastním kapitálem.
(54) Je sice pravda, že takové očekávání rendity se nijak neodráží ve sjednání pevného úroku, neboť zpětný tok rendit do mateřského podniku může probíhat jak prostřednictvím výplat dividend, tak prostřednictvím vzestupu výnosu a s tím souvisejícího vzestupu hodnoty dceřiného podniku.
Přesto očekávání rendity běžné na trhu odpovídá sjednání pevné úrokové sazby.
(55) FHH tedy mělo jako investor v podmínkách tržního hospodářství očekávat od HLB renditu běžnou na trhu.
Z toho však FHH nemohlo v žádném případě vycházet.
(56) Podle sdělení hamburského senátu občanům ze dne 17. prosince 1985 se zjevně již při vkladu uskutečněném dne 1. ledna 1986 počítalo s podprůměrnou renditou ve výši od 0,3 do 0,5 milionu DEM (podle BdB to odpovídá 0,1 až 0,2 %).
Protože výplata dividend měla proběhnout teprve po skutečném rozšíření obchodní činnosti, v prvních letech očividně nedošlo k žádnému vyplacení úhrady pro FHH.
Také dividendy, které byly FHH skutečně vyplaceny nelze brát v úvahu, neboť soukromý investor by za těchto okolností požadoval fixní roční úhradu.
Stejně tak by nemohly být zohledněny zisky a rezervy přeměněné v základní kapitál.
(57) Nemohlo se zde počítat ani s realizací za daných okolností jinak očekávaného vzestupu hodnoty, neboť podíly na HLB nebyly obchodovatelné.
Navíc tak podíly nepodléhaly žádnému kontinuálnímu posuzování hodnoty.
Prvek podpory nebyl odstraněn prodejem 49,5 % podílů zemské bance LSH v roce 1997.
K prodeji došlo po okamžiku provedení investice, a proto byl z hlediska očekávání úhrady zcela nepodstatný.
Při přezkoumání z hlediska práva státních podpor by záleželo na tom, zda transakce probíhala za běžných hospodářských podmínek.
(58) Ze všech výše uvedených skutečností vyplývá, že soukromý investor by za daných okolností uskutečnil svou investici pouze tehdy, pokud by mohl dosáhnout brzkého výnosu nebo toků hotovosti, buď ve formě pevně stanovených dividend nebo také alternativně ve formě variabilních toků hotovosti.
Soukromý investor by však pravděpodobně v takové situaci upřednostnil pevně sjednanou úrokovou sazbu.
Hovoří pro to též okolnost, že FHH by nemělo nárok na zpětný převod podílů ve WK bez poskytnutí protiplnění, tedy kompenzační platby v účetní hodnotě.
(59) Při výpočtu běžné tržní úhrady vycházel BdB nejprve z toho, že za převedené prostředky je třeba provést úhradu jako za základní kapitál, protože představují základní kapitál uznaný z hlediska práva bankovního dohledu.
BdB tvrdí, že při zjišťování přiměřených rendit za kapitál daný k dispozici je třeba vždy vycházet z rendity, se kterou není spojeno žádné riziko, a z rizikové prémie, tzn. řídit se zásadou "očekávaná rendita rizikové investice = bezriziková rendita + riziková prémie rizikové investice".
(60) BdB poté provedl výpočet minimální úhrady na základě tzv. Capital Asset Pricing Model ("CAPM"), kterým se zjišťuje očekávaná jednotlivá riziková prémie pomocí tzv. hodnoty beta (statisticky měřená odchylka jednotlivé rizikové prémie od obecné dlouhodobé tržní rizikové prémie).
(61) Ke zjištění bezrizikové rendity BdB použil rendity pro dlouhodobé vládní dluhopisy, neboť se v případě pevně úročených cenných papírů vydávaných státními orgány jedná o formu investice s nejnižším nebo dokonce žádným rizikem [16].
(62) Pro odvození rizikové prémie zjišťuje BdB nejprve tzv. obecnou tržní rizikovou prémii, tedy rozdíl mezi dlouhodobou průměrnou renditou na běžné tržní akciové portfolio a bezrizikovou renditou (vládní dluhopisy).
Ve svých připomínkách ze dne 25. června 2003 vzal za základ nejprve dlouhodobou tržní rizikovou prémii v jednotné výši 4,6 %.
(63) Hodnoty beta BdB přitom podle vlastních údajů odhadnul na základě historického vzorku údajů srovnatelných bank.
BdB přitom nejprve došel k závěru, že veškeré hodnoty beta pro všechny zemské banky za všechna sledovaná období jsou větší než jedna, což znamená, že BdB považoval rizikovou prémii pro investice do zemských bank ze statistického hlediska za vyšší než tržní rizikovou prémii.
(64) BdB vzal za základ bezrizikovou základní úrokovou sazbu ve výši 8,05 % (prosinec 1985 pro převod v roce 1986) a 5,90 % (prosinec 1992 pro převod v roce 1993) a faktor beta pro HLB ve výši 1,1660 (první okamžik) a 1,0836 (druhý okamžik) a došel k očekávané minimální úhradě za podíly vložené ke dni 1. ledna 1986 ve výši 13,41 % a za podíly vložené ke dni 1. ledna 1993 ve výši 10,88 %.
(65) BdB dále zjistil, že sazba odečtená v rozhodnutí Komise 2000/392/ES od minimální úhrady z důvodu chybějící likvidity aktiv WfA byla potvrzena Soudem prvního stupně.
Neexistoval tedy žádný důvod, proč by bylo třeba se odchýlit v předmětném případě od této metody, a také zde bylo třeba provést slevu za likviditu.
Výše srážky za chybějící likviditu se určuje podle "metody WestLB" na základě čistých nákladů na refinancování (hrubé náklady na refinancování minus použitelná daň z podnikání).
(66) BdB navíc zastával stanovisko, že přirážku provedenou Komisí v rozhodnutí 2000/392/ES (tam 1,5 %), která byla jako taková potvrzena Soudem prvního stupně, je třeba provést rovněž v případě HLB.
Podle názoru BdB by přirážka byla odůvodněná i v případě ostatních zemských bank, ve kterých panují okolnosti, které se projevují zvýšenou mírou rizika oproti "normální investici do základního kapitálu", jako je zčásti mimořádně vysoký objem převodu majetku, neuskutečněné vydání nových podílů na společnosti a s tím spojené vzdání se dodatečných hlasovacích práv, jakož i nedostatečná zastupitelnost investice.
(67) Místo takto vypočtené běžné tržní rendity nesjednalo, resp. neobdrželo FHH za převod uskutečněný v roce 1986 úhradu vůbec žádnou a za převod uskutečněný v roce 1993 jen velmi nízkou.
Za poslední vklad, který byl teprve v roce 1997 uznán pro účely dohledu jako základní kapitál, vyplácela HLB od roku 1993 roční podíl na zisku, který sestával ze zaručené úplaty ve výši 7 % a z variabilní části (pevná úroková sazba ve výši 0,5 % na výplatu dividend z bilančního zisku).
Skutečná výše přitom BdB nebyla známa.
Úhrada se ale vzhledem ke srovnatelnosti se základním kapitálem zdá příliš nízká.
Úhrada byla dále vyplacena HGV, která je sice holdingovou společností FHH, ale z hospodářského hlediska představuje samostatnou jednotku, zatímco FHH přímo nic neobdrželo.
Za vložení ostatních podílů do kapitálové rezervy nebyla dohodnuta vůbec žádná úhrada.
(68) Běh promlčecí lhůty ohledně převodu podílů ke dni 1. ledna 1993 Komise přerušila žádostí o informace ze dne 1. září 1999 a rovněž rozhodnutím o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002.
Ohledně vkladu učiněného ke dni 1. ledna 1986 se BdB při svém popření námitky promlčení opírá o právní institut pokračujícího jednání.
Odpovídající koncept lze rovněž nalézt i v judikatuře týkající se tradičního práva hospodářské soutěže.
Předpoklady pro souvislost jednání zde byly dány, protože veškeré převody souvisely s jednotným konceptem posílení kapitálu a rozšířením obchodní činnosti a probíhaly podle téhož vzoru.
Na převod uskutečněný ke dni 1. ledna 1993 rovněž nelze pohlížet odděleně z důvodu nových pravidel o kapitálové přiměřenosti.
Na převody uskutečněné v roce 1986 a 1993 proto musí být pohlíženo jako na jednotné kapitálové opatření, přičemž podpora byla v plném rozsahu poskytnuta až 1. ledna 1993.
(69) Proto je také nepodstatné, zda žádosti Komise o předložení informací z roku 1993 mohly přerušit běh promlčecí lhůty či nikoli.
BdB přitom ovšem konstatuje, že tato lhůta týkající se podpory poskytnuté ve prospěch HLB by mohla být přerušena pouze v případě, pokud by se tyto dopisy týkaly také právě této podpory.
Protože BdB nezná přesný obsah uvedených dopisů, nemůže se k této věci definitivně vyjádřit.
VI. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKO BdB
(70) Německo nejprve uvádělo, že BdB nesprávně vykládal rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. března 2003 (dále jen "rozsudek WestLB").
BdB se zjevně domníval, že rozsudek vyjasnil, že vzestup hodnoty prostřednictvím kapitálového vkladu nepředstavuje běžnou tržní renditu.
K tomu se však soud nevyjádřil způsobem podstatným pro rozhodnutí.
Výrok soudu, že soukromý investor se za normálních podmínek s minimalizací ztráty nebo s omezenou renditou nespokojí, a to ani tehdy, jestliže se již podílí na základním kapitálu podniku, do kterého investuje, nevypovídá nic o posouzení z hlediska právní úpravy podpory v případě rendity, která nespočívá v pevné úrokové sazbě, ale například ve vzestupu hodnoty podniku.
(71) BdB toto zjevně sám připouští, když poukazuje na kapitálové vklady soukromých bank v dceřiných podnicích a vypovídá, že se přitom očekávání rendity nevyjadřuje ve sjednání pevné úrokové sazby, ale v dividendách a ve vzestupu výnosu, jakož i s tím souvisejícím vzestupu hodnoty.
V této souvislosti je třeba rovněž poznamenat, že BdB si není dostatečně vědom skutečností, pokud jde o jím zpochybňovanou možnost uskutečnění nárůstu hodnoty HLB, neboť 49,5 % podílů nebylo v rozporu s tvrzením BdB obchodovatelných, protože byly v roce 1997 prodány bance LSH.
(72) Minimální rendity ve výši 13,41 % (převod v roce 1986), resp. 10,88 % (celkový převod v roce 1993), které BdB vypočetl na základě tzv. modelu CAPM, nejsou správné.
Za prvé provázejí používání CAPM zásadní pochybnosti a jeho používání ze strany BdB zvláštní pochybnosti.
Kromě jiného tak BdB omezil tržní portfolio na německé akcie obsažené v CDAX, ocenil parametry pouze na základě údajů, které byly zčásti údaji z minulosti, aniž by přezkoumal platnost v okamžiku relevantním pro investici, tržní rizikovou prémii odvodil ze studie, která se zabývala výlučně průměrnými renditami německých akcií v letech 1954 až 1988, a pro výpočet faktoru beta použil banky CDAX jako podniky s týmž předmětem činnosti a rizikovým profilem.
V důsledku toho byly skoro všechny faktory potřebné pro model CAPM nesprávně oceněny a minimální rendity běžné na trhu za dotyčné transakce byly přeceněny.
(73) BdB navíc odůvodnil přirážku za zvláštnosti transakce jednoduchým převzetím kritérií uvedených v rozhodnutí 2000/392/ES, aniž by však provedl kvantitativní posouzení, jakým bylo posouzení kritizované v rozsudku WestLB.
Dále byla z důvodu nedostatečné likvidity celá sazba refinancování odečtena ve formě slevy, protože vůbec nebylo přípustné, aby se provedlo započtení účinku snížení daně, který BdB uváděl jako slevu za likviditu, proti přiměřené renditě.
Taková interpretace se zakládá na zásadním myšlenkovém omylu.
Očekávané rendity na úrovni investora nemají nic společného s daňovými účinky v rozvaze na úrovni podniku.
(74) V souladu se svým právním názorem Německo vypočítalo alternativně k výpočtu BdB běžnou tržní renditu.
Přitom se Německo zabývalo pouze transakcí provedenou v roce 1993, neboť převod z roku 1986 již byl promlčený.
(75) Německo zastávalo názor, že je nejprve třeba provést analýzu rizikového profilu obou nepeněžitých vkladů.
Vklad tichého společníka by měl být nejprve porovnán s vklady s obdobně dlouhou dobou splatnosti (16 let).
Pokud jde o kapitálovou rezervu je třeba přednostně vycházet ze srovnání s časově neomezeným vkladem tichého společníka, a sice vzhledem k rizikovému profilu, jakým je například téměř neexistující ručení z důvodu institucionální odpovědnosti v případě platební neschopnosti, bezvýznamnost hlasovacích práv kvůli stoprocentnímu vlastnictví FHH, účast na ztrátě, pořadí pro nárok na vyplacení dividendy a doba trvání.
Na tomto základě Německo v reakci na stanovisko BdB shrnulo oba nástroje za účelem výpočtu úhrady, vážilo však jejich podíly na celkovém vkladu podle toho, zda měly omezenou či neomezenou dobu trvání.
Po úplném odečtení nákladů na refinancování došlo Německo k přiměřené úhradě ve výši 1,48 % za celkovou výši vkladu.
(76) V souladu se svým právním názorem však Německo ve své reakci vypočítalo renditu za kapitálovou rezervu alternativně i podle modelu CAPM.
Při použití tržní rizikové prémie ve výši 3 % a hodnoty beta pro HLB ve výši 0,7861 vychází pro zvýšení kapitálové rezervy hypotetická minimální rendita pro peněžité vklady ve výši 9,74 %, od které však ještě musejí být kvůli chybějící likviditě odečteny náklady na refinancování v plné výši, takže skutečná minimální rendita běžná na trhu činí 2,36 %.
Pro vklad tichého společníka Německo z důvodu neexistence obchodování s těmito nástroji na sekundárním trhu nepoužilo model CAPM, ale srovnání s podobnými nástroji financování.
Po odečtení nákladů na refinancování v plné výši se došlo k přirážce 1,29 % na časově neomezené vklady tichého společníka srovnatelné s vkladem HLB.
Po shrnutí a zvážení vychází celková úhrada ve výši 2,08 %.
(77) Pokud jde o promlčení, které podle BdB kvůli spojení obou transakcí nenastalo, opakovalo Německo námitky již předtím uváděné ve svém stanovisku a ještě jednou konstatovalo, že transakce z roku 1986 byla právně i fakticky oddělená od převodu uskutečněného v roce 1993, jak to dokládají původně předané i později dodatečně dodané dokumenty.
Dále dodalo, že právní institut pokračujícího jednání uváděný BdB považují v současnosti i trestní soudci Spolkového soudního dvora za sporný.
Konstrukce pokračující souvislosti v evropském kartelovém právu, která je výslovně upravena v jednom nařízení o promlčení stíhání a výkonu rozhodnutí, nemůže být přenesena do právních předpisů o podporách, které se týkají odlišných skutkových stavů, a navíc nařízení (ES) č. 659/1999 konstrukci pokračující souvislosti nezná.
VII. DOROZUMĚNÍ MEZI BDB, FHH A HSH NORDBANK
(78) Dne 8. října 2004 se Komise dozvěděla o výsledcích dorozumění mezi stěžovatelem BdB, FHH a HSH Nordbank, která se vytvořila z LSH a HLB v roce 2003.
Bez ohledu na přetrvávající zásadní právní názory stran dorozumění se strany dohodly na základní metodice, jak vypočítat renditu jako vyrovnávací přímou, pevnou úhradu.
Přitom se dohodly na částce odpovídající úhrady, pokud jde o převod z roku 1993 týkající se 38 % podílů ve WK do kapitálové rezervy ve výši přibližně 959,4 milionu DEM.
Ohledně nepřímého poskytnutí 19,86 % podílů ve WK do vkladu tichého společníka ve výši 300 milionů DEM uskutečněného rovněž dne 1. ledna 1993 se sice byly schopny dohodnout na základním mechanismu fixního měřítka úhrady, avšak nikoli na přesném výpočtu, především s ohledem na slevu kvůli nedostatečné likviditě (viz body 81 až 203).
Strany prosí Komisi, aby při vydání svého rozhodnutí zohlednila výsledky dorozumění.
Dorozumění se nezabývá převodem uskutečněným v roce 1986; strany prohlásily, že nebudou odporovat konečnému rozhodnutí Komise k otázce promlčení tohoto převodu.
(79) Strany určily na základě modelu CAPM nejdříve běžnou tržní minimální úhradu za vklad do kapitálové rezervy (kolem 959 milionů DEM).
Při použití bezrizikové úrokové sazby ve výši 7,23 %, obecné tržní rizikové prémie ve výši 4 % a hodnoty beta ve výši 0,74 by přiměřená minimální úhrada za podíly vložené do kapitálové rezervy měla podle tohoto dorozumění činit 10,19 %.
FHH bylo jediným vlastníkem, a proto nebyla sjednána žádná další přirážka, např. za chybějící hlasovací práva.
Závěrem byla z důvodu chybějící likvidity kapitálu určena sleva ve výši 3,62 % (na základě bezrizikové úrokové sazby, jako hrubé náklady na refinancování, od kterých se odečte přibližně 50 % daň z příjmu právnických osob plus solidární příspěvek na určení čistých nákladů na refinancování).
Výsledkem výpočtu je přiměřená úhrada ve výši 6,57 %.
(80) Za vnesení 300 milionů DEM do vkladu tichého společníka vypočetly HSH Nordbank a FHH marži na úhradu ve výši 129 základních bodů, neboť hrubé náklady na refinancování musely být sraženy.
BdB upřednostnil výpočet rovněž podle modelu CAPM a při použití nízkého faktoru beta (0,32) pro tuto zvláštní transakci, která se uskutečnila v týž okamžik, a slevy za likviditu po zdanění ve výši 3,62 % (čisté náklady na refinancování) došel k odpovídající úhradě ve výši 4,89 %.
VIII. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
1. K ZÁSADNÍ OTÁZCE PROMLČENÍ
(81) Německo zastávalo názor, že pokud by se jednalo o podporu, pak by pro převod uskutečněný dne 1. ledna 1986 a zahrnující 24 % podílů na kapitálu, které zvýšily kapitál HLB o 212,160 milionu DEM, desetiletá promlčecí lhůta podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 uplynula. Žádosti Komise o informace ze dne 12. ledna 1993, 10. listopadu 1993 a 13. prosince 1993, tedy žádosti z období před 1. lednem 1996, byly obecné povahy a proto nebyly opatřeními podle čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení, která by mohla přerušit běh promlčecí lhůty.
(82) Po důkladném přezkoumání skutkového stavu se Komise k tomuto názoru připojuje a převod ze dne 1. ledna 1986 již dále nebude z hlediska podpory přezkoumávat.
(83) Je třeba konstatovat, že v nařízení (ES) č. 659/1999, které vstoupilo v platnost dne 16. dubna 1999, stanoví čl. 15 odst. 1 lhůtu pro navrácení protiprávní podpory a použije se na každé opatření přijaté po vstupu nařízení v platnost, kterým se s konečnou platností vyžaduje navrácení podpory, a to i tehdy, pokud byla podpora poskytnuta před vstupem nařízení v platnost [17]. Jako počátek desetileté lhůty, během které Komise může vyžadovat navrácení protiprávní podpory, se stanoví den poskytnutí podpory, a to i tehdy, pokud nařízení k tomuto okamžiku neplatilo [18].
(84) Převod uskutečněný k 1. lednu 1986 byl jednorázovým a nikoli opakujícím se státním opatřením.
Tím se odlišuje o státních úprav, které předpokládají opakující se opatření, jako např. roční granty nebo daňové úlevy.
Vložení z roku 1986 navíc právně ani fakticky nijak nesouvisí s převodem z roku 1993.
Ani "Sideletter" ze dne 22. prosince 1992, který Německo zmínilo v dopise z prosince 1999 a později doručilo, nesvědčí o jednotné vůli investovat v případě obou převodů, jak se původně tvrdilo.
Uvedený Sideletter se vztahuje pouze k převodu z roku 1993 a pro tento účel přebírá určitou úpravu převodu z roku 1986 také pro vložení dalších podílů, které se uskutečnilo k 1. lednu 1993, totiž právo FHH požadovat převod podílů ve WK.
(85) Za okamžik poskytnutí případné protiprávní podpory je třeba stanovit převod FHH k 1. lednu 1986.
V důsledku právně účinného vložení prostředků za výše popsaných podmínek se zvýšila potenciální hospodářská výhoda HLB, která je zde předmětem zkoumání.
HLB měla prostředky k dispozici od 1. ledna 1986; BAKred je pro rok 1986 uznala.
Následkem toho končí desetiletá lhůta dne 1. ledna 1996.
(86) Běh této desetileté lhůty se podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 přerušuje jakýmkoli opatřením přijatým Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkajícím se protiprávní podpory. V rozsudku "Scott" konstatoval Soud prvního stupně, že žádost Komise o informace ohledně přesně definovaného případného opatření podpory, kterou Komise zaslala před vstupem uvedeného nařízení v platnost, sice k tomuto okamžiku nemohla přerušit běh desetileté lhůty, ale je třeba jí takový účinek přiznat, pokud po vstupu nařízení v platnost Komise vykonává své pravomoci směřující k navrácení dotyčné podpory [19].
(87) V daném případě nesplňují žádosti Komise o informace podané před 1. lednem 1996 požadavky kladené na opatření, které přerušuje běh desetileté lhůty, neboť se nejedná o opatření týkající se protiprávní podpory, jak stanoví již čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999.
(88) Až do své žádosti o informace ze dne 1. září 1999 se Komise v žádném dopise určeném Německu netázala na transakce ohledně převodu v Hamburku ani nezmiňovala FHH či HLB.
Tři dopisy z roku 1993 se vztahují výlučně na převody WfA na WestLB; navíc tyto dopisy obsahují pouze obecné dotazy na případné jiné převody na zemské banky v jiných spolkových zemích.
Žádost o informace ze dne 10. listopadu 1993 kromě otázek k WestLB zmiňuje ještě pouze spolkové země Berlín, Šlesvicko-Holštýnsko a Dolní Sasko.
BdB sice v obou svých dopisech z roku 1994, jakož i v dopise ze dne 3. ledna 1995 upozorňoval i na převody FHH na HLB.
Komise však na to reagovala po prvé svým dopisem ze dne 1. září 1999 a vyžádala si informace o transakcích v Hamburku.
(89) Před uplynutím desetileté lhůty pro navrácení podpory, což nastalo dnem 1. ledna 1996, tak nebylo ze strany Komise patrné žádné přezkoumání převodů na HLB.
Korespondence ohledně WestLB, jakož i obecné dotazy na případné transakce v jiných spolkových zemích nemohou nahradit žádost o informace ohledně konkrétně uvedené případné podpory.
V opačném případě by již obecné, v desetiletých intervalech rozesílané oběžníky Komise přerušily lhůtu a jakákoli promlčecí lhůta by ztratila svůj smysl.
(90) Podle názoru Komise se Německo a HLB mohou za zvláštních okolností převodu uskutečněného v roce 1986 odvolávat na právní jistotu a ochranu dobré víry, i když vložení nebylo oznámeno podle článku 88 Smlouvy o ES.
Přitom je třeba vzít v potaz skutečnost, že rozvoj právních předpisů o podporách a kontrola podpor v praxi v daném okamžiku ještě nebyly do všech podrobností tak pokročilé, jak tomu bylo od devadesátých let dvacátého století.
To platí zejména pro oblast kapitálových vkladů ze strany vlastníků veřejných podniků a například pro teprve po prvním převodu na HLB vyvinutou a v praxi zkoumanou zásadu investora v podmínkách tržního hospodářství.
V uvedeném rozsahu nemohly k tomuto okamžiku německé orgány a HLB, která v roce 1986 uskutečnila převody podílů mezi dvěma touto bankou 100 % vlastněnými podniky, vycházet z existence případné státní podpory, a proto ani z nutnosti oznámení.
(91) Komise tudíž považuje desetiletou lhůtu podle čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 za uplynulou. Podpora pravděpodobně spojená s vložením 24 % podílů ve WK do HLB ke dni 1. ledna 1986 se případně považuje za existující podporu ve smyslu čl. 15 odst. 3 uvedeného nařízení. Následující text se vztahuje výlučně na převody uskutečněné ke dni 1. ledna 1993.
2. STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY O ES
(92) Nestanoví-li Smlouva o ES jinak, jsou podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
2.1.
Státní prostředky a zvýhodnění určitého podniku
(93) Jak již bylo předesláno, k 1. lednu 1993 bylo na HLB přímo a nepřímo (vklad tichého společníka přes HGV) přeneseno celkem téměř 58 % podílů, které drželo FHH ve WK. Jedná se tedy o státní prostředky ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(94) Hospodářský přínos širší kapitálové základny spočívá ve větší kapacitě pro poskytování úvěrů a s tím spojené možnosti rozšíření obchodní činnosti.
Pokud je poskytnut dodatečný kapitál za podmínek pro podnik výhodnějších, než jsou běžné tržní podmínky, představuje to zvýhodnění ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Při přezkoumání této otázky Komise uplatňuje zásadu "investora v podmínkách tržního hospodářství".
Tuto zásadu v celé řadě případů akceptoval a dále rozvinul Soudní dvůr a Soud prvního stupně, zejména rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 6. března 2003, který významně souvisí s tímto případem [20].
a) Zásada investora v podmínkách tržního hospodářství
(95) Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství se za státní podporu nepovažuje situace, kdy jsou kapitálové prostředky poskytnuty za podmínek, "za kterých by i soukromý investor, který jedná v běžných podmínkách tržního hospodářství, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku" [21].
Naproti tomu se finanční opatření považuje za nepřijatelné pro investora v podmínkách tržního hospodářství tehdy, pokud očekávaná, resp. sjednaná úhrada za vnesené prostředky zaostává za úhradami placenými na trhu za srovnatelné investice, což je třeba přezkoumat.
(96) Zásada investora v podmínkách tržního hospodářství je tedy použitelná stejnou měrou na všechny veřejné podniky, a sice nezávisle na tom, zda ve své činnosti vykazují zisk nebo ztrátu.
Tento postoj Komise byl potvrzen Soudem prvního stupně v rozsudku týkajícím se WestLB [22].
(97) Komise musí posouzení případu podložit údaji, které měl investor k dispozici v okamžiku svého rozhodnutí o dotyčném finančním opatření.
O zde posuzovaném převodu rozhodly příslušné orgány veřejné moci koncem roku 1992 a převod nabyl účinnosti ke dni 1. ledna 1993.
Komise tedy musí transakci posuzovat na základě tehdy dostupných údajů a tehdejších hospodářských a tržních okolností.
Údaje uvedené v tomto rozhodnutí, které se vztahují k pozdějších rokům, se použijí pouze pro názorné účely.
(98) Pokud se vlastník podílů, kterým je subjekt veřejného práva, rozhodne, že kapitálový vklad je pro banku přiměřený, aby mohla splňovat kapitálové požadavky, nabízí se otázka, zda by zvláštní okolnosti, za kterých se kapitál poskytuje, byly přijatelné pro investora v podmínkách tržního hospodářství.
Je-li kapitálové opatření nezbytné k tomu, aby byly splněny požadavky na kapitálovou přiměřenost, mohl by být investor v podmínkách tržního hospodářství ochoten učinit toto opatření, aby zachoval hodnotu již uskutečněných investic.
Trval by ale na přiměřené renditě z nového kapitálového vkladu s přihlédnutím k rizikovému profilu.
(99) Investor v podmínkách tržního hospodářství bude i v případě, že již drží podíly nějakého podniku, přezkoumávat ostatní možnosti investic mimo uvedený podnik.
Pro investování dalších prostředků do veřejného podniku se rozhodne zpravidla jen tehdy, pokud za dodatečné prostředky může očekávat odpovídající renditu.
Při zodpovězení otázky, zda kapitálový vklad představuje státní podporu, se zásadně nezohledňuje pouhé zabránění ztrátě nebo lepší využití dotyčných prostředků, než jaké bylo využití předcházející.
Namísto toho je třeba také kapitálový vklad vlastníka podílu, nezávisle na tom, jaká je motivace tohoto vkladu, poměřovat tím, zda může investor počítat s běžnou renditou za dodatečné prostředky v průběhu přiměřeného období.
(100) Proti tomuto výkladu zásady investora v podmínkách tržního hospodářství, kterého se přidržela Komise již ve svém rozhodnutí 2000/392/ES [23], neměl soud žádné námitky.
Přitom se opíral rovněž o úvahu, že se ani soukromý investor, který se již podílí na základním kapitálu podniku, za normálních podmínek nespokojí s tím, že mu jeho investice nezpůsobí ztráty nebo mu přinese jen omezené zisky.
Spíše bude vždy usilovat o přiměřenou renditu za svou investici, a to podle konkrétních okolností a svých krátkodobých, střednědobých či dlouhodobých zájmů [24].
(101) Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství je tak pro přezkoumání v tomto případě klíčová otázka, zda by investor v podmínkách tržního hospodářství převedl kapitál, který vykazuje tytéž znaky jako prostředky FHH na podporu, za týchž podmínek, zejména s ohledem na předpokládanou renditu z investice.
b) Článek 295 Smlouvy o ES
(102) Podle článku 295 Smlouvy o ES není nijak dotčena úprava vlastnictví uplatňovaná v různých členských státech.
Tím však není nijak ospravedlněno porušování pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě.
(103) Německo tvrdilo, že převedené prostředky nemohly být využity se ziskem jiným způsobem, než jako vklad do obdobné veřejné instituce.
Převod proto z obchodního hlediska představoval nejsmysluplnější využití daných aktiv.
Jakákoli úplata za vložení, tj. jakákoli dodatečná rendita z převedených aktiv, by tak byla dostačující pro to, aby s ohledem na "zásadu investora v podmínkách tržního hospodářství" převod ospravedlnila.
(104) S touto argumentací nelze souhlasit.
Může být pravda, že vložení podílů do HLB a z toho vyplývající možnost banky využít kapitál pro účely kapitálové přiměřenosti bylo z hospodářského hlediska nejsmysluplnější využití.
Jakmile se však vydávají veřejné prostředky a jiná aktiva na komerční činnosti v rámci hospodářské soutěže, je třeba uplatňovat běžná tržní pravidla.
To znamená, že jakmile se stát rozhodne, že aktiva určená pro veřejné účely využije (také) komerčně, musí za to vyžadovat úplatu, která odpovídá běžné tržní úhradě.
c) Vlastnická struktura
(105) Při tomto přezkoumání je klíčová otázka, zda by za odpovídajících okolností soukromého investora jednajícího v běžných podmínkách tržního hospodářství a o srovnatelné velikosti, jako jsou veřejnoprávní správní subjekty, bylo možno přimět k uskutečnění dotyčného kapitálového vkladu, jak uvedl Soud prvního stupně v rozsudku WestLB s poukazem na dosavadní judikaturu [25].
Soud dále prohlásil s poukazem na jiné rozsudky, že "chování veřejného investora je třeba srovnávat s chováním soukromého investora s ohledem na to, jak by se choval soukromý investor při dotyčném postupu vzhledem k informacím dostupným v odpovídajícím okamžiku a k předvídatelnému vývoji".
[26] Tím se zdůrazňuje, že při zkoumání záleží na okamžiku investice a na očekáváních investora přiměřeně daných v tomto okamžiku, tj. zakládajících se na dostupných informacích.
Očekávání se do značné míry vztahují na pravděpodobnou renditu.
(106) FHH bylo jediným vlastníkem HLB.
I kdyby tato okolnost měla umožnit odhlédnout od pouhého posuzování pevně sjednané úhrady (zde [...] milionů DEM [...], což odpovídá [maximálně 10 %] na vklad tichého společníka), nelze se v daném případě odvolávat na vlastnictví FHH, aby se ospravedlnila nepatrná přímá úhrada.
(107) Odvolávání se na vlastnictví FHH by předpokládalo, že existoval dostatečný obchodní plán, posudek o hodnotě nebo ohodnocení očekávané rendity dotyčné investice.
(108) V daném případě tomu tak není.
V okamžiku provedení investice nebyl vypracován ani obchodní plán, ani posudek o hodnotě nebo jiný odborný posudek o očekávané renditě dotyčné investice.
Komise proto kromě sjednané přímé úhrady nemá k dispozici žádný usvědčující a kvantifikovatelný důkaz pro renditu očekávanou svého času ze strany FHH.
(109) Německo prohlásilo, že jak rezervy, které HLB sama vytvořila a pravidelně přeměňovala v základní kapitál, tak výplaty dividend ve prospěch FHH jako jediného vlastníka by musely být zohledněny, neboť zisk vytvořený HLB nutně vyplývá i z prostředků převedených FHH.
Dále je třeba zohlednit nárůsty hodnoty, kterých bylo dosaženo díky vloženému kapitálu a které byly realizovány při prodeji podílů společnosti LSH v roce 1997.
(110) Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství, který na základě informací, jež má v okamžiku provedení investice k dispozici, přiměřenou renditu buď může očekávat, nebo ji pevně sjedná, však nezáleží na výplatách dividend a realizovaných nárůstech hodnoty, ke kterým dojde po uskutečnění investice.
Určujícími faktory nemohou být proto výplaty dividend nebo nárůsty hodnoty, které nelze předem vypočítat.
Není rozhodující ani otázka, zda nárůst hodnoty prostřednictvím prodeje vede k dosažení výnosů.
Navíc se dividendy vyplácejí na kapitál a nikoli na rezervy, ani když přispívají k nárůstu zisku na podíl.
(111) Komise proto zastává názor, že v daném případě je třeba stanovit přiměřenou renditu na základě přímé úhrady, kterou by vyžadoval investor v podmínkách tržního hospodářství.
d) Úhrada a prvky úhrady za vložení 659,4 milionu DEM do kapitálové rezervy HLB
Kapitálová základna pro výpočet úhrady
(112) Jak bylo uvedeno a Soudem prvního stupně potvrzeno v případě WestLB, musí se uhradit zásadně celková hodnota převáděného majetku.
Úhrada přitom může být pro části převáděného majetku odlišná.
Při stanovení přiměřené úplaty by se mělo rozlišovat mezi částmi kapitálové rezervy podle jejich užitku pro HLB.
(113) Hodnota převedených podílů zahrnutých do rozvahy činila od 1. ledna 1993 konstantně 659,4 milionu DEM.
Předtím, než byla uznána ze strany BAKred, však tato částka nebyla v plném rozsahu použitelná jako kapitál.
Až do okamžiku uznání za kapitál dne 1. ledna 1997 bylo využití tolerováno ze strany BAKred pouze tehdy, pokud to bylo nezbytné k plnění příslušných předpisů o kapitálové přiměřenosti.
HLB doložila části rezervy od roku 1993 až do konce roku 1996, tzn. od 182,5 milionu DEM (1993), přes 435,6 milionu DEM (1994) a 255,1 milionu DEM (1995) až do 451,1 milionu DEM (1996).
Kvůli krytí rezervy kapitálem v trvalé výši [...] milionů DEM požadovanému z hlediska dohledu mohlo být od roku 1997 až do konce května 2003 v plném rozsahu využito pouze [...] milionů DEM.
Informace o základu pro výpočet relevantním pro přiměřenou renditu z vlastního kapitálu k ručení lze nalézt v tabulce uvedené v bodu 183.
(114) Části rezervy, které do roku 1997 nebyly resp. od té doby nemohly být doloženy (viz tabulka uvedená v bodu 183), sice nebyly resp. nemohly být využity k rozšíření obchodu v rámci hospodářské soutěže, ale přesto přinášely HLB užitek, neboť výše kapitálu vykázaného v rozvaze poskytuje věřitelům banky informaci o její solidnosti a tak ovlivňuje podmínky, za kterých banka může přijímat cizí kapitál.
Věřitelé a ratingové agentury zohledňují celkovou hospodářskou a finanční situaci, ve které se banka nachází.
Protože tyto částky sice ročně nemohly být využity k rozšíření obchodní činnosti, avšak vylepšily postavení banky v očích věřitelů, může být hospodářská funkce kapitálu v tomto ohledu srovnávána alespoň se zárukou.
(115) Investor v podmínkách tržního hospodářství by z důvodu hospodářského užitku za tyto prostředky požadoval rovněž úhradu.
Přiměřená úhrada za kapitál k ručení
(116) Finanční investice rozdílné hospodářské kvality vyžadují rozdílné rendity.
Při zkoumání, zda je investice pro investora v běžných tržních podmínkách přijatelná, se proto musí vycházet ze zvláštní hospodářské povahy dotyčného kapitálového opatření a z hodnoty kapitálu daného k dispozici HLB.
Podobnost investice se základním kapitálem
(117) Komise je toho názoru, že vložení prostředků do kapitálové rezervy, která byla alespoň od roku 1997 uznána ze strany BAKred jako základní kapitál, se nejvíce podobá investici do základního kapitálu, pokud se odhlédne od nedostatečné likvidity.
(118) Tento názor sdílí i stěžovatel.
Německo kapitálovou rezervu kvůli rizikovému profilu srovnávalo s vkladem tichého společníka.
Ve svém dorozumění strany pro účely výpočtu přiměřené úhrady stanovily jako výchozí bod podobnost se základním kapitálem.
(119) Účelový rezervní fond byl BAKred uznán jako základní kapitál (kapitál "Třídy 1"), a proto může být také srovnáván pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vkladu uznávány jako základní kapitál.
Podle informací Komise jimi byly v roce 1992 pouze základní kapitál banky a rezervy, jakož i vklady tichého společníky, které odpovídaly zvláštním požadavkům § 10 odst. 4 KWG.
(120) Již ve svém rozhodnutí 2000/392/ES Komise zdůraznila, že srovnání majetku WfA, který je rovněž uznán jako základní kapitál, s hybridními kapitálovými nástroji, které byly uznány pouze jako doplňkový kapitál, jako např. požitkové listy a prioritní akcie bez hlasovacích práv, nemůže posloužit jako základ pro určení přiměřené úhrady za převedený kapitál [27].
Základní kapitál má pro podnik větší užitek, protože podnik si tím může opatřit doplňkové vlastní prostředky (např. požitkové listy) až do stejné výše a rozšířit tak základnu vlastních prostředků.
Předpokladem pro uznání jako základní vlastní prostředky je zvýšená riziková expozice disponibilního kapitálu, která se zásadně projevuje i ve zvýšené běžné tržní úhradě těchto nástrojů.
Srovnatelnost s tzv. doplňkovými prostředky, které je možné použít pouze v omezeném rozsahu pro rozšíření obchodní činnosti, může být proto od počátku vyloučena.
(121) Komise zastává názor, že srovnání s vkladem tichého společníka provedené Německem a HLB není vhodné, aby mohlo sloužit jako základ pro určení přiměřené úhrady za kapitálovou rezervu.
Převod podílů musí být spíše porovnáván s investicí do základního kapitálu HLB.
(122) Pro Komisi je přitom podstatný ten aspekt, že právě vklad prostředků na podporu neproběhl právní formou vkladu tichého společníka, ale prostřednictvím tvorby rezervy.
Dále sice souhlasí, že kapitálová rezerva vykazuje některé znaky, které typicky nacházíme spíše u vkladu tichého společníka.
Komise se přesto domnívá, že i riziko, že vložený kapitál bude v případě insolvence nebo likvidace alespoň částečně použit ke krytí, celkově nezaostávalo za investicí do základního kapitálu.
(123) Na základě uvedených hledisek, zejména analýzy rizika, které investor podstoupil při transakci zde posuzované, Komise došla k závěru, že výchozím bodem pro určení přiměřené úhrady za vklad do kapitálové rezervy HLB je disponibilní základní kapitál.
Nevýhody likvidity
(124) Německo zastává názor, že vložení podílů WK je kvůli nedostatečné likviditě a s tím souvisejícími náklady na refinancování nejblíže srovnatelné s nepeněžitým kapitálovým vkladem.
Jak Německo poukázalo ve svém původním stanovisku, znamenalo by to, pokud jde o hrubou renditu, rozdíl ve výši kolem 6,6 % ve srovnání s kapitálem vloženým v hotovosti.
Tuto nevýhodu by při zvažování přiměřenosti své úhrady musel zohlednit i investor v podmínkách tržního hospodářství.
(125) Komise rovněž zastává názor, že nedostatečnou likviditu je třeba zohlednit.
"Normální" kapitálový vklad bance vytváří jak likviditu, tak i základnu vlastních prostředků, která je právními předpisy o dohledu požadována pro rozšíření její obchodní činnosti.
Aby bylo možné kapitál plně využívat, tzn. aby mohla rozšířit svá 100 % rizikově vážená aktiva o faktor 12,5 (tzn. 100 děleno ukazatelem kapitálové přiměřenosti ve výši 8 %), musí se banka 11,5krát refinancovat na finančních trzích.
Zjednodušeně řečeno, z rozdílu 12,5krát obdržených a 11,5krát zaplacených úroků na tento kapitál a po odečtení ostatních nákladů banky (např. výdaje na správu) vyplývá zisk z vlastního kapitálu [28].
(126) Protože kapitál HLB nevytváří nejprve žádnou likviditu, měla HLB další náklady na financování ve výši částky kapitálu, jestliže získala potřebné prostředky na finančních trzích, aby plně vyčerpala obchodní možnosti, které se jí otevírají díky dalšímu vlastnímu kapitálu, tzn. aby rozšířila rizikově vážené majetkové hodnoty o 12,5násobek částky kapitálu (popř. aby zachovala existující majetkové hodnoty v této výši) [29].
Kvůli těmto dalším nákladům, které u vlastního kapitálu poskytnutého v likvidní podobě nevznikají, musí být při zjišťování přiměřené úplaty provedena odpovídající sleva.
Investor v podmínkách tržního hospodářství nemůže očekávat, že obdrží stejnou úplatu jako při kapitálovém vkladu v hotovosti.
(127) Komise přitom zastává názor, že nelze vzít v úvahu celkovou úrokovou sazbu pro refinancování.
Náklady na refinancování jsou provozními výdaji a snižují tak zdanitelné příjmy.
Čistý výsledek banky se tedy nesnižuje o částku dodatečně zaplacených úroků.
Část těchto výdajů se totiž vyrovná prostřednictvím nižší daně z příjmu právnických osob.
Jako dodatečné zatížení HLB musejí být v důsledku zvláštní povahy převedeného kapitálu zohledněny pouze čisté výdaje.
Komise tedy vesměs uznává, že HLB vyvstaly dodatečné "náklady na likviditu" ve výši "nákladů na refinancování minus daně z podnikání".
(128) Ve svém dorozumění strany rovněž zakládají svůj výpočet na čistých nákladech na refinancování.
Přitom stanovily pro úplné náklady na refinancování dlouhodobou bezrizikovou úrokovou sazbu ve výši 7,23 % [30].
Navíc se strany shodly na tom, že budou předpokládat paušální sazbu daně ve výši 50 % [31].
Zjištění očekávané minimální úhrady za investici do základního kapitálu HLB
(129) Očekávaná rendita investice a riziko investice jsou podstatnými činiteli pro investiční rozhodnutí investora v podmínkách tržního hospodářství.
Aby určil výši těchto obou prvků, zahrne investor do svého výpočtu veškeré dostupné informace o společnosti a o trhu.
Přitom se opírá o historické průměrné rendity, které z obecného hlediska představují opěrný bod také pro budoucí výkonnost podniku, jakož i mimo jiné o analýzu obchodního modelu podniku, který platí pro období investice, analýzu strategie a kvality vedení podniku nebo relativních vyhlídek dotyčného hospodářského odvětví.
(130) Investor v podmínkách tržního hospodářství bude investovat jen tehdy, pokud investice umožní ve srovnání s nejbližším nejlepším alternativním využitím kapitálu vyšší renditu, popř. nižší riziko.
Obdobně investor nebude investovat do podniku, jehož očekávání rendity jsou nižší než průměrná očekávání rendity jiných podniků se srovnatelným rizikovým profilem.
V tomto případě lze předpokládat, že existují dostačující alternativy k přijatým investičním plánům, které slibují vyšší očekávání rendity při stejném riziku.
(131) Existují různé metody pro zjišťování přiměřené minimální úhrady.
Sahají od různých variant přístupu pro financování až po model CAPM.
Pro účely popisu různých přístupů má smysl rozlišovat mezi dvěma složkami, bezrizikovou renditou a rizikovou prémií specifickou pro projekt: přiměřená minimální rendita rizikové investice = bezriziková základní sazba + riziková prémie rizikové investice.
Přiměřená minimální rendita rizikové investice může být následně popsána jako součet bezrizikové výnosnosti a dodatečné rizikové prémie za převzetí rizika specifického pro investici.
(132) V souladu s tím je základem pro jakékoli určení rendity existence formy investice bez rizika selhání s předpokládanou bezrizikovou renditou.
Pro zjištění bezrizikové základní sazby se obvykle používá očekávaná rendita pevně úročených cenných papírů státních emitentů (popřípadě index zakládající se na těchto cenných papírech), protože takové cenné papíry představují formu investice se srovnatelně nepatrným rizikem.
Rozdíly mezi různými metodami však spočívají ve zjišťování rizikové prémie:
- Přístup k financování: očekávaná rendita vlastního kapitálu investora představuje z pohledu banky využívající kapitál budoucí náklady financování.
U tohoto přístupu se nejprve zjišťují historické náklady na vlastní kapitál, které vznikly bankám srovnatelným s dotčenou bankou.
Aritmetický průměr historických nákladů na kapitál se pak porovná s budoucími očekávanými náklady na vlastní kapitál a tím také s očekávaným požadavkem investora na renditu.
- Přístup k financování se složenou roční mírou růstu (Compound Annual Growth Rate): ústředním bodem tohoto přístupu je použití geometrické namísto aritmetické střední hodnoty.
- CAPM: CAPM je nejznámější a nejčastěji testovaný model moderního finančnictví, s jehož pomocí lze renditu očekávanou investorem zjistit z následujícího vzorce: očekávaná rendita = bezriziková úroková sazba + tržní riziková prémie x beta.
Faktor beta se používá pro kvantifikaci rizika podniku ve vztahu k celkovému riziku všech podniků.
Riziková prémie pro konkrétní investici vznikne vynásobením tržní rizikové prémie faktorem beta.
(133) CAPM je převažující metodou pro výpočet rendit investice u velkých podniků kótovaných na burze.
Protože však HLB není podnikem kótovaným na burze, není přímé odvození její hodnoty beta možné.
Použití CAPM je proto možné pouze na základě odhadu faktoru beta. _BAR_Právě to je mimo jiné důvodem, proč se Německo staví kriticky k použití modelu CAPM na vklad do zemské banky.
(134) Strany založily své výpočty na metodě CAPM.
Přitom stanovily za základ bezrizikovou základní úrokovou sazbu ve výši 7,23 %.
Při zjištění této úrokové sazby se předpokládalo, že účelový majetek měl být dán HLB trvale k dispozici.
Strany proto nepoužily bezrizikovou renditu, která se vztahuje k určitému dni a byla pozorována na trhu k okamžiku uskutečnění vkladu, pro pevně stanovené období investice (např. desetileté rendity pro vládní dluhopisy), neboť takový přístup by nebral v úvahu riziko reinvestice, tj. riziko neinvestovat po uplynutí období investice znovu ve výši bezrizikové úrokové sazby.
Podle názoru stran bude riziko investice nejlépe zohledněno, pokud se za základ stanoví "Total Return Index".
Z uvedeného důvodu strany použily REX10 Performance Index, který vytvořila Deutsche Börse AG a který odráží výkonnost investice do dluhopisů Spolkové republiky Německo s přesně desetiletou splatností.
Zde použitá indexová řada obsahuje příslušné stavy ke konci roku u REX10 Performance Index od roku 1970.
Strany poté zjistily roční renditu, která odráží trend sledovaný v REX10 Performance Index, který byl stanoven za základ v období mezi lety 1970 a 1992, a dospěly k uvedené bezrizikové základní úrokové sazbě ve výši 7,23 %.
(135) Protože vklad měl být HLB skutečně dán k dispozici trvale, zdá se být postup směřující ke zjištění bezrizikové základní úrokové sazby v tomto zvláštním případě přiměřený.
Použitý REX10 Performance Index rovněž představuje obecně uznávaný zdroj údajů.
Zjištěná bezriziková základní úroková sazba se zde tudíž jeví jako přiměřená.
(136) Faktor beta ve výši 0,74 byl odhadnut na základě posudku KPMG k tzv. upraveným faktorům beta všech úvěrových institucí kótovaných v Německu na burze, který má Komise k dispozici.
Na základě tohoto posudku a vzhledem k obchodní orientaci HLB musí být tento faktor beta pokládán za přiměřený.
(137) Z pohledu Komise se dále zdá přijatelná i tržní riziková prémie ve výši 4,0 %.
Již v řízení, které vedlo k rozhodnutí 2000/392/ES, bylo vícekrát pojednáno o tzv. všeobecné dlouhodobé tržní rizikové prémii, tedy o rozdílu mezi dlouhodobou průměrnou renditou na běžné akciové portfolio a na vládní dluhopisy.
V odpovídajících posudcích k řízení byla v závislosti na metodě, zkoumaném období a základních údajích stanovena rozmezí od přibližně 3 % do 5 %.
V posudku vypracovaném pro BdB bylo alternativně kalkulováno s hodnotami 3,16 % a 5 %, v dalším posudku vypracovaném pro WestLB v rámci téhož řízení bylo alternativně kalkulováno s hodnotami 4,5 % a 5 % a společnost Lehman Brothers, taktéž pracující pro WestLB, počítala se sazbou ve výši 4 %.
Za těchto okolností nemá Komise v daném případě žádný důvod odchýlit se od tržní rizikové prémie použité v dorozumění.
Vychází-li se z CAPM, podle názoru Komise neexistují žádné pochybnosti, že minimální úhradu zjištěnou stranami lze v daném případě pokládat za přiměřenou.
(138) Komise nemá žádný důvod k domněnce, že minimální úhrada za hypotetickou investici do základního kapitálu, kterou strany zjistily, by neobstála v tržním testu.
Komise proto jako přiměřenou minimální úhradu stanoví hodnotu 10,19 % ročně (po dani z podnikání a před daní investora).
Zrušení přirážky k renditě kvůli 100 % vlastnictví
(139) Je třeba přezkoumat, zda existují důvody pro korekci minimální úhrady.
Podle postupu v jiných řízeních týkajících se zemských bank mohou následující tři charakteristiky jako zvláštnosti transakce odůvodnit takovou přirážku: za prvé neuskutečněné vydání nových podílů na společnosti a s tím spojených hlasovacích práv, za druhé mimořádně vysoký objem převodu majetku a za třetí nedostatečná zastupitelnost investice.
(140) Stejně jako v ostatních řízeních pokládá Komise přirážky ohledně obou naposled jmenovaných aspektů za neoprávněné.
Pokud jde o neexistující hlasovací práva v důsledku neuskutečněného vydání nových podílů na společnosti, přirážka rovněž není možná, neboť FHH již 100 % hlasovacích práv vlastnilo.
Absence snížení úplaty kvůli sjednání paušální úhrady
(141) U akcií úhrada závisí přímo na výsledcích podniku a vyjadřuje se hlavně v podobě dividend a účasti na nárůstu hodnoty podniku (např. vyjádřeno vzestupem kurzu akcie).
FHH obdrží paušální úhradu, jejíž výše by měla vyjadřovat oba tyto aspekty úplaty za "normální" kapitálový vklad.
Dalo by se argumentovat, že pevně stanovená úhrada, kterou obdrží FHH namísto úhrady přímo provázané s výsledky HLB, představuje výhodu, která odůvodňuje snížení sazby úplaty.
Zda je taková pevně stanovená úhrada skutečně výhodnější než variabilní úhrada odvozená od zisku, závisí na výsledcích hospodaření podniku v budoucnosti.
Pokud se zhorší, je pro investora výhodná paušální sazba, pokud se zlepší, je naopak taková sazba nevýhodná.
Skutečný vývoj však nelze při posuzování investičního rozhodnutí dodatečně použít.
V souladu s výše uvedeným Komise zastává stanovisko, že sazba úplaty nemůže být z tohoto důvodu snížena.
Celková úhrada
(142) Na základě všech těchto úvah a ve shodě se stěžovatelem BdB, FHH a HLB dospěla Komise k závěru, že přiměřená úhrada za částky použité do roku 1997 nebo po tomto roce použitelné jako kapitálová rezerva a na podporu ručení by činila 6,57 % (po dani z podnikání), tedy normální rendita za investici by činila 10,19 % minus 3,62 % kvůli výdajům na financování, které HLB vznikly z důvodu chybějící likvidity převedeného majetku.
Přiměřená úhrada za nedoloženou popř. nedoložitelnou část kapitálové rezervy
(143) Jak již bylo uvedeno, má i kapitálový podíl, který nebyl do roku 1997 využíván resp. po tomto roce nebyl doložitelný, pro HLB materiální hodnotu a jeho hospodářskou funkci lze srovnávat se zárukou nebo ručením.
Za podstoupení takového rizika by investor v podmínkách tržního hospodářství vyžadoval přiměřenou úhradu.
Dorozumění mezi BdB, FHH a HSH Nordbank se k této otázce nevyjadřuje.
(144) V rozhodnutí 2000/392/ES [32] Německo považovalo úhradu ve výši 0,3 % ročně před zdaněním za přiměřenou výchozí sazbu.
Důvody, na nichž se v uvedeném rozhodnutí zakládalo zvýšení výchozí sazby, zde naopak neplatí.
V rozhodnutí byla na uvedenou sazbu 0,3 % ročně (před zdaněním) uvalena přirážka ve výši dalších 0,3 % ročně, protože na jednu stranu jsou záruky avala obvykle spojeny s určitými transakcemi a jsou časově omezené (což u WestLB nebylo), a na druhou stranu částka daná k dispozici WestLB ve výši více než 3,4 miliardy DEM převyšuje částku, která bývá normálně krytá takovými bankovními zárukami.
(145) Na základě zásadní srovnatelnosti mezi WestLB a HLB, jakož i z nedostatku ostatních opěrných bodů vychází Komise z toho, že sazba ve výši 0,3 % odpovídá úhradě, kterou by HLB musela zaplatit na trhu na počátku 90. let za převzetí záruky avala v její prospěch.
Komise navíc zjistila, že částka dotyčného kapitálu je u HLB podstatně nižší než u WestLB, a proto se nepoužije druhý důvod uvedený v rozhodnutí WestLB.
Ovšem i u HLB nebyla funkce ručení časově omezená nebo spojená s určitou transakcí.
Na druhou stranu vyplynulo časové omezení fakticky z toho, že uznáním ze strany BAKred jako základní kapitál mohla být celková částka použita k rozšíření obchodní činnosti.
V důsledku toho nemusela již být placena oddělená provize avala.
Úhrada funkce ručení byla obsažena v úhradě funkce rozšíření obchodní činnosti.
Skutková podstata výlučné funkce ručení byla proto od počátku omezená, což odlišuje případ HLB od případu WestLB.
(146) Komise proto pokládá přirážku u HLB, na rozdíl od WestLB, za neoprávněnou a stanoví za základ sazbu ve výši 0,3 % ročně (před zdaněním) jako přiměřenou úhradu za funkci kapitálu k ručení od okamžiku zahrnutí kapitálu do rozvahy k 1. lednu 1993 do uznání ze strany BAKred.
Při použití sazby daně z podnikání, která tehdy činila kolem 50 %, se po uvážení zdanění dojde k sazbě ve výši 0,15 % ročně.
Sazbu ve výši 0,15 % ročně po zdanění strany použily při výpočtu prvku podpory v tabulce připojené k dorozumění.
(147) Prémie za záruku představuje pro HLB provozní výdaj, a proto snižuje zdanitelný zisk.
Úhrada, která musí být zaplacena FHH, se platí ze zisku po zdanění.
Proto se sazba ve výši 0,3 % zásadně musí pomocí sazby daně přizpůsobit.
Stejně jako u nákladů na refinancování Komise vychází z jednotné celkové sazby daně ve výši 50 %.
Komise proto stanoví sazbu ve výši 0,15 % ročně po zdanění.
e) Úhrada za vklad tichého společníka
(148) Za vklad tichého společníka byla průběžně zaplacena úhrada ve výši [...] milionů DEM, což odpovídá [maximálně 10 %] z částky 300 milionů DEM ročně.
Podle názoru Komise nezáleží při posuzování na skutečnosti, že úhrada byla zaplacena společnosti HGV, neboť ta byla 100 % holdingem FHH a nepřímá cesta byla zvolena pouze z daňových důvodů.
Pro přezkoumání z hlediska práva poskytování podpor nemá v daném případě význam, zda investor zvolí pro přijetí úhrady holding, či zda úhradu zaúčtuje přímo.
(149) Vklad tichého společníka měl stanovenou dobu trvání v délce 16 let, tzn. dříve byla výpověď vyloučena.
Na vklad je tedy třeba i přes tuto dlouhou dobu trvání pohlížet jako na časově omezený vklad tichého společníka.
(150) Německo uvedlo, že na základě srovnání s obdobnými nástroji a kvůli nedostatečné likviditě by úhrada ve výši 1,29 % za vklad tichého společníka byla bývala přiměřená.
BdB se domníval, že oproti kapitálové rezervě sice musela být provedena sleva, že se ale v zásadě musí vycházet z podobnosti se základním kapitálem a tudíž, jak již bylo uvedeno výše, z vyšší úhrady.
Kapitálová základna
(151) Hodnota vkladu tichého společníka činila od 1. ledna 1993 konstantně 300 milionů DEM.
Částka ovšem nebyla před uznáním ze strany BAKred jako vlastní kapitál k ručení využívána, jak již bylo uvedeno výše.
Od 1. ledna 1997 až do konce května 2003 mohlo být 300 milionů DEM využíváno v plném rozsahu.
Informace o základu pro výpočet relevantním pro přiměřenou renditu z vlastního kapitálu k ručení lze nalézt v tabulce uvedené v bodu 183.
(152) Vklad tichého společníka, který do roku 1997 nebyl doložen, sice nebyl resp. nemohl být využit k rozšíření obchodní činnosti v rámci hospodářské soutěže, ale přesto přinášel HLB užitek, neboť výše kapitálu vykázaného v rozvaze poskytuje věřitelům banky náznak ohledně její solidnosti a tak ovlivňuje podmínky, za kterých banka může přijímat cizí kapitál.
Věřitelé a ratingové agentury zohledňují celkovou hospodářskou a finanční situaci, ve které se banka nachází.
Protože tato částka ročně nemůže být využita k rozšíření obchodní činnosti, ale vylepšuje postavení banky v očích věřitelů, může být hospodářská funkce uvedené částky v tomto ohledu srovnávána alespoň se zárukou.
(153) Investor v podmínkách tržního hospodářství by z důvodu hospodářského užitku za tyto prostředky vyžadoval rovněž úhradu.
Výše úplaty je ovšem stejně jako u kapitálové rezervy nižší, než výše úplaty za část vlastního kapitálu, kterou může HLB využívat pro obchod v rámci hospodářské soutěže.
Právní a hospodářské zařazení vloženého kapitálu
(154) Podle postupu v rozhodnutí 2000/392/ES Komise zjišťuje přiměřenou úhradu za převedené prostředky na podporu na základě jejich možnosti komerčního využití pro HLB.
Jak již bylo vysvětleno výše, je výchozím bodem pro úhradu běžnou na trhu v tomto případě úhrada, kterou by požadoval investor v podmínkách tržního hospodářství, který bance dává k dispozici kapitál v této podobě.
(155) BdB přitom zastává stanovisko, že se jedná o investici podobnou základnímu kapitálu.
Proti srovnatelnosti se základním kapitálem sice hovoří možnost výpovědi, i když pouze po této dlouhé době.
V případě ztráty se vkladem tichého společníka přesto ručí stejně jako základním kapitálem.
Možnost výpovědi se konečně projevuje způsobem snižujícím riziko, takže vklad tichého společníka musí být úročen s nižší srážkou oproti základnímu kapitálu.
Německo naopak popírá jeho podobnost se základním kapitálem.
Kapitál představuje spíše vklad tichého společníka, což se projevuje ve výši úhrady.
(156) Německo, BdB a Komise se shodují v tom, že se v případě vkladu tichého společníka jedná o základní kapitál.
Vklad tichého společníka byl BAKred, každopádně od roku 1997, uznán jako základní kapitál (kapitál "Třídy 1"), a proto může být také srovnáván pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vkladu uznávány jako základní kapitál.
(157) Komise se v tomto rozsahu připojuje k názoru účastníků řízení.
Již ve svém rozhodnutí 2000/392/ES zdůraznila, že srovnání majetku WfA, který je rovněž uznán jako základní kapitál, s kapitálovými nástroji, které mohly být využity pouze jako doplňkový kapitál, jako např. požitkové listy a prioritní akcie bez hlasovacích práv, nemůže posloužit jako základ pro určení přiměřené úhrady za převedený kapitál [33].
Základní kapitál má pro podnik větší užitek, protože podnik si tím může opatřit doplňkové vlastní prostředky (např. požitkové listy) až do stejné výše a rozšířit tak základnu vlastních prostředků.
Předpokladem pro uznání jako základní vlastní prostředky je zvýšená riziková expozice disponibilního kapitálu, která se zásadně projevuje i ve zvýšené běžné tržní úhradě těchto nástrojů.
Srovnatelnost s tzv. doplňkovými prostředky, které je možné použít pouze v omezeném rozsahu pro rozšíření obchodní činnosti, může být proto od počátku vyloučena.
(158) Podle názoru Komise je z hlediska analýzy rizik vklad tichého společníka typologicky "normální" vklad tichého společníka a nikoli základní kapitál.
Komise se v tomto bodě připojuje k tvrzení Německa.
Jak dotčený vklad tichého společníka, tak i ostatní časově omezené vklady tichého společníka přijímané na kapitálovém trhu by v případě platební neschopnosti byly uhrazeny před základním kapitálem a investor by obdržel konkurzní podíl, zatímco při investici do základního kapitálu by vyšel naprázdno.
Pokud podnik není ve ztrátě, dostane FHH celkovou sjednanou úhradu, zatímco investor investující do základního kapitálu má pouze nárok na výplatu dividendy podle podílu na zisku, tzn. dividendy značně redukované.
Zjištění přiměřené úhrady pro časově omezený vklad tichého společníka do HLB
(159) Jak již bylo vysvětleno, Komise považuje dotčené kapitálové opatření za vklad tichého společníka.
Pro přezkoumání přiměřenosti konkrétně sjednané úhrady situaci na trhu je směrodatné, zda lze úhradu považovat za běžnou ve srovnání s úhradami sjednanými na trhu v případě z hospodářského a právního hlediska srovnatelných transakcí ohledně vkladů tichého společníka.
Úhrada dotyčného vkladu tichého společníka musí být, vycházeje z metodiky používané FHH a HLB, určena na základě časově omezených a i jinak srovnatelných vkladů tichého společníka.
(160) Německo uvádělo, že vklady tichého společníka v průběhu 90. let v narůstající míře využívaly zemské banky pro rozšíření své kapitálové základny.
Vklad tichého společníka, který vznikl převodem vkladu WK do HLB, byl podle všeho pravděpodobně jednou z prvních takových transakcí o podstatném objemu v německém bankovnictví.
(161) Jak ukazuje pozorování rizikového profilu různých kapitálových nástrojů, při srovnatelné účasti na ručení vykazovaly vklady tichého společníka díky své možnosti uspořádání jako časově omezený vklad s pevně stanovenou úhradou silnou podobnost s požitkovými listy.
Pro přijímající banku to znamená navíc daňové výhody, neboť platby úroku, který je třeba odvádět, nepředstavují použití zisku, nýbrž běžně představují, tak jako zde, provozní výdaj (snižující daň).
(162) Vklad tichého společníka do HLB ke dni 1. ledna 1993 byl pro banku první a na téměř pět let také jedinou transakcí tohoto druhu a HLB není nic známo o referenčních transakcích ostatních zemských bank ve stejném období.
Přímé určení přiměřené rizikové prémie za vklad tichého společníka z jiných smluvených vkladů tichého společníka tak není možné.
Dostupné údaje o časově omezených a neomezených vkladech tichého společníka smluvených se třetími osobami v roce 1997 a 1998 je však možné získat nepřímým odvozením, pokud lze kvantifikovat, jak se mezi koncem roku 1992 a koncem roku 1997 změnila přiměřená riziková prémie pro nástroje HLB podobné kapitálu.
Jako měřítko zde může posloužit vývoj rizikové prémie pro dlouhodobé požitkové listy HLB.
Jak ukazuje předložený přehled, riziková přirážka požitkových listů HLB požadovaná od investorů na zůstatek se během tohoto období znatelně zvýšila [34].
Pokud bychom tedy poměry na trhu z konce roku 1997 přenesli do 31. prosince 1992, přiměřená riziková prémie z konce roku 1992 přinejmenším nebude podceněna [35].
V souladu s tím lze přiměřenou rizikovou prémii vkladu tichého společníka s dobou trvání i určit ke konci roku 1992 na základě následujícího vzorce: Riziková prémie vkladů tichého společníka, i,1992 = swapový spread dluhopisů spolkové vlády, i,1992 + swapový spread vkladů tichého společníka, i,1997.
(163) Z údajů na trhu za prosinec 1997 a únor 1998 a z úrokových sazeb smluvených vkladů tichého společníka vyplývá pro vklad tichého společníka časově omezený na 16 let přirážka přibližně 1,25 % nad swapy.
Přeneseno na tržní údaje k 31. prosinci 1992 (swapový spread dluhopisů spolkové vlády ve výši 0,04 %) se vypočítá přiměřená riziková prémie pro vklad tichého společníka s dobou trvání 16 let ve výši 0,04 % +1,25 % = 1,29 %.
(164) Alternativně by riziková prémie mohla být odvozena také na základě podmínek ostatních finančních nástrojů s podobným rizikovým profilem, což je běžně používaný postup.
Časově omezené vklady tichého společníka je třeba zařadit, pokud jde o jejich rizikový profil, mezi požitkové listy a časově neomezené vklady tichého společníka.
Jejich riziková prémie by tedy zásadně musela převyšovat rizikovou prémii požitkových listů, ale nesměla by dosahovat rizikové prémie časově neomezených vkladů tichého společníka.
Zatímco referenční hodnoty pro časově neomezené vklady tichého společníka byly k dispozici teprve za říjen 1999, údaje na trhu pro požitkové listy byly dostupné již od počátku 90. let, neboť tyto nástroje byly již po poměrně dlouhou dobu emitovány a denně obchodovány na burze.
Kromě toho byly rovněž v posudku Lehman Brothers vypracovaném pro WestLB uvedeny rizikové prémie pro požitkové listy německých bank, a to k polovině prosince 1991 [36].
(165) Aby bylo možno z podmínek pro požitkové listy HLB ke konci roku 1992 odvodit přiměřenou rizikovou prémii pro časově omezený vklad tichého společníka v HLB, bylo by zapotřebí ocenit spravedlivou přirážku k renditě mezi oběma nástroji.
Také zde se lze v důsledku neúplných údajů orientovat pouze podle poměrů na trhu koncem roku 1997/počátkem roku 1998 a z nich vyplývající posouzení rizika investorů lze pro HLB pokládat za adekvátní ke konci roku 1992.
Přiměřená riziková prémie vkladu tichého společníka ke konci 1992 by pak mohla být určena na základě následujícího vzorce: riziková prémie vkladů tichého společníka, i,1992 = riziková prémie požitkových listů i,1992 + spread vkladů tichého společníka/požitkových listů, i,1997.
(166) Z údajů na trhu zjištěných k prosinci 1997 a únoru 1998 vyplývá pro vklad tichého společníka časově omezený na 16 let ke konci roku 1997 přirážka ve výši 0,35 % až 0,40 % nad požitkovými listy HLB na období 10 let.
Přeneseno na údaje na trhu k 31. prosinci 1992 (riziková prémie požitkových listů HLB na období 8 let ve výši 0,91 %) vypočítá se tím přiměřená riziková prémie pro vklad tichého společníka na období 16 let ve výši 1,26 % až 1,31 %.
Použijeme-li rizikovou prémii pro požitkové listy na období 10 let ve výši 0,90 % [37], jak byla stanovena v posudku Lehman Brothers ke konci roku 1991, dospějeme k téměř totožným hodnotám.
(167) Na základě informací sdělených Německem vychází podle obou metod marže ve výši přibližně 1,26 % až 1,31 %.
Údaje o emisích požitkových listů a umístěných vkladech, které jsou základem pro výpočet, byly předány Komisi.
Komise má k dispozici též přehledy bezrizikových úrokových sazeb z dluhopisů spolkové vlády, které platily v odpovídajících letech, jakož i spolkové swapové spready platné pro vklady tichého společníka a příslušné spready.
Komise proto dochází k závěru, že marži ve výši 1,29 % sdělenou Německem lze naprosto obhájit.
(168) Pro účely posuzování tržní přiměřenosti dotyčného vkladu tichého společníka z hlediska práva pro státní podpory lze podle názoru Komise upustit od podrobného zkoumání trhu.
Postačí, pokud se Komise na základě vyjádření o tendencích ujistí o tom, že sjednaná úhrada ještě spadá do rozpětí běžného na trhu.
Nevýhody likvidity
(169) Lze se řídit dosud souhlasnými argumenty Německa a BdB k nevýhodám likvidity, když "normální" kapitálový vklad této bance vytváří jak likviditu tak i základnu vlastních prostředků, která je z důvodů dohledu požadována pro rozšíření obchodní činnosti.
Jak již bylo uvedeno, aby bylo možné kapitál plně využívat, tzn. aby bylo možné rozšířit její 100 % rizikově vážená aktiva o faktor 12,5 (tzn. 100 děleno ukazatelem kapitálové přiměřenosti ve výši 8 %), musí se banka refinancovat 11,5krát na finančních trzích.
Zjednodušeně řečeno, z rozdílu 12,5krát obdržených a 11,5krát zaplacených úroků na tento kapitál a po odečtení ostatních nákladů banky (např. výdaje na správu) vyplývá zisk z vlastního kapitálu [38].
Protože dotyčný vklad tichého společníka HLB nevytváří nejprve žádnou likviditu, měla HLB další náklady financování ve výši částky kapitálu, když přijala potřebné prostředky na finančních trzích, aby plně vyčerpala obchodní možnosti.
Kvůli těmto dalším nákladům musí být při zjišťování přiměřené úplaty provedena odpovídající sleva.
Investor v podmínkách tržního hospodářství nemůže očekávat, že dostane stejnou úplatu jako při kapitálovém vkladu v hotovosti.
(170) Na rozdíl od BdB je však Komise toho názoru, že hrubé úroky refinancování jsou odčitatelné.
Náklady na refinancování jsou provozními výdaji a snižují tak zdanitelné příjmy.
Totéž ale platí i pro úhradu za vklad tichého společníka vkládaný od počátku v likvidní formě.
V porovnání s tímto vkladem, který, jak je vysvětleno výše, představuje přiměřený tržní test, takto nevzniká žádná další daňová výhoda.
Čistý výsledek banky se tedy v obou případech snižuje o částku úroků zaplacených za likviditu.
Tímto jsou veškeré náklady na refinancování odčitatelné.
(171) Tato situace je obdobná jako v případě Landesbank Hessen-Thüringen, odlišuje se ale od dalších zemských bank, které byly rovněž předmětem vyšetřovacího řízení, včetně WestLB, protože u posledně uvedených byly prostředky na podporu v rozvaze vždy zúčtovány jako rezervy a celkovou úhradu je nutné považovat za použití zisku, nikoli za provozní výdaj, a proto je třeba ji vyrovnat ze zisku po zdanění.
U těchto bank proto vzniká daňová výhoda, když jsou náklady na jedenkrát více pořizovanou likviditu odečitatelné od daně jako provozní výdaj, zatímco by tomu tak nebylo u investice, která byla od počátku v hotovosti, která však byla jinak identická a která představuje relevantní měřítko pro srovnání.
(172) Z nedostatku (další) daňové výhody musí HLB dále zaplatit pouze úhradu za riziko, kterému FHH vystavilo své prostředky na podporu ve formě vkladu tichého společníka, tzn. úhradu za ručení vyjádřenou v bazických bodech nad směrodatnou referenční úrokovou sazbou.
Přiměřená úhrada za nedoloženou část vkladu tichého společníka
(173) Jak již bylo uvedeno, nebyl vklad tichého společníka v letech 1993 až 1996 včetně uznán z hlediska dohledu jako základní kapitál k ručení.
(174) V rozhodnutí 2000/392/ES předpokládala Komise pro částku zaúčtovanou v rozvaze, která ale nemohla být použita k podpoře obchodů v rámci hospodářské soutěže, výchozí sazbu ve výši 0,3 % před zdaněním.
K té byla připočtena přirážka 0,3 % kvůli výši sporné částky a neexistujícímu časovému omezení (viz bod 144).
(175) Komise považuje přirážku i pro částku vkladu tichého společníka v případě HLB, na rozdíl od WestLB, za neoprávněnou z důvodu velmi nepatrné částky.
Přesto kvůli jinak dané srovnatelnosti stanoví i zde sazbu ve výši 0,3 % ročně (před zdaněním) jako přiměřenou úhradu za funkci kapitálu k ručení od okamžiku zahrnutí kapitálu do rozvahy k 1. lednu 1993 do uznání ze strany BAKred (viz také bod 145).
