7. Rozhodnutí Komise 88/363/EHS ze dne 13. června 1988, kterým se povoluje odchylka Spojenému království a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa [15].
8. Rozhodnutí Komise 90/30/EHS ze dne 10. ledna 1990, kterým se povoluje odchylka Španělsku a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa [16].
9. Rozhodnutí Komise 90/31/EHS ze dne 10. ledna 1990, kterým se povoluje odchylka Francii a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa [17].
10. Rozhodnutí Komise 90/469/EHS ze dne 5. září 1990, kterým se povoluje odchylka Itálii a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa [18].
11. Rozhodnutí Komise 90/514/EHS ze dne 25. září 1990, kterým se uznává, že systém lékařských vyšetření zaměstnanců předložený Dánskem poskytuje rovnocenné záruky [19].
12. Rozhodnutí Komise 92/92/EHS ze dne 9. ledna 1992, kterým se stanoví požadavky na zařízení a struktury expedičních a čistících středisek pro živé mlže, pro které může být udělena odchylka [20].
13. Rozhodnutí Komise 93/140/EHS ze dne 19. ledna 1993 o prováděcích pravidlech pro vizuální kontroly za účelem zjištění parazitů v produktech rybolovu [21].
14. Rozhodnutí Komise 94/14/ES ze dne 21. prosince 1993, kterým se stanoví seznam provozoven ve Společenství, kterým jsou poskytnuty dočasné a omezené odchylky od zvláštních hygienických předpisů Společenství týkajících se produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh [22].
15. Rozhodnutí Komise 94/92/ES ze dne 17. února 1994 o poskytování finanční podpory Společenství na provoz referenční laboratoře Společenství pro sledování mořských biotoxinů (Laboratorio del Ministero de Sanidad y Consumo, Vigo, Španělsko) [23].
16. Rozhodnutí Komise 94/356/ES ze dne 20. května 1994 o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 91/493/EHS, pokud jde o vlastní hygienické kontroly produktů rybolovu [24].
17. Rozhodnutí Rady 94/371/ES ze dne 20. června 1994, kterým se stanoví zvláštní hygienické podmínky pro uvádění některých druhů vajec na trh [25].
18. Rozhodnutí Komise 94/383/ES ze dne 3. června 1994 o kritériích použitelných na zařízení produkující masné výrobky bez průmyslové struktury a průmyslové výrobní kapacity [26].
19. Rozhodnutí Komise 94/837/ES ze dne 16. prosince 1994, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro schvalování přebalovacích středisek podle směrnice Rady 77/99/EHS a pravidla pro označování produktů z přebalovacích středisek [27].
20. Rozhodnutí Komise 95/149/ES ze dne 8. března 1995 o mezních hodnotách celkového těkavého zásaditého dusíku (TVB-N) pro určité skupiny produktů rybolovu a o použitelných metodách analýzy [28].
21. Rozhodnutí Komise 95/165/ES ze dne 4. května 1995, kterým se stanoví jednotná kritéria pro udělování odchylek některým zařízením vyrábějícím mléčné výrobky [29].
22. Rozhodnutí Komise 96/536/ES ze dne 29. července 1996, kterým se stanoví seznam mléčných výrobků, pro které mohou členské státy přiznat individuální nebo obecné odchylky podle čl. 8 odst. 2 směrnice 92/46/EHS, a druh odchylek použitých při výrobě těchto výrobků [30].
23. Rozhodnutí Komise 96/658/ES ze dne 13. listopadu 1996, kterým se stanoví zvláštní podmínky pro schválení zařízení, která se nacházejí ve velkoobchodech [31].
24. Rozhodnutí Komise 98/470/ES ze dne 9. července 1998 o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 89/662/EHS, pokud jde o nejdůležitější informace o veterinárních kontrolách [32].
25. Rozhodnutí Komise 2001/471/ES ze dne 8. června 2001 o pravidlech pro pravidelné vnitropodnikové kontroly obecné hygieny podle směrnice 64/433/EHS o hygienických otázkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh a směrnice 71/118/EHS o hygienických otázkách produkce čerstvého drůbežího masa a jeho uvádění na trh [33].
26. Rozhodnutí Komise 2002/225/ES ze dne 15. března 2002 o prováděcích pravidlech ke směrnici Rady 91/492/EHS, pokud jde o maximální hodnoty a metody analýzy některých mořských biotoxinů u mlžů, mořských ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů [34].
27. Rozhodnutí Komise 2002/477/ES ze dne 20. června 2002, kterým se stanoví hygienické předpisy pro dovoz čerstvého masa a čerstvého drůbežího masa ze třetích zemí a mění rozhodnutí 94/984/ES [35].
28. Rozhodnutí Komise 2003/380/ES ze dne 22. května 2003, kterým se Švédsku povoluje odchylka od směrnice Rady 64/433/EHS a stanoví rovnocenné hygienické podmínky pro bourání čerstvého masa [36].
29. Rozhodnutí Komise 2003/774/ES ze dne 30. října 2003, kterým se schvalují některá ošetření k potlačení růstu patogenních mikroorganismů u mlžů a mořských plžů [37].
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2006,
kterým se stanoví seznamy třetích zemí a území, ze kterých je povolen dovoz mlžů, ostnokožců, pláštěnců, mořských plžů a produktů rybolovu
(oznámeno pod číslem K(2006) 5171)
(Text s významem pro EHP)
(2006/766/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví zvláštní podmínky pro dovoz mlžů, pláštěnců, ostnokožců, mořských plžů a produktů rybolovu z třetích zemí.
(2) Rozhodnutím Komise 97/20/ES [2] se stanovil seznam třetích zemí splňujících rovnocenné podmínky pro produkci a uvádění mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trh a rozhodnutím Komise 97/296/ES [3] se stanovil seznam třetích zemí, ze kterých je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě.
(3) Seznamy by měly být vypracovány tak, aby uváděly třetí země a území, které splňují podmínky uvedené v čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 854/2004, a které tedy mohou zaručit, že mlži, pláštěnci, ostnokožci, mořští plži a produkty rybolovu vyvážené do Společenství splňují hygienické podmínky stanovené na ochranu zdraví spotřebitele. Dovoz přitahovacích svalů hřebenatkovitých nepocházejících z akvakultury, jež jsou zcela oddělené od vnitřností a pohlavních žláz, by nicméně měl být povolen ze třetích zemí, které nejsou uvedeny v tomto seznamu.
(4) Příslušné orgány Austrálie, Nového Zélandu a Uruguaye poskytly patřičné záruky, že podmínky použitelné pro živé mlže, ostnokožce, pláštěnce a mořské plže jsou rovnocenné podmínkám stanoveným v příslušných právních předpisech Společenství.
(5) Příslušné orgány Arménie, Běloruska a Ukrajiny poskytly patřičné záruky, že podmínky použitelné pro produkty rybolovu jsou rovnocenné podmínkám stanoveným v příslušných právních předpisech Společenství.
(6) Rozhodnutí 97/20/ES a 97/296/ES by proto měla být zrušena a nahrazena novým rozhodnutím.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dovoz mlžů, pláštěnců, ostnokožců a mořských plžů
1. Seznam třetích zemí, ze kterých je podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 854/2004 povolen dovoz mlžů, pláštěnců, ostnokožců a mořských plžů, je stanoven v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Bez ohledu na čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 854/2004 se odstavec 1 nevztahuje na přitahovací svaly hřebenatkovitých nepocházejících z akvakultury, jež jsou zcela oddělené od vnitřností a pohlavních žláz a jež mohou být dováženy rovněž ze třetích zemí, které nejsou uvedeny v seznamu podle odstavce 1.
Článek 2
Dovoz produktů rybolovu
Seznam třetích zemí a území, ze kterých je podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 854/2004 povolen dovoz produktů rybolovu, je stanoven v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Zrušovací ustanovení
Zrušují se rozhodnutí 97/20/ES a 97/296/ES.
Odkazy na zrušená rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. listopadu 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/804/ES a 2003/858/ES, pokud jde o požadavky na osvědčení pro živé měkkýše a živé ryby pocházející z akvakultury a jejich produkty určené pro lidskou spotřebu
(oznámeno pod číslem K(2006) 5167)
(Text s významem pro EHP)
(2006/767/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 19 odst. 1, čl. 20 odst. 1 a čl. 21 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [2] stanoví obecná pravidla pro hygienu potravin vztahující se na provozovatele potravinářských podniků.
(2) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [3], stanoví zvláštní požadavky týkající se hygienických pravidel pro potraviny živočišného původu.
(3) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [4], stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 2074/2005 [5] stanoví prováděcí opatření pro některé výrobky podle nařízení (ES) č. 853/2004 a pro organizaci úředních kontrol podle nařízení (ES) č. 854/2004 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 [6], kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 852/2004 a kterým se mění nařízení (ES) č. 853/2004 a (ES) č. 854/2004.
(5) Směrnice Rady 95/70/ES [7] stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů.
(6) Směrnice 91/67/EHS stanoví veterinární předpisy pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh.
(7) Rozhodnutí Komise 2003/804/ES ze dne 14. listopadu 2003, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz měkkýšů, jejich jiker a gamet pro další růst, výkrm, sádkování nebo lidskou spotřebu [8], a rozhodnutí Komise 2003/858/ES ze dne 21. listopadu 2003, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu a živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů určených pro lidskou spotřebu [9], stanoví požadavky na osvědčení pro živé měkkýše a živé ryby pocházející z akvakultury a jejich produkty určené pro lidskou spotřebu.
(8) S cílem zjednodušit postup vydávání osvědčení pro tyto produkty byly požadavky na veterinární osvědčení stanovené v těchto rozhodnutích začleněny do osvědčení vypracovaných podle nařízení (ES) č. 853/2004 pro zásilky určené pro lidskou spotřebu.
(9) Rozhodnutí 2003/804/ES a 2003/858/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna, přičemž se rovněž zohlední směrnice Rady KOM(2005) 362 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty z nich získané a o prevenci a tlumení některých chorob vodních živočichů [10].
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Změny rozhodnutí 2003/804/ES
Rozhodnutí 2003/804/ES se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Podmínky pro dovoz živých měkkýšů určených k lidské spotřebě
1. Členské státy povolí dovoz živých měkkýšů určených k lidské spotřebě na své území pouze tehdy, pokud:
a) je na seznamu stanoveném rozhodnutím Komise 2006/766/ES [11] uvedena třetí země odeslání;
b) je k zásilce připojeno osvědčení o zdravotní nezávadnosti spolu s veterinárním osvědčením vypracované ve shodě se vzorem stanoveným v nařízení Komise (ES) č. 2074/2005;
c) zásilka splňuje ustanovení týkající se balení a označování stanovená v nařízení (ES) č. 853/2004.
2. Pokud jsou měkkýši určeni pro sádkování nebo budou znovu umístěni do vod Evropského společenství, musí zásilka rovněž být v souladu s ustanoveními čl. 3 odst. 1.
2. Článek 5 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Doplňkové podmínky pro dovoz některých živých měkkýšů určených k lidské spotřebě
1. Zásilky měkkýšů, kteří patří k druhům vnímavým k jedné nebo více chorobám uvedeným v příloze D směrnice 95/70/ES, musí kromě požadavků stanovených v článku 4:
a) pocházet ze zdroje bez výskytu neobjasněné abnormální úmrtnosti, který je příslušným orgánem v třetí zemi původu uznaný za zdroj prostý dotyčných chorob v souladu s právními předpisy Společenství nebo příslušnou normou Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE), nebo
b) být dovezené jako zpracované nebo nezpracované produkty ve smyslu definice čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 852/2004 nebo
c) být zaslané přímo do schváleného dovozního střediska, kde se měkkýši dále zpracují, aniž jsou dotčena ustanovení oddílu VII přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a článku 6 nařízení (ES) č. 854/2004.
2. Zásilky měkkýšů, kteří patří k druhům vnímavým k chorobám způsobeným Bonamia ostrea a/nebo Marteilia refringens, které byly dovezeny do členských států nebo oblastí vyhlášených za oblasti prosté těchto chorob nebo spadajících do programu zaměřeného na dosažení tohoto statusu v souladu s článkem 5 nebo 10 směrnice 91/67/EHS, musí kromě požadavků stanovených v článku 4 splňovat rovněž tyto požadavky:
a) zdroj musí být příslušným orgánem v třetí zemi původu uznán za zdroj prostý dotyčné choroby v souladu s právními předpisy Společenství nebo příslušnou normou OIE nebo
b) zásilka musí být dovezena jako zpracované nebo nezpracované produkty ve smyslu definice čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 852/2004 nebo
c) zásilka musí být zaslána přímo do schváleného dovozního střediska, kde se měkkýši dále zpracují, aniž jsou dotčena ustanovení oddílu VII přílohy III nařízení (ES) č. 853/2004 a článku 6 nařízení (ES) č. 854/2004.
3. Tento článek se nepoužije v případě, že měkkýši jsou zabaleni a označeni tak, aby mohli být nabízeni konečnému spotřebiteli k prodeji v souladu s nařízením (ES) č. 853/2004."
3. V části A přílohy V se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Životaschopní měkkýši mohou opustit schválené dovozní středisko jen v případě, že jsou zabaleni a označeni tak, aby mohli být nabízeni konečnému spotřebiteli k prodeji v souladu s nařízením (ES) č. 853/2004."