Protože je úhrada za celý vklad tichého společníka jako provozní výdaj odečitatelná od daně a v tomto bodě se odlišuje od daňového zacházení s úhradou v rozhodnutí 2000/392/ES, musí být tato přirážka chápána jako sazba před zdaněním, kterou lze v plné výši uplatňovat jako provozní výdaj.
(176) Z výše uvedeného vyplývá, že vklad tichého společníka s [...] miliony DEM [...], což odpovídá [maximálně 10 %], byl silně přeplacen.
f) Ukončení zvýhodnění
(177) Německo doložilo, že v průběhu fúze HLB s LSH, kterou vznikla HSH Nordbank a ke které došlo dne 2. června 2003, byl podíl WK držený HLB převeden zpět na FHH.
(178) V důsledku toho již nebylo možné, aby banka od 2. června 2003 riziková aktiva vyplývající z obchodů HLB v rámci hospodářské soutěže podložila účelovým majetkem nebo tento majetek používala ve funkci ručení.
(179) Komise tak považuje za prokázané, že vyčleněním účelového majetku bylo zde zkoumané zvýhodnění ke dni 2. června 2003 ukončeno.
g) Prvek podpory
(180) Z vyložených základů pro výpočet, prvků úhrady a úhrad za různé formy převedeného kapitálu vyplývají částky shrnuté v tabulce v bodu 183, které by musely být zaplaceny jako přiměřená úhrada za jednotlivé prvky a roky.
(181) Od těchto částek se musejí odečíst částky, které byly v okamžiku investice již pevně dohodnuty jako prvky úhrady.
Podle mínění Komise se jedná pouze o úhradu vkladu tichého společníka ve výši [...] milionů DEM [...].
Další součásti, jako vyplacené dividendy stanovené Německem, oproti tomu nelze započítat.
Jak již bylo ukázáno (viz bod 110), podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství nemůže záležet na výplatách dividend a/nebo realizovaných nárůstech hodnoty, ke kterým dojde po uskutečnění investice.
(182) Komise ovšem zastává názor, že i přes odlišnost obou kapitálových nástrojů je vzhledem ke konstrukci převodu z roku 1993 jako celkového balíku prostřednictvím FHH přípustné, aby se sjednaná přemrštěná úhrada za vklad tichého společníka započítala jako poskytnutá úplata za tento celkový investiční projekt.
Nadměrná platba tak může být započítána jako úplata na kapitálovou rezervu.
Musí být ovšem přeměněna v hodnotu po zdanění, což strany ve svém dorozumění ponechaly otevřené.
(183) Prvek podpory se tedy skládá z následujícího [39]:
Tabulka 1
Výpočet prvku podpory – HLB (v milionech DEM)
(5 Měsíců) _BAR_
_BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
Podíl vkladu tichého společníka, který má HLB k dispozici _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_ 300,0 _BAR_
úplata, která má být zaplacena (1,29 %) _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 3,9 _BAR_ 3,9 _BAR_ 3,9 _BAR_ 3,9 _BAR_ 3,9 _BAR_ 3,9 _BAR_ 1,6 _BAR_
provize avala, která má být zaplacena (0,3 %) _BAR_ 0,9 _BAR_ 0,9 _BAR_ 0,9 _BAR_ 0,9 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
zaplaceno _BAR_ 30,0 _BAR_ 30,0 _BAR_ 30,0 _BAR_ 30,0 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
nadměrná platba (=započitatelná do kapitálové rezervy) _BAR_ 29,1 _BAR_ 29,1 _BAR_ 29,1 _BAR_ 29,1 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
sazba daně z příjmu právnických osob _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_ 50,00 % _BAR_
po zdanění _BAR_ -14,6 _BAR_ -14,6 _BAR_ -14,6 _BAR_ -14,6 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
započitatelná nadměrná platba po zdanění _BAR_ 14,6 _BAR_ 14,6 _BAR_ 14,6 _BAR_ 14,6 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
Podíl kapitálové rezervy z WK 1993, který má HLB k dispozici _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_
s konečnou platností uznán BAKred _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_ 659,4 _BAR_
z toho nepoužitelný jako kapitál k ručení (GS I-započtení) _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
z tohou použitý/použitelný jako kapitál k ručení (od 1997) _BAR_ 182,9 _BAR_ 435,6 _BAR_ 255,1 _BAR_ 208,3 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
z toho nepoužitý/nepoužitelný jako kapitál k ručení (od 1997) _BAR_ 476,5 _BAR_ 223,7 _BAR_ 404,2 _BAR_ 451,1 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
úplata, která má být zaplacena (6,57 %) _BAR_ 12,0 _BAR_ 28,6 _BAR_ 16,8 _BAR_ 13,7 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
provize avala, která má být zaplacena (0,15 %) _BAR_ 0,7 _BAR_ 0,3 _BAR_ 0,6 _BAR_ 0,7 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
úplata, která má být zaplacena celkem _BAR_ 12,7 _BAR_ 29,0 _BAR_ 17,4 _BAR_ 14,4 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
započitatelná nadměrná platba z vkladu tichého společníka _BAR_ 14,6 _BAR_ 14,6 _BAR_ 14,6 _BAR_ 14,6 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
Prvek podpory _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
_BAR_ -1,9 _BAR_ 14,4 _BAR_ 2,8 _BAR_ -0,2 _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_ [...] _BAR_
(184) Z rozdílu mezi skutečnými platbami a platbami, které by odpovídaly tržním podmínkám, vyplývá jako prvek podpory částka ve výši 177,5 milionu DEM (90,75 milionu EUR).
2.2.
Narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy
(185) V důsledku liberalizace finančních služeb a integrace finančních trhů je bankovnictví ve Společenství stále citlivější vůči narušování hospodářské soutěže.
Tento vývoj se v současné době ještě zostřuje v souvislosti s Hospodářskou a měnovou unií, která na trzích finančních služeb odstraňuje přetrvávající překážky pro hospodářskou soutěž.
(186) Zvýhodněná HLB působí v oblasti bankovnictví jak na regionální tak i mezinárodní úrovni.
HLB se považovala za univerzální obchodní banku, která na mezinárodní úrovni působila především v oblasti financování stavby lodí a která tak nyní působí jako HSH Nordbank.
Přes svůj název, svou tradici a své zákonem upravené úkoly nebyla HLB do roku 2003 v žádném případě pouze místní nebo regionální bankou.
(187) Tím se jednoznačně ukazuje, že HLB poskytovala bankovní služby v hospodářské soutěži s jinými evropskými bankami mimo území Německa a – protože banky z dalších evropských zemí působí v Německu – i na území Německa.
(188) Je třeba poukázat na to, že mezi vlastním kapitálem úvěrové instituce a jejími bankovními aktivitami existuje velmi úzká souvislost.
Banka může pracovat a rozšiřovat své komerční činnosti pouze s dostatečným uznaným vlastním kapitálem.
Protože HLB byla prostřednictvím státního opatření takovým vlastním kapitálem pro účely kapitálové přiměřenosti vybavena, byly bezprostředně ovlivněny její obchodní možnosti.
(189) Konstatuje se tedy, že podpory pro HLB narušují hospodářskou soutěž a ovlivňují obchod mezi členskými státy.
2.3.
Výsledek
(190) Na základě všech těchto úvah lze konstatovat, že jsou splněna veškerá kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a převod účelového majetku tudíž obsahuje státní podporu ve smyslu uvedeného článku.
3. Slučitelnost se společným trhem
(191) Dále je nutné zkoumat, zda může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem. Žádné z ustanovení o výjimkách čl.
87 odst. 2 Smlouvy o ES nelze použít.
Podpora nemá ani sociální povahu, ani se neposkytuje individuálním spotřebitelům.
Rovněž nejsou nahrazovány škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi, ani nejsou vyrovnávána hospodářská znevýhodnění způsobená rozdělením Německa.
(192) Protože podpora nemá žádný regionální cíl – není určena ani k napomáhání hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, ani k usnadnění rozvoje určitých hospodářských oblastí – neuplatní ani čl. 87 odst. 3 písm. a) ani regionální aspekty čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Podporou se ani nenapomáhá uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu. Cílem podpory rovněž není pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(193) Protože další ekonomická existence HLB nebyla ohrožena v okamžiku, kdy bylo opatření provedeno, nevyvstává otázka, zda by úpadek jedné jediné velké úvěrové instituce jako HLB v Německu mohl vést k všeobecné krizi bankovního sektoru, což by podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES mohlo ospravedlnit podporu k nápravě vážné poruchy německého hospodářství.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES mohou být podpory považovány za slučitelné se společným trhem, pokud usnadňují rozvoj určitých hospodářských činností.
Toto by mohlo zásadně platit i pro podpory na restrukturalizaci v bankovním sektoru.
V daném případě ale neexistují předpoklady pro použití tohoto ustanovení o výjimce.
HLB nebyla podnikem v obtížích, jehož opětovné dosažení rentability by mělo být podporováno státními podporami.
86 odst. 2 Smlouvy o ES, které za určitých okolností připouští výjimky z pravidel Smlouvy o ES o státních podporách, platí zásadně také pro sektor finančních služeb.
Komise to potvrdila ve své zprávě o službách obecného hospodářského zájmu v bankovním sektoru [40].
V daném případě pro to nejsou splněny formální předpoklady a Německo se na ně ani neodvolávalo.
(196) Protože nelze použít žádnou z výjimek ze zásadního zákazu státních podpor podle čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, nemůže být stávající podpora považována za slučitelnou s touto smlouvou. Vklad podílů ve WK k 1. lednu 1993 do HLB není existující podporou.
(197) Na převod uskutečněný ke dni 1. ledna 1993 nelze nahlížet ani jako na institucionální odpovědnost ani jako na ručení zřizovatele.
(198) Za prvé není od počátku naplněna skutková podstata ručení zřizovatele ve formě ručení za ztrátu vůči věřitelům pro případ, že by majetek banky nestačil k jejich uspokojení.
Kapitálový vklad se neorientoval ani na uspokojování věřitelů HLB a ani nebyl majetek HLB vyčerpán.
(199) Za druhé není naplněna ani skutková podstata institucionální odpovědnosti úvěrové instituce. Tato odpovědnost zavazuje zřizovatele úvěrové instituce, aby HLB vybavil prostředky, které jsou potřebné pro řádný provoz zemské banky, pokud se rozhodne pro pokračování její existence. HLB však nebyla k okamžiku kapitálového vkladu rozhodně v situaci, ve které již nebyl možný řádný provoz. Kapitálový vklad nebyl tedy nezbytný pro zachování řádného provozu HLB. HLB proto ve smyslu vědomého hospodářského kalkulu spolkové země mohla jako spoluvlastník i v budoucnu využít v hospodářské soutěži šance na trhu. Na takové normální ekonomické rozhodnutí spolkové země nelze ovšem "nouzový předpis" institucionální odpovědnosti úvěrové instituce aplikovat. Z nedostatku jiné použitelné stávající úpravy podpory podle čl. 87 odst. 1 a čl. 88 odst. 1 Smlouvy o ES je proto nutné tento kapitálový vklad klasifikovat jako novou podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 a čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
IX. Závěr
(200) Protože uplynula lhůta uvedená v čl. 15 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, nelze již vyžadovat navrácení podpory pravděpodobně vyplývající z vkladu podílů ve WK uskutečněném ke dni 1. ledna 1986 a musí být podle čl. 15 odst. 32 považována za existující podporu.
(201) Podpora vyplývající z vkladu podílů ve WK uskutečněného ke dni 1. ledna 1993 nemůže být považována za slučitelnou se společným trhem ani podle čl. 87 odst.
2 a 3 ani podle jiného ustanovení Smlouvy o ES. Proto se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem, musí být odstraněna a prvek podpory protiprávního opatření musí být Německem vyžádán zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 90,75 milionu EUR, kterou Německo v období od 1. ledna 1993 do 1. června 2003 poskytlo ve prospěch společnosti Hamburgische Landesbank – Girozentrale, nyní HSH Nordbank AG, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla udělena protiprávně.
Článek 3
Navrácení se provede bezodkladně postupem daným vnitrostátními procesními předpisy za předpokladu, že tento postup umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
Částka, která má být navrácena, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce touto protiprávně udělenou podporou disponovat, až do okamžiku jejího skutečného vrácení.
Úroky se vypočítají podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [41].
Článek 4
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí za použití dotazníku uvedeného v příloze, jaká opatření přijalo k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale, nyní HSH Nordbank AG
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 3930)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/741/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co byly členský stát a ostatní zúčastněné strany na základě výše uvedených ustanovení vyzvány k podání připomínek [1], a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Předmětem řízení je převod subjektů Wohnungsbaukreditanstalt des Landes Schleswig-Holstein ("WKA"), Wirtschaftsaufbaukasse Schleswig-Holstein AG ("WAK") a účelového rezervního fondu ve formě nemovitostí provedený spolkovou zemí Šlesvicko-Holštýnsko na banku Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale ("LSH").
Řízení souvisí se šesti dalšími řízeními proti Německu vedenými z důvodu převodů majetkových práv na zemské banky, zejména banku Westdeutsche Landesbank Girozentrale ("WestLB").
(2) Komise Německu zaslala dne 12. ledna 1993 žádost o informace ohledně zvýšení kapitálu u WestLB o 4 miliardy DEM prostřednictvím začlenění Wohnungsbauförderanstalt ("WfA"), jakož i ohledně obdobných zvýšení vlastních prostředků u zemských bank ostatních spolkových zemí.
Žádost o informace obsahovala otázku, u kterých zemských bank došlo k převedení podniků veřejného práva, a prosbu o informace k důvodům ospravedlňujícím tyto transakce.
(3) Německo odpovědělo dopisy datovanými 16. března 1993 a 17. září 1993.
Komise si další informace vyžádala dopisem ze dne 10. listopadu 1993 a 13. prosince 1993 a Německo je předložilo dopisem ze dne 8. března 1994.
(4) Dopisem ze dne 31. května 1994 a 21. prosince 1994 sdělil Bundesverband deutscher Banken e.V ("BdB") (Spolkový svaz německých bank, zapsaný spolek), který zastupuje soukromé banky se sídlem v Německu, Komisi mimo jiné, že s účinkem k 1. lednu 1991 byly WKA a WAK včetně jejich majetku jako celek převedeny na LSH.
Plnění úkolů WKA a WAK současně přešlo na předtím založenou Investitionsbank Schleswig-Holstein ("IB") (Investiční banka Šlesvicko-Holštýnsko).
IB je provozována jako zvláštní složka LSH.
Svaz BdB považoval s tím spojené zvýšení vlastních prostředků LSH za narušení hospodářské soutěže ve prospěch této banky, neboť podle jeho názoru za toto zvýšení nebyla sjednána úhrada, která by byla v souladu se zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství.
Druhým uvedeným dopisem tedy BdB formálně podal stížnost a vyzval Komisi, aby proti Německu zahájila řízení podle čl. 93 odst.
(5) Stížnost se rovněž vztahovala na obdobné převody majetkových práv ve prospěch Landesbank Berlin, Westdeutsche Landesbank, Norddeutsche Landesbank, Hamburger Landesbank resp. Bayerische Landesbank.
V únoru a březnu 1995 a v prosinci 1996 se ke stížnosti svého svazu připojilo několik jednotlivých bank.
(6) Dopisy ze dne 6. srpna 1997 a ze dne 30. července 1998 informoval BdB Komisi o dvou dalších převodech majetkových práv ve Šlesvicku-Holštýnsku a v Hesensku ve prospěch LSH a Landesbank Hessen-Thüringen.
Podle údajů BdB zamýšlela spolková země Šlesvicko-Holštýnsko přenést své nemovitosti (zastavěné pozemky) na IB a tento nemovitý majetek poté vykazovat jako účelový rezervní fond ve vlastním kapitálu LSH.
BdB v této souvislosti poukazoval na § 20 referenčního návrhu zákona o změně zákona o investiční bance spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko (stav ke dni 26. června 1997), podle kterého musí být nemovitý majetek po odečtení závazků vykazován jako účelový rezervní fond ve vlastním kapitálu LSH.
BdB poukazoval na odůvodnění zákona k § 20 referenčního návrhu, podle kterého je účelový rezervní fond ve formě nemovitostí u zemské banky jejím vlastním kapitálem k ručení podle zásad zákona o poskytování úvěrů.
Cíle "Mobilizace majetku spolkové země za účelem vytvoření likvidity, aniž by došlo ke ztrátě dispoziční a rozhodovací pravomoci spolkové země," uvedeného v odůvodnění zákona nebude dosaženo, pokud by LSH skutečně měla za převedené nemovitosti zaplatit kupní cenu ve výši tržní ceny.
(7) Komise nejdříve přezkoumala převod majetkových práv na WestLB, ale prohlásila, že převody na jiné banky přezkoumá ve světle výsledků ve věci WestLB [2].
Rozhodnutím 2000/392/ES [3] z roku 1999 nakonec prohlásila opatření podpory (rozdíl mezi zaplacenou úhradou a na trhu obvyklou úhradou) za neslučitelné se společným trhem a nařídila navrácení této podpory.
Toto rozhodnutí Soud prvního stupně Evropských společenství zrušil rozsudkem ze dne 6. března 2003 [4] z důvodu nedostačujícího odůvodnění u dvou prvků při výpočtu výše úhrady, avšak ve zbytku je v plném rozsahu potvrdil.
(8) Dne 1. září 1999 zaslala Komise Německu žádost o informace, která se týkala převodů na jiné zemské banky.
Německo nato zaslalo dopisem ze dne 8. prosince 1999 informace o převodu WKA a WAK na LSH a doplnilo je dopisem ze dne 22. ledna 2001.
Na další žádost o informace ze dne 22. února 2001 Německo odpovědělo dopisem ze dne 3. května 2001.
(9) Dopisem ze dne 13. listopadu 2002 Komise sdělila Německu své rozhodnutí zahájit ve věci převodu WKA, WAK a účelového rezervního fondu ve formě nemovitostí spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko na LSH formální řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. Současně Komise zahájila také řízení kvůli obdobným převodům majetkových práv na Norddeutsche Landesbank Girozentrale, Bayerische Landesbank Girozentrale, Hamburgische Landesbank Girozentrale a Landesbank Hessen-Thüringen.
Předtím Komise již v červenci 2002 zahájila řízení kvůli převodu subjektu Wohnungsbaukreditanstalt na Landesbank Berlin.
(10) Rozhodnutí o zahájení řízení byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie [5].
Komise vyzvala ostatní zúčastněné strany k podání připomínek.
(11) Dopisem ze dne 11. dubna 2003 zaujala LSH stanovisko k zahájení řízení ve věci LSH.
(12) Dopisem ze dne 14. dubna 2003 zaujalo Německo stanovisko k zahájení řízení.
(13) Dopisem ze dne 29. července 2003 zaujal BDB stanovisko společně ke všem rozhodnutím o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002.
(14) Na další žádost Komise o informace ze dne 11. září 2003 zaslalo Německo další informace dopisem ze dne 29. října a 6. listopadu 2003 a vyjádřilo se ke stanovisku BdB ohledně LSH.
Dopisem ze dne 30. října 2003 Německo navíc poskytlo vyjádření spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko a WestLB ke stanovisku BdB ohledně pěti řízení o zemských bankách zahájených v listopadu roku 2002.
(15) Na další žádost Komise o informace ze dne 7. dubna 2004, 30. dubna 2004, 19. května 2004, jakož i ze dne 12. srpna 2004 odpovědělo Německo dopisy ze dne 1. a 28. června 2004, 27. května 2004, 23. června 2004, 27. srpna 2004 a 30. září 2004.
(16) Dne 19. července 2004 předložil stěžovatel BdB, spolková země Severní Porýní-Vestfálsko a WestLB AG předběžné dorozumění o přiměřené úhradě za převedené majetkové hodnoty.
Tato úhrada měla být podle jejich názoru základem pro rozhodnutí Komise.
Konečného znění tohoto dorozumění dosáhla Komise dne 13. října 2004.
Předběžné dorozumění o přiměřené úhradě za převedený účelový majetek zaslaly dne 29. září 2004 rovněž BdB, spolková země Šlesvicko-Holštýnsko a HSH Nordbank, která vznikla v roce 2003 z Hamburgische Landesbank a Landesbank Schleswig-Holstein.
Později Komise obdržela více dopisů od těchto zúčastněných stran i Německa.
Konečného znění dorozumění ohledně převodu účelového majetku na LSH dosáhla Komise dne 14. října 2004.
Kromě toho následovala s výjimkou případu Landesbank Hessen-Thüringen odpovídající dorozumění, která byla předána Komisi, také v jiných věcech vedených z důvodu převodů majetkových práv na zemské banky.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. LANDESBANK SCHLESWIG-HOLSTEIN GIROZENTRALE
(17) Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale (zkráceně LB Kiel) se sídlem v Kielu byla s částkou konsolidované rozvahy 145,5 miliardy EUR (ke dni 31. prosince 2002) jednou z patnácti největších bank v Německu.
Byla založena v roce 1917 jako zemská banka Provincie Šlesvicko-Holštýnsko.
Banka byla veřejnoprávní úvěrovou institucí a měla právní formu veřejnoprávní instituce.
(18) Vlastníky LSH byly od roku 1994 koncern WestLB (39,9 %), spolková země Šlesvicko-Holštýnsko (25,05 %), Sparkassen- und Giroverband für Schleswig-Holstein (25,05 %), jakož i Landesbank Baden-Württemberg (10 %).
Základem této vlastnické struktury byl převod kmenových podílů ze strany spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko a Sparkassen- und Giroverband für Schleswig-Holstein na WestLB a na Landesbank Baden-Württemberg, ke kterému došlo ke dni 1. ledna 1994.
Před převodem držely spolková země a Sparkassen- und Giroverband každý 50 % kmenových podílů.
(19) Dne 2. července 2003 vznikla sloučením LSH a Hamburgische Landesbank banka HSH Nordbank AG s právní formou akciové společnosti.
Z daňového a rozvahového hlediska se sloučení uskutečnilo zpětně ke dni 1. ledna 2003.
(20) Za rok 2002 byl ve výroční zprávě LSH za koncern vykázán podíl základního kapitálu ve výši 6,5 % a ukazatel kapitálové přiměřenosti ve výši 10,3 %.
Rentabilita vlastního kapitálu činila v roce 2002 10,4 %.
(21) LSH měla podle § 42 zákona o spořitelnách pro zemi Šlesvicko-Holštýnsko plnit úkoly státní banky, centrální banky pro spořitelny a obchodní banky.
Měla obstarávat bankovní obchody spolkové země, podporovat spořitelny při plnění jejich úkolů a poskytovat úvěry obcím.
Jako státní banka poskytovala úvěry do veřejných rozpočtů, účastnila se – zčásti jako člen konsorcia se soukromými bankami – umísťování zemských obligací a půjček proti dlužním úpisům.
Kromě toho LSH fungovala jako univerzální obchodní banka.
(22) Se svými více než 2500 pracovníky byla LSH zakotvená regionálně a orientovaná mezinárodně a jako banka severu za svůj klíčový region považovala severní Německo a oblast Severního moře.
Disponovala vlastními pobočkami, zastoupeními a účastmi a byla specialistou na produkty a odvětví spojené s obchodní oblastí financování dopravy, lodí a nemovitostí, a vzrůstající měrou v syndikovaných obchodech a účastníkem na mezinárodních kapitálových trzích.
2. PŘEVOD MAJETKU WKA A WAK A ÚČELOVÉHO REZERVNÍHO FONDU VE FORMĚ NEMOVITOSTÍ NA LSH
2.1.
ZŘÍZENÍ A ROZVOJ INVESTITIONSBANK SCHLESWIG-HOLSTEIN
(23) Zákonem o Investitionsbank Schleswig-Holstein (zákon o investiční bance, "IBG") ze dne 11. prosince 1990 byla IB založena jako organizačně a hospodářsky samostatná veřejnoprávní instituce LSH, bez právní subjektivity, k 1. lednu 1991.
Refinancování IB tak probíhá jménem a za účasti LSH.
(24) IB je ústřední instituce na podporu hospodářské a strukturní politiky ve Šlesvicku-Holštýnsku.
Nabídka produktů IB zahrnuje podporu hospodářství a bytové výstavby, podporu projektů v oblasti životního prostředí a energií, podporu obcí a zemědělského podnikání, jakož i řízení projektů pro zemi a obce [6].
Kromě toho IB plní úkoly na podporu infrastruktury v oblasti Baltského moře.
(25) IB byla zákonem ze dne 7. května 2003, který nabyl účinnosti dnem 1. července 2003, vyňata z majetku LSH s právními účinky ke dni 1. června 2003 a s fikcí retroaktivity z rozvahového hlediska ke dni 1. ledna 2003 a zřízena jako veřejnoprávní instituce s právní subjektivitou pod názvem "Investitionsbank Schleswig-Holstein" se sídlem v Kielu.
Majetek náležející vyňaté Investitionsbank Schleswig-Holstein se všemi položkami aktiv i pasiv přešel v důsledku univerzální sukcese na Investitionsbank Schleswig-Holstein.
I přes retroaktivitu z rozvahového hlediska k 1. lednu 2003 mohla LSH až do 1. června 2003 svůj obchod v rámci hospodářské soutěže podložit stejně jako dříve kapitálem IB.
(26) S právním účinkem od 1. června 2003 a s fikcí retroaktivity z rozvahového hlediska od 1. ledna 2003 byla zřízena rovněž Liegenschaftsverwaltung Schleswig-Holstein (LVSH) (Správa nemovitostí Šlesvicko-Holštýnsko) jako veřejnoprávní instituce s právní subjektivitou pod názvem "Liegenschaftsverwaltung Schleswig-Holstein" a se sídlem v Kielu.
Účelový majetek ve formě nemovitostí tak byl k 1. červnu 2003 převeden na Liegenschaftsverwaltung Schleswig-Holstein.
V důsledku univerzální sukcese přitom přešel majetek se všemi položkami aktiv i pasiv na Liegenschaftsverwaltung Schleswig-Holstein.
I přes retroaktivitu z rozvahového hlediska k 1. lednu 2003 mohla LSH až do 1. června 2003 svůj obchod v rámci hospodářské soutěže podložit stejně jako dříve účelovým majetkem ve formě nemovitostí.
2.2.
PŘEVOD WKA NA LSH
(27) WKA byla zřízena zákonem ze dne 31. března 1950 pod názvem Landestreuhandstelle für Wohnungs- und Kleinsiedlungswesen in Schleswig-Holstein jako veřejnoprávní korporace.
Měla za úkol podporovat spolkovou zemi při poskytování přiměřeného bydlení obyvatelstvu, zejména podporou veřejné a daňově zvýhodněné výstavby bytů.
Majetek WKA sestával z tzv. zvláštního a vlastního majetku.
Zvláštní majetek byl jako zákonný zvláštní majetek účelově vázán, podle toho musel být průběžně využíván na podporu opatření ve prospěch výstavby sociálních bytů.
Vlastní majetek WAK takto účelově vázán nebyl.
WKA poskytovala na základně vlastního majetku zvláště výhodně úročené stavební půjčky [7].
(28) Podle § 2 odst. 1 IBG byla WKA se svým majetkem jako celek, s výjimkou nákladů na likvidaci, převedena na LSH s účinkem ke dni 1. ledna 1991.
V důsledku toho vyžadoval § 2 odst. 1 IBG sloučení splynutím WKA a LSH.
Podle § 14 odst. 1 IBG přešly všechny úkoly a příslušnost WKA uvedené v příloze 1 IBG dnem1. ledna na IB.
2.3.
PŘEVOD WAK NA LSH
(29) WAK byla zvláštní úvěrovou institucí zřízenou spolkovou zemí ve formě akciové společnosti, která měla za úkol finančně podporovat podnikatelské projekty, jakož i další opatření na posílení hospodářské a dopravní struktury.
(30) Ustanovení § 3 IBG zmocňuje ministra financí k převzetí majetku, včetně všech práv a povinností WAK jako celku.
Toto zmocnění bylo nezbytné, protože WAK jako akciová společnost nemohla – analogicky k WKA – splynout s LSH.
Majetek WAK byl proto univerzální sukcesí podle § 359 akciového zákona nejdříve převeden na spolkovou zemi, aby mohly být poté majetkové hodnoty převedeny na LSH.
To z hospodářského hlediska odpovídá vložení WAK do LSH.
(31) Ministerstvo financí využilo tohoto zmocnění a dne 2. ledna 1991 přijalo nabídku představenstva WAK ze dne 19. listopadu 1990 k převedení majetku.
Uzavřením "Smlouvy o vložení" mezi spolkovou zemí a LSH ze dne 2. ledna 1991 bylo upraveno převedení majetku WAK, včetně veškerých práv a povinností, ke dni 1. ledna 1991 [8].
(32) Podle § 14 odst. 1 IBG pokračovala IB v plnění veškerých úkolů WAK, které jsou vyjmenovány v příloze 2 k IBG.
2.4.
PŘEVOD ÚČELOVÉHO REZERVNÍHO FONDU VE FORMĚ NEMOVITOSTÍ NA LSH
(33) Podle § 17 odst. 2 IBG bylo Ministerstvo financí a energetiky spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko zmocněno, aby převedlo nemovitosti na IB.
Po prodeji se IB stala z právního a hospodářského hlediska vlastníkem převedených nemovitostí.
Podle údajů Německa však IB s převedenými nemovitostmi nemohla libovolně disponovat.
Všechen nemovitý majetek včetně případných přebytků byl naopak účelové vázán.
(34) Podle § 20 odst. 1 IBG byl převedený nemovitý majetek odpovídajícím způsobem vykázán jako účelový rezervní fond ve formě nemovitostí.
Podle § 20 odst. 2 musely být výnosy z nemovitého majetku použity ve prospěch udržování, nabývání a výstavby nemovitostí.
Mohly být ovšem také – podle rozhodnutí zemské vlády – použity k plnění úkolů investiční banky nebo vráceny spolkové zemi.
(35) Spolková země Šlesvicko-Holštýnsko ve více tranších prodala IB celkem […] [9] nemovitostí ve vlastnictví spolkové země.
Jako kupní cena za příslušné objekty byly stanoveny aktuální ceny na trhu, které byly předtím zjištěny v individuálních cenových posudcích.
(36) Z dosažených kupních cen vložila spolková země Šlesvicko-Holštýnsko pokaždé část do LSH prostřednictvím tzv. "účelového rezervního fondu ve formě nemovitostí".
Toto vložení nemovitostí spolkové země se na vlastních prostředcích LSH v rozvaze projevilo následujícím způsobem: Nabytí první tranše ze strany IB vedlo k rozvahovému dni 31. prosince 1999 ke zvýšení rozvahových vlastních prostředků LSH o […] milionů DEM.
Nabytím druhé tranše narostl účelový rezervní fond ve formě nemovitostí k rozvahovému dni 31. prosince 2000 na celkem […] milionů DEM.
Po uskutečnění třetí tranše dosáhl k rozvahovému dni 31. prosince 2001 celkem […] milionů DEM a do 31. prosince 2002 zůstal konstantní [10].
(37) Podle údajů Německa účelový rezervní fond ve formě nemovitostí neplnil pro LSH ani funkci financování ani rozšíření obchodní činnosti.
Protože nebyl ze strany Spolkového úřadu pro dohled nad úvěrovými obchody (Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen) [11] ("BAKred") uznán jako základní kapitál pro účely bankovního dohledu, nemohl být podložen obchodem.
3. KAPITÁLOVÉ POŽADAVKY PODLE SMĚRNICE O KAPITÁLU A SMĚRNICE O KAPITÁLOVÉ PŘIMĚŘENOSTI
(38) Podle směrnice Rady 89/647/EHS ze dne 18. prosince 1989 o ukazateli kapitálové přiměřenosti úvěrových institucí [12] (dále jen "směrnice o kapitálové přiměřenosti") a směrnice Rady 89/299/EHS ze dne 17. dubna 1989 o kapitálu úvěrových institucí [13] (dále jen "směrnice o kapitálu"), podle kterých byl novelizován zákon o poskytování úvěrů (Kreditwesengesetz – "KWG"), musejí banky disponovat kapitálem k ručení ve výši 8 % jejich rizikově vážených aktiv.
Z toho musí alespoň 4 procentní body představovat tzv. základní kapitál (kapitál "Třídy-1"), který zahrnuje části kapitálu, jež má úvěrová instituce neomezeně a bezprostředně k dispozici, aby kryla rizika a ztráty, jakmile se vyskytnou.
Základní kapitál má rozhodující význam pro celkové vybavení banky vlastními prostředky ve smyslu práva bankovního dohledu, protože doplňkový kapitál (kapitál "Třídy 2") je uznáván pouze ve výši disponibilního základního kapitálu k podpoře rizikových obchodů banky.
(39) Ke dni 30. června 1993 [14] měly německé banky přizpůsobit své vybavení kapitálem k ručení novým požadavkům podle směrnice o kapitálové přiměřenosti a směrnice o kapitálu.
Již před provedením směrnice o kapitálové přiměřenosti do německého práva bylo vybavení kapitálem k ručení [15] u mnohých zemských bank poměrně slabé.
Pro dotyčné úvěrové instituce bylo proto naléhavě nutné, aby posílily kapitálovou základnu a tím zabránily omezení svého podnikatelského rozvoje nebo alespoň si mohly zachovat svůj stávající objem obchodů.
Z důvodu napjaté rozpočtové situace však veřejní vlastníci podílů nebyli schopni vložit žádný nový kapitál, na druhou stranu ale také nechtěli privatizovat ani financovat doplňkový kapitál prostřednictvím kapitálových trhů.
Proto bylo rozhodnuto, že se uskuteční převody majetku resp. kapitálu, např. v případě WestLB se jednalo o majetek Wohnungsbauförderungsanstalt des Landes Nordrhein-Westfalen ("WfA"), v případě LSH o uvedené podíly WKA a WAK, a později také nemovitostí.
4. DOPADY PŘEVODŮ NA LSH
4.1.
PŘEVOD MAJETKU WKA A WAK NA LSH
(40) Podle údajů Německa byl vlastní majetek WKA a majetek WAK vložen do účelového rezervního fondu IB.
Z toho v součtu vyplynul kapitál IB ve výši 1306,05 milionu DEM ([…] milionů DEM účelový rezervní fond IB – sestávající z kapitálu WKA: […] milionů DEM a kapitálu WAK: […] milionů DEM – a […] milionů DEM účelový rezervní fond bytová výstavba) [16].
Předběžná počáteční rozvaha k 1. lednu 1991 vykázala jako součet součástí vlastního kapitálu částku 1558 milionů DEM.
Konečným přezkoumáním k 1. lednu 1991 byl součet opraven na 1306,05 milionu DEM [17].
(41) BAKred vzal dopisem ze dne 15. srpna 1991 na vědomí, že kapitál LSH k ručení se prostřednictvím kapitálové rezervy IB zvýšil o 1559,44 milionu DEM.
Německo poukázalo na to, že z konečného šetření vyplynulo, že uznaný vlastní kapitál obnášel skutečně pouze 1306,05 milionu DEM a navíc od 15. srpna 1991 měla LSH k dispozici doplňkový kapitál k ručení pouze v této výši [18].
(42) LSH měla převedené prostředky kvůli zvláštní účelové vázanosti účelového rezervního fondu pro úkoly podpory – bez ohledu na ručení vlastního kapitálu – k dispozici ovšem pouze omezeně.
Z účelového rezervního fondu IB ve výši 1306 milionů DEM bylo v roce 1991 úkoly podpory samotné IB podloženo 288 milionů DEM.
V období 1991 až 2003 měla podle údajů Německa LSH k dispozici následující částky doložitelné obchodem v rámci hospodářské soutěže, resp. LSH skutečně využila následující částky jako základ pro ručení:
Diagram 1:
Vložený kapitál IB, jakož i částky kapitálu doložitelné či skutečně doložené obchodem v rámci hospodářské soutěže (roční průměrné hodnoty)
V milionech DEM _BAR_
_BAR_ 1991 (4 měsíce) _BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 (5 měsíců) _BAR_
Kapitál IB celkem _BAR_ 1306,0 _BAR_ 1312,2 _BAR_ 1337,9 _BAR_ 1387,0 _BAR_ 1472,0 _BAR_ 1563,0 _BAR_ 1665,9 _BAR_ 1763,0 _BAR_ 1814,0 _BAR_ 1817,0 _BAR_ 1849,2 _BAR_ 1923,9 _BAR_ 1967,6 _BAR_
Uznán z hlediska právního dohledu _BAR_ 1306,0 _BAR_ 1312,2 _BAR_ 1337,9 _BAR_ 1387,0 _BAR_ 1472,0 _BAR_ 1563,0 _BAR_ 1665,9 _BAR_ 1763,0 _BAR_ 1814,0 _BAR_ 1817,0 _BAR_ 1849,2 _BAR_ 1923,9 _BAR_ 1967,6 _BAR_
Doloženo IB _BAR_ 288,0 _BAR_ 299,0 _BAR_ 383,9 _BAR_ 363,0 _BAR_ 380,0 _BAR_ 391,0 _BAR_ 401,9 _BAR_ 417,0 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Částka doložitelná pro LSH _BAR_ 1018,0 _BAR_ 1013,1 _BAR_ 954,0 _BAR_ 1024,0 _BAR_ 1092,0 _BAR_ 1172,0 _BAR_ 1264,0 _BAR_ 1346,0 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Skutečně doloženo LSH _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 347,0 _BAR_ 326,0 _BAR_ 161,0 _BAR_ 508,0 _BAR_ 815,0 _BAR_ 1104,0 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
(43) Podle údajů Německa měla LSH k 31. prosinci 1990 základní kapitál ve výši 581 milionů DEM a doplňkový kapitál ve výši 100 milionů DEM.
Ve vztahu k tehdejší kapitálové základně ve výši 681 milionů DEM tak prostředky na podporu dosahující 1306 milionů DEM zvýšily kapitálovou základnu o přibližně 190 %.
(44) Vycházíme-li z toho, že v oblasti obchodů orientovaných na hospodářskou soutěž měla LSH v roce 1992 k dispozici 1013 milionů DEM, zvýšila se její kapacita pro poskytování 100 % rizikově vážených úvěrů při použití tehdy příslušného ukazatele kapitálové přiměřenosti podle tehdy platného zákona o poskytování úvěrů ve výši 5,6 % o celých 18000 milionů DEM.
(45) Vycházíme-li z toho, že v oblasti obchodů orientovaných na hospodářskou soutěž měla LSH od použitelnosti ukazatele kapitálové přiměřenosti ve Společenství ve výši 8 % k dispozici částku mezi 1024 miliony DEM (1994) a […] miliony DEM (2002), zvýšila se její kapacita pro poskytování 100 % rizikově vážených úvěrů o 12800 milionů DEM (1994) resp. přes […] milionů DEM (2002).
V roce 1999 měla k dispozici dokonce […] milionů DEM, čímž se kapacita zvýšila o celých […] milionů DEM.
(46) Ve skutečnosti však mohl být přípustný objem úvěrů ještě více rozšířen, neboť riziková aktiva banky nemusí být běžně vážena 100 % rizikem [19].
To platí i pro LSH, která se angažuje mimo jiné v obchodech refinancování se spořitelnami a v úvěrových obchodech s obcemi.
Při použití realistické rizikové váhy, která by v případě LSH pravděpodobně mohla činit méně než 50 %, se nabízí možnost zdvojnásobení zpočátku zmíněného rozšíření obchodní činnosti na více než 30 miliard DEM.
4.2.
PŘEVOD NEMOVITOSTÍ VE VLASTNICTVÍ SPOLKOVÉ ZEMĚ NA LSH
(47) Podle údajů Německa odmítl BAKred dopisem ze dne 25. května 1999 uznat účelový rezervní fond ve formě nemovitostí jako základní kapitál pro účely bankovního dohledu.
Ve svém dopise ze dne 25. května BAKred sice účelový rezervní fond ve formě nemovitostí ohodnotil jako kapitálový rezervní fond, nikoli však jako vlastní kapitál pro účely bankovního dohledu.
Podle názoru BAKred lze vložené nemovitosti a tím bezprostředně i účelový rezervní fond zřízený při jejich nabytí ve prospěch LSH kdykoli "odečíst" [20].
(48) Po tomto zamítnutí se LSH – také s ohledem na stávající řízení kvůli výši úhrady – na BAKred kvůli uznání tohoto účelového rezervního fondu jako základního kapitálu již znovu neobracela.
To mělo podle názoru Německa za následek, že účelový rezervní fond ve formě nemovitostí nemůže doložit ani LSH obchodem v rámci hospodářské soutěže, ani IB vlastním obchodem [21].
5. ÚHRADA ZA PŘEVEDENÝ VLASTNÍ KAPITÁL
5.1.
ÚHRADA ZA MAJETEK WKA A WAK
(49) LSH za převedený kapitál IB uhradila úplatu, ovšem pouze do výše skutečně využité částky k ručení.
Podle dostupných informací byla pro rok 1993 dohodnuta paušální úplata ve výši 900 tisíc DEM.
Pro roky 1994 až 1996 byl vedle paušální úhrady ve výši 750 tisíc DEM (1994) a 200 tisíc DEM (1995) poskytnut tzv. "předběžný zisk" (Gewinnvorab) ve výši 0,5 % na části účelového rezervního fondu skutečně využité při obchodu v rámci hospodářské soutěže.
Pro roky 1997 až 2002 činil předběžný zisk […] % na části kapitálu IB skutečně využité při obchodu v rámci hospodářské soutěže [22].
Za roky 1991 a 1992 nebyla zaplacena žádná úhrada.
(50) LSH zaplatila následující úhrady [23]:
Diagram 2:
Zaplacená úhrada za vložený kapitál IB po zdanění
V milionech DEM _BAR_
_BAR_ 1991 _BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
Zaplacená úhrada po zdanění _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0,9 _BAR_ 2,4 _BAR_ 1,0 _BAR_ 2,5 _BAR_ 5,0 _BAR_ 6,6 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
(51) Podle tvrzení Německa ovšem pro LSH při převodu majetku WKA a WAK nebyla rozhodující pouze nová směrnice o kapitálové přiměřenosti.
Vložením účelově vázaného majetku bytové výstavby, který nemůže být použit jako likvidní kapitál, měl být majetek využit co nejúčinněji, jednak aby rozšířil kapitálovou základnu pro další činnosti podpory, a jednak aby se tento majetek využil z hospodářského hlediska.
Fúze WKA a WAK na LSH se pro zemi ukázala jako nejekonomičtější řešení, také ve srovnání s právně samostatným institutem pro podporu [24].
Vložení majetku WKA a WAK může rovněž posílit kapitálovou sílu LSH v případě eventuálního prodeje podílů v LSH.
Současně ale byla fúzí také dlouhodobě zajištěna kapitálová základna LSH s ohledem na zostřené předpisy Společenství [25].
Zvýšení kapitálu k ručení tak hrálo také podle vlastního tvrzení Německa rozhodující roli při vložení majetku WKA a WAK do LSH.
5.2.
ÚHRADA ZA NEMOVITOSTI
(52) Podle tvrzení Německa neposkytla LSH spolkové zemi Šlesvicko-Holštýnsko žádnou úhradu za majetkové hodnoty vložené jako účelový rezervní fond ve formě nemovitostí [26].
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(53) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002 došla Komise k závěru, že se v případě převodu WKA a WAK, jakož i vložení […] milionů EUR do účelového rezervního fondu ve formě nemovitostí spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko pravděpodobně jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
(54) Východiskem jejího zkoumání byla zásada investora v podmínkách tržního hospodářství.
V souladu s tím nepředstavuje samotná okolnost, že se podniky nacházejí ve veřejném vlastnictví a že jsou jim poskytovány prostředky z veřejných zdrojů, státní podporu.
Pouze pokud jsou tomuto veřejnému podniku dány k dispozici prostředky za podmínek, které by za normálních tržních podmínek neobdržel, představuje to zvýhodnění v důsledku poskytnutí státních prostředků.
(55) V daném případě viděla Komise hospodářskou výhodu pro LSH, která vyplývala z poskytnutí vlastních prostředků, zejména ve zvýšení kapacity pro poskytování úvěrů pro komerční úvěrové obchody LSH orientované na hospodářskou soutěž (funkce vlastního kapitálu, pokud jde o rozšiřování obchodu).
Za běžných tržních podmínek se za vložení kapitálu poskytuje úhrada odpovídající jeho hodnotě a zohledňující jeho funkci a podstupované riziko.
Opěrný bod pro stanovení běžné tržní úhrady vloženého kapitálu je proto třeba spatřovat v dlouhodobé bezrizikové úrokové sazbě (dluhopisy spolkové vlády s platností 10 let), u které je třeba uplatnit rizikovou přirážku odrážející zvýšené riziko vlastních prostředků.
Protože v okamžiku převedení majetku koncem roku 1990 činila již sazba úhrady za dlouhodobou bezrizikovou majetkovou investici zhruba 9 % [27], měla Komise závažné pochybnosti, že na zaplacenou paušální úplatu a/nebo úhradu ve výši 0,5 % resp. […] % ročně za skutečně využité vlastní prostředky lze, i bez zohlednění nezbytné rizikové přirážky, pohlížet jako na úplatu/úhradu obvyklou na trhu.
(56) Komise dále pochybovala, že by investor v podmínkách tržního hospodářství akceptoval omezení úhrady na část skutečně využitých prostředků.
(57) Již ve svém rozhodnutí o zahájení řízení však Komise přiznala, že při stanovování úhrady běžné na trhu nesměla zůstat nezohledněna nedostatečná likvidita kapitálu vloženého v daném případě.
Ať již by nelikvidní vlastní prostředky banky dovolovaly rozšíření objemu úvěrů, musí být zohledněno, že v případě vložení nelikvidních kapitálových vkladů by LSH mohla dosáhnout úplného možného rozsahu zvýšení objemu obchodu pouze tehdy, pokud by další objem úvěrů refinancovala v plném rozsahu na kapitálovém trhu.
Spolková země tak nemohla očekávat stejnou renditu jako investor likvidního kapitálu a odpovídající sleva je proto správná.
(58) Komise nemohla shledat, že by spolková země Šlesvicko-Holštýnsko při vložení majetku WKA a WAK dbala na to, aby se přiměřeně podílela na rozdělovaných ziscích banky a nárůstu hodnoty banky.
Spolková země Šlesvicko-Holštýnsko zejména netrvala na změně účastnických vztahů ve svůj prospěch, což by ale bylo nezbytné pro zajištění toho, aby výplaty dividend a nárůst hodnoty odpovídaly výši vloženého příspěvku kapitálu.
Dále spolková země od 1. ledna 1994 svůj podíl na tomto nárůstu hodnoty nezvyšovala, nýbrž dokonce snižovala.
(59) V důsledku výše uvedeného došla Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení k závěru, že se v případě uvedených opatření ve prospěch LSH, která provádí svou činnost ve svých nejdůležitějších oblastech na regionální, ale též vnitrostátní a mezinárodní úrovni, pravděpodobně jedná o státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Protože v dané situaci nebyla použitelná žádná ustanovení o výjimkách uvedená v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES, jakož i čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES, byla státní podpora považována za neslučitelnou se společným trhem.
IV. STANOVISKO NĚMECKA A LSH
(60) Ve stanovisku se uvádělo, že kapitál IB byl pro LSH jen omezeně použitelný, neboť oproti normálnímu základnímu kapitálu nesplňuje nebo splňuje jen omezeně tři zásadní funkce: (a) funkce financování, neboť tu by LSH měla k dispozici jen v případě úplného vložení WAK a WKA (b) funkce ručení je silně omezená, neboť kapitál IB je v ručení podřízen jinému vlastnímu kapitálu LSH.
Navíc bylo závazkem k doplnění zajištěno, že také v případě platební neschopnosti LSH nebude použit kapitál IB; a (c) také kapitál IB je jen omezeně využitelný ke generování obchodu, neboť jednak se od něj musí odečíst ten podíl na kapitálu, který se musí použít na podložení nemovitostí spolkové země převedených na IB, a jednak se v posledních letech z důvodu vlastního rozšíření obchodní činnosti IB snížila část kapitálu IB doložitelná LSH.
(61) Z toho vyplynulo, že vložený kapitál IB nelze považovat za normální vklad základního kapitálu a že zvláštní okolnosti snižují úhradu, kterou spolková země směla očekávat jako přiměřenou za kapitál IB.
(62) Dále bylo předneseno, že se nejedná o podporu ve smyslu čl. 87 odst.
Za prvé byl v okamžiku vložení kapitálu IB vztah mezi zemskou bankou a jejími zřizovateli ještě rozhodujícím způsobem určován zvláštními instituty ručení ve prospěch veřejných bank v Německu (institucionální odpovědnost, tzv. Anstaltlast a ručení zřizovatele, tzv.
Gewährträgerhaftung). Pojmem "institucionální odpovědnost" se rozumí závazek zřizovatelů vybavit instituci finančními prostředky nutnými pro plnění úkolů a udržovat ji tak po dobu jejího trvání provozuschopnou.
Vložení kapitálu IB sledovalo přesně tento účel.
Historickému chápání tohoto institutu ručení by neodpovídalo omezení institucionální odpovědnosti na pouhý závazek zřizovatelů chránit svou instituci před konkursem.
Za druhé LSH tvrdí, že poskytuje služby obecného hospodářského zájmu. Za třetí je požadavek průměrné rendity v rozporu s čl.
87 odst. 1 ve spojení s článkem 295 Smlouvy o ES, neboť tímto zvláštním požadavkem kladeným na veřejného investora by byla porušena zásada rovnocenného zacházení se soukromými a veřejnými podniky, která vyplývá z článku 295 Smlouvy o ES.
Přiměřenost úhrady podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství
(63) Byly projednány tři různé ekonomické přístupy, pomocí kterých lze vypočítat běžnou tržní úhradu za kapitálový vklad: přístup z hlediska pojistné prémie, uvážení rizikového profilu a uvážení základního kapitálu.
(64) Při přístupu z hlediska pojistné prémie se vychází z toho, že WAK a WKA byly vloženy do LSH jen v omezeném rozsahu a že z důvodu účelové vázanosti zůstala likvidita zcela na straně spolkové země.
Uhrazeno musí být tedy pouze riziko spolkové země, že v případě insolvence zemské banky vůči ní bude nárokován kapitál IB.
(65) Uvážení rizikového profilu se při zjišťování odpovídající tržní úhrady zaměřuje na investiční riziko, kterému je investovaný kapitál vystaven při investici do kapitálu banky k ručení.
Přitom se vložení kapitálu, který má vlastnosti jako kapitál IB, srovnává s takovými nástroji kapitálového trhu, které jsou na základě svého hospodářského profilu srovnatelné s investicí spolkové země.
Z toho se pak odvozuje úhrada obvyklá na trhu.
(66) Ačkoli je uvážení základního kapitálu podstatně komplikovanější a náchylnější k výskytu chyb, vede i ono, je-li správně použito, k témuž výsledku jako oba jiné přístupy.
K výchozí úrokové sazbě, jakož i k jednotlivým přirážkám a slevám byla přijata následující stanoviska:
(67) Minimální rendita po zdanění: vzhledem k situaci týkající se výnosů v bankovním sektoru, a zejména u veřejných bank, se použití 12 % sazby zdá být přemrštěné.
Směla by se použít nanejvýš výchozí sazba ve výši 11 %.
Odkazuje se zde na různé posudky, které byly předloženy v řízení WestLB.
(68) Riziková přirážka: riziková přirážka ve výši 1,5 % uvedená v rozhodnutí 2000/392/ES je neodůvodněná a mělo by od ní být zcela upuštěno.
U LSH se nejedná o kapitálový vklad ve výši celkem 5,9 miliardy DEM (rozsáhlá finanční investice) jako u WestLB, nýbrž o poskytnutí celkem 1,6 miliardy DEM.
Mimoto z hlediska investora nijak nezáleží na velikosti investice, ale na její rizikové struktuře.
V případě LSH také neplatí, že chybělo zvýšení hlasovacích práv, neboť zvýšení vlivu by nebylo dosaženo zvýšením hlasovacích práv.
Také třetí uvedený důvod, chybějící zastupitelnost kapitálu IB, neplatí, neboť kapitál IB byl do LSH sice vložen na dobu neurčitou, ale nikoli neodvolatelně.
(69) Sleva za chybějící likviditu: nevýhoda likvidity spočívá v tom, že LSH obdržela kapitál IB z důvodu omezeného vložení pouze jako podřízený kapitál, avšak musela na kapitálovém trhu získat odpovídající likviditu, neboť likvidita kapitálu IB zůstala na straně spolkové země.
Dodatečné úroky z cizího kapitálu ve výši bezrizikové úrokové sazby musejí být proto v plném rozsahu odečteny od rendity požadované spolkovou zemí jako investorem.
Odpočet zmenšený zhruba o polovinu, který Komise v řízení WestLB odůvodnila snížením zdanitelného příjmu banky a z toho vyplývajícím nižším zatížením daní z příjmu právnických osob, je chybný.
Daň z příjmu právnických osob u standardní investice je z hmotného hlediska zálohou k dani z příjmu fyzických osob nebo dani z příjmu právnických osob investora.
Podle systematiky německého práva daně z příjmů právnických osob proto nepředstavuje žádné zatížení podniku.
(70) Postup započtení daně z příjmu právnických osob: LSH je toho názoru, že pokud chce Komise setrvat u svého uvážení základního kapitálu, musí vypočítat buď zůstatek započtení z rendity soukromého srovnatelného investora nebo musí k renditě spolkové země připočítat odpovídající fiktivní zůstatek započtení.
(71) Účinek vlastníka, účinek kuponu, sleva za pevně stanovenou úhradu: LSH poukazuje na další hospodářské účinky, které vedou ke snížení úhrady za kapitál IB, již je třeba označit za "přiměřenou".
(72) Z hlediska práva podpor nezáleží na tom, jakým způsobem si spolková země Šlesvicko-Holštýnsko nechala od LSH poskytnout úhradu za vložení kapitálu IB.
Při posuzování úhrady, kterou spolková země obdržela, musí být uváženy také synergické výhody dosažené tímto vložením.
Vložením kapitálu IB do LSH měla spolková země Šlesvicko-Holštýnsko možnost za účast WestLB a Landesbank Baden-Württemberg na LSH docílit vyšší kupní ceny, než by bylo možné bez tohoto vložení.
(73) Ohledně účelového rezervního fondu ve formě nemovitostí bylo tvrzeno, že tento rezervní fond pro LSH neplní ani funkci financování ani funkci generování obchodu, neboť nebyl ze strany BAKred uznán jako základní kapitál pro účely bankovního dohledu.
Úhrada za majetkové hodnoty vložené do LSH jako účelový rezervní fond ve formě nemovitostí nemusela být poskytnuta, neboť toto vložení nepředstavovalo pro LSH žádnou hospodářskou výhodu, za kterou by investor v podmínkách tržního hospodářství požadoval úhradu.
(74) Shrne-li se výše uvedené, vložení prostředků spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko na podporu bytové výstavby do LSH nepředstavuje státní podporu.
Srovnatelné vložení by uskutečnil i hypotetický soukromý investor.
Spolková země za toto vložení obdržela od LSH přiměřenou úplatu běžnou na trhu.
V. STANOVISKO BDB
(75) Podle názoru BdB nezaplatila LSH za vložený základní kapitál přiměřenou úhradu a tudíž získala státní podporu.
(76) Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 k řízením zahájeným ohledně zemských bank dne 13. listopadu 2002 BdB uvedl, že se otázka, jaká úhrada je přiměřená, řeší podle metodiky, kterou brala Komise za základ v rozhodnutí 2000/392/ES.
(77) Jako první krok je proto nutné provést srovnání kapitálu daného k dispozici s jinými nástroji vlastního kapitálu.
Jako druhý krok je třeba zjistit minimální úhradu, kterou by investor očekával za konkrétní investici vlastního kapitálu do zemské banky.
Nakonec je nutno vypočítat případné přirážky a slevy kvůli zvláštnostem převodu.
Srovnání s ostatními nástroji vlastního kapitálu
(78) BdB došel ve svém stanovisku k výsledku, že vložení majetku bytové výstavby a prostředků na podporu ve všech pěti uvedených řízeních o zemských bankách a tím také v případě LSH musí být srovnáváno s poskytnutím základního kapitálu.
(79) Téměř všechny zemské banky by podle údajů BdB od roku 1992 potřebovaly nový základní kapitál, aby mohly vyhovět přísnějším požadavkům na základě směrnice o kapitálové přiměřenosti.
Bez zvýšení kapitálu by zemské banky musely omezit své obchody.
Z toho je možné vyvodit, jak argumentuje BdB, že přidělený kapitál lze srovnávat pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vložení uznávány a byly disponibilní jako základní kapitál (kapitál "Třídy 1").
Z tohoto důvodu byly při srovnání od počátku vyloučeny prioritní akcie, s nimiž není spojeno žádné hlasovací právo, požitková práva a tzv.
Perpetual Preferred Shares Tyto tři nástroje vlastního kapitálu nejsou v Německu uznávány jako základný kapitál, nýbrž pouze jako doplňkový kapitál (kapitál "Třídy 2").
Perpetual Preferred Shares navíc počátkem devadesátých let v Německu ještě neexistovaly.
(80) Za základní kapitál byly v příslušných časových obdobích vložení v Německu uznávány toliko základní kapitál a účasti tichého společníka.
Srovnání s účastmi tichého společníka je přitom v každém případě vyloučeno.
Za prvé mají účasti tichého společníka oproti základnímu kapitálu danému k dispozici pouze časově omezenou platnost, popř. mohou být vypovězeny a po uplynutí doby platnosti musejí být investorovi splaceny zpět.
Investor proto nemůže očekávat, že za vklad tichého společníka obdrží stejnou úhradu jako za nástroj vlastního kapitálu uznaný pro účely bankovního dohledu na neomezenou dobu.
(81) Za druhé, dokud se v některých případech bude uplatňovat, že přidělený kapitál ručí na základě dohody mezi vlastníky zemské banky jako druhořadý po základním kapitálu, nelze z toho odvozovat žádné snížené riziko investora.
Ve všech případech převodu představuje přidělený kapitál významnou část celkového základního kapitálu, částečně dokonce více než 50 %.
Existuje tak velmi vysoká pravděpodobnost, že by přidělený kapitál byl v případě ztráty alespoň částečně použit [28].
(82) Rozdílná kvalita vkladu tichého společníka ve srovnání se základním kapitálem byla za třetí také potvrzena basilejským Výborem pro bankovní dohled s ohledem na definici základního kapitálu z hlediska bankovního dohledu.
Vklad tichého společníka musí být z hlediska bankovního dohledu uznán toliko jako tzv. kapitál "Lower-Tier-1".
Tento kapitál smí činit již jen 15 % požadovaného podílu základního kapitálu, tzn. při podílu základního kapitálu ve výši 4 % musí 3,4 % představovat základní kapitál a otevřené rezervní fondy (např. účelový rezervní fond vložený do zemských bank).
Navíc banky přijímají podřízené nástroje vlastního kapitálu, např. prioritní akcie nebo požitková práva, jen v nepatrném rozsahu.
Na nátlak ratingových agentur skoro nikdy nedosáhly více než 10 % celkového základního kapitálu banky, což je zcela jiná situace než u zde posuzovaných případů.
Na pozadí těchto skutečností nelze účasti tichého společníka využít pro velké objemy, které investor investuje sám.
Minimální úhrada za investici základního kapitálu do zemské banky
(83) BdB uvedl, že veškeré metody ke zjištění přiměřené úhrady (rendity) za základní kapitál, který je dán k dispozici, vycházejí z bezrizikové rendity a přičítají rizikovou prémii.
Metody je možno odvodit z následujícího základního principu:
Očekávaná rendita rizikové investice
= Bezriziková rendita + Riziková prémie rizikové investice
(84) Ke zjištění bezrizikové rendity BdB použil rendity dlouhodobých vládních dluhopisů, protože u pevně úročených cenných papírů státních emitentů se jedná o formu investice s nejmenším nebo dokonce žádným rizikem [29].
(85) Pro odvození rizikové prémie zjišťuje BdB nejprve tzv. tržní rizikovou prémii, tedy rozdíl mezi dlouhodobou průměrnou renditou akcií a dlouhodobou průměrnou renditou vládních dluhopisů.
Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 vzal za základ nejprve dlouhodobou tržní rizikovou prémii v jednotné výši 4,6 %.
(86) Jako druhý krok BdB určil hodnotu beta zemských bank, tzn. individuální rizikovou prémii bank, podle které je třeba upravit všeobecnou tržní rizikovou prémii.
BdB přitom zjišťuje hodnoty beta statisticky podle vlastních údajů, což znamená, že hodnoty beta jsou odhadovány na základě namátkového vzorku historických údajů.
BdB přitom dospěl nejdříve k výsledku, že veškeré hodnoty beta pro všechny zemské banky a zvažovaná časová období jsou vyšší než jedna [30].
(87) BdB vzal za základ bezrizikovou základní úrokovou sazbu ve výši 9,74 % a faktor beta pro LSH ve výši 1,1105 a došel k očekávané minimální úhradě za investici do základního kapitálu do LSH k okamžiku převodu kapitálu IB ke dni 31. prosince 1990 ve výši 14,85 % ročně.
Přirážky a slevy z důvodu zvláštností transakcí
(88) BdB dále konstatoval, že sazba odečtená Komisí v rozhodnutí 2000/392/ES od minimální úhrady z důvodu chybějící likvidity majetku WfA byla potvrzena Soudem prvního stupně.
Neexistuje tedy žádný důvod odchylovat se v daných případech od této metody, a také zde se má provést sleva za likviditu.
Výše slevy za chybějící likviditu se určuje podle "metodiky WestLB" na základě čistých nákladů na refinancování (hrubé náklady na refinancování minus použitelná daň z podnikání).
(89) Podle názoru BdB působily u postupů převodu oproti "normální investici do základního kapitálu" tři aspekty jako aspekty zvyšující míru rizika: zčásti mimořádně vysoký objem převodu majetku, neprovedené vydání nových podílů společnosti a s tím spojené upuštění od dalších hlasovacích práv, jakož i chybějící zastupitelnost investice, tzn. chybějící možnost investovaný kapitál kdykoli opět z podniku odebrat.
Kapitálová základna a prvky úhrady
(90) Nakonec BdB vyzdvihl, že při výpočtu přiměřené úhrady v případě LSH má být za základ brána celková částka, která byla uznána jako základní kapitál, a nikoli pouze skutečně nárokovaná část.
Odůvodňuje to tím, že investor v podmínkách tržního hospodářství by neakceptoval omezení své úhrady na skutečně použitou část.
Pro soukromého investora, který nese riziko ztráty svého vkladu, je nevýznamné, zda úvěrová instituce přidělený kapitál skutečně využije k rozšíření obchodní činnosti.
Rozhodující pro něj spíše je, že s přidělenou částkou již nemůže sám hospodařit a tím nemůže dosáhnout odpovídajících rendit.
(91) Také pro účelový rezervní fond ve formě nemovitostí, který dosud nebyl ze strany BAKred uznán jako vlastní kapitál z hlediska bankovního dohledu, musí být podle BdB zaplacena úhrada ve výši 0,3 %.
Přestože tato částka nebyla uznána jako základní kapitál, mají ji věřitelé zemské banky rovněž k dispozici ke krytí ztrát a vkladatelé a ratingové agentury se neorientují pouze podle základního kapitálu banky, nýbrž podle hospodářského vlastního kapitálu vykázaného v rozvaze.
Provize z ručení ve výši 0,3 % ročně, kterou Komise stanovila za základ v rozhodnutí WestLB a kterou zjistila srovnáním částky kapitálu se zárukou, je i zde správná.
VI. REAKCE NĚMECKA NA PŘIPOMÍNKY BDB A OPĚTOVNÉ STANOVISKO NĚMECKA
(92) Německo se ve svém stanovisku ze dne 29. října 2003 k připomínkám BdB ohradilo proti námitce, že musí být uhrazen také kapitál IB, který byl uznán z hlediska dohledu a nebyl doložen.
LSH neměla z této části kapitálu IB žádnou hospodářskou výhodu a proto nebyla povinna poskytnout úhradu.
Ne každý doplňkový kapitál k ručení uznaný z hlediska bankovního dohledu představuje pro banku automaticky hospodářský užitek nebo výhodu.
Do LSH dále nebyl vložen žádný likvidní základní kapitál, nýbrž nelikvidní majetek, který plnil – nanejvýš – omezené funkce ručení a který LSH právě neumožnil využít kapitál pro účely investice nebo poskytování půjček.
(93) Německo se dále ohradilo také vůči námitce, že musí být zaplacena úhrada za část vloženého kapitálu, která nebyla uznána z hlediska právního dohledu (v případě účelového rezervního fondu LSH ve formě nemovitostí).
Tato část se kvůli své trvalé účelové vázanosti nacházela ve finančně-technickém koloběhu a nepřinesla LSH žádnou výhodu prostřednictvím zvýšení její kapitálové přiměřenosti.
Také ratingové agentury považovaly za významný výlučně kapitál, který byl z hlediska právního dohledu uznán za základní kapitál k ručení.
Pro Německo proto nebylo zřejmé, proč by účelový rezervní fond ve formě nemovitostí měl z hlediska bankovního dohledu a věřitelů představovat udržitelnou hodnotovou rezervu.
(94) Německo poukázalo na to, že kapitál IB má nejblíže k Perpetual Preferred Shares, požitkovým právům a účastem tichého společníka.
(95) Německo argumentovalo, že zřizovatelé LSH sjednali v roce 1994 povinnost poměrného doplnění kapitálu, která zajišťovala, že také v nepravděpodobném případě platební neschopnosti LSH by nebyl použit kapitál IB.
Pro investora tedy v zemské bance existuje riziko, které je třeba uhradit, pouze v tom, že vložený kapitál byl ztracen v důsledku průběžných ztrát banky.
Proti tomu ale nabízí účinnou ochranu stávající dohoda o podřízenosti.
(96) Výpočty minimální úhrady vypracované BdB jsou chybné z mnoha důvodů.
Za to může používání nesprávně určených faktorů pro výpočet v CAPM, nerealistický předpoklad zaručené, pevně stanovené úhrady a přirážky a slevy, jejichž důvod nelze zjistit.
(97) Německo se dále kriticky zabývalo modelem CAPM používaným BdB pro zjištění minimální rendity pro investice do základního kapitálu do zemských bank.
Vedle vhodnosti modelu CAPM pro určování očekávání rendity investice, která má vynášet pevně stanovenou úhradu, kritizovalo též použité faktory (bezrizikovou úrokovou míru, tržní rizikovou prémii a hodnotu beta).
(98) Při určování bezrizikové úrokové sazby je na pováženou metoda využívaná BdB, při které se použije reálná úroková míra vztažená k rozhodnému dni.
Mnohem spíše by měla být vzata průměrná hodnota za co nejdelší období.
Německo stanovilo aritmetický průměr ročních "celkových výnosů" (total returns) indexu REX10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG mezi únorem 1970 a prosincem 1990 a došlo k výsledku ve výši 6,91 %.
(99) V případě tržní rizikové prémie se Německo vyslovilo proti hodnotě 4,6 % používané BdB a zastávalo názor, že je třeba vycházet z hodnoty 3,0 %.
(100) Banky, jejichž údaje BdB využíval pro zjišťování hodnoty beta pro LSH a které byly vedeny v CDAX, se podílely na narušení trhu, neboť za prvé pět největších úvěrových bank mělo dohromady velmi vysokou váhu mezi bankami CDAX (76 %) a za druhé vykazovaly rozdíly v obchodním profilu.
Ke správnému určení hodnoty beta pro LSH by měla být spíše použita srovnatelná skupina, totiž IKB, BHF-Bank a Vereins- und Westbank, což by vedlo k hodnotě beta 0,7894.
(101) Německo tedy výsledně vycházelo z minimální úhrady za investici do LSH podobnou investici do základního kapitálu (při zohlednění faktoru beta 0,7894, tržní rizikové prémie ve výši 3 % a uvedené základní úrokové sazby ve výši 6,91 %) ve výši 9,28 % k 31. prosinci 1990.
VII. STANOVISKO SPOLKOVÉ ZEMĚ SEVERNÍ PORÝNÍ-VESTFÁLSKO A SPOLEČNOSTI WESTLB
(102) Ve stanovisku předaném Německem dne 30. října 2003 k rozhodnutí o zahájení řízení popírají spolková země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB, že vložení majetku do zemských bank, zejména v případě LSH, může být srovnáváno se základním kapitálem.
Vklady tichého společníka a takzvané perpetuály byly naopak v Německu uznávány již od roku 1991 jako základní kapitál.
Navíc se úhrada neřídí podle zařazení z hlediska práva bankovního dohledu, nýbrž podle rizikového profilu investice.
Protože majetek ručí druhořadě, je riziková struktura srovnatelná spíše s vklady tichého společníka nebo takzvanými perpetuály, než s investicemi do základního kapitálu.
(103) Ohledně výpočtu minimální úhrady u investice do základního kapitálu nelze proti modelu CAPM z pohledu WestLB metodicky nic namítat.
Ovšem hodnoty beta zjištěné BdB, které jsou zřetelně vyšší než 1, jsou nepřiměřené.
Faktor beta vyšší než 1 naznačuje, že akcie podniku představuje vyšší riziko než trh jako celek.
Na základě tehdy nesporně existující institucionální odpovědnosti a ručení zřizovatele bylo riziko investice do zemské banky ale jasně nižší než riziko trhu jako celku.
(104) Vedle toho by ve zvláštním případě zemských bank znamenalo chybu vycházet z očekávané rendity k okamžiku vložení majetku do zemských bank.
V rámci testu soukromého investora je tento přístup v zásadě smysluplný.
Zde by to znamenalo, že základem má být rendita očekávaná v roce 1991.
Jakékoli ekonomické realitě by ale odporovalo, aby investor v roce 2003 obdržel očekávanou renditu roku 1991, která dalece převyšuje skutečně dosaženou renditu.
Schematicky trvalé použití sazby rendity ve výši cca 12 % by neodůvodněně znevýhodnilo zemské banky oproti účastníkům hospodářské soutěže ze soukromé sféry.
(105) Pokud jde o slevu z důvodu chybějící likvidity převedeného majetku, jsou WestLB a spolková země Severní Porýní-Vestfálsko toho názoru, že sazba za bezrizikové vládní dluhopisy musí být plně odečtena od základní rendity.
Majetkovými převody by zemské banky nezískaly žádnou likviditu.
Není ekonomicky udržitelné snížit tuto sazbu o daňovou úsporu, protože tvorba cen u nástrojů kapitálového trhu je nezávislá na daňové situaci.
Jinak by ceny za jeden nástroj kapitálového trhu musely být rozdílné vždy podle daňové situace.
(106) Konečně by se měla skutečnost, že na základě chybějící likvidity majetků není také likvidita riziková, zohlednit jako skutečnost snižující riziko a tím i úplatu.
Toto by se mělo zohlednit odpovídající slevou.
Rovněž by se měla kvůli takzvanému efektu vlastníka uplatnit sleva, neboť investor, který již má v podniku podíl, hodnotí další investici jinak než nový investor.
VIII. DOROZUMĚNÍ MEZI BDB, SPOLKOVOU ZEMÍ ŠLESVICKO-HOLŠTÝNSKO A HSH NORDBANK
(107) Dne 8. října 2004 se Komise dozvěděla o výsledcích dorozumění mezi stěžovatelem BdB, spolkovou zemí Šlesvicko-Holštýnsko a HSH Nordbank, která se vytvořila z LSH a Hamburgische Landesbank v roce 2003.
Bez ohledu na přetrvávající zásadní právní názory se strany dorozumění dohodly na tom, co samy považují za vhodné parametry pro určení přiměřené úhrady.
Strany prosí Komisi, aby zohlednila výsledky dorozumění při vydání svého rozhodnutí.
(108) Strany určí na základě modelu CAPM nejdříve minimální úhradu za hypotetickou investici do základního kapitálu LSH.
Přiměřená minimální úhrada za účelový majetek má podle tohoto modelu činit 9,29 % ročně.
Při výpočtu této minimální úhrady byla použita dlouhodobá bezriziková úroková sazba, kterou zemská banka zjistila za použití indexu REX10 Performance Index společnosti Deutsche Börse AG, a faktor beta odhadnutý na základě posudku společnosti KPMG ze dne 26. května 2004, který zadala zemská banka.
Konkrétně k okamžiku vložení dne 31. prosince 1990 vyšla pro LSH bezriziková základní úroková sazba ve výši 6,61 %.
Jako faktor beta byla na základě studie společnosti KPMG stanovena hodnota 0,670.
Hodnota tržní rizikové prémie byla stanovena na 4 % (jednotně pro všechny zemské banky).
(109) Poté se určí sleva z důvodu chybějící likvidity kapitálu.
Bezriziková úroková sazba ve výši 6,61 % byla přitom opět použita za základ pro hrubé náklady na refinancování.
Ke zjištění čistých nákladů na refinancování byla stanovena rozhodující daňová zátěž LSH v paušální výši 50 %, vztaženo k okamžiku vložení, takže vychází srážka z důvodu likvidity ve výši 3,31 %.
(110) Nakonec se přičte přirážka ve výši 0,3 % z důvodu chybějícího vydání hlasovacích práv.
(111) Celkem z toho vyplývá úhrada za účelový majetek ve výši 6,28 % ročně po zdanění za tu část prostředků na podporu, které byly využitelné pro obchod LSH v rámci hospodářské soutěže.
Tato úhrada má být splatná od konce měsíce, ve kterém byly prostředky uznány jako základní kapitál ( 31. 8.
(112) Podle dorozumění tak prvek podpory, který musí HSH Nordbank zpět zaplatit, spočívá v rozdílu mezi úplatou, kterou LSH skutečně zaplatila, a úplatou, která odpovídá zjištěné přiměřené úhradě ve výši 6,28 %.
(113) Strany se rovněž dohodly na provizi avala ve výši 0,3 %, která musí být zaplacena jak na kapitál k ručení, který IB sama doložila, tak také na účelový rezervní fond ve formě nemovitostí.
HSH Nordbank dále neprotestovala proti tomu, že pro období vložení až do konce měsíce, ve kterém došlo k uznání ze strany BAKred za základní kapitál ( 1. leden 1991 – 30. srpen 1991), musí být zaplacena provize avala ve výši 0,3 % na částku ve výši 1306,05 milionů DEM vykázanou v rozvaze.
(114) Po prvé bylo v rámci jednání o dorozumění předneseno, že vedle úhrady za kapitál IB, která již byla zmíněna, byl zemi Šlesvicko-Holštýnsko v podobě dividend vyplacen jako další prvek úhrady roční přebytek společnosti IB.
Právní základ pro tuto výplatu je § 17 odst. 2 IBG (znění z roku 1990) popř. § 19 odst.
2 IBG (znění z roku 1998). Podle této zákonné úpravy musí být roční přebytek účelového rezervního fondu IB (vždy na základě odpovídajícího rozhodnutí grémií zemských bank o vyplacení dividendy) vyplacen zemi ve formě dividendy.
Podle úpravy v příslušném rozpočtovém zákoně spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko musí být tyto výplaty předpokládány pro účely IB, tedy pro úkoly spolkové země týkající se podpory, a odpovídajícím způsobem znovu přidělené do IB.
Tento postup odporuje rozpočtové svrchovanosti zemského sněmu, neboť o těchto prostředcích by neměla rozhodovat výkonná moc, nýbrž parlament.
Z hospodářského hlediska se jednalo o postup, kdy se vyplatí dividendy, ale následně se částka vrátí zpět, a tento postup není v rozporu s jeho uznáním jako započitatelné výplaty dividend.
(115) Tento koloběh byl navíc prolomen (jednotlivým) zákonným zrušením účelové vázanosti v několika doprovodných zákonech k rozpočtu, vždy ve vztahu k přebytku konkrétního roku.
V těchto případech nedošlo k žádnému opětovnému vložení prostředků vyplacených ve formě dividend do IB.
Na základě zrušení účelové vázanosti měla v těchto letech spolková země Šlesvicko-Holštýnsko vyplacený přebytek zcela k dispozici pro financování výdajů v zemském rozpočtu.
Přitom je třeba si povšimnout, že vyplacené částky, které z tohoto důvodu nebyly znovu přiděleny do IB, nýbrž zcela zůstaly zemi Šlesvicko-Holštýnsko, představovaly zdaleka největší část zde diskutovaných vyplacených částek.
(116) Následující tabulka uvádí výplaty dividend z banky IB zemi:
Diagram 3:
Výplaty dividend z IB zemi Šlesvicko-Holštýnsko (v milionech DEM)
V milionech DEM _BAR_
_BAR_ 1991 _BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
Výplaty dividend z IB spolkové zemi _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 1,1 _BAR_ 2,6 _BAR_ 1,5 _BAR_ 2,5 _BAR_ 3,5 _BAR_ 47,5 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
(117) Tyto výplaty dividend z ročního přebytku musejí být odpovídajícím způsobem zohledněny při výpočtu prvku podpory a strany dorozumění je vzaly v úvahu ve svých výpočtech.
IX. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
1. STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU čl. 87 ODST. 1 SMLOUVY O ES
(118) Nestanoví-li Smlouva o ES jinak, jsou podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
1.1.
STÁTNÍ PROSTŘEDKY
(119) Prostřednictvím výše popsaného převodu majetku se spolková země Šlesvicko-Holštýnsko rozhodla pro metodu zvýšení kapitálu, jejíž základní koncept spočíval v přidělení majetku WKA a WAK a nemovitostí společnosti LSH, aby se posílila její kapitálová základna.
Bez ohledu na to, že LSH neměla převedené prostředky kvůli zvláštní účelové vázanosti účelového rezervního fondu pro úkoly podpory neomezeně k dispozici, byl majetek uznán z hlediska právního dohledu, a tak mohl být použit pro účely ručení LSH, která se nachází v hospodářské soutěži s jinými úvěrovými institucemi.
Nelze mít pochybnosti o tom, že na LSH byly převedeny státní prostředky.
1.2.
ZVÝHODNĚNÍ URČITÉHO PODNIKU
(120) Při zkoumání, zda převod státních prostředků do veřejného podniku tento podnik zvýhodňuje, a tudíž se může jednat o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, používá Komise zásadu "investora v podmínkách tržního hospodářství". Tuto zásadu v celé řadě případů akceptoval a dále rozvinul Soudní dvůr Evropských společenství a Soud prvního stupně, zejména rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 6. března 2003 ve věci WestLB [31], který významně souvisí s tímto případem.
a) Zásada investora v podmínkách tržního hospodářství
(121) Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství se za zvýhodnění podniku nepovažuje situace, kdy jsou kapitálové prostředky poskytnuty za podmínek, "za kterých by soukromý investor, který jedná v běžných podmínkách tržního hospodářství, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku" [32]. O zvýhodnění ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES se naopak jedná tehdy, je-li zamýšlená úprava úhrady a/nebo finanční situace podniku taková, že nelze v přiměřené lhůtě očekávat normální renditu.
(122) Zásada investora v podmínkách tržního hospodářství se uplatňuje bez ohledu na skutečnost, že se v případě LSH v okamžiku převodu prostředků na podporu jednalo o rentabilní podnik.
Skutečnost, že se zásada doposud uplatňovala hlavně na podniky v obtížích, neomezuje její použití na tuto kategorii podniků.
(123) Neexistuje žádné pravidlo, podle kterého by okolnost, že podnik hospodaří se ziskem, již od počátku vylučovala možnost, že kapitálový vklad zahrnuje prvky státní podpory.
I když podnik hospodaří se ziskem, mohl by investor v podmínkách tržního hospodářství odhlédnout od (dalšího) kapitálového vkladu, pokud nemůže očekávat žádnou přiměřenou renditu (v podobě dividend nebo nárůstu hodnoty) z investovaného kapitálu.
Pokud by podnik k okamžiku investice nevynášel očekávanou přiměřenou renditu, pak by investor v podmínkách tržního hospodářství podpořil opatření na zvýšení rendity.
Zásada investora v podmínkách tržního hospodářství je tedy použitelná stejnou měrou na všechny veřejné podniky, a sice nezávisle na tom, zda ve své činnosti vykazují zisk nebo ztrátu.
Tento postoj Komise byl potvrzen Soudem prvního stupně v rozsudku týkajícím se WestLB [33].
(124) Pro přezkoumání v tomto případě je tedy klíčová otázka, zda by investor v podmínkách tržního hospodářství převedl kapitál, který vykazuje tytéž znaky jako prostředky na podporu, a nemovitosti spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko za týchž podmínek, zejména s ohledem na předpokládanou renditu z investice.
(125) Podle tvrzení Německa mělo zásadní význam provázat celkové činnosti spolkové země na podporu a dále je provozovat hospodárněji a účinněji, optimalizovat poradenství týkající se podpory a poskytování podpory, jakož i vytvořit předpoklady pro pružné nasazení prostředků.
S touto reorganizací bylo spojeno zvýšení vybavení LSH vlastním kapitálem, které s ohledem na dohledné změny požadavků na kapitálovou přiměřenost přispělo k dlouhodobému zajištění schopnosti LSH expandovat.
Spolková země dále zamýšlela zásadní přeorientování při hospodaření s nemovitostmi vlastněnými spolkovou zemí a využívanými různými subjekty a institucemi spolkové země s cílem snížit nehospodárnost.
(126) Investor v podmínkách tržního hospodářství bude i v případě, pokud již drží podíly nějakého podniku, přezkoumávat ostatní možnosti investic mimo uvedený podnik.
Pro investování dalších prostředků do veřejného podniku se rozhodne zpravidla jen tehdy, pokud za dodatečné prostředky může očekávat odpovídající renditu.
Dlouhodobé vyhlídky vlastníka podílu na rentabilitu nebo také aspekty účinnosti a synergie nemusejí být tedy při otázce, zda přidělení kapitálu představuje státní podporu, v zásadě vůbec zohledněny.
Namísto toho je třeba také kapitálový vklad vlastníka podílu, nezávisle na tom, jaká je motivace tohoto vkladu, poměřovat tím, zda může investor počítat s běžnou renditou za dodatečné prostředky v průběhu přiměřeného období.
(127) Proti tomuto výkladu zásady investora v podmínkách tržního hospodářství, kterého se přidržela Komise již ve svém rozhodnutí 2000/392/ES [34], neměl Soud prvního stupně žádné námitky.
Přitom se opíral rovněž o úvahu, že se i soukromý investor, který se již podílí na základním kapitálu podniku, za normálních podmínek nespokojí s tím, že mu jeho investice nezpůsobí ztráty nebo mu přinese jen omezené zisky.
Spíše bude vždy usilovat o přiměřenou renditu za svou investici, a to podle konkrétních okolností a svých krátkodobých, střednědobých či dlouhodobých zájmů [35].
(128) Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství je tak pro přezkoumání v tomto případě klíčová otázka, zda by investor v podmínkách tržního hospodářství převedl kapitál, který vykazuje tytéž znaky jako prostředky spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko na podporu, za týchž podmínek, zejména s ohledem na předpokládanou renditu z investice.
b) Článek 295 Smlouvy o ES
(129) Podle článku 295 Smlouvy o ES není dotčena úprava vlastnictví uplatňovaná v různých členských státech.
Tím však není nijak ospravedlněno porušování pravidel hospodářské soutěže stanovených ve Smlouvě.
(130) Německo v souvislosti s řízením o zemských bankách tvrdilo, že převedené prostředky nemohly být využity se ziskem jiným způsobem, než jako vklad do obdobné veřejné instituce.
Převod proto z obchodního hlediska představoval nejsmysluplnější využití daných aktiv.
Jakákoli úplata za vložení, tj. jakákoli dodatečná rendita z převedených aktiv, by tak byla dostačující pro to, aby s ohledem na "zásadu investora v podmínkách tržního hospodářství" převod ospravedlnila.
(131) S touto argumentací nelze souhlasit.
Může být pravda, že vložení prostředků na podporu do LSH a z toho vyplývající možnost banky využít kapitál pro účely kapitálové přiměřenosti bylo z hospodářského hlediska nejsmysluplnější využití.
Jakmile se však vydávají veřejné prostředky a jiná aktiva na komerční činnosti v rámci hospodářské soutěže, je třeba uplatňovat běžná tržní pravidla.
To znamená, že jakmile se stát rozhodne, že aktiva určená pro veřejné účely využije (také) komerčně, musí za to vyžadovat úplatu, která odpovídá běžné tržní úhradě.
c) Absence změny vlastnické struktury
(132) Způsob, kterým si může investor v podmínkách tržního hospodářství investující do banky zajistit běžnou tržní úhradu, spočívá v přiměřené účasti na zisku, jakož i vzestupu hodnoty banky.
Toho lze dosáhnout změnou účastnických vztahů, která odpovídá kapitálovému vkladu.
Investor tak může přiměřeně participovat na dividendách a na případném nárůstu hodnoty, které jsou výsledkem větších možností výnosu.
Prostředkem pro zajištění přiměřené rendity z poskytnutého kapitálu by tedy bylo odpovídajícím způsobem zvýšit účast spolkové země na LSH, pokud celková výnosnost banky odpovídá běžné renditě, kterou ze své investice očekává investor v podmínkách tržního hospodářství.
Tím by se stalo zbytečným vysvětlení otázky, zda je sjednaná úplata přiměřená části skutečně použité na podložení obchodu v rámci hospodářské soutěže.
Spolková země Šlesvicko-Holštýnsko se však pro tento postup nerozhodla.
(133) Potud Německo namítá, že z hlediska práva státních podpor není významné, jakým způsobem si spolková země Šlesvicko-Holštýnsko od LSH nechala přiznat úhradu za vložení kapitálu IB, neboť kapitálový vklad není nezbytně spojen s nabytím podílů na zisku a na hlasovacích právech.
Dále je třeba také zohlednit, že vložením kapitálu IB do LSH měla spolková země Šlesvicko-Holštýnsko možnost za účast WestLB a Landesbank Baden-Württemberg na LSH docílit vyšší prodejní ceny, než by bylo možné bez tohoto vložení.
(134) Pokud však přerozdělení podílů nelze prosadit, podle názoru Komise by se investor v podmínkách tržního hospodářství rozhodl pro investici jen tehdy, pokud bude smluvena alespoň přiměřená přímá úhrada.
Investor v podmínkách tržního hospodářství se normálně nespokojí s tím, že mu jeho investice nezpůsobí ztráty nebo mu přinese jen omezenou renditu, nýbrž bude usilovat o maximalizaci výnosu ze svého majetku, a to podle konkrétních okolností a svých zájmů [36].
Obvykle bude proto i soukromý investor, který již ve zvýhodněném podniku podíly drží, trvat buď na změně účastnických vztahů nebo na přiměřené, pevně stanovené úhradě.
V opačném případě by se vzdal části rendity, která byla dodatečně získána díky vložení kapitálu, neboť také ostatním vlastníkům podílů plyne prospěch z vyšších dividend i vzestupu hodnoty podniku, aniž by sami poskytnuli odpovídající příspěvek.
(135) Nic tedy neukazuje na to, že by se investor v podmínkách tržního hospodářství vzdal přiměřené přímé úhrady v situaci, která je srovnatelná s převodem prostředků na podporu na LSH a ve které ani nebylo možno prosadit přerozdělení podílů ani vlastník druhé poloviny podílů neposkytnul odpovídající kapitálový příspěvek, který by byl v přímé souvislosti s kapitálovým vkladem.
d) Kapitálová základna pro úhradu
(136) Stejně jako u postupu v případě WestLB Komise zjišťuje přiměřenou úhradu za převedené prostředky na podporu a účelový rezervní fond ve formě nemovitostí na základě jejich komerční využitelnosti pro LSH.
Komise také zde rozlišuje podle tzv. funkce rozšíření obchodní činnosti a (pouhé) tzv. funkce ručení prostředků na podporu daných k dispozici jako vlastní kapitál pro obchodní činnost úvěrové instituce.
(137) Takzvanou funkcí rozšíření obchodní činnosti se u kapitálu rozumí rozšíření obchodního potenciálu prostřednictvím rizikových aktiv v důsledku uznání doplňkového vlastního kapitálu banky z hlediska právního dohledu.
Styčným bodem pro běžnou tržní úhradu je potud úhrada, jakou by požadoval soukromý investor, který dává bance k dispozici základní kapitál.
Pokud je kapitál daný k dispozici sice vykázán v rozvaze jako vlastní kapitál, bylo mu ale odepřeno uznání jako základní kapitál pro účely právního dohledu nebo je určen k podložení činností podpory, není k dispozici pro rozšíření obchodní činnosti.
Kapitál však nemá význam pouze pro účely právního dohledu.
Protože je věřitelům úvěrové instituce k dispozici alespoň pro účely ručení (tzv. funkce ručení), je jeho hospodářská funkce stále ještě srovnatelná s ručením nebo zárukou.
Výše vlastního kapitálu vykázaného v rozvaze totiž podává vkladatelům banky informace o její bonitě a tím působí na podmínky, za jakých může banka přijímat cizí kapitál.
Běžná tržní úhrada za tzv. funkci ručení kapitálu se vyměřuje podle úhrady, jakou by vyžadoval soukromý poskytovatel záruky od úvěrové instituce o srovnatelné velikosti a rizikovém zaměření jako u LSH.
(138) Spolková země Šlesvicko-Holštýnsko převedla k 1. lednu 1991 na LSH kapitál IB, který po konečném auditu činil 1306 milionů DEM.
Vložený kapitál IB se rok za rokem zvyšoval a v roce 2003 dosáhl hodnoty 1967,6 milionu DEM.
(139) K rozvahovému dni 31. prosinci 1999 převedla spolková země na LSH navíc účelový rezervní fond ve formě nemovitostí, což vedlo ke zvýšení rozvahového vlastního kapitálu o […] milionů DEM.
Po dvou dalších převodech činil tento účelový rezervní fond k 31. prosinci 2002 celkem […] milionů DEM.
(140) Převedený kapitál IB každý rok uznal BAKred v plném rozsahu jako doplňkový základní kapitál [37].
LSH jej však neměla pro podložení svého obchodu v rámci hospodářské soutěže plně k dispozici.
Stejně jako v případě WestLB byl účelový rezervní fond zčásti doložen úkoly na podporu samotné IB.
Tato část účelového rezervního fondu tak sice bance nebyla dána k dispozici pro rozšíření oblastí obchodní činnosti orientovaných na hospodářskou soutěž, plnila však pro LSH funkci ručení.
Totéž platí pro účelový rezervní fond ve formě nemovitostí, který BAKred neuznal jako základní kapitál, který ale plnil pro banku funkci ručení.
(141) Komise je toho názoru, že při zjišťování přiměřené úhrady nemůže záležet na tom, v jaké výši byl kapitán daný k dispozici skutečně využit.
Rozhodující je pouze možnost využití kapitálu k rozšíření obchodní činnosti.
I soukromý investor by se nespokojil s úhradou závislou na využití.
Potud je Komise zajedno s názorem BdB, který poukázal na to, že pro investora v podmínkách tržního hospodářství, který nese riziko ztráty svého vkladu, je nepodstatné, zda úvěrová instituce využije přidělený kapitál skutečně k rozšíření obchodní činnosti.
BdB právem poukazuje na to, že pro investora v podmínkách tržního hospodářství je rozhodující jedině to, že s přidělenou částkou sám již nemůže hospodařit, a tak nemůže dosáhnout žádných odpovídajících rendit.
Pro zde probíranou otázku rozhodující kapitálové základny proto nehraje také žádnou roli, že LSH zcela doložila kapitál daný k dispozici pouze v letech 1999 až 2003.
(142) Dále je třeba poukázat na to, že rozhodující okamžik pro zjištění úhrady za funkci rozšíření obchodní činnosti u kapitálu je ten okamžik, kdy BAKred uznal účelový rezervní fond jako základní kapitál pro účely právního dohledu.
Podle tvrzení Německa mohl být kapitál teprve od tohoto okamžiku doložen rizikovými aktivy.
(143) Pokud však byl kapitál již předtím vykázán v rozvaze jako vlastní prostředky, plnil alespoň funkci ručení, jak je vysvětleno výše.
Totéž platí pro částku, kterou doložila sama IB, a pro účelový rezervní fond ve formě nemovitostí.
To bude muset být zohledněno při zjišťování přiměřené úhrady.
e) Srovnání s ostatními nástroji vlastního kapitálu
(144) Jak již bylo vysvětleno výše, je výchozím bodem pro úhradu běžnou na trhu v tomto případě úhrada, kterou by požadoval investor v podmínkách tržního hospodářství, který bance dává k dispozici vlastní kapitál.
(145) Nelze popřít, že přímé srovnání prostředků na podporu převedených na LSH s ostatními transakcemi není možné.
Ať již se transakce i v několika aspektech podobá určitým nástrojům, u každého nástroje existuje však tolik rozdílů, že každé srovnání platí jen omezeně.
Proto lze podle postupu uplatňovaného v případě WestLB [38] přiměřenou úhradu zjistit i zde pouze tak, že převod majetku bude srovnáván s různými na trhu běžnými nástroji vlastního kapitálu, aby se v rámci srovnávání podobnosti určit nástroj, kterému se tento převod nejvíce podobá a který tedy představuje měřítko pro určení úhrady.
(146) Podle stěžovatele lze prostředky na podporu shromážděné v účelovém rezervním fondu srovnávat pouze se základním kapitálem.
Účelový rezervní fond byl BAKred uznán jako základní kapitál (kapitál "Třídy 1"), a proto může být také srovnáván pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vložení uznávány jako základní kapitál.
Naproti tomu podle Německa slouží srovnání s různými nástroji vlastního kapitálu pouze určení, jakému rizikovému profilu (a tím také jakému rozsahu úhrady) se investice z pohledu investora nejvíce podobá.
Kapitál IB má tedy nejblíže k Perpetual Preferred Shares, požitkovým právům a účastem tichého společníka.
(147) Je třeba vzít v úvahu, že nástroje, které Německo používá pro účely srovnání, přinášejí bance zpravidla pouze velmi omezenou část jejích vlastních prostředků.
Jedná se o doplňkové nástroje, které doplňují "základní vlastní kapitál", který se skládá hlavně ze základního kapitálu a otevřených rezervních fondů.
Oproti tomu převodem prostředků na podporu se vlastní prostředky LSH pro účely výpočtu kapitálové přiměřenosti téměř ztrojnásobily.
Vezmeme-li v úvahu pouhé zvýšení částky, kterou LSH mohla použít k podložení své obchodní činnosti, znamená to stále ještě zvýšení vlastních prostředků o více než 50 %.
Ostatní uvedené nástroje byly podle tvrzení BdB obvykle použity pouze z mnohem menší části.
S jedním ze srovnávaných nástrojů by nebylo možné stejným způsobem a trvale zvýšit kapitál LSH.
(148) V této souvislosti je také třeba vyzdvihnout, že relativně široká škála inovativních nástrojů vlastního kapitálu týkajících se základních vlastních prostředků a doplňkových vlastních prostředků, kterou mají nyní úvěrové instituce ve více zemích k dispozici, ještě v Německu neexistovala, když v roce 1991 došlo k převodu kapitálu IB na LSH a když v roce 1993 LSH musela splnit přísnější kapitálové požadavky, které v tento okamžik vstoupily v platnost.
Některé z těchto nástrojů byly rozvíjeny teprve od té doby, některé již existovaly, nebyly ale v Německu uznány.
Nástroje, které byly v praxi hlavně k dispozici a byly používány, byly požitkové listy a podřízené závazky (oba jsou doplňkové vlastní prostředky, druhý nástroj byl uznáván teprve od roku 1993).
Srovnání kapitálu IB s takovými inovativními nástroji, které byly většinou rozvinuty teprve později a zčásti byly k dispozici jen v jiných zemích, tak není přesvědčivé.
(149) Ve vztahu k oběma nástrojům vlastního kapitálu, které hrají jako nejbližší referenční veličiny ústřední roli při srovnání provedeném Německem, totiž Perpetual Preferred Shares a požitkové listy, je třeba vyzdvihnout některé specifické aspekty.
Perpetual Preferred Shares patří v některých zemích k základním vlastním prostředkům (základní kapitál), v Německu ale i nadále nejsou jako základní kapitál uznány.
Požitkové listy spadají pouze mezi doplňkové vlastní prostředky, zatímco kapitál IB vykazuje kvalitu základních vlastních prostředků.
Kapitál IB má proto pro LSH zdaleka větší užitek, protože LSH si s jeho pomocí může opatřit doplňkové vlastní prostředky (např. požitkové listy) až do stejné výše a rozšířit tak základnu vlastních prostředků.
Pokud by po ztrátových letech opět následovaly ziskové roky, byly by na nominální hodnotu doplněny nejdříve požitkové listy a teprve potom kapitál IB.
LSH má navíc kapitál IB k dispozici bez jakéhokoli časového omezení, zatímco požitkové listy se obvykle vydávají na deset let.
Dále je třeba znovu upozornit na to, že enormní rozsah kapitálového vkladu je atypický, a v souvislosti s tím musí být spatřováno pořadí v případě ztrát.
Protože je podíl majetku IB relativně vysoký, bude v případě výskytu větších ztrát využit relativně rychle.
(150) Ze všech těchto důvodů se Komise domnívá, že srovnání s inovativními nástroji vlastního kapitálu provedené Německem není kvůli zvláštnostem kapitálu IB vhodné k tomu, aby sloužilo jako základ pro určení přiměřené úhrady za kapitál IB.
V dorozumění ze dne 8. října 2004 strany navíc vycházely z podobnosti předmětné transakce se základním kapitálem.
(151) Komise se dále připojuje k názoru BdB, že ujednání o podřízenosti obsažené v rámcové smlouvě mezi vlastníky podílů LSH, podle kterého kapitál IB nastupuje teprve po ostatním vlastním kapitálu LSH, nepředstavuje pro investora žádné snížené riziko.
Přidělený kapitál představoval významnou část celkového základního kapitálu a tak je vysoce pravděpodobné, že kapitál bude alespoň částečně použit v případě ztrát.
f) Nevýhody likvidity
(152) V zásadě se lze řídit argumentem LSH k nevýhodám likvidity.
"Normální" kapitálový vklad bance vytváří jak likviditu, tak i základnu vlastních prostředků, která je právními předpisy o dohledu požadována pro rozšíření její obchodní činnosti.
Aby bylo možné kapitál plně využívat, tzn. aby mohla rozšířit svá 100 % rizikově vážená aktiva o faktor 12,5 (tzn. 100 děleno ukazatelem kapitálové přiměřenosti ve výši 8 %), musí se banka 11,5 krát refinancovat na finančních trzích.
Zjednodušeně řečeno, z rozdílu 12,5 krát obdržených a 11,5 krát zaplacených úroků na tento kapitál a po odečtení ostatních nákladů banky (např. výdaje na správu) vyplývá zisk z vlastního kapitálu [39].
Jelikož prostředky LSH na podporu nevytváří nejprve žádnou likviditu – protože převedený majetek a veškeré výnosy prostředků na podporu jsou ze zákona vyhrazeny na podporu hospodářské a bytové výstavby – měla LSH další náklady na financování ve výši částky kapitálu, jestliže získala potřebné prostředky na finančních trzích, aby plně vyčerpala obchodní možnosti, které se jí otevíraly díky dalšímu vlastnímu kapitálu, tzn. aby rozšířila rizikově vážené majetkové hodnoty o 12,5 násobek částky kapitálu (popř. aby zachovala existující majetkové hodnoty v této výši) [40].
Kvůli těmto dalším nákladům, které u vlastního kapitálu poskytnutého v likvidní formě nevznikají, musí být ke zjištění přiměřené úplaty proveden odpovídající odpočet.
Investor v podmínkách tržního hospodářství nemůže očekávat, že obdrží stejnou úplatu jako při kapitálovém vkladu v hotovosti.
(153) Komise přitom však zastává názor, že nelze vzít v úvahu celkovou úrokovou sazbu pro refinancování.
Náklady na refinancování jsou provozními výdaji a snižují tak zdanitelné příjmy.
Čistý výsledek banky se tedy nesnižuje o částku dodatečně zaplacených úroků.
Část těchto výdajů se totiž vyrovná prostřednictvím nižší daně z příjmu právnických osob.
Jako dodatečné zatížení LSH musejí být v důsledku zvláštní povahy převedeného kapitálu zohledněny pouze čisté výdaje.
Komise tedy vesměs uznává, že LSH vyvstaly dodatečné "náklady na likviditu" ve výši "nákladů na refinancování minus daně z podnikání" [41].
g) Přiměřená úhrada
Přiměřená úhrada za částku doložitelnou obchodem v rámci hospodářské soutěže
(154) Přiměřená úhrada za částku doložitelnou obchodem v rámci hospodářské soutěže se dá nepochybně zjistit různými způsoby.
Všechny způsoby výpočtu ke zjištění úhrady za základní kapitál daný k dispozici se však řídí týmiž zásadami.
Na základě těchto zásad zde Komise provede výpočet ve dvou krocích: nejprve se zjistí minimální úhrada, kterou by investor očekával za (hypotetickou) investici do základního kapitálu LSH.
Následně se přezkoumá, zda by na trhu byla na základě zvláštností dotyčné transakce sjednána přirážka nebo sleva a případně zda může Komise uskutečnit dostatečně nosnou kvantifikaci.
Zjištění očekávané minimální úhrady za investici do základního kapitálu LSH
(155) Očekávaná rendita investice a riziko investice jsou podstatnými činiteli pro investiční rozhodnutí investora v podmínkách tržního hospodářství.
Aby určil výši těchto obou prvků, zahrne investor do svého výpočtu veškeré dostupné informace o společnosti a o trhu.
Přitom se opírá o historické průměrné rendity, které z obecného hlediska představují opěrný bod také pro budoucí výkonnost podniku, jakož i mimo jiné o analýzu obchodního modelu podniku, který platí pro období investice, analýzu strategie a kvality vedení podniku nebo relativních vyhlídek dotyčného hospodářského odvětví.
(156) Investor jednající v podmínkách tržního hospodářství bude investovat jen tehdy, pokud investice umožní ve srovnání s nejbližším nejlepším alternativním využitím kapitálu vyšší renditu, popř. nižší riziko.
Obdobně investor nebude investovat do podniku, jehož očekávání rendity jsou nižší než průměrná očekávání rendity jiných podniků se srovnatelným rizikovým profilem.
V tomto případě lze předpokládat, že existují dostačující alternativy k přijatým investičním plánům, které slibují vyšší očekávání rendity při stejném riziku.
(157) Existují různé metody pro zjišťování přiměřené minimální úhrady.
Sahají od různých variant přístupu k financování až po model CAPM.
Pro účely popisu různých přístupů má smysl rozlišovat mezi dvěma složkami, bezrizikovou renditou a rizikovou prémií specifickou pro projekt:
Přiměřená minimální rendita rizikové investice
=
bezriziková základní sazba + riziková prémie rizikové investice.
Přiměřená minimální rendita rizikové investice může být následně popsána jako součet bezrizikové výnosnosti a dodatečné rizikové prémie za převzetí rizika specifického pro investici.
(158) V souladu s tím je základem pro jakékoli určení rendity existence formy investice bez rizika selhání s předpokládanou bezrizikovou renditou.
Pro zjištění bezrizikové základní sazby se obvykle používá očekávaná rendita pevně úročených cenných papírů státních emitentů (popřípadě index zakládající se na těchto cenných papírech), protože takové cenné papíry představují formu investice se srovnatelně nepatrným rizikem.
Rozdíly mezi různými metodami však spočívají ve zjišťování rizikové prémie:
- Přístup k financování: očekávaná rendita vlastního kapitálu investora představuje z pohledu banky využívající kapitál budoucí náklady na financování.
U tohoto přístupu se nejprve zjišťují historické náklady na vlastní kapitál, které vznikly bankám srovnatelným s dotčenou zemskou bankou.
Aritmetický průměr historických nákladů na kapitál se pak porovná s budoucími očekávanými náklady na vlastní kapitál a tím také s očekávaným požadavkem investora na renditu.
- Přístup k financování se složenou roční mírou růstu (Compound Annual Growth Rate): ústředním bodem tohoto přístupu je použití geometrické namísto aritmetické střední hodnoty.
- CAPM: CAPM je nejznámější a nejčastěji testovaný model moderního finančnictví, s jehož pomocí lze renditu očekávanou investorem zjistit z následujícího vzorce:
Minimální rendita =
bezriziková základní sazba + (tržní riziková prémie × beta).
Riziková prémie pro investici vlastního kapitálu vznikne vynásobením tržní rizikové prémie faktorem beta (tržní riziková prémie × beta).
Faktor beta se používá pro kvantifikaci rizika podniku ve vztahu k celkovému riziku všech podniků.
CAPM je převažující metodou pro výpočet rendit investice u velkých podniků kótovaných na burze.
Protože však LSH není podnikem kótovaným na burze, není přímé odvození její hodnoty beta možné.
Použití CAPM je tudíž možné pouze na základě odhadu faktoru beta.
(159) Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 došel BdB při použití modelu CAPM k okamžiku převodu dne 31. prosince 1990 k očekávané minimální úhradě za investici do základního kapitálu LSH ve výši 14,85 % ročně.
Německo vyjádřilo proti použití CAPM zásadní výhrady.
Navíc podle něj BdB vycházel z příliš vysokého faktoru beta a ještě chybně zjistil bezrizikovou základní úrokovou sazbu.
Také tržní riziková prémie ve výši 4,6 % byla stanovena příliš vysoko.
Na základě modelu CAPM by BdB správně musel dojít ke zřetelně nižší minimální úhradě za hypotetickou investici do základního kapitálu LSH.
V rámci svého dorozumění o přiměřené tržní úhradě došly spolková země Šlesvicko-Holštýnsko, HSH Nordbank a BdB k výsledku, že přiměřená je minimální úhrada ve výši 9,29 %.
(160) Strany založily své výpočty na modelu CAPM.
Přitom stanovily za základ bezrizikovou základní úrokovou sazbu ve výši 6,61 %.
Při zjištění této úrokové sazby se předpokládalo, že účelový majetek měl být dán LSH trvale k dispozici.
Strany proto nepoužily bezrizikovou renditu, která se vztahuje k určitému dni a byla pozorována na trhu k okamžiku uskutečnění vkladu, pro pevně stanovené období investice (např. desetileté rendity pro vládní dluhopisy), neboť takový přístup by nebral v úvahu riziko reinvestice, tj. riziko neinvestovat po uplynutí období investice znovu ve výši bezrizikové úrokové sazby.
Podle názoru stran bude riziko investice nejlépe zohledněno, pokud se za základ stanoví "Total Return Index".
Z uvedeného důvodu strany použily REX10 Performance Index, který vytvořila Deutsche Börse AG a který odráží výkonnost investice do dluhopisů Spolkové republiky Německo s přesně desetiletou splatností.
Zde použitá indexová řada obsahuje příslušné stavy ke konci roku u REX10 Performance Index od roku 1970.
Strany poté zjistily roční renditu, která odráží trend sledovaný v REX10 Performance Index, který byl stanoven za základ, v období mezi lety 1970 a 1990, a dospěly tak k bezrizikové základní úrokové sazbě ve výši 6,61 %.
(161) Protože vklad měl být LSH skutečně dán k dispozici trvale, zdá se být postup směřující ke zjištění bezrizikové základní úrokové sazby v tomto zvláštním případě přiměřený.
Použitý REX10 Performance Index rovněž představuje obecně uznávaný zdroj údajů.
Zjištěná bezriziková základní úroková sazba se zde tudíž jeví jako přiměřená.
(162) Faktor beta ve výši 0,670 byl odhadnut na základě posudku KPMG k tzv. "upraveným" faktorům beta všech úvěrových institucí kótovaných v Německu na burze, který má Komise k dispozici.
Na základě tohoto posudku a vzhledem k obchodní orientaci LSH musí být tento faktor beta pokládán za přiměřený.
(163) Z pohledu Komise se dále zdá přijatelná i tržní riziková prémie ve výši 4,0 %.
Již v řízení WestLB, které vedlo k rozhodnutí 2000/392/ES, bylo vícekrát pojednáno o tzv. všeobecné dlouhodobé tržní rizikové prémii, tedy o rozdílu mezi dlouhodobou průměrnou renditou na běžné akciové portfolio a na vládní dluhopisy.
V odpovídajících posudcích k řízení byla v závislosti na metodě, zkoumaném období a základních údajích stanovena rozmezí od přibližně 3 % do 5 %.
V posudku vypracovaném pro BdB bylo alternativně kalkulováno s hodnotami 3,16 % a 5 %, v dalším posudku vypracovaném pro WestLB v rámci téhož řízení bylo alternativně kalkulováno s hodnotami 4,5 % a 5 % a společnost Lehman Brothers, taktéž pracující pro WestLB, počítala se sazbou ve výši 4 %.
Za těchto okolností nemá Komise v daném případě žádný důvod odchýlit se od tržní rizikové prémie použité v dorozumění.
Vychází-li se z modelu CAPM, neexistují podle názoru Komise žádné pochybnosti, že minimální úhradu zjištěnou stranami lze v daném případě pokládat za přiměřenou.
(164) Komise nemá důvod k domněnce, že minimální úhrada za hypotetickou investici do základního kapitálu, kterou strany zjistily, by ve zde posuzovaném případě neobstála v tržním testu.
Komise proto jako přiměřenou minimální úhradu za účelový majetek stanoví hodnotu 9,29 % ročně (po dani z podnikání a před daní investora).
Sleva z rendity kvůli chybějící likviditě
(165) Dlouhodobá bezriziková sazba (německé dluhopisy spolkové vlády s platností 10 let) činila koncem roku 1990 8,98 %.
LSH udala, že její náklady na refinancování na základě její finanční struktury činily k okamžiku převodu majetku 9,2 %.
V dorozumění strany stanovily za základ dlouhodobou bezrizikovou sazbu ve výši 6,61 % [42].
Navíc se strany shodly na tom, že budou předpokládat paušální sazbu daně ve výši 50 %.
Podle toho strany docházejí k čisté refinanční sazbě ve výši 3,31 % a tím k odpovídající slevě za likviditu.
(166) Na základě tohoto dorozumění a skutečnosti, že částka spadá do rámce již dříve uvedeného Německem, nemá Komise žádný důvod nepokládat tuto částku za přiměřenou a tak tuto částku stanoví za základ pro zjištění prvku podpory.
Přirážka k renditě kvůli zvláštnostem převodu
(167) V praxi se při stanovení úhrady odpovídajícími přirážkami popř. slevami obecně zohledňují netypické okolnosti, které představují odchylku od normálního případu investice do základního kapitálu dotčeného podniku.
Je ale třeba přezkoumat, zda v souladu se zvláštnostmi, zejména konkrétním rizikovým profilem převodu kapitálu IB, existují důvody pro přizpůsobení zjištěné minimální úhrady ve výši 9,29 %, kterou by soukromý investor očekával za (hypotetickou) investici do základního kapitálu LSH, a zda navíc může Komise uskutečnit metodicky dostatečně nosnou kvantifikaci.
V této souvislosti se zdá být vhodné přezkoumání tří aspektů: za prvé neuskutečněné vydání nových podílů na společnosti a s tím spojených hlasovacích práv, za druhé mimořádně vysoký objem převodu majetku a za třetí chybějící zastupitelnost investice.
(168) Spolková země v důsledku vkladu neobdržela žádná další hlasovací práva.
Pokud se investor vzdá hlasovacích práv, nechá si tím ujít možnost ovlivňovat obchodní vedení banky při jeho rozhodnutích.
Pokud by byla zvýšena hlasovací práva spolkové země, držela by spolková země více než 50 % hlasovacích práv, tzn. že by se stala většinovým vlastníkem.
Výměnou za to, že ponese vyšší riziko ztráty, aniž by se naopak odpovídajícím způsobem zvýšil jeho vliv na podnik, by investor v podmínkách tržního hospodářství (i při zmírnění rizika interními dohodami s ostatními vlastníky podílů) požadoval vyšší úhradu.
Vycházejíc ze zvýšené úhrady za prioritní akcie oproti kmenovým akciím a v souladu se stěžovatelem BdB, spolkovou zemí Šlesvicko-Holštýnsko a LSH, které zde jako výsledek svých rozhovorů ze srpna/září 2004 považují za odpovídající sazbu ve výši 0,3 % ročně (po zdanění), považuje Komise přirážku ve výši alespoň 0,3 % ročně (po dani z podnikání) za přiměřenou.
Také strany dorozumění považují přirážku ve výši 0,3 % kvůli chybějícímu vydání nových hlasovacích práv za přiměřenou.
(169) Objem převedeného majetku a vliv, jaký to mělo z pohledu směrnice o kapitálové přiměřenosti na LSH, již byly zmíněny.
Vložením kapitálu IB se základní kapitál LSH výrazně zvýšil, a sice aniž by vznikly náklady na akvizici a správu.
Investor v podmínkách tržního hospodářství by při vkladu kapitálu s relativně a absolutně velkou částkou úhrnu majetku IB pravděpodobně požadoval přirážku.
Na druhou stranu nelze vklad základního kapitálu ve výši přibližně 1,3 miliardy DEM do jedné z největších německých univerzálních bank považovat právě s ohledem na mimořádnou kapitálovou potřebu evropských úvěrových institucí z důvodu směrnice o kapitálové přiměřenosti za vklad mimo jakýkoli normální obchodní rozsah.
K tomu přistupuje skutečnost, že velký objem lze pokládat za známku podobnosti majetkového vkladu se základním kapitálem, neboť v okamžiku vložení koncem roku 1990 byly objemné vklady tichého společníka na trhu netypické.
Pokud by se při investici podobné základnímu kapitálu použil objem převedeného majetku, aby se obhájila další přirážka, znamenalo by to tedy nepřípustné dvojí zohlednění objemu.
Komise proto nepovažuje za dostatečně jistě prokázané, že by investor v podmínkách tržního hospodářství požadoval za danou absolutní a relativní velikost přiděleného kapitálu zvláštní přirážku.
Komise tak ve prospěch LSH odhlédne od toho, aby uložila přirážku související s objemem převodu majetku.
Podobně vychází dorozumění z toho, že kvůli objemu převedeného majetku nemá být uložena žádná přirážka.
(170) Nakonec je třeba poukázat na chybějící zastupitelnost investice, tzn. chybějící možnost investovaný kapitál kdykoli z podniku také znovu odebrat.
Normálně může investor nástroj vlastního kapitálu na trhu prodat třetím osobám a tak ukončit svou investici.
Normální vklad základního kapitálu probíhá při podrobném pozorování následovně: investor vloží majetek na straně aktiv v rozvaze (ať již v hotovosti nebo jako nepeněžitý vklad).
Na straně pasiv tomu zpravidla odpovídá obchodovatelný podíl ve prospěch investora, např. u akciové společnosti to jsou akcie.
Tyto akcie může prodat třetím osobám.
Tak sice již nemůže znovu odebrat svou původně vloženou majetkovou hodnotu, protože nyní spadá do vlastního kapitálu společnosti k ručení a on s ní nemůže disponovat.
Může ale prodejem akcie získat hospodářskou protihodnotu.
Jeho kapitálový vklad je tak zastupitelný.
Kvůli zvláštním okolnostem převodu kapitálu IB spolková země tuto možnost neměla.
Přesto Komise nespatřuje důvod pro další přirážku.
Spolková země sice neměla možnost, aby získala hospodářskou protihodnotu prostřednictvím volné obchodovatelnosti investice, ovšem vždy existovala možnost, aby účelový majetek zákonem znovu vyňala z LSH a případně dosáhla vyšších rendit opětovným vkladem do jiných subjektů.
Také zde vychází dorozumění mezi BdB, spolkovou zemí Šlesvicko-Holštýnsko a HSH Nordbank z toho, že kvůli chybějící zastupitelnosti majetku by neměla být uložena žádná přirážka.
(171) Komise proto považuje celkovou přirážku k renditě ve výši 0,3 % ročně (po dani z podnikání a dani investora) výměnou za vzdání se dodatečných hlasovacích práv za přiměřenou.
Celková úhrada
(172) Na základě všech těchto úvah a ve shodě se stěžovatelem BdB, spolkovou zemí Šlesvicko-Holštýnsko a LSH dospěla Komise k závěru, že přiměřená úhrada by činila 6,28 % ročně (po dani z podnikání), tedy normální rendita za dotyčnou investici by činila 9,29 % plus 0,3 % kvůli zvláštnostem transakce minus 3,31 % kvůli výdajům na financování, které LSH vznikly z důvodu chybějící likvidity převedeného majetku.
Přiměřená úhrada za kapitál IB do okamžiku uznání ze strany BAKred za částku doloženou IB a za účelový rezervní fond ve formě nemovitostí
(173) Jak již bylo uvedeno, měl kapitál IB pro LSH materiální hodnotu již před jeho uznáním ze strany BAKred jako základní kapitál ve smyslu zákona o poskytování úvěrů (KWG), neboť již od okamžiku jeho vložení byl v rozvaze uváděn jako vlastní kapitál.
Totéž platí pro částku doloženou IB a pro účelový rezervní fond ve formě nemovitostí.
Její ekonomická funkce je přitom srovnatelná se zárukou nebo ručením.
Za vystavení se takovému riziku by investor v podmínkách tržního hospodářství vyžadoval přiměřenou úhradu.
Německo nejprve považovalo výchozí sazbu ve výši 0,3 % ročně za funkci ručení ve prospěch LSH, kterou Komise uznala v rozhodnutí 2000/392/ES [43], za nepřiměřenou.
V rozhodnutí 2000/392/ES byla na uvedenou sazbu 0,3 % ročně uvalena přirážka ve výši dalších 0,3 % ročně, protože na jednu stranu jsou záruky avala obvykle spojeny s určitými transakcemi a časově omezené (což u WestLB nebylo) a na druhou stranu částka daná k dispozici WestLB ve výši více než 3,4 miliardy DEM převyšuje částku, která bývá normálně krytá takovými bankovními zárukami.
(174) Na základě zásadní srovnatelnosti mezi WestLB a LSH, jakož i z nedostatku ostatních opěrných bodů, Komise vychází z toho, že tato sazba odpovídá úhradě, kterou by LSH musela zaplatit na trhu také za převzetí záruky avala ve svůj prospěch.
(175) Také zde vychází dorozumění mezi BdB, spolkovou zemí Šlesvicko-Holštýnsko a LSH z toho, že přirážka ve výši 0,3 % ročně. se zdá být odůvodněná.
Komise proto pokládá přirážku u LSH za oprávněnou a stanoví za základ sazbu ve výši 0,3 % ročně. jako přiměřenou úhradu za funkci kapitálu k ručení od okamžiku zahrnutí kapitálu do rozvahy k 1. lednu 1991 do uznání ze strany BAKred.
Sazbu ve výši 0,3 % ročně. po zdanění strany použily při výpočtu prvku podpory v tabulce připojené k dorozumění.
Žádné zohlednění vyplacení dividend IB
(176) Německo předneslo, že od úhrady, která má být zaplacena, by měly být odečteny dividendy IB vyplacené zemi v letech 1993 až 2002 ve výši 99,9 milionů DEM.
Podle zásady investora v podmínkách tržního hospodářství, který na základě informací, které má v okamžiku provedení investice k dispozici, buď může očekávat přiměřenou renditu, nebo sjedná přímou úhradu, však nemůže záležet na provedených platbách a realizovaných nárůstech hodnoty, ke kterým dojde po uskutečnění investice.
Určujícími faktory nemohou být proto výplaty dividend nebo nárůsty hodnoty, které nelze předem vypočítat.
(177) Komise proto zastává názor, že v daném případě nelze odečíst výplaty dividend IB od úhrady, která má být zaplacena.
h) Synergické účinky
(178) LSH se domnívá, že při posuzování úhrady, kterou spolková země obdržela, musí být uváženy také synergické výhody dosažené tímto vložením.
Je však jasně zřejmé, že vlastní účel převodu spočíval v poskytnutí základny vlastního kapitálu pro LSH, která by byla slučitelná s novými předpisy o kapitálové přiměřenosti.
Synergie byly považovány za pozitivní (vedlejší) efekt, v tomto okamžiku ale určitě nebyly hlavním důvodem pro transakci.
(179) Pokud ještě IB vzniknou takové synergie a úspory, bude to prospěšné pro WKA a WAK díky snížení nákladů (a tím také pro zemi), nelze to ale považovat za protiplnění LSH za poskytnutí základních vlastních prostředků.
Protože se těmito synergiemi ani nesnižuje využitelnost převedeného kapitálu pro LSH, ani se pro LSH nezvyšují náklady vyplývající z převodu, neměly by synergie mít žádný vliv na výši úplaty, kterou by od banky mohl vyžadoval investor jednající podle principů tržní ekonomiky za poskytnutý vlastní kapitál.
Také v případě skutečné výhody pro zemi v důsledku synergií by každého soutěžitele konkurence nutila, aby zemi za finanční nástroj (kapitál IB) k přiměřené úplatě za poskytnutý vlastní kapitál ještě "zaplatil úhradu" ve formě takových výhod.
(180) Synergie v důsledku spojení ostatně normálně vznikají v obou podnicích, které se na spojení podílí.
Lze jen obtížně pochopit, proč by LSH neměla z těchto výhod mít žádný prospěch.
i) Změna zákona ke dni 1. června 2003
(181) Německo doložilo, že s právním účinkem k 1. červnu 2003 byla IB vyňata z majetku LSH.
Účelový majetek ve formě nemovitostí byl s právním účinkem k 1. červnu 2003 vyjmut z LSH.
(182) V důsledku toho již nebylo možné, aby LSH od 1. června 2003 riziková aktiva vyplývající z obchodu LSH v rámci hospodářské soutěže podložila účelovým majetkem nebo tento majetek používala ve funkci ručení.
(183) Komise tak považuje za prokázané, že vyčleněním účelového majetku bylo zde zkoumané zvýhodnění ke dni 1. června 2003 ukončeno.
j) Prvek podpory
(184) Podle výše uvedených výpočtů Komise dochází k výsledku, že úhrada, kterou by měla LSH zaplatit za účelový majetek uznaný ze strany BAKred jako základní kapitál, činí 6,28 % ročně po zdanění a 0,3 % po zdanění za rozdíl mezi touto částí a částkou vykázanou v rozvaze LSH jako vlastní kapitál, jakož i za účelový rezervní fond ve formě nemovitostí.
(185) Tato úplata by bývala musela být poskytnuta od 1. ledna 1991 až do ukončení zvýhodnění 31. května 2003.
(186) LSH zaplatila úplatu pouze za částku, kterou mohla využít k podložení své obchodní činnosti.
(187) Prvek podpory lze vypočítat jako rozdíl mezi skutečnými platbami a platbami, které by odpovídaly tržním podmínkám.
(188) Následující tabulka znázorňuje výpočet prvku podpory:
Diagram 4:
Výpočet prvku podpory (v milionech DEM)
V milionech DEM _BAR_
_BAR_ 1991 [44] _BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 (5 měsíců) _BAR_
Kapitál IB celkem _BAR_ 1306,0 _BAR_ 1312,2 _BAR_ 1337,9 _BAR_ 1387,0 _BAR_ 1472,0 _BAR_ 1563,0 _BAR_ 1665,9 _BAR_ 1763,0 _BAR_ 1814,0 _BAR_ 1817,0 _BAR_ 1849,2 _BAR_ 1923,9 _BAR_ 1967,6 _BAR_
1.Částka doložitelná pro LSH _BAR_ 1018,0 _BAR_ 1013,1 _BAR_ 954,0 _BAR_ 1024,0 _BAR_ 1092,0 _BAR_ 1172,0 _BAR_ 1264,0 _BAR_ 1346,0 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
2.Částka doložená IB _BAR_ 288,0 _BAR_ 299,0 _BAR_ 383,9 _BAR_ 363,0 _BAR_ 380,0 _BAR_ 391,0 _BAR_ 401,9 _BAR_ 417,0 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
3.Částka od 1. 1. 1991 do 30. 8. 1991 _BAR_ 870,7 _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_
4.Účelový rezervní fond ve formě nemovitostí _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Úplata ve výši 6,28 % (po zdanění) za 1. _BAR_ 21,3 _BAR_ 63,6 _BAR_ 59,9 _BAR_ 64,3 _BAR_ 68,6 _BAR_ 73,6 _BAR_ 79,4 _BAR_ 84,5 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Úplata ve výši 0,3 % (po zdanění) za 2. _BAR_ 0,3 _BAR_ 0,9 _BAR_ 1,2 _BAR_ 1,1 _BAR_ 1,1 _BAR_ 1,2 _BAR_ 1,2 _BAR_ 1,3 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Úplata ve výši 0,3 % (po zdanění) za 3. _BAR_ 2,6 _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_
Úplata ve výši 0,3 % (po zdanění) za 4. _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Celková úplata v souladu s trhem _BAR_ 24,2 _BAR_ 64,5 _BAR_ 61,1 _BAR_ 65,4 _BAR_ 69,7 _BAR_ 74,8 _BAR_ 80,6 _BAR_ 85,8 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Skutečná úplata (po zdanění) _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0,9 _BAR_ 2,4 _BAR_ 1,0 _BAR_ 2,5 _BAR_ 5,0 _BAR_ 6,6 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Prvek podpory _BAR_ 24,2 _BAR_ 64,5 _BAR_ 60,2 _BAR_ 63,0 _BAR_ 68,7 _BAR_ 72,3 _BAR_ 75,6 _BAR_ 79,2 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
(189) Prvek podpory pro období od poskytnutí podpory do 31. května 2003 včetně tak činí vyjádřeno v německých markách 845,6 milionu DEM.
Tuto částku je třeba přepočítat na eura a činí 432,3 milionu EUR.
1.3.
NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
(190) V důsledku liberalizace finančních služeb a integrace finančních trhů je bankovnictví ve Společenství stále citlivější vůči narušování hospodářské soutěže.
Tento vývoj se v současné době ještě zostřuje v souvislosti s Hospodářskou a měnovou unií, která na trzích finančních služeb odstraňuje přetrvávající překážky pro hospodářskou soutěž.
(191) Zvýhodněná LSH působila v oblasti bankovnictví jak na regionální tak i mezinárodní úrovni.
LSH se považovala za univerzální obchodní banku, centrální banku pro spořitelny a za státní a komunální banku.
Přes svůj název, svou tradici a své zákonem upravené úkoly nebyla LSH v žádném případě pouze místní nebo regionální bankou.
(192) Tím se jednoznačně ukazuje, že LSH poskytovala bankovní služby v hospodářské soutěži s jinými evropskými bankami mimo území Německa a – protože banky z dalších evropských zemí působí v Německu – i na území Německa.
(193) Je třeba poukázat na to, že mezi vlastním kapitálem úvěrové instituce a jejími bankovními aktivitami existuje velmi úzká souvislost.
Banka může pracovat a rozšiřovat své komerční činnosti pouze s dostatečným uznaným vlastním kapitálem.
Protože LSH byla prostřednictvím státního opatření takovým vlastním kapitálem pro účely kapitálové přiměřenosti vybavena, byly bezprostředně ovlivněny její obchodní možnosti.
(194) Konstatuje se tedy, že podpory pro LSH narušují hospodářskou soutěž a ovlivňují obchod mezi členskými státy.
1.4.
VÝSLEDEK
(195) Na základě všech těchto úvah lze konstatovat, že jsou splněna veškerá kritéria čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a převod účelového majetku tudíž obsahuje státní podporu ve smyslu uvedeného článku.
2. SLUČITELNOST SE SPOLEČNÝM TRHEM
(196) Dále je nutné zkoumat, zda může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem.
Přitom je třeba poznamenat, že LSH s ohledem na případné prvky podpory v rámci převodu kapitálu IB a nemovitostí uplatňovala pouze ustanovení o výjimkách čl. 86 odst.
(197) Žádné z ustanovení o výjimkách čl. 87 odst.
2 Smlouvy o ES nelze použít. Podpora nemá ani sociální povahu, ani se neposkytuje individuálním spotřebitelům.
Rovněž nejsou nahrazovány škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi, ani nejsou vyrovnávána hospodářská znevýhodnění způsobená rozdělením Německa.
(198) Protože podpora nemá žádný regionální cíl – není určena ani k napomáhání hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ani k usnadnění rozvoje určitých hospodářských oblastí – neuplatní ani čl. 87 odst. 3 písm. a) ani regionální aspekty čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Podporou se nenapomáhá ani uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu. Cílem podpory rovněž není pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(199) Protože další ekonomická existence LSH nebyla ve hře v okamžiku, kdy bylo opatření provedeno, nevyvstává otázka, zda by úpadek jedné jediné velké úvěrové instituce jako LSH v Německu mohl vést ke všeobecné krizi bankovního sektoru, což by podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES mohlo ospravedlnit podporu k nápravě vážné poruchy německého hospodářství.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES mohou být podpory považovány za slučitelné se společným trhem, pokud usnadňují rozvoj určitých hospodářských činností.
Toto by mohlo zásadně platit i pro podpory na restrukturalizaci v bankovním sektoru.
V daném případě ale neexistují předpoklady pro použití tohoto ustanovení o výjimce.
LSH není označena za podnik v obtížích, jehož opětovné dosažení rentability by mělo být podporováno státními podporami.
86 odst. 2 Smlouvy o ES, které za určitých okolností připouští výjimky z pravidel Smlouvy o ES o státních podporách, platí zásadně také pro sektor finančních služeb.
Komise to potvrdila ve své zprávě o službách obecného hospodářského zájmu v bankovním sektoru [45].
LSH tvrdila, že poskytuje služby obecného hospodářského zájmu a že se přitom v míře, ve které jsou využívány případné příspěvky spolkové země Šlesvicko-Holštýnsko pro účely v oblasti úkolů ve veřejném zájmu popř. služeb obecného zájmu, nejedná o protiprávní státní podpory.
LSH pro to ovšem nesplňuje formální předpoklady: nebyly přesně uvedeny ani konkrétní úkoly, které LSH plní v rámci poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, a zejména ani s tím konkrétně spojené náklady, které vznikají z této činnosti.
Proto je jasné, že důvodem převedení bylo dostat LSH do takové situace, aby splňovala nové požadavky na vlastní kapitál, což nijak nesouviselo s jakýmikoli službami obecného hospodářského zájmu.
V daném případě proto nelze použít ani toto ustanovení o výjimce.
(202) Protože nelze použít žádnou z výjimek ze zásadního zákazu státních podpor podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nemůže být stávající podpora považována za slučitelnou s touto smlouvou.
3. NEJEDNÁ SE O EXISTUJÍCÍ PODPORU
(203) Oproti tvrzení Německa resp. LSH nelze vklad kapitálu považovat ani za podporu, na kterou se vztahuje úprava existující podpory u institucionální odpovědnosti a ručení zřizovatele.
(204) Za prvé není od počátku naplněna skutková podstata ručení zřizovatele ve formě ručení za ztrátu vůči věřitelům pro případ, že by majetek banky již nepostačoval k jejich uspokojení.
Kapitálový vklad se neorientuje ani na uspokojování věřitelů zemské banky a ani nebyl majetek zemské banky vyčerpán.
(205) Za druhé není naplněna ani skutková podstata institucionální odpovědnosti úvěrové instituce.
Tato odpovědnost zavazuje zřizovatele úvěrové instituce (zemi Šlesvicko-Holštýnsko), aby LSH vybavil prostředky, které jsou potřebné pro řádný provoz zemské banky, pokud se rozhodne pro pokračování její existence.
LSH však nebyla k okamžiku kapitálového vkladu rozhodně v situaci, ve které již nebyl například z důvodu nedostatku vlastních prostředků možný řádný provoz.
Kapitálový vklad nebyl tedy nezbytný pro zachování řádného provozu zemské banky.
Mnohem spíše ke kapitálovému vkladu došlo proto, aby se zemská banka ocitla v situaci, kdy se díky rozšíření jejího vybavení kapitálem vzhledem ke zpřísnění předpisů o podílu základního kapitálu a vlastních prostředků, které bylo zavedeno dne 30. června 1993, zabrání jinak nezbytnému snížení objemu obchodů/rizikových aktiv zemské banky, popř. (navíc) zemské bance umožní jejich budoucí rozšíření.
LSH proto ve smyslu vědomého hospodářského kalkulu spolkové země jako spoluvlastníka mohla i v budoucnu využít v hospodářské soutěži šance na trhu.
Na takové normální ekonomické rozhodnutí spolkové země jako spoluvlastníka nelze ovšem "nouzový předpis" o institucionální odpovědnosti úvěrové instituce aplikovat. Z nedostatku jiné úpravy existující podpory podle čl.
88 odst. 1 Smlouvy o ES je proto nutné tento kapitálový vklad klasifikovat jako novou podporu ve smyslu čl.
X. ZÁVĚR
(206) Komise konstatuje, že Německo poskytlo opatření podpory protiprávně, přičemž porušilo čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES. Podpora je tudíž protiprávní.
(207) Podpora nemůže být považována za slučitelnou se společným trhem ani podle čl. 87 odst. 2 resp. odst. 3 ani podle jiného ustanovení Smlouvy o ES. Proto se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem, musí být odstraněna a prvek podpory protiprávního opatření musí být německou vládou vyžádán zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 432,3 milionu EUR, kterou Německo v období od 1. ledna 1999 do 31. května 2003 poskytlo ve prospěch společnosti Landesbank Schleswig-Holstein Girozentrale, nyní HSH Nordbank AG, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla poskytnuta protiprávně.
Článek 3
Navrácení se provede bezodkladně a v souladu s postupem vnitrostátního práva za předpokladu, že tento postup umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
Částka, která má být navrácena, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy byla protiprávní podpora k dispozici příjemci, až do okamžiku jejího skutečného navrácení.
Úroky se vypočítají podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [46].
Článek 4
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí, za použití dotazníku uvedeného v příloze, jaká opatření přijalo k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Landesbank Hessen-Thüringen – Girozentrale
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2004) 3931)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/742/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co byly zúčastněné strany na základě výše uvedených předpisů vyzvány k podání připomínek [1] Úř. věst.
C 72, 26.3.2003, s. 3. a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 31. května 1994 a 21. prosince 1994 Bundesverband deutscher Banken e.V.
("BdB") (Spolkový svaz německých bank, zapsaný spolek), který reprezentuje soukromé banky se sídlem v Německu, sdělil Komisi mimo jiné, že půjčky na podporu bytové výstavby byly vloženy popř. by mohly být vloženy do vlastního kapitálu zemských bank v Severním Porýní-Vestfálsku, Dolním Sasku, Šlesvicku-Holštýnsku, Bavorsku, Hamburgu a v Berlíně určeného k ručení, tzn. ve prospěch společností Westdeutsche Landesbank (Západoněmecká zemská banka), Norddeutsche Landesbank (Severoněmecká zemská banka), Landesbank Schleswig-Holstein (Zemská banka Šlesvicko-Holštýnsko), Hamburger Landesbank (Hamburská zemská banka) a Landesbank Berlin (Zemská banka Berlín).
BdB vidí v navýšení vlastních prostředků dotyčných zemských bank, které je s tímto spojeno, zkreslení hospodářské soutěže v jejich prospěch, protože za toto nebyla sjednána úhrada v souladu se zásadou investora v tržním hospodářství.druhým uvedeným dopisem proto BdB podal formální stížnost a vyzval Komisi, aby proti Německu zahájila řízení podle čl. 93 odst.
2). V únoru, březnu 1995 a v prosinci 1996 se ke stížnosti svého svazu připojilo několik jednotlivých bank.
(2) Dopisem ze dne 6. srpna 1997 informoval BdB Komisi o dvou dalších majetkových převodech ve Šlesvicku-Holštýnsku ve prospěch společnosti Landesbank Schleswig-Holstein a dopisem ze dne 30. července 1998 v Hesensku ve prospěch společnosti Landesbank Hessen-Thüringen.
Ohledně naposledy jmenovaného procesu si Komise dopisem ze dne 31. července 1998 vyžádala od Německa informace.
Německo odpovědělo dopisem ze dne 2. října 1998, že ohledně toho k tomuto okamžiku jde pouze o referenční návrh a ani nyní ani v pozdější době nedá Komisi podnět k odůvodněným pochybnostem.
(3) Komise nejprve zkoumala převod majetku na společnost Westdeutsche Landesbank ("WestLB"), ale prohlásila, že bude zkoumat převody na další banky ve světle výsledků ve věci WestLB [2] Úř. věst.
C 140, 5.5.1998, s. 9 (rozhodnutí o zahájení řízení)..
V této věci konečně v roce 1999 rozhodnutím 2000/392 z 8. července 1999 rozhodla o opatření provedeném Německem ve prospěch Westdeutsche Landesbank Girozentrale [3] Úř. věst. L 150, 23.6.2000, s.
1. Proti rozhodnutí byly podány žaloby Německem (EuGH; C-376/99), Severním Porýním-Vestfálskem (EuGEI; T-233/99) a společností WestLB (EuGEI; T-228/99); Komise zahájila řízení o porušení smlouvy (EuGH; C-209/00)., kterým bylo opatření podpory (rozdíl mezi zaplacenou úhradou a úhradou běžnou na trhu) prohlášeno za neslučitelné se společným trhem a bylo nařízeno vrácení podpory.
Toto rozhodnutí bylo Soudem prvního stupně dne 6. března 2003 zrušeno kvůli nedostatečnému zdůvodnění dvou prvků při vyměřování výše úhrady [4] Rozsudek z 6. března 2003 ve spojených právních věcech T-228/99 a T-233/99, Westdeutsche Landesbank Girozentrale a Land Nordrhein-Westfalen, Sb. rozh.
2003, II-435..
Dne 20. října 2004 přijala Komise nové rozhodnutí, které zohlednilo kritické body soudu.
(4) Dne 1. září 1999 Komise předala Německu žádost o informace, které se týkaly převodů na další zemské banky, mimo jiné také Helaba.
Německo nato dopisem ze dne 8. prosince 1999 zaslalo informace k převodu zvláštního kapitálu země na společnost Helaba, které byly po další žádosti Komise o informace z 31. října 2000 doplněny dopisy spolkové vlády ze dne 21. ledna 2001.
(5) Dopisem ze dne 13. listopadu 2002 Komise informovala Německo o svém rozhodnutí zahájit ohledně převodu zvláštního kapitálu země Hesensko jako vkladu tichého společníka do společnosti Helaba formální řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. Ve stejné době Komise zahájila také řízení kvůli podobným majetkovým převodům na společnosti Norddeutsche Landesbank – Girozentrale ("NordLB") (Severoněmecká zemská banka – ústředí žirové banky), Landesbank Schleswig-Holstein – Girozentrale ("LSH") (Zemská banka Šlesvicko-Holštýnsko – ústředí žirové banky), Hamburgische Landesbank – Girozentrale ("HLB") (Hamburská zemská banka – ústředí žirové banky) a Bayerische Landesbank – Girozentrale ("BayernLB") (Bavorská zemská banka – ústředí žirové banky).
Nejprve Komise zahájila již v červenci 2002 řízení ohledně dalšího podobného převodu prostředků na státní podporu prostřednictvím země Berlín na Landesbank Berlin (Zemská banka Berlín).
(6) Rozhodnutí o zahájení řízení byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie [5] NordLB: Úř. věst.
C 81, 4.4.2003, s. 2; BayernLB: Úř. věst.
C 81, 4.4.2003, s. 13; HLB: Úř. věst.
C 81, 4.4.2003, s. 24; Helaba: Úř. věst.
C 73, 26.3.2003, s. 3 a LBKiel: Úř. věst.
C 76, 28.3.2003, s. 2..
Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujetí stanoviska.
(7) Dopisem ze dne 9. dubna 2003 zaujalo Německo stanovisko k zahájení řízení ve věcech společnosti Helaba.
(8) Dopisem ze dne 29. července 2003 zaujal BdB společné stanovisko ke všem rozhodnutím o zahájení ze dne 13. listopadu 2002, které bylo Německu sděleno dopisem ze dne 28. července 2003 se žádostí o zaujetí stanoviska.
(9) Dopisy z 10. října a ze 4. prosince 2003 zaujalo Německo ve věcech Helaba stanovisko k závěrům BdB.
Dopisem ze dne 30. října 2003 Německo předalo vyjádření zemské vlády Severního Porýní-Vestfálska a společnosti WestLB ke stanovisku Bundesverband deutscher Banken.
(10) Komise žádala Německo dopisy ze dne 7. dubna 2004 o další informace ke všem řízením se zemskými bankami a dopisy ze dne 19. května 2004 a ze dne 3. srpna 2004 zejména ke společnosti Helaba.
Na to sdělilo Německo odpovědi dopisy ze dne 1. června 2004, 23. června 2004 a 23. srpna 2004.
(11) V září a v říjnu 2004 se konala jednání mezi BdB, zemí Hesensko a společností Helaba k otázce přiměřené úhrady za poskytnutý kapitál.
K dorozumění nedošlo.
Dopisem z 28. září 2004 BdB znovu zaujal stanovisko k řízení.
Komise nato požádala Německo o další stanovisko, které bylo předáno dopisy ze dne 1. října 2004 a 6. října 2004.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. HELABA
(12) Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Helaba) se sídlem ve Frankfurt nad Mohanem a v Erfurtu je s částkou konsolidované rozvahy ve výši cca 140 mld. EUR (ke dni 31. prosinec 2003) jednou z největších bank v Německu.
Bilanční suma banky činí cca 130 mld. EUR a tedy 90 % bilanční sumy koncernu.
Banka je veřejnoprávní úvěrový ústav s právní formou ústavu veřejného práva.
Vlastníky a ručiteli banky jsou od dne 1. ledna 2001 Sparkassen- und Giroverband Hessen-Thüringen z 85 %, který byl v okamžiku vkladu na konci roku 1998 jediným vlastníkem a ručitelem, jakož i země Hesensko z 10 % a země Duryňsko z 5 %.
Na rok 2003 byly ve výroční zprávě za koncern vykazovány vlastní prostředky ve výši cca 4,1 mld. EUR.
Ke dni 31. prosince 2003 činil podíl základního kapitálu za koncern 7,8 % a podíl vlastních prostředků 11,3 %.
(13) Na základě své struktury vlastníků funguje Helaba jako základní banka země Hesensko a Svobodného státu Duryňsko a jako Zentralinstitut der hessischen und thüringischen Sparkassen (Centrální ústav hesenských a duryňských spořitelen).
Helaba je navíc činná jako obchodní banka orientovaná na zákazníky a na trh, která obchoduje především s velkými zákazníky, i jako partner pro veřejné zákazníky a pomáhá zemi a obcím financovat a realizovat investiční záměry.
Prostřednictvím svého podílu v Landesförderinstituten (Zemské ústavy pro státní podpory) Helaba podporuje hospodářské a strukturálně politické cíle v Hesensku a Duryňsku.
(14) Koncern Helaba zaměstnával k 31. prosinci 2003 přibližně 3500 pracovníků.
Společnost Helaba je činná v důležitých světových finančních centrech.
Vedle svých dvou hlavních sídel ve Frankfurtu nad Mohanem a Erfurtu má mimo jiné mezinárodní zastoupení v Londýně, New Yorku, Curychu, Dublinu, Madridu, Paříži a v Luxemburgu.
2. VKLAD ZVLÁŠTNÍHO MAJETKU "BYTOVÁ VÝSTAVBA A INVESTICE DO BUDOUCNA" JAKO VKLAD TICHÉHO SPOLEČNÍKA DO SPOLEČNOSTI HELABA
(15) Zákonem z 17. prosince 1998 země Hesensko vytvořila zvláštní majetek s názvem "Bytová výstavba a investice do budoucna".
Hesenské ministerstvo financí bylo zmocněno k tomu, aby tento majetek zcela nebo částečně vložilo do úvěrového ústavu jako vklad tichého společníka nebo v jiné formě uznané z hlediska bankovního dohledu jako kapitálový podíl proti úhradě, která odpovídá trhu a která zůstává ve zvláštním majetku.
(16) Zvláštní majetek obsahuje pohledávky země z úvěrů poskytnutých mezi léty 1948 a 1998 na podporu výstavby sociálních bytů.
Ke dni 31. prosince 1998 činil stav půjčky 7,829 mld. DEM (podíl země 6,026 mld.
Její současnou hodnotu stanovili dva nezávislí znalci ve výši 2,473 mld. DEM (1,264 mld.
EUR). Tento zvláštní majetek byl smlouvou z prosince 1998 mezi zemí Hesensko a společností Helaba s účinností ke dni 31. prosinci 1998 vložen do společnosti Helaba jako vklad tichého společníka.
(17) Z nového smluvně sjednaného nového znaleckého posudku ke dni 31. prosinci 2003 vyplynula hodnota prostředků na podporu ve výši […] [6] mil.
EUR. Navýšení hodnoty vyplývá z převisu přílivu nad odlivem prostředků na podporu od roku 1999.
Až do závěrečného sladění s Bundesanstalt für Finanzdienstleistungen ("BaFin") (Spolkový úřad pro finanční služby), dříve Bundesaufsichtsamt für das Kreditwesen ("BAKred") (Spolkový úřad pro bankovní dohled, o výsledku znaleckého posudku ke dni 31. prosinci 2003, měla ale společnost Helaba k dispozici, stejně jako předtím, pouze dosavadní referenční částku.
(18) Posílení likvidních prostředků nebo zvýšení výnosů pro banku nebyly spojeny s vkladem zvláštního majetku jako vkladu tichého společníka.
Zpětné toky (úroky a splátky) z půjček na bytovou výstavbu nejdou ve prospěch banky, nýbrž patří do zvláštního majetku a musí být nadále používány opakovaně pro účely podpory.
(19) Vklad zvláštního majetku do společnosti Helaba je nutno vidět v souvislosti se snahou země celkově zpřísnit své nástroje politiky podpory a strukturální politiky, aby byly a efektivnější.
(20) Podle údajů Německa země nejprve zvažovala, že vypíše nabídkové řízení na podpory v oblasti bytové výstavby a prodá je soukromým subjektům za nejvyšší nabídku v hotovosti a rozdělené do několika tranší.
Rozložení zvláštního majetku do tranší by sice bylo mělo tu výhodu, že by se byl pro zemi zvětšil okruh možných bankovních partnerů, protože okruh potenciálních zájemců o hodnotu majetku v přibližné výši 2,5 mld. DEM je od samého počátku úzce limitován.
Proti této variantě byl však argument, že zvláštní majetek je refinancován jako oběžný fond ze splácení poskytnutých půjček a představuje tudíž jeden celek.
Periodické zjišťování hodnoty tranší připadajících na jednotlivé ústavy by bylo podle Německa znamenalo značné náklady.
Země by navíc při změně důrazu na různé účely podpor ztratila flexibilitu.
(21) Země se proto rozhodla, že kapitál na bytovou výstavbu zachová nerozdělený, že zpětné toky bude nadále používat k účelům podpory v oblasti bytové výstavby a k podpoře ekonomiky, že bude správu majetku organizovat co možná nejefektivněji a z hlediska nákladů nejvýhodněji a že díky dalšímu využití podpor vytvoří další příjmy.