Článek 2
Změny rozhodnutí 2003/858/ES
Rozhodnutí 2003/858/ES se mění takto:
1. Čl. 5 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Podmínky pro dovoz produktů rybolovu pocházejících z akvakultury určených pro lidskou spotřebu
1. Členské státy povolují dovoz produktů rybolovu pocházejících z akvakultury určených pro lidskou spotřebu na své území pouze tehdy, pokud:
a) je na seznamu stanoveném rozhodnutím Komise 2006/766/ES [12] uvedena třetí země odeslání;
b) je k zásilce připojeno osvědčení o zdravotní nezávadnosti spolu s veterinárním osvědčením vypracované ve shodě se vzorem stanoveným v nařízení Komise (ES) č. 2074/2005;
c) zásilka splňuje ustanovení týkající se balení a označování stanovená v nařízení (ES) č. 853/2004.
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Doplňkové podmínky pro dovoz některých produktů rybolovu pocházejících z akvakultury určených pro lidskou spotřebu
1. Zásilky ryb, které patří k druhům vnímavým k ISA (nakažlivá chudokrevnost lososů) a/nebo EHN (epizootická nekróza krvetvorné tkáně u ryb), musí kromě požadavků článku 5 splňovat rovněž tyto požadavky:
a) zdroj musí být příslušným orgánem v třetí zemi původu uznán za zdroj prostý dotyčných chorob v souladu s právními předpisy Společenství nebo příslušnou normou OIE (Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat) nebo
b) ryby musí být před odesláním vykuchány nebo
c) zásilka musí být zaslána přímo do schváleného dovozního střediska, kde se ryby dále zpracují.
2. Zásilky ryb, které patří k druhům vnímavým k virové hemoragické septikémii (VHS) a/nebo infekční nekróze krvetvorné tkáně (IHN), které byly dovezeny do členských států nebo oblastí vyhlášených za oblasti prosté těchto chorob nebo spadajících do programu zaměřeného na dosažení tohoto statusu v souladu článkem 5 nebo 10 směrnice 91/67/EHS, musí kromě požadavků stanovených v článku 5 splňovat rovněž tyto požadavky:
a) zdroj musí být příslušným orgánem v třetí zemi původu uznán za zdroj prostý dotyčné choroby v souladu s právními předpisy Společenství nebo příslušnou normou OIE nebo
b) ryby musí být před odesláním vykuchány nebo
c) zásilka musí být zaslána přímo do schváleného dovozního střediska, kde se ryby dále zpracují."
3. Zrušují se přílohy IV a V.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od sedmého dne po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. listopadu 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/583/ES o přidělení prostředků, které získala Evropská investiční banka na operace v Konžské demokratické republice z 2., 3., 4., 5. a 6. ERF
(2006/768/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1],
s ohledem na vnitřní dohodu uzavřenou dne 12. září 2000 mezi zástupci vlád členských států zasedajících v Radě o financování a správě pomoci Společenství v rámci Finančního protokolu k dohodě o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy a Evropským společenstvím a jeho členskými státy, podepsaného v Cotonou (Benin) dne 23. června 2000, a o přídělu finanční pomoci zámořským zemím a územím, na které se vztahuje část čtvrtá Smlouvy o ES [2], a zejména na čl. 8 odst. 2. uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise vypracovaný se souhlasem Evropské investiční banky (EIB),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rozhodnutí Rady 2003/583/ES [3] se stanoví, že celkovou částku dodatečného přídělu lze čerpat po dobu 4 let ode dne otevření účtu.
(2) Rozhodnutí zástupců vlád členských států zasedajících v Radě 2005/446/ES [4] ze dne 30. května 2005 stanoví konečný termín pro použití prostředků z 9. evropského rozvojového fondu (ERF) na 31. prosince 2007.
(3) Odklad konce přechodného období v Konžské demokratické republice (KDR), ke kterému došlo následkem zpoždění při přípravě voleb, vyžaduje prodloužení konečného termínu pro použití dodatečných prostředků uvedených v rozhodnutí 2003/583/ES.
(4) Je proto třeba uvést do souladu konečný termín pro použití dodatečných prostředků stanovený v rozhodnutí 2003/583/ES s termínem, který stanoví rozhodnutí 2005/446/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 4 rozhodnutí 2003/583/ES se třetí věta nahrazuje tímto:
"Konečný termín pro použití prostředků vložených na tento účet je, stejně jako v rozhodnutí 2005/446/ES, 31. prosince 2007.
Po dokončení všech operací financovaných z přidělených prostředků, se bankovní účet zruší a zbývající prostředky budou vráceny členským státům.
Účet bude zrušen nejpozději 31. prosince 2011."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. října 2006,
kterým se stanoví seznam regionů a oblastí způsobilých pro financování z Evropského fondu pro regionální rozvoj v rámci přeshraniční a nadnárodní spolupráce cíle "Evropská územní spolupráce" pro období 2007–2013
(oznámeno pod číslem K(2006) 5144)
(2006/769/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem pro koordinaci fondů uvedeným v článku 103 nařízení (ES) č. 1083/2006,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 1083/2006 je cíl "Evropská územní spolupráce" zaměřen na posílení přeshraniční spolupráce prostřednictvím společných místních a regionálních iniciativ a na posílení nadnárodní spolupráce prostřednictvím opatření souvisejících s prioritami Společenství a přispívajících k integrovanému územnímu rozvoji.
(2) Podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou pro financování z Evropského fondu pro regionální rozvoj v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" způsobilé regiony Společenství úrovně NUTS III nacházející se podél všech vnitřních a některých vnějších pozemních hranic a všechny regiony Společenství úrovně NUTS III podél námořních hranic, které jsou od sebe obecně vzdáleny nejvýše 150 kilometrů, s uvážením případných úprav potřebných pro zajištění soudržnosti a trvání spolupráce.
(3) Podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou pro financování rovněž způsobilé nadnárodní oblasti.
(4) Je proto nezbytné sestavit seznamy způsobilých regionů a oblastí.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro koordinaci fondů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely přeshraniční spolupráce uvedené v čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou způsobilé pro financování z Evropského fondu pro regionální rozvoj v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" regiony uvedené v příloze I.
Článek 2
Pro účely nadnárodní spolupráce uvedené v čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1083/2006 jsou způsobilé pro financování z Evropského fondu pro regionální rozvoj v rámci cíle "Evropská územní spolupráce" oblasti uvedené v příloze II.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. listopadu 2006,
kterým se mění příloha nařízení (ES) č. 1228/2003 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou
(Text s významem pro EHP)
(2006/770/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1228/2003 ze dne 26. června 2003 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou [1], a zejména na čl. 8 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1228/2003 stanoví obecné zásady ohledně správy a přidělování dostupné přenosové kapacity propojení mezi vnitrostátními soustavami.
(2) Do těchto obecných zásad ohledně kapacit přeshraničního propojení elektřiny by měly být zapracovány účinné metody řízení přetížení, aby byl zabezpečen účinný přístup do přenosových soustav za účelem přeshraničních transakcí.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1228/2003,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1228/2003 se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 771/2006/ES
ze dne 17. května 2006
o vyhlášení Evropského roku rovných příležitostí pro všechny (2007) – Směrem ke spravedlivé společnosti
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 13 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nepřípustnost diskriminace je základní zásadou Evropské unie.
Tato zásada by měla být zohledněna ve všech politikách Evropské unie.
(2) Na základě článku 13 Smlouvy přijala Rada směrnici 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ [4], mimo jiné v zaměstnání, při odborné přípravě, vzdělávání, v oblasti zboží a služeb a v rámci sociální ochrany, směrnici 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání [5], jež zakazuje diskriminaci z důvodu náboženského vyznání či přesvědčení, zdravotního postižení, věku a sexuální orientace, a směrnici 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování [6].
(3) Článek 2 Smlouvy stanoví, že podpora rovného zacházení pro muže a ženy je jedním z poslání Společenství. Rovněž čl.
3 odst. 2 Smlouvy požaduje, aby Společenství při všech svých činnostech usilovalo o odstranění nerovností a podporovalo rovné zacházení pro muže a ženy.
(4) Článek 21 Listiny základních práv Evropské unie stanoví zákaz diskriminace založené na různých důvodech, zatímco článek 23 uvedené listiny stanoví požadavek, aby rovnost mužů a žen byla zajištěna ve všech oblastech.
(5) Evropské právní předpisy týkající se rovného zacházení a nepřípustnosti diskriminace se vztahují na všechny osoby v Evropské unii.
(6) Sociální agenda na období 2005–2010, která doplňuje a podporuje Lisabonskou strategii, hraje klíčovou roli při prosazování sociálního rozměru hospodářského růstu.
Jednou z priorit sociální agendy na období 2005–2010 je podpora rovných příležitostí pro všechny jakožto prostředku k vytvoření společnosti, která bude více podporovat sociální začlenění.
(7) Rok 2007 je rokem 10. výročí Evropského roku proti rasismu, jehož pomocí bylo dosaženo značného pokroku při odstraňování rasové diskriminace.
(8) Evropské právní předpisy významně zvýšily úroveň zaručené rovnosti a ochrany proti nerovnostem a diskriminaci v celé Evropské unii a působily jako zprostředkovatel při vytváření soudržnějšího, právy podloženého přístupu k rovnosti a nepřípustnosti diskriminace.
Přesto se lidé v Evropské unii ve svém každodenním životě stále setkávají s diskriminací a nerovným zacházením.
(9) Evropský rok rovných příležitostí pro všechny (dále jen "evropský rok") by se měl stát novým podnětem k podpoře úsilí členských států zavést právní předpisy Společenství týkající se rovného zacházení a nepřípustnosti diskriminace.
(10) Je nezbytné, aby akce týkající se rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání či přesvědčení, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace plně zohledňovaly rozdíly mezi pohlavími.
(11) Postup konzultace organizovaný Komisí prostřednictvím zelené knihy s názvem "Rovnost a nepřípustnost diskriminace v rozšířené Evropské unii" předložené dne 28. května 2004 ukazuje, že velká většina dotázaných osob se domnívá, že by Unie měla zintenzívnit své úsilí v boji proti diskriminaci založené na pohlaví, rase či etnickém původu, náboženském vyznání nebo přesvědčení, zdravotním postižení, věku nebo sexuální orientaci.
(12) Ve svém usnesení ze dne 28. dubna 2005 o situaci Romů v Evropské unii [7] upozorňuje Evropský parlament na převládající protiromské smýšlení a na jeho diskriminačních vliv na příležitosti v oblasti zaměstnání, vzdělávání a sociálních služeb pro tuto nejvíce znevýhodněnou etnickou menšinovou skupinu v Evropské unii.
(13) Klíčovými prvky k zajištění úspěšného dopadu právního rámce Společenství v oblasti nepřípustnosti diskriminace jsou míra podpory široké veřejnosti a existence skutečné politické vůle ke změně.
Zásadní úlohu v této otázce hrají rovněž sociální partneři, místní a regionální orgány a nevládní organizace.
Evropský rok byl měl působit jako zprostředkovatel při zvyšování informovanosti a zároveň jako hybná síla.
Měl by pomoci soustředit politickou pozornost ve všech členských státech a mobilizovat všechny dotčené strany k prosazování nové rámcové strategie Evropské unie v oblasti nepřípustnosti diskriminace a rovných příležitostí, a to i po roce 2007.
(14) Evropský rok bude také usilovat o řešení otázek vícenásobné diskriminace, tedy diskriminace na základě dvou nebo více důvodů uvedených v článku 13 Smlouvy.
Bude rovněž usilovat o prosazování vyváženého zohledňování všech důvodů uvedených v tomto článku.
(15) Různý stupeň pokroku dosažený na vnitrostátní úrovni vyžaduje okamžité kroky na evropské i vnitrostátní úrovni v oblasti rovnosti a nepřípustnosti diskriminace. V souladu se zásadou subsidiarity by převážná část akcí evropského roku měla být decentralizována na vnitrostátní úrovni.
(16) Účast na evropském roce by měla být otevřena všem členským státům, přistupujícím zemím, kandidátským zemím využívajícím předvstupní strategie, státům ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými Dohodou o Evropském hospodářském prostoru a zemím západního Balkánu, a to v souladu s podmínkami stanovenými v jejich příslušných dohodách, a také zemím, na něž se vztahuje evropská politika sousedství, v souladu s ustanoveními strategického dokumentu z května 2004 a akčními plány daných zemí.
(17) Nezbytná je soudržnost a vzájemné doplňování s ostatními akcemi Společenství, zejména akcemi zaměřenými na boj proti diskriminaci a sociálnímu vyloučení a akcemi na podporu základních práv, vzdělávání a odborné přípravy, kulturního a mezikulturního dialogu, mládeže, občanství, podporu v oblasti přistěhovalectví a azylu a rovnosti žen a mužů.
(18) Toto rozhodnutí vytváří pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán prvotní referencí při každoročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [8].
(19) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(20) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, mimo jiné vzhledem k nutnosti mnohostranného partnerství, nadnárodní výměny informací a šíření správných postupů po celém Společenství, a proto jich z důvodu rozsahu nebo účinků může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Evropský rok
Rok 2007 se vyhlašuje "Evropským rokem rovných příležitostí pro všechny" .
Článek 2
Cíle
Cíli evropského roku jsou:
a) Práva – zvýšení informovanosti o právu na rovné zacházení a nepřípustnost diskriminace a o problematice vícenásobné diskriminace – evropský rok zdůrazní myšlenku, že všichni lidé mají právo na rovné zacházení, a to bez ohledu na pohlaví, rasu nebo etnický původ, náboženské vyznání či přesvědčení, zdravotní postižení, věk nebo sexuální orientaci.