(22) V rámci těchto politicko-organizačních záměrů společnost Helaba prohlásila, že je ochotna přijmout a jako vklad spravovat prostředky na podporu s celkovým objemem DEM 2,473 mld. (1,264 mld.
EUR). Pro převod na společnost Helaba mluvilo také to, že ta již od roku 1953 jako právně nesamostatný obchodní úsek spravovala Landestreuhandstellen (zemské správy svěřeného majetku (LTH) a jako správce realizovala podpůrné programy.
Společnost Helaba musí podle státní smlouvy a podle svých stanov při své obchodní politice respektovat všeobecné ekonomické zásady.
Na základě těchto tří faktorů dospěla země k přesvědčení, že společnost Helaba je pro realizaci cílů zákona o zvláštním majetku jako bankovní partner země nejvhodnější .
(23) Podle […] dle § 10 odst. 4 KWG (zákon o úvěrech) z 30. prosince 1998 převedla země na banku zvláštní majetek ve formě vnitřní společnosti jako "majetkový vklad tichého společníka".
To znamená, že země se společností Helaba založila tichou společnost podle § 230 a násl. obchodního zákoníku, tedy osobní společnost, ve které se tichý společník kapitálově podílí na obchodní činnosti jiného subjektu tak, že vklad přechází do majetku aktivně činného společníka.
(24) Podle […] byl vklad uskutečněn za tím účelem, aby "u banky stále sloužil jako vlastní kapitál k ručení, a to ve formě základního kapitálu, ve smyslu § 10 odst. 2 a 2a věta 1 odst. 4 KWG (zákona o úvěrech), dále při zohlednění požadavků formulovaných Basilejským výborem pro bankovní dohled (Banka pro Mezinárodní vyrovnání plateb) dne 27. října 1998".
(25) Pro připočtení vkladu tichého společníka k vlastnímu kapitálu úvěrových ústavů k ručení podle § 10 odst. 4 KWG je zvláště nutné, aby se tento v plné výši podílel na ztrátě a aby byl v případě konkurzu nebo likvidace ústavu vrácen až po uspokojení všech věřitelů.
S dohodnutou nevypověditelností vkladu tichého společníka zemí Hesensko nespadá tento podle údajů Německa do 15 % limitu pro inovační finanční nástroje stanovené Basilejským výborem, nýbrž je v celém rozsahu uznán prostřednictvím BAKred jako vlastní kapitál k ručení třídy 1 (základní kapitál).
(26) Alternativu nevložit majetek na bytovou výstavbu jako vklad tichého společníka, nýbrž jako základní kapitál, země podle údajů Německa nesledovala, protože se tehdy nechtěla angažovat jako bezprostřední podílník a ručitel a protože to nepožadoval ani tehdy jediný podílník, Sparkassen- und Giroverband Hessen-Thüringen.
(27) Majetkový převod na společnost Helaba uskutečněný v roce 1998 prostřednictvím země Hesensko nesouvisí časově s dřívějšími převody prostředků na podporu na zemské banky v Německu, které jsou rovněž předmětem stížnosti BdB jakož i kontrolního řízení Komise.
Tyto ovšem podle Německa sloužily zemi Hesensko v určité míře jako vzor, i když při majetkovém převodu na společnost Helaba byla zohledněna skutečnost, že mezitím dále pokročil vývoj kapitálového trhu a pravidel bankovního dohledu směrem k zvýšenému používání a uznávání hybridních popř. inovačních nástrojů vlastního kapitálu, které v první polovině 90. let ještě nebyly v Německu v této formě nebo v této míře k dispozici nebo které nebylo z hlediska právního dohledu možné zohlednit.
3. POŽADAVKY NA KAPITÁL PODLE SMĚRNICE O VLASTNÍCH PROSTŘEDCÍCH A SMĚRNICE O KAPITÁLOVÉ PŘIMĚŘENOSTI
(28) Podle směrnice Rady 89/647/EHS [6] Úř. věst.
L 386, 30.12.1989, zrušen a nahrazen směrnicí 2000/12/ES, Úř. věst.
L 126, 26.5.2000. (dále "směrnice o kapitálové přiměřenosti") a směrnice Rady 89/299/EHS [7] Úř. věst.
L 124, 5.5.1989, zrušen a nahrazen směrnicí 2000/12/ES. (dále "směrnice o vlastních prostředcích"), podle nichž byl novelizován zákon o úvěrech ("KWG"), musí banky disponovat kapitálem k ručení ve výši 8 % svých rizikových aktiv.
Alespoň čtyři procenta z tohoto musí představovat takzvaný základní kapitál (kapitál "třídy 1"), který zahrnuje části kapitálu, které má úvěrový ústav neomezeně a bezprostředně k dispozici, aby mohl krýt rizika a ztráty, jakmile z tohoto vyplynou.
Základní kapitál má rozhodující význam pro celkové vybavení banky vlastními prostředky ve smyslu práva bankovního dohledu, protože doplňkový kapitál (kapitál "třídy 2") je uznáván pouze ve výši stávajícího základního kapitálu k podpoře rizikových obchodů banky.
4. ÚČINKY VKLADU NA VYBAVENÍ SPOLEČNOSTI HELABA VLASTNÍM KAPITÁLEM
(29) Rozsah obchodů úvěrového ústavu je silně závislý na základně vlastního kapitálu.
Tato se navyšuje převodem zvláštního majetku na společnost Helaba v míře, kterou nelze opomenout.
(30) Ze znalecky stanovené, do rozvahy společnosti Helaba zařazené a z hlediska práva bankovního dohledu jako základní kapitál uznané hodnoty vkladu tichého společníka ve výši DEM 2,473 mld. (1,264 mld.
DEM (přibližně 1,2 mld. EUR), kterou lze potenciálně použít k podpoře její konkurenceschopnosti v bankovních obchodech a která ročně kolísá.
Zbytek vkladu je podle údajů Německa sám vázán podporou pohledávek zvláštního majetku vlastním kapitálem. Země Hesensko a společnost Helaba v uvedené smlouvě ovšem sjednaly úpravu po stupních, podle které by společnost Helaba v letech 1999 až 2002 měla na konkurenceschopnost v bankovních obchodech použít skutečně pouze ročně zvýšenou dílčí část doložitelného základního kapitálu a podle toho uhradit pouze tuto část.
Až od roku 2003 by podle toho mělo být možné částku uznanou BaFin, pokud není vázána podporou samotného obchodu, použít plně k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
Přesné částky, které má Helaba k dispozici jako základní kapitál a které musí být doloženy popř. jsou skutečně doloženy konkurenceschopností v bankovních obchodech, vyplývají z následující tabulky:
Diagram
Rozsah, uznání z hlediska bankovního dohledu a příslušné doložení popř. doložitelnost vkladu tichého společníka (v mil. EUR; hodnoty ke konci roku = roční průměrné hodnoty) [8] Stanovisko Německa ze dne 23. června 2004, s. 2-7
_BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
Nominální hodnota v rozvaze _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_
Základní jmění uznané z hlediska právního dohledu k podpoře rizikových aktiv _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_
Základní jmění doložené podporou samotného obchodu _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Základní jmění, které lze doložit konkurenceschopností v bankovních obchodech, ale které nelze doložit podle tzv. stupňovitých modelů _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Základní jmění, které lze doložit, popř. které je skutečně doložené konkurenceschopností v bankovních obchodech podle tzv. stupňovitého modelu _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
(31) Až do závěrečného odsouhlasení výsledku znaleckého ocenění prostředků na podpory s BAFin ke dni 31. prosinci 2003 měla Helaba k dispozici jako referenční částku (použitelnou na konkurenceschopnost v bankovních obchodech) stejně jako předtím […] mil. EUR.
(32) V souvislosti s převodem kapitálu se podle údajů Německa podíl základního jmění, ohlášený BAKred dnešnímu BAFin, navýšil podle basilejské dohody o vlastním kapitálu z 5,4 % ( 31. prosinec 1997) na 9,3 % ( 31. prosinec 1998) a podíl vlastních prostředků z 9,6 % (31. prosinec 97) na 13,1 % ( 31. prosinec 1998).
Ohlášené podíly základního kapitálu popř. vlastních prostředků se tím navýšily přibližně o 72 % popř. 36 %.
(33) Vkladem prostředků se zvýšila možnost rozšíření obchodů rizikovými aktivy zatíženými až 100 % při použití multiplikačního faktoru 12,5, který odpovídá podílu vlastních prostředků ve výši 8 %, o cca 28 mld. DEM (14 mld. EUR). Ve skutečnosti může být navýšením vlastních prostředků o 2,3 mld. DEM rozšířen přípustný objem úvěrů ale mnohem silněji, protože riziková aktiva banky nejsou normálně zatížena 100 % rizikem.
(34) Protože navýšení základního jmění společnosti Helaba vytvořilo možnost přijmout další doplňkový kapitál, nepřímo se ještě zvýšila její skutečná kapacita pro přidělování úvěrů.
(35) V souhrnné tabulce je znázorněn absolutní a relativní vývoj základního jmění společnosti Helaba, včetně vkladu tichého společníka země Hesensko, jakož i dalších majetkových vkladů tichého společníka od roku 1997 v takto uvedeném znázornění, přičemž se podle situace diferencuje podle uznání z hlediska práva bankovního dohledu a podle smluvně sjednaného stupňovitého modelu.
Znázornění: Hodnoty vždy ke konci roku _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
mil. € _BAR_ mil. € _BAR_ mil. € _BAR_ mil. € _BAR_ mil. € _BAR_ mil. € _BAR_ mil. € _BAR_
Podle práva bankovního dohledu _BAR_ Majetkový vklad tichého společníka země Hesensko _BAR_ – _BAR_ 1023 _BAR_ 1264 _BAR_ 1264 _BAR_ 1264 _BAR_ 1264 _BAR_ 1264 _BAR_
Další majetkové vklady tichého společníka _BAR_ 153 _BAR_ 153 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Základní jmění _BAR_ 1449 _BAR_ 2579 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Podíl vkladu tichého společníka země Hesensko v % _BAR_ – _BAR_ 40 % _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Podíl dalších vkladů tichého společníka v % _BAR_ 11 % _BAR_ 6 % _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Podle smluvního plánu stupňů _BAR_ Majetkový vklad tichého společníka země Hesensko _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Další majetkové vklady tichého společníka _BAR_ 153 _BAR_ 153 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Základní jmění _BAR_ 1449 _BAR_ 1556 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Podíl vkladu tichého společníka země Hesensko v % _BAR_ – _BAR_ – _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Podíl dalších vkladů tichého společníka v % _BAR_ 11 % _BAR_ 10 % _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
5. ÚHRADA ZA PŘEVEDENÉ VLASTNÍ PROSTŘEDKY
(36) Za vklad tichého společníka společnost Helaba zaplatí zemi podle údajů Německa úhradu (tzv. provizi za ručení) ve výši 1,4 % p.a., která se skládá z úhrady za funkci ručení ve výši 1,2 % p.a. a přirážky ve výši 0,2 % za permanenci vkladu a za jednostranné právo banky na výpověď, s připočtením živnostenské daně s tím spojené k části zvláštního majetku využitelného bankou, celkem tedy 1,66 %.
Přitom je podle tzv. stupňovitého modelu sjednáno, že úhrada nebude v prvých čtyřech letech (1998 až 2002) hrazena na celou hodnotu majetku, nýbrž na sjednané tranše rostoucí v ročních krocích (referenční částky), které by se podle ujednání smlouvy o vkladu měly použít k doložení konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
Podle údajů Německa existuje povinnost platby na základě stupňovitého modelu nezávisle na tom, zda se vklad tichého společníka používá k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech nebo na obchodování v rámci státní zakázky nebo zda se přidělený kapitál vůbec používá k účelům kapitálové přiměřenosti.
6. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(37) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení ze dne13. listopadu 2002 došla Komise k předběžnému výsledku, že se při převodu půjček na podporu bytové výstavby země Hesensko na společnost Helaba pravděpodobně jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, která se vzhledem k neexistenci výjimek uvedených ve čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES a ve čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES jeví jako neslučitelná se společným trhem.
(38) Východiskem jejího zkoumání byla zásada investora v tržním hospodářství.
Podle ní vznikne vkladem státních prostředků zvýhodnění, pokud jsou podniku poskytnuty státní prostředky za podmínek, které by byl za normálních tržních podmínek nedostal.
(39) Vzhledem k dlouhodobé nerizikové sazbě (spolkové dluhopisy s platností 10 let) ve výši cca 4 % na konci roku 1998 považovala Komise za pochybné, zda bylo možné sjednanou úhradu považovat za přiměřenou, zvláště při zohlednění odpovídající rizikové přirážky.
Na druhé straně Komise přiznala, že při stanovování úhrady běžné na trhu nesměla zůstat bez zohlednění nedostatečná likvidita aktuálně přiděleného kapitálu.
Půjčky na podporu vložené jako vklad tichého společníka by musely být použity stejným způsobem jako před vložením pro veřejné účely podpory.
Tímto Helaba nemůže používat převedené prostředky bezprostředně pro své obchody.
Rozšířením základny vlastního kapitálu by se ovšem rozšířila kapacita společnosti Helaba pro přidělování úvěrů (funkce vlastního kapitálu, pokud jde o rozšiřování obchodu).
Banka by však mohla úplný možný rozsah navýšení objemu obchodu dosáhnout pouze tehdy, pokud by další objem úvěrů refinancovala v plném rozsahu na kapitálovém trhu.
Podle názoru Komise proto země nemohla očekávat přesně stejnou výnosnost jako investor likvidního kapitálu a odpovídající sleva je proto správná.
Zda toto ale může ospravedlnit odečtení veškerých hrubých nákladů na refinancování od úhrady likvidního vkladu tichého společníka, která je běžná na trhu, je vzhledem k daňové odčitatelnosti nákladů na refinancování pochybné.
(40) Komise zpochybnila, že by byla sjednaná základní úhrada za vklad tichého společníka ve výši 1,2 % p.a. v rámci tržního prostoru pro srovnatelné transakce, zvláště protože se zdá, že absolutní objem je vyšší než je na trhu běžné.
Dále zpochybnila, zda je přirážka ve výši 0,2 % p.a. za trvalý charakter vkladu běžná na trhu, jakož i zda může být živnostenská daň ve výši 0,26 % p.a., kterou zde má dodatečně zaplatit Helaba vzhledem k situaci při přijetí vkladu tichého společníka od živnostenských investorů, považována popř. za relevantní pro srovnání na trhu.
(41) Komise navíc zpochybnila, že by investor v tržním hospodářství ve srovnatelné situaci připustil, aby byla úhrada v prvních letech omezena na dílčí částky.
V této souvislosti je nutné dále přezkoumat, zda by pro společnost Helaba z neuhrazené části vkladu tichého společníka vyplynuly další výhody, které je nutno uhradit, zvláště zlepšení schopnosti splácet úvěr, protože vklad tichého společníka byl od počátku v plné výši účtován v rozvaze, a proto byl k dispozici pro účely ručení.
III. STANOVISKO NĚMECKA
(42) Německo uvedlo, že země Hesensko hledala v letech 1997/98 možnosti, jak by bylo možné ze svého kapitálu na bytovou výstavbu dosáhnout další příjmy při dodržení jejich účelové vazby prostřednictvím jeho vkladu do úvěrového ústavu.
Majetek měl být přitom zachován bez rozdělení.
K tomuto byla ochotna pouze společnost Helaba.
Podílníci společnosti Helaba by byli nesouhlasili s investicemi země do základního kapitálu.
Takto přicházel v úvahu mezi nástroji základního kapitálu pouze vklad tichého společníka.
(43) Společnosti Helaba se podle Německa netýkalo nic z toho, co Komise uvedla ohledně dalších zemských bank, společnost je zisková, není poměrně slabě vybavena kapitálem k ručení a ani pro zachování svého stávajícího objemu obchodů, ani kvůli podpoře svého růstu, nebyla odkázána na převod prostředků na podporu.
Společnost Helaba mohla svou potřebu kapitálu krýt jak přes svého podílníka, Sparkassen- und Giroverband Hessen-Thüringen, tak i na kapitálovém trhu.
(44) Poté, co basilejský výbor pro bankovní dohled dne 21. října 1998 v takzvaném "Prohlášení ze Sydney" formuloval pro mezinárodně činné úvěrové ústavy nová pravidla pro uznání nástrojů základního kapitálu z hlediska právního dohledu, by země a banka podpořily časově neomezené přijetí prostředků vůči časově omezenému přijetí prostředků, aby tak vyhověly novým ustanovením ohledně uznání produktů přesahujících hranici 15 % za základní kapitál.
Země by ovšem požadovala přirážku k úhradě ve výši 0,20 % p.a. za trvalý charakter vkladu a jednostranné právo banky na výpověď.
(45) Podle Německa se bezprostředně po zmíněném prohlášení ze Sydney basilejského výboru pro bankovní dohled vyvinul fungující trh pro vklady tichého společníka, který se na straně investora vyznačuje širokou diverzifikací investorů od soukromých až po velké institucionální investory.
(46) Tiché společenství se přitom zásadně odlišuje od podílu na kmenovém nebo základním kapitálu.
Tichý společník nemá podíl v podniku a má pouze rudimentární práva kontroly.
Zatímco musí být upsaný kapitál uhrazen dividendami po zdanění, je úhrada za vklad tichého společníka daňově odečitatelným provozním výdajem.
Podle německého práva bankovního dohledu byly vklady tichého společníka již před rokem 1998 uznávány jako základní jmění bez omezení částky a také podle mezinárodního práva bankovního dohledu byly permanentní vklady tichého společníka uznávány jako základní jmění od "Prohlášení ze Sydney" v říjnu 1998.
V letech 1998/99 by úvěrové ústavy použily vklady tichého společníka ve stále větším rozsahu. Tyto částky činily řádově až 1 mld.
1,2 mld. DEM (cca 0,6 mld.
EUR). Zatímco na počátku devadesátých let nebyly tolik rozšířeny, nebyly vklady tichého společníka v letech 1998/99 v žádném případě marginálním nástrojem financování.
(47) Při právním uspořádání a sjednání úhrady se země opírala o srovnatelné transakce soukromých úvěrových ústavů.
Podle údajů Německa v roce 1998 například banka SGZ sjednala úhradu za ručení ve výši 1,2 % p.a.,HypoVereinsbank Luxemburg úhradu ve výši 1,6 % p.a. a v roce 1999 společnost Dresdner Capital LLC úhradu ve výši 1,65 %, HypoVereinsbank Luxemburg úhradu ve výši 1,25 % p.a. a za tzv. perpetuál Deutsche Bank úhradu ve výši 1,15 % p.a. nad příslušnou referenční úrokovou sazbou. Přirážky k úhradě za prostředky přijaté od soukromých ústavů by se nacházely zásadně v rozmezí mezi 0,80 % nad 12-měsíční sazbou Libor [9] Viz stanovisko Německa ze dne 9. dubna 2003, s.
25: Variabilně úročitelná tranše vkladu tichého společníka přijatého Deutsche Bank v lednu 1998 ve výši 700 mil. USD s platností na 10 let. a 2,15 % nad sazbou státních dluhopisů USA [10] Viz stanovisko Německa ze dne 9. dubna 2003, s.
USD s platností na 32 let.. Navíc by spořitelny v Hesensku a Duryňsku poskytly společnosti Helaba s účinností ke dni 5. prosince 1997 vklad tichého společníka, přičemž by se jeho úhrada nacházela 1,2 % p.a. nad referenční úrokovou sazbou.
(48) Německo dále uvádí, že při variabilním úročení se referenční úrokové sazby vztahovaly na nástroje peněžního trhu (Libor a Euribor), při pevném úročení na nástroje penzijního trhu (pevně úročitelné státní půjčky jako jsou US-Treasuries a německé spolkové dluhopisy) nebo na úrokové sazby na trhu swapů.
Na peněžním trhu eura by výpůjčky na interním bankovním trhu probíhaly obvykle bez dalších přirážek na bázi Libor popř. Euribor.
Pokud by pro tyto vklady tichého společníka použity referenční úrokové sazby, byly by přirážky identické s úhradou za ručení za vklady tichého společníka.
Na penzijním trhu by byla obvykle použita výnosnost státních dluhopisů jako referenční úrokové sazba a od konce roku 1990 stále více referenční sazba "Mid-Swaps" (= střední sazba peněžního a prodejního rozpětí na swapovém trhu).
Dokonce za prvořadé bankovní dluhopisy by banky vůči státním půjčkám se stejnou platností z důvodů schopnosti splácet úvěr a/nebo likvidity zaplatily rozdílnou přirážku kolísající vždy podle aktuálního tržního zpracování.
Tato přirážka je označována jako přirážka za refinancování.
Pro posouzení pevně úročitelných majetkových vkladů tichého společníka úvěrových ústavů je proto nutné od přirážek na úhradu odečíst tyto přirážky na refinancování.
(49) Tyto přirážky za refinancování by se u euro-bank (Senior Bonds, JP Morgan-Index) oproti spolkovým půjčkám podle údajů Německa pohybovaly ve dvouletém časovém období 1998 a 1999 v rozmezí od těsně 20 do 40 bazických bodů.
Na konci roku 1998 by tyto činily téměř 40 bazických bodů [11] Viz graf v příloze 15 stanoviska Německa ze dne 9. dubna 2003..
Pokud by byla jako referenční veličina zvolena sazba Swap ("Mid-Swaps"), odpovídala by úroková přirážka vkladu tichého společníka do velké míry specifické úhradě za ručení vkladu tichého společníka, protože úroková přirážka sazby swap ke spolkovým půjčkám dle trhu odpovídá přibližně úrokové přirážce "krytých" bankovních dluhopisů oproti spolkovým půjčkám, a proto je možné ji převést i na úrokové přirážky vůči Euribor.
(50) Jednání o kapitálovém vkladu a jeho úhradě byla vedena mezi zemí a bankou jako mezi dvěma na sobě navzájem nezávislými partnery.
Orientovala by se s konečnou sjednanou úhradou ve výši 1,4 % p.a.
(1,2 % plus přirážka 0,2 % za trvalý charakter vkladu a jednostranné právo banky na výpověď) na uvedené rozmezí s celou řadou údajů z trhu, jak byly tehdy zjištěny.
(51) Ohledně přirážky za trvalý charakter vkladu Německo jednotlivě uvádí, že u srovnávaných transakcí se vyskytovaly platnosti 10 nebo 12 let jakož i 32 let a s časově neomezeným trváním.
Přirážka ve výši 0,2 % p.a. za trvalý charakter vkladu je běžná na trhu s ohledem na hodnocení schopnosti společnosti Helaba splácet úvěr AAA/Aaa k rozhodujícímu okamžiku, kterého nedosáhl žádný ze srovnávaných ústavů.
Z transakcí na kapitálovém trhu použitých pro srovnání nebylo ostatně možné rozpoznat žádnou závislost výše úhrady na částce příslušných přijatých prostředků, a to ani z pohledu ústavů (celková částka příslušné emise), ani z pohledu investorů (částka aktuálně upsané tranše).
(52) Z úhrady ve výši 1,4 % musí Helaba ještě odvést živnostenskou daň, která se na zemi Hesensko nevztahuje, takže celkové zatížení představuje 1,66 % (před zdaněním).
Podle Německa je při takovémto srovnávání úhrad nutné zohlednit efekt živnostenské daně ve výši 0,26 % p.a. – s ohledem na vklad tichého společníka společnosti Helaba.
Obchodní investoři podnikající v Německu platí za podíly na zisku z tichých spoluúčastí živnostenskou daň.
Země Hesensko ale živnostenské dani nepodléhá.
Místo toho by musela živnostenskou daň splatnou jako úhradu vkladu tichého společníka platit společnost Helaba.
Institucionální investor v tržním hospodářství by proto požadoval vyšší úhradu než země, aby vykompenzoval své zatížení živnostenskou daní. Naopak společnost Helaba by byla bez dalšího ochotna zaplatit přirážku k úhradě takovému investorovi, protože pro ni neexistuje rozdíl, zda přirážku zaplatí jako úhradu investorovi nebo jako živnostenskou daň finančnímu úřadu.
Včetně efektu živnostenské daně ve výši 0,26 % p.a. činí zatížení společnosti Helaba z povinnosti úhrady ve výši 1,40 % p.a. za vklad tichého společníka celkem 1,66 % p.a., což je jednoznačně v běžném tržním rozmezí a což představuje výsledek jednání mezi společností Helaba a zemí Hesensko.
(53) Podle údajů Německa je pro společnost Helaba zaplacená úhrada jako provozní výdaj daňově odečitatelná.
Vklady tichého společníka představovaly vlastní kapitál pouze ve výpočtu kapitálové přiměřenosti z hlediska bankovního dohledu, zatímco z hlediska společenského a daňového práva považovány za cizí kapitál.
(54) Dále banka na plánovaný roční růst potřebovala toliko […] mil. DEM vlastního kapitálu, zatímco hodnota prostředků na podporu jako kapitál k ručení ve smyslu práva bankovního dohledu činila […] mld.
Společnost Helaba by byla podle údajů Německa nepřijala žádné vklady tichého společníka v objemu přibližně 2,5 mld. DEM najednou, protože tato částka kryje její potřebu vlastního kapitálu na několik let; spíše by byl kapitálový trh použit opakovaně.
Přes tyto dopady zatěžující společnost Helaba nebyla sjednána žádná srážka na sazbu úhrady ve výši 1,4 %.
Země a společnost Helaba se místo toho dohodly na přechodném řešení, tj. postupném používání a úhradě vkladů tichého společníka ve stupních (tzv. stupňovitý model).
Banka se přitom snažila o pravidlo, při kterém by uhradila vklad pouze v souladu s cíli růstu sjednanými s jeho vlastníkem ve výši jejího skutečného používání ke krytí rizikových aktiv.
Toto bylo ale pro zemi Hesensko nevýhodné a proto neakceptovatelné.
Po jednáních o vyrovnání protichůdných zájmů byla sjednána úprava s ročně rostoucími tranšemi, které je nutno uhradit (1999: […] mil. DEM, 2000: […] mld.
DEM, 2003: […] mld. DEM popř. horní hranice využitelného základního kapitálu).
Tento tzv. stupňovitý model pro první léta stanovil značně rychlejší růst, než jaký byl požadován pro plánovaný růst banky. Představenstvo nato požádalo správní radu o schválení dalšího zvláštního kontingentu ve výši […] mil.
DEM na doložení vlastních prostředků k ručení, z jehož výnosů měla být financována úhrada rozdílu v zájmu vůči výsledku neutrálního použití vkladu. Toto podle názoru Německa ukazuje, že "předotování" banky nevytvořilo nejen žádnou další výhodu, nýbrž by bez zvláštního kontingentu spíše zatížilo výnosovou situaci banky, protože vůči úhradě za části nekryté dalším obchodem vyměřovací základny rostoucí po stupních by nebyly stály žádné příjmy.
(55) Z toho vyplynulo každoroční zvýšení platebních závazků od roku 2003 ve výši až cca 33 mil. DEM.
K úhradě vkladu tichého společníka musí banka navíc uhradit náklady na refinancování poskytování úvěrů.
(56) Německo se dále vyjádřilo k zásadě investora v tržním hospodářství.
Z judikatury vyplývá, že obvyklost na trhu pro plnění a protiplnění je nutno posuzovat z pohledu investora.
Naráží proto na námitky, pokud Komise, jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, chce především z pohledu příjemce zkoumat, zda společnost Helaba získala ekonomické zvýhodnění, které by nebylo možné za normálních tržních podmínek získat.
(57) Nemůže být proto správné, aby Komise nezávisle na tom, zda by investor v tržním hospodářství pro úhradu akceptoval vyměřovací základnu rostoucí ve stupních, zkoumala, zda by pro společnost Helaba z neuhrazené části vkladu tichého společníka vyplynuly další výhody (zlepšení obecné schopnosti splácet úvěr).
Avšak podle bodu 327 rozsudku v případě WestLB není možné se orientovat pouze podle podniku zvýhodněného investicí.
Další výhoda příjemce je nevýznamná, pokud by si investor v tržním hospodářství tuto výhodu – z jakéhokoli důvodu – nenechal dodatečně uhradit.
Žádný ústav by nebyl ochotný k okamžité úhradě celkového objemu, pokud by pro rozšiřování obchodů mohl použít pouze pomalu rostoucí dílčí částky a pokud by také pro převyšující částky neměl žádné využití.
Země Hesensko ale chtěla své zvláštní prostředky na bytovou výstavbu investovat i přes jejich rozsah bez rozdělení do jednoho jediného úvěrového ústavu.
Soukromý investor by byl v takovém případě netrval na okamžité úhradě celého vkladu, nýbrž pouze tehdy, pokud by byl nalezl úvěrový ústav, který by buď na základě explozivního růstu své obchodní činnosti nebo pro vyrovnání vyskytnuvších se masivních ztrát odkázán na kapitálový vklad ve sporné výši.
Tomu tak ale nebylo.
Společnost Helaba z oněch částí vkladu tichého společníka, který nemohl být v prvých letech z hlediska právního dohledu vůbec použit a který také neměl být podle vůle jeho vlastníků použit, neměla žádnou výhodu.
(58) Na základě stupňovitého modelu sjednaného se zemí Hesensko společnost Helaba za rozšíření obchodů použila pouze tranše ve výši cca […] mil. DEM p.a. s připočtením zmíněného zvláštního kontingentu ve výši cca […] mil.
DEM. Ekonomicky stupňovitý model odpovídal časově rozdělenému přijetí několika vkladů tichého společníka.
Částky přijaté od soukromých ústavů nelze proto vždy porovnávat s částkami jednotlivých tranší.
Již proto je možné hovořit o pořadí hodnot běžném na trhu.
Země za přijetí nerozděleného zvláštního majetku, který byla ochotna přijmout pouze společnost Helaba, nemohla požadovat přirážku za úhradu, nýbrž musela jako výsledek jednání spíše akceptovat, že byly uhrazeny pouze stupňovitě rostoucí dílčí části této investice.
(59) Z další funkci vkladu k ručení nabyla účtována provize avala, protože jej banka z hlediska právního dohledu již použila pro rozšíření své obchodní činnosti.
Nebylo by ekonomicky rozumné, aby úvěrový ústav, který u všech ratingových agentur již disponuje nejvyšším možným stupněm schopnost splácet úvěr, platil za funkci ručení dodatečně přijatých prostředků.
Podmínky, za kterých může ústav přijmout cizí kapitál, by se dále nezlepšily, takže neexistovala žádná peněžitá výhoda.
Investor, v jehož zájmu byl celý kapitál vložen do banky bez rozdělení, by proto nemohl prosadit úhradu za funkci ručení.
(60) Pochybnosti Komise uvedené v rozhodnutí o zahájení řízení s ohledem na chybějící likviditu kapitálu vycházely zčásti z metodiky rozhodnutí v případě WestLB, která ale nemůže být na základě velkých rozdílů ve skutkové podstatě aplikována na stávající případ.
Podle Německa je v daném případě nutné od úhrady jinak srovnatelných, ale likvidních vkladů tichého společníka odečíst hrubé a ne pouze čisté náklady na refinancování.
Neboť také u soukromých úvěrových ústavů je úhrada za likvidní funkci jimi přijatých vkladů tichého společníka daňově odečitatelná.
Pokud by byly u společnosti Helaba od fiktivní úhrady za likvidní vklad tichého společníka odečteny pouze čisté náklady na refinancování, muselo by se tak postupovat také u soukromých úvěrových ústavů v případě úhrady, kterou skutečně zaplatily za likvidní vklady tichého společníka.
Jinak by bylo srovnání zkreslené.
IV. STANOVISKO ÚČASTNÍKŮ
1. STANOVISKO STĚŽOVATELE BDB
(61) Podle názoru BdB nezaplatila společnost Helaba za přidělený základní kapitál žádnou přiměřenou úhradu a tím získala státní podporu.
(62) Ve svém stanovisku ze dne 29. července 2003 k řízením zahájeným se zemskými bankami dne 13. listopadu 2002 uvedl BdB, že se otázka, která úhrada je přiměřená, řeší podle metodiky, kterou brala Komise za základ ve svém rozhodnutí v případě WestLB.
(63) Nejprve je proto nutné provést srovnání kapitálu, který je k dispozici, s dalšími nástroji vlastního kapitálu.
Ve druhém kroku se má zjistit minimální úhrada, kterou by očekával investor za konkrétní investici vlastního kapitálu do zemské banky.
Nakonec je nutno vypočítat eventuelní příplatky a slevy kvůli zvláštnostem převodu.
1.1.
SROVNÁNÍ S DALŠÍMI NÁSTROJI VLASTNÍHO KAPITÁLU
(64) Téměř všechny zemské banky by podle údajů BdB od roku 1992 potřebovaly nový základní kapitál, aby mohly vyhovět přísnějším požadavkům na základě nové směrnice o kapitálové přiměřenosti.
Bez navýšení kapitálu by musely zemské banky redukovat své obchody.
Z toho je možné vyvodit, jak argumentuje BdB, že přidělený kapitál je možné srovnávat pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vložení uznávány a disponibilní jako základní kapitál (kapitál "Třídy 1").
Z tohoto důvodu jsou při srovnání od počátku vyloučeny prioritní akcie, které nemají žádné hlasovací právo, požitková práva a tzv. Perpetual Preferred Shares.
Tyto tři nástroje vlastního kapitálu nejsou v Německu uznávány jako základní kapitál, nýbrž pouze jako doplňkový kapitál (kapitál "Třídy 2").
(65) Za základní kapitál byly v příslušných časových obdobích vložení v Německu uznávány toliko základní kapitál a tiché spoluúčasti.
Podle názoru BdB měla ale přitom Helaba správně pro konkrétní investice k dispozici právní formu základního popř. kmenového kapitálu.
BdB přitom nepopírá, že by k uznání uvedenými úřady skutečně nedošlo.
Spíše uvádí, že k takovému uznání by nemělo dojít, protože konkrétně sjednaný vklad tichého společníka země Hesenska není ekonomicky a právně srovnatelný s "normálními" vklady tichého společníka, nýbrž spíše jen se základním/kmenovým kapitálem.
Pokud by nyní k takovému uznání skutečně došlo, musela by potom přinejmenším úhrada vkladu tichého společníka země Hesenska vycházet z úhrady základního/kmenového kapitálu, protože investor v tržním hospodářství by na základě jeho podobnosti se kmenovým kapitálem a na základě konkrétní struktury rizik takovou úhradu požadoval.
(66) BdB přitom podle katalogu kritérií analyzuje, proč je podle jeho názoru možné srovnat vklad tichého společníka země Hesensko ekonomicky a právně se kmenovým kapitálem a ne s vklady tichého společníka, které lze sledovat na trhu.
(67) BdB se přitom rozhodně opírá o to, že "normální" vklady tichého společníka by měly pouze časově omezenou platnost popř. by mohly být vypovězeny a podle zásad basilejského výboru pro bankovní dohled jsou pro objemy přesahující 15 % základního kapitálu nepoužitelné, zatímco vklad tichého společníka země Hesensko má časově omezenou platnost jako základní kapitál a dovoluje překročení hranice 15 %.
Dále nelze z dohody o druhořadosti majetku odvozovat žádné snížené riziko investora, protože přidělený kapitál činí významnou část celkového základního kapitálu, částečně více než 50 %.
Tím existuje podstatně vyšší pravděpodobnost, že by přidělený kapitál byl v případě ztráty použit, za což se má proto také platit vyšší prémie za rizika.
BdB navíc uvádí, že vklad tichého společníka je z hlediska bankovního dohledu možné uznat toliko jako tzv. kapitál Lower-Tier-1, a proto smí podle "Prohlášením ze Sydney" basilejského výboru pro bankovní dohled z roku 1998 činit již jen 15 % požadovaného podílu základního kapitálu.
Takto nejsou tiché spoluúčasti použitelné pro velké objemy, které tuto hranici přesahují.
Nakonec nemohly být perpetuály Deutsche Bank uvedené Německem použity jako měřítko pro přiměřené úhrady, protože všechny nepodléhaly hranici 15 %, a tím nepředstavovaly pro společnost Helaba na konci 1998 žádnou alternativu.
(68) Navíc země svůj vklad společnosti Helaba dává k dispozici bez vlastní možnosti výpovědi, tedy časově neomezeně.
Sice akcionář také nemůže svůj akciový kapitál "vypovědět", ale je svobodný ve svém rozhodování, zda své akcie prodá nebo zda je bude investovat jinak.
Nezávisle na podrobnostech právní úpravy zde chybí již proto převoditelnost, protože v každém případě prakticky neexistuje trh pro kapitálovou investici úplného rozsahu a s neomezenou platností.
Soukromí investoři by si naopak zpravidla nechali otevřenou možnost pro případ trvale špatných výsledků svůj kapitál vzít zase zpět a investovat jej výnosněji.
Permanentní vazbu rizikového kapitálu by soukromý investor – pokud vůbec – přijal pouze proti adekvátně vysoké výnosnosti.
(69) Zde zvolená forma kapitálového vkladu je proto normální investicí do kmenového kapitálu, za kterou by investor v tržním hospodářství očekával odpovídající výnosnost.
Toto však nestačí k tomu, aby bylo možné neomezenou platnost zohledňovat toliko jednou přirážkou k základní výnosnosti (časově omezeného) vkladu tichého společníka stanovená pro účely srovnáním.
(70) Obě následující tabulky ukazovaly podstatné rozdíly mezi "vkladem tichého společníka" společnosti Helaba a dalšími formami vlastního kapitálu, které jsou k dispozici v okamžiku investice:
_BAR_ "Vklad tichého společníka" Helaba _BAR_ Kmenový kapitál _BAR_ Tichá spoluúčast _BAR_ Prior. akcie _BAR_ Požitková práva _BAR_ Preferred Shares _BAR_
Disponibilita na německém trhu 1998 _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_ ano _BAR_
Kvalita z hlediska bankovního dohledu _BAR_ Základní kapitál _BAR_ Základní kapitál _BAR_ Základní kapitál pouze za určitých podmínek a hranici 15 % _BAR_ Doplňkový kapitál _BAR_ Doplňkový kapitál za zvláštních podmínek _BAR_ Doplňkový kapitál nebo základní kapitál s hranicí 15 % _BAR_
_BAR_ Kmenové jmění _BAR_ "Vklad tichého společníka" Helaba _BAR_ Tichá spoluúčast _BAR_
Možnost použití pro velké objemy _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_ Ne _BAR_
Neomezená platnost _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_ Ne _BAR_
Investor nemá právo na výpověď _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_
Účast na běžné ztrátě _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_
Splácení v případě nesolventnosti podle věřitelů _BAR_ Ano _BAR_ Ano Žádná interní "druhořadost" vůči kmenovému jmění _BAR_ Ano Splacení před kmenovým jměním _BAR_
Úhrada dle podílů na zisku _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_
Žádné doplacení v případě neuhrazení _BAR_ Ano _BAR_ Ano _BAR_ Ne Kumulativní doplacení možné _BAR_
1.2.
ODČITATELNOST Z DANÍ
(71) BdB zpochybňuje daňovou odčitatelnost podílu na zisku země Hesenska jako provozní výdaj.
Je možné se domnívat, že země Hesensko převezme s vkladem tichého společníka značné podnikatelské riziko.
Pro toto hovoří vedle vysokého kapitálového nasazení také nevypověditelnost účasti.
Toto podnikatelské riziko ospravedlňuje existenci spolupodnikání (tzv. atypická tichá společnost), daňovou kvalifikaci vkladu tichého společníka jako vlastního kapitálu spolupodnikání a neodčitatelnost podílu na zisku tichého společníka jako provozní výdaj u společnosti Helaba.
1.3.
MINIMÁLNÍ ÚHRADA ZA INVESTICI ZÁKLADNÍHO KAPITÁLU DO ZEMSKÉ BANKY
(72) BdB uvádí, že veškeré metody ke zjištění přiměřené úhrady (výnosnosti) pro základní kapitál, který je dán k dispozici, vycházejí z bezrizikové výnosnosti a přičítají rizikovou prémii.
Metody je možné odvodit z následujícího základního principu:
Očekávaná výnosnost rizikové investice
= Bezriziková výnosnost + Riziková prémie rizikové investice
(73) Pro zjištění bezrizikové výnosnosti používá BdB výnosnost dlouhodobých státních dluhopisů, protože u pevně zúročených cenných papírů státních emitentů se jedná o formu investice s nejmenším nebo žádným rizikem [12] Aby bylo možné vyloučit účinky inflace, musí být přitom pro každé časové období vkladu určena sazba výnosnosti dlouhodobých státních dluhopisů nejprve bez zohlednění očekávané inflace.
Pro odhad dlouhodobé nerizikové základní úrokové sazby se potom k "reálné základní úrokové sazbě" v okamžiku pozorování přičítá odhad dlouhodobé průměrné očekávané inflace ve výši 3,60 %..
(74) Pro odvození rizikové prémie BdB nejprve zjišťuje tzv. tržní-rizikovou prémii, tedy rozdíl mezi dlouhodobou průměrnou výnosností akcií a výnosností státních dluhopisů.
Pro německý akciový trh vychází BdB na základě studie Stehle-Hartmond (1991) z jednotné dlouhodobé tržní-rizikové prémie ve výši 4,6 %.
(75) Ve druhém kroku BdB určuje hodnotu beta zemských bank, tzn. individuální rizikovou prémii bank, podle které je třeba upravit všeobecnou tržní rizikovou prémii.
BdB přitom zjišťuje hodnoty beta statisticky podle vlastních údajů, což znamená, že hodnoty beta jsou odhadovány na základě namátkového vzorku historických údajů.
BdB dospěla k výsledku, že veškeré hodnoty beta pro veškeré zemské banky a sledovaná časová období jsou vyšší než jedna [13] BdB doplňuje pro porovnání také teoretické hodnoty beta podle modulu Capital Asset Pricing (CAPM), které se, jak konstatuje, od stanovených hodnot téměř neliší..
(76) Očekávaná minimální úhrada za investici do kmenového kapitálu do společnosti Helaba k okamžiku vkladu prostředků na podporu ke dni 31. prosince 1998 činí podle výpočtů BdB 11,66 % p.a.
1.4.
PŘIRÁŽKY A SLEVY KVŮLI ZVLÁŠTNOSTEM TRANSAKCÍ
(77) BdB konstatoval, že sazba ve výši 4,2 % odečtená Komisí od minimální úhrady ve výši 12 % v rozhodnutí o WestLB kvůli chybějící likviditě majetku Wfa, byla potvrzena Soudem prvního stupně.
Neexistuje tedy žádný důvod odchylovat se v daných případech od této metody; a také zde se má provést odpočet likvidity.
Výše odpočtu pro chybějící likviditu se určuje podle metodiky WestLB podle čistých nákladů na refinancování (hrubé náklady na refinancování s odečtením aplikovatelných daní podniku).
(78) Odečtení likvidity se pro společnost Helaba vypočítá na bázi hrubé sazby pro refinancování ve výši 6,57 % p.a. (podle dlouhodobé nerizikové základní úrokové sazby k okamžiku vkladu v roce 1998), na kterou je možné aplikovat příslušnou platnou sazbu celkové daně, aby bylo možné zachovat čistou sazbu pro refinancování.
(79) Podle názoru BdB působily tři aspekty zvýšení rizika oproti "normální investici do základního kapitálu": částečně mimořádně vysoký objem majetkového převodu, neprovedené vydání nových podílů ve společnosti a s tím spojené upuštění od dalších hlasovacích práv, jakož i chybějící zastupitelnost investice, tzn. chybějící možnost odebrat investovaný kapitál také kdykoli znovu z podniku.
BdB přitom podle metodiky WestLB považuje za oprávněnou přirážku v minimální výši 1,5 % p.a.
1.5.
KAPITÁLOVÁ ZÁKLADNA A PRVKY ÚHRADY
(80) BdB nejprve vyzdvihl, že při výpočtu přiměřené úhrady v případě společnosti Helaba má být brána za základ celá částka, která byla uznána jako základní kapitál na podporu konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, a ne toliko skutečně použitá část nebo část, která má být použita.
Toto zdůvodňuje tím, že investor v tržním hospodářství by neakceptoval omezení své úhrady na skutečně použitou část.
Pro soukromého investora, který nese riziko ztráty svého vkladu, je nevýznamné, zda úvěrový ústav přidělený kapitál využije skutečně pro rozšíření obchodů.
Rozhodující pro něj spíše je, že s přidělenou částkou již nemůže sám hospodařit, a tím nemůže dosáhnout odpovídající výnosnosti.
(81) Výpočet úhrady v letech 1998 až 2002 na základě tranší zvyšujících se v ročních krocích nebyl ospravedlněn jako sleva kvůli neuskutečněnému "rozdělení" přiděleného kapitálu popř. tím, že vklad "en bloc" by měl u společnosti Helaba zatěžující účinek.
I když možná nebyl kapitálový vklad požadován ke splnění kritérií kapitálové přiměřenosti, značně se ale zvětšila základna vlastního kapitálu společnosti Helaba a umožnila silné rozšíření její konkurenceschopné činnosti.
Investor v tržním hospodářství by proto požadoval neomezeně úhradu celkové částky prostředků uznaných jako vlastní kapitál k ručení.
(82) Provize za ručení ve výši 0,3 % p.a., kterou brala Komise za základ při rozhodování v případě WestLB a kterou zjistila porovnáním částky kapitálu se zárukou, musí být zvýšena pro část vloženého základního kapitálu, kterou nelze použít k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
(83) Jako součást úhrady mohly být zohledněny tzv. "provize za ručení" jakož i "přirážka za trvalý charakter".
Živnostenská daň, která se z převážné části neodvádí zemi, nýbrž obci, není součástí úhrady.
Je to zákonem uložená institucionální odpovědnost, která nezávisle na intencích stran navazuje na daňovou skutkovou podstatu.
(84) A konečně se výnosnost neplatí zemi Hesensko, nýbrž – po odečtení daně z kapitálových výnosů – se "jako čistá částka přiděluje do zvláštního majetku".
Protože společnost Helaba je (jediným) vlastníkem zvláštního majetku, platí ve výsledku sama sobě.
Toto by však soukromý investor jako vyrovnání za svou investici neakceptoval.
2. PŘIPOMÍNKY ZEMĚ SEVERNÍ PORÝNÍ-VESTFÁLSKO A SPOLEČNOSTI WESTLB
(85) Ve stanovisku předaném Německem dne 30. října 2003 k rozhodnutí Komise o zahájení řízení ze dne 13. listopadu 2002 popírají země Severní Porýní-Vestfálsko a společnost WestLB, že by vložení majetku do zemských bank mohlo být srovnáváno se základním kapitálem.
Vklady tichého společníka a takzvané perpetuály byly uznávány v Německu již od roku 1991 jako kmenový kapitál.
Navíc se úhrada neřídí podle zařazení z hlediska práva bankovního dohledu, nýbrž podle rizikového profilu investice.
Protože majetek byl použit k ručení druhořadě, je riziková struktura srovnatelná spíše s vklady tichého společníka nebo s takzvanými perpetuály než s investicemi do základního kapitálu.
(86) Ohledně výpočtu minimální úhrady u investice základního kapitálu nelze proti metodě CAPM z pohledu WestLB metodicky nic namítat.
Ovšem hodnoty beta zjištěné prostřednictvím BdB, které jsou zřetelně vyšší než 1, jsou nepřiměřené.
Faktor beta vyšší než 1 naznačuje, že akcie podniku představuje vyšší riziko než trh jako celek.
Na základě tehdy nesporně existujícího institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele je investiční riziko do zemské banky ale jasně nižší než celkové tržní riziko.
(87) Vedle toho by ve zvláštním případě zemských bank znamenalo chybu vycházet z očekávané výnosnosti k okamžiku vložení majetku do zemských bank.
V rámci testu soukromého investora je tento přístup zásadně smysluplný.
Zde by to znamenalo, že základem má být výnosnost očekávaná v roce 1991.
Jakékoli ekonomické realitě by ale odporovalo, aby investor v roce 2003 obdržel očekávanou výnosnost roku 1991, která je vyšší než skutečně dosažená výnosnost.
Schematicky trvalé použití sazby výnosnosti ve výši cca 12 % by neodůvodněně znevýhodnilo zemské banky oproti soukromým účastníkům hospodářské soutěže.
(88) Pokud jde o slevu kvůli chybějící likviditě převedeného majetku jsou WestLB a země Severní Porýní-Vestfálsko toho názoru, že sazba za nerizikové státní půjčky musí být úplně odečtena od základní výnosnosti.
Majetkovými převody by zemské banky nezískaly žádnou likviditu.
Není ekonomicky udržitelné snížit tuto sazbu o daňovou úsporu, protože úhrada za nástroje kapitálového trhu je nezávislá na daňové situaci.
Jinak by byly ceny za jeden nástroj kapitálového trhu rozdílné vždy podle daňové situace.
(89) Konečně by se mělo při posuzování rizika a úhrady zohlednit, že na základě chybějící likvidity majetků není také likvidita riziková.
Toto by se mělo zohlednit odpovídající slevou.
Rovněž by se měl kvůli takzvanému efektu vlastníka uplatnit sleva, neboť investor, který má v podniku již podíl, hodnotí další investici jinak než nový investor.
V. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKO BDB
(90) Podle názoru Německa se BdB nepodařilo ani odlišně interpretovat vklad tichého společníka do investice základního kapitálu, ani vzbudit pochybnosti o přiměřené úhradě sjednané a zaplacené zemi Hesensko.
Podle Německa proto nejde o podporu.
(91) Podle Německa nebylo důvodu při vyměření úhrady použít okliku přes úhradu fiktivní investice základního kapitálu.
Země Hesensko vložila své prostředky na podporu bytové výstavby do banky od počátku jako vklad tichého společníka.
Přitom se jedná o nástroj financování definovaný z hlediska společenského a daňového práva a práva bankovního dohledu, který se zásadně odlišuje od investice základního kapitálu, na které není země zainteresována a kterou vlastníci banky vůbec nechtěli.
(92) BdB na jedné straně ignoruje důležité rozlišující příznaky mezi kmenovým kapitálem a vklady tichého společníka a na druhé straně se odvolává na rozdíly mezi "normálními" vklady tichého společníka a vkladem tichého společníka země Hesensko, které neexistují.
(93) BdB v podstatě argumentuje, že tiché spoluúčasti by měly pouze časově omezenou platnost popř. by mohly být vypovězeny, a proto by byly podle zásad basilejského výboru pro bankovní dohled jako základní kapitál uznány pouze do výše 15 % celkového základního kapitálu úvěrového ústavu.
Protože vklad tichého společníka země Hesensko byl společnosti Helaba dán k dispozici časově neomezeně a neklesl pod hranici 15 %, a proto nepředstavuje žádný "normální" vklad tichého společníka, nýbrž funkčně kmenový kapitál, takže měřítkem pro vypočet úhrady by neměly být jiné vklady tichého společníka nebo ostatní inovační kapitálové nástroje, nýbrž investice kmenového kapitálu.
(94) Tento klíčový argument BdB je chybný z několika důvodů.
Časově omezená platnost nebo vypověditelnost není ani z hlediska společenského práva, ani z hlediska práva bankovního dohledu donucovacím a neopomenutelným podstatným příznakem tichých spoluúčastí.
Naopak kmenový kapitál nebyl nutně časově neomezený a nevypověditelný.
Podle německého práva obchodních společností by mohly být spíše všechny společnosti nezávisle na své právní formě založeny na časově neomezenou dobu nebo by byla sjednána vypověditelnost vkladu, což neodporuje uznání za základní kapitál podle německého práva bankovního dohledu.
(95) BdB dále zatajilo, že hranice 15 % k uznání jako základní kapitál podle mezinárodního práva bankovního dohledu podle "Prohlášení ze Sydney" basilejského výboru pro bankovní dohled a podle z toho vyplývající praxe německých úřadů pro bankovní dohled neplatí pro permanentní kapitálové nástroje, které mohou být vypovězeny toliko z iniciativy emitenta (ale ne investora).
V ostatním zatím praxe německého bankovního dohledu vychází z toho, že vklad je i při platnosti alespoň na 30 let a při výslovném vyloučení výpovědi investorovi k dispozici "trvale" a dále neklesá pod hranici 15 %.
Také toto ukazuje, že rozdíl mezi časově omezenými a neomezenými vklady není v žádném případě tak výrazný, jak uvádí BdB.
Časové omezení, pokud jde o přiměřenou úhradu, není v žádném případě důvodem nebo ospravedlněním pro jiný výklad vkladu tichého společníka do kmenového kapitálu.
(96) Pouze několik měsíců po společnosti Helaba přijala Deutsche Bank ve formě tzv. "perpetuál" "trvalý" vklad, a to na kapitálovém trhu.
Oproti tvrzení BdB neplatí pro tento podle platné předložené novinové zprávy hranice 15 %, protože nebylo sjednáno žádné navýšení úrokové sazby pro případ, že banka nevykoná své vyhrazené právo výpovědi (žádná doložka "step-up").
Perpetuály společnosti Deutsche Bank by také neměly výjimečný charakter, protože v pozdější době přijaly početné další úvěrové ústavy na trhu"trvalé" vklady, které Německo uvedlo jako příklady. Ani jediná emise, jejíž objem při silné poptávce činil 150 mil.
EUR až více než 2 mld. EUR, nebyla ani přibližně uhrazena jako kmenový kapitál; úhrada se spíše pohybovala mezi 110 a 290 bazickými body nad střední hodnotou swapů (Mid-Swaps).
Již v roce 1999 nepřikládal trh rozhodující význam ohledně úhrady ani rozdílu mezi časově omezenými a neomezenými kapitálovými nástroji, ani otázce, zda výnos z emise klesne pod hranici 15 % či nikoli.
(97) Ani kritéria použitá BdB selektivně, která by měla na jedné straně doložit společné znaky mezi kmenovým kapitálem a vkladem tichého společníka země Hesensko a na druhé straně rozdíly mezi tímto vkladem tichého společníka a "normálním" vkladem tichého společníka, nejsou podstatná.
BdB opomenul zaprvé rozsah, ve kterém je úprava vkladů tichého společníka přístupná dohodě stran, a za další příznaky, které jsou podstatné a neopomenutelné pro rozlišení mezi kmenovým kapitálem a tichou účastí.
(98) Kmenový kapitál není "úročen", nýbrž zaručuje nárok na výplatu dividendy, která je nejen závislá na zisku, nýbrž především představuje podíl na zisku.
Úhrada vkladu tichého společníka je proti tomu závislá pouze na zisku.
Zda jsou u vkladu tichého společníka stanoveny doplatky nebo ne, je věcí dohody mezi stranami a v žádném případě to nepatří ke konstitutivním příznakům "normální" tiché spoluúčasti.
Beztoho je ale podle […] podle § 10 odst. 4 KWG výslovně v případě ztráty stanovena druhořadá povinnost doplatku typická pro vklady tichého společníka.
Prvořadé je doplnit vklad z budoucích zisků opět na původní částku [14] […] zní: "[…]".
(99) Tvrzení, že pro absolutně velké objemy je možné použít pouze kmenový kapitál a ne "normální" tiché spoluúčasti, je vyvráceno velikostí vkladů tichého společníka, které soukromé úvěrové ústavy na kapitálovém trhu přijaly v letech 1998/99, a které přijímají také v současné době.
Tyto zahrnují až přibližně 1 mld. EUR.
V relativním ohledu je i každý vklad tichého společníka převyšující hranici 15 % uznán jako základní jmění, pokud dodržuje pouze zadání basilejského výboru pro bankovní dohled a z toho vyplývající praxi německých úřadů pro dohled.
(100) Aktuální doložení možnosti překročení hranice 15 % poskytuje členský ústav BdB, Deutsche Bank, kapitálovým opatřením ze dne 2. prosince 2003.
Jedná se přitom o přijetí kapitálových vkladů tichého společníka u soukromých investorů v celkové částce 300 mil. EUR s neomezenou platností (tzv. "perpetual") [15] Viz Börsenzeitung ze dne 7. listopadu 2003 a International Financial Review ze dne 22. listopadu 2003..
Toto opět potvrzuje, jak likvidní a transparentní je trh pro tiché kapitálové vklady německých bank, pokud jde o velké objemy.
Se sjednanou přirážkou za ručení ve výši 0,99 % je opatření kromě toho dalším dokladem vyměření úhrady za ručení, které se vztahuje k trhu, které je pro trh adekvátní a které bylo sjednáno u společnosti Helaba pro vklad tichého společníka země Hesensko.
(101) Na žádost Komise předložilo Německo tabulkový přehled vývoje kapitálových vkladů tichého společníka a ostatního hybridního základního kapitálu u vybraných soukromých bank od roku 1998 do roku 2003.
Podle názoru Německa je z toho patrné, zda a v jakém rozsahu uvedené ústavy přijaly také hybridní základní kapitál nad hranici 15 % z hlediska práva bankovního dohledu, protože jeho podíl na celkovém základním kapitálu přesahuje 15 % [17]:
_BAR_ [Banka A] _BAR_ [Banka B] _BAR_ [Banka C] _BAR_
_BAR_ Hybridní nástroje kmen. kap. (z toho tiché vklady) (mil. €) _BAR_ Kmenový kapitál (mil. €) _BAR_ Podíl hybrid. kmen. kapitálu ( %) _BAR_ Hybridní nástroje kmen. kap. (z toho tiché vklady) (mil. €) _BAR_ Kmenový kapitál (mil. €) _BAR_ Podíl hybrid. kmen. kapitálu ( %) _BAR_ Hybridní nástroje kmen. kap. (z toho tiché vklady) (mil. €) _BAR_ Kmenový kapitál (mil. €) _BAR_ Podíl hybrid. kmen. kapitálu ( %) [18] _BAR_
1998 _BAR_ 612 (612) _BAR_ 15978 _BAR_ 4 % _BAR_ – _BAR_ 10623 _BAR_ – _BAR_ 614 _BAR_ 13,0 _BAR_ 5 % _BAR_
1999 _BAR_ 3096 (713) _BAR_ 17338 _BAR_ 18 % _BAR_ 1495 _BAR_ 12908 _BAR_ 12 % _BAR_ 1937 _BAR_ 14,6 _BAR_ 13 % _BAR_
2000 _BAR_ 3275 (768) _BAR_ 21575 _BAR_ 15 % _BAR_ 1574 _BAR_ 12046 _BAR_ 13 % _BAR_ 2014 _BAR_ 21,3 _BAR_ 9 % _BAR_
2001 _BAR_ 3404 (811) _BAR_ 24803 _BAR_ 14 % _BAR_ 1923 _BAR_ 11542 _BAR_ 17 % _BAR_ 3650 _BAR_ 21,7 _BAR_ 17 % _BAR_
2002 _BAR_ 2973 (686) _BAR_ 22742 _BAR_ 13 % _BAR_ 1732 _BAR_ 8572 _BAR_ 20 % _BAR_ 4164 _BAR_ 19,1 _BAR_ 22 % _BAR_
2003 _BAR_ 3859 [19] (572) _BAR_ 21618 _BAR_ 18 % _BAR_ 1561 _BAR_ 7339 _BAR_ 21 % _BAR_ 4076 _BAR_ 14,4 _BAR_ 28 % _BAR_
(102) V rozporu s BdB by byly jak vklad tichého společníka země Hesenska, tak vklady tichého společníka přijaté na kapitálovém trhu vráceny v případě konkursu před kmenovým kapitálem, tzn. přednostně.
V rozporu s BdB by země Hesensko, jakož i také investor ostatního vkladu tichého společníka obdrželi v případě konkursu podniku odškodnění, zatímco vlastník by vyšel naprázdno. Z toho vyplývá riziko, které je oproti kmenovému kapitálu nižší.
(103) Vklad tichého společníka se od kmenového kapitálu liší v podstatě tím, že tichý společník se nepodílí na majetku podniku a nemá také žádné hlasovací právo.
Toto BdB ve svém omezení zatajuje a dokonce za to požaduje přirážku.
Trh se podle této logiky neřídí.
(104) Pochybnosti BdB o odčitatelnosti úhrady z daní jsou neodůvodněné.
Země Hesensko nepřevzala ani podnikatelské riziko požadované pro přijetí spolupodnikání, ani požadovanou podnikatelskou iniciativu.
Tak se země Hesensko podílí toliko – jako každý typický tichý společník – podle rozhodnutí smlouvy o zřízení tichého společenství na běžném zisku a ztrátě společnosti Helaba, ale ne na jejích tichých rezervách, rovněž tak ne na obchodní hodnotě a růstech hodnoty provozního kapitálu.
V případě ukončení tichého společenství obdrží zpět pouze svůj vklad.
Země Hesensko nezískala žádnou možnost výkonu práv společnosti, která by odpovídala hlasovacímu a kontrolnímu právu a právu na podání námitky komanditisty nebo kontrolním právům společníka podle § 716 odst.
1 německého obchodního zákoníku. Státní smlouva mezi zeměmi Hesensko a Duryňsko o vytvoření společné spořitelní organizace banky nedovolila přijetí atypického tichého společníka.
Při neexistenci spolupodnikání by tak také finanční úřady uznaly daňovou odčitatelnost úhrady zaplacené zemi Hesensko.
(105) Také vykázání v rozvaze je různé.
Kmenový kapitál je doplňován z bilančního zisku (přebytek položek aktiv nad položkami pasiv) rozhodnutím valné hromady.
U vkladu tichého společníka země Hesensko úhrada naopak snižuje provozní výsledek banky kvůli zatížení úrokového přebytku (úhrada je součástí úrokových nákladů) a nepředstavuje použití zisku, nevyžaduje tedy žádné rozhodnutí společníků.
Toto povinné vykázání vkladu tichého společníka v v rozvaze zatěžuje poměr náklady/příjmy (cost-income-ratio) a bilanční rentabilitu vlastního kapitálu.
(106) Oproti BdB by investor v tržním hospodářství akceptoval omezení vyměřovací základny pro výpočet své úhrady na část skutečně použitou pro rozšíření obchodů a pro přebývající část by nepožadoval úhradu ve výši 0,3 % v návaznosti na rozhodnutí Komise o WestLB.
Na základě předem oznámené omezené potřebě společnosti Helaba by také žádný jiný investor nedosáhl lepšího výsledku jednání než země Hesensko.
(107) Ohledně výše přiměřené úhrady je argumentace BdB chybná již od počátku.
Měřítkem by mohly být pouze úhrady, které byly v předmětném období sjednány na trhu pro srovnatelné vklady tichého společníka do úvěrových ústavů.
Rozdíly ve formě různých vkladů tichého společníka, ale také v kvalitě přijímacích úvěrových ústavů by měly být prováděny při porovnávání úhrad příplatky a srážkami z těchto úhrad a ne z úhrady za hypotetickou investici do kmenového kapitálu.
(108) Nezávisle na tom je chybné i zjištění výnosnosti investic do kmenového kapitálu prostřednictvím BdB.
Při určování hodnoty beta není možné dávat zemské banky na stejnou úroveň s tzv. úvěrovými bankami s nadprůměrným systematickým rizikem.
Správné by bylo vycházet z jasně definované skupiny bank zapsaných na burze, tzv. bank CDAX.
Helaba má v bilančním součtu vysoký podíl nerizikových komunálních, mezibankovních a hypotečních pohledávek.
V rámci objektivního hodnocení podniku zjistil znalec ke dni 1. ledna 1999 pro sedm úvěrových ústavů se strukturou rizik srovnatelnou na bázi obchodního rizika, obchodní činnosti, struktury zákazníků a velikosti podniku průměrný faktor beta ve výši […], což je zřetelně nižší než jedna.
Znalec vycházel z dlouhodobé tržní výnosnosti ve výši 5,0 % a z dlouhodobé nerizikové úrokové sazby ve výši 6,0 %.
Z tohoto ke dni 1. ledna 1999 vyplývalo použití nákladů vlastního kapitálu ve výši […] %.
Tvrzení BdB k výnosnosti vlastního kapitálu ve výši 11,66 % ke dni 31. prosince 1998 pro Helaba se zakládá na zcela nadsazeném faktoru beta a v ostatním na již neaktuálních, historických datech.
Úroveň úroků se během posledních desetiletí podstatně změnila, a vyjádření BdB k inflaci a očekávání inflace nejsouv této souvislosti srozumitelné.
(109) Sjednaná úhrada o platnosti vkladu tichého společníka může být srovnávána pouze s měnící se příslušnou výnosností kmenového kapitálu a ne například s výnosností kmenového kapitálu podniku v okamžiku investice.
Vlastníku banky by nikdo nezaručil výnosnost vlastního kapitálu ve stavu na konci roku 1998 a tím nepřevzal riziko kolísání výnosnosti.
(110) Vyjádření BdB k výši odpočtu nákladů na refinancování nelze přijmout.
Z čistých nákladů na refinancování lze vycházet pouze tehdy, pokud je od úhrad použitých pro srovnávání, které zaplatily soukromé úvěrové ústavy za srovnatelné vklady tichého společníka, které přijaly na kapitálovém trhu, odečten teoretický popř. efektivní daňový podíl těchto ústavů.
Pro vklady přijaté na kapitálovém trhu se ovšem neuvádí zpravidla celková úhrada, nýbrž pouze přirážka k úhradě, která je u variabilně úročitelných nástrojů a u věcných vkladů identická s úhradou za ručení.
Proto není možné přímo provést srovnání mezi úhradou vkladu tichého společníka země Hesensko a úhradami zaplacenými na trhu.
Oklika přes fiktivní celkovou úhradu za fiktivní vklad v hotovosti, ze které se potom musí odečítat náklady na refinancování, je nadbytečná a v ostatním mnohonásobně zvyšuje nejistotu kvantitativního hodnocení, protože potom by musely být odhadované veličiny zaváděny přes několik stupňů.
(111) V rozporu s BdB nejsou oprávněny žádné přirážky k úhradě.
Empiricky není doloženo, že se za zvlášť velký vklad na trhu platí přirážka.
Ze srovnatelných přijetí kapitálu soukromých úvěrových ústavů není možné rozpoznat souvislost mezi částkou a úhradou.
Spíše by musela země přijmout stupňovitý model, protože Helaba by pro nerozdělený zvláštní majetek neměla žádné použití.
Na trhu by se žádnému investorovi nepodařilo získat nejen úhradu ihned za celou částku, ale ani dodatečný příplatek.
(112) Dále není možné na tichou společnost přenést myšlenku, že u investic do kmenového kapitálu musí být upuštění od hlasovacího práva kompenzováno další úhradou.
Tichý společník nemá ze zákona hlasovací právo a na trhu se nehonoruje "vzdání" se možností vlivu ze strany tichého společníka.
(113) Ze zásady je sice správné, že si investor na trhu absenci zastupitelnosti své investice může vykompenzovat vyšší výnosností.
Tak je také nedostatečná zastupitelnost vkladu tichého společníka země zohledňována v porovnávání s kapitálem požitkových práv v úvahách v popředí transakce.
Strany by rovněž přispěly k permanenci vkladu přirážkou k úhradě ve výši 0,20 % p.a.
Soukromý investor by byl ale zohlednil, že v daném případě nebyla hledána investice pro peníze v hotovosti, nýbrž pro rozsáhlý zvláštní majetek s účelovou vazbou, který se neměl dělit a který mohl být vkládán pouze jako nepeněžitý vklad.
Pokud BdB uvádí, že pro takovou investici neexistuje prakticky žádný trh, neplatí to pouze pro reinvestování (zastupitelnost), nýbrž také již pro první investici.
Není věrohodné, že by soukromý investor vzhledem k tomu požadoval popř. získal ještě vyšší přirážku než 0,20 % p.a. sjednaných za trvalý charakter vkladu.
Toto BdB také blíže neuvedla a nezdůvodnila.
(114) Při porovnávání trhu se nakonec musí v rozporu s BdB zohlednit účinek živnostenské daně.
Vklady tichého společníka do úvěrových ústavů realizují zpravidla institucionální investoři, kteří by sami měli odvádět živnostenskou daň z vybrané úhrady.
Země je naopak od živnostenské daně osvobozena, a proto by se spokojila s adekvátně nižší úhradou.
Pro vyrovnání má osvobození země na druhé straně za důsledek povinnost platby bance, která musí odvádět živnostenskou daň za sebe.
Zda se tato odvádí zemi nebo obci, nehraje roli, rovněž jako i skutečnost, že se živnostenská daň vyměřuje podle zdanitelných příjmů – zpravidla příjemce úhrady, zde ale banky – , pokud banka dosáhne vůbec příjmů.
Pokud naopak hospodaří se ztrátou, odpadá nejen platba živnostenské daně, nýbrž také platba úhrady za vklad.
(115) V rozporu s BdB také neplatí Helaba úhradu sama sobě.
Podle rozhodnutí země Hesenska by se výnos z investice zvláštního majetku zbývající po zdanění neměl dostat do obecného rozpočtu, nýbrž by měl rovněž podléhat účelové vazbě a být použit pro posílení podpory samotného obchodu.
Toto je otázka použití prostředků zaplacených společností Helaba zemi.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
1. STÁTNÍ PODPORA VE SMYSLU ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY O ES
(116) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, pokud není ve Smlouvě o ES uvedeno jinak.
1.1.
STÁTNÍ PROSTŘEDKY
(117) Vložením vkladu tichého společníka se země Hesensko rozhodlo pro metodu vkladu prostředků, jejíž základní koncept spočíval v tom, že veřejné prostředky na podporu převede na společnost Helaba pro posílení její vlastní kapitálové základny, ale také pro dosažení dalších příjmů země Hesensko.
Bez ohledu na to, že návraty z těchto pohledávek byly nadále k dispozici prostředkům na podporu a že tak sloužily obecně prospěšným účelům, byl tento majetek uznán z hlediska právního dohledu a mohl tak být použit k účelům ručení společnosti Helaba, která je v hospodářské soutěži s jinými úvěrovými ústavy.
Tím se státní prostředky převedly na společnost Helaba.
1.2.
ZVÝHODNĚNÍ URČITÉHO PODNIKU
(118) Při zkoumání, zda převod státních prostředků na státní podnik tento podnik zvýhodňuje a tak může představovat státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, použila Komise "zásadu investora v tržním hospodářství". Tato zásada byla Soudním dvorem a Soudem prvního stupně v řadě právních věcí akceptována a dále rozvíjena, zvláště v souvislosti relevantní pro stávající případ rozsudkem v případě WestLB [16] Rozsudek ve spojených právních věcech T-228/99 a T-233/99..
a) Zásada investora v tržním hospodářství
(119) Podle této zásady nelze jako zvýhodnění podniku hodnotit, pokud jsou poskytnuty kapitálové prostředky za podmínek, "za kterých by soukromý investor, který jedná za normálních podmínek tržního hospodářství, byl ochoten přenechat prostředky soukromému podniku" [17] Sdělení Komise členským státům: Použití článků 92 a 93 Smlouvy o ES a článku 5 Směrnice Komise 80/723/EHS o státních podnicích ve zpracovatelském průmyslu, Úř. věst.. C 307, 13.11.1993, s.
3, viz bod 11. V tomto sdělení jde sice výslovně o zpracovatelský průmysl, ale zásada platí bez pochyby i pro všechna ostatní odvětví hospodářství.
Co se týče finančních služeb, bylo toto stvrzeno řadou rozhodnutí Komise, např. v případech Crédit Lyonnais (Úř. věst. L 221, 8.8.1998, s.
28) a GAN (Úř. věst. L 78, 16.3.1998, s.
1).. Zvýhodnění ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES existuje proti tomu tehdy, pokud stanovená úprava úhrady a/nebo finanční situace podniku jsou takové, že není možné v přiměřené lhůtě očekávat normální výnosnost.
(120) Zásada soukromého investora v tržním hospodářství je rovněž použitelná na všechny státní podniky, a to nezávisle na tom, zda pracují ziskově nebo ztrátově.
Tento postoj Komise byl potvrzen Evropským Soudem prvního stupně v rozsudku ohledně WestLB [18] Rozsudek WestLB bod 206 a další..
(121) Podle tohoto zní klíčová otázka pro dané posouzení, zda by investor v tržním hospodářství kapitál, který vykazuje stejné znaky jako prostředky na podporu země Hesensko, převedl za stejných podmínek, zvláště s ohledem na pravděpodobnou renditu z investice.
b) Právní a ekonomické zařazení vloženého kapitálu
(122) Země Hesensko ke dni 31. prosince 1998 vložila prostředky na podporu s nominálním stavem půjčky podílu země ve výši 6,026 mld. DEM (3,081 mld.
EUR) a se znalecky posouzenou aktuální hodnotou ve výši 2,473 mld. DEM (1,264 mld.
EUR) jako vklad tichého společníka do společnosti Helaba. BAKred vklad, jak je vysvětleno nahoře, v plném rozsahu z hlediska právního dohledu uznal jako základní vlastní prostředky.
Pouze v malém rozsahu byl vklad potřebný s každoročně se měnící částkou na podporu samotného obchodu.
Tato část bilancovaného vkladu tichého společníka měla pro společnost Helaba toliko funkci ručení. Převážná zbývající část byla společnosti Helaba k dispozici k podpoře popř. rozšíření její konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
(123) Podle postupu v případu WestLB zjistila Komise přiměřenou úhradu za převedené prostředky na podporu na základě jejich komerční využitelnosti pro společnost Helaba.
Jak je vysvětleno, je v daném případě navazujícím bodem pro úhradu běžnou na trhu taková úhrada, kterou by požadoval investor v tržním hospodářství, který dává bance k dispozici vlastní kapitál v této formě.
(124) Stěžovatel přitom uvádí, že se u kapitálu daného k dispozici společnosti Helaba jedná stejně jako při převodu prostředků WfA na společnost WestLB o investici podobnou kmenovému kapitálu.
Německo naopak popírá jeho podobnost s kmenovým kapitálem.
Kapitál je spíše vkladem tichého společníka, což se projevilo ve výši úhrady.
(125) Německo, společnost Helaba a stěžovatel se shodují v tom, že prostředky na podporu shrnuté ve vkladu tichého společníka země Hesensko představují základní kapitál.
Účelový rezervní fond byl BAKred uznán jako základní kapitál (kapitál "Třídy 1"), a proto může být také srovnáván pouze s takovými nástroji vlastního kapitálu, které byly v Německu v roce vkladu uznávány jako základní kapitál a které měla společnost Helaba k dispozici v okamžiku vložení konkrétně pro investici této velikosti, která jasně překračovala 15 % základního kapitálu.
(126) Komise se do té míry řídí názorem účastníků řízení.
Již ve svém rozhodnutí v případu WestLB z roku 1999 zdůraznila, že porovnání majetku Wfa, který je rovněž uznán jako základní kapitál, s kapitálovými nástroji, které byly použity toliko jako doplňkový kapitál, jako například požitkové listy a prioritní akcie bez hlasovacích práv, nemůže posloužit jako základ pro určení přiměřené úhrady za převedený kapitál (rozhodnutí 2000/392/ES, bod 199).
Základní kapitál má pro podnik větší užitek, protože tento si tak může pořídit doplňkové vlastní prostředky (např. požitkové listy) až do stejné výše, a rozšířit tak základnu vlastních prostředků.
Předpokladem pro uznání jako základního vlastního prostředku je zvýšená expozice rizika disponibilního kapitálu, která se zásadně projevuje ve zvýšené na trhu běžné úhradě těchto nástrojů.
Srovnatelnost s tzv. doplňkovými prostředky, které je možné použít pouze v omezeném rozsahu pro rozšíření obchodů, může být proto od počátku vyloučena.
(127) Podle názoru BdB však měla Helaba správně pro samotnou konkrétní investici k dispozici právní formu základního popř. kmenového kapitálu.
Podle názoru Německa byla vedle toho k dispozici i právní forma vkladu tichého společníka s neomezenou platností (perpetual), která splňovala požadavky § 10 odst. 4 zákona o bankách, jakož i zároveň kritéria tzv.
"Prohlášení ze Sydney" výboru pro bankovní dohled Mezinárodní banky pro vyrovnání plateb v Basileji, která zase určuje rozhodovací praxi německého úřadu pro bankovní dohled BAKred.
Předmětem dohody mezi zemí Hesensko a společností Helaba byla proto právní forma vkladu tichého společníka s neomezenou platností, který byl jako takový uznán příslušným úřadem pro bankovní dohled BAKred i příslušným daňovým úřadem.
(128) Podle názoru Komise Německo dostatečně prokázalo, že tvrzení BdB není podstatné.
BdB argumentuje, že vklad tichého společníka země Hesensko představuje zneužití formy "normálního" vkladu tichého společníka.
Z ekonomického hlediska vklad tichého společníka takového druhu vykazuje mnoho společných rysů s kmenovým kapitálem, aby investor trval na úročení odpovídajícímu úhradě kmenového kapitálu.
(129) Komise bere dále na vědomí, že vklad tichého společníka byl výslovně jako takový sjednán mezi zemí Hesensko a společností Helaba a jako takový byl uznán příslušnými německými úřady.
Aby bylo možné akceptovat zneužití formy, muselo by se bez pochyb zjistit, že příslušné německé úřady vklad tichého společníka země Hesensko jako takový uznaly neprávem.
K tomuto ale neexistují žádné klíčové body.
Komise v této míře navazuje na názor Německa, podle kterého časově omezená platnost nebo vypověditelnost vkladu tichého společníka není ani z hlediska společenského práva ani z hlediska práva bankovního dohledu závaznou podstatnou charakteristikou pro uznání vkladu tichého společníka jako základního kapitálu ve smyslu § 10 odst.
4 zákona o bankách. Komise dále interpretuje "Prohlášení ze Sydney" basilejského výboru pro bankovní dohled ze října 1998 tak, že toto jako základní kapitál ukládá pouze hranici 15 % pro uznání určitých, zvláště pak časově omezených inovačních kapitálových nástrojů.
Z toho však nevyplývá, že permanentní inovační kapitálové nástroje nemohou být vůbec uznány jako základní kapitál nebo že klesnou také pod tuto hranici.
Pro využitelnost permanentních inovačních kapitálových nástrojů jako základního kapitálu nad hranici 15 % hovoří ostatně také praxe soukromých bank v posledních letech, jak Německo obsáhle prokázalo.
(130) Ani selektivní kritéria, které BdB použil, nepovažuje Komise za dostatečně podstatná.
Z hlediska analýzy rizik je vklad tichého společníka země Hesensko možné typologicky srovnat spíše s "normálním" vkladem tichého společníka než s kmenovým kapitálem.
Komise se v této míře také připojuje k vyjádření Německa.
(131) Pro Komisi je v této souvislosti podstatné, že jak vklad tichého společníka země Hesensko, jak i ostatní "normální" vklady tichého společníka přijaté na trhu, tzn. časově omezené vklady tichého společníka, musí být v případě konkursu vráceny před kmenovým kapitálem a investor tak dostane odškodnění, zatímco v případě investice kmenového kapitálu vyjde naprázdno.
Německo při předložení právního posudku vysvětlilo, že podle smluvních pravidel bude vklad tichého společníka země Hesensko během své platnosti v případě konkursu nebo likvidace, pokud nebude snížen nebo spotřebován ztrátami, uspokojen z eventuelního zbývajícího majetku přednostně před kmenovým kapitálem.
(132) Kromě toho – pokud podnik nebude mít ztrátu – dostane jak země Hesensko, tak i investor časově omezeného vkladu tichého společníka celou sjednanou úhradu, zatímco investor do kmenového kapitálu má pouze nárok na výplatu dividendy odpovídající podílu na zisku.
Také v této míře je vklad tichého společníka země Hesensko typickým vkladem tichého společníka ve smyslu § 10 odst. 4 zákona o bankách.
(133) Dále nepřesvědčila ani námitka BdB, že vklad tichého společníka je možné dát na stejnou úroveň s kmenovým kapitálem už proto, že tento dlouhodobě vedl k navýšení základního kapitálu společnosti Helaba o téměř 50 %.
Zde je nejprve nutné upozornit na úpravu ve stupních, kterou sjednaly země Hesensko a Helaba a podle které společnost Helaba v letech 1999 až 2002 mohla použít ke krytí klíčových obchodů podle skutečné potřeby kapitálu každoročně zvýšenou dílčí částku doložitelného základního kapitálu.
Kromě toho Komise v této souvislosti výslovně upozorňuje na to, že také v případě WestLB je vysoký objem kapitálového vkladu indicií, ale nebyl rozhodující pro přijetí podobnosti základního kapitálu.
V rozhodnutí v případě WestLB 2000/392/ES jakož i v obnoveném rozhodnutí ze dne 20. října 2004, dospěla Komise na základě celkového pozorování k výsledku, že převažuje podobnost posuzované transakce s investicí kmenového kapitálu.
Podstatným hlediskem tam byla například okolnost, že prostředky WfA byly v kmenovém kapitálu vystaveny plnému riziku ztráty v případě konkursu popř. likvidace.
Navíc Komise v případě WestLB také nezohlednila, že k okamžiku vkladu prostředků Wfa v roce 1991 – jinak než k okamžiku umístění vkladu tichého společníka země Hesensko do společnosti Helaba v roce 1998 – nebyl v Německu ještě vyvinut trh pro hybridní nástroje základního kapitálu a úvěrový ústav jako je WestLB mohl přijmout srovnatelný objem základního kapitálu na trhu pouze ve formě kmenového kapitálu.
V daném případě by společnost Helaba mohla bez problémů krýt svou odhadovanou potřebu kapitálu v letech 1998 – 2002 také časově odstupňovaným přijetím několika objemově menších vkladů tichého společníka různých institucionálních investorů na trhu.
(134) BdB dále upozorňuje na to, že vkladem tichého společníka země Hesensko činila vyrovnávací rezerva kmenového kapitálu již jen přibližně 50 %, zatímco u soukromých úvěrových ústavů činí podíl hybridních nástrojů na základním kapitálu méně než 20 %, a tak vyrovnávací rezerva kmenového kapitálu činí více než 80 %.
Institucionální investor by, podle BdB, nebyl na pozadí vysokého podílu na celkovém základním kapitálu společnosti Helaba ochotný ke srovnatelnému vkladu.
Německo potvrdilo, že podíl vkladů tichého společníka do základním kapitálu v roce 2003, tedy po dosažení posledního stupně v rámci stupňovitého modelu, činil […] % a podíl všech vkladů tichého společníka (tzn. nejen vkladu tichého společníka země Hesensko) činil v roce 2003 […] %.
Nicméně podle názoru Komise z tohoto nelze nutně odvozovat, že by institucionální investor kvůli vysokému podílu v celkovém vlastním kapitálu srovnatelný vklad tichého společníka neumístil.
Německo uvedlo, že zemské banky obecně ve vyšším měřítku využívají vklady tichého společníka nad hranici 15 % jako nástroj pořízení základního kapitálu, a to převážně z okruhu ručitelů ale také třetích investorů.
Tak podle údajů Německa činil podíl vkladů tichého společníka u […] [23] v roce 2003 72 %, u […] [24] i 39 %, u […] [25] ii 33 %, u […] [26] v 39 % a u […] [27] 42 % [19] Sdělení spolkové vlády ze dne 1. října 2004, s. 16..
Důvody pro tento vysoký podíl hybridních nástrojů spočívají v tom, že zemským bankám je na základě jejich veřejnoprávní struktury zakázáno, aby přijímaly kapitál na akciových trzích.
Dále se zdá, že investoři u zemských bank jsou spíše ochotni přijmout při nákupu nižší vyrovnávací rezervu kmenového kapitálu, protože kapitál je na základě jiné obchodní orientace, a tím blíže nižší rizikové struktury ústavů, vystaven celkově nižšímu riziku.
Přinejmenším u společnosti Helaba, kterou je v rámci skupiny uvedených zemských bank možné považovat za srovnatelně nerizikový úvěrový ústav, tak nemůže Komise vyloučit, že by přes vyrovnávací rezervu kmenového kapitálu ve výši (pouhých) přibližně 50 % institucionální investor provedl srovnatelnou investici ve formě vkladu tichého společníka do společnosti Helaba.
(135) Komise dále podrobně zkoumala, do jaké míry působí trvalý charakter vkladu, tedy okolnost, že je časově neomezený a pro zemi Hesensko nevypověditelný, na analýzu rizik, která zde má být provedena.
(136) BdB k tomu uvádí, že na kapitálovém trhu neexistují žádné časově neomezené hybridní nástroje.
Institucionální investoři jsou zásadně pouze ochotni získávat hybridní nástroje vlastního kapitálu s pevnou dobou platnosti nebo takové nástroje, u kterých je možné vycházet ze splácení, protože se postupně zvyšuje sazba (tzv. step-up) nebo se nástroj v určitém okamžiku mění na jinou formu investice.
Klauzule step-up by přitom pro dlužníka (emitenta) představovala silnou ekonomickou pobídku, aby splatil tiché spoluúčasti.
Ve skutečnosti tím klauzule step-up činí perpetuál fakticky nástrojem s pevnou konečnou platností.
V ostatním by inovační nástroje základního kapitálu použili typicky pouze soukromí investoři.
(137) Německo a společnost Helaba naproti tomu tvrdí, že investoři by také u perpetuálu s klauzulí "step-up" museli počítat s tím, že oproti možným očekáváním v okamžiku uskutečnění klauzule step-up nedojde ke splácení "podle termínů", a tudíž existuje permanentní riziko.
Toto vyplývá zaprvé z toho, že "právo na výpověď" má výlučně dlužník (emitent), za druhé je pro splácení podle termínů rozhodující hospodářská situace emitenta k okamžiku účinnosti klauzule step-up a zatřetí musí s výpovědí souhlasit úřad pro dohled, přičemž tento souhlas udělí pouze tehdy, pokud je dlužník v okamžiku výpovědi dostatečně vybaven vlastním kapitálem z hlediska právního dohledu popř. umístí-li na trhu náhradní transakci.
Příklady dále ukázaly, že také institucionální investoři umísťovali hybridní nástroje s neomezenou platností a bez step-up, přičemž Německo uvedlo druhořadou a časově neomezenou půjčku společnosti Air Canada z roku 1987, která, jak se Komise přesvědčila, skutečně neobsahovala klauzuli step-up.
Německo dále objasnilo, že existence práv na výpověď byla sice u cen zohledněna, rozpětí úhrady se tím však nerozšiřuje.
(138) Pro Komisi je ve zde posuzované souvislosti především rozhodující, že trvalý charakter vkladu se v daném případě týká v prvé řadě rizika investora, že nemůže využít zvýšení úroků na trhu, protože na jedné straně nemá možnost výpovědi a na druhé straně se nemůže spolehnout na klauzuli "step-up".
Trvalost vkladu se však netýká rizika ztráty v případě konkursu nebo likvidace.
Na tomto pozadí a při zohlednění popisu trhu provedeného Německem proto Komise dospěla k názoru, že ani časová neomezenost vkladu v daném případě neospravedlňuje změnu referenčního produktu "vklad tichého společníka" na "kmenový kapitál".
Komise však ještě později přezkoumá, zda je z důvodu trvalosti možné za vklady tichého společníka účtovat přirážku k úhradě běžné na trhu.
(139) Závěrem je možné konstatovat, že v případě společnosti Helaba byl vklad bezpochyby učiněn v právní formě vkladu tichého společníka, který vykazuje daleko více společných znaků s dalšími vklady tichého společníka než s kmenovým kapitálem.
Pro zneužití právní formy vkladu tichého společníka pro kapitálový vklad, který ve skutečnosti představuje ekonomicky kmenový kapitál, neexistují proto podle názoru Komise žádné dostatečné opěrné body.
Výchozím bodem pro úhradu diskutovaného kapitálového nástroje jsou proto "normální", tzn. časově omezené vklady tichého společníka v typické na trhu se vyskytující velikosti, k jejichž úhradě je popřípadě možné připočíst přirážku.Vyjádření BdB k přiměřené úhradě za kmenový kapitál je již tedy bezpředmětné.
c) Určení kapitálové základny rozhodující pro úhradu
Významnost kapitálové základny
(140) Komise pro určování kapitálové základny, která má být uhrazena, rozlišuje nejprve mezi tzv. funkcí rozšíření obchodů a samotnou tzv. funkcí ručení prostředků na podporu, která je k dispozici jako vlastní kapitál pro obchodní činnost úvěrového ústavu.
(141) Pod tzv. funkcí kapitálu pro rozšíření obchodů je možné chápat rozšíření obchodního potenciálu rizikovými aktivy v důsledku uznání dalšího vlastního kapitálu banky z hlediska právního dohledu.
Proto východiskem pro úhradu běžnou na trhu je úhrada, kterou by v konkrétní situaci požadoval soukromý investor, který dává bance k dispozici vlastní kapitál.
Pokud je disponibilní kapitál sice vykázán v rozvaze jako vlastní kapitál, pokud však není uznán jako vlastní kapitál z hlediska právního dohledu nebo pokud je určen k podpoře podpůrných činností nebo není z jiných důvodů použitelný k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, není k dispozici pro rozšíření obchodů.
Kapitál má však význam nejen z hlediska právního dohledu.
Protože je věřitelům úvěrového ústavu k dispozici přinejmenším pro účely ručení (tzv. funkce ručení), může být jeho ekonomická funkce nadále srovnávána se zárukou nebo garancí.
Neboť výše vlastního kapitálu vykazovaného v rozvaze dává investorům banky informaci o její schopnosti splácet úvěr a může tak působit na podmínky, za kterých banka přijímá cizí kapitál.
Na trhu běžná úhrada za tzv. funkci ručení kapitálu se vyměřuje podle úhrady, kterou by byl soukromý poskytovatel záruky požadoval v konkrétní situaci od úvěrového ústavu srovnatelné velikosti a rizikové orientace jako Helaba.
(142) Tímto je konkrétně pro vyměření úhrady možné rozdělit vklad tichého společníka uznaný v plné výši jako základní kapitál na dvě rozdílné kapitálové základny.
Kapitálová základna, která je k dispozici k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech společnosti Helaba, musí být uhrazena tak, jak by toto v rozumné míře v konkrétní situaci požadoval investor v tržním hospodářství za vklad tichého společníka se stejnými vlastnostmi.
Kapitálová základna, která nebyla k dispozici pro konkurenceschopnost společnosti Helaba v bankovních obchodech, musí být uhrazena tak, jak by to v konkrétní situaci v rozumné míře požadoval investor v tržním hospodářství.
Kapitálová základna, která byla k dispozici pro podporu konkurenceschopnosti společnosti Helaba v bankovních obchodech
(143) Komise je v zásadě toho názoru, že při zjišťování přiměřené úhrady nezáleží na tom, v jaké výši byl disponibilní kapitál skutečně použit.
Rozhodující je pouze možnost použití kapitálu pro rozšíření obchodů.
Také soukromý investor by nebyl spokojený s úhradou závislou na použití.
Komise se v této míře řídí zásadně názorem BdB, který upozorňoval na to, že pro investora v tržním hospodářství, který nese riziko ztráty svého vkladu, je zanedbatelné, zda úvěrový ústav přidělený kapitál skutečně použije na rozšíření obchodů.
BdB v principu právem upozorňuje na to, že pro investora v tržním hospodářství je rozhodující jedině to, že s přidělenou částkou nemůže již sám hospodařit a dosáhnout tak odpovídající výnosnost.
Pro větší názornost je možné uvést příklad pronájmu bytu: Pronajímatel bude na platbě nájemného trvat, i když nájemce nebude v bytě z jakýchkoli důvodů bydlet, protože se tímto pronájmem připravuje o možnost pronajímat jej jinak a konkrétní místo pohybu nájemce nemůže stejně kontrolovat.
Předmětem nájemní smlouvy je proto použitelnost bytu.
(144) Komise vzala nejprve na vědomí, že kapitálová základna, která má být uhrazena podle dohody a kterou měla společnost Helaba k dispozici k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, není závislá na skutečném použití, nýbrž se zaměřuje na použitelnost k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
Do této míry odpovídá úprava právě vysvětleným kritériím Komise.
(145) Země Hesensko a společnost Helaba ovšem sjednaly shora popsaný tzv. stupňovitý model.
Podle tohoto byla sice současná hodnota celkových prostředků na podporu zařazena do rozvahy již ke dni 31. prosince 1998, aby nebylo nutné rozdělovat prostředky na podporu.
Tyto tak byly od počátku využitelné de facto k podpoře její konkurenceschopnosti v bankovních obchodech v převážné části, tzn. s výjimkou části potřebné k podpoře samotného obchodu.
Helaba ovšem od počátku dala zemi jasně najevo, že je podle svého obchodního plánu potřebuje k podpoře své konkurenceschopnosti v bankovních obchodech pouze postupně, tzn. podle naposledy sjednaných stupňů.
V rámci stupňů se při výpočtu vycházelo z použitelnosti kapitálu, tzn. úhrada byla nezávislá na skutečném použití.
Na základě tohoto jednoznačného plánu využití byla kapitálová základna, která měla být uhrazena, pro zemi Hesensko od počátku jasně předvídatelná.
Země Hesensko proto nenechalo použití ke krytí na obchodním uvážení banky, nýbrž na základě pochopitelného přání společnosti Helaba souhlasila s takovou úpravou.
(146) Komise tento postup považuje za slučitelný s chováním investora v tržním hospodářství, který by v situaci země Hesensko reálně nemohl prosadit rychlejší zvýšení kapitálové základny, která má být uhrazena, protože by na to Helaba z hlediska svého obchodního plánu nepřistoupila.
Tímto je podle názoru Komise nutné od roku 1999 do roku 2002 uhradit pouze stanovené stupně a až od roku 2003 plnou částku vkladu tichého společníka využitelnou k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech tak, jak by toto v konkrétní situaci požadoval investor v tržním hospodářství za vklad tichého společníka s týmiž vlastnostmi.
Kapitálová základna, která byla zaúčtována v rozvaze, ale která nebyla k dispozici pro konkurenceschopnost společnosti Helaba v bankovních obchodech
(147) Jak již bylo vysvětleno shora, byla také část vkladu tichého společníka, která nemohla být použita k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, zaúčtována do rozvahy společnosti Helaba ke dni 31. prosince 1998.
V plné výši byla součástí vlastního kapitálu k ručení, a byla proto od počátku k dispozici věřitelům banky jako záruka.
Přinejmenším potenciálně to představuje výhodu pro banku, neboť výše vlastního kapitálu vykazovaného v rozvaze podává investorům banky přehled o její schopnosti splácet úvěr, a může tak působit i na podmínky, za kterých může banka přijmout cizí kapitál.
(148) Německo namítá, že ze skutečnosti, že společnost Helaba zaúčtovala majetkový vklad tichého společníka v jeho celkové výši 1264,4 mil. EUR bezprostředně po přijetí v rozvaze, nemohou vyplynout žádné účinky zlepšující schopnost splácet úvěr.
Helaba je od poloviny let 1980 v dlouhodobém hodnocení schopnosti splácet úvěr, které je rozhodující pro věřitele, zařazena v nejvyšší kategorii AAA/Aaa, přičemž primárně bylo nutné se řídit podle stávajících pravidel pro ručení jako institucionální odpovědnost úvěrového ústavu a ručení zřizovatele, a tím i schopností ručitelů splácet úvěr.
Vykázání vkladu tichého společníka nemohlo dále zlepšit tuto výjimečnou schopnost splácet úvěr nejvyššího stupně [20] Odpověď Německa ze dne 23. června 2004, s. 12..
(149) Německo mimo to na další dotaz Komise uvádí, že i při sledování tzv. ratingu finanční síly prostřednictvím Moody's Investors' Service a tzv. individuálního ratingu Fitch pro společnost Helaba v relevantním časovém období nemohl být pozorován žádný vliv vkladu tichého společníka na klasifikaci finanční síly společnosti Helaba.
Oba uvedené ratingy se bez ohledu na stávající státní ručení formou institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele a vlastnickými strukturami řídí výlučně a bezprostředně výnosností příslušného ústavu, kvalitou jeho managementu, postavením na trhu a také vybavením vlastním kapitálem [21] Odpověď Německa ze dne 23. června 2004, s. 12, příloha 29/2004, Fitch Ratings: Bank Rating Methodology: May 2004, S. 12: "Principal considerations are profitability, balance sheet integrity (including capitalisation), franchise, management, operating environment, consistency, as well as size (in terms of a bank's equity capital)"..
Oba uvedené ratingy zůstaly od roku 1997 do 2000, a tedy přes vložení vkladu tichého společníka na konci roku 1998 nezměněné (Moody's rating finanční síly C+ a Fitch individuální rating B/C) a od roku 2001 (Moody's rating finanční síly C+ (neg.) popř. C(neg.) a Fitch individuální rating C) se zhoršovaly.
Toto podle názoru Německa dokládá, že vklad tichého společníka neměl žádný vliv na schopnost společnosti Helaba splácet úvěr i bez ohledu na stávající státní ručení [22] Důvod spočívá, jak již bylo uvedeno, v jasném přeplnění minimálních norem z hlediska právního dohledu pro kapitálové podíly (podíl základního kapitálu ve výši 4,0 %, celková charakteristika popř. podíl vlastních prostředků 8,0 %) v relevantním období, v čemž pravděpodobně spočívá důležitý rozdíl vzhledem k situaci společnosti WestLB.
V roce 1997, tzn. před vložením vkladu, podle zásady I k § 10a zákona o bankách činila charakteristika základního kapitálu pro koncern Helaba 4,8 % a pro jednotlivý ústav Helaba 5,0 %.
Podle zásady Banky pro mezinárodní zúčtování plateb činil podíl základního kapitálu (Tier I) 1997 5,4 %.
Celková charakteristika popř. podíl vlastních prostředků činil v roce 1997 8,9 % popř. 9,6 % pro koncern a 9,2 % pro jednotlivý ústav.
Také na pozadí obchodního růstu plánovaného pro následující obchodní léta ze strany společnosti Helaba neexistovala žádná bezprostřední nutnost přijetí základního kapitálu v částce 1264,4 mil. EUR..
(150) Komise nemůže souhlasit s tvrzením Německa.
Tvrzení Německa ohledně ratingu finanční síly popř. individuálního strength-ratingu spíše ukazují, že vybavení finančního ústavu vlastním kapitálem je právě podstatným hlediskem pro kvalitu ratingu, a tím i pro schopnost splácet úvěr.
Z perspektivy ex-ante, tzn. v okamžiku sjednání vkladu tichého společníka mezi zemí Hesensko a společností Helaba, musely obě strany vycházet z toho, že zaúčtování základního kapitálu ve výši cca 1,2 mld. EUR bylo vhodné k tomu, aby se dále zlepšila schopnost banky splácet úvěr.
Ratingy finanční síly Moody's a Fitch uvedené Německem ukazují právě, že další zlepšení bylo možné, neboť nejvyššího stupně zde zdaleka nebylo dosáhnuto.
Skutečnost, že ex-post nebylo možné pozorovat žádnou změnu ratingu finanční síly, neznamená bez dalšího, že neexistoval pozitivní vliv na rating finanční síly.
Neboť pozitivní vliv patrného zvýšení základny základního kapitálu mohl právě zabránit tomu, aby rating finanční síly klesl z jiných důvodů podle okolností nebo aby klesal rychleji, než jak tomu bylo ve skutečnosti, tzn. až od roku 2001.
(151) Komise při posuzování potenciálního, ex-ante posuzovaného vlivu opatření na schopnost banky splácet úvěr a/nebo na budoucí podmínky financování připisuje na základě existujícího státního ručení ve formě institucionální odpovědnosti a ručení zřizovatele samostatný význam také ratingu finanční síly zemské banky.
(152) Co se týče budoucího přijetí cizího kapitálu z pohledu roku 1998, dosahovala Helaba v roce 1998 a v následujících letech nejlepší možný rating AAA/Aaa na základě institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele.
Podle poznatků Komise, a jak také Německo samo uvádí, se konkrétní náklady banky na refinancování v porovnání se stejně klasifikovanými dalšími bankami v rámci jednoho území při jedné dané ratingové kategorii mění popř. kolísají.
Jinými slovy, z určitého dlouhodobého ratingu, v tomto případě AAA/Aaa, není možné do puntíku a nezměněně pro všechny stejně klasifikované banky a po daný čas odvodit určité náklady na refinancování.
Z tohoto empirického sledování vyplývá, že také jiné faktory vlivu, jako je finanční síla společnosti Helaba ve vztahu k dalším zemským bankám se stejným dlouhodobým ratingem na bázi institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele, hrají určitou roli.
Čím lépe se představí finanční síla společnosti Helaba, tím lepší jsou její vyhlídky, že se v rámci ratingové kategorie AAA/Aaa při konkrétních jednáních o podmínkách refinancování bude nacházet v rámci pro ní výhodných podmínek refinancování, které lze na trhu pro AAA/Aaa sledovat.
Navíc se snižuje její závislost na ratingu ručitelů, tzn. při eventuelním zhoršení jejího ratingu, které nelze ex-ante vyloučit, by Helaba mohla použít svou finanční sílu jako argument k obhajobě svých výhodných podmínek na refinancování.
(153) Co se týče budoucího přijetí dalších vlastních prostředků z pohledu roku 1998, které se ve skutečnosti také uskutečnilo v roce 2001 ve formě dalších vkladů tichého společníka, snižuje vysoká vyrovnávací kapitálová rezerva zaúčtovaná v rozvaze pravděpodobnost ztráty tohoto nového kapitálu v případě konkursu za předpokladu, že starý a nový kapitál ručí pari passu.
Německo uvedlo, že takové ručení pari passu je u vkladů tichého společníka pravidlem.
Z pohledu roku 1998 tím nelze vyloučit, že by noví investoři podle okolností na tomto trvali.
(154) Německo dále na dotaz Komise uvedlo, že vklady tichého společníka ve smyslu § 10 odst. 4 zákona o bankách nespadají pod oblast ochrany institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele.
Toto je bezprostřední důsledek smluvně regulované účasti na ztrátě jako předpoklad pro uznání za vlastní prostředky k ručení.
Takto není možné investora vnímat jako věřitele banky, a nespadá proto do ručení zřizovatele.
Stejně tak neprofituje z institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu, protože z toho vzniká pouze povinnost zajistit dostatečnou hospodářskou základnu a dát k dispozici vklady požadované pro zachování normálního obchodního provozu.
Toto v žádném případě nevylučuje účast třetích osob na ztrátě.
Ztráty jsou principiálně možné až do spotřebování vlastních prostředků k ručení.
Tímto právě není investor vkladu tichého společníka ve svém majetkovém zájmu chráněn vstupem zřizovatele na základě finančního institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu.
Ohledně skutečnosti, že investor vlastních prostředků nespadá do oblasti ochrany finančního institucionální odpovědnosti úvěrového ústavu a ručení zřizovatele, má posílená popř. konstantní individuální finanční síla společnosti Helaba z pohledu roku 1998 podle názoru Komise pozitivní vliv na budoucí podmínky, za kterých mohla společnost Helaba přijmout další vlastní prostředky jako vklady tichého společníka.
(155) Komise dospěla k závěru, že značné zlepšení podílu základního kapitálu z hlediska právního dohledu, které bylo dosaženo okamžitým zaúčtováním vkladu tichého společníka v roce 1998, představovalo přinejmenším z pohledu ex-ante potenciálně rozhodující faktor pro posuzování individuální finanční síly a budoucích podmínek financování, a tím i výhodu pro Helaba nezávisle na otázce, zda tato částka byla použita k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
Investor v tržním hospodářství, který okamžitým zaúčtováním celého vkládaného kapitálu do rozvahy tento v plné výši vystavil riziku ztráty v případě konkursu, by požadoval přiměřenou úhradu odrážející toto riziko ztráty.
Na druhé straně by Helaba přistoupila na úhradu na základě pro ni přinejmenším potenciálně stávající výhody, jejíž skutečná realizace závisela na budoucím vývoji, který v roce 1998 nebylo ještě možné zcela předvídat.
Komise se tedy v tomto bodě připojuje ze zásady a v konečném důsledku k vyjádřením stěžovatele BdB.
d) Přiměřená úhrada vloženého kapitálu a porovnání se skutečně provedenou úhradou
(1) Posouzení obvyklosti úhrady na trhu, která byla sjednána za kapitál, který se má použít k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech
(aa) Předběžná připomínka
(156) Jak bylo vysvětleno, pokládá Komise kapitálové opatření sjednané mezi zemí Hesensko a společností Helaba za vklad tichého společníka.
Tímto je pro přezkoumání tržní přiměřenosti konkrétně sjednané úhrady rozhodující, zda tato může být považována za nacházející se v oblasti úhrad sjednávaných na trhu v případě hospodářsky a právně srovnatelných transakcí s vklady tichého společníka.
(157) Podle údajů Německa je ale při tržním srovnání vkladu tichého společníka země Hesenska nutné zohlednit vliv živnostenské daně ve výši – vztahující se ke vkladu tichého společníka společnosti Helaba – 0,26 % p.a.
Kromě úhrady ve výši 1,4 % musí společnost Helaba dále uhradit živnostenskou daň, které země Hesensko nepodléhá, takže vyplývá celkové zatížení ve výši 1,66 % p.a. (před zdaněním).
Investoři podnikatelsky činní v Německu odvádějí z podílů na zisku z tichých společenství živnostenskou daň.
Země Hesensko ale živnostenské dani nepodléhá.
Místo toho musí Helaba zaplatit živnostenskou daň připadající na úhradu vkladu tichého společníka.
Institucionální investor v tržním hospodářství by proto požadoval vyšší úhradu než země, aby mohl vyrovnat své zatížení živnostenskou daní.
Naopak by Helaba bez dalšího ochotna zaplatit takovému investorovi přirážku k úhradě, protože pro ni není rozdíl, zda přirážku zaplatí jako úhradu investorovi nebo jako živnostenskou daň finančnímu úřadu.
(158) Pokud BdB uvádí, že živnostenská daň, která se převážně vůbec neodvádí zemi, nýbrž obci, není součástí úhrady, nýbrž zákonem uloženým zatížením, které se nezávisle na intencích stran přiřazuje k daňové skutkové podstatě, je to samo o sobě podle názoru Komise správné.
BdB ovšem nesprávně posuzuje, že při tržním srovnávání nejde v konečném důsledku o to, zda živnostenská daň představuje součást úhrady nebo ne.
Jde spíše o to, aby se při tomto tržním srovnání zohlednila zvláštní situace společnosti Helaba při přijetí vkladu tichého společníka země Hesensko a hlavně pak zvláštní zatížení, které by při přijetí vkladů tichého společníka od jiných investorů nevzniklo.
(159) Ve výsledku se proto Komise připojuje k názoru Německa, že při tržním srovnání musí být živnostenská daň, kterou má zaplatit Helaba, ve výši 0,26 % p.a. připočtena k úhradě ve výši 1,40 % p.a., z čehož vyplývá celkové zatížení ve výši 1,66 %.
Živnostenskou daň je přitom podle údajů Německa možné rozdělit poměrným způsobem na dvě části úhrady s 0,23 % p.a. na sjednanou výchozí úhradu ve výši 1,2 % p.a. a s 0,03 % na sjednanou přirážku za trvalý charakter vkladu ve výši 0,2 %.
Za účelem tržního srovnání je proto pro výchozí úhradu nutné použít sazbu 1,43 % p.a. a pro přirážku za trvalý charakter sazbu 0,23 % p.a.
(bb) Obvyklost sjednané výchozí úhrady ve výši 1,2 % p.a. na trhu (pro tržní srovnání relevantní sazba 1,43 % p.a. při zohlednění živnostenské daně)
(160) Výchozí úhradu daného vkladu tichého společníka je možné určit na základě metodiky používané zemí Hesensko a společností Helaba a na základě časově omezených, jinak ale srovnatelných vkladů tichého společníka.
Otázku přiměřené úhrady za časovou neomezenost vkladu tichého společníka země Hesensko je nutno zkoumat s ohledem na přirážku k této výchozí úhradě zvlášť pod bodem bb).
(161) Německo předložilo obsáhlé údaje o úhradách časově omezených vkladů tichého společníka od okamžiku vkladu na konci 1998 a v období následujícím.
(162) Podle údajů Německa je přitom při srovnávání přirážek za vklady tichého společníka nutné diferencovat podle referenční úrokové sazby.
Pokud se u variabilní celkové úhrady vztahuje přirážka k úhradě k (variabilnímu) úroku na peněžním trhu na mezibankovním trhu (Libor nebo Euribor), tzn. u sazby refinancování pro prvotřídní bankovní ústavy, odpovídá tato úhradě ručení za vklady tichého společníka bez nutnosti další úpravy.
Pokud se naopak u pevné celkové úhrady vztahuje přirážka k úhradě k (pevnému) úroku trhu s pevnými úročitelnými cennými papíry (zpravidla výnosnost státních dluhopisů s desetiletou zbývající dobou platnosti), skládá se přirážka k úhradě z (obecné) přirážky banky za refinancování vůči státu k pořízení likvidity a specifické úhrady za ručení za vklad tichého společníka.
Pro porovnání úhrady za ručení s úhradami za ručení vztahujícími se k peněžnímu trhu je proto v tomto případě nutné odečíst od přirážky za úhradu přirážku za refinancování.
U nepeněžitých vkladů, jako v případě vkladu tichého společníka země Hesensko, je přirážka za úhradu jako u variabilně úročitelných nástrojů vztahujících se k peněžnímu trhu oproti obvyklému způsobu identická s úhradou za ručení.
(163) Z toho vyplývá, že úhrada za vklad tichého společníka země Hesensko může být jako nepeněžitý vklad porovnána přímo s přirážkami za úhradu vztahujícími se k peněžnímu trhu (tzn. s celkově variabilními celkovými úhradami), protože tyto odpovídají úhradám za ručení.
Při porovnávání s celkovými úhradami vztahujícími se k trhu s pevnými úročitelnými cennými papíry je naopak od těchto nutné odečíst přirážku na refinancování (zásadně od cca 20 do 40 bazických bodů, nehledě na krátkodobé odchylky dále dolů nebo nahoru, v relevantním období podle údajů Německa [23] Viz stanovisko Německa ze dne 9. dubna 2003, příloha 15-16.
Údaje se vztahují k přirážce na refinancování pro euro-banky vůči státním dluhopisům jakož i k přirážce na refinancování bankovních dluhopisů (10-leté zástavní listy) vůči státním dluhopisům.
Kvůli nedostatku údajů ohledně odpovídající přirážky na refinancování vůči US-Treasuries a na základě zásadní hospodářské srovnatelnosti používá Komise uvedené rozmezí pro přirážky na refinancování také pro US-Treasuries, protože nejde o přesná čísla, nýbrž o řádovou velikost ke zjištění rozmezí pro rozhodující úhradu za ručení., aby bylo možné zjistit specifickou úhradu za ručení za vklad tichého společníka.
(164) Na základě informací sdělených Německem Komise provedla tržní srovnání podle srovnávacích transakcí uvedených v následujícím přehledu, které byly zemi Hesensko a společnosti Helaba známy buď k okamžiku transakce na konci roku 1998, nebo, pokud byly realizovány o několik měsíců později, díky bezprostřední časové blízkosti dovolují vrácení na tržní podmínky převládající k okamžiku transakce na konci roku 1998:
Rozhodující srovnávací transakce [24] _BAR_
Popis transakce _BAR_ Objem _BAR_ Platnost _BAR_ Hodnocení schopnosti splácet úvěr/produktu _BAR_ Přirážka k úhradě p.a. (v bazick.. bodech) _BAR_ Referenční úroková sazba popř. korektura [25] přirážky k úhradě odečtením přirážky za refinancování _BAR_ Úhrada ručení rozhodující pro srovnání _BAR_
Vklad tichého společníka spořitelen v Hesensku a Duryňsku do společnosti Helaba z prosince 1997 _BAR_ 300 mil. DEM _BAR_ 10 let _BAR_ BR: Aaa/AAA (kvůli stát. ručením) PR: ? _BAR_ 1,2 % _BAR_ 10letá spolková půjčka korektura odečtením 20-40 bazických. bodů) _BAR_ 80-100 baz.. bodů _BAR_
Pevně úročitelná tranše v USD vkladu tichého společníka do Deutsche Bank z ledna 1998 _BAR_ 1. tranše z 700 mil. USD _BAR_ 10 let _BAR_ BR: AAA/Aa1 PR: AA- _BAR_ 80 baz. bodů _BAR_ 12-měsíční-Libor (žádná korektura) _BAR_ 80 baz bodů _BAR_
Pevně úročitelná tranše v USD vkladu tichého společníka do Deutsche Bank z ledna 1998 _BAR_ 2. tranše z 700 mil. USD _BAR_ 10 let _BAR_ BR: AAA/Aa1 PR: AA- _BAR_ 140 baz. bodů _BAR_ 10-leté US-Treasuries (korektura odečtením 65 baz. bodů [26] _BAR_ 75 baz. bodů _BAR_
Variabilně úročitelný vklad tichého společníka do SGZ-Bank ze října 1998 _BAR_ 50 mil. DEM _BAR_ 10 let _BAR_ BR: A1/A+ PR: ? _BAR_ 120 baz. bodů _BAR_ 12-měsíční-Libor (žádná korektura) _BAR_ 120 baz. bodů _BAR_
Vklad tichého společníka do HypoVereinsbank z prosince 1998 _BAR_ 1. tranše z 1,2 mld. DEM [27] _BAR_ 10 let _BAR_ BR: Aa2, Aa3/AA- PR: A2 _BAR_ 160 baz. bodů _BAR_ DEM-Libor (žádná korektura) _BAR_ 160 baz. bodů _BAR_
Euro-tranše vkladu tichého společníka do Dresdner Bank z května 1999 _BAR_ 500 mil. EUR _BAR_ 12 let _BAR_ BR: Aa1/AA PR: Aa2; A+ _BAR_ 165 baz. bodů _BAR_ 10-letá německá spolková půjčka (korektura odečtením 20-40 baz. bodů) _BAR_ 125-145 baz. bodů _BAR_
USD-tranše vkladu tichého společníka do Dresdner Bank z května 1999 _BAR_ 1 mld. USD _BAR_ 32 let _BAR_ BR: Aa1/AA PR: Aa2; A+ _BAR_ 215 baz. bodů _BAR_ 30-leté US-Treasuries (korektura odečtením 65 baz. bodů [28] _BAR_ 150 baz. bodů _BAR_
Vklad tichého společníka do HypoVereinsbank z května 1999 _BAR_ 500 mil. EUR _BAR_ 12 let _BAR_ BR: Aa2, Aa3/AA- PR: ? _BAR_ 125 baz. bodů _BAR_ 12-měsíční-Euribor (žádná korektura) _BAR_ 125 baz. bodů _BAR_
Euro-tranše perpetuálu do Deutsche Bank z července 1999 _BAR_ 500 mil. EUR _BAR_ Neomezeně _BAR_ BR: Aa3/AA PR: A1 _BAR_ Celkem 6,6 % (odpovídá 115 baz. bodů) _BAR_ Odpovídá 30-leté spolkové půjčce (korektura odečtením 20-40 baz. bodů) _BAR_ 75-95 baz. bodů _BAR_
USD-tranše perpetuálu do Deutsche Bank z července 1999 _BAR_ 200 mil. USD _BAR_ neomezeně _BAR_ BR: Aa3/AA PR: A1 _BAR_ Celkem 7,75 % (odpovídá 160 baz. bodů) _BAR_ Odpovídá 30-letým US-Treasuries (korektura odečtením 65 baz. bodů) _BAR_ 95 baz. bodů _BAR_
(165) Z tabulky o rozhodujících srovnávacích transakcích vyplývá rozpětí pro tržní srovnání rozhodujících úhrad za ručení od 0,75 % do 1,6 % p.a.
Na podporu této výpovědi Německo navíc předložilo přehled Investmentbank […], který zobrazuje vývoj úhrad za ručení hybridních kapitálových nástrojů způsobilých jako základní kapitál a které jsou kótovány v eurech od prosince 2001 do července 2004 [29] Odpověď Německa ze dne 23. srpna 2004, příloha 6..
Průměrná úhrada za ručení vztahující se ke všem ratingovým třídám (jako přirážka nad Libor) se potom v tomto časovém období pohybuje v oblasti mezi 2,25 % p.a. (krátkodobě na přelomu roku 2002/2003) jako horní mezní hodnota až do přibližně 0,8 % p.a. (v roce 2004) jako spodní mezní hodnota, přičemž na sazbu téměř 1,5 % p.a. je možné pohlížet jako na časovou průměrnou hodnotu pro toto období.
Příslušná hodnota pro úvěrové ústavy klasifikované jako A nebo lépe se podle tohoto přehledu nachází o cca 10 až 20 bazických bodů níže a hodnota pro úvěrové ústavy klasifikované jako BAA o cca 10 až v (krátkodobém) vrcholu na jaře 2003 cca 250 bazických bodů výše.
(166) Komise si je vědoma, že tržní úhrady obsažené v tabulce představují metodicky podat hrubé východisko.
Transakce se odlišují v mnoha ohledech, zvláště pokud jde o rating převádějících finančních ústavů, objem a referenční úrokové sazby, které jsou základem.
Tyto faktory mají vždy rozhodující vliv stanovení úhrady a bylo by třeba pomocí podrobnějšího průzkumu trhu kvantifikovat metodicky jejich vliv na výši úhrady.
(167) Pro účely posuzování tržní přiměřenosti vkladu tichého společníka země Hesensko z hlediska právního dohledu je ale podle názoru Komise možné upustit od takového podrobného zkoumání trhu.
Postačí, pokud se Komise na základě toho z vyjádření o tendencích ujistí, že se sjednaná úhrada ještě spadá do tržního rozpětí.
(168) Tak je možné konstatovat, že se uvedené srovnávací transakce ohledně objemu nacházejí v rozpětí od méně než 50 mil. DEM (cca 25 mil. EUR) do cca 1 mld. USD (vždy podle směnného kurzu cca 1 mld. EUR). Objem vkladu tichého společníka země Hesensko s cca 1,2 mld. EUR se nachází lehce nad tímto rozpětím. Komise se ale připojuje k názoru Německa, že vklad tichého společníka země Hesensko může být na základě shora představeného stupňovitého modelu porovnán se sledem čtyř menších vkladů tichého společníka v rozsahu cca 150 mil. EUR a 300 mil. EUR. Společnost Helaba nebyla odkázána na okamžitý vklad takové velké částky, nýbrž byla ochotna přijmout podle obchodního plánu vklady tichého společníka s tímto rozsahem na trhu postupně. Komise bere na vědomí, že bylo primárně v zájmu Německa, aby vklad tichého společníka byl do společnosti Helaba vložen od počátku nerozdělený, aby se prostředky na podporu nemusely dělit.
(169) Na druhé straně se vkladem tichého společníka země Hesensko, i když tento je chápán jako sled několika vkladů tichého společníka, zvýšil podíl vkladů tichého společníka na základním kapitálu společnosti Helaba na přibližně […] %.
To je podle údajů Německa značně vyšší, než je obvyklé u hybridních nástrojů základního kapitálu v případě soukromých bank [30] Odpověď Německa ze dne 23. srpna 2004, s. 11-12.
U uvedených […] soukromých bank Německa, […], […] a […], se tento podíl ve výši cca 5 % v roce 1998 zvýšil až na cca 20-30 % v roce 2003.
Tento podíl společnosti Helaba je podle údajů Německa v rámci rozmezí pozorovatelného u zemských bank od 33 % do 72 %..
Komise vychází z toho, že soukromý investor by tendenčně požadoval o to vyšší úhradu, čím vyšší je podíl hybridního základního kapitálu vůči kmenovému kapitálu, protože potom stoupá i pravděpodobnost využití vkladů tichého společníka vůči kmenovému kapitálu, pokud by se měla dotyčná banka dostat do potíží.
Německo to popírá tím, že uvádí, že vklady tichého společníka ručí navzájem zpravidla ve stejném pořadí a nikoli přednostně vklady tichého společníka přijaté později.
Komise ale nezávisle na poměru ručení vkladů tichého společníka mezi sebou vidí zvýšené riziko také v tom, že při vyšším podílu vkladů tichého společníka na základním kapitálu se vklady tichého společníka použijí nutně ve větší míře ke krytí rizikových aktiv banky, a tím se snižuje účinek rezervy kmenového kapitálu, takže se zvyšuje pravděpodobnost jejich použití v případě ztráty popř. se snižuje rychlost jejich opětovného doplnění v případě zlepšených výnosů.
Německo dále uvádí, že z údajů o trhu nelze odvodit, že investoři vkladů tichého společníka do podniků s již zvýšeným podílem ve vkladech tichého společníka požadují také vyšší úhradu za ručení.
Komise toto bere na vědomí a považuje metodicky čistou kvantifikaci takové přirážky pro účely tohoto rozhodnutí za nerealizovatelnou.
Komise to ale nicméně považuje za opěrný bod pro to, že investor v tržním hospodářství by přinejmenším neakceptoval úhradu ve výši spodní hranice tržního rozpětí.
(170) Komise se oproti Německu domnívá, že co možná nejlepší rating společnosti Helaba na základě stávajícího ručení ve formě institucionální odpovědnosti a ručení zřizovatele na konci roku 1998 AAA/Aaa není nerozhodující pro přezkoumání úhrady vkladu tichého společníka.
Jak bylo již vysvětleno shora, majetkové zájmy investora vkladu do tichého společenství nejsou právě chráněné intervencí zřizovatele z titulu institucionální povinnosti.
(171) Komise také na základě toho došla k závěru, že rating založený na finanční institucionální odpovědnosti a ručení zřizovatele nemůže být chápán jako indicie pro to, jaké riziko investor postupuje.
Podle názoru Komise je pro to rozhodující spíše dlouhodobý rating bez státních ručení.
Německo v této souvislosti vysvětluje, že takový rating v okamžiku na konci roku 1998 nebylo možné zjistit, protože odpovídající ratingová metodika pro zemské banky se celkově vyvinula až po jednáních o zrušení státních ručení, tzn. po roce 2001 popř. 2002.
Pro účely tohoto rozhodnutí Komise proto vychází z toho, že investor v tržním hospodářství by u společnosti Helaba vycházel z přibližně podobného rizika ztráty jako u investice do některé ze soukromých velkých bank uvedených pro tržní srovnání, jejichž rating byl vesměs v oblasti A, a nikoli ze sníženého rizika podle co možná nejlepšího ratingu AAA.
Tímto se jeví snížení přiměřené přirážky k úhradě vůči srovnávacím údajům trhu jako nevhodné. je spíše možné použít v něm uvedenou přiměřenou přirážku.
(172) Ze shora uvedených důvodů by Komise úhradu vkladu tichého společníka země Hesensko ve spodní hranici tržního rozpětí již nepovažovala za slučitelnou s trhem.
Z hlediska zjištěného tržního rozpětí pro úhradu ručení za vklady tichého společníka od 0,75 % do 1,6 % se ale rozhodující srovnávací velikost pro vklad tichého společníka země Hesensko s 1,43 % (při zohlednění efektu živnostenské daně) nachází ve středové až horní hranici.
Z hlediska toho Komise proto ohledně výchozí úhrady nevidí žádné znaky zvýhodnění společnosti Helaba, a tedy ani státní podpory.
(cc) Obvyklost sjednaného příplatku za trvalý charakter ve výši 0,2 % p.a. na trhu (sazba relevantní pro srovnání na trhu ve výši 0,23 % p.a. při zohlednění živnostenské daně)
(173) Vklad tichého společníka země Hesensko je časově neomezený a podle mezinárodního jazykového úzu představuje perpetuál.
Tímto se odlišuje od většiny dalších transakcí typických již během let 1990, které Německo uvádí pro srovnání a které zpravidla vykazují platnost 10 nebo 12 let.
(174) Kvůli časové neomezenosti roste pro investora při abstraktním pozorování trhu riziko ztráty a riziko kolísání úroků, která má vyrovnat příplatek, přičemž ovšem riziko kolísání úroků z nedostatečné likvidity v daném případě nehraje žádnou roli.
Země dále silněji omezila své dispoziční možnosti ohledně vkladu tichého společníka, než by tomu tak bylo normálně při časovém omezení [31] To automaticky neznamená, že by se země vůči společnosti Helaba zavázala "navždy" popř. že již nikdy nebude moci disponovat prostředky shrnutými ve vkladu tichého společníka.
Země spíše mohla svá práva z vkladu tichého společníka – přinejmenším se souhlasem společnosti Helaba – postoupit třetí osobě za úplatu.
Zastupitelnost vkladu tichého společníka není proto nutně redukována na nulu..
Časové neomezení vkladu tichého společníka přináší na jedné straně zvýšenou hospodářskou hodnotu pro společnost Helaba, že tento může být uznán i přes shora zmíněnou hranici 15 % jako základní kapitál a v konkrétním případě se jím také stal.
Toto bylo objasněno shora zmíněným tzv.
"Prohlášením ze Sydney" basilejského výboru pro bankovní dohled z října 1998.
(175) Z těchto důvodů sjednaly země Hesensko a společnost Helaba další přirážku k výchozí úhradě, tzv. přirážku za trvalých charakter vkladu, ve výši 0,2 % p.a.
Při zohlednění shora vysvětleného účinku živnostenské daně se zvyšuje sazba rozhodující pro porovnání na trhu na 0,23 % p.a.
(176) Při posuzování, zda je tato sazba ve výši 0,23 % p.a. slučitelná se zásadou investora v tržním hospodářství, se Komise nemůže popř. může pouze omezeně opírat o údaje o trhu z doby transakce.
Podle údajů Německa byly společnost Helaba a země Hesensko při realizaci transakce průkopníky na trhu v tom ohledu, že v souladu s kompetentními úřady pro bankovní dohled a finančními úřady dosáhly uznání jako základní kapitál v plném rozsahu nad hranicí 15 %.
Tato transakce přitom byla podle údajů Německa jasně první tohoto druhu.
Smluvní partneři neměli ještě na konci roku 1998 k dispozici srovnávací údaje k obvyklosti na trhu ohledně příplatku za trvalý charakter, protože se v období mezi "Prohlášením ze Sydney" z 28. října 1998 a mezi 1. prosincem 1998 nemohl ještě vytvořit žádný transparentní trh pro trvalé vklady tichého společníka.
(177) Komise dále poznamenává, že veřejnému investorovi popř. veřejné bance nelze zakázat, aby byli průkopníky na trhu.
Průkopníkovi na trhu je naopak dokonce nutné vyhradit širší manévrovací prostor pro stanovení podmínek, než je běžné u nástrojů již na trhu etablovaných, které určují rozhodující tržní rozpětí, podle kterého se provádí tržní test.
Komise proto může eventuelně zkoumat, zda stanovení přirážky za trvalý charakter bylo hospodářsky jednoznačně postaveno na chybném uvážení a zda se tedy nespočívá na nesprávném uvážení.
(178) Pro toto zkoumání je jako pomůcku nutné použít údaje o trhu z pozdější doby.
Podle názoru Komise není důvod vycházet z toho, že se přirážka za trvalý charakter vkladu tichého společníka během doby silně mění.
Na trhu ovšem nebylo možné získat žádné zvláštní údaje k výši přirážky za trvalost.
Spíše se na trhu od Prohlášení ze Sydney z října 1998, zvláště ale od roku 1999, etabloval nástroj perpetuál, kam spadá také časově neomezený vklad tichého společníka.
(179) Německo proto k provádění (pomocného dodatečného) srovnání na trhu nepředložilo zvláštní údaje k výši přiměřené přirážky za trvalý charakter, nýbrž spíše k celkovému na trhu sledovatelnému ocenění perpetuálů popř. časově neomezených vkladů tichého společníka od roku 1999 (za časově neomezené jsou na trhu považovány i vklady s platností na 30 let nebo více).
Tyto údaje jsou shrnuty v následující tabulce, přičemž perpetuály uvedené již v horní tabulce z roku 1999 jsou kvůli úplnosti uvedeny ještě jednou:
Rozhodující srovnávací transakce [32] _BAR_
Popis transakce _BAR_ Objem _BAR_ Platnost _BAR_ Hodnocení schopnost splácet úvěr/produktu _BAR_ Přirážka k úhradě p.a. (v baz. bodech) _BAR_ Referenční úroková sazba popř. korektura [33] přirážky k úhradě odečtením přirážky za refinancování _BAR_ Úhrada ručení rozhodující pro srovnání _BAR_
USD-tranše vkladu tichého společníka do Dresdner Bank z května 1999 _BAR_ 1 mld. USD _BAR_ 32 let _BAR_ BR: Aa1/AA PR: Aa2; A+ _BAR_ 215 baz. bodů _BAR_ 30-leté US-Treasuries (korektura odečtením 65 baz. bodů [34] _BAR_ 150 baz. bodů _BAR_
Euro-tranše perpetuálu do Deutsche Bank z července 1999 _BAR_ 500 mil. EUR _BAR_ Neomezeně _BAR_ BR: Aa3/AA PR: A1 _BAR_ Pevná 6,6 % (odpovídá 115 baz. bodům) _BAR_ Odpovídá 30-leté spolkové půjčce (korektura odečtením 20-40 baz. bodů) _BAR_ 75-95 baz. bodů _BAR_
USD-tranše perpetuálu do Deutsche Bank z července 1999 _BAR_ 200 mil. USD _BAR_ Neomezeně _BAR_ BR: Aa3/AA PR: A1 _BAR_ Pevná 7,75 % (odpovídá 160 baz. bodům) _BAR_ Odpovídá 30-letým US-Treasuries (korektura odečtením 65 baz. bodů) _BAR_ 95 baz. bodů _BAR_
Deutsche Bank z prosince 2003 _BAR_ 300 mil. EUR _BAR_ neomezeně _BAR_ PR: A2/A _BAR_ Fest 6,15 % (odpovídá 99 baz. bodům nad Mid-Swaps) _BAR_ Odpovídá Mid-Swaps (žádná korektura) _BAR_ 99 bp _BAR_
(180) Těchto několik uvedených porovnávacích údajů u perpetuálu zde nevede k žádné změně rozpětí pro porovnání na trhu vůči časově omezeným vkladům tichého společníka.
Vycházeje z ekonomické teorie ovšem investor v tržním hospodářství samozřejmě požaduje přirážku za trvalý charakter vůči jinak stejnému časově omezenému vkladu tichého společníka, aby bylo zvláště možné kompenzovat další riziko ztráty kvůli zesílené popř. delší vázanosti vkladů.
Z předložených údajů ale v každém případě vyplývá, že na trhu s perpetuály není nutně vyžadována značně vyšší úhrada za ručení než za časově omezené vklady tichého společníka.
Tento závěr, který ovšem nelze statisticky kvůli nedostatku dostatečného počtu srovnávacích transakcí dostatečně podložit, připisuje navíc další věrohodnost argumentaci Německa, že trvalost nemění vklad tichého společníka na kapitálový nástroj jiného druhu, jak toto snad tvrdil BdB.
(181) Německo předložilo srovnávací výpočet přirážky za trvalý charakter u časově neomezené transakce v eurech (perpetuál) Deutsche Bank z července 1999 vůči časově omezené transakci Dresdner Bank z května 1999 [35] Stanovisko Německa ze dne 9. dubna 2004, S. 28..
Perpetuál Deutsche Bank z července 1999 vykazuje celkovou úhradu ve výši 6,6 % p.a. (viz shora uvedená tabulka).
Dne 1. července 1999 činil výnos z desetiletých spolkových dluhopisů 4,66 % p.a., takže přirážka k úhradě, která se k nim vztahuje, činila 1,94 % p.a. [36] Přirážka k úhradě perpetuálu společnosti Deutsche Bank (sjednaná pevná úhrada ve výši 6,60 %) se zde s 1,94 % p.a. vztahuje k desetiletému státnímu dluhopisu, aby ho učinila lépe srovnatelným s vkladem tichého společníka Dresdner Bank časově omezeným na 12 let (1,65 % nad desetiletými státními dluhopisy) a aby proto bylo možné získat představu o výši přirážky za trvalost vkladu.
Ve shora uvedené tabulce se přirážka na úhradu téhož perpetuálu proti tomu s 1,15 % p.a. vztahuje k 30-letým státním dluhopisům, protože tyto představují relevantní období pozorování (30 let je na trhu považována za "quasi-permanent").
Úhrada vztahující se k 30-letým státním dluhopisům je nižší, protože při normální úrokové křivce, tak jak je k dispozici, se dlouhodobější (30-leté) dluhopisy vyplácejí výše než krátkodobější (10-leté) a tím představují vyšší odčitatelnou položku ze sjednané pevné úhrady 6,60 % p.a..
Tranše v eurech dvanáctiletého vkladu tichého společníka společnosti Dresdner Bank z května 1999 byla proti tomu uhrazena 1,65 nad sazbou desetiletých spolkových dluhopisů.
Z tohoto vyplývá rozdíl ve výši 0,29 % p.a.
Ten se nachází pouze nepodstatně nad zde sjednanou přirážkou ve výši 0,20 % p.a.
(0,23 % p.a. s účinkem živnostenské daně).
Rozdíl je o něco vyšší také proto, protože perpetuály společnosti Deutsche Bank od Moody's A1 byly hodnoceny hůře než vklad tichého společníka přijatý společností Dresdner Bank s Aa2 a následně musely být uhrazeny výše.
(182) Komise považuje tento výpočet za věrohodný i při zohlednění omezené situace, pokud jde o údaje v období 1998/1999, které nemohou být pro transakci země Hesensko a společnosti Helaba použity.
Hodnota 0,29 % vyplývající ze srovnávacího výpočtu je pouze nevýrazně nad přirážkou za trvalý charakter sjednanou mezi zemí Hesensko a společností Helaba s rozhodující sazbou ve výši 0,23 %.
Navíc je přinejmenším část zvýšené částky rozdílu vysvětlena rozdíly v ratingu produktu, které by při alternativním pozorování časově omezeného versus časově neomezeného vkladu tichého společníka s ohledem na identitu emitenta mohly být menší.
(183) Z těchto důvodů se Komise nedomnívá, že by srovnávací sazba ve výši 0,23 % p.a. rozhodující pro přirážku za trvalost byla nižší než rozpětí trhu a že by poskytovala zvýhodnění společnosti Helaba, tzn. státní podporu.
(dd) Přiměřené zohlednění nevýhod likvidity
(184) Je možné se řídit dosud souhlasnými argumenty Německa, společnosti Helaba a BdB k nevýhodám likvidity, když "normální" kapitálový vklad této bance vytváří jak likviditu tak i základnu vlastních prostředků, která je z důvodů právního dohledu požadována pro rozšíření její obchodní činnosti.
Aby bylo možné kapitál plně využívat, tzn. aby bylo možné rozšířit její 100 % riziková aktiva o faktor 12,5 (tzn. 100 děleno koeficientem kapitálové přiměřenosti ve výši 8 %), musí se banka refinancovat 11,5krát na finančních trzích.
Zjednodušeně řečeno, z rozdílu 12,5krát obdržených a 11,5krát zaplacených úroků na tento kapitál a odečtení ostatních nákladů banky (např. výdaje na správu) vyplývá zisk z vlastního kapitálu [37] Ve skutečnosti je situace samozřejmě mnohem komplikovanější, např. kvůli mimorozvahovým položkám, rozdílným významům rizik pro aktiva a položkám s nulovým rizikem.
Jádro úvahy zůstává tímto nedotčeno..
Protože vklad tichého společníka země Hesensko společnosti Helaba nevytváří nejprve žádnou likviditu – protože převedené prostředky a veškeré výnosy prostředků na podporu jsou ze zákona vyhrazeny na podporu bytové výstavby – , má společnost Helaba další finanční náklady ve výši částky kapitálu, pokud přijme požadované prostředky na finančních trzích, aby plně vyčerpala obchodní možnosti, které se jí otevírají díky dalšímu vlastnímu kapitálu, tzn. aby rozšířila rizikem zatížené majetkové hodnoty o 12,5násobek částky kapitálu (popř. aby zachovala existující majetkové hodnoty v této výši) [38] Situace zůstává stejná, pokud se vezme v úvahu možnost opatření doplňkových vlastních prostředků až do výše základních vlastních prostředků (faktor 25 místo 12,5 pro základní vlastní prostředky).
Kvůli těmto dalším nákladům, které v likvidní formě přiděleného vlastního kapitálu nevznikají, musí být ke zjištění přiměřené úhrady proveden odpovídající odpočet.
Investor v tržním hospodářství nemůže očekávat, že dostane stejnou úhradu jako při kapitálovém vkladu v hotovosti.
(185) Odlišně od BdB, ale stejně jako Německo a společnost Helaba je však Komise toho názoru, že hrubá úroková sazba pro refinancování je odčitatelná.
Náklady na refinancování jsou provozními výdaji a snižují tak zdanitelné příjmy.
Totéž platí pro úhradu za vklad tichého společníka vkládaný od počátku v likvidní formě.
V porovnání s tímto, který, jak je vysvětleno shora, představuje přiměřený tržní test, takto nevzniká žádná další daňová výhoda.
Čistý výsledek banky se tedy v obou případech snižuje o částku úroků zaplacených za likviditu.
Tímto jsou veškeré náklady na refinancování odčitatelné.
(186) Tato situace rozhodně odlišuje společnost Helaba od WestLB a od dalších zemských bank, které byly rovněž předmětem kontrolního řízení, protože u posledně uvedených byly prostředky na podporu v rozvaze vždy zúčtovány jako rezervy a celkovou úhradu je nutné považovat za použití zisku, ale ne jako provozní výdaj, a proto je možné ji vyrovnat ze zdaněného zisku.
U ostatních proto vzniká daňová výhoda, pokud jsou náklady za likviditu pořizovanou o jednou více odečitatelné z daní jako provozní výdaj, zatímco tomu tak nebylo u investice, která byla od počátku v hotovosti, která však byla jinak identická a která představuje relevantní měřítko pro srovnání.
(187) Z nedostatku (další) daňové výhody musí společnost Helaba dále zaplatit pouze úhradu za riziko, kterému země Hesensko vystavila své prostředky na podporu ve formě vkladu tichého společníka, tzn. úhradu za ručení vyjádřenou v bazických bodech nad rozhodující referenční úrokovou sazbou.
(2) Zjištění minimální úhrady za kapitál potřebný k podpoře samotného obchodu, jakož i za kapitál nepoužívaný nejprve na základě tzv. stupňovitého modelu k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech
(188) V rozhodnutí o WestLB z 1999 uložila Komise pro částku zaúčtovanou v rozvaze, která ale nemohla být použita k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, provizi avala 0,5 – 0,6 % před zdaněním a 0,3 % po zdanění.
Tato provize avala se řídí podle sazby 0,3 % před zdaněním, kterou uvedlo Německo jako přiměřenou provizi avala pro banku jako WestLB na konci roku 1991.
Komise tuto sazbu zvýšila na 0,5 až 0,6 % před zdaněním (odpovídá 0,3 % po zdanění) ze dvou důvodů. Zaprvé je částka, která je sporná v případě WestLB, ve výši 3,4 mld.
DEM (1,74 mld. EUR) vyšší než částka, která je normálně kryta takovými bankovními zárukami.
Za druhé jsou bankovní záruky obvykle spojeny s určitými transakcemi a jsou časově omezené.
(189) V daném řízení o přezkumu v případě společnosti Helaba Komise rovněž požádala Německo, aby uvedlo provizi avala, která by mohla být považována za běžnou tržní provizi pro banku jako je Helaba.
Německo této žádosti nevyhovělo, nýbrž uvedlo, že avala by byla vystavována vždy pouze pro určité transakce, a proto neexistuje také trh, ze kterého by mohla být převzata úhrada za takové ručení.
Pokud by ale Komise i přes uvedené námitky požadovala úhradu, může být výše této úhrady podle názoru Německa vyměřena pouze individuálně při zohlednění specifického rizika, které by země při takovém způsobu pozorování s ohledem na částky rozdílů podstoupila.
Protože plánovaný růst rizikových aktiv s pouhými […] mil. DEM za rok představuje zadržovanou politiku růstu v porovnání s WestLB, musela by velmi nízká pravděpodobnost nárokování ročně se zmenšující částky rozdílů věřiteli banky vést v každém případě k použití velmi nízké úhrady za ručení.
Dále společnost Helaba použila částky stupňů, které musí být plně uhrazeny, pouze částečně a oproti WestLB značně přeplnila minimální podíly pro základní kapitál z hlediska právního dohledu, takže obchodní rizika společnosti Helaba byla tímto již kryta více než dostatečně.
Tato marže nad prahem ziskovosti vylučuje převod jak základní sazby úhrady 0,3 % p.a. před zdaněním tak i přirážku k této sazbě od 0,2 do 0,3 % p.a. před zdaněním z rozhodnutí v případě WestLB (tam celkem 0,3 % p.a. po zdanění) na případ společnosti Helaba.
(190) Z tohoto důvodu Komise sama stanovila přiměřenou provizi avala pro banku jako Helaba.
Na základě zásadní srovnatelnosti WestLB a Helaba, jakož i z nedostatku jiných opěrných bodů, vychází Komise v daném případě z toho, že stejně jako v případě WestLB může považovat za přiměřenou základní sazbu 0,3 % p.a. před zdaněním.
Přirážky k této sazbě ale nejsou podle názoru Komise vhodné.
Zaprvé je částka vkladu tichého společníka v rozmezí od 50 do 100 mil. EUR, které je trvale určeno na podporu samotného obchodu, podstatně nižší než odpovídající částka ve výši cca 1,7 mld.
EUR v případě WestLB. Zadruhé byla částka, která nemohla být použita podle stupňovitého modelu k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech jako následek stupňovitého modelu časově omezena a adekvátně až do 2003 klesala na nulu.
Tato skutková podstata jasně ukazuje, že riziko země Hesensko nebylo vyšší než v případě záruky běžné na trhu ve prospěch banky jako Helaba a neospravedlňuje tak zvýšení základní sazby 0,3 % p.a. před zdaněním.
Protože úhrada za celý vklad tichého společníka je odčitatelná z daní jako provozní výdaj a také v tomto bodě se odlišuje od daňového ošetření úhrady v rozhodnutí v případě WestLB, stanovila Komise provizi avala v tomto rozhodnutí jako sazbu před zdaněním, kterou lze v plné výši uplatnit jako provozní výdaj.
e) Prvek podpory
(191) Jak bylo již shora vysvětleno, považuje Komise za přiměřenou odměnu ve výši 0,3 % p.a. před zdaněním za část kapitálu, kterou společnost Helaba nemohla použít k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, ale která byla s účinností ke dni 31. prosinci 1998 zaúčtována v rozvaze společnosti Helaba.
(192) Helaba platí odměnu ve výši 1,4 % p.a. pouze za částku, kterou bylo podle tzv. stupňovitého modelu možné použít ke krytí rizikových aktiv, ale nikoli za část vkladu tichého společníka zaúčtovanou v rozvaze, ale nepoužitou k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech.
(193) Prvek podpory může být proto zjištěn jako součin provize avala 0,3 % p.a. před zdaněním, kterou Komise považuje za běžnou na trhu, a části vkladu tichého společníka zaúčtované v rozvaze, ale nepoužité k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, podle následujícího diagramu:
Hodnoty na konci roku v mil. EUR _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_
1)Nominální hodnota v rozvaze _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_ 1264,4 _BAR_
2)Základní kapitál skutečně použitý ke konkurenceschopnosti v bankovních obchodech podle tzv. stupňovitého modelu _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
3)Základní kapitál použitý na podporu samotného obchodu _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
4)Základní kapitál použitelný ke konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, který se ale podle dohody nemohl použít podle tzv. stupňovitého modelu _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
5)Rozdíl mezi 1) a 2), odpovídá součtu 3) a 4) _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
6)Srážka za zajištění na základě nižší prozatímního stanovení v rozvaze ke dni 31.12.1998 [48] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
7)Kapitálová základna splatná s provizí avala 0,3 % p.a. (před zdaněním) _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
8)Úhrada odčitatelná jako splatný provozní výdaj odpovídá prvku podpory _BAR_ 1,92 _BAR_ 1,95 _BAR_ 1,34 _BAR_ 0,73 _BAR_ 0,15 _BAR_
f) Prozatímní výsledek
(194) Komise tak dospěla k závěru, že společnost Helaba je zvýhodněna pouze v té míře, v jaké za část kapitálu poskytnutého k dispozici zemi Hesensko ve formě vkladu tichého společníka, která byla zapotřebí k podpoře samotného obchodu, jakož i za část, která na základě stupňovitého modelu nebyla nejprve použita k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, nezaplatila žádnou přiměřenou úhradu za ručení.
Podle názoru Komise by zde byla přiměřená úhrada za ručení ve výši 0,3 % p.a. (před zdaněním).
Pokud mohl být kapitál použit k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, byl tento proti tomu přiměřeně uhrazen úhradou ve výši 1,43 % p.a. za vklad tichého společníka, která byla pro toto sjednána, (při zohlednění živnostenské daně).
Zvýhodnění v této míře neexistuje.
1.3.
NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE A OVLIVNĚNÍ OBCHODU MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
(195) Liberalizací finančních služeb a integrací finančních trhů je bankovnictví ve Společenství stále citlivější na narušování hospodářské soutěže.
Tento vývoj se v současné době ještě zostřuje v souvislosti s Hospodářskou a měnovou unií, která na trzích pro finanční služby odstraňuje přetrvávající překážky pro hospodářskou soutěž.
(196) Zvýhodněná Helaba je v oblasti bankovnictví činná jak regionálně tak i mezinárodně.
Společnost Helaba je chápána jako univerzální obchodní banka, spořitelní centrální banka a jako státní a komunální banka.
Přes svůj název, svou tradici a své zákonem řízené úkoly, není společnost Helaba v žádném případě pouze místní a regionální bankou.
(197) Tím se jednoznačně ukazuje, že Helaba realizuje bankovní služby v hospodářské soutěži s jinými evropskými bankami mimo území Německa a – protože banky z dalších evropských zemí jsou činné v Německu – v rámci Německa.
Je tedy konstatováno, že podpora společnosti Helaba narušuje hospodářskou soutěž a omezuje obchod mezi členskými státy.
1.4.
VÝSLEDEK
(198) Pokud Helaba za část kapitálu daného k dispozici, která byla zapotřebí k podpoře samotného obchodu a která na základě stupňovitého modelu nebyla použita k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, nezaplatila přiměřenou úhradu za ručení, jsou splněny všechny předpoklady státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. S ohledem na část kapitálu, která byla použita k podpoře konkurenceschopnosti v bankovních obchodech, je sama úhrada, která musí být provedena za tuto částku, ve výši 1,43 % p.a. (při zohlednění živnostenské daně) považována za ještě běžnou na trhu. Do této míry neexistuje žádné zvýhodnění, a tím i žádná státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES ve prospěch společnosti Helaba.
2. SLUČITELNOST SE SPOLEČNÝM TRHEM
(199) Jelikož vložení vkladu tichého společníka představuje státní podporu ve smyslu uvedeného čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, je nutné zkoumat, zda může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem.
(200) Žádné z ustanovení o výjimkách čl. 87 odst.
2 Smlouvy o ES nelze použít. Podpora nemá ani sociální povahu, ani se neposkytuje individuálním spotřebitelům.
Rovněž nejsou odstraňovány škody způsobené přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi nebo není vyrovnáváno hospodářské znevýhodnění způsobené rozdělením Německa.