Evropský rok umožní skupinám obyvatel, které jsou vystaveny riziku diskriminace, lépe poznat jejich práva a platné evropské právní předpisy v oblasti nepřípustnosti diskriminace.
b) Zastoupení – podnícení debaty o způsobech, jak zvýšit zapojení skupin, které jsou oběťmi diskriminace, do společnosti a jak rovnoměrně zapojit muže a ženy – evropský rok bude podporovat úvahy a diskuzi o potřebě podpory většího zapojení těchto skupin do společnosti a jejich podílu na akcích zaměřených na boj proti diskriminaci ve všech odvětvích a na všech úrovních.
c) Uznání – usnadnění a vyzdvižení rozmanitosti a rovnosti – evropský rok podtrhne pozitivní přínos lidí pro společnost jako celek, bez ohledu na jejich pohlaví, rasu nebo etnický původ, náboženské vyznání či přesvědčení, zdravotní postižení, věk nebo sexuální orientaci, zejména zdůrazňováním výhod rozmanitosti.
d) Respekt – podpora soudržnější společnosti – evropský rok zvýší informovanost o významu odstraňování předsudků, zaujatosti a násilí, podpory dobrých vztahů mezi všemi členy společnosti, zejména mezi mladými lidmi, a podpory a šíření hodnot souvisejících s bojem proti diskriminaci.
Článek 3
Obsah akcí
1. Akce určené pro splnění cílů stanovených v článku 2 mohou zahrnovat rozvoj nebo podporu zejména těchto činností:
a) setkání a společenských či jiných událostí;
b) informačních, propagačních a vzdělávacích kampaní;
c) průzkumů a studií na úrovni Společenství nebo na celostátní úrovni.
2. Podrobné informace o akcích uvedených v odstavci 1 jsou obsaženy v příloze.
Článek 4
Uplatňování hlediska rovnosti žen a mužů
Evropský rok zohlední rozdílné způsoby, jakými ženy a muži pociťují diskriminaci na základě rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání či přesvědčení, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
Článek 5
Spolupráce a provádění na úrovni Společenství
Komise zajistí, aby akce Společenství, jichž se toto rozhodnutí týká, byly prováděny v souladu s přílohou, a zejména se ujistí, že se ke všem formám diskriminace uvedeným v článku 13 Smlouvy a v článku 2 tohoto rozhodnutí přistupuje vyrovnaně a vyváženě se s nimi nakládá.
Komise zejména učiní nezbytná opatření pro zajištění soudržnosti a vzájemného doplňování akcí a iniciativ Společenství uvedených v článku 10, aby napomohla splnění cílů stanovených v článku 2.
Povede pravidelnou výměnu názorů se zúčastněnými stranami, s nevládními organizacemi zastupujícími oběti diskriminace a s občanskou společností, zejména na evropské úrovni, ohledně návrhu, provádění, následných akcí a hodnocení evropského roku.
Za tímto účelem Komise zpřístupní těmto zúčastněným stranám příslušné informace.
Komise o jejich stanovisku informuje výbor zřízený v souladu s čl. 7 odst.
Článek 6
Spolupráce a provádění na vnitrostátní úrovni
1. Každý členský stát zřídí nebo jmenuje vnitrostátní prováděcí orgán, který organizuje jeho účast na evropském roce.
Do 17. června 2006 informuje každý členský stát o své volbě Komisi.
Uvedený vnitrostátní prováděcí orgán odpovídá za vymezení vnitrostátní strategie a priorit pro evropský rok a za výběr jednotlivých akcí navrhovaných pro financování ze strany Společenství.
Vnitrostátní strategie a priority pro evropský rok se stanoví v souladu s cíli uvedenými v článku 2 a usilují o zajištění vyváženého zohledňování všech důvodů diskriminace uvedených v článku 2.
Postup pro přidělování dotací Společenství na činnosti na vnitrostátní úrovni je stanoven v části II přílohy.
2. Za účelem plnění svých úkolů uvedený vnitrostátní prováděcí orgán pravidelně konzultuje občanskou společnost, včetně organizací bránících nebo zastupujících zájmy těch, kteří jsou potenciálně vystaveni diskriminaci a nerovnému zacházení, a s ostatními zúčastněnými stranami a úzce s nimi spolupracuje.
Článek 7
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Zástupci členských států ve výboru jsou pokud možno jmenováni z vnitrostátních prováděcích orgánů uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 8
Finanční opatření
1. Opatření, která zahrnují celé Společenství, jak jsou vymezena v části I přílohy, mohou být subvencována do výše 80 % nebo mohou být pokryta smlouvami o veřejných zakázkách financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
2. Místní, regionální nebo celostátní opatření vymezená v části II bodu 6 přílohy mohou být spolufinancována ze souhrnného rozpočtu Evropské unie maximálně do výše 50 % celkových konsolidovaných nákladů akcí prováděných na místní, regionální nebo celostátní úrovni a v souladu s postupem uvedeným v části II přílohy.
Článek 9
Postup podávání žádostí a výběru
1. Rozhodnutí o financování opatření podle čl. 8 odst. 1 přijímá Komise postupem podle čl. 7 odst. 2.
2. Žádosti o finanční pomoc na opatření podle čl. 8 odst. 2 podávají Komisi vnitrostátní prováděcí orgány postupem podle části II přílohy.
Článek 10
Soudržnost a vzájemné doplňování
Komise společně s členskými státy zajišťuje soudržnost opatření stanovených v tomto rozhodnutí s ostatními akcemi a iniciativami Společenství a vnitrostátními a regionálními akcemi a iniciativami.
Zajišťují vzájemné plné doplňování evropského roku s ostatními stávajícími iniciativami a zdroji Společenství a vnitrostátními a regionálními iniciativami a zdroji, pokud mohou tyto iniciativy a zdroje přispět k dosažení cílů evropského roku.
Článek 11
Účast třetích států
Evropského roku se mohou zúčastnit:
a) země, s nimž Evropská unie podepsala smlouvu o přistoupení;
b) kandidátské země využívající předvstupní strategii v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami účasti těchto zemí v programech Společenství, jež jsou pro jednotlivé země stanoveny rámcovou dohodou a rozhodnutími rad přidružení;
c) státy ESVO, které jsou stranou Dohody o EHP, v souladu s ustanovením této dohody;
d) země západního Balkánu v souladu s opatřeními, která se pro tyto země stanoví v rámcových dohodách týkajících se obecných zásad jejich účasti v programech Společenství;
e) partnerské země evropské politiky sousedství v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami pro účast těchto zemí na programech Společenství, jež jsou stanoveny ve strategickém dokumentu z května 2004 a v akčních plánech příslušných zemí.
Jakákoliv finanční podpora Společenství pro akce v partnerských zemích evropské politiky sousedství bude v tomto rámci poskytována z prostředků nástroje evropské politiky sousedství v souladu s prioritami a postupy stanovenými v rámci obecné spolupráce s těmito zeměmi.
Článek 12
Rozpočet
Finanční rámec pro provádění akcí uvedených v tomto rozhodnutí na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2007 činí 15000000 EUR, z čehož 6000000 EUR je určeno na období do 31. prosince 2006.
Pro období po 31. prosinci 2006 je částka pouze orientační a považuje se za potvrzenou, bude-li pro tuto fázi v souladu s víceletým finančním rámcem platným pro období, které začíná dnem 1. ledna 2007.
Článek 13
Mezinárodní spolupráce
V rámci evropského roku může Komise spolupracovat s odpovídajícími mezinárodními organizacemi, zejména s Radou Evropy a s Organizací spojených národů.
Článek 14
Sledování a hodnocení
Komise do 31. prosince 2008 předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění, výsledcích a celkovém hodnocení akcí stanovených tímto rozhodnutím.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. listopadu 2006
o harmonizaci rádiového spektra pro zařízení krátkého dosahu
(oznámeno pod číslem K(2006) 5304)
(Text s významem pro EHP)
(2006/771/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 676/2002/ES ze dne 7. března 2002 o předpisovém rámci pro politiku rádiového spektra v Evropském společenství (rozhodnutí o rádiovém spektru) [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zařízení krátkého dosahu, díky svému masovému rozšíření v Evropském společenství i v celém světě, hrají stále důležitější úlohu v hospodářství i v každodenním životě občanů a využívají se v řadě aplikací, například v poplašných systémech, místních komunikačních zařízeních, zařízeních pro otevírání dveří nebo zdravotnických implantátech.
Rozvoj aplikací založených na zařízeních krátkého dosahu v Evropském společenství by mohl rovněž přispět k dosažení specifických cílů politiky Společenství, například k dotvoření vnitřního trhu, podpoře inovací a výzkumu a rozvoji informační společnosti.
(2) Zařízení krátkého dosahu jsou typicky masově prodávané a/nebo přenosné výrobky, které lze snadno přenášet přes hranice a používat v zahraničí; rozdílné podmínky přístupu ke spektru tedy brání jejich volnému pohybu, zvyšují jejich výrobní náklady a vedou k nebezpečí škodlivého rušení jiných rádiových aplikací a služeb.
Je tedy nutné dát k dispozici rádiové spektrum v rámci Společenství na základě harmonizovaných technických podmínek, aby bylo možno využít výhod vnitřního trhu pro tento typ zařízení, podpořit konkurenceschopnost zpracovatelského průmyslu EU prostřednictvím zvýšení úspor z rozsahu a snížit náklady pro spotřebitele.
(3) Vzhledem k tomu, že zařízení tohoto typu při využívání rádiového spektra vyzařují s nízkým výkonem a krátkým dosahem, je jejich potenciál rušit ostatní uživatele spektra zpravidla omezený.
Proto mohou tato zařízení sdílet kmitočtová pásma s jinými službami, též se službami vyžadujícími oprávnění, aniž by způsobovala škodlivé rušení, a mohou existovat vedle jiných zařízení krátkého dosahu.
Jejich používání by tedy nemělo být vázáno na individuální oprávnění podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES [2] (autorizační směrnice).
Kromě toho radiokomunikační služby, v souladu s definicí v Radiokomunikačním řádu Mezinárodní telekomunikační unie, mají přednost před zařízeními krátkého dosahu a nemusejí zaručit ochranu konkrétních typů zařízení krátkého dosahu před rušením.
Uživatelům zařízení krátkého dosahu proto nelze zaručit ochranu před rušením, a je tedy zodpovědností výrobců zařízení krátkého dosahu, aby tato zařízení chránili před škodlivým rušením ze strany radiokomunikačních služeb a jiných zařízení krátkého dosahu provozovaných v souladu s použitelnými právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy.
Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [3] (dále jen "směrnice o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních") by výrobci měli zajistit, aby zařízení krátkého dosahu účinně využívala kmitočtové spektrum, a zabránila tak škodlivému rušení jiných zařízení krátkého dosahu.
(4) Řada uvedených zařízení je již klasifikována nebo pravděpodobně bude klasifikována jako zařízení spadající do "třídy 1" podle rozhodnutí Komise 2000/299/ES ze dne 6. dubna 2000 o počáteční klasifikaci rádiových zařízení a telekomunikačních koncových zařízení a příslušných identifikátorů [4], které bylo přijato v souladu s čl. 4 odst.
1 směrnice o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních. Rozhodnutí 2000/299/ES uznává ekvivalenci rádiových rozhraní splňujících podmínky pro zařazení do "třídy 1", takže rádiová zařízení lze bez omezení uvádět na trh a do provozu v celém Společenství.
(5) Vzhledem k tomu, že zařazení do "třídy 1" je dáno dostupností harmonizovaného spektra a příslušnými podmínkami používání, toto rozhodnutí dále upevní kontinuitu takové klasifikace, jakmile bude dosažena.
4 odst. 2 rozhodnutí o rádiovém spektru vydala pověření [5] pro Evropskou konferenci správ pošt a telekomunikací (CEPT), aby harmonizovala užívání kmitočtů pro zařízení krátkého dosahu.
V reakci na pověření uvedla CEPT ve své zprávě [6] ze dne 15. listopadu 2004 seznam dobrovolných harmonizačních opatření, která v Evropském společenství existují pro zařízení krátkého dosahu, a prohlásila, že je nutný výraznější závazek ze strany členských států, aby byla zaručena právní stabilita harmonizace kmitočtů dosažené v rámci CEPT.
Je proto nutné stanovit mechanismus, který by taková harmonizační opatření učinil v Evropském společenství právně závaznými.
(7) Členské státy mohou na vnitrostátní úrovni povolit provoz zařízení za volnějších podmínek, než stanoví toto rozhodnutí.
V takovém případě však dotyčná zařízení nebudou moci být provozována bez omezení v celém Společenství a podle klasifikace ve směrnici o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních by byla považována za zařízení zařazená do "třídy 2".
(8) Harmonizace podle tohoto rozhodnutí nevylučuje možnost, aby členský stát v odůvodněných případech uplatnil přechodná období nebo dohody o sdílení rádiového spektra podle čl. 4 odst.
5 rozhodnutí o rádiovém spektru. Takové případy je však třeba omezit na nezbytné minimum, neboť by vedly k omezení výhod plynoucích ze zařazení do "třídy 1".
(9) Tímto technickým harmonizačním rozhodnutím obecné povahy nejsou dotčena technická harmonizační opatření Evropského společenství použitelná pro konkrétní pásma a typy zařízení, například rozhodnutí Komise 2004/545/ES ze dne 8. července 2004 o harmonizaci rádiového spektra v pásmu 79 GHz pro účely radarových zařízení krátkého dosahu pro použití v automobilové oblasti ve Společenství [7], rozhodnutí Komise 2005/50/ES ze dne 17. ledna 2005 o harmonizaci pásma rádiového spektra 24 GHz pro účely časově omezeného používání vozidlových radarových zařízení krátkého dosahu ve Společenství [8], rozhodnutí Komise 2005/513/ES ze dne 11. července 2005 o harmonizovaném využití rádiového spektra v kmitočtovém pásmu 5 GHz pro bezdrátové přístupové systémy (WAS), jejichž součástí jsou rádiové místní sítě (RLAN) [9], nebo rozhodnutí Komise 2005/928/ES ze dne 20. prosince 2005 o harmonizaci frekvenčního pásma 169,4 až 169,8125 MHz ve Společenství [10].