(201) Protože podpora nemá žádný regionální cíl – není určena ani na podporu hospodářského rozvoje oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností ani na podporu rozvoje určitých hospodářských oblastí – neplatí čl. 87 odst. 3 písm. a) ani regionální aspekty čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Podporou není podporován ani žádný významný projekt společného evropského zájmu. Pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví nejsou rovněž cílem podpory.
(202) Protože další ekonomická existence společnosti Helaba nebyla ve hře v okamžiku, kdy bylo opatření provedeno, nevyvstává otázka, zda by úpadek jednoho jediného velkého úvěrového ústavu jako Helaba v Německu mohl vést ke generální krizi bankovního sektoru, což by podle čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES mohlo ospravedlnit podporu k nápravě vážné poruchy v německém hospodářství.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES mohou být podpory považovány za slučitelné se společným trhem, pokud podporují rozvoj určitých hospodářských činností.
Toto by mohlo zásadně platit i pro příspěvky na restrukturalizaci v bankovním sektoru.
V daném případě ale neexistují předpoklady pro použití tohoto ustanovení o výjimce.
Společnost Helaba není označována jako podnik v obtížích, jehož opětovné dosažení rentability by mělo být podporováno státními podporami.
86 odst. 2 Smlouvy o ES, který za určitých okolností připouští výjimky z předpisů Smlouvy o ES o státních podporách, platí zásadně také pro sektor finančních služeb.
Komise to potvrdila ve své zprávě o Službách obecně hospodářského zájmu v bankovním sektoru [40] Tato zpráva byla předložena Radě Ecofin dne 23. listopadu 1998, ovšem nebyla zveřejněna.
Je možné ji nalézt na Generálním ředitelství pro hospodářskou soutěž Komise a internetové webové stránce Komise..
V daném případě pro to nejsou splněny formální předpoklady: Nebyly přesně uvedeny ani úkoly, které Helaba plní pro realizaci služeb obecně hospodářského zájmu, ani náklady, které z této činnosti vznikají.
Proto je jasné, že je převod prováděn bez ohledu na jakékoli služby obecně hospodářského zájmu.
Proto také v daném případě není možné aplikovat toto ustanovení o výjimkách.
(205) Protože nelze použít žádnou z výjimek ze zásadního zákazu státních podpor podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, nemůže být stávající podpora považována za slučitelnou se společným trhem.
3. ŽÁDNÁ STÁVAJÍCÍ PODPORA
(206) Oproti tvrzení Německa v jiných řízeních o zemských bankách nelze na kapitálový vklad nahlížet ani jako na institucionální povinnost úvěrového ústavu ani jako na záruku zřizovatele, které jsou kryty stávající úpravou státních podpor, nýbrž je nutné na něj spíše pohlížet jako na novou podporu.
(207) Zaprvé není od počátku splněna skutková podstata záruky zřizovatele ve formě ručení za ztrátu vůči věřitelům pro případ, že by majetek banky nestačil k jejich uspokojení.
Kapitálový vklad se neorientuje ani na uspokojování věřitelů zemské banky, ani nebyl čerpán majetek zemské banky.
(208) Zadruhé není splněna ani skutková podstata institucionální povinnosti úvěrového ústavu.
Tato povinnost zavazuje provozovatele úvěrového ústavu, Sparkassenverband Hessen-Thüringen, aby společnost Helaba vybavil prostředky, které jsou požadovány pro řádný provoz společnosti Helaba, pokud se rozhodne pro její pokračování.
Společnost Helaba však nebyla k okamžiku kapitálového vkladu rozhodně v situaci, ve které již nebyl z důvodu nedostatku vlastních prostředků možný řádný provoz.
Kapitálový vklad nebyl tedy požadován pro zachování řádného provozu zemské banky.
Zemská banka proto ve smyslu vědomého hospodářského kalkulu země mohla jako (spolu)vlastník i v budoucnosti využít v hospodářské soutěži šance na trhu.
Pro takové normální ekonomické rozhodnutí země jako (spolu)vlastníka nelze ovšem "nouzový předpis" institucionální povinnosti úvěrového ústavu aplikovat. Z nedostatku jiné použitelné stávající úpravy podpory podle čl.
88 odst. 1 Smlouvy o ES je proto nutné tento kapitálový vklad klasifikovat jako novou podporu ve smyslu čl.
VII. ZÁVĚR
(209) Uvedená podpora nemůže být považována za slučitelnou se společným trhem ani podle čl. 87 odst. 2 a odst. 3, ani podle jiného ustanovení Smlouvy o ES. Podpora by proto měla být prohlášena za neslučitelnou se společným trhem a prvek podpory protiprávního opatření by měl být Německem vyžádán zpět,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Vzdání se přiměřené úhrady ve výši 0,3 % p.a. (před zdaněním podniku) za část kapitálu převedeného zemí Hesensko na Landesbank Hessen-Thüringen – Girozentrale, kterou tato může od dne 31. prosince 1998 používat jako záruku, představuje podporu neslučitelnou se společným trhem.
2. Podpora uvedená v odst. 1 činí pro období od 31. prosince 1998 do 31. prosince 2003 6,09 mil. EUR.
Článek 2
1. Německo zruší podporu uvedenou ve čl. 1 odst. 1 nejpozději do 31. prosince 2004.
2. Německo učiní veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v čl. 1 odst. 1, jež mu byla udělena protiprávně. Vrácená částka zahrnuje následující:
a) pro zúčtovací období 31. prosinec 1998 až 31. prosinec 2003 částku uvedenou v čl. 1 odst. 2;
b) pro zúčtovací období od 1. ledna 2004 do okamžiku zrušení podpory částku, která se zjistí podle metody uvedené v čl. 1 odst. 1.
Článek 3
Navrácení se provede bezodkladně postupem daným vnitrostátními procesními předpisy za předpokladu, že tento postup umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
Částka, která má být vrácena, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce touto protiprávně udělenou podporou disponovat, až do okamžiku jejího úplného vrácení.
Úroky se vypočítají podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [41] Úř. věst.
L 140, 30.4.2004, s. 1..
Článek 4
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí za použití dotazníku uvedeného v příloze, jaká opatření přijalo k jeho splnění.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. ledna 2006
o státní podpoře uskutečněné Nizozemskem ve prospěch organizace AZ a společnosti AZ Vastgoed BV
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2006) 80)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/743/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) V dopisech zaevidovaných dne 26. června a 6. února 2003 obdržela Komise stížnosti týkající se státní podpory uskutečněné Nizozemskem ve prospěch fotbalového klubu AZ Alkmaar.
V průběhu předběžného šetření stížností obdržela Komise od stěžovatelů a nizozemských orgánů doplňující informace.
(2) Komise dopisem ze dne 23. července 2003 informovala Nizozemsko o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s uvedenými opatřeními řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.
(3) Nizozemsko požádalo o prodloužení lhůty pro podání připomínek; této žádosti se vyhovělo.
V dopisech zaevidovaných ve dnech 29. října a 5. listopadu 2003 Nizozemsko odpovědělo na rozhodnutí zahájit řízení.
(4) V prosinci 2003 obdržela Komise různé dopisy s připomínkami zúčastněných stran.
Uvedené zúčastněné strany zaslaly další připomínky prostřednictvím dopisů, které byly zaevidovány ve dnech 9. února, 6. dubna a 6. října 2004.
(5) Na jaře 2004 obdržela Komise informace, že obec zamýšlí opětovně jednat o dohodě s organizací AZ a společností AZ Vastgoed.
Z tohoto důvodu Komise požádala dopisem ze dne 3. června 2004 nizozemské orgány o další informace, které na tuto žádost odpověděly dopisem ze dne 5. července 2004.
Nizozemské orgány odpověděly, že obec skutečně uvažuje o uzavření nové dohody s organizací AZ a společností AZ Vastgoed.
Dále zopakovaly, že na základě příkazu k pozastavení podpory soudním dvorem v Amsterdamu [3] nebylo možné dohodu provést.
Nizozemské orgány poskytly další údaje dopisem zaevidovaným dne 5. listopadu 2004 , v němž potvrdily, že mezi uvedenými stranami byla uzavřena nová dohoda a že předchozí dohoda byla zrušena.
II. POPIS
(6) Obec Alkmaar uzavřela dne 7. prosince 2001 dohodu s organizací AZ a společností AZ Vastgoed BV (dále jen "AZ" a "AZ Vastgoed") týkající se nového umístění fotbalového stadionu.
Tato dohoda mezi obcí Alkmaar na jedné straně a organizací AZ a společností AZ Vastgoed na straně druhé se týkala čtyř transakcí souvisejících s prodejem různých pozemků.
(7) Podle nizozemských orgánů byly organizaci AZ a společnosti AZ Vastgoed prodány dva pozemky na výstavbu nového stadionu, provozních prostorů a parkoviště.
Obec Alkmaar prodala pozemek, na němž je postaven stávající stadion, organizaci AZ.
Organizace AZ a společnost AZ Vastgoed by měly starý stadión zbourat, pozemek připravit k výstavbě a postavit na něm 150 bytů.
Organizaci AZ byl nakonec prodán i pozemek na vybudování tréninkových zařízení.
Dohoda ukládá kupujícím pozemků povinnosti. Organizace AZ a společnost AZ Vastgoed musí vybudovat stanovenou infrastrukturu a zajišťovat její údržbu.
(8) V červenci 2003 se Komise rozhodla zahájit řízení; pokud uvedená dohoda představovala státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, bylo možné pochybovat o tom, zda je podpora organizaci AZ a společnosti AZ Vastgoed slučitelná se Smlouvou o ES.
(9) Vzhledem k tomu, že soudní dvůr v Amsterdamu vydal v dubnu 2004 příkaz k pozastavení uskutečňování dohody, nebyly pozemky nikdy převedeny, jak původně stanovila dohoda ze dne 7. prosince 2001.
(10) V listopadu 2004 sdělily nizozemské orgány Komisi, že dohoda uzavřená dne 7. prosince 2001 mezi obcí Alkmaar a organizací AZ a společností AZ Vastgoed byla zrušena.
(11) Podle Nizozemska byla vedena další jednání a bylo provedeno ocenění pozemků nezávislým odborníkem v souladu se sdělením Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci [4].
Po tomto ocenění byla uzavřena nová dohoda mezi obcí a společností Egedi BV (právní nástupkyně společnosti AZ Vastgoed).
(12) Z tohoto důvodu byla dohoda, která byla předmětem vyšetřování, zrušena, neboť se formální vyšetřovací řízení stalo bezpředmětným. Formální vyšetřovací řízení je proto nutno ukončit.
III. ZÁVĚR
(13) Vzhledem k tomu, že dohoda, jež byla předmětem formálního vyšetřovacího řízení, byla zrušena, je nyní celé vyšetřování bezpředmětné.
(14) Z tohoto důvodu by mělo být formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se výše uvedené dohody mezi obcí Alkmaar na straně jedné a organizací AZ a společností AZ Vastgoed na straně druhé ukončeno.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 22 Smlouvy o ES, které bylo zahájeno 23. července 2003 vůči organizaci AZ a společnosti AZ Vastgoed, se ukončuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
8. března 2006
státní podpoře Německa poskytnuté společnosti Magog Schiefergruben GmbH & Co. KG
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2006) 641)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/744/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ -
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na o Smlouvu o Evropském hospodářském prostoru, zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této smlouvy,
po vyžádání vyjádření účastníků [1] podle těchto článků a po zohlednění jejich stanovisek,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1) Dne 12. listopadu 2003 byla Komisi doručena stížnost německého konkurenta společnosti Magog kvůli domnělé státní podpoře poskytnuté ve prospěch společnosti Schiefergruben Magog GmbH & Co.
KG (dále jen "Magog"). Komise si dne 25. listopadu 2003 vyžádala od Německa informace vztahující se k věci, které Německo sdělilo dopisem ze dne 4. března 2004, jenž byl téhož dne doručen.
(2) Dne 6. října 2004 zahájila Komise formální přezkumné řízení kvůli dotčené podpoře.
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala všechny účastníky řízení, aby zaujali stanovisko k tvrzené podpoře.
Na základě této výzvy obdržela Komise dopisem ze dne 14. prosince 2004, který jí byl doručen dne 16. prosince 2004, vyjádření od společností Rathscheck Schiefer und Dachsysteme KG, I. B. Rathscheck Söhne KG Moselschiefer-Bergwerke a Theis-Böger GmbH (dále jen "Rathscheck a Theis-Böger") a dopisem ze dne 7. prosince 2004, který byl doručen 13. prosince 2004, obdržela Komise vyjádření od třetí osoby, která si nepřála být jmenována.
(3) Vyjádření byla odeslána Německu dopisy ze dne 3. ledna 2005 a 7. července 2005.
Německo na tato vyjádření odpovědělo dopisem ze dne 11. března 2005, který byl doručen téhož dne, a dopisem ze dne 31. srpna 2005, který byl doručen dne 1. září 2005.
(4) Na zahájení formálního přezkumného řízení odpovědělo Německo dopisem ze dne 6. prosince 2004, který byl doručen dne 13. prosince 2004.
Komise si dne 5. října 2005 vyžádala další informace, které Německo sdělilo dopisem ze dne 15. listopadu 2005, jenž byl doručen dne 16. listopadu 2005.
Přílohy byly poslány dopisem ze dne 18. listopadu, jenž byl doručen 24. listopadu 2005.
Dopisem ze dne 21. prosince 2005, který byl doručen téhož dne, sdělilo Německo další informace.
II. POPIS PODPORY
2.1.
Zvýhodněný podnik
(5) Zvýhodněný podnik Magog se sídlem Bad Fredeburg, Severní Porýní-Vestfálsko, se zabývá produkcí břidlice.
V roce 2002 podnik zaměstnával 43 pracovníků a měl bilanční sumu menší než 5 miliónů EUR.
Vzhledem k tomu, že je splněno kritérium nezávislosti, je třeba zařadit podnik mezi malé podniky ve smyslu doporučení Komise ze dne 6. května 2003, které se týká definice nejmenších podniků, jakož i malých a středních podniků [3].
2.2.
Záměr
(6) Na základě žádosti Westfälischer Schieferverband e. V. podpořila spolková země Severní Porýní-Vestfálsko v letech 2002 až 2003 vývoj nového postupu na řezání střešní břidlice (projekt "Vývoj a zkoušky robotizované, číslicově řízené výroby v oblasti těžby střešní břidlice").
Projekt byl prováděn společností Magog, která je členem Westfälisch Schieferverband e. V., ve spolupráci s jednou vysokou školou hospodářství a techniky.
(7) Podle údajů Německa spočíval cíl záměru ve vývoji inovativní techniky pro zpracování střešní břidlice tak, aby se snížila zdravotní zátěž pracovníků.
Doposud převážně manuální dokončovací úpravy střešní břidlice způsobovaly tělesnou zátěž pracovníkům.
Z německého pohledu přispěl projekt podstatně ke zvýšení bezpečnosti práce a představuje model pro celou oblast těžby střešní břidlice.
(8) Podle návrhu se celý projekt "Vývoj a zkoušky robotizované, číslicově řízené výroby v oblasti těžby střešní břidlice" skládal ze tří fází: jako první měl být vyvinut prototyp, druhá fáze předvídala výstavbu haly a ve třetí fázi měla být nová technika uvedena do praxe.
(9) Pouze první fáze byl podporována spolkovou zemí Severní Porýní-Vestfálsko.
Náklady na první fázi byly původně stanoveny na částku 1293110 EUR, přičemž spolková země Severní Porýní-Vestfálsko měla převzít 60 % nákladů, tzn. 775866 EUR.
Na konci činily náklady na první fázi částku 1223945 EUR, z čehož bylo spolkovou zemí Severní Porýní-Vestfálsko financováno 702093 EUR (57 %).
(10) Konečné náklady na první fázi lze rozčlenit podle
tabulka 1:
_BAR_ EUR _BAR_
Studie proveditelnosti _BAR_ 25565 _BAR_
Vývoj prototypu (zařízení 1) _BAR_ 464410 _BAR_
Vývoj a pořízení dvou výrobních zařízení (zařízení 2 a 3) _BAR_ 733970 _BAR_
CELKEM _BAR_ 1223945 _BAR_
(11) Společnost Magog zadala zhotovení studie proveditelnosti vývoje robotizované, číslicově řízené výroby v oblasti těžby střešní břidlice, která byla vyhotovena v březnu 2002.
Náklady studie činily 25565 EUR.
(12) Podle studie proveditelnosti byl v areálu společnosti Magog vyvinut a postaven prototyp, který nesloužil průmyslové výrobě, ale pouze testovacím účelům (zařízení 1).
Otestování se konalo v listopadu a prosinci 2002 a prototyp byl v lednu 2003 rozebrán na součástky.
Náklady na zhotovení prototypu činily 464410 EUR.
(13) Na základě zkušeností získaných otestováním prototypu postavil podnik zařízení pro průmyslovou výrobu.
Testování ukázalo, že kvůli různé velikosti střešních břidlic by pro průmyslovou výrobu byla nutná alespoň dvě zařízení.
První zařízení využitelné pro průmyslovou výrobu bylo postaveno v lednu 2003 (zařízení 2), druhé bylo postaveno v dubnu 2003 (zařízení 3).
V průběhu roku 2003 byla zařízení 2 a 3 dále testována, aby se jejich provoz zlepšil.
Od počátku roku 2004 probíhá výroba na zařízeních 2 a 3 bezproblémově.
Náklady na zařízení 2 a 3 činily 733970 EUR.
(14) Fáze 1 popsaná v odstavcích 8-13 byla částí celkového konceptu modernizace výrobního procesu ve společnosti Magog, který zahrnoval další fáze.
Fáze 2 a 3 byly zahájeny v roce 2003 a skončily v roce 2005.
Kromě toho byly od roku 2002 uskutečněny investice do těžby břidlice (ražení chodeb).
Podle údajů Německa zahrnovaly fáze 2 a 3 a ražení chodeb následující investice, které byly částí obecného konceptu modernizace
tabulka 2:
_BAR_ _BAR_ EUR _BAR_
1 _BAR_ hala 2002 _BAR_ 16576 _BAR_
2 _BAR_ hala 2005 _BAR_ 213175 _BAR_
3 _BAR_ pila _BAR_ 267774 _BAR_
4 _BAR_ úprava vody _BAR_ 35740 _BAR_
5 _BAR_ připojení kanceláře _BAR_ 2570 _BAR_
6 _BAR_ trhací přístroj _BAR_ 105840 _BAR_
7 _BAR_ náklady na patent _BAR_ 65128 _BAR_
8 _BAR_ ražení chodeb 2002-2005 _BAR_ 557378 _BAR_
9 _BAR_ ražení chodeb 2006-2007 _BAR_ 176800 _BAR_
10 _BAR_ personální mzdové náklady (vedoucí projektu/inženýr 2004/2005) _BAR_ 84247 _BAR_
11 _BAR_ demolice provozní budovy _BAR_ 8245 _BAR_
12 _BAR_ architektův honorář _BAR_ 5733 _BAR_
_BAR_ CELKEM _BAR_ 1539205 [4] _BAR_
(15) Náklady uváděné na "halu 2002" ve výši 16576 EUR se týkaly opravy a renovace existující pilnice v roce 2002 (bod 1 v tabulce 2).
(16) Investice do "haly 2005" se týkaly tehdejšího skladu, který byl v letech 2004 a 2005 výrazně přestavěn a nyní se používá pro výrobu (bod 2).
Přestavba haly byla nutná, aby do ní bylo možné umístit nový výrobní proces opírající se o nově vyvíjené roboty.
Přestavba haly zahrnovala také pořízení nové pily (bod 3), která byla potřebná pro vestavbu nových robotů.
(17) Pro nový výrobní proces bylo potřeba rovněž pořídit nové zařízení na úpravu vody nutné pro chlazení nové pily (bod 4).
Nová pila je větší než původní, a má proto zvýšenou potřebu vody.
Náklady na připojení kanceláře (bod 5) souvisejí také s investicemi do haly 2005 a do pily.
(18) Trhací přístroj (bod 6) je vozidlo, kterého se používá při dobývání břidlice v těžebním závodě a byl získán společností Magog v roce 2004.
(19) U patentových nákladů v bodě 7 se jedná o poplatky právníkům za přihlášení patentů, které jsou spojeny s projektem.
(20) U nákladů v oblasti těžby břidlice v letech 2002 – 2005 se jedná o investice do ražení chodeb (bod 8).
Na roky 2006 a 2007 jsou náklady podniku na ražbu chodeb v obou těchto letech odhadovány na částku uvedenou pod bodem 9.
Náklady na vedoucího projektu a inženýra v letech 2004/2005 (bod 10) souvisejí s těžebními činnostmi uváděnými v bodech 8 a 9.
(21) Náklady na demolici budovy (bod 11) vznikly v červenci 2005 a týkaly se demolice blíže neoznačené provozní budovy.
(22) Architektův honorář (bod 12) lze rozčlenit dále na 3600 EUR za stavbu "haly 2005" a 2133 EUR za další položky.
2.3.
Finanční opatření
(23) Spolková země Severní Porýní-Vestfálsko poskytla příspěvek ve výši 702093 EUR na základě "Technologického programu hornictví".
Cílem tohoto programu byla podpora projektů, které přispívají ke zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví pracovníků v hornictví, jakož i ke zlepšení životního prostředí v hornictví.
Programem potenciálně zvýhodněná byla technicko-vědecká občanská zařízení.
Program byl zastaven ke konci roku 2003.
(24) Rozhodnutí o poskytnutí podpory bylo vydáno dne 19. prosince 2001.
Příspěvek byl vyplácen v období srpen 2002 až prosinec 2003 v několika splátkách podle průběhu projektu.
(25) Společnost Magog disponuje veškerými vlastnickými právy k výsledkům projektu a veškerými užívacími právy.
Část výnosů, které případně společnost Magog získá zhodnocením výsledků, musí odvést spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko.
Odsouhlasení příspěvku bylo vázáno na podmínku dalšího šíření výsledků projektu.
Společnost Magog musí zveřejnit výsledky alespoň v jednom uznávaném německém odborném časopise.
Podle německých údajů udělila společnost Magog licenci jednomu soutěžiteli.
Článek o výsledcích byl uveřejněn v časopise hornického svazu "Bergbau".
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO PŘEZKUMNÉHO ŘÍZENÍ
(26) Komise zahájila formální přezkumné řízení, protože má pochybnosti o tom, že finanční opatření nepředstavuje státní podporu, jak tvrdí Německo.
Podle názoru Komise zajistilo finanční opatření společnosti Magog selektivní výhodu, protože zavedení nové technologie zvýšilo produktivitu podniku a zlepšilo jeho konkurenceschopnost, aniž by podnik musel nést všechny náklady.
Komise je mimo jiné také toho názoru, že byl narušen obchod mezi členskými státy.
(27) Ohledně možných výjimek podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy o založení ES (dále jen "SES") Komise nejprve konstatovala, že společnost Magog nemá své sídlo v oblasti podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. a) nebo c) SES.
(28) Podle názoru Komise by mohl být projekt případně hodnocen jako investiční záměr ve smyslu nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 SES na státní podpory malým a středním podnikům [5], avšak zpochybnila, že byla dodržena přípustná horní hranice ve výši 7,5 % hrubé míry podpory způsobilých investičních nákladů u středních podniků a 15 % hrubé míry podpory u malých podniků.
(29) Komise vzala rovněž v úvahu, že část projektu by mohla být zařazena jako předvýrobní vývojová činnost ve smyslu komunitárního rámce pro státní výzkumné a vývojové podpory [6], podle něhož jsou přípustné státní podpory pro základní výzkum, aplikovaný výzkum a předvýrobní vývoj.
Přitom ovšem vyslovila pochybnost, zda byla dodržena přípustná hrubá míra podpory ve výši 35 % u malých a středních podniků.
(30) Komise dále uvedla, že posoudila slučitelnost podpory se společným zájmem obecně a zvláště pak s cílem ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků ve smyslu článku 137 SES.
IV. VYJÁDŘENÍ ÚČASTNÍKU
(31) Komise obdržela vyjádření od firem Rathscheck a Theis-Böger, jakož i od soutěžitele, který si nepřál být jmenován.
4.1.
Rathscheck a Theis-Böger
(32) Ve svém vyjádření k zahájení formálního přezkumného řízení společnosti Rathscheck a Theis-Böger objasnily, že trh se střešní břidlicí je jednotným trhem a že neexistuje žádný zvláštní trh pro "staroněmeckou krytinu".
I kdyby byla "staroněmecká krytina" odděleným trhem, vedla by podpora přesto k ovlivnění hospodářské soutěže, protože nový robot by mohl být použit i k výrobě běžné střešní břidlice a španělští výrobci břidlice nejsou činní pouze na trhu s konečnými produkty, nýbrž také na trhu s meziprodukty.
Společnosti Rathscheck a Theis-Böger poukázaly na to, že v rostoucí míře vyrábí "staroněmeckou krytinu" ze španělské surové břidlice.
(33) K možné slučitelnosti se společným trhem prohlásily společnosti Rathscheck a Theis-Böger, že podpora není slučitelná se společným trhem, neboť dává společnosti Magog možnost nabízet svoje produkty na trhu za nižší cenu než konkurenti a dokonce za nižší cenu než španělské podniky.
(34) Společnosti Rathscheck a Theis-Böger odmítly tvrzení Německa, že příspěvek neposkytuje společnosti Magog žádnou výhodu.
Sama společnost Magog nepopřela, že podpora přispěje k výraznému zvýšení rentability.
(35) Společnosti Rathscheck a Theis-Böger předložily také informace o pozadí trhu se střešní břidlicí.
Poukázaly na to, že celková produkce střešní břidlice má ve Společenství od roku 2001 sestupnou tendenci.
Na Španělsko, které je jedinou zemí s výrazným přebytkem vývozu, připadá 95 % produkce ve Společenství.
Všichni výrobci ve Společenství jsou malými a středními podniky.
(36) Společnosti Rathscheck a Theis-Böger popřely, že vývoj robotizované číslicově řízené výroby střešní břidlice představuje pravou inovaci.
Běžná střešní břidlice se již několik let vyrábí ve Španělsku pomocí velmi moderních přípravových strojů.
K zařazení části projektu mezi předvýrobní vývoj poukázaly společnosti Rathscheck a Theis-Böger na to, že v žádném případě nebyla dodržena přípustná míra podpory.
(37) Společnosti Rathscheck a Theis-Böger odmítly argumentaci Německa, že podpora vede ke zlepšení pracovních podmínek.
Podpora nemůže být považována za slučitelnou se společným trhem jenom proto, že slouží cíli ochrany zdraví a bezpečnosti pracovníků ve smyslu článku 137 SES.
4.2.
Soutěžitel, který si nepřál být jmenován
(38) Soutěžitel, který si nepřál být jmenován, poukázal ve svém vyjádření k zahájení formálního přezkumného řízení na to, že německé stavitelství a trh s krytinami v posledních letech stagnuje.
Příspěvek německému výrobci by byl proto škodlivý.
On sám vyrábí surovou břidlici, která se používá v Německu k výrobě "staroněmecké břidlice".
V. VYJÁDŘENÍ NĚMECKA
(39) Německo ve svém vyjádření k zahájení formálního přezkumného řízení argumentovalo, že u příspěvku se nejedná o státní podporu, protože obchod mezi členskými státy není dotčen.
Břidlice, kterou společnost Magog vyrábí na nově vyvinutém zařízení, představuje obzvláště kvalitní střešní břidlici tzv. staroněmeckou krytinovou desku.
Trh pro tuto břidlici je regionálním trhem a omezuje se na určité oblasti v Německu.
Obchod mezi členskými státy proto není narušen.
(40) Pro případ, že by Komise měla zastávat názor, že bude narušen obchod mezi členskými státy, může příspěvek Německa prohlásit za slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst.
3 písm. c) SES. Opatření splňuje předpoklady předběžné studie k proveditelnosti předvýrobních vývojových činností ve smyslu bodu 5.4. komunitárního rámce pro státní výzkumné a vývojové podpory a předvýrobní vývojové činnosti malého podniku.
Kromě toho lze na podporu nahlížet přímo na základě čl. 87 odst.
3 písm. c) SES jako na podporu slučitelnou se společným trhem. Opatření přispívá k dosažení jednoho z důležitých komunitárních cílů podle článku 137 SES a týká se hospodářské činnosti, u níž, pokud vůbec narušuje hospodářskou soutěž, neexistuje na komunitární úrovni žádná intenzivní soutěž.
Německo předložilo kromě toho také podrobný popis projektu, jakož i výkaz nákladů a údaje k postavení podniku jako malého a středního podniku.
(41) Ve své odpovědi na vyjádření společnosti Rathscheck a Theis-Böger Německo zdůraznilo, že obchod mezi členskými státy nebyl narušen.
Německo poukázalo na to, že na regionálním trhu existuje intenzivní hospodářská soutěž.
Podle názoru Německa nevede provádění projektu k poklesu výrobních nákladů u společnosti Magog.
Projekt je možno podporovat kromě toho i podle komunitárního rámce pro státní výzkumné a vývojové podpory, přičemž podpora může být zařazena mezi podpory slučitelné se společným trhem.
Německo zpochybnilo správnost argumentace společnosti Rathscheck a Theis-Böger, podle níž mají vyrábět "staroněmeckou krytinu" ze španělské surové břidlice.
(42) K vyjádření soutěžitele, který si nepřál být jmenován, Německo poznamenalo, že podporovaní roboti nejsou používáni k výrobě břidlice, která ve Španělsku běžně převládala.
Neexistuje proto žádné narušení hospodářské soutěže ve vztahu ke španělské břidlici.
Prohlášení soutěžitele, který si nepřál být jmenován, že vyrábí břidlici, která se v Německu používá k výrobě "staroněmecké břidlice", je nesprávné.
VI. HODNOCENÍ
6.1.
Existence podpory ve smyslu čl. 87 odst.
87 odst. 1 SES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
Podle konstantní judikatury Evropského soudního dvora je předpoklad ovlivnění obchodu splněn, pokud zvýhodněný podnik vykonává hospodářskou činnost, která je předmětem obchodu mezi členskými státy.
(44) Podle názoru Komise poskytuje projekt a podpora spolkové země Severní Porýní-Vestfálsko společnosti Magog výhodu.
Příspěvek podpořil podnik při modernizaci jeho výrobního procesu pomocí pořízení nových zařízení.
To potvrdily i vlastní podnikové internetové stránky, podle nichž byl projekt prováděn za účelem automatizace řezacího procesu, aby mohl podnik vyrábět cenově příznivou velmi kvalitní břidlici, a tím aby mohl zvýšit svoji konkurenceschopnost.
Podpora zvýhodnila společnost Magog, protože jej společnost nezískala na trhu, a proto hrozí, že naruší hospodářskou soutěž.
(45) Co se týče ovlivnění obchodu mezi členskými státy, Komise konstatuje, že speciální kvalitativně vysoce hodnocená střešní břidlice, kterou vyrábí společnost Magog, nevytváří žádný speciální trh, nýbrž je třeba ji považovat za část společného trhu se střešní břidlicí.
Německo argumentovalo, že výroba a odbyt "staroněmecké břidlice" se omezuje na určité regiony a že "staroněmeckou břidlici" nelze na straně poptávky nahradit kvůli její ceně a jejímu účelu použití pomocí běžné střešní břidlice.
Komise je naproti tomu toho názoru, že skutečnost, že "staroněmecká břidlice" je dražší než běžně obchodovaná střešní břidlice a že je poptávána pouze určitými spotřebiteli se zvláštním historickým zájmem, neospravedlňuje závěr považovat "staroněmeckou břidlici" za zvláštní trh.
(46) Podle stěžovatele činí celková produkce břidlice ve Společenství 743000 tun.
Španělsko je zdaleka největším výrobcem střešní břidlice a vyváží významnou část své produkce.
Německo vyrábí kolem 9000 až 10000 tun střešní břidlice.
Podle údajů Německa bylo v roce 2002 dovezeno do Německa více než 100000 tun španělské střešní břidlice.
Komise proto dospěla k závěru, že na trhu se střešní břidlicí existuje obchod mezi členskými státy a že mezi společností Magog a výrobci z jiných členských států existuje hospodářská soutěž.
(47) Opatření bylo uskutečněno spolkovou zemí Severní Porýní-Vestfálsko.
Tím pádem je financováno ze státních prostředků a je třeba je přičíst státu.
(48) Komise proto dospěla k závěru, že je třeba příspěvek považovat za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 SES, a proto je třeba prošetřit jeho slučitelnost se společným trhem.
6.2. Výjimky podle čl.
87 odst. 2 a 3 SES
(49) Ustanovení čl. 87 odst. 2 a 3 SES předvídají výjimky z obecného zákazu státních podpor zakotveného v odstavci 1.
(50) Výjimky v čl. 87 odst. 2 SES se v daném případě neuplatní, neboť podpora nemá sociální charakter, není poskytnuta individuálním spotřebitelům ani nemá za cíl odstranit škody, které vznikly přírodními katastrofami nebo jiným mimořádnými událostmi. Rovněž tak není podpora poskytnuta určitým oblastem, které byly postiženy rozdělením Spolkové republiky Německo.
(51) Ohledně možných výjimek podle čl. 87 odst. 3 SES je třeba konstatovat, že projekt není uskutečňován v oblasti podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. a) nebo c) SES, a proto nepřichází regionální podpora do úvahy.
Výzkum a vývoj
(52) Nařízení (ES) č. 70/2001 ve znění nařízení (ES) č. 364/2004 [7], které rozšiřuje oblast použití na podporu výzkumu a vývoje, umožňuje státní podpory malým a středním podnikům pro základní výzkum, aplikovaný výzkum a předvýrobní vývoj. Ačkoliv bylo předmětné opatření poskytnuto před nabytím platnosti nařízení (ES) č. 364/2004, je nařízení (ES) č. 70/2001 ve svém změněném znění použitelné, protože podle jeho článku 9a je jednotlivá podpora, která byla poskytnuta před nabytím platnosti nařízení (ES) č. 364/2004 bez povolení Komise při porušení oznamovací povinnosti v čl. 88 odst. 3, slučitelná se společným trhem, pokud splňuje předpoklady nařízení (ES) č. 70/2001 v pozměněném znění.
(53) Základní výzkum je v článku 2 nařízení (ES) č. 70/2001 definován jako činnost zaměřená na rozšíření vědeckých a technických poznatků, které nejsou spojeny s průmyslovými či obchodními cíli.
Aplikovaný výzkum je definován jako plánovitý výzkum nebo kritické šetření zaměřené na získání nových poznatků, jejichž cílem je využít tyto poznatky k vývoji nových výrobků, postupů nebo služeb nebo ke značnému zdokonalení stávajících výrobků, postupů nebo služeb.
Vzhledem k tomu, že u stávajícího projektu jde o vývoj prototypu a dvou zařízení, které mají být využity ve výrobě, nejedná se jednoznačně ani o základní výzkum, ani o výzkum aplikovaný.
(54) Ve stejném článku je definován předvýrobní vývoj jako převedení poznatků aplikovaného výzkumu na projekt, schéma nebo návrh nových, upravených nebo zdokonalených výrobků, postupů nebo služeb, bez ohledu na to, zda jsou určeny k prodeji nebo k použití, včetně vytvoření prvního prototypu určeného k neobchodním účelům.
Kromě toho může rovněž zahrnovat koncepční projektování a návrh alternativních výrobků, postupů nebo služeb jako třeba první demonstrační nebo pilotní projekty, pokud nemohou být přeměněny nebo určeny k průmyslovému použití či obchodnímu využití.
(55) Komise konstatuje, že první fáze projektu spočívala ve vývoji prototypu a dvou zařízení, které byly následně začleněny do výrobního procesu.
Pořízení dvou posledně jmenovaných zařízení nelze podřadit pod předvýrobní vývoj, neboť tato zařízení jsou používána ve výrobě.
Naproti tomu vývoj prototypu může být podle názoru Komise považován za předvýrobní vývoj.
Prototyp je částí projektu vylepšeného výrobního procesu.
Nepoužije se ve výrobě, protože byl v roce 2003 demontován.
Ohledně inovativního charakteru bere Komise na vědomí, že vyvíjený prototyp se ve shodě s Německem výrazně odlišuje od dokončovacích strojů používaných k výrobě běžné břidlice ve Španělsku, které nebyly vhodné k výrobě "staroněmecké krytiny".
Navíc byly společnosti Magog v návaznosti na aplikaci projektu uděleny také patenty.
(56) Podle čl. 5a odst. 3 nařízení (ES) č. 70/2001 činí přípustná nejvyšší hrubá míra podpory pro předvýrobní vývoj u malých a středních podniků 35 % ze způsobilých nákladů na projekt. Ustanovení čl. 5a odst. 4 dovoluje navýšení až o 10 %, pokud jsou výsledky projektu zpřístupněny na odborných kongresech či vědeckých konferencích širokého dosahu nebo pokud jsou uveřejněny ve vědeckých a technických odborných časopisech.
(57) Část výsledků byla zpřístupněna jinému podniku ve formě licence.
Kromě toho budou výsledky projektu uveřejněny v odborném časopise.
Komise proto dospěla k závěru, že ke stropu podpory ve výši 35 % je možné připočítat navýšení 10 %, takže přípustná nejvyšší možná míra podpory činí 45 %.
Vzhledem k tomu, že náklady prototypu činily 464410 EUR, činí přípustná podpora 208985 EUR.
(58) Nadto lze na studii proveditelnosti v rámci fáze 1 nahlížet jako na studii k prozkoumání technické proveditelnosti na předpolí předvýrobního vývoje ve smyslu článku 5b nařízení (ES) č. 70/2001, pro niž je přípustná míra podpory až do výše 75 % způsobilých nákladů.
Náklady na studii proveditelnosti činily 25565 EUR, takže přípustná výše podpory činí 19174 EUR.
Celková výše přípustné podpory podle nařízení (ES) č. 70/2001 činí tedy 228158 EUR.
Investice do hmotných a nehmotných aktiv
(59) Jak již bylo rozvedeno v odstavci (55), není na pořízení zařízení 2 a 3, které se používají pro aplikovanou výrobu, možné nahlížet jako na předvýrobní vývoj, a proto nepřicházejí do úvahy podpory ve smyslu komunitárního rámce pro státní výzkumné a vývojové podpory.
Na pořízení těchto zařízení může být nicméně nahlíženo jako na investice do hmotných a nehmotných aktiv ve smyslu nařízení (ES) č. 70/2001, protože jejich pořízením se dosáhne zásadní změny výrobního procesu společnosti Magog pomocí racionalizace a modernizace stávajícího výrobního procesu.
(60) Článek 4 nařízení (ES) č. 70/2001 umožňuje podporu pro investice do hmotných a nehmotných aktiv až do 15 % hrubé míry podpory pro malé podniky.
Podle článku 2 se investicemi do hmotných aktiv rozumí investice do dlouhodobých aktiv spojených s vybudováním nového podniku, rozšířením stávajícího podniku, anebo spojených s vyvíjením činnosti vedoucí k základní změně výrobků nebo stávajícího výrobního procesu (zejména pomocí racionalizace, diverzifikace nebo modernizace).
Investicemi do nehmotných aktiv se rozumí investice do převodu technologie získáním patentových práv, licencí, know-how nebo nepatentovaných technických znalostí.
(61) Náklady na zařízení 2 a 3 činily 733970 EUR.
Německo je toho názoru, že také náklady na fázi 2 a 3 a na ražbu chodeb by měly být zařazeny mezi investice do hmotných a nehmotných aktiv ve smyslu nařízení (ES) č. 70/2001 a na základě toho by měly být způsobilé podpory.
(62) Podle názoru Komise představují náklady na pořízení haly na nový výrobní proces (bod 2 v tabulce 2), pořízení pily na nový výrobní proces (bod 3) a investice do přípravny vody (bod 4) a do připojení kanceláře (bod 5) investice do hmotných aktiv ve smyslu nařízení (ES) č. 70/2001.
Tyto investice jsou částí projektu racionalizace a modernizace výrobního procesu společnosti Magog, a tím pádem mohou být podle nařízení (ES) č. 70/2001 způsobilé k podpoře.
Kromě toho je podle názoru Komise způsobilý podpory i architektův honorář na pořízení "haly 2005" (3600 EUR), protože je částí nákladů na "halu 2005".
Náklady na tato opatření činí dohromady 522859 EUR.
(63) Na rozdíl od Německa dospěla Komise k závěru, že zbývající náklady fáze 2 a 3, jakož i ražba chodeb nejsou způsobilé podpory.
Investice do "haly 2002" (bod 1 v tabulce 2) se týkaly opravy a renovace stávající pily v roce 2002 a jako takové přestavují čisté náhradní investice, které podle nařízení (ES) 70/2001 nejsou způsobilé podpory.
(64) Trhací přístroj je stroj, který se používá při dobývání břidlice v dole (bod 6).
Podle názoru Komise nepředstavuje pořízení tohoto stroje investici do hmotných aktiv ve smyslu nařízení (ES) č. 70/2001, spíše se jedná u nákladů na pořízení tohoto stroje o čistě provozní náklady.
Pořízení trhacího stroje není částí investičního projektu racionalizace a modernizace výrobního procesu společnosti Magog.
(65) Náklady na patenty ve formě honoráře pro právníka za ohlášení patentu (bod 7) jsou sice spjaty s racionalizačním a modernizačním projektem, ale nepředstavují náklady způsobilé k podpoře ve smyslu nařízení (ES) č. 70/2001, protože se nejedná o investice na nehmotných aktiv.
(66) Náklady na ražbu chodeb v letech 2002 až 2005 (bod 8) a předpokládané náklady na ražbu chodeb v letech 2006 až 2007 (bod 9) jsou podle názoru Komise běžnými provozními náklady a není možno je považovat za investice do hmotných aktiv ve smyslu nařízení (ES) 70/2001.
To stejné platí pro náklady na vedoucího projektu a inženýra v letech 2004/2005, které byly spojeny s ražbou chodeb (bod 10).
(67) Kromě toho nejsou podle názoru Komise náklady na demolici budovy vzniklé v roce 2005 rovněž způsobilé podpory, protože demolice budovy nebyla částí investičního projektu modernizace a racionalizace výrobního procesu.
Demolice spadá spíše do normální obchodní činnosti společnosti Magog, a neodpovídá proto definici investice do hmotných a nehmotných aktiv podle nařízení (ES) č. 70/2001.
Zbývající část architektova honoráře (bod 12), který nebyl spjat s "halou 2005", není podle názoru Komise také částí investičního projektu, protože tento honorář není spojen s investicemi, které jsou částí modernizačního a racionalizačního projektu.
(68) Komise dospěla následně k závěru, že náklady způsobilé podpory na investice do hmotných aktiv a na investice do nehmotných aktiv podle nařízení (ES) č. 70/2001 činí 733370 EUR na fázi 1 a 522859 EUR na fáze 2 a 3, tedy celkově 1256829 EUR.
Vzhledem k tomu, že přípustná míra podpory pro malé podniky činí 15 %, vyplývá z ní přípustný příspěvek na podporu do investic do hmotných a nehmotných aktiv ve výši 188524 EUR.
(69) Komise je toho názoru, že v daném případě nelze aplikovat zbývající komunitární předpisy nebo nařízení, které se mj. týkají podpor na záchranu a restrukturalizaci, podpor na ochranu životního prostředí, podpor zaměstnanosti nebo rizikového kapitálu.
(70) Komise rovněž zkoumala, zda je podpora slučitelná se společným zájmem a speciálně s cílem na ochranu zdraví a bezpečnosti pracovníků ve smyslu článku 137 SES.
Podle článku 137 SES Společenství podporuje a doplňuje činnost členských států mimo jiné v oblasti zlepšení pracovního prostředí, tak aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků, a v oblasti zlepšení pracovních podmínek.
Komise dospěla k závěru, že podporu nelze považovat za slučitelnou se společným trhem, protože neslouží primárně ke zlepšení pracovního prostředí a k ochraně zdraví a bezpečnosti pracovníků, nýbrž slouží především racionalizaci a modernizaci výrobního procesu společnosti Magog.
Skutečnost, že projekt (jako vedlejší efekt) také přispívá ke zlepšení pracovních podmínek a snižuje manuální práci a zatížení hlukem na pracovišti, tento závěr nevyvrací.
VII. ZÁVĚR
(71) Komise konstatuje, že Německo poskytlo společnosti Magog podporu ve výši 702093 EUR v rozporu s čl. 88 odst.
3 SES. Podle názoru Komise lze považovat za slučitelný se společným trhem příspěvek ve výši 416683 EUR (228158 EUR ve smyslu komunitárního rámce pro státní výzkumné a vývojové podpory a 188524 EUR za investice do hmotných a nehmotných aktiv [8] podle nařízení (ES) č.
70/2001. Zbylá částka ve výši 282410 EUR není slučitelná se společným trhem a musí být vyžádána zpět,
VYDALA NÁSLEDUJÍCÍ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 416683 EUR, kterou Německo poskytlo ve prospěch společnosti Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG, je podle čl. 87 odst. 3 písm. c) slučitelná se společným trhem.
Článek 2
Státní podpora ve výši 285410 EUR, kterou Německo poskytlo ve prospěch společnosti Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG, není slučitelná se společným trhem.
Článek 3
1. Německo učiní všechna potřebná opatření, aby podporu uvedenou v článku 2, která byla protiprávně poskytnuta příjemci, vyžádalo zpět.
2. Vyžádání podpory se uskuteční neprodleně podle předpisů národního práva, pokud tyto umožňují okamžitý výkon rozhodnutí.
Podpora, kterou je nutno vyžádat, zahrnuje úroky od okamžiku, od kterého byla protiprávně poskytnutá podpora dána k dispozici příjemci, až do jejího skutečného vrácení.
3. Úroky, které je třeba žádat podle odstavce 2, se vypočítají podle článku 9 a článku 11 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [9].
4. Německo formálně vyzve příjemce podpory uvedeného v článku 2 ve lhůtě do 2 měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí k tomu, aby protiprávní a neslučitelnou podporu a splatné úroky vrátil.
Článek 4
Německo sdělí Komisi do 2 měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, která opatření přijalo, aby toto rozhodnutí splnilo. K tomu účelu slouží formulář v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. března 2006
o státní podpoře Francie – Podpora na záchranu a restrukturalizaci podniku Air Lib
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2006) 649)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/745/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky k dotyčnému článku [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 22. ledna 2002 oznámila Francie Evropské komisi podporu na záchranu letecké společnosti "Société d'exploitation AOM Air Liberté" (dále jen "Air Lib" nebo "společnost").
(2) Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo provedeno protiprávně před jeho schválením Komisí, bylo zapsáno jako neoznámená podpora pod číslem NN 42/2002.
(3) Komise dopisem ze dne 24. ledna 2003 (SG (2003) D/228222) informovala Francii o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s touto podporou řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(4) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby jí podaly připomínky k předmětné podpoře do jednoho měsíce od tohoto zveřejnění, tedy do 11. května 2003.
(5) Komise obdržela tyto připomínky od zúčastněných stran dopisy ze dne 9. května 2003 a ze dne 12. května 2003.
Na základě žádosti Komise ze dne 21. května tato třetí strana souhlasila se zrušením důvěrnosti svých připomínek.
Tyto připomínky tedy byly zaslány Francii doporučeným dopisem ze dne 23. června 2003 s jednoměsíční lhůtou na předložení připomínek.
Francie souběžně předložila svoji odpověď na zahájení řízení dopisem ze dne 19. května 2003.
(6) II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
Souvislosti
(7) Na základě rozhodnutí svých bývalých akcionářů, a zejména společnosti Swissair, již nepokračovat ve své investiční strategii, a protože nebyli noví investoři, společnosti Air Liberté AOM (dříve AOM Minerve), Air Liberté a 5 dceřinných společností se dne 19. června 2001 dostaly do nucené správy obchodního soudu v Créteil.
Soud následně dne 27. července 2001 za symbolickou cenu jednoho franku svěřil převzetí aktiv společností v nucené správě společnosti Holco, poté celé dceřinné společnosti, kterou by kontrolovala.
Za tímto účelem byla dne 24. srpna 2001 vytvořena Air Lib (obchodní jméno společnosti Société d'exploitation AOM Air Liberté SA), dceřinná společnost Holco SAS, kterou téměř ze sta procent drží pan Corbet.
(8) Soud také dne 1. srpna 2001 schválil zásadu transakce navrhované bývalými akcionáři, kdy se Swissair zavázal vyplatit 1,5 miliard FRF (tedy 228,7 milionů EUR).
Ovšem na začátku září 2001 Swissair před svým úpadkem zaplatil pouze 1050 milionů FRF (tedy 160 milionů EUR).
Na základě tohoto nedostatku prostředků a na základě dalších problémů způsobených událostmi ze dne 11. září 2001 společnost na roky 2001 a 2001 předpokládala ztráty.
Francie tedy uplatnila podporu na záchranu společnosti; podpora s maximální délkou trvání šest měsíců s možností obnovení a maximální výší 30,5 milionů EUR (200 milionů FRF) již byla dne 9. ledna 2002 vyplacena ve výši 16,5 milionů EUR; zbývající část 14 milionů E'UR byla vyplacena dne 28. února 2002.
Tato podpora zřejmě pokryla pouze část krátkodobých potřeb společnosti.
Protože poté nedošlo k oznámení plánu restrukturalizace společnosti nebo nebyl předložen důkaz o splacení půjčky, Komise dne 9. července 2002 oznámila Francii, že pokračuje v rozboru této záležitosti z pohledu protiprávně poskytnuté podpory na restrukturalizaci.
(9) Podle informací, které se objevily v tisku nebo na internetových stránkách společnosti, společnost zřejmě otevírala velký počet nových spojů; bylo tomu tak i zpočátku, tedy od zimy roku 2001 se spoji do severní Afriky a od dubna 2002 s nízkorozpočtovými spoji (low cost), které byly nabízeny ve Francii po jménem Air Lib Express; a konečně od konce října 2002 zahájila společnost Air Lib nízkorozpočtové lety z Paříže do Itálie.
V této době se také zjistilo, že obchodní dluhy zřejmě nebyly zaplaceny, nebo že byly poskytnuty zvláštní zálohy; doložení plateb sociálních dávek, zálohy poskytnuté společností Air France, zproštění platby DPH, ... K 1. listopadu 2002 podle tisku zřejmě celkový dluh společnost Air Lib vůči veřejným subjektům nebo podnikům činil téměř 90 milionů EUR.
Také bylo zamýšleno převzetí společnosti Air Lib akcionářem Společenství, nizozemskou skupinou IMCA.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(10) Ve svých připomínkách Komisi tato zúčastněná třetí strana, letecká společnost SA Corse Air International (dále jen "Corsair"), zejména předala právní dokumenty, které popisují její činnosti francouzským soudům.
Začátkem roku 2003 totiž společnost Corsair u obchodního soudu v Créteil iniciovala předvolání společnosti Air Lib k soudu na základě tvrzení, že této společnosti byly protiprávně poskytnuty podpory, aby je tedy uhradila a aby ukončila výše uvedené obchodní činnosti, které jsou podle ní nekalými praktikami, které vyplývají z těchto uvedených protiprávních podpor.
(11) Nařízením ze dne 12. února 2003 a s ohledem mimo jiné na zahájení řízení z podnětu Komise se soud prohlásil ze nepříslušný.
Společnost Corsair si svým předložením informací přála získat postoj Komise k této záležitosti, protože rozhodnutí soudu se jí zdálo v protikladu s jeho vlastními rozhodovacími postupy a s judikaturou Společenství.
(12) Společnost Corsair také předložila argumenty, jejichž cílem bylo podpořit kritiky původní podpory členského státu, obchodního rozvoje společnosti a dalších podpůrných daňových a sociálních opatření Komisí, které jí byly poskytnuty.
IV. PŘIPOMÍNKY FRANCIE
(13) Francouzské orgány sdělily dne 19. května 2003 Komisi, že návrhy převzetí společnosti Air Lib společností IMCA ztroskotaly, takže společnosti Air Lib neobnoví dne 5. února 2003 její dočasnou provozní licenci, jejíž planost v té době končila.
Z tohoto důvodu a z důvodu velikých finančních těžkostí společnost Air Lib dne 13. února 2003 ohlásila u obchodního soudu v Créteil úpadek, soud vyhlásil likvidaci dne 17. února; tato likvidace byla v odvolání potvrzena dne 4. dubna.
(14) Protože se v mezidobí zdálo, že není možný žádný postup, koordinátor pařížských letišť dne 30. března 2003 přistoupil k přerozdělení takto uvolněných přibližně 35000 letištních časů.
(15) Francie tedy poznamenala, že podle ní je formální vyšetřovací řízení zahájené dne 21. ledna 2003 bezpředmětné, protože soudní likvidace je jedním z řešení předpokládaných pokyny Společenství pro státní podpory při záchraně.
VI. ZÁVĚRY
(16) Komise poznamenává, že činnosti příjemce podpory byly ukončeny, aniž by došlo k jakémukoli jejich převzetí třetí osobou při soudním nebo jiném řízení.
Následně byla ukončena všechna případná narušení hospodářské soutěže vyplývající z opatření zavedeného francouzskými orgány ve prospěch společnosti Air Lib.
(17) Komise mimo jiné připomíná, že odst.
23 písm. d) pokynů Společenství pro státní podpory při záchraně a při restrukturalizaci podniku v obtížích, které byly zveřejněny v roce 1999 [3] stanoví, že likvidace podniku je jednou z příčin ukončení podpory na záchranu.
(18) Jak vyplývá z předchozího, formální vyšetřovací řízení, jež bylo zahájeno dne 21. ledna 2003 na základě čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES, se tedy stalo bezpředmětným.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Postup podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES zahájený dne 21. ledna 2003 proti společnosti AOM Air Liberté, nazývané "Air Lib", je uzavřen.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. dubna 2006
o státní podpoře, kterou má v úmyslu poskytnout Nizozemsko v rámci projektu Marktpassageplan v obci Haaksbergen Státní podpora č. C 33/2005 (ex N 277/2005)
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2006) 1184)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/746/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky podle uvedených článků,
vzhledem k těmto důvodům:
1. Postup
(1) Komise obdržela v dopise ze dne 23. ledna 2004, zaevidovaném dne 23. února 2004, stížnost týkající se možné podpory v souvislosti se stavebním projektem v obci Haaksbergen v Nizozemsku.
Dopisem ze dne 15. dubna 2004 požádala Komise nizozemské orgány o vysvětlení daného opatření.
Dopisem ze dne 18. května 2004, zaevidovaném dne 25. května 2004, sdělilo Nizozemsko Komisi, že uvedené opatření bude brzy oznámeno.
(2) Dopisem ze dne 25. června 2004, zaevidovaným dne 30. června 2004, oznámilo Nizozemsko, že obec Haaksbergen má v úmyslu poskytnout podporu stavebním podnikům, které se podílejí na projektu Marktpassageplan.
Dopisem ze dne 12. července 2004 požádala Komise o podrobnější informace, které byly poskytnuty během setkání se zástupci Komise dne 8. října 2004 a dopisem ze dne 30. prosince 2004, zaevidovaným dne 10. ledna 2005.
Dále poskytlo Nizozemsko doplňující informace dopisem ze dne 11. května 2005, zaevidovaným dne 18. května 2005.
(3) Dopisem ze dne 21. září 2005 oznámila Komise Nizozemsku, že se rozhodla v souvislosti s danou podporou zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(4) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [1].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k dané podpoře předložily své připomínky.
Komise žádné připomínky neobdržela.
(5) Reakce Nizozemska na zahájení formálního vyšetřovacího řízení byla zaslána dopisem ze dne 29. prosince 2005, zaevidovaným dne 5. ledna 2006.
2. POPIS
2.1. Projekt
(6) Obecní rada obce Haaksbergen, která má 24000 obyvatel a nachází se v provincii Overijssel poblíž hranice s Německem, se již od počátku devadesátých let zabývala myšlenkou revitalizovat zanedbané centrum města.
Ve spolupráci s poradci byly prostudovány různé možnosti, jak by mohly být do centra umístěny kvalitní bytové a obchodní prostory.
Ani první stavební podnik, se kterým chtěla obec daný projekt uskutečnit, ani sama obec nemohly koupit pozemky nezbytné pro realizaci projektu.
(7) Koncem devadesátých let získalo uvedené parcely šest stavebních podniků, které se následně spojily.
Podniky vypracovaly projekt, v jehož rámci mělo dojít k výstavbě 58 bytů a 11 obchodů.
Projekt nezahrnoval stavební práce, které by měly stavební podniky provést a následně předat k užívání obci, jako například infrastruktury.
Projekt zahrnoval výstavbu bytů a obchodů, které měly být prodány či pronajaty soukromým investorům.
Výpočty však ukázaly, že projekt nebude rentabilní.
2.2. Podpora ze strany veřejných orgánů
(8) Vzhledem k tomu, že obec přikládala realizaci projektu šesti stavebních podniků na revitalizaci městského centra velký význam a že mohla počítat s příspěvkem ze strany provincie, rozhodla se projekt podpořit, a to zejména pokrytím očekávané ztráty z projektu.
Obec již podepsala se stavebními podniky dohodu o spolupráci, avšak podpora uvedená v dohodě dosud nebyla poskytnuta.
(9) Veřejná podpora má být zejména poskytnuta formou dotace stavebním podnikům ve výši 2,98 milionu EUR ze strany obce (opatření 1).
Tato částka zahrnuje také finanční podporu poskytnutou obci na uvedený projekt ze strany provincie ve výši 453780 EUR (1000000 NLG) a odpovídá očekávané ztrátě z projektu vypočítané na základě odhadu nákladů a výnosů.
(10) Podle jednoho z ustanovení dohody o spolupráci vypočítá po dodání díla nezávislý auditor skutečné náklady a výnosy.
Pokud se později ukáže, že skutečná ztráta vypočítaná odborníkem je nižší než odhadovaná ztráta, na jejímž základě bude dotace poskytnuta, má být obci navráceno pouze 50 % části dotace, která převyšuje skutečnou ztrátu.
Jinými slovy si tak developerské společnosti mohou ponechat zbývajících 50 % části podpory, která nebude použita na pokrytí skutečné ztráty.
Toto ustanovení bude nadále označováno jako "ustanovení o částečném navrácení dotace".
V případě, že bude skutečná ztráta vyšší, než se očekává, dotace poskytnutá obcí zvýšena nebude.
(11) Vedle podpory poskytnuté formou dotace (opatření 1) zahájila Komise zároveň řízení v souvislosti s dalšími třemi opatřeními, která mohou představovat podporu.
Druhé opatření se týká bezplatného převodu několika parcel obecních pozemků na developerské společnosti [2] (opatření 2).
Podle sdělení nizozemských orgánů měly tyto parcely hodnotu 233295 EUR, avšak Komise neobdržela posudek o hodnotě.
Dále je obec odpovědná za 35 % nákladů, které by mohly vzniknout v souvislosti s náhradou škody na základě článku 49 zákona o územním plánování (Wet op de Ruimtelijke Ordening) po dokončení projektu (opatření 3).
Odpovědnost za zbývajících 65 % nesou developerské společnosti.
Dále také není jasné, zda bude obec při prodeji jedné parcely a budovy developerským společnostem vycházet z účetní či tržní hodnoty (opatření 4).
(12) Po dokončení projektu získá obec bezplatně několik parcel, které mají být podle stavebního povolení upraveny jako veřejné prostranství.
Sdělení neobsahovalo přesné ocenění uvedených parcel (opatření 2a).
2.3. Příjemci
(13) Příjemci v rámci uvedených opatření jsou stavební podniky, které se na projektu podílejí.
(14) Prvním podnikem přijímajícím přímo podporu je Rabo Vastgoed B.V. Tento podnik je součástí velké skupiny působící na mezinárodní úrovni, zejména ve finančním sektoru.
Podíl společnosti Rabo Vastgoed B.V. na projektu představuje 25 %.
(15) Podle dohody o spolupráci je druhým podnikem přijímajícím přímo podporu Centrum Haaksbergen B.V. Tento podnik byl zřízen pěti stavebními podniky pro účely uskutečnění tohoto projektu.
Těchto pět podniků má provést veškeré stavební činnosti, které jsou svěřeny společnosti Centrum Haaksbergen B.V. Jedná se tedy především o právní subjekt zřízený ad hoc, který neprovozuje "skutečnou" vlastní hospodářskou činnost.
Na základě výše uvedených skutečností lze dojít k závěru, že podpora poskytnutá společnosti Centrum Haaksbergen bude převedena na těchto pět podniků.
Podle nizozemských orgánů představuje podíl každého z uvedených podniků na projektu 15 %.
Nizozemsko zároveň uvedlo, že společnost RoTij Bouwontwikkeling Oost B.V. má mezinárodní působnost, zatímco ostatní čtyři stavební podniky – Besathij B.V., Bouwbedrijf Assink Eibergen B.V., Bouwbedrijf Deeterink B.V. a Bouwburo Jan Scharenborg B.V. – působí na regionální či místní úrovni.
(16) Přestože jsou příjemci podpory v tomto rozhodnutí označováni za "stavební" podniky, neznamená to, že se jejich činnosti omezují pouze na stavebnictví.
Zabývají se veškerou developerskou činností a realizací projektů v oblasti nemovitostí.
2.4. Relevantní trhy
(17) Relevantními trhy jsou trh v oblasti výstavby a prodeje bytů a domů určených k bydlení a trh v oblasti výstavby a pronájmu komerčních prostor.
Vzhledem k tomu, že se obec Haaksbergen nachází v blízkosti hranice s Německem, je pravděpodobné, že někteří nizozemští a němečtí dodavatelé a klienti působící na těchto trzích rozvíjejí své činnosti také v sousední zemi.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(18) Komise zahájila formální vyšetřovací řízení, neboť má podezření, že některá opatření, jež hodlá uskutečnit obecní rada, mohou představovat státní podporu a že takovou podporu nelze považovat za slučitelnou se společným trhem.
(19) V souvislosti s možným označením opatření veřejných orgánů za podporu poukázala Komise zejména na skutečnost, že ustanovení o částečném navrácení dotace představuje pro dotčené stavební podniky zvýhodnění.
(20) Pokud jde o případné výjimky z obecného zákazu státní podpory podle čl. 87 odst. 1, poukázala Komise nejprve na to, že se na dotčenou podporu nevztahují automatické výjimky podle čl. 87 odst. 2 písm. b) a c). Rovněž nebylo možné podporu považovat ve smyslu čl. 87 odst. 2 písm. a) za podporu projektu sociální povahy, a to mimo jiné proto, že nákup nových bytů není vyhrazen znevýhodněným osobám.
(21) V souvislosti s výjimkami podle čl. 87 odst. 3 poukázala Komise na skutečnost, že obec Haaksbergen se nenachází v regionu, kterému je poskytována podpora, a proto nepřipadá v úvahu regionální podpora na základě čl. 87 odst. 3 písm. a) a c). Výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. b) uplatnit pochopitelně nelze. Komise vypracovala různé pokyny a rámce, které stanoví, za jakých podmínek může být uplatněna podpora v rámci výjimky podle čl. 87 odst. 3 písm. c). Zdá se, že v daném případě nelze uplatnit žádné z těchto pokynů. Rovněž byla zvažována výjimka pro zanedbané městské oblasti [3]. Pro daný projekt však tuto výjimku nelze uplatnit, a to mimo jiné proto, že obec Haaksbergen není podle oznámení Komise městskou oblastí. Dané oblasti se logicky rovněž netýká evropský program URBAN II. Nelze uplatnit ani výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. d) v souvislosti s kulturou, neboť předmětem tohoto projektu je nová výstavba a nikoli rekonstrukce stávajících budov či jiný cíl v oblasti kultury.
4. Připomínky zúčastněných stran
(22) Komise neobdržela žádné připomínky zúčastněných stran.
5. Připomínky Nizozemska
(23) V reakci na zahájení formálního vyšetřovacího řízení poskytly nizozemské orgány dodatečné informace o bezplatném převodu parcel ze strany obce a na obec (opatření 2 a 2a).
Bezplatný převod parcel na stavební podniky (opatření 2) se týká pozemku o ploše 674 m2.
Obec naopak získá pozemek o ploše 1077 m2 (opatření 2a).
Nizozemské orgány předložily posudek o hodnotě, podle nějž má daný pozemek hodnotu 135 EUR na m2.
(24) S odkazem na jinou parcelu a budovu, které obec prodala stavebním podnikům (opatření 4), poskytly nizozemské orgány informace v tom smyslu, že transakční cena byla výrazně vyšší než cena, kterou obec za tyto nemovitosti před několika lety zaplatila.
6. Posouzení opatření
6.1. Existence státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
Státní zdroje
(25) U pěti zkoumaných opatření se bezpochyby jedná o státní zdroje.
Uvedená dotace (opatření 1) představuje přímý převod prostředků obce.
Převod parcel a budov mění celkovou hodnotu majetku obce (opatření 2, 2a a 4).
Také poslední opatření (opatření 3) souvisí s obecními prostředky, neboť v jeho rámci je poskytnuta záruka, která v budoucnu může vést k vyplacení prostředků, přičemž není požadována platba odpovídajícího záručního poplatku.
Zvýhodnění
(26) Dotace obce (opatření 1) představuje pro podniky přijímající podporu zvýhodnění, protože podniky získají prostředky, které by jinak za tržních podmínek nezískaly.
(27) Bezplatný převod pozemků ze strany obce (opatření 2) je kompenzován převodem většího pozemku (opatření 2a) na obec, jak je stanoveno v příslušné dohodě.
Podle posudku o hodnotě, který předložilo Nizozemsko, získá obec pozemek o čisté ploše v hodnotě 54405 EUR [4].
Tato dvě opatření proto společně nepředstavují pro stavební podniky žádné zvýhodnění.
(28) Obec bude zároveň odpovědná za 35 % nákladů, které by mohly vzniknout v souvislosti s náhradou škody týkající se projektu (opatření 3).
V kapitole 2, oddíle 1, bodě 2.1.2 oznámení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě záruk [5] se stanoví: "Výhodou státní záruky je, že s ní související riziko nese stát.
Skutečnost, že toto riziko nese stát, by za normálních okolností měla být kompenzována odpovídajícím poplatkem.
V případě, že se stát takového poplatku vzdá, vznikne danému podniku výhoda a stát přijde o možný zisk.
Dokonce i v případě, že stát poskytovanou záruku vůbec nemusí vyplatit, se může jednat o podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1. K poskytnutí podpory dochází v okamžiku, kdy je poskytnuta záruka, a nikoli v okamžiku, kdy je požadováno plnění záruky či kdy dochází v rámci podmínek záruky k platbě.
Skutečnost, zda záruka představuje podporu a pokud ano, jaká částka je předmětem takové podpory, musí být posouzena v okamžiku poskytnutí záruky."
V daném případě poukazuje Komise na skutečnost, že riziko, že v důsledku nároků na náhradu škody bude muset být vyplaceno odškodné, nesou částečně veřejné orgány, a že obec za takovou částečnou záruku neobdrží žádné poplatky.
Kvůli tomuto opatření se tedy podniky vyhnou nákladům, které by jim za normálních okolností v rámci stavebního projektu vznikly, ať už formou poplatků za záruku či pojistného, či – pokud si pojištění nesjednají – formou opatření k zajištění možné náhrady škod.
Jedná se tedy o zvýhodnění.
(29) Pokud jde o parcely a majetek prodané obcí stavebním podnikům (opatření 4), rozptýlily dodatečné informace, jež poskytly nizozemské orgány v souvislosti s cenou zaplacenou obcí za získání těchto pozemků, pochyby, které zazněly v souvislosti s možným prodejem v účetní hodnotě.
Dodatečné dokumenty totiž ukazují, že obec v krátké době zaznamenala výrazný kapitálový zisk.
Proto obec v tomto případě nepřišla o možný příjem.
Tato operace proto nepředstavuje pro stavební podniky žádné zvýhodnění.
(30) Lze učinit závěr, že dvě opatření představují pro stavební podniky zvýhodnění (opatření 1 a 3), avšak u ostatních opatření (opatření 2, 2a a 4) tomu tak není.
Posledně uvedená opatření proto nepředstavují státní podporu a nebudou dále zkoumána.
(31) Výše uvedené úvahy se týkaly možné podpory pro stavební podniky.
Komise se musí také zabývat tím, zda se zvýhodnění částečně nepřenese na kupující či nájemce bytů a obchodních prostor.
Kupující či nájemci si totiž mohou koupit či pronajmout bytové nebo obchodní prostory, které by jinak pravděpodobně vůbec neexistovaly, nebo by byly dražší.
Toto zvýhodnění je však nepřímé a rozptýlené.
V každém případě se na zvýhodnění 58 domácností pravděpodobně nevztahují pravidla pro státní podpory pro nepřímé příjemce podpory, kteří nevykonávají hospodářskou činnost.
U hospodářských subjektů, například u 11 obchodů, by bylo případné zvýhodnění velmi malé a v žádném případě by nedosahovalo úrovně stanovené v nařízení de minimis.
Komise proto své šetření omezí na možnou státní podporu v prospěch stavebních podniků.
Selektivita
(32) Opatření je zřetelně selektivní, neboť se omezuje na podniky, které se podílejí na daném projektu.
Narušení hospodářské soutěže
(33) Díky státní podpoře uskuteční podniky ztrátový projekt, který spočívá ve výstavbě a prodeji či pronájmu bytů a obchodních prostor.
Podpora proto představuje přímé narušení hospodářské soutěže, neboť nové byty a obchodní prostory se stanou součástí stávajícího bytového a nebytového fondu.
(34) Dále se může jednat o narušení hospodářské soutěže v případě, že státní podpora přesáhne výši ztráty, kterou v rámci projektu utrpí dané podniky.
Díky této dotaci "navíc" by dané podniky mohly například požadovat nižší ceny u budoucích projektů a/nebo by tyto prostředky mohly využít pro jiné činnosti.
Komise poukázala na skutečnost, že by k tomuto vedlejšímu narušení soutěže nedošlo, pokud by podniky musely v plné výši navrátit tu část dotace, která převyšuje skutečnou utrpěnou ztrátu stanovenou po dokončení projektu auditorem.
Komise zaznamenala, že si dané podniky mohou na základě ustanovení o částečném navrácení dotace ponechat 50 % části dotace, která převyšuje ztrátu.
Toto vedlejší narušení soutěže proto nelze vyloučit.
Vliv na obchod mezi členskými státy
(35) Komise vzala na vědomí, že se obec Haaksbergen nachází v blízkosti hranice s Německem.
Na trhu v oblasti výstavby a prodeje či pronájmu bytů nebo obchodních prostor tedy působí několik německých stavebních podniků.
Komise dále poukázala na skutečnost, že několik dotčených podniků působí na mezinárodní úrovni.
Proto by se přinejmenším mohlo jednat o možné nepříznivé ovlivnění obchodu.
(36) Dotace (opatření 1) a částečná záruka (opatření 3) mohou být podle čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES považovány za státní podporu. Bezplatný čistý převod parcel (opatření 2 a 2a, jež mají být provedena společně) a prodej jedné parcely a budovy (opatření 4) nejsou státní podporou.
6.2. Slučitelnost se společným trhem
(37) Nizozemsko ve svém sdělení nepožádalo o mimořádnou výjimku z obecného zákazu státní podpory podle čl. 87 odst. 1, která by tuto podporu umožnila.
(38) Jak bylo uvedeno výše, vyjádřila Komise v rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení pochybnosti ohledně toho, zda lze danou podporu považovat za slučitelnou se společným trhem na základě výjimek podle čl. 87 odst. 2 a čl. 87 odst. 3 písm. a), b) a d) či na základě pokynů a rámců stanovených podle čl. 87 odst. 3 písm. c). Nizozemsko ve své reakci na uvedené rozhodnutí nevzneslo k otázce slučitelnosti podpory se společným trhem žádné připomínky. Další šetření provedené Komisí nepřineslo v této věci žádné nové skutečnosti. Z toho důvodu dospěla Komise k závěru, že danou podporu nelze podle výše uvedeného právního základu považovat za slučitelnou se společným trhem.
(39) Pokud jde o možnou slučitelnost se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2, zastává Komise názor, že hospodářské činnosti, které uvedená podpora usnadňuje, neboli výstavbu a prodej a pronájem velmi kvalitních bytů a obchodních prostor, k nimž nemá přístup pouze určitá sociální kategorie, zcela jistě nelze považovat za službu obecného hospodářského zájmu. Ani proti tomu nevzneslo Nizozemsko žádné námitky. Proto se na danou podporu nemůže vztahovat čl. 86 odst. 2.
(40) V této souvislosti hodlá Komise prověřit, zda nelze podporu, která je předmětem opatření 1 a 3, považovat za přímo slučitelnou se společným trhem na základě čl. 87 odst. 3 písm. c), v němž je stanoveno, že "podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem", mohou být považovány za slučitelné se společným trhem.
(41) Prověřuje-li Komise, zda je určitá podpora přímo slučitelná se společným trhem na základě čl. 87 odst. 3 písm. c), přihlíží k cílům Společenství a zjišťuje, zda je zamýšlená podpora vhodná a přiměřená pro zamýšlené cíle a zda nemá nepřiměřený nepříznivý vliv na hospodářskou soutěž a obchod.
(42) Pokud jde o cíle, k nimž podporovaný projekt přispívá, zaznamenala Komise následující skutečnosti.