(10) Využívání spektra podléhá požadavkům právních předpisů Společenství o ochraně veřejného zdraví, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/40/ES [11] a doporučení Rady 1999/519/ES [12].
Ochrana zdraví u rádiových zařízení je zajištěna tím, že taková zařízení musejí splňovat základní požadavky podle směrnice o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních.
(11) Rychlé změny technologií a společenských požadavků dají vzniknout novým aplikacím pro zařízení krátkého dosahu, jež budou vyžadovat neustálé přezkoumávání podmínek harmonizace spektra při zohlednění hospodářských přínosů nových aplikací a požadavků průmyslu a uživatelů.
Členské státy budou muset tento vývoj sledovat.
Budou tedy zapotřebí pravidelné aktualizace tohoto rozhodnutí s cílem reagovat na nový vývoj trhu a technologií.
Příloha bude přezkoumávána nejméně jednou ročně na základě informací shromážděných členskými státy a poskytnutých Komisi.
Přezkum může být rovněž zahájen v případech, kdy členský stát přijme opatření podle článku 9 směrnice o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních.
Pokud přezkum ukáže, že je nutno rozhodnutí přizpůsobit, rozhodne se o změnách v souladu s postupy pro přijímání prováděcích opatření stanovenými v rozhodnutí o rádiovém spektru.
Aktualizace mohou zahrnovat přechodná období pro situace, které vycházejí z předchozích podmínek.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rádiové spektrum,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účelem tohoto rozhodnutí je harmonizovat kmitočtová pásma a související technické parametry s cílem zajistit dostupnost a účinné využívání rádiového spektra, pokud jde o zařízení krátkého dosahu, aby tato zařízení mohla využívat výhod plynoucích ze zařazení do "třídy 1" podle rozhodnutí Komise 2000/299/ES.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
1. "zařízením krátkého dosahu" rozumí rádiové vysílače, které umožňují buď jednosměrnou, nebo obousměrnou komunikaci a vysílají s nízkým výkonem na krátkou vzdálenost;
2. "neinterferenčním a nechráněným základem" rozumí, že žádné radiokomunikační službě nesmí být způsobeno škodlivé rušení a že nelze nárokovat ochranu před škodlivým rušením ze strany radiokomunikačních služeb.
Článek 3
1. Členské státy vymezí a dají k dispozici na nevýhradním, neinterferenčním a nechráněném základě kmitočtová pásma pro typy zařízení krátkého dosahu, a to za specifických podmínek a ve lhůtě pro provedení, jak stanoví příloha tohoto rozhodnutí.
2. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy požádat o přechodná období a/nebo dohody o sdílení rádiového spektra podle čl. 4 odst. 5 rozhodnutí o rádiovém spektru.
3. Tímto rozhodnutím není dotčeno právo členských států povolit užívání kmitočtových pásem za méně restriktivních podmínek, než jsou podmínky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Členské státy sledují užívání příslušných pásem a podávají zprávu o svých zjištěních Komisi za účelem umožnění pravidelného a včasného přezkumu tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. listopadu 2006,
kterým se postupem podle čl. 28 odst. 6 směrnice 77/388/EHS povoluje některým členským státům uplatňovat sníženou sazbu DPH na některé služby s vysokým podílem lidské práce
(2006/774/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1] (dále jen "směrnice"), a zejména na čl. 28 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada může jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, který podá žádost postupem a za podmínek stanovených v směrnici 77/388/EHS, aby na některé služby s vysokým podílem lidské práce uplatňoval sníženou sazbu DPH.
(2) Dotyčné služby musí splňovat podmínky stanovené směrnicí a musí být uvedeny v příloze K uvedené směrnice.
(3) Na základě rozhodnutí Rady 2000/185/ES ze dne 28. února 2000, kterým se postupem podle čl. 28 odst. 6 směrnice 77/388/EHS povoluje některým členským státům uplatňovat sníženou sazbu DPH na některé služby s vysokým podílem lidské práce [2], mohou Belgie, Španělsko, Francie, Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko a Spojené království (pouze pro ostrov Man) do 31. prosince 2005 uplatňovat sníženou sazbu DPH na služby s vysokým podílem lidské práce, které byly předmětem žádosti těchto států.
(4) Cílem směrnice Rady 2006/18/ES [3], kterou se mění směrnice, pokud jde o snížené sazby DPH, je na jedné straně prodloužit období uplatňování těchto sazeb do 31. prosince 2010 a na straně druhé umožnit členským státům, které si přejí poprvé využít zde stanovené možnosti, jakož i těm, které si přejí změnit seznam služeb, na které uplatňovaly opatření stanovená směrnicí, aby podaly Komisi žádost týkající se snížení sazby DPH.
(5) S cílem umožnit členským státům, kterým bylo na základě rozhodnutí 2000/185/ES povoleno uplatňovat sníženou sazbu, pokračovat v uplatňování snížené sazby až do 31. prosince 2010 a ve snaze o právní jasnost je u těch členských států, které nezměnily původní žádost, nutné zahrnout obsah uvedeného rozhodnutí do tohoto rozhodnutí.
(6) Řecko, v souladu s ustanoveními směrnice, kterému již bylo na základě rozhodnutí 2000/185/ES povoleno uplatňovat sníženou sazbu na dvě kategorie přílohy K, podalo novou žádost, jejímž účelem je rozšíření oblasti působnosti jeho předchozího povolení.
Pokud jde o Řecko, je tedy třeba mu opětovně povolit, aby uplatňovalo sníženou sazbu v souladu s nově podanou žádostí.
(7) Česká republika, Kypr, Lotyšsko, Maďarsko, Malta, Polsko, Slovinsko a Finsko podaly postupem a za podmínek podle směrnice žádost o uplatňování snížené sazby DPH na některé služby s vysokým podílem lidské práce.
(8) Kromě toho Česká republika, Maďarsko a Polsko, jakož i Řecko, podaly žádost s cílem získat povolení uplatňovat ve výjimečných případech sníženou sazbu na služby patřící do tří kategorií přílohy K. Pro každý z těchto čtyř členských států může mít snížení sazby ve třetí ze zvolených kategorií pouze nepodstatný hospodářský dopad.
(9) Aby mohly dotčené členské státy pokračovat v uplatňování snížené sazby na některé služby s vysokým podílem lidské práce, jak je stanoveno rozhodnutím 2000/185/ES, mělo by být toto rozhodnutí použitelné od 1. ledna 2006.
(10) Toto rozhodnutí nebude mít dopad na vlastní zdroje Evropského společenství pocházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Belgii povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto dvě kategorie služeb uvedené v bodech 1 a 2 přílohy K uvedené směrnice:
a) drobné opravy:
- jízdních kol,
- obuvi a koženého zboží,
- oděvů a bytového textilu (včetně spravování a přešívání);
b) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů starších pěti let, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby.
Článek 2
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se České republice povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto tři kategorie služeb uvedené v bodech 2, 3 a 4 přílohy K uvedené směrnice:
a) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
b) čištění oken a úklid v domácnostech;
c) domácí pečovatelské služby (např. pomoc v domácnosti a péče o děti, staré, nemocné nebo postižené osoby).
Článek 3
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Řecku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto tři kategorie služeb uvedené v bodech 1, 2 a 4 přílohy K uvedené směrnice:
a) drobné opravy:
- jízdních kol,
- obuvi a koženého zboží,
- oděvů a bytového textilu (včetně spravování a přešívání);
b) renovace a opravy starých soukromých bytů a obytných domů (které nebyly postaveny nedávno), s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
c) domácí pečovatelské služby (např. pomoc v domácnosti a péče o děti, staré, nemocné nebo postižené osoby).
Článek 4
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Španělsku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto dvě kategorie služeb uvedené v bodech 2 a 5 přílohy K uvedené směrnice:
a) zednické opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
b) holičství a kadeřnictví.
Článek 5
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Francii povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto tři kategorie služeb uvedené v bodech 2, 3 a 4 přílohy K uvedené směrnice:
a) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů dokončených před více než dvěma lety, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
b) domácí pečovatelské služby (např. pomoc v domácnosti a péče o děti, staré, nemocné nebo postižené osoby);
c) čištění oken a úklid v domácnostech.
Článek 6
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Itálii povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto dvě kategorie služeb uvedené v bodech 2 a 4 přílohy K uvedené směrnice:
a) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
b) domácí pečovatelské služby (např. pomoc v domácnosti a péče o děti, staré, nemocné nebo postižené osoby).
Článek 7
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Kypru povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto dvě kategorie služeb uvedené v bodech 2 a 5 přílohy K uvedené směrnice:
a) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
b) holičství a kadeřnictví.
Článek 8
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Lotyšsku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto dvě kategorie služeb uvedené v bodech 2 a 5 přílohy K uvedené směrnice:
a) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
b) holičství a kadeřnictví.
Článek 9
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Lucembursku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto tři kategorie služeb uvedené v bodech 1, 3 a 5 přílohy K uvedené směrnice:
a) drobné opravy:
- jízdních kol,
- obuvi a koženého zboží,
- oděvů a bytového textilu (včetně spravování a přešívání);
b) holičství a kadeřnictví;
c) čištění oken a úklid v domácnostech.
Článek 10
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Maďarsku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto tři kategorie služeb uvedené v bodech 1, 2 a 4 přílohy K uvedené směrnice:
a) drobné opravy:
- jízdních kol,
- obuvi a koženého zboží,
- oděvů a bytového textilu (včetně spravování a přešívání);
b) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
c) domácí pečovatelské služby (např. pomoc v domácnosti a péče o děti, staré, nemocné nebo postižené osoby).
Článek 11
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Maltě povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto dvě kategorie služeb uvedené v bodech 1 a 4 přílohy K uvedené směrnice:
a) drobné opravy:
- jízdních kol,
- obuvi a koženého zboží,
- oděvů a bytového textilu (včetně spravování a přešívání);
b) domácí pečovatelské služby (např. pomoc v domácnosti a péče o děti, staré, nemocné nebo postižené osoby).
Článek 12
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Nizozemsku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto tři kategorie služeb uvedené v bodech 1, 2 a 5 přílohy K uvedené směrnice:
a) drobné opravy:
- jízdních kol,
- obuvi a koženého zboží,
- oděvů a bytového textilu (včetně spravování a přešívání);
b) holičství a kadeřnictví;
c) malířské práce a sádrování při renovacích a opravách soukromých bytů a obytných domů starších patnácti let, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby.
Článek 13
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Polsku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto tři kategorie služeb uvedené v bodech 1, 2 a 5 přílohy K uvedené směrnice:
a) drobné opravy:
- jízdních kol,
- obuvi a koženého zboží,
- oděvů a bytového textilu (včetně spravování a přešívání);
b) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
c) holičství a kadeřnictví.
Článek 14
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Portugalsku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto dvě kategorie služeb uvedené v bodech 2 a 4 přílohy K uvedené směrnice:
a) renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby;
b) domácí pečovatelské služby (např. pomoc v domácnosti a péče o děti, staré, nemocné nebo postižené osoby).
Článek 15
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Slovinsku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na služby uvedené v bodu 2 přílohy K uvedené směrnice: renovace a opravy soukromých bytů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby.
Článek 16
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním a čtvrtým pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Finsku povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na tyto dvě kategorie služeb uvedené v bodech 1 a 5 přílohy K uvedené směrnice:
a) drobné opravy:
- jízdních kol,
- obuvi a koženého zboží,
- oděvů a bytového textilu (včetně spravování a přešívání);
b) holičství a kadeřnictví.
Článek 17
V souladu s čl. 28 odst. 6 prvním pododstavcem směrnice 77/388/EHS se Spojenému království, ovšem pouze pro ostrov Man, povoluje v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 uplatňovat sníženou sazbu na služby uvedené v bodu 2 přílohy K uvedené směrnice: renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby.
Článek 18
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2006 a do dne 31. prosince 2010.
Článek 19
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, České republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Polské republice, Portugalské republice, Republice Slovinsko, Finské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. listopadu 2006,
kterým se mění příloha D směrnice Rady 95/70/ES, pokud jde o seznam exotických nákaz mlžů podléhajících harmonizovaným kontrolním opatřením Společenství
(oznámeno pod číslem K(2006) 5309)
(Text s významem pro EHP)
(2006/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů [1], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 95/70/ES stanoví opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů.
Nákazy podléhající těmto harmonizovaným opatřením jsou uvedeny v příloze A směrnice Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [2] a v příloze D směrnice 96/70/ES.
(2) Nákazy uvedené v příloze D směrnice 95/70/ES jsou považovány ve vztahu ke Společenství za exotické.
(3) Nová epizoogologická vyšetření ukázala, že některé nákazy uvedené v příloze D směrnice 95/70/ES jsou buď hojně rozšířeny v odvětví chovu mlžů nebo bez výrazného dopadu.
(4) Jako vnímavé hostitelské druhy pro dotyčné nákazy a patogenní původci by měly být uvedeny alespoň ty druhy, jež jsou uvedeny v posledním vydání Mezinárodního zákoníku zdraví vodních živočichů Světové organizace pro zdraví zvířat.
(5) Pro zajištění účinného přechodu na nové právní předpisy Společenství v oblasti zdraví vodních živočichů je vhodné vzít v úvahu nákazy uvedené v části II přílohy IV směrnice Rady KOM(2005)362 [3].
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha D směrnice 95/70/ES se nahrazuje zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise,
ze dne 13. listopadu 2006
o částkách, které mají být účtovány za přebytečná množství cukru neodstraněná z trhu
(oznámeno pod číslem K(2006) 5370)
(Pouze estonské, řecké, lotyšské, maltské a slovenské znění je závazné)
(2006/776/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na článek 41 uvedeného aktu,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 832/2005 ze dne 31. května 2005, kterým se stanoví přebytečné množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko [2], stanoví množství cukru, která přesahují množství považované dne 1. května 2004 za běžnou zásobu a která mají být z trhu Společenství odstraněna.
(2) Ustanovení čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 60/2004 stanoví lhůtu pro odstranění stanovených přebytečných množství z trhu na 30. listopad 2005. Ustanovení čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví, že dotyčné členské státy mají předložit příslušný důkaz o odstranění z trhu nejpozději do 31. března 2006.
(3) Ve lhůtě do 31. března 2006 předložil Kypr důkaz o odstranění 190 tun cukru z trhu, Lotyšsko předložilo důkaz o odstranění 1743 tun cukru a Slovensko předložilo důkaz o odstranění 1797 tun cukru.
Z toho důvodu by měla být odpovídající přebytečná množství těchto členských států snížena.
(4) Pokud jde o množství, pro která nebyl předložen důkaz o odstranění z trhu, měla by být na dotyčných členských státech v souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 60/2004 požadována částka rovnající se množství, jež nebylo odstraněno, vynásobenému nejvyšší vývozní náhradou platnou od 1. května 2004 do 30. listopadu 2005 pro bílý cukr kódu KN 17019910. Během tohoto období dosáhla nejvyšší vývozní náhrada výše 499,5 EUR/tunu podle nařízení Komise (ES) č. 1038/2004 ze dne 27. května 2004, kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 28. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1290/2003 [3].
(5) Ustanovení čl. 2 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [4] stanoví, že dávky a další poplatky stanovené v rámci společné organizace trhu s cukrem tvoří vlastní zdroje. Je proto nezbytné určit datum stanovení dotyčných částek ve smyslu čl. 2 odst. 2 a čl. 6 odst. 3 písm. a) nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 2000/597/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství [5]. Vzhledem k tomu, že čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 60/2004 stanoví, že dotyčné členské státy musí provést platby ve čtyřech fázích, měla by být určena čtyři různá data stanovení.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Jednotlivým členským státům jsou v souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 60/2004 za přebytečná množství cukru stanovená nařízením (ES) č. 832/2005, pro která nebyl do 31. března 2006 předložen dostačující důkaz o odstranění z trhu, účtovány tyto částky:
- Estonsko: 45686268 EUR,
- Kypr: 19991489 EUR,
- Lotyšsko: 4418577 EUR,
- Malta: 1224774 EUR,
- Slovensko: 4209786 EUR.
Článek 2
Pro účely čl. 2 odst. 2 a čl. 6 odst. 3 písm. a) nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 se datem stanovení nároku Společenství rozumí:
a) pokud jde o částku, která má být přidělena do rozpočtu Společenství do 31. prosince 2006, datum, kdy je toto předkládané rozhodnutí oznámeno dotyčným členským státům;
b) pokud jde o částky, které mají být přiděleny do rozpočtu Společenství do 31. prosince 2007, 2008 a 2009, datum 15. října příslušného roku.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Estonské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Republice Malta a Slovenské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. listopadu 2006
o finančním příspěvku Společenství na eradikaci klasického moru prasat v Německu v roce 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 5375)
(Pouze německé znění je závazné)
(2006/777/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví způsoby finančního přispívání Společenství na specifická veterinární opatření zahrnující i nouzová opatření.
V zájmu přispění k co nejrychlejší eradikaci klasického moru prasat má Společenství možnost poskytnout finanční příspěvek na způsobilé výdaje členského státu.
(2) Výplata finančního příspěvku Společenství na nouzová opatření pro tlumení klasického moru prasat se řídí nařízením Komise (ES) č. 349/2005 ze dne 28. února 2005, kterým se stanoví pravidla pro financování nouzových opatření a opatření pro tlumení některých chorob zvířat uvedených v rozhodnutí Rady 90/424/EHS Společenstvím [2]. Nařízení se vztahuje na finanční příspěvky Společenství, které obdrží členské státy na způsobilé výdaje uvedené v daném nařízení a týkající se některých opatření pro eradikaci chorob v situacích uvedených v čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) V roce 2006 se v Německu vyskytlo ohnisko klasického moru prasat.
Výskyt této nákazy představuje vážné riziko pro hospodářská zvířata ve Společenství.
(4) Rozhodnutím Komise 2006/346/ES ze dne 15. května 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s klasickým morem prasat v Německu a o zrušení rozhodnutí 2006/274/ES [3] bylo Německo vyzváno, aby přijalo některá ochranná opatření související s klasickým morem prasat.
Součástí těchto opatření je preventivní depopulace všech hospodářství s chovem prasat umístěných v ochranném pásmu s potvrzeným ohniskem nákazy v obci Borken v Severním Porýní-Vestfálsku.
(5) V důsledku toho Německo učinilo nezbytná nouzová opatření, aby zabránilo šíření klasického moru prasat.
(6) Dne 12. září 2006 Německo předalo informace finančního charakteru, které mají v souladu s článkem 6 nařízení (ES) č. 349/2005 předcházet udělení finančního příspěvku Společenství.
(7) Německo zcela splnilo své technické a správní povinnosti podle článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS a článku 6 nařízení (ES) č. 349/2005.
(8) Výplata finančního příspěvku Společenství musí být podmíněna tím, aby plánovaná opatření byla skutečně provedena a orgány poskytly veškeré nezbytné informace ve stanovených lhůtách.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Finanční příspěvek Společenství
1. Společenství poskytuje Německu finanční příspěvek na výdaje, které mu vznikly v souvislosti s nouzovými opatřeními pro tlumení klasického moru prasat v roce 2006 a v souvislosti s opatřeními stanovenými v čl. 5 odst. 2 rozhodnutí 2006/346/ES.
2. Tento finanční příspěvek představuje 50 % výdajů, které jsou způsobilé pro financování Společenstvím.
Je vyplacen za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 349/2005.
Článek 2
Podmínky pro výplatu finančního příspěvku
První část ve výši 5000000 EUR je vyplacena v rámci finančního příspěvku Společenství uvedeného v článku 1.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. listopadu 2006
o minimálních požadavcích na sběr informací při inspekcích míst produkce, v nichž se chovají některá zvířata pro hospodářské účely
(oznámeno pod číslem K(2006) 5384)
(Text s významem pro EHP)
(2006/778/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/629/EHS ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu telat [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/630/EHS ze dne 19. listopadu 1991, kterou se stanoví minimální požadavky pro ochranu prasat [2], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 98/58/ES ze dne 20. července 1998 o ochraně zvířat chovaných pro hospodářské účely [3], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 1999/74/ES ze dne 19. července 1999, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic [4], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/629/EHS stanovuje minimální požadavky na ochranu telat ustájených pro odchov a výkrm.
Stanoví, že členské státy musí zajistit, aby byly prováděny inspekce za účelem kontroly dodržování ustanovení dané směrnice, za něž nese odpovědnost příslušný orgán.
(2) Směrnice 91/630/EHS stanovuje minimální požadavky na ochranu prasat ustájených pro odchov a výkrm.
Stanoví, že členské státy musí zajistit, aby byly prováděny inspekce za účelem kontroly dodržování ustanovení dané směrnice, za něž nese odpovědnost příslušný orgán.
(3) Směrnice 98/58/ES stanoví minimální požadavky na ochranu zvířat chovaných pro hospodářské účely.
Stanoví, že členské státy musí přijmout nezbytná opatření, aby příslušné orgány prováděly inspekce k zajištění dodržování směrnice, a že členské státy musí předkládat Komisi zprávy o těchto inspekcích.
(4) Rozhodnutí Komise 2000/50/ES ze dne 17. prosince 1999 o minimálních požadavcích na kontrolu hospodářství, v nichž se chovají zvířata pro hospodářské účely [5], stanoví, že se zprávy, které musí členské státy předkládat Komisi podle směrnice 98/58/ES, musí vztahovat na telata, prasata a nosnice.
Rovněž stanovilo informace, které členské státy mají předložit pro každý druh a kategorii zvířat.
(5) Inspekce zvířat, která se chovají pro hospodářské účely, prováděné v členských státech by se měly zaměřit nejen na požadavky stanovené zvláštními zákony, jako jsou ty, které se týkají telat, prasat nebo nosnic, ale také na požadavky na obecně dobré životní podmínky stanovené směrnicí 98/58/ES.
Oznamovací povinnost členských států vůči Komisi by proto měla zahrnovat obecné i specifické požadavky v souladu s právními předpisy Společenství.
(6) Inspekce zvířat, která se chovají pro hospodářské účely, prováděné v členských státech by se měly také vztahovat na všechny ostatní hospodářské druhy, které spadají do působnosti směrnice 98/58/ES.
Oznamovací povinnost členských států vůči Komisi by se proto měla odpovídajícím způsobem rozšířit.
(7) Směrnice 1999/74/ES stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic.
Stanoví, že členské státy musí zajistit, že příslušný orgán bude provádět kontroly pro sledování shody s ustanoveními dané směrnice.
(8) Zkušenosti získané na základě směrnic 91/629/EHS, 91/630/EHS, 98/58/ES a 1999/74/ES ukazují na nesrovnalosti mezi členskými státy v plánování, plnění, zaznamenávání a podávání zpráv o inspekcích prováděných na základě těchto směrnic příšlušným orgánem.
(9) Sběr údajů o inspekcích dobrých životních podmínek zvířat je pro Společenství zásadní pro hodnocení dopadu politiky Společenství v této oblasti.
Navíc je důležité, aby byla pravidla týkající se dobrých životních podmínek zvířat uplatňována jednotným způsobem, zejména z toho důvodu, že tato pravidla mohou ovlivnit konkurenceschopnost některých zemědělských činností.
Je proto třeba aktualizovat minimální požadavky na inspekce míst produkce, v nichž se chovají zvířata pro hospodářské účely.
(10) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [6] stanoví v hlavě V plány kontrol včetně výročních zpráv.
Současné povinnosti členských států předkládat zprávy podle rozhodnutí 2000/50/ES by se měly upravit s ohledem na dané nařízení, zejména co se týká četnosti a lhůt pro předkládání zpráv Komisi.
(11) Dobré životní podmínky zvířat jsou ovlivněny způsoby chovu.
Představovaly proto užitečný základ pro sběr informací. V případě nosnic by se mělo zejména vycházet z nařízení Komise (ES) č.
2295/2003 ze dne 23. prosince 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 o některých obchodních normách pro vejce [7], jelikož stanoví doplňkové požadavky na alternativní systémy.
(12) Současný systém sběru a analýzy informací z členských států vytváří administrativní zátěž pro Komisi i pro členské státy.
Rovněž vzniká riziko pozměňování údajů.
Je proto třeba vypracovat studii proveditelnosti nového informačního systému na úrovni Společenství, který by zlepšil a usnadnil sběr a analýzu zde požadovaných údajů.
(13) Rozhodnutí 2000/50/ES by proto mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím.
(14) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro harmonizaci:
a) sběru informací při inspekcích prováděných příslušným orgánem v souladu se směrnicemi 91/629/EHS, 91/630/EHS, 98/58/ES a 1999/74/ES; a
b) podávání zpráv s těmito informacemi Komisi.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice ze směrnic uvedených v čl. 1 písm. a).
Použijí se rovněž tyto definice:
a) "inspekcí" se rozumí kontrola, kterou provádí příslušný orgán v místě produkce, v němž se v době kontroly zvířata chovají, v souladu s jednou ze směrnic uvedených v čl. 1 písm. a);
b) "nedodržením ustanovení" se rozumí nevyhovění ustanovením některé ze směrnic uvedených v čl. 1 písm. a), které bylo:
i) zjištěno příslušným orgánem během inspekce;
ii) oznámeno daným orgánem vlastníkovi nebo držiteli zvířat chovaných v daném místě produkce prostřednictvím úředního dokladu.
Článek 3
Informace, které se sbírají a zaznamenávají během každé inspekce
Během každé inspekce příslušný orgán provede sběr informací a zaznamená v písemném nebo elektronickém dokladu tyto informace, které se týkají:
a) data a identifikace místa produkce;
b) kategorie způsobů chovu a odpovídající ustanovení právních předpisů Společenství, jak je uvedeno v příloze I;
c) kategorie nedodržení ustanovení a odpovídající ustanovení právních předpisů Společenství, jak je uvedeno v příloze II;
d) správní kategorie nedodržení ustanovení a opatření přijatá příslušným orgánem, jak je uvedeno v příloze III.
Článek 4
Minimální požadavky na ověřování a zaznamenávání při inspekcích prováděných v souladu se směrnicí 91/629/EHS
Během každé inspekce prováděné v souladu se směrnicí 91/629/EHS příslušný orgán zkontroluje alespoň pět kategorií uvedených v kapitole I přílohy II tohoto rozhodnutí a odpovídajících ustanoveních směrnice 91/629/EHS podle seznamu v dané kapitole.
Příslušný orgán zaznamená všechna zjištěná nedodržení ustanovení.
Článek 5
Minimální požadavky na ověřování a zaznamenávání při inspekcích prováděných v souladu se směrnicí 91/630/EHS
Během každé inspekce prováděné v souladu se směrnicí 91/630/EHS příslušný orgán zkontroluje alespoň čtyři kategorie uvedené v kapitole II přílohy II tohoto rozhodnutí a odpovídajících ustanoveních směrnice 91/630/EHS podle seznamu v dané kapitole.
Příslušný orgán zaznamená všechna zjištěná nedodržení ustanovení.