Nizozemské orgány uvedly, že podle průzkumu z roku 2001 se 65 % obyvatel obce Haaksbergen necítí v centru obce bezpečně, a radši se mu proto vyhýbá.
Tento chybějící pocit bezpečí potvrzují také policejní údaje o trestné činnosti.
Projekt je navržen tak, aby pomocí obchodů v přízemí a bytů nad nimi a pomocí nových obytných budov, které mají nahradit dosud nevyužívané území, navodil větší pocit bezpečí v dané oblasti.
Nizozemské orgány rovněž uvedly, že kolem centra obce sice úspěšně vznikly tři ulice s obchody, avšak samotné centrum stále ještě není z obchodního hlediska dostatečně rozvinuté a vytváří mezi těmito třemi ekonomicky úspěšnými nákupními zónami bariéru.
Cílem projektu je zvýšit atraktivitu centra, a tím zabránit dalšímu úpadku a rostoucímu množství prázdných obchodních prostor.
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem lze dojít k závěru, že daný projekt je z hlediska obecného zájmu prospěšný, což ostatně uvedla také obec ve zdůvodnění podpory.
(43) Pokud jde o přiměřenost podpory, Komise konstatovala, že podpora má pokrýt ztrátu, již by podniky utrpěly v rámci projektu, který by se bez podpory neuskutečnil.
Podpora je přiměřená do míry, do jaké pokrývá skutečnou ztrátu daných šesti podniků, které prodají či pronajmou byty a obchodní prostory za ceny, které jsou pro srovnatelné nemovitosti v dané oblasti obvyklé.
Projekt však rovněž zahrnuje možnou podporu "navíc" na základě ustanovení o částečném navrácení dotace.
Toto ustanovení z dohody o spolupráci mezi obcí a stavebními podniky totiž stanoví, že skutečnou ztrátu z projektu po jeho dokončení určí auditor na základě skutečných nákladů a výnosů.
Pokud bude skutečná ztráta nižší než odhadovaná ztráta, na jejímž základě bude dotace (opatření 1) v průběhu projektu poskytnuta, má být obci navráceno pouze 50 % části dotace, která převyšuje skutečnou ztrátu.
Stavební podniky si tedy mohou ponechat 50 % části dotace, která nepokrývá skutečnou ztrátu.
V případě, že například skutečná ztráta dosahuje přibližně nulové hodnoty místo očekávaných 2,98 milionů EUR, navrátí podniky zpět 1,49 milionů EUR a mohou si ponechat částku ve stejné výši.
Státní prostředky ve výši, která převyšuje skutečnou ztrátu, nejsou pro uskutečnění projektu nutné.
Je proto možné učinit závěr, že by pouze ustanovení o úplném navrácení části dotace, která převyšuje skutečnou ztrátu, mohlo omezit podporu na nezbytné minimum, a zajistit tak její přiměřenost.
Komise zároveň poukázala na skutečnost, že se takové "ustanovení o navrácení dotace v plné výši" musí také týkat podpory poskytnuté formou částečné záruky (opatření 3) a nejen dotace (opatření 1), jak je tomu nyní v případě ustanovení o částečném navrácení dotace.
(44) Pokud jde o rozsah narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu, Komise zaznamenala, že díky podpoře bude do stávajícího bytového a nebytového fondu zařazeno 58 bytů a 11 obchodů, které budou nabízeny za ceny v dané oblasti obvyklé pro srovnatelné nemovitosti.
Komise poukázala na skutečnost, že narušení hospodářské soutěže a příslušné důsledky pro obchodní podmínky, které tento nepříliš rozsáhlý, místní projekt způsobí, jsou nevýznamné a nepřeváží nad pozitivními dopady, jež byly uvedeny výše.
(45) Jak již bylo uvedeno v souvislosti s vedlejším narušením hospodářské soutěže, má Komise za to, že podpora, která kryje utrpěnou ztrátu, daným šesti podnikům neposkytuje prostředky, jež by podniky mohly použít u budoucích projektů k narušení hospodářské soutěže a nepříznivému ovlivnění obchodu.
Tento závěr však neplatí pro podporu, která bude poskytnuta nad úroveň skutečné ztráty.
Jak již bylo uvedeno, umožňuje takovou podporu "navíc" ustanovení o částečném navrácení dotace.
(46) Komise dospěla k závěru, že část podpory, která pokrývá skutečnou ztrátu z projektu stanovenou později nezávislým auditorem, usnadňuje rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, aniž by změnila podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
Komise rovněž učinila závěr, že pro uskutečnění projektu není nezbytná ta část podpory, která převyšuje skutečnou ztrátu stanovenou později nezávislým auditorem a která zároveň nepříznivě ovlivňuje obchodní podmínky.
7. Závěr
(47) Na základě výše uvedených úvah dospěla Komise k závěru, že část podpory, která kryje skutečnou ztrátu z projektu stanovenou po dodání díla nezávislým auditorem, v maximální výši 2,98 milionů EUR (opatření 1), navýšená o odpovídající záruční poplatek (opatření 3), je na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) slučitelná se společným trhem. Část podpory, která převyšuje skutečnou ztrátu z projektu stanovenou po dodání díla nezávislým auditorem, na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) ani na základě jiného ustanovení o výjimce slučitelná není. Tato část tedy není slučitelná se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Bezplatný převod parcel (opatření 2), který hodlá Nizozemsko provést ve prospěch stavebních podniků podílejících se na projektu Marktpassageplan v obci Haaksbergen, není státní podporou, neboť tento převod je kompenzován větším bezplatným převodem opačným směrem (opatření 2a).
Prodej jedné parcely a budovy těmto podnikům (opatření 4) rovněž není státní podporou.
Článek 2
Dotace ve výši 2984000 EUR (opatření 1) a pokrytí případných nákladů ve výši 35 % v souvislosti s náhradou škody na základě článku 49 zákona o územním plánování (Wet op de Ruimtelijke Ordening) (opatření 3), které hodlá Nizozemsko poskytnout podnikům podílejícím se na projektu Marktpassageplan v obci Haaksbergen, jsou státní podporou.
Článek 3
Část podpory uvedené v článku 2, která kryje skutečnou ztrátu z projektu stanovenou po dodání díla nezávislým auditorem, je slučitelná se společným trhem.
Část podpory uvedené v článku 2, která převýší skutečnou ztrátu z projektu stanovenou po dodání díla nezávislým auditorem, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 4
Nizozemsko do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k jeho splnění.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. dubna 2006,
o státní podpoře, kterou má Francie v úmyslu poskytnout společnosti Euromoteurs (C 1/2005 (ex N 426/2004))
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2006) 1540)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/747/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této Smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této Dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) Dopisem zaevidovaným dne 5. října 2004 sdělila Francie Komisi své rozhodnutí podílet se finančně na restrukturalizaci podniku Euromoteurs částkou 2 milióny EUR.
Případ byl zaevidován pod číslem N426/2004.
Dopisem ze dne 18. října 2004 Komise požádala o doplňující informace o oznámení.
Francie odpověděla dopisem ze dne 1. prosince 2004.
(2) Komise dopisem ze dne 19. ledna 2005 informovala Francii o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s tímto opatřením řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy. Toto rozhodnutí bylo zvěřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky k dotyčnému opatření.
(3) Dne 19. května 2005 Komise obdržela stanovisko francouzských orgánů.
Dne 12. října 2005 se konala schůzka představitelů francouzských orgánů a zástupců Komise.
Francouzské orgány poslaly Komisi informace dopisem ze dne 10. listopadu 2005 a mailem ze dne 31. ledna 2006.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce
(4) Společnost Euromoteurs S.A.S.
("Euromoteurs") vznikla z bývalé pobočky Moulinexu, která vyráběla elektrické motory určené především do domácích spotřebičů.
(5) Přesněji v prosinci roku 1999 Moulinex založil Compagnie Générale des Moteurs Electriques ("CGME") s cílem vytvořit pobočku na výrobu motorů.
V září roku 2001 bylo vyneseno rozhodnutí o soudním vyrovnání Moulinexu, jehož důsledkem je i soudní vyrovnání CGME.
Když v říjnu 2001 skupina SEB ("SEB") získala část Moulinexu, nepřebrala SGME, ale uzavřela s ní smlouvu o zásobování na čtyři roky, která jí umožnila pokračovat v činnosti.
(6) Dvanáct vedoucích pracovníků CGME vytváří v lednu roku 2002 společnost s ručením omezeným Compagnie Financière des Moteurs Electriques ("COFIME"), která se zabývá poradenskou činností a je většinovým vlastníkem Euromoteurs, společnosti, která byla založena v září téhož roku.
(7) V září roku 2002 COFIME a Euromoteurs přebírají aktiva CGME.
Rozhodnutí obchodního soudu, které transakci povolilo, zakazuje až do září roku 2004 propouštění z ekonomických důvodů a prodej aktiv.
(8) Tento zákaz je v rozporu s původním plánem nabyvatelů, který počítal se soustředěním výrobních prostředků CGME v jedné lokalitě namísto dvou a s propuštěním více než poloviny zaměstnanců.
Kromě toho musí podnik čelit výraznému poklesu prodeje, který je podle Francie způsoben velmi špatnou mezinárodní hospodářskou situací, snížením objednávek SEB a poklesem kurzu dolaru vůči euru.
(9) Vývoj účetních ukazatelů v Euromoteurs je následující:
(V miliónech EUR) _BAR_ 2002 (4 měsíce provozu) _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_
Obrat _BAR_ 13 _BAR_ 25 _BAR_ 18 _BAR_
Čistý výsledek _BAR_ -0 _BAR_ -1 _BAR_ -5 _BAR_
Kapitál a rezervní fondy _BAR_ 4 _BAR_ 3 _BAR_ -3 _BAR_
(10) V roce 2004 představoval prodej společnosti SEB 93 % obratu Euromoteurs.
2.2 Trh
(11) Podle informací zveřejněných v prosinci roku 2004 představuje výroba univerzálních motorů určených do domácností Euromoteurs 25 % evropské spotřeby.
Vzhledem ke strategii diverzifikace podnik předpokládá, že v roce 2006 vyrobí přibližně 10 % evropské spotřeby motorů pro sedadla.
(12) Podle francouzských orgánů se hlavní konkurenti Euromoteurs v oblasti výroby univerzálních motorů nacházejí v Evorpě a v Asii (Ametek, Domel, LG, Johnson Electric, Sun Motors) a v oblasti výroby motorů s trvalým magnetem (Valeo, Bosch, Meritor, Johnson Electric).
2.3 Plán restrukturalizace
(13) Plán restrukturalizace předložený francouzskými orgány je vypracován pro období dvou let od data platby oznámené podpory.
Zahrnuje tři oblasti: průmyslovou, finanční a sociální, v celkové výši 5,95 miliónu EUR:
- náklady na průmyslovou restrukturalizaci se odhadují na 1,10 miliónu EUR a restrukturalizace předpokládá:
1) uzavření jedné ze dvou výrobních lokalit
2) hledání finančně méně nákladných zásobovacích zdrojů
3) hledání nových obchodních partnerů
4) diverzifikaci v automobilovém odvětví (sedadlové motory).
- cílem finanční restrukturalizace je vyrovnání dluhu společnosti ve výši 2,50 miliónu EUR
- cílem sociální restrukturalizace je podpora rekvalifikace 246 propuštěných zaměstnanců ve výši 2,35 miliónu EUR.
(14) Předpokládá se, že plán bude financován takto:
- prodej jedné ze dvou výrobních lokalit 1,45 miliónu EUR
- záloha na objednávku SEB: 1,5 miliónu EUR
- uvolnění kapitálu akcionářů: 1 milión EUR
- podpora na restrukturalizaci.
2.4 Popis podpory
(15) Podle oznámení ze dne 5. října 2004 dosahovala výše podpory na restrukturalizaci částky 2 miliónů EUR.
(16) Podle dopisu francouzských orgánů ze dne 1. prosince 2004 byla oznámená pomoc vyplacena formou státní dotace ve výši 1 miliónu EUR a zrušením dluhu vůči místním orgánům (Regionální rada 1 milión EUR a Generální rady Manche a Calvados 0,25 miliónu EUR), což představuje celkovou částku ve výši 2,25 miliónu EUR.
(17) Francouzské orgány nakonec prohlásily v dopise ze dne 10. listopadu 2005, že "potřeba veřejného financování (…) dosahuje minimální výše 2,65 miliónu EUR."
(18) Výše oznámené pomoci tedy není stanovena s jistotou a dosahuje buď 2 miliónů EUR, 2,25 milliónu EUR, nebo 2,65 miliónu EUR.
3. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY.
(19) Rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy zahrnuje předběžné posouzení podpory podle pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [3] z roku 1999 ("pokyny").
(20) V tomto rozhodnutí Komise vyjádřila své pochybnosti o tom, zda-li bude plán restrukturalizace na obnovení životaschopnosti Euromoteurs úspěšný, zda nedojde k narušení hospodářské soutěže a zda-li bude podpora omezená na minimum.
(21) Komise rovněž uvedla, že Euromoteurs mohl získat určité daňové úlevy podle článku 44f všeobecného daňového zákoníku ("článek 44f").
Tyto podpory byly označeny za nezákonné a neslučitelné s rozhodnutím Komise 2004/343/ES ze dne 16. prosince 2003 o podporách na převzetí podniků v obtížích, jež jsou udělovány ve Francii [4], a Komise vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti oznámené podpory s rozsudkem ve věci "Deggendorf".
4. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN A FRANCIE
(22) Komise po zahájení řízení nedostala žádnou připomínku třetích stran.
Stanovisko Francie lze shrnout následujícím způsobem.
Nezákonná a neslučitelná podpora ve prospěch Euromoteurs podle článku 44f
(23) Francouzské orgány dopisem ze dne 19. května 2005 potvrdily, že Euromoteurs získal určité daňové úlevy podle článku 44f.
(24) V předcházejícím dopise Komisi ze dne 15. března 2005 francouzské orgány odhadly, že finanční výhody dosáhly maximální výše [5] 1,7 miliónu EUR pro Euromoteurs a 1,5 miliónu EUR pro COFIME.
(25) V době, kdy Euromoteurs získal výhody podle článku 44f, nepatřil do kategorie malých a středních podniků, která je stanovena doporučením Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků [6], a nenacházel se v oblasti způsobilé pro poskytnutí regionální pomoci.
Přestože přesná výše neslučitelné odměny, která se má vymáhat, není v době přijetí tohoto rozhodnutí známa, Komise odhaduje, že Euromoteurs bude muset uhradit přibližně 1,7 miliónu EUR. K této částce se musí rovněž připočítat úroky z vymáhání podle čl.
2 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [7].
(26) Francouzské orgány prohlásily ve svém stanovisku ze dne 19. května 2005, že výše podpory na restrukturalizaci Euromoteurs nepřihlížela k možnosti vrácení nezákonné a neslučitelné podpory, kterou společnost získala, a že "pokud by k takovému vrácení mělo dojít, způsobilo by výrazné zhoršení finanční situace Euromoteurs".
Obnovení životaschopnosti po restrukturalizaci
(27) Francouzské orgány informovaly Komisi o tom, že v polovině roku 2005 Euromoteurs uzavřel s Johnson Electric Industrial Manufacturing Ltd ("Johnson") degresivní smlouvu o dodávkách na tři roky, která nahradila smlouvy SEB s Euromoteurs, na 12 miliónů EUR v roce 2005 a na 9 miliónů EUR v roce 2006.
Tato smlouva rovněž umožňuje Euromoteurs zásobování surovinami a díly za výhodnějších podmínek společností Johnson.
(28) Francie zdůraznila, že podle Groupement interprofessionnel des fabricants d’appareils d’équipement ménager (Mezioborová organizace výrobců domácích spotřebičů) nejsou smlouvy o dodávkách v této výrobní oblasti běžné a jsou zřídka uzavřeny na více než jeden rok.
Z toho vyvozuje, že smlouva na tři roky je projevem vůle objednavatele navázat trvalé vztahy se svým dodavatelem.
(29) Francouzské orgány také předložily odhad zisku a ztrát a finančních prostředků Euromoteurs na rok 2006.
Kromě 9 miliónů EUR z prodeje společnosti Johnson Euromoteurs předpokládá, že diverzifikací zákazníků dosáhne obratu 6 miliónů EUR.
V listopadu roku 2005 bylo objednávkami dosaženo 25 % daného cíle a byly projednávány smlouvy na celkový prodej ve výši 0,6 miliónu EUR.
Vyvarování se nežádoucímu narušení hospodářské soutěže
(30) Francouzské orgány zdůraznily, že po uskutečnění průmyslové restrukturalizace Euromoteurs propustil 60 % zaměstnanců, zavřel jednu ze dvou výrobních lokalit a stal se tak středním podnikem ve smyslu Společenství.
Upozornily na to, že společnost musela soupeřit s velkými skupinami jako Ametek v Itálii, Domel ve Slovinsku a Goldstar v Korei, jejichž obchodní sítě byly mnohem více rozvinuté než sítě Euromoteurs.
(31) Vzhledem k tomu, že se Euromoteurs stal středním podnikem, francouzské orgány navrhly, aby se analýza Komise řídila novými pokyny pro podporu restrukturalizace [8].
5. POSOUZENÍ
5.1 Existence státní podpory
(32) Opatření oznámené Francií představuje státní podporu podle čl. 87 odst.
Vzhledem k tomu, že byla přiznána státem, bude financována ze státních zdrojů ve prospěch určené společnosti, tj. Euromoteurs.
Kromě toho má Euromoteurs na společném trhu konkurenty, jakými jsou např. Ametek v Itálii a Domel ve Slovinsku, a jeho výrobky jsou předmětem mezinárodního obchodu (Euromoteurs má zákazníky zvláště v Německu a v Egyptě).
Oznámené opatření tedy ovlivňuje obchod mezi členskými státy a narušuje, nebo by mohlo narušovat hospodářskou soutěž.
(33) Francie tedy dodržela svoje závazky podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
5.2 Slučitelnost podpory se společným trhem
Úvodní poznámka
(34) Jak se uvádí v rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 3. října 1991, Itálie v. Komise [9], "Při přezkoumávání slučitelnosti státní podpory se společným trhem Komise musí vzít v úvahu všechny relevantní okolnosti včetně těch, které již byly zohledněny v předcházejícím rozhodnutí, a stejně tak i závazky, které toto dřívější rozhodnutí mohlo uložit členskému státu".
(35) Soudní dvůr ve svém rozsudku ze dne 15. května 1997 ve věci "Deggendorf" [10] dokonce upřesnil, že pokud předchozí nezákonná a neslučitelná podpora nebyla dosud vrácena, jak ve svém rozhodnutí stanovila Komise, mělo by posouzení nové pomoci ve prospěch stejného příjemce vzít v úvahu: za prvé kumulativní účinek předchozí nezákonné a neslučitelné podpory a nové podpory a za druhé skutečnost, že předchozí podpora nebyla vrácena.
(36) Komise tedy ve svém posouzení slučitelnosti opatření oznámeného Francií vezme v úvahu všechny relevantní okolnosti včetně skutečnosti, že podle informací francouzských orgánů Euromoteurs získal dřívější podporu podle režimu, který Komise prohlásila za nezákonný a částečně neslučitelný, a že tato podpora, která nepatří mezi opatření, která nejsou podporou, ani podporou, jež byla Komisí prohlášena za slučitelnou, nebyla dosud vrácena tak, jak bylo stanoveno v rozhodnutí 2004/343/ES.
Výjimky z pravidla o zákazu státních podpor
(37) Podpora se musí posoudit jako státní podpora ad hoc v rámci tohoto posouzení. Čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy upravuje výjimky z obecného pravidla o neslučitelnosti uvedeného v čl. 87 odst. 1.
(38) Výjimky stanovené v čl. 87 odst. 2 Smlouvy se v tomto případě neuplatňují, neboť opatření podpory nemají sociální povahu a nejsou poskytovány jednotlivým spotřebitelům, nejsou určeny na náhradu škod způsobených přírodními katastrofami nebo jinými mimořádnými událostmi, a jejich cílem není podpora hospodářství některých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa. Stejně tak je tomu i v případě výjimek stanovených v čl. 87 odst. 3 písm. b) a d), které se jednoznačně neuplatňují.
(39) Další výjimky jsou uvedené v čl. 87 odst.
3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Vzhledem k tomu, že hlavní cíl podpory není regionální, ale týká se restrukturalizace podniku v obtížích, uplatňují se pouze výjimky uvedené v písm. c).
Ten předpokládá povolení státních podpor určených na usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností, pokud neovlivňují podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
Komise zveřejnila zvláštní pokyny určené pro posuzování podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
Vzhledem k tomu, že podpora byla oznámena před 10. říjnem 2004, musí se posuzovat podle kritérií uvedených v pokynech z roku 1999 [11], a ne podle návrhu francouzských orgánů.
Je zřejmé, že opatření nemá žádný jiný horizontální cíl.
Kromě toho Francie neuvádí žádný jiný cíl a pro dokázání slučitelnosti oznámeného opatření se opírá o uvedené pokyny.
Posouzení podpory jako podpory na restrukturalizaci
Způsobilost: Podnik v obtížích
(40) Aby mohl podnik získat podporu na restrukturalizaci, musí být považován za podnik v obtížích.
Tento pojem je stanoven v bodě 2.1 pokynů.
S upsaným kapitálem ve výši 4 miliónů EUR zaznamenal Euromoteurs v roce 2004 ztrátu ve výši 5,4 miliónu EUR, což přivedlo jeho vlastní jmění na -2,6 miliónu EUR.
Společnost tedy může být považována za podnik v obtížích podle bodu 5a) pokynů.
(41) Bod 7 pokynů upřesňuje, že nově vytvořený podnik není způsobilý k pobírání podpory na restrukturalizaci, i když je jeho výchozí finanční situace nejistá.
Vzhledem k tomu, že podnik byl založen před dvěma roky a jedním měsícem, není podle běžného postupu Komise při uplatňování pokynů považován za nově založený podnik.
Vyvarování se narušení hospodářské soutěže (body 35 až 39 pokynů)
(42) Po uskutečnění průmyslové restrukturalizace Euromoteurs propustil 60 % zaměstnanců, zavřel jednu ze dvou výrobních lokalit a stal se tak středním podnikem.
V důsledku toho se Komise domnívá, že podpora na restrukturalizaci přijatá nezávisle na nezákonné a neslučitelné podpoře nezpůsobí nepřípustné narušení hospodářské soutěže.
(43) Rozsudek Soudního dvora Evropských společenství [12] zároveň zdůraznil, že Komise musí při přezkoumávání slučitelnosti státní podpory se společným trhem vzít v úvahu všechny relevantní okolnosti včetně těch, které již byly zohledněny v dřívějším rozhodnutí, a stejně tak i závazky, které toto dřívější rozhodnutí mohlo uložit členskému státu.
(44) V tomto případě Komise došla k závěru, že pokud Euromoteurs nevrátil nezákonné podpory, které mu byly uděleny, měly by tyto podpory a nová oznámená podpora kumulativní účinek a Euromoteurs by získal nadměrnou a neoprávněnou výhodu, která by změnila podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
Dokud nebyla nezákonná a neslučitelná podpora vrácena, nedošlo k nápravě neoprávněného narušení hospodářské soutěže, které tato podpora způsobila.
Kdyby Euromoteurs získal vedle nezákonné a neslučitelné podpory ještě podporu na restrukturalizaci, bylo by toto narušení ještě více prohloubeno.
(45) Je nevyhnutelné, aby s cílem předejít neoprávněnému narušení hospodářské soutěže Euromoteurs vrátil nezákonnou pomoc, jež mu byla poskytnuta, dříve, než mu bude udělena oznámená pomoc na restrukturalizaci.
Obnovení životaschopnosti (body 32 až 34 pokynů)
(46) Bodle bodu 3.2.2 pokynů je poskytování podpory podmíněné prováděním plánu restrukturalizace, který má v přiměřené lhůtě umožnit obnovení dlouhodobé životaschopnosti na základě realistických předpokladů týkajících se jeho budoucích provozních podmínek.
(47) Obnovení životaschopnosti Euromoteurs vyžaduje, aby podnik vyřešil dva problémy: zefektivnění výrobního zařízení a diverzifikaci zákazníků, aby podnik nebyl závislý na objednávkách SEB (od roku 2002 trvalý pokles objednávek, dnes jsou zadávané prostřednictvím společnosti Johnson).
(48) K prvnímu bodu Komise uvádí, že uzavření lokality Carpiquet a propuštění 246 osob umožnily Euromoteurs podstatně snížit výrobní náklady (Francie odhadla, že výše úspor vytvořených soustředěním výroby v jedné lokalitě dosahuje výše 1,491 miliónu EUR) a přizpůsobit výrobní zařízení objemu prodeje.
(49) K druhému bodu, smlouva se společností Johnson pro období 2005 – 2007 dává podniku čas na upevnění strategie zabezpečením významné míry prodeje až do roku 2007.
Komise se na základě údajů, které má k dispozici, domnívá, že v oblasti výroby elektrických motorů začíná strategie diverzifikace Euromoteurs přinášet určité výsledky.
Naopak v případě trhu motorů do sedaček automobilů, druhého pilíře diverzifikačního plánu Euromoteurs, žádné jednání nepokročilo.
(50) Jediné číselné odhady, které francouzské orgány Komisi poskytly, se týkají roku 2006: podle nich bude obrat Euromoteurs 15 miliónů EUR s provozním výnosem 0,2 miliónu EUR a s čistým výnosem 1,7 miliónu EUR.
Komise se domnívá, že tyto údaje na jeden rok, které vykazují provozní marži 1,3 %, jí neumožňují vyvodit závěr, že plán restrukturalizace obnoví dlouhodobou životaschopnost podniku.
V roce 2006 Euromoteurs stále těží ze smlouvy podepsané se společností Johnson.
Tato smlouva však končí v roce 2007.
Výnosy omezené na rok 2006 nejsou tudíž dostačující k tomu, aby Komise mohla vyvodit závěr o trvalém obnovení životaschopnosti podniku.
(51) Kromě toho, jak Francie oznámila ve svém stanovisku ze dne 19. května 2005, oznámená pomoc a s ní spojený plán restrukturalizace nepočítají s vrácením nezákonné a neslučitelné podpory, kterou Euromoteurs získal podle článku 44f.
Vrácení bylo stanoveno rozhodnutím Komise 2004/343/ES a částka, kterou má Euromoteurs vrátit, se odhaduje na 1,7 miliónu EUR.
Toto vrácení prohloubí finanční problémy podniku a Komise se domnívá, že za těchto podmínek nemůže být plán považován za realistický.
Toto hodnocení potvrzuje skutečnost, že francouzské orgány informovaly v listopadu roku 2005 Komisi o tom, že potíže spojené s restrukturalizací Euromoteurs (zvláště finanční náklady) byly v době oznámení podhodnoceny a že veřejné financování podniku by se mělo zvýšit (+132,5 %).
(52) Vzhledem na výše uvedené skutečnosti došla Komise k závěru, že francouzské orgány neprokázaly, že oznámený plán restrukturalizace vychází z realistických předpokladů a umožní obnovení životaschopnosti podniku.
Podpora omezená na minimum (body 40 a 41 pokynů)
(53) Náklady na plán restrukturalizace sdělené Komisi odhadly francouzské orgány na 5,95 miliónů EUR.
Plán odůvodňuje veřejné financování ve výši 2 miliónů EUR.
Francouzské orgány informovaly v listopadu roku 2005 Komisi o tom, že potíže spojené s restrukturalizací Euromoteurs (zvláště finanční potřeby) byly v době oznámení podhodnoceny a že veřejné financování podniku by mohlo být odhadnuto na minimální částku 2,65 miliónů EUR.
Komisi nebyl odevzdán žádný podrobný výpočet této nové potřeby (ať už v podobě dodatečných nákladů na restrukturalizaci, nebo nových potřeb finančních prostředků).
(54) V důsledku toho se Komise jednoznačně domnívá, že francouzské orgány neprokázaly, že na obnovení životaschopnosti podniku je nezbytná částka vyšší než 2 milióny EUR a nemůže tedy dojít k závěru, že oznámená pomoc je omezena na minimum.
Pravidlo jediné podpory
(55) Podle francouzských orgánů nebyla Euromoteurs v minulosti poskytnuta žádná podpora na restrukturalizaci,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Francie zamýšlí poskytnout společnosti Euromoteurs ve výši 2 miliónů, 2,25 miliónu nebo 2,65 miliónu EUR, je neslučitelná se společným trhem.
Z tohoto důvodu nemůže být tato podpora poskytnuta.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. července 2006
o státní podpoře č. C 30/2004 (ex N 34/2004) uplatňované Portugalskem, která osvobozuje od daně z příjmu právnických osob kapitálové zisky z některých operací/transakcí, jež byly provedeny veřejnými podniky
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2006) 2950)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/748/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedeným článkem podaly připomínky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Na základě informací o uvedeném osvobození kapitálových zisků od daně na základě článku 25 portugalského statutu daňových zvýhodnění, jež bylo poskytnuto portugalskými orgány některým veřejným podnikům (Estatuto do Benefícios Fiscais) (dále jen "EBF") [2], požádala Komise uvedené orgány o podrobné informace, a to dopisem ze dne 14. března 2001.
(2) Portugalské orgány odpověděly dopisem ze dne 25. dubna 2001.
Dne 28. října 2003 bylo požádáno o další informace; odpověď na ně byla obdržena dne 30. ledna 2004.
Portugalské orgány poskytly doplňující informace dopisem ze dne 8. září 2004.
(3) Dopisem ze dne 6. října 2004 [3] Komise informovala Portugalsko o svém rozhodnutí zahájit ohledně tohoto opatření řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. V uvedeném rozhodnutí, jež bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [4], vyzvala Komise zúčastněné strany, aby k opatření podaly své připomínky.
(4) Dopisem, který Komise obdržela dne 21. prosince 2005, podaly portugalské orgány své připomínky.
(5) Žádná ze zúčastněných stran připomínky nepodala.
II. PODROBNÝ POPIS REŽIMU PODPOR
(6) Osvobození od daní jsou stanovena v článku 25 EBF pod názvem "Kapitálové zisky v rámci procesu privatizace", který odpovídá článku 32 C v původním znění z roku 2000, předtím než byl EBF přezkoumán nařízením vlády č. 198/2001 ze dne 3. července.
(7) Ustanovení článku 25 EBF stanoví, že pro účely zjištění zdanitelného zisku v dani z příjmu právnických osob podniků s výhradně veřejným kapitálem, jakož i společností, jež je ovládají, zdanitelný základ nezahrnuje kapitálové zisky pocházející z privatizace nebo postupů restrukturalizace provedených v souladu se strategickým směřováním v rámci výkonu funkce státního akcionáře, jež jsou jako takové uznány vyhláškou ministra financí.
(8) Ustanovení článku 25 portugalského EBF vstoupilo v platnost dne 1. ledna 2000 v souladu s článkem 103 zákona 3-B/2000 ze dne 4. dubna.
III. DŮVODY ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(9) Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení naznačovalo, že článek 25 EBF zřejmě představuje režim státních podpor ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Tento režim byl pravděpodobně podporou na provoz a na základě dostupných informací byl neslučitelný se společným trhem, neboť nebyl určen na jakékoli způsobilé investice či výdaje.
Zdá se, že žádná z výjimek podle čl. 87 odst.
2 a 3 Smlouvy o ES se nepoužije. Opatření však představovalo neodůvodněnou podporu, která poskytovala výhodu veřejným podnikům v neprospěch jejich konkurentů ze soukromého sektoru.
IV. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKA
(10) Dopisem, který Komise obdržela dne 21. prosince 2005, Portugalsko potvrdilo údaje, které již byly předloženy při předběžném posouzení Komise.
(11) Portugalské orgány shrnují vývoj zdanění kapitálových zisků v rámci daně z příjmu právnických osob v Portugalsku takto:
- Od roku 1993 znovu investované kapitálové zisky byly předmětem zvýhodněného daňového režimu, pokud vyplývají z hmotných aktiv nebo z akcií holdingových společností (sociedades gestoras de participações sociais) [5].
V tomto případě je opětovné investování příjmů důvodem k vynětí ze zdanitelných příjmů.
- Tato situace se začala měnit od roku 2001 [6].
Pozitivní saldo mezi kapitálovými zisky a ztrátami se zdaňovalo takto: pokud byly zisky reinvestovány v roce, kdy jich bylo dosaženo, pětina těchto zisků se zdaňovala v tom roce a pětina v každém z následujících čtyř let.
- Od roku 2002 se polovina kapitálových zisků zdaňovala, i když byly reinvestovány [7].
- V roce 2003 se situace opět změnila: holdingové společnosti (jakož i společnosti rizikového kapitálu) byly zcela zproštěny daně z realizovaných kapitálových zisků z akcií, jejichž byly držiteli po dobu nejméně jednoho roku [8].
(12) Portugalské orgány tvrdí, že právní předpisy pro osvobození od daně se omezovaly pouze na to, že v případě podniků veřejného sektoru budou uplatňována táž pravidla zdaňování kapitálových zisků a daňové neutrality, jež se používají v případě soukromých podniků, které procházejí restrukturalizací, od daňové reformy z roku 1988 a zavedení daně z příjmu právnických osob.
(13) Portugalské orgány v tomto ohledu argumentují, že na základě portugalských právních předpisů pro osvobození od daní byly reinvestované kapitálové zisky předmětem zvýhodněného daňového režimu, pokud pocházejí z hmotných aktiv nebo z akcií holdingových společností.
V tomto případě je opětovné investování zisků důvodem k vynětí ze zdanitelných zisků, což představuje základní prvek portugalského daňového režimu.
(14) Na základě článku 25 EBF jsou ze zdanitelného základu daně z příjmu právnických osob vyňaty rovněž kapitálové zisky podniků, které zcela vlastní stát, a podniků, které jsou těmito státními podniky kontrolovány.
Na tyto subjekty rozšiřuje daňový režim pro kapitálové zisky, které holdingové společnosti reinvestují, a na restrukturace uskutečněné jinými soukromými podniky.
Způsobilé podniky tak nemají finanční výhody, když se jich týkají privatizace, reorganizace nebo procesy restrukturalizace.
(15) Podle portugalských orgánů je účelem článku 25 EBF zabránit tomu, aby do privatizací a procesů restrukturalizace podniků veřejného sektoru zasahovaly veřejné holdingové společnosti, čímž je ulehčen výkon funkce státního akcionáře.
(16) Portugalské orgány uvádějí, že článek 25 EBF neobsahuje ustanovení vytvářející výjimečný daňový režim pro kapitálové zisky ve srovnání s běžným režimem.
Z jeho uplatňování neplyne pro podniky, jež jsou příjemci podpory a jichž se týkají procesy reorganizace a restrukturalizace, žádná další výhoda.
(17) Portugalské orgány rovněž sdělují, že mají v úmyslu zrušit článek 25 EBF.
Od jeho zrušení by se tudíž na každý proces restrukturalizace nebo privatizace, jímž by procházel některý veřejný podnik, uplatňoval běžný portugalský režim daňového zvýhodnění, jenž se používá na soukromé podniky.
(18) Pokud jde o navracení protiprávní podpory, portugalské orgány tvrdily, že a) uvedený režim byl využit pouze u čtyř transakcí a že v každém případě by soukromý podnik získal stejné daňové zvýhodnění, kdyby vytvořil holdingovou společnost a reinvestoval kapitál do finančních aktiv a že b) o třech z oněch čtyř transakcí rozhodla správní rada banky Caixa Geral de Depósitos (CGD) k soukromým účelům (vytvoření holdingové společnosti) vzhledem k tomu, že v té době článek 25 EBF ještě nebyl schválen.
Jelikož podnikům nebyla poskytnuta žádná finanční výhoda z veřejných prostředků, portugalské orgány tvrdí, že žádnou podporu není třeba vracet.
(19) Režimu využily tyto čtyři transakce:
- První transakce se týká postoupení od společnosti Mundial Confiança (MC), dceřiné pojistné společnosti portugalské finanční instituce CGD, jejího podílu (5,46 %) v Crédito Predial Português (CPP) do Banco Santander Central Hispano (BSCH) dne 5. dubna 2000.
Kapitálové zisky, jichž společnost MC dosáhla, činily 9,3 milionu EUR.
- Druhá transakce se týká postoupení od Banco Pinto & Sotto Mayor (BPSM), jež byla v době transakce kontrolována společností CGD, jejího podílu (94,38 %) v Banco Totta & Açores (BTA), jakož i jejího podílu (7,09 %) v CPP do BSCH dne 7. dubna 2000.
Kapitálové zisky, jichž společnost BPSM dosáhla, byly odhadnuty na 310 milionů EUR.
- Třetí transakce se týká výměny akcií mezi MC a BCP.
Společnost MC prodala svůj podíl (53,05) v BPSM do BCP a výměnou tak získala zhruba 10 % kapitálu BCP dne 19. června 2000.
Kapitálové zisky, jichž společnost MC dosáhla, činily 1566,4 milionu EUR.
- Poslední čtvrtá transakce se týká kapitálových zisků z prodeje podílu CGD v brazilské bance ITAÚ, S.A., ke kterému došlo v letech 2000 až 2003.
Celkové kapitálové zisky, jichž společnost CGD dosáhla, činily 357,4 milionu EUR.
(20) O prvních třech transakcích bylo rozhodnuto na základě dohod mezi "Grupo Champalimaud" a BSCH.
Společnosti CGD a BSCH za tímto účelem podepsaly dne 11. listopadu 1999 dohodu, podle níž:
- společnost BSCH koupila podíly Antónia Champalimauda v "Grupo Champalimaud" a poté je prodala společnosti CGD.
- Podíly v BTA a v CPP byly prodány společnosti BSCH.
(21) Cílem restrukturalizace skupiny "Grupo Champalimaud" bylo oddělit činnosti vztahující se k bankovnictví a pojišťovnictví s cílem zvýšit účinnost, s níž portugalské orgány provádějí kontrolu (Banco de Portugal e Instituto de Seguros de Portugal).
(22) Ve čtvrtém případě bylo o postoupení rozhodnuto na základě nové dohody mezi CGD a Unibanco – União de Bancos Brasileiros, S.A.
(23) Cílem předmětného opatření je zajistit daňovou neutralitu privatizačních operací a procesů restrukturalizace, které se týkají podniků s výhradně veřejným kapitálem a podniků, které jsou jimi kontrolovány.
(24) Portugalské orgány jakožto akcionáři CGD zaslaly dne 18. října a 31. března 2000 dopisy ministra financí, které v souladu se strategickým směřováním povolovaly výše uvedené operace.
V. POSOUZENÍ PODPORY
V.1.
Posouzení jakožto státní podpory
(25) Komise potvrzuje postoj, který zaujala v rozhodnutí o zahájení formálního řízení, posuzující opatření jako státní podporu.
Ustanovení článku 25 EBF, které od daně z příjmu právnických osob osvobozuje kapitálové zisky veřejných podniků pocházející z privatizačních operací a procesů restrukturalizace, představuje režim státních podpor.
(26) Soudní dvůr systematicky hájil stanovisko, že opatření, jehož prostřednictvím veřejné orgány některým podnikům udělují daňová zvýhodnění, jež (i když nedochází k převodu státních zdrojů) staví příjemce do příznivější finanční situace než jiné daňové poplatníky, představuje podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy státní podporu [9].
Státní zdroje
(27) Opatření stanovené v článku 25 využívá státních zdrojů, protože se zakládá na nevybrání korporačních daní, které by za normálních okolností stát vybral.
Rozhodnutím vzdát se tohoto příjmu je naplněno kritérium pro státní zdroje.
Selektivní výhoda
(28) Ve srovnání s daňovým režimem, který se v Portugalsku za normálních okolností používá na kapitálové zisky, poskytují ustanovení článku 25 EBF příjemcům výhodu.
(29) Běžný daňový režim, který je třeba zohlednit, je režim pro podniky bez ohledu na jejich vlastnictví (veřejné či nikoli) a na jejich povahu (holdingová společnost či nikoli).
(30) Běžný daňový režim není režim použitelný výhradně na holdingové společnosti, protože do transakcí, na které se vztahuje článek 25 EBF (procesy restrukturalizace), mohou být zapojeny jak holdingové společnosti tak jiné společnosti.
(31) Pokud jde o daňový režim pro kapitálové zisky, jichž dosáhly holdingové společnosti v Portugalsku, začal být zvýhodněný daňový režim uplatňován v roce 1993.
V době, kdy uvedené transakce proběhly, byl však uvedený zvýhodněný režim možný pouze v případě, že příjmy byly reinvestovány.
To znamená, že i ve srovnání s režimem pro holdingové společnosti, jenž v Portugalsku nebyl běžným daňovým režimem, byla selektivní výhoda poskytnuta podnikům s výhradně veřejným kapitálem a podnikům, které jsou jimi kontrolovány.
(32) Osvobození od daní z kapitálových zisků staví veřejné podniky, jež ho využívají, do výhodného postavení v porovnání s jinými podniky, které působí ve stejných hospodářských odvětvích, pokud by uvedené veřejné podniky využívaly při výkonu svých činností vyššího cash flow.
Bez ohledu na cíl opatření je povaha státní podpory posuzována podle jejích dopadů a nikoli podle jejích cílů.
(33) Výhoda je poskytována pouze některým podnikům, a to sice podnikům s výhradně veřejným kapitálem a podnikům, jež jsou jimi kontrolovány a jichž se týkají procesy privatizace nebo reorganizace, jež se řídí politickými cíli státu.
Všechny ostatní podniky jsou vyňaty, a to včetně soukromých podniků, které jsou v hospodářské soutěži s podniky veřejného kapitálu, jež jsou příjemci podpory.
Sdělení Komise o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti [10] uvádí, že když jsou například některé veřejné podniky osvobozeny od daně z příjmu právnických osob, pravidla udělující uvedené preferenční zacházení podnikům, které mají právní status veřejného podniku a které vyvíjejí hospodářskou činnost, mohou být ve smyslu článku 92 Smlouvy posuzována jako státní podpory.
(34) Daňová ustanovení článku 25 EBF jsou de jure selektivní, neboť se týkají pouze některých podniků (a to veřejných podniků nebo podniků jimi kontrolovaných).
Kromě toho se opatření de facto uplatňovalo výhradně na veřejné podniky v odvětví bankovnictví a pojišťovnictví nebo na podniky jimi kontrolované, což vyplývá z údajů poskytnutých portugalskými orgány.
(35) Portugalské orgány popírají, že opatření je selektivní povahy, a tvrdí, že totéž opatření je určeno subjektům veřejného sektoru jakožto kategorii podniků a že se tedy jedná o opatření obecné povahy.
Takový argument však Komise nemůže z následujících důvodů přijmout:
(36) Zaprvé z hlediska daňových dopadů neexistuje takové pojetí podniků veřejného sektoru, vzhledem k tomu že podniky, které potenciálně mohou těžit z výhody poskytnuté podle článku 25 EBF, mohou v zásadě působit na nejrůznějších trzích.
(37) Zadruhé stávající opatření neumožňuje určit specifické aspekty veřejných podniků ve srovnání se soukromými podniky.
Soukromé podniky a zahraniční veřejné podniky s pobočkami v Portugalsku mohou rovněž podporovat programy na reorganizaci.
Kromě toho se mohou jejich akcionáři rozhodnout podniky prodat, ale režimu by nevyužívali.
(38) Zatřetí je toto opatření určeno pouze na jediné pododvětví veřejných podniků: podniků, v nichž probíhá proces privatizace nebo reorganizace, pokud tyto operace jako takové ministr financí uzná.
Selektivní povaha tohoto opatření, i mezi podniky veřejného sektoru, vyplývá rovněž z pravomoci rozhodovat podle volného uvážení, kterou příslušný orgán má.
(39) Komise tedy dospívá k závěru, že článek 25 EBF poskytuje selektivní výhodu.
Selektivní povaha předmětného opatření není odůvodněna podstatou a hospodárností portugalského daňového systému.
Dopad na obchodní výměnu a narušení hospodářské soutěže
(40) Uděluje-li článek 25 EBF veřejným podnikům, v nichž probíhá proces privatizace nebo restrukturalizace, možnost využívat sníženého zdanění kapitálových zisků, poskytuje jim výhodu z hlediska podnikání a posiluje jejich postavení oproti jiným podnikům.
Komise ve svém posouzení nemusí stanovit, zda má podpora skutečný dopad na obchodní výměnu mezi členskými státy nebo zda skutečně dochází k narušení hospodářské soutěže, ale musí pouze posoudit, zda tyto podpory mohou ovlivnit obchodní výměnu a narušit hospodářskou soutěž [11].
Pokud podpora poskytnutá členským státem posiluje postavení jednoho podniku oproti jiným podnikům, které s ním jsou v rámci Společenství v hospodářské soutěži, je třeba mít za to, že uvedené podniky jsou touto podporou poškozeny [12].
(41) Kromě toho všichni příjemci z režimu působí v odvětví bankovnictví a pojišťovnictví, odvětvích, jež jsou již mnoho let otevřena hospodářské soutěži.
Postupná liberalizace zvýšila hospodářskou soutěž, která by již mohla být výsledkem volného pohybu kapitálu, jejž předpokládá Smlouva o ES.
(42) Vlivy na obchodní výměnu mezi členskými státy a dopad podpor z hlediska narušení hospodářské soutěže lze zvláště pociťovat v uvedených odvětvích [13].
(43) Daný režim podpor tedy může ovlivnit obchodní výměnu a narušit hospodářskou soutěž.
Závěr
(44) Z výše uvedeného vyplývá, že výjimečný režim stanovený v článku 25 EBF, který od daně z příjmu právnických osob osvobozuje kapitálové zisky veřejných podniků pocházející z privatizačních a restrukturačních operací, představuje ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES režim státních podpor.
V.2.
Posouzení režimu jakožto protiprávní podpory
(45) Portugalsko uplatňovalo tento režim podpor, aniž by jej oznámilo.
Portugalsko tedy uplatňováním článku 25 EBF porušilo ustanovení čl. 88 odst.
V.3.
Slučitelnost protiprávního režimu podpor
(46) Tato podpora není slučitelná s čl. 87 odst.
2. Nejedná se o podporu sociální povahy, která je poskytována jednotlivým spotřebitelům, jejím cílem ani není nahradit škody způsobené přírodními katastrofami nebo výjimečnými událostmi; nejedná se rovněž o podporu, která je poskytována hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(47) Podpora se uplatňuje stejným způsobem na celém území státu a nemůže tedy být považována za slučitelnou s čl. 87 odst. 3 písm. a) a c), jehož cílem je rozvoj určitých oblastí.
(48) Komise má za to, že předmětná podpora na provoz nemůže být pokládána za podporu rozvoje určitých hospodářských činností ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. c) zejména proto, že toto ustanovení vyžaduje, aby podpory "neměnily podmínky obchodní výměny v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem", což je podmínka, která v tomto případě podle Komise není splněna. Tato podpora nesplňuje žádnou z podmínek stanovených v pokynech Společenství k podporám na záchranu a restrukturalizaci, jež byly v době jejího poskytování platné [14].
Není sledován jakýkoli jiný horizontální cíl společného zájmu.
Její uplatňování pouze na odvětví finančnictví nic nemění na závěru posouzení zejména proto, že vliv na obchodní výměnu mezi členskými státy a dopad této podpory na provoz z hlediska narušení hospodářské soutěže je v tomto odvětví zvláště citlivý.
87 odst. 3 písm. d) (podpory určené na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví) a písm. e) (jiné kategorie podpor stanovených rozhodnutím Rady).
Portugalsko se nikdy nedovolávalo jakékoli z těchto výjimek.
(50) Kromě toho podpora rovněž není slučitelná ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. b). Podporu nelze považovat za "projekt společného evropského zájmu", neboť je určena veřejným podnikům určitého členského státu a ne Společenství jako celku, a nepodporuje konkrétní a přesně definovaný projekt; jejím cílem rovněž není "náprava vážné poruchy v hospodářství některého členského státu", neboť bez podpory by portugalské hospodářství pravděpodobně neutrpělo vážnou poruchu.
(51) Portugalsko se v každém případě, s výjimkou velmi obecných prohlášení, nedovolávalo jakékoli z výjimek Smlouvy.
VI. NAVRÁCENÍ PROTIPRÁVNÍ PODPORY
(52) Ve smyslu čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/99 rozhoduje Komise v záporných rozhodnutích o protiprávních podporách, že daný členský stát musí přijmout všechna nezbytná opatření, aby od příjemce získal podporu zpět. Komise však nesmí vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství.
(53) Komise má za to, že v daném případě neexistuje žádná obecná zásada práva Společenství, která by zabraňovala navrácení podpory.
(54) Portugalské orgány tvrdí, že čtyři transakce, které využívaly režimu, by byly v každém případě osvobozeny od daní na základě portugalského režimu pro holdingové společnosti.
Kromě toho tři z těchto transakcí již byly schváleny v rámci předcházejícího režimu, neboť v dané době článek 25 EBF ještě nebyl schválen.
Portugalské orgány proto tvrdí, že podporu není třeba vracet.
(55) Podle judikatury Soudního dvora [15] a sdělení Komise o přímém zdanění podniků [16] musí být obnovení předchozí situace posuzováno ve fázi, kdy jsou prostředky navraceny, aby bylo možno stanovit, zda existuje alternativní daňový režim, který by, nejedná-li se o protiprávní podporu a v rámci vnitrostátních pravidel slučitelných s právem Společenství, předmětným podnikům poskytl obdobnou výhodu.
(56) Částka, která má být navrácena s cílem obnovit předchozí situaci, odpovídá rozdílu mezi: i) celkovou čistou podporou poskytnutou veřejným podnikům nebo podnikům jimi kontrolovaným podle článku 25 EBF a ii) "běžným" daňovým režimem, který by se použil, kdyby předmětné operace probíhaly bez podpůrného opatření.
Soudní dvůr v tomto ohledu v rozsudku ve věci "Unicredito" [17] uvádí, že částky, jež mají být navráceny, by neměly být stanoveny na základě různých operací, které podniky mohly provádět, pokud nezvolily druh operace, pro niž bylo využito podpory.
Komise v této souvislosti nemusí zohledňovat volby, které zúčastněné strany mohly učinit, jako např. provádět operace jiným způsobem.
(57) Při posuzování situace, ke které by došlo, kdyby předmětné operace byly uskutečněny, aniž by došlo ke snížení daně, se musí analyzovat každá z operací, při nichž bylo využito článku 25 EBF.
V daném případě může být tato analýza provedena na základě informací, které poskytly portugalské orgány, aniž by bylo dotčeno další posouzení každé transakce na základě nových informací, které budou dostupné.
První dvě transakce
(58) První transakce se týká prodeje, kdy společnost MC prodala společnosti BSCH svůj podíl ve společnosti CCP, a to dne 5. dubna 2000.
Druhá transakce se týká prodeje, kdy společnost BPSM, ovládaná společností CDG, prodala svůj podíl ve společnosti BTA a ve společnosti CPP společnosti BSCH, a to dne 7. dubna 2000.
(59) Vzhledem k tomu, že článek 25 EBF ještě nebyl zveřejněn v době, kdy obě transakce byly posuzovány, byly obě transakce plánovány a schváleny správními orgány společnosti CGD v souladu s daňovými právními předpisy pro holdingové společnosti.
V tomto ohledu by bylo vytvoření holdingových společností, jakož i následné prodeje či výměny akcií, osvobozeno od daně na základě běžného portugalského daňového režimu.
Portugalské orgány Komisi předaly všechny příslušné doklady.
(60) Ve skutečnosti nebyla v rámci posuzovaných transakcí volba subjektů vůbec náhodná; správní rady předmětných skupin již stanovily a schválily uvedená rozhodnutí.
Kromě toho již byly splněny podmínky pro uskutečnění transakcí v rámci obecných daňových právních předpisů pro holdingové společnosti.
Portugalské orgány potvrdily, že pro takové transakce není nezbytné získat předchozí souhlas daňových správních orgánů.
(61) Komise má proto za to, že v těchto dvou případech není nezbytné podpory navracet.
Uplatnění článku 25 EBF na tyto transakce neznamenalo žádnou výhodu, neboť při neexistenci uvedeného článku a na základě povahy uskutečněné operace by společnosti MC a BPSM byly osvobozeny v rámci režimu osvobození pro holdingové společnosti, což je běžný daňový režim podle vnitrostátních pravidel.
Třetí transakce
(62) Třetí transakce se týká výměny akcií mezi MC a BCP, jak je vysvětleno výše.
(63) Tímto způsobem by kapitálové zisky realizované společností MC výměnou většiny kapitálu společnosti BPSM v akciích, které představují zhruba 10 % základního kapitálu společnosti BCP, podléhaly "zvláštnímu režimu pro fúze, rozdělení, převody aktiv a výměny podílových jednotek" podle článků 67 až 72 zákoníku o dani z příjmu právnických osob.
V uvedených článcích se uplatňuje směrnice č. 90/434/EHS [18], která členským státům nedává jinou možnost, než operaci osvobodit od daní.
(64) Ministr financí rozhodnutím ze dne 14. listopadu 2000 rozhodl v případě této transakce uplatnit článek 25 EBF. V tomto případě však z uplatnění článku 25 EBF nevyplývá žádná výhoda, neboť osvobození od zdanění ukládá směrnice Společenství provedená prostřednictvím čl.
71 odst. 1 zákoníku o dani z příjmu právnických osob a jedná se o běžný daňový režim, který, nejedná-li se o protiprávní podporu a v rámci vnitrostátních pravidel slučitelných s právem Společenství, by byl na skutečně provedenou operaci uplatněn.
V tomto případě proto není třeba podporu navracet.
Čtvrtá transakce
(65) Poslední čtvrtá transakce se týká kapitálových zisků z prodeje podílu CGD v brazilské bance ITAÚ, S.A., ke kterému došlo v letech 2000 až 2003.
Oproti ostatním třem operacím námá tato operace žádnou souvislost s dohodami mezi "Grupo Champalimaud" a BSCH.
(66) K prodeji došlo během různých následných transakcí v letech 2000 až 2003.
Ačkoli portugalské orgány tvrdí, že tato transakce mohla být provedena prostřednictvím holdingové společnosti, s takovým způsobem její realizace s cílem získat výhodnější daňový režim, než je běžný režim, se však nepočítalo.
S přihlédnutím k věci Unicredito má tedy Komise za to, že v daném případě uplatnění daňového osvobození ve prospěch holdingových společností by znamenalo vrátit se k uběhlým událostem na základě hypotetických údajů.
Portugalské orgány neposkytly dostatečné podrobné údaje o různých etapách operace, která by bývala umožnila daňovou neutralitu, i když by článek 25 EBF býval nebyl uplatněn.
(67) Portugalské orgány tedy v této fázi neprokázaly, že částka, která má být vypočítána skutečnou daňovou sazbou pro kapitálové zisky, jichž bylo skutečně dosaženo (357,4 milionu EUR), navýšená o úroky, by neměla být zpětně získána.
VII. ZÁVĚR
(68) Komise má za to, že Portugalsko uplatňováním článku 25 EBF porušilo ustanovení čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES. Uvedený režim podpor je neslučitelný se společným trhem a musí být zrušen v souladu se závazkem, který portugalské orgány přijaly.
(69) Toto rozhodnutí se týká režimu jako takového a musí být provedeno neprodleně, a to rovněž v případě navrácení podpor poskytnutých v rámci režimu.
Není jím však dotčena možnost, že všechny nebo část podpor poskytnutých ve zvláštních případech by mohly být považovány za slučitelné se společným trhem.
(70) Portugalské orgány prokázaly, že v případě prvních tří transakcí není nezbytné podporu navracet.
Na základě informací poskytnutých portugalskými orgány a aniž by bylo dotčeno nové posouzení každé transakce na základě nových informací, jež budou k dispozici, musí být tudíž navrácena pouze podpora týkající se kapitálových zisků z postoupení podílů společnosti CGD v brazilské bance ITAÚ, S.A,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim státních podpor, který Portugalsko zavedlo na základě článku 25 EBF, je neslučitelný se společným trhem.
Článek 2
Portugalsko musí zrušit režim podpor uvedený v článku 1.
Článek 3
1. Portugalsko přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možné získat od příjemců nazpět podpory uvedené v článku 1, jež jim byly uděleny protiprávně.
2. Navrácení se provede bezodkladně a v souladu s postupem vnitrostátního práva za předpokladu, že tento postup umožní okamžitý a účinný výkon tohoto rozhodnutí.
3. Podpora, která má být navrácena, je úročena ode dne, kdy byly podpory pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení.
4. Úroky budou vypočítány podle referenční sazby používané pro výpočet ekvivalentu dotace v rámci regionálních podpor.
Článek 4
Portugalsko sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, jaká opatření přijalo k jeho splnění.
Za tímto účelem se využije jednotný dotazník v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2004/4/ES, kterým se členské státy opravňují k přijetí dočasných mimořádných opatření proti šíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith vůči Egyptu
(oznámeno pod číslem K(2006) 5109)
(2006/749/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí Komise 2004/4/ES [2] nesmějí být hlízy Solanum tuberosum L. pocházející z Egypta v zásadě dováženy do Společenství.
Pro dovozní období 2005/2006 byl však při splnění zvláštních podmínek dovoz těchto hlíz povolen z "oblastí prostých škodlivého organismu".
(2) Během dovozního období 2005/2006 byl zaznamenán malý počet zachycení Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith.
(3) Egypt předložil zprávu o příčinách uvedených zachycení.
V této zprávě jsou uvedeny podrobnosti o dalších přísnějších opatřeních, která již Egypt přijal vůči "oblastem prostým škodlivého organismu" a vývozcům, kterých se tato zachycení týkala.
Některé oblasti byly pro dovozní období 2006/2007 ze seznamu vyřazeny.
Dva vývozci byli oficiálně varováni a jednomu vývozci byl pro dovozní období 2006/2007 vývoz zakázán.
(4) Komise na základě informací dodaných Egyptem zjistila, že při splnění zvláštních podmínek nehrozí nebezpečí rozšíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith v důsledku dovozu hlíz Solanum tuberosum L. z oblastí Egypta "prostých škodlivého organismu" do Společenství.
(5) Dovoz hlíz Solanum tuberosum L. pocházejících z Egypta z "oblastí prostých škodlivého organismu" do Společenství by proto měl být pro dovozní období 2006/2007 povolen.
(6) Rozhodnutí 2004/4/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/4/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) v odstavci 1 se slova "2005/2006" nahrazují slovy "2006/2007";
b) v odstavci 2 se slova "dovozní období 2005/2006" nahrazují slovy "dovozní období uvedené v odstavci 1".
2. V článku 3 se slova "dovozního období 2005/2006" nahrazují slovy "dovozního období uvedeného v čl. 2 odst. 1".
3. V článku 4 se datum " 30. srpna 2006" nahrazuje datem " 31. srpna 2007".
4. V článku 7 se datum " 30. září 2006" nahrazuje datem " 30. září 2007".
5. Příloha se mění takto:
a) v bodě 1 písm. b) podbodě iii) se slova "2005/2006" nahrazují slovy "2006/2007";
b) v bodě 1 písm. b) podbodě iii) druhé odrážce se datum " 1. ledna 2006" nahrazuje datem " 1. ledna 2007";
c) v bodě 1 písm. b) podbodě xii) se datum " 1. ledna 2006" nahrazuje datem " 1. ledna 2007";
d) v bodě 5 druhém odstavci se slova "dovozního období 2005/2006" nahrazují slovy "dovozního období uvedeného v čl. 2 odst. 1".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/359/ES, pokud jde o přístavy sloužící k vykládce špalků z dubu (Quercus L.) s kůrou původem ze Spojených států amerických
(oznámeno pod číslem K(2006) 5142)
(2006/750/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES špalky z dubu (Quercus L.) s kůrou původem ze Spojených států nemohou být v zásadě dovážené do Společenství kvůli riziku zavlečení Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt, která způsobuje vadnutí dubových listů.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/359/ES ze dne 29. dubna 2005, kterým se stanoví odchylka od některých ustanovení nařízení Rady 2000/29/ES, pokud jde o špalky z dubu (Quercus L.) s kůrou původem ze Spojených států amerických [2], povoluje za určitých podmínek dovoz těchto špalků původem ze Spojených států amerických.
(3) Ustanovení čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2005/359/ES stanoví, že vykládka může být provedena pouze v přístavech uvedených v příloze II uvedeného rozhodnutí. Na žádost Lotyšska a Slovinska a po konzultaci s ostatními členskými státy v souladu s čl. 3 odst. 2 výše uvedeného rozhodnutí je vhodné do seznamu přístavů sloužících k vykládce v příloze II doplnit Rigu a Koper a na žádost Francie odstranit ze seznamu Lauterborg.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 2005/359/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2000/147/ES, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň
(oznámeno pod číslem K(2006) 5063)
(Text s významem pro EHP)
(2006/751/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2000/147/ES [2] byl stanoven klasifikační systém pro reakci stavebních výrobků na oheň.
(2) V návaznosti na přezkoumání některých skupin výrobků by měly být stanoveny samostatné třídy reakce elektrických kabelů na oheň.
(3) Rozhodnutí 2000/147/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2000/147/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. listopadu 2006,
kterým se stanoví umístění Vízového informačního systému během vývojové fáze
(oznámeno pod číslem K(2006) 5161)
(Pouze české, nizozemské, anglické, estonské, finské, francouzské, německé, řecké, maďarské, italské, lotyšské, litevské, polské, portugalské, slovenské, slovinské, španělské a švédské znění je závazné)
(2006/752/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/512/ES ze dne 8. června 2004 o zřízení Vízového informačního systému (VIS) [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci vývoje systému VIS a související komunikační sítě je třeba stanovit umístění centrální jednotky a centrální zálohovací jednotky systému.
(2) Závěry Rady ze dne 20. února 2004, které se týkají rozvoje Vízového informačního systému (VIS), stanoví, že tento systém by měl být založen na centralizované architektuře a mít společnou technickou platformu se systémem SIS II a být provozován na stejném pracovišti jako centrální systém SIS II.
(3) V souladu se závěry Rady ze dne 29. dubna 2004, které se týkají Schengenského informačního systému má být centrální jednotka SIS II umístěna ve Štrasburku a zálohový havarijní systém v Salcburku.
(4) Komise by měla v budoucnu uzavřít odpovídající dohody s členskými státy, ve kterých má být centrální a zálohovací systém VIS umístěn během fáze vývoje.
Tyto dohody by měly především upravit vztahy mezi jednotlivými stranami a stanovit podmínky pro přístup povolaných subjektů a osob na pracoviště, kde bude systém umístěn i pravidla lokální technické podpory, která bude zajišťována členskými státy, ve kterých bude systém provozován.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčena možnost přijetí budoucích právních aktů o zřízení, provozu, využití a umístění systému VIS.
(6) Podle rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [2], se Spojené království přijetí rozhodnutí 2004/512/ES neúčastní, není jím vázáno a ani jej nemusí provádět, protože se jedná o rozpracování ustanovení schengenského acquis.
Toto rozhodnutí Komise proto není určeno Spojenému království.
(7) Podle rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [3], se Irsko přijetí rozhodnutí 2004/512/ES neúčastní, není jím vázáno a ani jej nemusí provádět, protože se jedná o rozpracování ustanovení schengenského acquis.
Toto rozhodnutí Komise proto není určeno Irsku.
(8) Podle článku 5 protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko dne 13. srpna 2004 rozhodlo provést rozhodnutí 2004/512/ES do dánského vnitrostátního právního řádu.
Ve smyslu mezinárodního práva je tak rozhodnutí 2004/512/ES pro Dánsko závazné.
(9) Ve vztahu k Islandu a Norsku se rozhodnutím 2004/512/ES, které spadá do oblasti upravené v bodě B článku 1 rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [4], rozvíjí ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [5].
(10) Ve vztahu ke Švýcarsku je rozhodnutí 2004/512/ES rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, jež spadá do oblasti uvedené v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/860/ES [6] o podpisu této smlouvy za Evropské společenství a o prozatímním uplatňování některých jejích ustanovení.
(11) Toto nařízení je aktem navazujícím na schengenské acquis resp. s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES) 2424/2001 ze dne 6. prosince 2001 o vývoji Schengenského informačního systému druhé generace (SIS II) [7],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Během vývoje systému bude centrální jednotka systému VIS umístěna ve Štrasburku (Francie).
2. Během vývoje systému bude centrální zálohovací jednotka umístěna
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. listopadu 2006,
kterým se zastavuje antidumpingové řízení týkající se dovozů zapisovatelných kompaktních disků (CD+/-R) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Malajsie
(2006/753/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Zahájení
(1) Dne 6. srpna 2005 bylo v Úředním věstníku Evropské unie [2] oznámeno zahájení antidumpingového řízení (dále jen "oznámení o zahájení") týkajícího se dovozů zapisovatelných kompaktních disků (dále jen "CD-R") pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), Hongkongu a Malajsie.
(2) Řízení bylo zahájeno v návaznosti na podnět podaný dne 24. června 2005 Výborem evropských výrobců CD-R a DVD+/-R – "CECMA" (dále jen "žadatel") jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 60 %, celkové výroby CD-R ve Společenství.
Tento podnět obsahoval důkazy o dumpingu u CD-R a o podstatné újmě, která v jeho důsledku nastala, přičemž tyto důkazy byly uznány za dostatečné k zahájení řízení.
1.2. Strany dotčené řízením
(3) Komise oficiálně oznámila žadateli, dalším výrobcům ve Společenství, vyvážejícím výrobcům, dovozcům, dodavatelům a uživatelům, jakož i sdružením uživatelů, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, a zástupcům ČLR zahájení řízení.
Zúčastněné strany dostaly možnost, aby písemně předložily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(4) Výrobci podávající podnět, další spolupracující výrobci ve Společenství, vyvážející výrobci, dovozci, dodavatelé, uživatelé a sdružení uživatelů předložili svá stanoviska.
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a které prokázaly, že mají konkrétní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(5) Aby bylo vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří o to projevili zájem, umožněno předložit žádost o přiznání statusu společnosti působící v podmínkách tržního hospodářství (dále jen "STH" – status tržního hospodářství) nebo o individuální zacházení (dále jen "IZ"), zaslala Komise tiskopisy žádostí těm čínským společnostem, o nichž bylo známo, že se jich řízení týká.
(6) Třináct skupin vyvážejících výrobců (dále jen "vyvážející výrobci") požádalo o STH podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení, nebo o IZ podle čl. 9 odst. 5 základního nařízení, pokud by šetření prokázalo, že nesplňují podmínky pro STH.
(7) Vzhledem ke zjevně velkému počtu vyvážejících výrobců v ČLR a Hongkongu se v oznámení o zahájení řízení v souladu s článkem 17 základního nařízení pro určení dumpingu předpokládá výběr vzorku.
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný a, bude-li tomu tak, aby mohla vzorek vybrat, byli všichni vyvážející výrobci požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu se zněním oznámení o zahájení uvedli v průběhu období šetření (od 1. července 2004 do 30. června 2005) základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem.
(8) Po posouzení předložených údajů a s ohledem na velký počet vyvážejících výrobců v ČLR a Hongkongu, kteří vyjádřili ochotu spolupracovat, bylo rozhodnuto, že výběr vzorku je třeba uplatnit.
(9) Komise zaslala dotazníky všem stranám, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, a všem dalším společnostem, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
Odpovědi obdržela od všech výrobců podávajících podnět, jednoho jiného výrobce ve Společenství, osmi dovozců, kteří nejsou ve spojení, jednoho distributora a sedmi maloobchodníků (z nichž jeden je zároveň i velkoobchodník), šesti vyvážejících výrobců v ČLR, šesti vyvážejících výrobců v Hongkongu, čtyř vyvážejících výrobců v Malajsii, dvou obchodníků ve spojení s čínskými vyvážejícími výrobci, jednoho obchodníka ve spojení s malajským vyvážejícím výrobcem se sídlem na Tchaj-wanu, jednoho obchodníka ve spojení s hongkongskými vyvážejícími výrobci, dvanácti dovozců ve spojení s čínskými nebo malajskými vyvážejícími výrobci a se sídlem ve Společenství.
(10) Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace považované za nezbytné za účelem konečného stanovení dumpingu, újmy a zájmu Společenství a provedla inspekci v prostorách následujících společností:
a) výrobci ve Společenství:
- Computer Support Italcard s.r.l.
(Milán, Itálie)
- Global Digital Disk GmbH & Co KG (Drážďany, Německo)
- Manufacturing Advanced Media S.A.
(Mulhouse, Francie)
- Sony DADC AG (Salcburk, Rakousko)
- TDK Recording Media Europe SA (Lucembursko)
b) vyvážející výrobci v ČLR:
- Fortune (Jiangsu) Multimedia Co., Ltd, Nantong
- Prodisc Technology, Inc. (dále jen "Prodisc China"), Ningbo
c) vyvážející výrobci v Hongkongu:
- Audio Distributor’s/Artsome Ltd.
- Lead Data Inc.
- Mediastar Technology Ltd.
- MDA Technology Ltd.
d) vyvážející výrobci v Malajsii:
- Daxon Technologies Sdn Bhd, Kuala Lumpur
- Digital Data Technologies Sdn Bhd., Kuala Lumpur
- Dragon Optical Media Technologies Sdn Bhd. Kuala Lumpur
- Memory Tech Sdn Bhd., Kuala Lumpur
e) obchodníci ve spojení:
- Daxon BenQ Inc.
(Tchaj-wan)
- Prodisc Technology, Inc.
(Taipei, Tchaj-wan)
- Artsome Investment Ltd.
(Hongkong)
f) dovozci a distributoři, kteří nejsou ve spojení:
- Emtec International S.p.a.
(Paříž, Francie)
- Ingram Micro Distribution GmbH (Mnichov, Německo)
- Intenso GmbH (Vechta, Německo)
- Maxell Europe Ltd.
(Londýn, Spojené království)
- Philips Recordable Media (Wiesbaden, Německo)
- Sony France S.A.
(Paříž, Francie)
- Verbatim Ltd.
(Londýn, Spojené království)
g) distributor ve spojení:
- SK Kassetten GmbH & Co KG (Neuenrade, Německo)
h) velkoobchodník/maloobchodník:
- Metro Group Buying GmbH (Düsseldorf, Německo)
i) maloobchodníci:
- Carrefour Marchandises Internationales (Paříž, Francie)
- El Corte Inglés S.A.
(Madrid, Španělsko)
- FNAC S.A.
(Paříž, Francie)
j) další zainteresované strany:
- Philips Intellectual Property & Standards, Eindhoven, Nizozemsko
(11) S ohledem na potřebu stanovit běžnou hodnotu pro vyvážející výrobce v ČLR, kterým by nemusel být udělen STH, proběhla v zájmu stanovení běžné hodnoty na základě údajů z analogické země inspekce v prostorách následujícího výrobce v Japonsku:
- Taiyo Yuden, (Takasaki, Japonsko)
1.3. Výběr vzorku
(12) Co se týče vyvážejících výrobců v ČLR a Hongkongu, vybrala Komise v souladu s článkem 17 základního nařízení vzorek založený na největším reprezentativním objemu vývozů do Společenství, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně přezkoumán.
(13) Vybraný vzorek čínských vyvážejících výrobců tvořili čtyři čínští vyvážející výrobci představující zhruba 85 % objemu vývozu spolupracujících stran z ČLR do Společenství.
Dva vývozci byli dále zařazeni na rezervní seznam.
(14) Vybraný vzorek hongkongských vyvážejících výrobců rovněž tvořily čtyři společnosti představující přes 90 % objemu vývozu spolupracujících vyvážejících výrobců z Hongkongu do Společenství.
Dva vývozci byli dále zařazeni na rezervní seznam.
(15) Komise obdržela odpovědi od vývozců v Číně a Hongkongu zařazených do vzorku, jakož i od společností zařazených na rezervní seznam.
(16) V souladu s čl. 17 odst. 2 základního nařízení byly vzorky konzultovány s čínskými a hongkongskými orgány, a ty nevznesly žádnou námitku.
1.4. Období šetření
(17) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2004 do 30. června 2005 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
Průzkum trendů významných pro posouzení újmy se týkal období od 1. ledna 2002 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
1.5. Prozatímní opatření
(18) Stojí za připomínku, že vzhledem k potřebě dalšího prozkoumání některých aspektů újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství nebyla ve stávajícím šetření přijata žádná prozatímní opatření.
Všechny strany byly informovány o předběžných zjištěních a skutečnostech a úvahách, na jejichž základě bylo rozhodnuto, že žádná prozatímní opatření nebudou uložena.
Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly vyjádřit připomínky.
(19) Některé zúčastněné strany předložily připomínky písemně.
Ty strany, které o to požádaly, dostaly rovněž možnost ústního slyšení.
Komise i nadále pokračovala ve snaze získat a ověřit všechny informace, které považovala za nezbytné pro konečná zjištění.
1.6. Platná opatření pro dovoz CD-R z jiných zemí
(20) Konečná antidumpingová cla na dovoz CD-R z Tchaj-wanu byla uložena dne 19. června 2002 [3].
Pohybovala se v rozmezí od 17,7 % do 38,5 %.
(21) Dále bylo dne 6. června 2003 uloženo konečné vyrovnávací clo na dovoz CD-R z Indie [4].
To činí 7,3 %.
1.7. Dotčený výrobek a obdobný výrobek
1.7.1. Dotčený výrobek
(22) Dotčeným výrobkem jsou zapisovatelné kompaktní disky (CD-R) pocházející z ČLR, Hongkongu a Malajsie, v roce 2005 kódu KN ex85239000.