Článek 6
Minimální požadavky na ověřování a zaznamenávání při inspekcích prováděných v souladu se směrnicí 98/58/ES
Během každé inspekce prováděné v souladu se směrnicí 98/58/ES příslušný orgán zkontroluje alespoň pět kategorií uvedených v kapitole III přílohy II tohoto rozhodnutí a odpovídajících ustanoveních směrnice 98/58/ES podle seznamu v dané kapitole.
Příslušný orgán zaznamená všechna zjištěná nedodržení ustanovení.
Článek 7
Minimální požadavky na ověřování a zaznamenávání při inspekcích prováděných v souladu se směrnicí 1999/74/ES
Během každé inspekce prováděné v souladu se směrnicí 1999/74/ES příslušný orgán zkontroluje alespoň tři kategorie uvedené v kapitole IV přílohy II tohoto rozhodnutí a odpovídajících ustanoveních směrnice 1999/74/ES podle seznamu v dané kapitole.
Příslušný orgán zaznamená všechna zjištěná nedodržení ustanovení.
Článek 8
Zprávy
1. Nejpozději do dne 30. června 2009 a následně každý rok nejpozději do dne 30. června předloží členské státy Komisi elektronickou cestou zprávu týkající se informací, které shromáždily a zaznamenaly v souladu s tímto rozhodnutím během inspekcí provedených v průběhu předchozího kalendářního roku.
2. Zpráva stanovená v odstavci 1 musí:
a) obsahovat informace uvedené v příloze IV;
b) být doprovázena analýzou nejzávažnějších zjištění o nedodržení ustanovení a národním akčním plánem na prevenci nebo snížení jejich výskytu v nadcházejících letech.
Článek 9
Zrušení
Rozhodnutí 2000/50/ES se zrušuje.
Článek 10
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2008.
Článek 11
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. listopadu 2006
o přechodných veterinárních opatřeních pro tlumení klasického moru prasat v Rumunsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 5387)
(Text s významem pro EHP)
(2006/779/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 42 tohoto aktu,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [3] zavádí minimální opatření Společenství pro tlumení této nákazy.
Stanoví opatření, která mají být přijata v případě ohniska klasického moru prasat.
Tato opatření zejména stanoví, že členské státy musejí předložit Komisi po potvrzení primárního případu klasického moru prasat u divokých prasat plán opatření přijatých k eradikaci této nákazy.
Uvedená směrnice rovněž stanoví nouzové očkování prasat v hospodářstvích s chovem prasat a divokých prasat.
(2) V roce 2006 oznámilo Rumunsko Komisi častá ohniska klasického moru prasat v hospodářstvích s chovem prasat na svém území.
Nákaza se rovněž vyskytla a je stále přítomna u divokých prasat.
(3) Jako reakci na tato ohniska přijalo Rumunsko opatření pro tlumení klasického moru prasat v souladu s ustanoveními směrnice 2001/89/ES.
(4) Rumunsko rovněž předložilo Komisi ke schválení plány eradikace klasického moru prasat a plány nouzového očkování prasat v hospodářstvích s chovem prasat a divokých prasat proti této nákaze.
(5) Pokud jde o obchod se živými prasaty, spermatem prasat, vajíčky a embryi prasat, jakož i s čerstvým vepřovým masem, masnými polotovary a masnými výrobky z vepřového masa nebo s jeho obsahem, nákazová situace v Rumunsku by mohla stále představovat riziko pro zdraví zvířat v hospodářstvích s chovem prasat ve Společenství.
(6) S ohledem na přistoupení Rumunska a ve světle současné epizootologické situace je vhodné použít opatření Společenství ode dne přistoupení pro celé území Rumunska, pokud jde o odesílání živých prasat, spermatu prasat, vajíček a embryí prasat, jakož i čerstvého vepřového masa, masných polotovarů a masných výrobků z vepřového masa nebo s jeho obsahem do jiných členských států, během přechodného období devíti měsíců.
(7) Je vhodné, aby se zabránilo rozšíření klasického moru prasat do dalších oblastí Společenství, stanovit v tomto rozhodnutí zákaz odesílání čerstvého vepřového masa, masných polotovarů a masných výrobků z vepřového masa nebo s jeho obsahem z Rumunska.
Takové vepřové maso a masné polotovary a masné výrobky z vepřového masa musejí být označeny zvláštním označením, které nelze zaměnit s označením zdravotní nezávadnosti vepřového masa stanoveným v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [4], ani s identifikačním označením stanoveným v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [5]. Je však vhodné, aby tyto masné polotovary a masné výrobky z vepřového masa nebo s jeho obsahem mohly být odesílány do jiných členských států, pokud jsou zpracovány tak, aby byl zničen jakýkoli přítomný virus klasického moru prasat.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zákaz odesílání živých prasat z Rumunska
Rumunsko zajistí, aby žádná živá prasata nebyla odeslána z jeho území do jiných členských států.
Článek 2
Zákaz odesílání zásilek spermatu prasat, jakož i vajíček a embryí prasat
Rumunsko zajistí, aby žádná zásilka spermatu prasat, jakož i vajíček a embryí prasat nebyla odeslána z jeho území do jiných členských států.
Článek 3
Zákaz odesílání zásilek čerstvého vepřového masa, masných polotovarů a masných výrobků z vepřového masa nebo s jeho obsahem
Rumunsko zajistí, aby žádná zásilka čerstvého vepřového masa, masných polotovarů a masných výrobků z vepřového masa nebo s jeho obsahem nebyla odeslána z jeho území do jiných členských států.
Článek 4
Zvláštní označení čerstvého vepřového masa, masných polotovarů a masných výrobků z vepřového masa nebo s jeho obsahem
Rumunsko zajistí, aby čerstvé vepřové maso, masné polotovary a masné výrobky z vepřového masa nebo s jeho obsahem byly označeny zvláštním označením zdravotní nezávadnosti, které nemůže být oválné a které nelze zaměnit:
a) s identifikačním označením pro masné polotovary a masné výrobky z vepřového masa nebo s jeho obsahem, stanoveným v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004; a
b) s označením zdravotní nezávadnosti pro čerstvé vepřové maso stanoveným v příloze I oddílu I kapitole III nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 5
Výjimky pro některé zásilky masných polotovarů a masných výrobků z vepřového masa nebo s jeho obsahem
Odchylně od článku 3 může Rumunsko povolit odesílání masných polotovarů a masných výrobků z vepřového masa nebo s jeho obsahem ze svého území do jiných členských států, pokud tyto výrobky:
a) byly vyrobeny a zpracovány v souladu s čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2002/99/ES [6];
b) podléhají veterinárnímu osvědčování podle článku 5 směrnice 2002/99/ES; a
c) jsou doprovázeny příslušným veterinárním osvědčením pro obchod uvnitř Společenství stanoveným v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 599/2004 [7], v jehož části II se doplní tato poznámka:
"Výrobek je v souladu s rozhodnutím Komise 2006/779/ES ze dne 14. listopadu 2006 o přechodných veterinárních opatřeních pro tlumení klasického moru prasat v Rumunsku"
Článek 6
Dosažení souladu
Rumunsko přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 7
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije pouze s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení Rumunska a Bulharska v platnost.
Použije se na období devíti měsíců.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. listopadu 2006
o zabránění dvojímu započítávání snížení emisí skleníkových plynů v rámci systému obchodování s emisemi ve Společenství při projektových činnostech v rámci Kjótského protokolu v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 5362)
(Text s významem pro EHP)
(2006/780/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES [1], a zejména na čl. 11b odst. 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem zajištění environmentální integrity systému obchodování s emisemi ve Společenství požaduje směrnice 2004/87/ES, aby členské státy, pokud jsou hostiteli projektových činností pořádaných v rámci pružných mechanismů Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC), nevydávaly žádné jednotky snížení emisí (ERU) ani certifikovaná snížení emisí (CER) na snižování nebo omezování emisí skleníkových plynů, které se uskuteční v zařízeních, jež se účastní systému obchodování s emisemi ve Společenství, protože by to mělo za následek dvojí započítávání těchto snížení nebo omezení.
(2) Taková snížení nebo omezení by se mohla vyskytnout zejména v těchto situacích: pokud se v zařízení v působnosti systému obchodování s emisemi ve Společenství uskutečňuje projektová činnost na přechod na jiné palivo nebo pokud má projektová činnost v odvětví místní výroby tepla za následek nižší produkci než jiná zařízení v působnosti systému obchodování s emisemi ve Společenství; nebo pokud se projektová činnost uskutečňuje za účelem dodávky energie z větrné nebo vodní elektrárny do elektrické sítě, čímž se nahrazuje výroba elektřiny z nerostných paliv.
(3) Vzhledem k tomu, že je možné, že členské státy se ještě před přijetím čl. 11b odst. 2 směrnice 2003/87/ES zavázaly k vydávání ERU nebo CER, což má za následek dvojí započtení, umožňuje čl. 11b odst. 3 a 4 vydávat ERU a CER do 31. prosince 2012, i když snížení nebo omezení projektových činností přímo nebo nepřímo sníží nebo omezí emise ze zařízení, která jsou v působnosti systému obchodování s emisemi ve Společenství, pod podmínkou, že se zruší odpovídající počet povolenek.
(4) Ustanovení čl. 11b odst. 3 a 4 směrnice 2003/87/ES rozlišuje případy, kdy je možné určit míru snížení nebo omezení v každém zařízení v rámci systému obchodování s emisemi ve Společenství v důsledku projektové činnosti (přímá snížení nebo omezení), a případy, kdy lze míru snížení nebo omezení určit pouze u skupin zařízení v působnosti systému obchodování s emisemi ve Společenství (nepřímá snížení nebo omezení).
(5) V případě přímých snižování nebo omezování je za zrušení povolenek odpovídajícího množství ERU a CER vydaných na taková snížení nebo omezení odpovědný provozovatel zařízení, kde se snižování nebo omezování uskutečňuje.
V případě nepřímých snižování nebo omezování jsou za zrušení takových povolenek ve vnitrostátním registru členského státu, který ERU a CER vydává, odpovědné vnitrostátní orgány.
(6) Nejvhodnější způsob, jak vypočítat snížení nebo omezení v zařízení v působnosti systému obchodování s emisemi ve Společenství, ke kterému došlo v důsledku projektové činnosti, je spočítat podíl takových snížení nebo omezení v rámci celkového plánového snižování nebo omezování emisí v této projektové činnosti, jak stanoví schválené základní linie.
Pokud v případě nepřímého snižování nebo omezování nelze množství omezení v jednotlivých zařízeních v působnosti systému obchodování s emisemi ve Společenství přesně určit, mělo by se odhadnout množství snížení nebo omezení v rámci celkových snižování nebo omezování emisí této projektové činnosti, které by vedlo ke dvojímu započítání.
(7) Systém obchodování s emisemi ve Společenství vyžaduje, aby členské státy Komisi oznámily celkové množství povolenek, které mají být v národním alokačním plánu přiděleny na období 2008–2012, a to 18 měsíců před začátkem tohoto období.
Přesné množství snižování nebo omezování emisí v důsledku konkrétní projektové činnosti se však stanoví každý rok až poté, co se tato snížení nebo omezení uskuteční.
(8) V národním alokačním plánu každého členského státu, který provádí činnosti v rámci projektových mechanismů Kjótského protokolu, které by mohly vést ke dvojímu započtení, by se na období 2008–2012 měla stanovit rezerva s uvedením každé schválené projektové činnosti a souvisejících očekávaných snížení nebo omezení emisí, ke kterým dojde v zařízeních účastnících se systému obchodování s emisemi ve Společenství a pro které by členské státy měly vydat ERU nebo CER ("projektové snižování v obchodovacím odvětví").
Tato rezervní tabulka by navíc měla obsahovat veškeré vysvětlující informace potřebné ke stanovení rozsahu "projektových snižování v obchodovacím odvětví", který se očekává pro každou projektovou činnost, již hostí členský stát.
(9) V národním alokačním plánu každého členského státu, který má v úmyslu hostit činnosti v rámci projektových mechanismů Kjótského protokolu, které by mohly vést ke dvojímu započtení, by se na období 2008–2012 měla stanovit další rezerva s uvedením plánovaných projektových činností a souvisejících očekávaných snížení nebo omezení emisí, ke kterým dojde v zařízeních účastnících se systému obchodování s emisemi ve Společenství a pro které by členské státy měly vydat ERU nebo CER ("projektové snižování v obchodovacím odvětví").
Tato rezervní tabulka by navíc měla obsahovat veškeré vysvětlující informace potřebné ke stanovení rozsahu "projektových snižování v obchodovacím odvětví", které se očekávají pro projektové činnosti, jež má hostit členský stát.
(10) Množství ERU nebo CER, které představuje "projektová snižování v obchodovacím odvětví", mohou být vydávána do 31. prosince 2012.
Každé takové vydání by mělo být oznámeno Komisi.
(11) Členské státy, které jsou nebo plánují být hostiteli činností v rámci projektových mechanismů Kjótského protokolu, jež by mohly vést ke dvojímu započtení, by v národním alokačním plánu měly uvést plánované emise pro činnosti, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES a které mají i nemají vliv na očekávaná projektová snížení v obchodovacím odvětví.
(12) Při vypracovávání metodiky národního alokačního plánu k určení přídělů jednotlivým zařízením by členské státy měly zohlednit veškerá očekávaná snížení nebo omezení v důsledku projektových činností, které mají vliv na zařízení nebo činnost a mohou způsobit dvojí započtení.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví prováděcí pravidla k čl. 11b odst. 3 a 4 směrnice 2003/87/ES.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se kromě definicí uvedených v článku 2 nařízení Komise (ES) č. 2216/2004 [2] použijí tyto definice:
1. "přímým snižováním nebo omezováním emisí" se rozumí snižování nebo omezování emisí, ke kterému dochází v důsledku projektové činnosti, jež způsobuje snižování nebo omezování emisí v zařízeních jednotlivě uvedených v základní linii dané projektové činnosti stanovené v souladu s článkem 1 přílohy B rozhodnutí 16/CP.7 Rámcové konference Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) nebo v souladu s článkem 44 přílohy rozhodnutí 17/CP.7 (UNFCCC);
2. "nepřímým snižováním nebo omezováním" emisí se rozumí jakékoli snižování nebo omezování emisí v zařízení v působnosti směrnice 2003/87/ES, které není přímým snižováním nebo omezováním emisí;
3. "projektovým snižováním v obchodovacím odvětví" se rozumí snižování nebo omezování emisí zařízení v působnosti směrnice 2003/87/ES v důsledku projektových činností, pro které členský stát, který je hostitelem dané projektové činnosti, vydává jednotky snížení emisí (ERU) nebo certifikovaná snížení emisí (CER);
4. "písemným schválením" se v případě projektových činností, které mají za následek ERU, rozumí v písemné podobě přijatý závazek členského státu, hostitele projektové činnosti vydávat ERU v souladu s vnitrostátním pokyny a postupy členského státu ke schvalování projektových činností podle čl. 20 písm. a) přílohy nařízení 16/CP.7 UNFCC; a v případě projektových činností, které mají za následek CER, písemný souhlas s dobrovolnou účastí vydaný jmenovaným vnitrostátním orgánem členského státu hostícího projektovou činnost, jak stanoví čl.
5. "písemným potvrzením" se rozumí písemné úřední sdělení členského státu hostiteli projektové činnosti, že podle jeho názoru může projekt získat konečné schválení jako projektová činnost.
Článek 3
1. V národním alokačním plánu na období 2008–2012 zahrne členský stát do celkového množství povolenek množství rezervních povolenek pro každou projektovou činnost v podobě stanovené v tabulce v příloze I tohoto rozhodnutí, pokud před lhůtou pro oznámení národního alokačního plánu stanoveného v čl. 9 odst. 1 směrnice 2003/87/ES vydal členský stát coby hostitelská země písemný souhlas, že na projektové činnosti, v jejichž důsledku dochází ke snižování nebo omezování emisí v zařízení v působnosti směrnice 2003/87/ES, vydá ERU nebo CER.
2. Členský stát může rovněž v národním alokačním plánu pro období 2008–2012 do celkového množství povolenek zahrnout i dodatečné rezervní povolenky v podobě stanovené v příloze II tohoto rozhodnutí, pokud má po rozhodnutí podle čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES v úmyslu vydat písemné schválení coby hostitelská země, že do 31. prosince 2012 vydá ERU nebo CER pro projektové činnosti, v jejichž důsledku dochází ke snižování nebo omezování emisí v zařízeních v působnosti směrnice 2003/87/ES. Plánované projektové činnosti používající stejnou metodu snižování emisí, pro které zatím nebylo vydáno písemné potvrzení, mohou být hromadně uvedeny v jednom sloupci v rezervní tabulce vypracované podle přílohy II.
3. Předtím, než členský stát přijme rozhodnutí podle čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES, ale nejpozději do lhůty pro rozhodnutí podle čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES, mohou být z rezervy zřízené podle čl. 3 odst. 2 do rezervy zřízené podle čl. 3 odst. 1 přesunovány povolenky, které se vztahují na projektová snižování v obchodovacím odvětví, na projekty, pro něž bylo písemné schválení vydáno po lhůtě pro oznámení národního alokačního plánu stanoveného v čl. 9 odst. 1 směrnice 2003/87/ES.
Článek 4
Rezervní tabulka je k dispozici na veřejně přístupné internetové stránce registru členského státu.
Článek 5
1. ERU nebo CER, které představují projektová snížení v obchodovacím odvětví, mohou být vydávána do 31. prosince 2012 za podmínky, že každému takovému vydání předchází převedení odpovídajícího množství povolenek z rezervy na přidělené množství jednotek a Komise je o něm informována.
2. Množství povolenek v rezervě zřízené podle čl. 3 odst. 1, které se nepřevede na přidělené množství jednotek v souladu s čl. 5 odst. 1 do 31. prosince 2012, je možné prodat jako povolenky za období 2008–2012. Pokud projektová činnost vyvolá přímé snížení nebo omezení emisí, může být toto množství vydáno jako povolenky za období 2008–2012 zařízení uvedeným v řádcích VII/a–VII/b tabulky v příloze I.
3. Veškeré povolenky v rezervě zřízené podle čl. 3 odst. 1, které se nepřevedou na přidělené množství jednotek v souladu s čl. 5 odst. 1 do 31. prosince 2012, se zruší.
Článek 6
1. Členský stát, který si přeje schválit projektové činnosti jako hostitelská země po lhůtě pro předložení národního alokačního plánu, o tom před vydáním písemného schválení uvědomí Komisi.
Tuto informaci doplní zpráva nezávislého ověřovatele, který ověří, že žádné ERU nebo CER, které mají být vydány, nepovedou ke dvojímu započtení, a poskytne tak veškeré nezbytné informace zajišťující, že projektové činnosti předložené ke schválení jsou v souladu s článkem 11b směrnice 2003/87/ES.
2. Písemné schválení vydané v souladu s čl. 3 odst. 2 a písemné potvrzení vydané po lhůtě pro oznámení národního alokačního plánu stanoveného v čl. 9 odst. 1 směrnice 2003/87/ES pro projektové činnosti, které povedou k projektovému snížení v obchodovacím odvětví, přidělí povolenky které se mají převést na přidělené množství jednotek z rezervy zřízené podle čl. 3 odst. 2 v případě vydání ERU nebo CER. Pokud byl prostřednictvím písemného schválení přidělí konkrétní projektové činnosti příděl povolenek na budoucí převod, není možné to dodatečně přidělit na jiný projekt.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. listopadu 2006,
kterým se zastavuje antidumpingové řízení týkající se dovozů barevných televizních obrazovek pocházejících z Čínské lidové republiky, Korejské republiky, Malajsie a Thajska
(2006/781/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 tohoto nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení řízení
(1) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] dne 11. ledna 2006 (dále jen "oznámení o zahájení řízení") informovala Komise v souladu s článkem 5 základního nařízení o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu barevných televizních obrazovek pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), Korejské republiky (dále jen "Korea"), Malajsie a Thajska (dále jen "dotčené země") do Společenství.
(2) Řízení bylo zahájeno na podnět, který dne 29. listopadu 2005 podala Pracovní skupina proti nekalým obchodním praktikám v Evropě (dále jen "TUBE" nebo "žadatel") jménem dvou výrobců (dále jen "žádající výrobci"), a to AB Ekranas (dále jen "Ekranas") a Ecimex Group A.S. (dále jen "Ecimex"), kteří představují významný podíl celkové výroby barevných televizních obrazovek ve Společenství.
Podnět obsahoval evidentní důkazy o dumpingu barevných televizních obrazovek pocházejících z dotčených zemí a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za postačující pro zahájení řízení.
2. Strany dotčené řízením
(3) Komise oficiálně oznámila žadateli, výrobcům ve Společenství uvedeným v podnětu, ostatním známým výrobcům ve Společenství, orgánům dotčených vyvážejících zemí, vyvážejícím výrobcům, dovozcům, uživatelům, jakož i sdružením, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, zahájení řízení.
Zúčastněné strany dostaly možnost, aby písemně předložily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(4) Žádající výrobci, ostatní výrobci ve Společenství, vyvážející výrobci, dovozci a uživatelé vyjádřili své stanovisko.
Všechny zúčastněné strany, které o to ve stanovené lhůtě požádaly a které prokázaly, že mají konkrétní důvody ke slyšení, byly vyslechnuty.
(5) Vzhledem k předpokládanému vysokému počtu vyvážejících výrobců v ČLR se v oznámení o zahájení řízení v souladu s článkem 17 základního nařízení počítalo s výběrem vzorku pro stanovení dumpingu.
(6) Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku vyvážejících výrobců v ČLR nezbytný, a pokud ano, aby mohla vybrat vzorek, byli všichni vyvážející výrobci v ČLR požádáni, aby se sami přihlásili a poskytli základní informace o své činnosti související z dotčeným výrobkem v období od 1. ledna do 31. prosince 2005 tak, jak bylo stanoveno v oznámení o zahájení řízení.
(7) Ve lhůtě stanovené k tomuto účelu se přihlásili a požadované informace poskytli pouze dva vyvážející výrobci v ČLR.
Komise rozhodla, že v daném případě není výběr vzorku vyvážejících výrobců v ČLR nutný.
(8) Aby bylo vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří projevili zájem, umožněno předložit žádost o přiznání statusu tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, zaslala Komise formuláře žádosti o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení čínským společnostem, o nichž bylo známo, že se jich záležitost týká, a čínským orgánům. O status tržního hospodářství podle čl.
2 odst. 7 základního nařízení požádali dva vyvážející výrobci v ČLR.
(9) Komise zaslala dotazníky všem stranám, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, jakož i všem dalším společnostem, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
Odpovědi na dotazník obdržela od dvou vyvážejících výrobců v ČLR, jednoho vyvážejícího výrobce v Koreji, v Malajsii a v Thajsku, od jednoho dovozce do Společenství, který je ve spojení s jedním z čínských vývozců a s korejským vývozcem, od jednoho obchodníka se sídlem v jiné zemi, než jsou dotčené země nebo Společenství, který je ve spojení s jedním čínským vývozcem, od tří výrobců ve Společenství a od jednoho uživatele ve Společenství, který není ve spojení.
(10) Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace považované za nezbytné za účelem prozatímního stanovení dumpingu, výsledné újmy a zájmu Společenství.
Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto společností:
a) výrobci ve Společenství
- AB Ekranas, Panevezys, Litva a společnost, která je s touto společností ve spojení, Farimex S.A., Ženeva, Švýcarsko,
- Thomson Displays Polska Sp.
Zo.o, Piaseczno, Polsko, (dále jen "Thomson");
b) vyvážející výrobci v ČLR
- Beijing Matsushita Color CRT Co., Ltd., Peking,
- Hua Fei Colour Display Systems Co., Ltd., NanJing, a výrobce, který je s touto společností ve spojení, LG Philips Shuguang Electronic Co., Ltd., Changsha;
c) vyvážející výrobce v Koreji
- LG Philips Displays Korea Co., Ltd., Soul;
d) vyvážející výrobce v Malajsii
- Chunghwa Picture Tubes (Malaysia) Sdn.
Bhd., Shah Alam;
e) vyvážející výrobce v Thajsku
- CRT Display Technology Co., Ltd., Rayong, a výrobce, který je s touto společností ve spojení, Thai CRT Co., Ltd., Chonburi;
f) dovozce ve Společenství, který je ve spojení
- LG Philips Displays Netherlands B.V.
(Nizozemsko).
3. Období šetření
(11) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období ode dne 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
Posuzování trendů souvisejících s analýzou újmy se týkalo období ode dne 1. ledna 2002 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(12) Dotčeným výrobkem jsou barevné televizní obrazovky, včetně obrazovek pro videomonitory, všech velikostí, pocházející z ČLR, Koreje, Malajsie a Thajska (dále jen "dotčený výrobek"), obvykle kódů KN 85401111, 85401113, 85401115, 85401119, 85401191 a 85401199.
(13) Dotčený výrobek může mít úhlopříčku obrazovky (tj. aktivní části obrazovky měřenou v přímé linii) jakékoli velikosti, poměr šířka/výška jakékoli hodnoty a rozteč (tj. rozestup mezi dvěma čarami stejné barvy ve středu obrazovky) nejméně 0,4 mm.
Výrobky mohou být dále specifikovány plochostí obrazovky: vypouklé obrazovky (včetně poloplochých/pravoúhlých), ploché obrazovky a úplně ploché ("real flat") nebo ploché tenké ("flat-slim") obrazovky.
Mohou fungovat na frekvenci 50, 60 nebo 100 Hz.
Tyto výrobky se používají hlavně (ne však výhradně) v barevných televizorech.
(14) Dotčený výrobek se obvykle označuje jako 14palcové, 15palcové, 20palcové atd. obrazovky podle úhlopříčky obrazovky a při uvádění na trh se rozměry udávají v palcích.
Na trhu se obvykle prodává jako hotová obrazovka, což je případ žádajících výrobců ve Společenství.
Někteří vyvážející výrobci však prodávají barevné televizní obrazovky před dokončením, tj. bez jednoho či několika dílů, zejména vychylovací cívky.
V těchto případech se barevné televizní obrazovky označují jako "holé" obrazovky.
Šetření prokázalo, že tyto obrazovky již mají základní fyzikální a technické vlastnosti jako hotové barevné televizní obrazovky.
S hotovými barevnými televizními obrazovkami proto představují jeden výrobek.
2. Obdobný výrobek
(15) Mezi základními fyzikálními a technickými vlastnostmi a užitím dotčeného výrobku a barevných televizních obrazovek vyráběných a prodávaných na příslušných domácích trzích v ČLR, Koreji, Thajsku a Malajsii, která rovněž sloužila jako analogická země, jakož i barevných televizních obrazovek vyráběných a prodávaných ve Společenství výrobním odvětvím Společenství, neexistují žádné rozdíly.