Vzhledem ke změnám v kombinované nomenklatuře a ke skutečnosti, že žádný CD-R nemá kapacitu záznamu vyšší než 900 megabajtů, je od roku 2006 dotčený výrobek zařazen do kódu KN ex85239010.
(23) Dotčený výrobek je polykarbonátový disk, který je potažen vrstvou barviva, vrstvou odrazného materiálu a ochrannou vrstvou.
Ačkoli lze na takový disk zaznamenávat data ve více krocích, zaznamenané informace nelze vymazat.
Tento disk je optickým paměťovým médiem pro digitální data nebo zvuk.
(24) CD-R lze rozlišovat podle typu uložených dat (datové CD-R a hudební CD-R), podle kapacity paměti, podle vrstvy odrazného kovu a podle toho, zda CD-R jsou nebo nejsou potištěny.
Šetření prokázalo, že všechny typy CD-R sdílejí stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a používají se ke stejných účelům.
Proto jsou považovány za jeden výrobek.
1.7.2. Obdobný výrobek
(25) Nebyly zjištěny žádné rozdíly mezi dotčeným výrobkem a CD-R vyrobenými a prodávanými na domácím trhu v ČLR, Hongkongu, Malajsii a Japonsku, jež sloužilo jako analogická země, a rovněž CD-R vyrobenými a prodávanými ve Společenství výrobním odvětvím Společenství.
Bylo zjištěno, že všechny mají stejné základní fyzikální a chemické vlastnosti a použití.
(26) Byl proto vyvozen závěr, že všechny typy disků CD-R tvoří jeden výrobek a jsou považovány za obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
2. DUMPING
(27) Šetření stanovilo vyšší než nepatrnou úroveň dumpingu u každého ze spolupracujících vyvážejících výrobců z dotčených zemí.
Ovšem vzhledem k tomu, že závěry jsou uvedeny níže, není třeba tato zjištění podrobně popisovat.
3. ÚJMA
3.1. Výroba ve Společenství
(28) Na základě definice výrobního odvětví Společenství podle čl. 4 odst. 1 základního nařízení bylo za účelem definice výroby ve Společenství na počátku šetření přihlédnuto k výstupu těchto výrobců ve Společenství:
- Pět výrobců ve Společenství, kteří podali podnět:
- CDA Datenträger Albrechts GmbH ("dále jen CDA")
- Computer Support Italcard s.r.l. ("dále jen CSI")
- Global Digital Disc GmbH & Co KG ("dále jen GDD")
- Manufacturing Advanced Media S.A. ("dále jen MAM-E")
- TDK Recording Media Europe S.A. ("dále jen TDK")
- Dva další výrobci ve Společenství, kteří během šetření plně spolupracovali a kteří řízení podpořili:
- BOC SA
- Sony DADC Austria AG ("Sony DADC")
- Třináct dalších výrobců uvedených v podnětu, jimž byly zaslány dotazníky, ale z nichž žádný dotazník nevyplnil.
3.1.1. Vyloučení výrobců ve Společenství z definice výroby ve Společenství z důvodu podstatných dovozů během OŠ nebo po skončení OŠ.
3.1.1.1. Společnost A
(29) Z odpovědí společnosti A na dotazník se zdálo, že společnost A vedle své vlastní výroby ve Společenství rovněž dovážela dotčený výrobek z dotčených zemí.
Podíl dovezeného výrobku prodaného na trhu Společenství významně přesáhl objemy obdobného výrobku vyrobeného a prodaného ve Společenství.
(30) Bylo proto třeba posoudit, zda střed zájmu společnosti A je i přes významné objemy dovozu stále ve Společenství a/nebo zda by objemy dovozu mohly být dočasné povahy.
(31) Ukázalo se, že dovozy společnosti A nebyly dočasné povahy, nýbrž že byly založeny na strategickém rozhodnutí odebírat výrobu od Original Design Manufacturers (dále jen "ODM"), což jsou společnosti, které navrhují a vyrábějí výrobky, které jsou potom prodávány pod jinou značkou.
Nebylo tedy možno dospět k závěru, že střed zájmu společnosti A, pokud jde o výrobu CD-R, je stále ve Společenství, neboť se zdálo pravděpodobné, že společnost A bude i nadále dovážet významnou část svých prodejů ve Společenství z dotčených zemí.
Bylo rovněž zjištěno, že během OŠ se prodeje společnosti A na trhu Společenství skládaly z velké většiny z dovezených CD-R.
Společnost A je ve světle tohoto zjištění možno označit spíše za dovozce než za výrobce.
Bylo rovněž zaznamenáno, že sídlo společnosti A a hlavní centrum pro výzkum a vývoj jsou umístěny mimo Společenství.
(32) Byl proto vyvozen závěr, že společnost A by neměla být zahrnuta do definice výrobního odvětví Společenství a že její výroba by tedy měla být vyloučena z definice výroby ve Společenství.
(33) Společnost A navíc mezitím stáhla svou podporu podnětu a rozhodla se vystoupit proti zavedení antidumpingových opatření na dovozy z dotčených zemí, což potvrzuje výše uvedené hodnocení změny zájmu společnosti A.
3.1.1.2. Společnost B
(34) Z odpovědí společnosti B na dotazník se zdálo, že společnost B vedle své vlastní výroby ve Společenství během posuzovaného období dotčený výrobek rovněž dovážela.
Avšak během OŠ se tyto dovozy snížily na méně než 1 % celkových prodejů této společnosti a byly proto uznány za nevýznamné.
(35) Komise také obdržela dotazník vyplněný další společností (dále jen "B-Rel"), u níž se zjistilo, že má stejnou mateřskou společnost (dále jen "společnost B-corporation") jako společnost B. Společnost B-Rel a společnost B jsou tudíž považovány za společnosti ve spojení ve smyslu čl. 4 odst.
(36) Vzhledem k tomu, že je společnost B-Rel distributorem CD-R určených pro maloobchodní trh ve Společenství pro společnost B-corporation, nakoupila společnost B-Rel všechny CD-R, jež jsou určeny pro maloobchodní trh, od společnosti B. B-Rel navíc dovezla významný objem ze třetích zemí včetně dotčených zemí.
(37) Porovnáním prodejů CD-R společnosti B-Rel pocházejících z dotčených zemí s CD-R, které vyrobila společnost B (a následně prodala přímo obchodním zákazníkům nebo prostřednictvím společnosti B-Rel maloobchodníkům), vyšlo najevo, že u společnosti B-corporation byl podíl dovezeného výrobku prodaného na trhu Společenství významně vyšší než objem obdobného výrobku vyrobeného a prodaného ve Společenství.
(38) Bylo proto třeba posoudit, zda je střed zájmu společnosti B i přes významné objemy dovozu stále ve Společenství a/nebo zda by objemy dovozu mohly být dočasné povahy.
(39) Zjištění učiněná během šetření naznačují, že dovozy nelze považovat pouze za dočasné, (neboť objem CD-R vyrobených společností samotnou by v dohledné době významně nerostl, a to ani v případě, že by se vzalo v úvahu možné rozšíření výrobní kapacity společnosti B). Zdálo se proto pravděpodobné, že i společnost B-corporation bude nadále odebírat velkou část svých prodejů na trhu Společenství z dotčených zemí.
Bylo rovněž zaznamenáno, že sídlo společnosti B-corporation a hlavní centrum pro výzkum a vývoj jsou umístěny mimo Společenství.
Nebylo tedy možno dospět k závěru, že střed zájmu společnosti B-corporation pro výrobu CD-R je ve Společenství.
(40) Byl proto učiněn závěr, že by společnost B neměla být zahrnuta do definice výrobního odvětví Společenství a že její výroba by tedy měla být vyloučena z definice výroby ve Společenství.
3.1.1.3. Společnost C
(41) Komise obdržela dotazník vyplněný výrobcem ve Společenství, společností C, a rovněž dotazník vyplněný společností C-Rel, distributorem CD-R, jenž má sídlo v Německu. Vyšlo najevo, že společnost C a společnost C-Rel jsou ve spojení ve smyslu čl.
4 odst. 2 základního nařízení, neboť mají stejného vlastníka.
(42) Během období šetření distribuovala společnost C-Rel CD-R vyrobené společností C. Nicméně po skončení období šetření, tj. od července 2005, bylo na základě dodatečných informací vyžádaných od všech výrobců ve Společenství pro období od července 2005 do února 2006 zjištěno, že společnost C-Rel začala dovážet významné (na úrovni odpovídající výrobě společnosti C v OŠ) množství CD-R ze třetích zemí včetně významného objemu z dotčených zemí.
(43) S cílem ověřit, zda jsou tyto dovozy dočasné povahy, zaslala Komise dodatečnou žádost o doplňující informace, tentokrát pro období od března 2006 do května 2006.
Jelikož významný objem dovozu pokračoval, bylo třeba učinit závěr, že tyto dovozy nebyly dočasné, nýbrž že byly založeny na strategickém rozhodnutí zajistit významnou část budoucích prodejů společnosti prostřednictvím dovozů.
(44) V souladu s výše uvedenými principy, které byly uplatněny na společnosti A i B, a vzhledem k tomu, že společnost C-Rel/společnost C budou v budoucnu chráněny proti vlivu dumpingových dovozů, byl učiněn závěr, že společnost C by neměla být zahrnuta do definice výroby ve Společenství.
3.1.2. Vyloučení výrobců ve Společenství z definice výroby ve Společenství z důvodu ukončení výroby během OŠ nebo po skončení OŠ.
3.1.2.1. Společnost D
(45) Po skončení OŠ podala společnost D, výrobce ve Společenství, jenž podal podnět, návrh na zahájení řízení o zrušení s likvidací.
Několik stran bylo toho názoru, že podle obvyklého postupu Společenství by společnost D měla být vyloučena z definice výroby ve Společenství.
(46) V lednu 2006 oznámil likvidátor úmysl prodat všechna aktiva společnosti D včetně všech jejích výrobních linek.
Žadatel následně informoval Komisi, že dceřiná společnost společnosti D, společnost E, výrobce ve Společenství, jenž podal podnět, převezme výrobní linky své mateřské společnosti, znovu je nainstaluje a bude používat pro kontinuální výrobu CD-R v prostorách společnosti E. Za tímto účelem bude společnost E znovu kapitalizována a prodána třetí straně.
(47) V době vypracování prozatímní zprávy nemohl být učiněn závěr, že společnost D má být vyloučena z definice výroby ve Společenství, neboť výrobní linky měly být údajně znovu instalovány a použity v prostorách společnosti E, dceřiné společnosti nacházející se ve Společenství.
(48) Ovšem na základě doplňujících informací vyžádaných od výrobců ve Společenství za období od července 2005 do května 2006 (tj. po OŠ) se ukázalo, že výrobní linky nebyly znovu nainstalovány, neboť výroba a kapacita byly na stejné úrovni jako před převzetím výrobních linek.
Útvarům Komise nebyl navíc předložen ani platný obchodní plán, který by prokazoval, že výrobní linky společnosti D byly instalovány v prostorách společnosti E.
(49) Podle obvyklého postupu Společenství by výrobci, kteří definitivně ukončí výrobu během OŠ nebo po skončení OŠ, neměli být zahrnuti do definice výrobního odvětví Společenství ve smyslu článku 4 základního nařízení.
V důsledku toho by výroba společnosti D měla být vyloučena z definice výroby ve Společenství, neboť výrobní linky společnosti D po skončení OŠ zcela přestaly vyrábět, a nebylo prokázáno, že tyto výrobní linky jsou opět používány.
3.1.2.2. CDA a BOC SA
(50) Po zveřejnění oznámení o zahájení informovaly Komisi dvě další společnosti, CDA a BOC SA, že pro dohlednou budoucnost ukončily výrobu ve Společenství.
(51) V důsledku této skutečnosti byly společnosti CDA a BOC SA vyloučeny z definice výrobního odvětví Společenství a jejich výroba byla vyloučena z definice výroby ve Společenství.
3.1.3. Další výrobci ve Společenství
(52) Žadatel poskytl seznam 13 dalších výrobců ve Společenství.
S výjimkou BOC SA žádný z těchto výrobců během šetření nespolupracoval.
Při stanovení definice výroby Společenství by k nim přesto mělo být přihlédnuto.
(53) Na základě informací obsažených v podnětu byla výroba těchto společností odhadnuta na zhruba 264 milionů jednotek (za kalendářní rok 2004).
(54) Podle nových informací, které poskytl žadatel, se zdá, že během OŠ nebo po skončení OŠ nejméně čtyři z uvedených dalších výrobců ve Společenství ukončili výrobu.
(55) Jak je uvedeno výše, výrobci, kteří definitivně ukončí výrobu během OŠ nebo po skončení OŠ, by neměli být zahrnuti do definice výrobního odvětví Společenství.
Proto by z definice výroby ve Společenství měla být vyloučena i výroba těchto čtyř společností.
(56) Výroba CD-R ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení byla definována jako
- CD-R vyrobené 20 původními společnostmi uvedenými ve 28. bodě odůvodnění po odečtení
- CD-R vyrobených třemi společnostmi, které byly vyloučeny z důvodu dovozů, jak je popsáno ve 29. až 44. bodě odůvodnění; a
- výstupu tří spolupracujících společností, které byly vyloučeny z důvodu ukončení výroby ve Společenství, jak je popsáno ve 45. až 51. bodě odůvodnění;
- výstupu čtyř nespolupracujících společností, které byly vyloučeny z důvodu ukončení výroby ve Společenství, jak je popsáno ve 52. až 55. bodě odůvodnění.
(57) Celková výroba zbývajících 10 výrobců, kteří představují výrobu ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení, byla odhadnuta na 168 milionů jednotek během OŠ.
3.2. Definice výrobního odvětví Společenství
(58) Jak vyplývá z 57. bodu odůvodnění, výrobu ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení tvořilo 10 výrobců, jejichž celkový výstup byl odhadnut na 168 milionů jednotek.
(59) Jak dále vyplývá z 28. bodu odůvodnění a z následujících bodů odůvodnění, jediný výrobce, který s Komisí během šetření spolupracoval, byla společnost Manufacuring Advanced Media (dále jen "MAM-E").
(60) Celkový výstup této společnosti činil více než 50 % výroby ve Společenství. Tato společnost proto představuje výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
3.3. Spotřeba Společenství
3.3.1. Předběžné poznámky
3.3.1.1. Údaje o dovozu
(61) Statistické údaje o dovozech jsou zapsány v Eurostatu pod kódem KN 85239000.
Ovšem zařazena do stejného kódu KN jsou rovněž jiná zapisovatelná média jako např. DVD-R, CD-Rom atd.
Dovozy kódu KN 85239000 jsou navíc uvedeny v kilogramech, zatímco výroba i prodej CD-R u všech zúčastněných stran jsou uvedeny v jednotkách.
Informační statistiky Eurostatu nejsou tedy bez další analýzy získaných údajů spolehlivým zdrojem údajů.
(62) Statistiky byly dále analyzovány za použití metody navržené žadatelem a potvrzeny údaji získanými během šetření, tj. údaji získanými od vývozců a z jiných zdrojů, aby byla zajištěna jejich maximální úplnost a přesnost.
3.3.1.2. Údaje o výrobě ve Společenství
(63) Údaje o výrobním odvětví Společenství byly získány z ověřeného dotazníku jediného spolupracujícího výrobce ve Společenství, který představuje výrobní odvětví Společenství.
Další informace o výrobě ve Společenství byly získány z odpovědí na dotazník, které uvedly společnosti, jež byly vyloučeny z definice výroby ve Společenství, a rovněž z údajů obsažených v podnětu.
3.3.2. Spotřeba
(64) Spotřeba ve Společenství byla tedy stanovena na základě:
- celkových dovozů dotčeného výrobku do Společenství podle údajů Eurostatu, převedených na jednotky;
- celkových ověřených prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství;
- celkových prodejů dalších spolupracujících výrobců ve Společenství na trhu Společenství;
- celkových odhadovaných prodejů dalších činných výrobců ve Společenství na trhu Společenství.
(65) Na základě výše uvedených údajů se spotřeba ve Společenství vyvíjela následovně:
Spotřeba _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Jednotky (mil.) _BAR_ 3580 _BAR_ 3738 _BAR_ 3527 _BAR_ 3488 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 99 _BAR_ 97 _BAR_
(66) V průběhu posuzovaného období se spotřeba ve Společenství snížila o 3 %.
Vrcholu dosáhla spotřeba v roce 2003.
Od té doby se spotřeba ve Společenství snížila o 7 procentních bodů.
3.4. Dovozy z dotčených zemí
3.4.1. Souhrnné posouzení účinků dumpingových dovozů z dotčených zemí
(67) Komise zvážila, zda by účinky dumpingových dovozů z dotčených zemí měly být posuzovány souhrnně na základě kritérií stanovených v čl. 3 odst.
4 základního nařízení. Uvedený článek stanoví, že účinky dovozu ze dvou nebo více zemí, které jsou současně předmětem antidumpingového šetření, se posuzují souhrnně, je-li zjištěno, že:
- dumpingová rozpětí stanovená v poměru k dovozu výrobků z každé jednotlivé země nejsou nepatrná ve smyslu čl. 9 odst. 3 základního nařízení;
- objem dovozů z každé jednotlivé dotčené země není zanedbatelný;
- souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné s ohledem na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a na podmínky hospodářské soutěže mezi dováženým výrobkem a obdobným výrobkem Společenství.
(68) Za prvé bylo zjištěno, že dumpingová rozpětí stanovená pro každou dotčenou zemi byla vyšší než nepatrná.
Za druhé šetření ukázalo, že podmínky hospodářské soutěže mezi dotčeným výrobkem a prodávaným obdobným výrobkem Společenství byly podobné, což dokazuje skutečnost, že CD-R dovezené z dotčených zemí byly podobné ve všech ohledech, jsou zaměnitelné a jsou ve Společenství uváděny na trh prostřednictvím srovnatelných prodejních kanálů a za podobných obchodních podmínek, takže si konkurují navzájem a konkurují rovněž CD-R vyrobeným ve Společenství.
Bylo rovněž zjištěno, že objem dovozů z každé dotčené země přesahuje 1 % podílu na trhu, jak je stanoveno v čl. 5 odst.
7 základního nařízení. V průběhu posuzovaného období vykazovaly dovozní ceny dotčeného produktu ze všech dotčených zemí podobný klesající trend.
Uživatelé (distributoři a maloobchodníci) navíc byli shodní.
Byl proto vyvozen závěr, že souhrnné posouzení účinků dovozu je vhodné a je v souladu s čl. 3 odst.
3.4.2. Objem dovozu a tržní podíly dotčených zemí
(69) Podle statistik Eurostatu se objemy dovozů v průběhu posuzovaného období vyvíjely následovně:
Jednotky (mil.) _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Hongkong _BAR_ 146 _BAR_ 250 _BAR_ 262 _BAR_ 274 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 171 _BAR_ 179 _BAR_ 188 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 4 % _BAR_ 7 % _BAR_ 7 % _BAR_ 8 % _BAR_
ČLR _BAR_ 480 _BAR_ 930 _BAR_ 1077 _BAR_ 1128 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 194 _BAR_ 224 _BAR_ 235 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 13 % _BAR_ 25 % _BAR_ 30 % _BAR_ 32 % _BAR_
Malajsie _BAR_ 148 _BAR_ 324 _BAR_ 312 _BAR_ 277 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 219 _BAR_ 210 _BAR_ 188 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 4 % _BAR_ 8 % _BAR_ 9 % _BAR_ 8 % _BAR_
Dotčené země _BAR_ 774 _BAR_ 1504 _BAR_ 1651 _BAR_ 1679 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 194 _BAR_ 213 _BAR_ 217 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 21 % _BAR_ 40 % _BAR_ 46 % _BAR_ 48 % _BAR_
(70) Dovozy z dotčených zemí a jejich tržní podíly v průběhu posuzovaného období soustavně rostly.
Tržní podíl se z 21 % v prvním roce posuzovaného období více než zdvojnásobil na úroveň 48 % během OŠ.
3.4.3. Průměrné ceny a úroveň cenového podbízení u dovozů z dotčených zemí
(71) Průměrná cenová hladina a úroveň cenového podbízení prodejních cen výrobního odvětví Společenství za OŠ byly vypočítány na základě informací získaných od spolupracujících vývozců.
_BAR_ Průměrná úroveň cenového podbízení _BAR_
Hongkong _BAR_ 69,7 % _BAR_
ČLR _BAR_ 43,9 % _BAR_
Malajsie _BAR_ 0 % _BAR_
(72) Z výše uvedených údajů vyplývá, že ceny dovozů z Hongkongu a ČLR byly o 69,7 % a 43,9 % nižší než prodejní ceny výrobního odvětví ve Společenství, zatímco v případě Malajsie nebylo cenové podbízení zjištěno.
3.5. Situace výrobního odvětví Společenství
(73) Šetření zjistilo existenci podstatné újmy u jediného výrobce Společenství, jenž představuje definici výrobního odvětví Společenství.
Vzhledem k tomu, že závěry jsou uvedeny níže, není třeba tato zjištění podrobně popisovat.
4. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
4.1. Předběžné poznámky
(74) V souladu s čl. 3 odst. 6 základního nařízení se zkoumalo, zda podstatná újma, kterou utrpělo odvětví Společenství, byla způsobena dumpingovými dovozy z dotčených zemí. V souladu s čl. 3 odst. 7 základního nařízení zkoumala Komise rovněž jiné faktory, které mohly způsobit újmu výrobnímu odvětví Společenství, aby zajistila, že jakákoli újma způsobená těmito faktory nebyla připsána dumpingovým dovozům.
4.2. Účinky dumpingových dovozů z dotčených zemí
(75) Z 69. bodu odůvodnění vyplývá, že objem dovozů z ČLR, Malajsie a Hongkongu vzrostl v průběhu posuzovaného období o 117 %, což představuje zvýšení tržního podílu z 21 % v roce 2002 na 48 % během OŠ.
(76) V 72. bodě odůvodnění bylo zjištěno, že ceny dovozů pocházejících z ČLR a Hongkongu byly o 43,9 % a 69,7 % nižší než prodejní ceny výrobního odvětví ve Společenství, zatímco v případě Malajsie nebylo cenové podbízení zjištěno.
(77) V bodě odůvodnění 73. byl dále vyvozen závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu, a zdá se, že období, kdy nepříznivý stav nastal, se časově shoduje se zvýšením objemu dumpingových dovozů z dotčených zemí.
(78) Vzhledem k této časové souvislosti mezi zvýšením dovozů za dumpingové ceny a zhoršením stavu výrobního odvětví Společenství lze vyvodit závěr, že dumpingové dovozy měly na tento stav přímý účinek.
4.3. Účinek jiných faktorů
4.3.1. Dovozy z jiných třetích zemí
(79) Podle některých tvrzení část újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, způsobily dovozy z jiných třetích zemí.
V souvislosti s těmito tvrzeními Eurostat poskytl údaje o celkovém objemu dovozů z jiných třetích zemí a tyto údaje byly analyzovány za použití metody uvedené v 62. bodě odůvodnění:
Jednotky (mil.) _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Třetí země: Indie _BAR_ 712 _BAR_ 1143 _BAR_ 1207 _BAR_ 1124 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 160 _BAR_ 169 _BAR_ 158 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 20 % _BAR_ 31 % _BAR_ 34 % _BAR_ 32 % _BAR_
Třetí země: Tchaj-wan _BAR_ 1206 _BAR_ 163 _BAR_ 89 _BAR_ 53 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 13 _BAR_ 7 _BAR_ 4 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 33 % _BAR_ 4 % _BAR_ 2 % _BAR_ 1 % _BAR_
Jiné třetí země _BAR_ 514 _BAR_ 423 _BAR_ 39 _BAR_ 129 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 82 _BAR_ 7 _BAR_ 25 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 14 % _BAR_ 11 % _BAR_ 1 % _BAR_ 4 % _BAR_
Třetí země celkem _BAR_ 2432 _BAR_ 1729 _BAR_ 1335 _BAR_ 1306 _BAR_
Index: (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 71 _BAR_ 55 _BAR_ 54 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 67 % _BAR_ 46 % _BAR_ 37 % _BAR_ 37 % _BAR_
(80) Z těchto údajů vyplývá, že celkový objem dovozů z jiných třetí zemí se snížil z 67 % spotřeby Společenství na 37 % spotřeby Společenství, což je pokles o 30 procentních bodů.
Ovšem mezi jednotlivými třetími zeměmi vývozu byly zjištěny odlišné vývojové trendy. V důsledku toho bylo třeba podrobněji analyzovat největší z uvedených zemí, a to Tchaj-wan a Indii.
(81) V této souvislosti byly znovu porovnány statistiky dovozu z Tchaj-wanu a Indie s informacemi získanými od spolupracujících dovozců.
4.3.1.1. Tchaj-wan
(82) Po zavedení antidumpingových opatření dovozy z Tchaj-wanu na trh Společenství téměř ustaly.
Informace obsažené v podnětu naznačují, že po zavedení těchto opatření v prosinci 2001 přemístili tchajwanští vyvážející výrobci část svých výrobních linek do jiných zemí včetně ČLR.
(83) To může vysvětlovat pokles objemu dovozu z Tchaj-wanu a odpovídající růst objemu dovozu z ČLR.
4.3.1.2. Indie
(84) Je třeba připomenout, že antidumpingové šetření dovozů CD-R z Indie bylo ukončeno v květnu 2003 kvůli neexistenci dumpingu.
Je třeba rovněž připomenout, že v důsledku antisubvenčního šetření bylo na dovozy CD-R pocházejících z Indie uvaleno vyrovnávací clo ve výši 7,3 %.
(85) Dovozy z Indie nicméně v období od roku 2002 do roku 2004 významně vzrostly a jejich tržní podíl se zvýšil z 20 % na 34 %.
V OŠ tržní podíl mírně poklesl.
Ovšem dovozy z Indie stále hrají významnou roli na trhu CD-R ve Společenství.
(86) Navíc podle informací spolupracujících dovozců se průměrná dovozní cena z Indie pohybuje kolem 0,127 EUR za jednotku (DDP – s dodáním clo placeno).
Porovnáním této ceny dovozů z Indie s cenou, za kterou titíž spolupracující dovozci nakupovali dotčený výrobek z ČLR, se zjistilo, že dovozy z Indie byly na stejné cenové úrovni jako dovozy z ČLR.
Ceny dovozů z Indie byly proto nižší než ceny výrobního odvětví Společenství o stejnou úroveň jako ceny dovozů z ČLR (43,9 %). Nelze proto vyloučit, že dovozy z Indie přispěly ke složité finanční situaci výrobního odvětví Společenství.
4.3.2. Pokles celkové spotřeby
(87) Jak vyplývá z 66. bodu odůvodnění, spotřeba CD-R poklesla od roku 2003 o 7 %.
Dále se zjišťovalo, zda tento pokles může být jedním z důvodů újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Za tím účelem bylo provedeno srovnání vývoje prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu ES a celkového vývoje spotřeby ve Společenství.
(88) Bylo zjištěno, že negativní vývoj prodejů výrobního odvětví Společenství v ES souvisí s celkovým poklesem spotřeby.
Je tedy možno učinit závěr, že celkový pokles spotřeby přispěl k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
4.3.3. Zvláštní poplatky
(89) V mnoha členských státech jsou prodeje CD-R (a jiných zapisovatelných médií) daněny prostřednictvím zvláštního poplatku zahrnutého v ceně při nákupu na maloobchodní úrovni.
Objevilo se tvrzení, že tento zvláštní poplatek přispěl k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Tento zvláštní poplatek je nicméně vybírán na stejné úrovni jak z prodejů dovezených CD-R, tak z CD-R vyrobených ve Společenství, takže je vzhledem k dovezeným výrobkům a výrobkům vyrobeným ve Společenství neutrální.
(90) Výše tohoto zvláštního poplatku se však mezi členskými státy významně liší; od nulového poplatku v zemích, jako je Spojené království a Lucembursko, až po 0,52 EUR za jednotku ve Francii a 0,29 EUR za jednotku v Itálii.
Tyto údaje by měly být porovnány s průměrnou dovozní cenou (DDP - s dodáním clo placeno) 0,12 EUR za jednotku při dovozu z Indie i ČLR v průběhu posuzovaného období.
Vzhledem k volnému pohybu zboží mezi členskými státy to údajně vedlo k významnému přesměrování obchodu na úkor maloobchodníků se sídlem v členských státech s vysokým poplatkem.
Statistiky prodejů CD-R výrobců ve Společenství opravdu potvrdily, že prodeje maloobchodníkům/internetovým obchodům se sídlem v členských státech s nízkým poplatkem jsou významné a zřejmě zahrnují významný přeshraniční obchod.
(91) Vzhledem k tomu, že se výrobní odvětví Společenství nachází v členském státě s nejvyšším poplatkem, některé zúčastněné strany uvedly, že újma utrpěná výrobním odvětvím Společenství byla zapříčiněna negativním účinkem na spotřebu, který způsobil tento poplatek, za předpokladu, že výrobní odvětví Společenství nemohlo tuto ztrátu kompenzovat zisky z prodejů v jiných členských státech.
(92) Je třeba uvést, že jeden z výrobců ve Společenství, který je žadatelem a který byl následně v březnu 2005 vyloučen z definice, zpochybnil zákonnost těchto poplatků a uvedl, že poplatek způsobil "kolaps" prodejních cen.
Tím se tedy potvrzuje, že poplatky měly vliv na prodeje výrobců ve Společenství.
(93) Jak vyplývá z 65. bodu odůvodnění, v průběhu posuzovaného období se spotřeba CD-R ve Společenství snížila o 3 %.
Zároveň je třeba připomenout, že v 88. bodě odůvodnění se uvádí, že negativní vývoj prodejů výrobního odvětví Společenství se časově shoduje s celkovým negativním vývojem spotřeby ve Společenství.
Ačkoli tedy nelze dovodit, že zvláštní poplatek měl specifický a měřitelný dopad na celkové prodeje Společenství (tj. vedle svého účinku na celkový vývoj spotřeby ve Společenství), nelze vyloučit, že zvláštní poplatek měl negativní dopad na spotřebu, zvláště v těch členských státech, kde představuje významnou část maloobchodní ceny.
4.3.4. Licenční poplatky
(94) Objevilo se tvrzení, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, je způsobena licenčními poplatky, které mají být placeny držiteli licence, společnosti Royal Philips Electronics Corporation, za vyrobenou jednotku, neboť to vede ke zvýšení nákladů, jimiž údajně nejsou dovážené výrobky zatíženy a které nemohly být přeneseny na zákazníky.
(95) Výrobní technologie CD-R je patentována.
Majitelem patentu jsou společnosti Sony Corporation, Taiyo Yuden a Royal Philips Electronics Corporations.
Posledně jmenovaná společnost je prvními dvěma společnostmi zmocněna udělovat licence ("CD-R Disc Patent License Agreement (Joint)") a vybírat licenční poplatky vyplývající z každé licenční smlouvy.
Náklady na licenční poplatky obvykle činí zhruba 0,05 EUR za vyrobenou jednotku (0,06 USD).
(96) Je třeba poznamenat, že náklady na licenční poplatek se v porovnání s průměrnou prodejní cenou během období šetření skutečně zdají významné, tj. 30 %.
(97) Šetření ovšem odhalilo, že přestože výrobní odvětví Společenství se společností Philips podepsalo licenční smlouvu, odmítlo zřejmě platit společnosti Philips licenční poplatky ve výši stanovené v licenční smlouvě.
Za tím účelem bylo výrobní odvětví společenství členem Federation of Interested Parties in fair Competition in the Optical Media sector (dále jen "FIPCOM", Federace zainteresovaných stran za spravedlivou konkurenci v odvětví optických médií), jež v únoru 2006 se společností Royal Philips Electronics Corporations uzavřela dohodu o nové nižší sazbě licenčních poplatků.
Je ovšem třeba poznamenat, že výrobní odvětví Společenství dosud (květen 2006) neuhradilo splatné licenční poplatky.
(98) Zdálo se tedy, že pokud by výrobní odvětví Společenství zaplatilo splatné licenční poplatky v souladu s licenční smlouvou, kterou podepsalo, pravděpodobně by to přispělo k nepříznivým finančním výsledkům, za předpokladu, že by výrobní odvětví nemohlo přenést tyto náklady na zákazníky.
Jelikož však bylo zjištěno, že výrobní odvětví Společenství nezaplatilo, nemohly mít licenční poplatky vliv na újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
4.4. Závěry o příčinné souvislosti
(99) Jak je uvedeno výše, bylo zjištěno, že existuje souvislost mezi dumpingovými dovozy a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Rovněž byl přijat závěr, že újma utrpěná výrobním odvětvím Společenství může být do značné míry připsána dovozům z jiných třetích zemí (zvláště dovozům z Indie) a celkovému poklesu spotřeby ES.
(100) Tyto důvody zřejmě nemohou narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy a újmou utrpěnou výrobním odvětvím Společenství, avšak významně přispěly k újmě utrpěné výrobním odvětvím Společenství, a výrazně tak oslabily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy a nepříznivým stavem výrobního odvětví Společenství.
5. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(101) Dále se posuzovalo, zda existují přesvědčivé důvody, které by mohly vést k závěru, že by nebylo v zájmu Společenství uložit antidumpingová opatření na dovozy z dotčených zemí. Za tím účelem a v souladu s čl.
21 odst. 1 základního nařízení bylo stanovení zájmu Společenství založeno na posouzení různých zájmů všech zúčastněných stran, tj. výrobního odvětví Společenství, dovozců/obchodníků, distributorů, maloobchodníků, jakož i konečných uživatelů (sdružení i koneční spotřebitelé).
(102) Komise kontaktovala značný počet zúčastněných stran s cílem zjistit jejich názor.
Vedle výrobního odvětví Společenství byli vyslechnuti zástupci všech hlavních obchodních značek na trhu jako Verbatim, Maxell, Philips, TDK a Sony a rovněž někteří zástupci maloobchodníků jako Carrefour, Tesco, Metro-Group, včetně Media-Saturn, Fnac a El Corte Inglés.
Proti uložení jakýchkoli opatření se postavili všichni dovozci, distributoři, velkoobchodníci a maloobchodníci.
(103) Po uložení antidumpingových opatření na dovozy CD-R pocházejících z Tchaj-wanu (a uložení vyrovnávacích opatření na dovozy CD-R pocházejících z Indie) podíl výrobního odvětví Společenství, jak je vymezeno v tomto řízení, na trhu činil 2 %.
Vzhledem k tomu malému tržnímu podílu se má za to, že i kdyby opatření byla uložena, výrobní odvětví Společenství by ve vší pravděpodobnosti nebylo s to zvýšit své ceny na dostatečnou úroveň.
(104) Žadatel namítal, že by se negativní výhledy výrobního odvětví Společenství uvedené v předchozím bodě odůvodnění neslučovaly s odůvodněním obsaženým v nařízení Rady (ES) č. 1050/2002 o uložení konečného antidumpingového cla na dovozy CD-R pocházejících z Tchaj-wanu.
(105) V porovnání se situací v roce 2000 (období šetření v antidumpingovém šetření, jež vedlo k přijetí nařízení Rady (ES) č. 1050/2002) existují dva důležité rozdíly:
- zatímco tržní podíl výrobního odvětví Společenství (složeno z 9 společností) v předchozím šetření byl 12,6 %, tržní podíl výrobního odvětví Společenství (složeno z jediné společnosti) ve stávajícím šetření byl jen 2 %.
Vzhledem ke skutečnosti, že výše tržního podílu výrobního odvětví Společenství činí pouze jednu šestinu tržního podílu v roce 2000 a tvoří ho pouze jediná společnost (po vyloučení řady výrobců Společenství, u nichž se zjistilo, že sami dováželi), je negativnější hodnocení výhledů výrobního odvětví Společenství v tomto šetření zcela na místě;
- v OŠ je dotčený výrobek považován za výrobek, jež ve spotřebním cyklu dosáhl stadia zralosti a na úrovni maloobchodu je s ním nakládáno jako s komoditou.
To potvrdili distributoři i maloobchodníci, kteří spolupracovali během šetření.
Z 65. bodu odůvodnění vyplývá, že od roku 2003 poklesla spotřeba CD-R o 7 procentních bodů, neboť alternativní paměťová zařízení (harddisky, zařízení USB, přehrávače Mp3 atd.) jsou pro konečné spotřebitele dostupnější a přitažlivější.
Technologický vývoj na trhu s paměťovými médii postupuje rychlým tempem a nové výrobky z oblasti paměťových médií mají výhodu (v porovnání s CD-R) větší paměťové kapacity, která je v případě flashových paměťových karet spojena s malými rozměry.
(106) Vzhledem ke změněným okolnostem uvedeným v předcházejícím bodě odůvodnění je plně v souladu se základním nařízením, že jsou výhledy výrobního odvětví Společenství v tomto šetření zhodnoceny odlišně v porovnání s odůvodněním obsaženým v nařízení Rady (ES) č. 1050/2002.
(107) Žadatel dále namítal, že někteří z nespolupracujících výrobců, kteří ukončili výrobu v průběhu OŠ nebo po skončení OŠ, mohou výrobu znovu zahájit, budou-li opatření zavedena.
Kvůli nedostatku informací přímo od nespolupracujících výrobců, které by potvrdily takové úmysly, či jiných důkazů odůvodňujících toto tvrzení však tato námitka musí být zamítnuta.
Je třeba rovněž poznamenat, že i kdyby tyto společnosti znovu zahájily výrobu, nebyl by se vší pravděpodobností objem jejich produkce v porovnání s objemy dovezenými z dotčených zemí nikterak významný.
(108) Řada stran dále namítala, že kdyby opatření byla zavedena, vzniklý růst nákladů by musela nést jedna či několik úrovní distribučního řetězce (čímž by došlo k podstatnému snížení jejich marží), anebo by musel být přenesen na spotřebitele (což by pravděpodobně negativně ovlivnilo celkovou spotřebu CD-R), případně by se na něm podílely obě strany.
(109) Pravděpodobná reakce dovozců, distributorů a maloobchodníků na zvýšení nákladů v důsledku uložení opatření by závisela na situaci každého členského státu.
V některých členských státech je poptávka po CD-R již tak pod tlakem uvedených "zvláštních poplatků" ze zapisovatelných médií (daň, která podstatně zvyšuje maloobchodní cenu pro spotřebitele).
V tomto případě by spotřebitelé CD-R zřejmě nebyli připraveni zaplatit více v důsledku antidumpingových cel, jelikož maloobchodní cena je již nyní vnímána jako vysoká.
Veškeré náklady opatření by proto pravděpodobně musel nést distribuční řetězec ve snaze zabránit tomu, aby spotřebitelé ve stále větší míře nakupovali jiné typy paměťových médií jako např. harddisky nebo flashové paměťové karty.
Jelikož se předpokládaná marže dovozců/velkoobchodníků v těchto zemích odhaduje přibližně na 4 %, uložení antidumpingových cel by podstatně snížilo již tak nízkou marži.
(110) Naopak v členských státech, kde jsou zvláštní poplatky nejnižší (nebo nulové), je pravděpodobnější, že podstatná část zvýšených nákladů bude přesunuta na spotřebitele.
Relativní účinek antidumpingových opatření by zde byl proto největší, neboť nárůst cen by byl relativně vyšší.
V důsledku toho by mohla dále klesnout spotřeba, neboť spotřebitelé by byli motivováni k výběru substitučních výrobků.
(111) Z výše uvedeného vyplývá, že cenová strategie dovozců, distributorů a maloobchodníků se bude lišit v závislosti na situaci v jednotlivých členských státech.
Nicméně je zřejmé, že zavedením antidumpingových opatření utrpí všichni, buď kvůli snížení marže nebo nižšímu objemu prodejů.
V případě, že by nárůst nákladů antidumpingových opatření byl přenesen na zákazníky, budou podobně negativně ovlivněni i oni.
(112) Bylo rovněž namítnuto, že situace výrobního odvětví Společenství je výsledkem zneužívající cenové politiky některých dominantních vyvážejících výrobců, která spočívá ve strategii cen pod úrovní nákladů a která znemožnila výrobnímu odvětví Společenství vybudovat si významnou tržní pozici.
(113) Za prvé je třeba uvést, že odpovídající rozhodnutí nebo šetření týkající se zneužití dominantního postavení podle pravidel hospodářské soutěže ES neexistuje a ani žadatel nepoukázal na žádné příslušné rozhodnutí v rámci vnitrostátních pravidel hospodářské soutěže.
Za druhé, šetření poukázalo na velký počet subjektů na trhu s daným výrobkem v Evropě i ve světě.
V souvislosti s tímto šetřením se neprokázalo, že by některý z těchto subjektů, ať už sám, nebo společně s jinými, měl natolik významný tržní podíl, aby byl v dominantním postavení.
Navíc se neprokázalo ani to, že by některá ze společností byla natolik ekonomicky silná, aby bránila účinné hospodářské soutěži.
(114) Za třetí, u dotčených vývozců nebyla prokázána žádná významná ztráta, která by naznačovala, že výrobci používali strategii prodeje za ceny pod úrovní nákladů.
Námitka byla proto zamítnuta.
(115) Článek 21 základního nařízení sice poukazuje na nutnost věnovat zvláštní pozornost potřebě odstranit škodlivé účinky dumpingu spočívající v narušení obchodu a obnovit účinnou hospodářskou soutěž, ovšem toto ustanovení je třeba vidět v celkovém rámci prověrky zájmu Společenství, jak je stanoveno ve výše zmíněném článku.
Účinky uložení či neuložení opatření vůči všem dotčeným stranám musí být řádně posouzeny a vyváženy.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že existuje řada dalších konkurenčních vývozců a výrobců, kteří působí na světovém trhu a v určité míře i na trhu Společenství.
Ani ve střednědobém výhledu by výrobní odvětví Společenství pravděpodobně plně nevyužilo výhody plynoucí z možných opatření, neboť lze očekávat, že jiné třetí země by značně zvýšily svůj podíl na trhu Společenství.
5.1. Závěr o zájmu Společenství
(116) Na základě výše uvedených skutečností lze vyvodit závěr, že uložení opaření by mělo podstatný negativní vliv na dovozce, distributory, maloobchodníky a spotřebitele dotčeného výrobku, přičemž není pravděpodobné, že by výrobní odvětví Společenství získalo jakékoliv významné výhody.
Z tohoto důvodu se má za to, že uložení opatření by bylo nepřiměřené a proti zájmu Společenství.
6. ZASTAVENÍ ŘÍZENÍ
(117) Vzhledem k závěrům týkajícím se zájmu Společenství by řízení týkající se dovozů CD-R z dotčených zemí mělo být zastaveno.
(118) Žadatel a všechny ostatní zúčastněné strany byli informováni o základních skutečnostech a úvahách, na základě kterých má Komise v úmyslu zastavit toto řízení.
Následně pak žadatel oznámil svá stanoviska, která však nebyla takové povahy, aby změnila výše uvedený závěr,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Antidumpingové řízení týkající se dovozů zapisovatelných kompaktních disků ("CD-R") pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Malajsie kódu KN ex85239010 (kód KN od 1. ledna 2006) se zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/601/ES o mimořádných opatřeních týkajících se nepovoleného geneticky modifikovaného organismu "LL RICE 601" v produktech z rýže
(oznámeno pod číslem K(2006) 5266)
(Text s významem pro EHP)
(2006/754/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V ustanoveních čl. 4 odst. 2 a čl. 16 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [2] se uvádí, že žádné geneticky modifikované potraviny nebo krmiva nesmějí být uvedeny na trh Společenství, pokud se na ně nevztahuje povolení vydané v souladu s uvedeným nařízením. V ustanovení čl. 4 odst. 3 a čl. 16 odst. 3 téhož nařízení se uvádí, že žádné geneticky modifikované potraviny a krmiva nesmějí být povoleny, pokud se řádně a dostatečně neprokáže, že nemají nepříznivé účinky na lidské zdraví, zdraví zvířat nebo na životní prostředí, že neuvádějí spotřebitele nebo uživatele v omyl a že se neliší od potravin nebo krmiv, které mají nahradit, do té míry, že by jejich běžná spotřeba byla z hlediska výživové hodnoty pro lidi nebo zvířata nevýhodná.
(2) Článek 53 nařízení (ES) č. 178/2002 stanoví možnost přijetí vhodných mimořádných opatření Společenství u potravin a krmiv dovezených ze třetí země za účelem ochrany lidského zdraví, zdraví zvířat nebo životního prostředí, pokud se nelze s rizikem úspěšně vypořádat pomocí opatření přijatých dotyčným členským státem.
(3) Dne 18. srpna 2006, orgány Spojených států amerických uvědomily Komisi, že ve vzorcích rýže odebraných na trhu USA z dlouhozrnné rýže v prodeji ze sklizně z roku 2005 byly nalezeny produkty z rýže kontaminované geneticky modifikovanou rýží "LL RICE 601" dále jen ("kontaminované produkty"), pro něž nebylo vydáno povolení k uvedení na trh ve Společenství.
(4) S ohledem na možnost rizika, které mohou představovat produkty, které nebyly povoleny podle nařízení (ES) č. 1829/2003, bylo uvádění kontaminovaných produktů na trh prozatímně zakázáno rozhodnutím Komise 2006/578/ES ze dne 23. srpna 2006 o mimořádných opatřeních týkajících se nepovoleného geneticky modifikovaného organismu "LL RICE 601" v produktech z rýže [3].
Tato mimořádná opatření byla potvrzena rozhodnutím Komise 2006/601/ES [4], které zrušilo a nahradilo rozhodnutí 2006/578/ES a uložilo členským státům, aby neumožňovaly uvádění některých produktů z rýže pocházejících ze Spojených států na trh, pokud zásilku neprovází původní analytická zpráva vydaná akreditovanou laboratoří, která dokazuje, že produkt neobsahuje geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601".
(5) Evropský úřad pro bezpečnost potravin, který byl v této otázce požádán o vědeckou pomoc, vydal dne 14. září 2006 stanovisko, v němž dospěl k závěru, že ačkoli se lze domnívat, že spotřeba dovážené dlouhozrnné rýže, která obsahuje stopy rýže "LL RICE 601", pravděpodobně nevzbuzuje bezprostřední obavy o bezpečnost u lidí nebo zvířat, dostupné údaje nepostačují k úplnému posouzení bezpečnosti geneticky modifikované rýže "LL RICE 601" v souladu s pokyny EFSA pro posuzování rizika.
(6) Kontroly provedené v členských státech ukázaly, že kromě produktů z rýže v současnosti uvedených v rozhodnutí 2006/601/ES mohou být geneticky modifikovanou rýží "LL RICE 601" kontaminovány i další produkty z rýže.
Tyto produkty by proto měly být zařazeny do oblasti působnosti rozhodnutí 2006/601/ES.
(7) Kontroly provedené v členských státech rovněž ukázaly přítomnost geneticky modifikované rýže "LL RICE 601" v některých zásilkách, a to i přesto, že je provázela původní analytická zpráva vyžadovaná rozhodnutím 2006/601/ES.
Následné jednání s orgány Spojených států, které mělo za cíl odstranit riziko přítomnosti nepovolené geneticky modifikované rýže, nebylo úspěšné. Zdá se, že, aby se v této situaci zajistilo, že na trh nebude uveden žádný kontaminovaný produkt, a aby se zaručila vysoká úroveň ochrany zdraví ve Společenství a zároveň aby se předešlo omezení obchodu, které přesahuje nutnou úroveň, je nezbytné prozatím provádět u každé zásilky konkrétních produktů pocházejících ze Spojených států amerických před uvedením na trh systematicky úřední odběr vzorků a analýzu, přičemž zůstane zachována povinnost vydávat analytickou zprávu vyžadovanou rozhodnutím 2006/601/ES.
(8) Pro získání reprezentativních a srovnatelných výsledků mají zásadní význam metody odběru vzorků; proto je vhodné stanovit společný protokol pro odběr vzorků a analýzu pro účely kontroly nepřítomnosti geneticky modifikované rýže "LL RICE 601".
(9) Vzhledem k tomu, že opatření stanovená tímto rozhodnutím mají dopad na zdroje vyhrazené na kontroly v členských státech, je vhodné vyžadovat, aby veškeré náklady na odběr vzorků, analýzu a skladování a veškeré náklady plynoucí z úředních opatření přijatých s ohledem na nevyhovující zásilky nesli dotčení dovozci nebo provozovatelé potravinářských podniků.
(10) Uvedená opatření by měla být přezkoumána do dvou měsíců, aby se s ohledem na jejich dopad a na praktické zkušenosti ohledně stávajících požadavků na zkoušení stanovilo, zda jsou nadále nezbytná.
(11) Rozhodnutí 2006/601/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2006/601/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje na tyto produkty pocházející ze Spojených států amerických:
Produkt _BAR_ Kód KN _BAR_
předpařená dlouhozrnná rýže A v plevách _BAR_ 10061025 _BAR_
předpařená dlouhozrnná rýže B v plevách _BAR_ 10061027 _BAR_
dlouhozrnná rýže A v plevách, jiná než předpařená _BAR_ 10061096 _BAR_
dlouhozrnná rýže B v plevách, jiná než předpařená _BAR_ 10061098 _BAR_
loupaná (hnědá) předpařená dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10062015 _BAR_
loupaná (hnědá) předpařená dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10062017 _BAR_
loupaná (hnědá) dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10062096 _BAR_
loupaná (hnědá) dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10062098 _BAR_
poloomletá předpařená dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10063025 _BAR_
poloomletá předpařená dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10063027 _BAR_
poloomletá dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10063046 _BAR_
poloomletá dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10063048 _BAR_
celoomletá předpařená dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10063065 _BAR_
celoomletá předpařená dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10063067 _BAR_
celoomletá dlouhozrnná rýže A _BAR_ 10063096 _BAR_
celoomletá dlouhozrnná rýže B _BAR_ 10063098 _BAR_
zlomková rýže (není-li potvrzeno, že nebyla získána z dlouhozrnné rýže) _BAR_ 10064000" _BAR_
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Podmínky prvního uvedení na trh
1. Členské státy povolí první uvedení produktů uvedených v článku 1 na trh pouze, pokud je k zásilce uvedených produktů přiložen originál analytické zprávy, která potvrzuje, že dané produkty neobsahují geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601".
Uvedená zpráva musí být vydána akreditovanou laboratoří a musí se zakládat na vhodné a uznané metodě detekce geneticky modifikované rýže "LL RICE 601".
2. Před uvedením na trh Společenství členské státy u každé zásilky produktů uvedených v článku 1 zajistí v místě vstupu do Společenství úřední odběr vzorků a analýzu, aby se prokázalo, že zásilka neobsahuje geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601".
Za tímto účelem se úřední odběr vzorků a analýza provedou v souladu s metodami popsanými v příloze a ve lhůtě nejvýše 15 pracovních dní.
3. Příslušné orgány členských států uvedené v odstavci 2 vydají úřední průvodní doklad, který prokazuje, že zásilka byla podrobena úřednímu odběru vzorků a analýze, a který uvádí výsledek uvedené analýzy.
4. Dojde-li k rozdělení zásilky, musejí být ke každé části rozdělené zásilky přiloženy kopie původní analytické zprávy uvedené v odstavci 1 a úředního průvodního dokladu uvedeného v odstavci 3, a to až na úroveň velkoobchodního prodeje.
Tyto kopie musejí být ověřeny příslušným orgánem členského státu, na jehož území došlo k rozdělení.
5. Jakákoli přítomnost geneticky modifikované rýže "LL RICE 601" zjištěná při kontrolách podle odstavce 2 se oznámí Komisi a členským státům prostřednictvím systému včasné výměny informací pro potraviny a krmiva stanoveného v článku 50 nařízení (ES) č. 178/2002.
6. Členské státy nejpozději do 31. prosince 2006 předloží Komisi zprávu o všech analytických výsledcích úředních kontrol zásilek produktů uvedených v článku 1."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Ostatní kontrolní opatření
Členské státy přijmou vhodná opatření s ohledem na produkty uvedené v článku 1 již umístěné na trh, včetně náhodného odběru vzorků a analýzy prováděných v souladu s přílohou, aby ověřily, že neobsahují geneticky modifikovanou rýži "LL RICE 601".
O pozitivních (nepříznivých) výsledcích uvědomí Komisi prostřednictvím systému včasné výměny informací pro potraviny a krmiva."
4. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Úhrada nákladů
1. Veškeré náklady plynoucí z odběru vzorků, analýz, skladování a vydávání úředních průvodních dokladů a kopií analytických zpráv a průvodních dokladů podle čl. 2 odst. 1 až 4 nese provozovatel potravinářského podniku odpovědný za zásilku či jeho zástupce.
2. Veškeré náklady na úřední opatření přijatá příslušnými orgány, pokud jde o nevyhovující zásilky, nese provozovatel potravinářského podniku odpovědný za zásilku či jeho zástupce."
5. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Přezkoumání opatření
Opatření stanovená tímto rozhodnutím budou přezkoumána nejpozději do 15. ledna 2007."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru Darfur/4/2006
ze dne 24. října 2006
o jmenování velitele policejního týmu EU/policejního poradce zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán
(2006/756/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/557/SZBP ze dne 18. července 2005 o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [1], a zejména na článek 4 této společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 5. července 2006 přijala Rada společnou akci 2006/468/SZBP [2] o obnovení a revizi mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán.
(2) Zvláštní zástupce EU zajišťuje mimo jiné koordinaci a návaznost příspěvků Evropské unie pro misi Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu (AMIS). V souladu s čl.
5 odst. 2 společné akce 2005/557/SZBP řídí koordinační jednotka EU v Addis Abebě (ACC) pod vedením zvláštního zástupce EU a složená z politického poradce, vojenského poradce a policejního poradce každodenní koordinaci se všemi příslušnými činiteli EU a s Centrem správní kontroly a řízení (ACMC) v linii velení Africké unie v Addis Abebě za účelem promyšlené a včasné podpory AMIS ze strany EU.
(3) Policejní poradce zvláštního zástupce EU, který je rovněž velitelem policejního týmu EU, odpovídá za řízení každodenní koordinace policejních podpůrných akcí EU.
Velitel policejního týmu EU/policejní poradce zajišťuje běžné řízení policejní složky podpůrné akce a odpovídá za personální a disciplinární záležitosti.
(4) Generální tajemník/vysoký představitel na doporučení zvláštního zástupce EU navrhl, aby byl velitelem policejního týmu EU/policejním poradcem zvláštního zástupce EU jmenován pan Åke ROGHE.
(5) Na základě článku 4 společné akce 2005/557/SBZP pověřila Rada Politický a bezpečnostní výbor jmenováním velitele policejního týmu EU/policejního poradce zvláštního zástupce EU,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Pan Åke ROGHE je jmenován velitelem policejního týmu EU/policejním poradcem zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. listopadu 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. září 2006,
kterým se mění příručka Sirene
(oznámeno pod číslem K(2006) 4094)
(Pouze české, estonské, finské, francouzské, italské, maďarské, maltské, německé, nizozemské, litevské, lotyšské, polské, portugalské, řecké, slovenské, slovinské, španělské a švédské znění je závazné)
(2006/757/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 378/2004 ze dne 19. února 2004 o postupech pro změnu příručky Sirene [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příručka Sirene [2] obsahuje pokyny pro provozovatele kanceláří Sirene jednotlivých členských států s podrobným popisem pravidel a postupů pro dvoustrannou nebo vícestrannou výměnu doplňujících informací, jež se vyžadují v případě provádění některých ustanovení Úmluvy z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích [3] (dále jen "Schengenská úmluva").
(2) Nařízením Rady (ES) č. 871/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zavedení některých nových funkcí do Schengenského informačního systému včetně boje proti terorismu [4] byly zavedeny některé nové funkce do stávající verze Schengenského informačního systému ("SIS"), zejména pokud jde o poskytování přístupu k některým druhům údajů zanesených do SIS a pokud jde o záznamy a předávání osobních údajů.
Je tedy třeba upravit pracovní postupy, jimiž se řídí interní činnost kanceláří Sirene a jejich vzájemná spolupráce.
(3) Technický vývoj systému Sirpit (Sirene Picture Transfer) vyžaduje zvláštní pracovní postupy v rámci příslušných kanceláří Sirene a mezi nimi, aby si mohly elektronickou cestou vyměňovat fotografie a otisky prstů s cílem rychle a přesně identifikovat osoby.
Tyto postupy by měly být začleněny do revidovaného znění příručky Sirene.
(4) Normy určující pracovní postupy, technická infrastruktura, bezpečnostní požadavky a požadavky na pracovníky kanceláří Sirene se postupem času vyvíjely.
Příručka Sirene se od roku 1999 neměnila.
Nyní je tedy třeba přistoupit ke změnám, aby byla zaručena jednotnost pracovních postupů, technická infrastruktura, bezpečnostní opatření a požadavky na pracovníky.
Vzhledem k rozsahu změn, jež je třeba v příručce Sirene učinit, je vhodné, aby stávající znění příručky Sirene bylo nahrazeno revidovaným a aktualizovaným zněním.
(5) Rozhodnutí Rady 2003/19/ES ze dne 14. října 2002 o odtajnění některých částí příručky Sirene přijaté výkonným výborem zřízeným prováděcí úmluvou k Schengenské dohodě ze dne 14. června 1985 [5] stanoví, že odtajněné části příručky Sirene mají být zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
(6) Toto rozhodnutí představuje nezbytný právní základ pro přijetí změn v příručce Sirene v oblastech spadajících do působnosti Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES").
Rozhodnutí Komise 2006/758/ES ze dne 22. září 2006, kterým se mění příručka Sirene [6], představuje nezbytný právní základ pro přijetí změn v příručce Sirene v oblastech spadajících do působnosti Smlouvy o Evropské unii (dále jen "Smlouva o EU").
Skutečnost, že právní rámec nezbytný pro přijetí revidované příručky Sirene spočívá ve dvou samostatných nástrojích, nezpochybňuje zásadu, že se jedná o jednu příručku.
V zájmu jasnosti je však třeba ji uvést v přílohách obou rozhodnutí.
(7) Dánsko se v souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
Vzhledem k tomu, že toto rozhodnutí navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co bylo přijato toto rozhodnutí, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(8) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [7].
Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(9) Toto rozhodnutí rozvíjí ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [8].
Irsko se tudíž nepodílí na jeho přijímání, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(10) Ve vztahu k Islandu a Norsku je toto rozhodnutí rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, které spadá do oblasti uvedené v čl. 1 bodu G rozhodnutí Rady 1999/437/ES [9] o některých opatřeních pro uplatňování dané dohody.
(11) Ve vztahu ke Švýcarsku je toto rozhodnutí rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody podepsané mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis. Toto rozpracování spadá do oblasti uvedené v čl. 1 bodu G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/860/ES [10] o podpisu dohody jménem Evropského společenství a o prozatímním uplatňování některých ustanovení uvedené dohody.
(12) Toto rozhodnutí je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
(13) Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 3 nařízení Rady (ES) č. 378/2004,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Pro účely záležitostí spadajících do oblasti působnosti Smlouvy o ES se příručka Sirene nahrazuje zněním uvedeným v příloze 1 tohoto rozhodnutí.
2. Odkazy na nahrazovanou příručku Sirene se považují za odkazy na znění příručky Sirene uvedené v příloze 1 tohoto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou v příloze 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství určeno těmto členským státům: Belgickému království, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Slovinské republice, Slovenské republice, Finské republice a Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. září 2006,
kterým se mění příručka Sirene
(2006/758/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/201/SVV ze dne 19. února 2004 o postupech pro změnu příručky Sirene [1], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příručka Sirene [2] obsahuje pokyny pro provozovatele kanceláří Sirene jednotlivých členských států s podrobným popisem pravidel a postupů pro dvoustrannou nebo vícestrannou výměnu doplňujících informací, jež se vyžadují v případě provádění některých ustanovení Úmluvy z roku 1990 k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích [3] (dále jen "Schengenská úmluva").
(2) Evropský zatýkací rozkaz (EZR) [4] je prvním konkrétním právním nástrojem v oblasti trestního práva, kterým se provádí zásada vzájemného uznávání. Zrušuje formální postupy vydávání osob mezi členskými státy v případě osob, které se snaží uniknout spravedlnosti poté, co byly pravomocně odsouzeny, a urychluje postupy vydávání v případě osob, které jsou podezřelé ze spáchání trestného činu.
Evropský zatýkací rozkaz nahrazuje všechny předchozí nástroje pro vydávání osob mezi členskými státy včetně ustanovení hlavy III Schengenské úmluvy týkajících se vydávání osob.
K nejnovějším upozorněním učiněným podle článku 95 Schengenské úmluvy (osoby stíhané za účelem vydání) bude přiložen EZR. Je tedy třeba, aby zvláštní kontroly a pracovní postupy, jež jak interně, tak v rámci spolupráce mezi sebou používají kanceláře Sirene před každým z těchto případů, byly zapracovány a přizpůsobeny požadavkům evropského zatýkacího rozkazu.
(3) Rozhodnutím Rady 2005/211/SVV ze dne 24. února 2005 o zavedení některých nových funkcí do Schengenského informačního systému včetně boje proti terorismu [5] byly zavedeny některé nové funkce do stávající verze Schengenského informačního systému ("SIS"), zejména pokud jde o poskytování přístupu k některým druhům údajů zanesených do SIS a pokud jde o záznam předávaných osobních údajů.
Je tedy třeba upravit pracovní postupy, jimiž se řídí interní činnost kanceláří Sirene a jejich vzájemná spolupráce.
(4) Technický vývoj systému Sirpit (Sirene Picture Transfer) vyžaduje zvláštní pracovní postupy v rámci příslušných kanceláří Sirene a mezi nimi, aby si mohly elektronickou cestou vyměňovat fotografie a otisky prstů s cílem rychle a přesně identifikovat osoby.
Tyto postupy by měly být začleněny do revidovaného znění příručky Sirene.
(5) Normy určující pracovní postupy, technická infrastruktura, bezpečnostní požadavky a požadavky na pracovníky kanceláří Sirene se postupem času vyvíjely.
Příručka Sirene se od roku 1999 neměnila.
Nyní je tedy třeba přistoupit ke změnám, aby byla zaručena jednotnost pracovních postupů, technická infrastruktura, bezpečnostní opatření a požadavky na pracovníky.
Vzhledem k rozsahu změn, jež je třeba v příručce Sirene učinit, je vhodné, aby stávající znění příručky Sirene bylo nahrazeno revidovaným a aktualizovaným zněním.
(6) Rozhodnutí Rady 2003/19/ES ze dne 14. října 2002 o odtajnění některých částí příručky Sirene přijaté výkonným výborem zřízeným prováděcí úmluvou k Schengenské dohodě ze dne 14. června 1985 [6] stanoví, že odtajněné části příručky Sirene mají být zveřejněny Úředním věstníku Evropské unie.
(7) Toto rozhodnutí představuje nezbytný právní základ pro přijetí změn v příručce Sirene v oblastech spadajících do působnosti Smlouvy o Evropské unii (dále jen "Smlouva o EU").
Rozhodnutí Komise 2006/757/ES ze dne 22. září 2006, kterým se mění příručka Sirene [7], představuje nezbytný právní základ pro přijetí změn v příručce Sirene v oblastech spadajících do působnosti Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES").
Skutečnost, že právní rámec nezbytný pro přijetí revidované příručky Sirene spočívá ve dvou samostatných nástrojích, nezpochybňuje zásadu, že se jedná o jednu příručku.
V zájmu jasnosti je však třeba ji uvést v přílohách obou rozhodnutí.
(8) Spojené království se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o ES, a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [8].
(9) Irsko se účastní tohoto rozhodnutí v souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie, připojeného ke Smlouvě o EU a Smlouvě o ES, a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [9].
(10) Ve vztahu k Islandu a Norsku je toto rozhodnutí rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, které spadá do oblasti uvedené v čl. 1 bodu G rozhodnutí Rady 1999/437/ES [10] o některých opatřeních pro uplatňování dané dohody.
(11) Ve vztahu ke Švýcarsku je toto rozhodnutí rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody podepsané mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis. Toto rozpracování spadá do oblasti uvedené v čl. 1 bodu G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [11] o podpisu dohody jménem Evropské unie a o prozatímním uplatňování některých ustanovení uvedené dohody.
(12) Toto rozhodnutí je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru zřízeného podle článku 3 rozhodnutí Rady 2004/201/SVV,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Pro účely záležitostí spadajících do oblasti působnosti Smlouvy o EU se příručka Sirene nahrazuje zněním uvedeným v příloze 1 tohoto rozhodnutí.
2. Odkazy na nahrazovanou příručku Sirene se považují za odkazy na znění příručky Sirene uvedené v příloze 1 tohoto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou v příloze 2 tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. listopadu 2006,
kterým se schvalují určité národní programy pro tlumení salmonel v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus
(oznámeno pod číslem K(2006) 5281)
(Text s významem pro EHP)
(2006/759/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonel a některých jiných původců zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem nařízení (ES) č. 2160/2003 je zajistit, aby byla přijata vhodná a účinná opatření na zjišťování a tlumení salmonel a jiných původců zoonóz na všech úrovních produkce, zpracování a distribuce, zejména pak na úrovni primární produkce, aby se snížila její prevalence a riziko, jež představují pro veřejné zdraví.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1003/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení (ES) č. 2160/2003, pokud jde o cíl Společenství zaměřený na snížení výskytu určitých sérotypů salmonely v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus, a kterým se mění nařízení (ES) č. 2160/2003 [2], byl stanoven cíl Společenství zaměřený na snížení výskytu všech sérotypů salmonely s významem pro veřejné zdraví v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus na úrovni primární produkce.
(3) Aby bylo cíle Společenství dosaženo, mají členské státy vytvořit národní programy pro tlumení salmonel v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus a předložit je Komisi v souladu s nařízením (ES) č. 2160/2003.
(4) Některé členské státy předložily své národní programy pro tlumení salmonel v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus.
(5) Bylo zjištěno, že tyto programy jsou v souladu s příslušnými veterinárními předpisy Společenství, zejména s nařízením (ES) č. 2160/2003.
(6) Uvedené národní programy pro tlumení by proto měly být schváleny.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se národní programy pro tlumení salmonel v reprodukčních hejnech druhu Gallus gallus předložené členskými státy uvedenými v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2007.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. listopadu 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2006/07 stanoví částky diverzifikační podpory, dodatečné diverzifikační podpory a přechodné podpory, které se mají poskytnout v rámci dočasného režimu restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 5306)
(Pouze španělské, německé, anglické, italské, portugalské a švédské znění je závazné)
(2006/760/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství [2], a zejména na čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise musí do 31. října 2006 stanovit částky přidělené každému dotčenému členskému státu na diverzifikační podporu podle článku 6 nařízení (ES) č. 320/2006, na dodatečnou diverzifikační podporu podle článku 7 uvedeného nařízení a na přechodnou podporu některým členským státům podle článku 9 uvedeného nařízení.
(2) Částky diverzifikační podpory a dodatečné diverzifikační podpory se vypočítávají na základě kvóty na cukr v tunách, které se podniky v dotčeném členském státě vzdaly v hospodářském roce 2006/07 podle čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 968/2006.
(3) Úplné částky přechodné podpory Rakousku a Švédsku by měly být dány k dispozici uvedeným členským státům počínaje hospodářským rokem 2006/07,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Částky diverzifikační podpory a dodatečné diverzifikační podpory pro dotčené členské státy podle článku 6, resp. článku 7 nařízení (ES) č. 320/2006, určené ve vztahu ke kvótám, kterých se podniky vzdaly v hospodářském roce 2006/07, jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Částky přechodné podpory Rakousku a Švédsku podle článku 9 nařízení (ES) č. 320/2006 jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království, Irsku, Italské republice, Rakouské republice, Portugalské republice a Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. listopadu 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma v souvislosti s katarální horečkou ovcí
(oznámeno pod číslem K(2006) 5311)
(Text s významem pro EHP)
(2006/761/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně vymezení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu pro zvířata tato pásma opustit.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru (dále jen "uzavřená pásma") v souvislosti s katarální horečkou ovcí.
(3) Poté, co Belgie, Německo, Francie a Nizozemsko v polovině srpna a na začátku září 2006 oznámily výskyt ohniska katarální horečky ovcí, Komise několikrát pozměnila rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o vymezení dotčeného uzavřeného pásma.
(4) Dne 13. října 2006 informovala Francie a dne 16. října 2006 Německo Komisi o nových potvrzených případech katarální horečky ovcí.
S ohledem na tato zjištění je vhodné pozměnit vymezení uzavřeného pásma v těchto zemích.
(5) Rozhodnutí 2005/393/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2005/393/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. listopadu 2006
o některých ochranných opatřeních proti katarální horečce ovcí v Bulharsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 5315)
(Text s významem pro EHP)
(2006/762/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. října 2006 Bulharsko uvědomilo Komisi o zjištění protilátek katarální horečky ovcí u ověřovacích koz v obci Slivarovo ve správní oblasti Burgas v jihovýchodní části Bulharska u hranic s Tureckem (dále jen "postižená oblast").
(2) Vzhledem k tomu, že má Bulharsko dne 1. ledna 2007 přistoupit ke Společenství, uvědomilo Komisi o tom, že ihned zakázalo přesuny zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí a jejich spermatu, vajíček a embryí z postižené oblasti v souladu se směrnicí Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [2], a s rozhodnutím Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [3].
(3) Šíření katarální horečky ovcí z postižené oblasti by mohlo představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat ve Společenství.
(4) Než budou provedena další epizootologická a laboratorní vyšetření, je nezbytné pozastavit dovozy zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí pocházejících z postižené oblasti nebo přes ni převážených a jejich spermatu, vajíček a embryí do Společenství.
(5) Vzhledem k tomu, že sperma, vajíčka a embrya vyprodukovaná před 1. červencem 2006 nemusí představovat nebezpečí, týká se pozastavení dovozů pouze spermatu, vajíček a embryí vyprodukovaných po tomto datu.
(6) S ohledem na vývoj situace a na výsledky dalších šetření, která provádí Bulharsko, by měla být opatření stanovená tímto rozhodnutím při nejbližší příležitosti přezkoumána na zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví dovozy zvířat druhů vnímavých ke katarální horečce ovcí pocházejících z oblastí uvedených v příloze nebo jejich částí nebo přes ně převážených.
2. Členské státy pozastaví dovozy spermatu, vajíček a embryí odebraných nebo vyprodukovaných po dni 1. července 2006 a pocházejících z oblastí uvedených v příloze nebo jejich částí.
Článek 2
Členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato přijatá opatření poté neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. prosince 2006.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2006,
kterým se zrušují některé prováděcí předpisy týkající se hygieny potravin a hygienických podmínek pro produkci některých produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě a pro jejich uvádění na trh
(oznámeno pod číslem K(2006) 5175)
(Text s významem pro EHP)
(2006/765/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [2], a zejména na článek 16 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Veterinární a hygienické předpisy pro produkci produktů živočišného původu a jejich uvádění na trh jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3], nařízení (ES) č. 853/2004 a nařízení (ES) č. 854/2004.
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/41/ES [4] zrušila některé směrnice týkající se hygieny potravin a hygienických podmínek pro produkci a uvádění na trh některých produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě a stanovila mimo jiné, že prováděcí opatření přijatá na základě těchto směrnic zůstanou v platnosti do doby, než budou nahrazena jinými.
Z důvodů právní jistoty je třeba formálně zrušit prováděcí opatření, která již byla nahrazena zejména těmito předpisy:
- nařízením Komise (ES) č. 2073/2005 ze dne 15. listopadu 2005 o mikrobiologických kritériích pro potraviny [5],
- nařízením Komise (ES) č. 2074/2005 ze dne 5. prosince 2005, kterým se stanoví prováděcí opatření pro některé výrobky podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 a pro organizaci úředních kontrol podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, kterým se stanoví odchylka od nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 a kterým se mění nařízení (ES) č. 853/2004 a (ES) č. 854/2004 [6],
- nařízením Komise (ES) č. 2075/2005 ze dne 5. prosince 2005, kterým se stanoví zvláštní předpisy pro úřední kontroly trichinel v mase [7].
(3) Uvedená nařízení vstoupila v platnost dnem 11. ledna 2006.
(4) Rozhodnutí Rady 94/371/ES ze dne 20. června 1994, kterým se stanoví zvláštní hygienické podmínky pro uvádění některých druhů vajec na trh [8], bylo přijato Radou po nepříznivém stanovisku veterinárního výboru. Komise si přesto zachovává své prováděcí pravomoci.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ode dne 11. ledna 2006 se zrušují tyto směrnice a rozhodnutí:
1. Směrnice Komise 83/201/EHS ze dne 12. dubna 1983 o zavedení výjimek ze směrnice Rady 77/99/EHS pro některé výrobky, které obsahují jiné potraviny a jen nízké procento masa nebo masného výrobku [9].
2. Rozhodnutí Komise 84/371/EHS ze dne 3. července 1984, kterým se stanoví zvláštní označení pro čerstvé maso podle čl. 5 písm. a) směrnice 64/433/EHS [10].
3. Rozhodnutí Komise 87/260/EHS ze dne 28. dubna 1987, kterým se povoluje odchylka Nizozemsku a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa [11].
4. Rozhodnutí Komise 87/266/EHS ze dne 8. května 1987, kterým se uznává, že systém lékařských vyšetření zaměstnanců předložený Nizozemskem poskytuje rovnocenné záruky [12].
5. Rozhodnutí Komise 87/562/EHS ze dne 24. listopadu 1987, kterým se povoluje odchylka Spolkové republice Německo a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa [13].
6. Rozhodnutí Komise 88/235/EHS ze dne 7. března 1988, kterým se povoluje odchylka Dánsku a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa [14].