(16) Tyto výrobky se proto považují za obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. DUMPING
1. Status tržního hospodářství
(17) Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se v antidumpingovém šetření týkajícím se dovozů pocházejících z ČLR běžná hodnota stanoví v souladu s odstavcem 1 až 6 uvedeného článku pro ty výrobce, u kterých se zjistilo, že splňují kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. Tato kritéria jsou uvedena níže ve stručné a souhrnné podobě:
- obchodní rozhodnutí reagují na tržní podmínky, bez výrazných státních zásahů, a náklady se zakládají na tržní hodnotě,
- firmy mají jeden soubor základních účetních záznamů, které procházejí nezávislým auditem v souladu s mezinárodními účetními standardy a které se používají pro všechny účely,
- neexistují žádná významná zkreslení přetrvávající z původního systému netržního hospodářství,
- právní jistota a stabilita jsou zaručeny právními předpisy o úpadku a vlastnickém právu,
- převody směnného kurzu jsou prováděny podle tržních kurzů.
2 odst. 7 písm. b) základního nařízení požádali dva vyvážející výrobci v ČLR, kteří ve stanovené lhůtě vyplnili formulář žádosti o status tržního hospodářství pro vyvážející výrobce.
Žádost o statut tržního hospodářství podala rovněž společnost se sídlem v ČLR, která je ve spojení s jedním z vyvážejících výrobců a která se podílí na výrobě dotčeného výrobku.
Je obvyklou praxí Komise zjišťovat, zda podmínky pro přiznání statusu tržního hospodářství splňuje celá skupina společností ve spojení.
U těchto tří společností si Komise vyžádala a ověřila v prostorách těchto společností všechny informace předložené v jejich žádostech o status tržního hospodářství, které považovala za nezbytné.
(19) Šetření odhalilo, že obě společnosti, které požádaly o status tržního hospodářství, splnily všechny podmínky pro přiznání tohoto statusu.
(20) Status tržního hospodářství byl přiznán těmto dvěma vyvážejícím výrobcům v ČLR:
- Beijing Matsushita Color CRT Co., Ltd., Peking,
- Hua Fei Colour Display Systems Co., Ltd., NanJing, a výrobce, který je s touto společností ve spojení, LG Philips Shuguang Electronic Co., Ltd., Changsha.
2. Běžná hodnota
2.1. Obecná metodika
(21) Níže popsaná obecná metodika se použila pro všechny vyvážející výrobce v Koreji, Thajsku a Malajsii a pro vyvážející výrobce v ČLR, jimž byl přiznán status tržního hospodářství.
Následná zjištění o dumpingu pro dotčené země proto pouze popisují témata, jež jsou pro každou vyvážející zemi specifická.
2.1.1. Celková reprezentativnost
(22) V souladu čl. 2 odst. 2 základního nařízení Komise nejprve u každého dotčeného vyvážejícího výrobce přezkoumala, zda jeho prodeje dotčeného výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu byly reprezentativní, tj. zda celkový objem těchto prodejů představoval alespoň 5 % jeho celkového objemu vývozu dotčeného výrobku do Společenství.
2.1.2. Srovnání typů výrobku
(23) Komise následně určila typy dotčeného výrobku prodávané na domácím trhu vyvážejícími výrobci s celkově reprezentativním domácím prodejem, které byly totožné nebo přímo srovnatelné s typy prodávanými na vývoz do Společenství.
Použila přitom tato kritéria: úhlopříčka viditelné obrazovky v palcích, poměr šířka/výška, typ obrazovky (vypouklá, plochá nebo tenká plochá), rozteč v milimetrech a frekvence.
2.1.3. Specifická reprezentativnost typu výrobku
(24) Pro každý typ výrobku prodávaný vyvážejícími výrobci na jejich domácích trzích, u kterého se zjistilo, že je přímo srovnatelný s typem výrobku prodávaným na vývoz do Společenství, se stanovilo, zda prodeje na domácím trhu jsou dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Prodeje konkrétního typu výrobku na domácím trhu se považovaly za dostatečně reprezentativní, pokud celkový objem prodejů tohoto typu výrobku nezávislým odběratelům na domácím trhu v průběhu období šetření představoval nejméně 5 % celkového objemu prodeje srovnatelného typu výrobku vyváženého do Společenství.
2.1.4. Posouzení běžného obchodního styku
(25) Komise u každého vyvážejícího výrobce v každé vyvážející zemi následně zjišťovala, zda lze prodej jednotlivých typů výrobku prodávaných v reprezentativních množstvích na domácím trhu považovat za uskutečněný v běžném obchodním styku v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(26) To bylo provedeno stanovením podílu ziskových domácích prodejů jednotlivých vyvážených typů výrobku nezávislým odběratelům během období šetření.
(27) Pokud objem ziskových prodejů daného typu výrobku představoval 80 % celkového objemu prodejů tohoto typu výrobku nebo méně, nebo pokud vážená průměrná cena tohoto typu výrobku nedosahovala výrobních nákladů, určila se běžná hodnota na základě skutečné ceny na domácím trhu vypočítané jako vážený průměr pouze ziskových prodejů tohoto typu výrobku, pokud tyto prodeje představovaly alespoň 10 % celkového objemu prodejů tohoto typu výrobku.
(28) Pokud objem ziskových prodejů jakéhokoli typu výrobku dosahoval méně než 10 % celkového objemu prodejů tohoto typu, mělo se za to, že se tento konkrétní typ výrobku neprodává v dostatečném množství, aby bylo možné stanovit běžnou hodnotu na základě ceny na domácím trhu.
(29) Pokud u některého typu výrobku prodávaného vyvážejícím výrobcem nebylo možné pro stanovení běžné hodnoty použít ceny na domácím trhu, musela být použita jiná metoda. V souladu s čl.
2 odst. 3 základního nařízení Komise použila početně zjištěnou běžnou hodnotu.
2 odst. 3 základního nařízení byly vzniklé prodejní, správní a režijní náklady a vážený průměrný zisk realizovaný každým z dotčených spolupracujících vyvážejících výrobců z domácích prodejů obdobného výrobku v běžném obchodním styku během období šetření přičteny k jejich průměrným výrobním nákladům během období šetření.
Tam, kde to bylo nezbytné, byly výrobní náklady a oznámené prodejní, správní a režijní náklady před tím, než byly použity k posouzení, zda se jednalo o běžný obchodní styk, a pro výpočet běžných hodnot, upraveny.
2.2. ČLR
2.2.1. Společnosti, jimž byl přiznán status tržního hospodářství
(31) Jelikož oběma spolupracujícím vyvážejícím výrobcům v ČLR byl přiznán status tržního hospodářství, běžná hodnota se stanovila v souladu s metodikou uvedenou ve 21. až 30. bodu odůvodnění na základě údajů, které tito výrobci poskytli o svých cenách na domácím trhu a o svých výrobních nákladech na dotčený výrobek.
Běžná hodnota mohla být založena na skutečných cenách na domácím trhu, jelikož společnosti měly u všech typů výrobku dostatečný domácí prodej v běžném obchodním styku.
U jednoho vyvážejícího výrobce s výrobcem ve spojení byly ke stanovení běžné hodnoty použity konsolidované údaje o cenách na domácím trhu a o výrobních nákladech obou společností.
2.2.2. Analogická země
(32) Podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení musí být v případě hospodářství v procesu transformace běžná hodnota pro společnosti, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství, stanovena na základě cen nebo početně zjištěné hodnoty v analogické zemi.
(33) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že pro účely stanovení běžné hodnoty pro ČLR zamýšlí použít jako příslušnou analogickou zemi Malajsii, a zúčastněné strany byly vyzvány, aby uvedly své připomínky.
(34) Proti výběru Malajsie jako analogické země nevznesla žádná zúčastněná strana výhrady.
(35) S ohledem na výše uvedené skutečnosti a s přihlédnutím k tomu, že Malajsie je konkurenčním trhem, jehož velikost je reprezentativní, byl vyvozen závěr, že Malajsie představuje vhodnou analogickou zemi v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení.
2.3. Korea, Malajsie, Thajsko
(36) Pro jediného spolupracujícího vyvážejícího výrobce v každé z výše uvedených zemí byla běžná hodnota stanovena v souladu s metodikou uvedenou v 21. až 30. bodu odůvodnění.
Pro malajského výrobce mohla být běžná hodnota založena na skutečných cenách na domácím trhu, jelikož společnost měla u všech typů výrobku dostatečný domácí prodej v běžném obchodním styku.
Pro korejského výrobce byla běžná hodnota vypočtena pro jeden z celkem dvou typů výrobku vyvážených do Společenství a pro thajského výrobce byla běžná hodnota vypočtena pro jediný typ výrobku.
Pokud jde o spolupracujícího vyvážejícího výrobce v Thajsku, ke stanovení běžné hodnoty byly použity konsolidované údaje o cenách na domácím trhu a o výrobních nákladech této společnosti a výrobních nákladech výrobce, který je s ní ve spojení, jelikož obě tyto společnosti působily jako jeden plně integrovaný podnik, pokud jde o dotčený výrobek.
Pro jednoho vyvážejícího výrobce s výrobcem ve spojení byly ke stanovení běžné hodnoty použity konsolidované údaje o cenách na domácím trhu a o výrobních nákladech obou společností.
3. Vývozní cena
(37) V případě vývozu pro konečné uživatele ve spojení (výrobce barevných televizorů) ve Společenství nebyly tyto prodeje při výpočtu dumpingového rozpětí brány v úvahu, jelikož na výrobek vyráběný konečnými uživateli se šetření nevztahovalo.
Objem těchto prodejů byl poměrně nízký (mírně nad 10 % celkového vývozu dotčených společností do EU) a mělo se za to, že reprezentativní obrázek poskytuje prodej odběratelům, kteří nejsou ve spojení.
(38) Byl-li dotčený výrobek vyvážen pro nezávislé odběratele ve Společenství, vývozní cena byla stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, a to na základě vývozních cen skutečně zaplacených či splatných.
(39) Pokud se prodej uskutečňoval prostřednictvím dovozce ve spojení, vývozní cena byla v souladu s čl. 2 odst.
9 základního nařízení stanovena na základě ceny, za kterou byly dovážené výrobky poprvé prodány nezávislému kupujícímu. V tomto případě byly všechny náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem, včetně prodejních, správních a režijních nákladů, a zisk upraveny.
(40) Pokud se prodej uskutečňoval prostřednictvím obchodníka ve spojení se sídlem mimo Společenství, vývozní cena byla stanovena na základě cen při prvním dalším prodeji nezávislým odběratelům ve Společenství.
3.1. ČLR
(41) Jeden vyvážející výrobce v ČLR uskutečňoval vývoz do Společenství buď přímo pro nezávislé odběratele, nebo prostřednictvím dvou společností ve spojení se sídlem ve Společenství.
Druhý vyvážející výrobce uskutečňoval veškerý vývoz pro nezávislé odběratele ve Společenství prostřednictvím společnosti, která je s ním ve spojení a která má sídlo mimo Společenství.
(42) Jedna ze společností, které jsou ve spojení s prvním vyvážejícím výrobcem, při šetření nespolupracovala, jelikož neposkytla odpověď na dotazník určený pro společnosti ve spojení, jež se podílejí na prodeji nebo uvádění dotčeného výrobku určeného pro Evropské společenství na trh.
Vyvážející výrobce uvedl, že prodej uskutečněný prostřednictvím této společnosti by se neměl považovat za související prodej, jelikož mezi dotčenými společnostmi již údajně neexistuje faktické sdružení.
Přinejmenším v období šetření však mezi nimi existoval právní vztah, jak je definován v článku 143 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č.
2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3], a to z důvodu společné hlavní mateřské společnosti. Proto vzhledem k této zjevné částečné spolupráci Komise poté, co dotčeného vyvážejícího výrobce informovala o důsledcích nedostatečné spolupráce, použila dostupné skutečnosti ke stanovení vývozní ceny za prodeje uskutečněné prostřednictvím této nespolupracující společnosti ve spojení podle článku 18 základního nařízení.
(43) Vyvážející výrobce rovněž uvedl, že v případě, že by se dotčené společnosti považovaly za společnosti ve spojení, prodeje uskutečněné prostřednictvím nespolupracující společnosti ve spojení pro konečného odběratele by se měly rovněž považovat za související prodeje, a to vzhledem k výhradním smluvním ujednáním mezi konečným odběratelem a hlavní mateřskou společností vyvážejícího výrobce, a neměly by se proto brát v úvahu při výpočtu dumpingového rozpětí. Jelikož však podmínky stanovené v čl.
2 nařízení (EHS) č. 2454/93 nebyly splněny, považovaly se prodeje dotčenému konečnému odběrateli za nesouvisející prodeje.
V tomto ohledu byly ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli stanoveny tak, že se k vnitropodnikové ceně přičetla marže zjištěná v případě spolupracujícího dovozce ve spojení.
Ke stanovení vývozní ceny na hranice Společenství byly v případě spolupracujícího dovozce provedeny úpravy (náklady mezi dovozem a prodejem, prodejní, správní a režijní náklady a přiměřené ziskové rozpětí) ceny při dalším prodeji podle výše uvedeného výpočtu.
(44) Vzhledem k nedostatečné spolupráci nezávislých dovozců a s ohledem na skutečnost, že barevné televizní obrazovky náleží do stejné kategorie zboží dlouhodobé spotřeby jako barevné televizory (dále jen "BTV"), považovalo se za přiměřené použít za tímto účelem ziskové rozpětí ve výši 5 % jako v antidumpingovém řízení týkajícím se BTV [4].
3.2. Korea
(45) Jediný spolupracující vyvážející výrobce uskutečňoval vývoz dotčeného výrobku do Společenství prostřednictvím dovozce, který je s ním ve spojení.
Vývozní cena byla proto stanovena na základě cen při dalším prodeji nezávislým odběratelům.
(46) K úpravě se použilo ziskové rozpětí uvedené v 44. bodu odůvodnění.
3.3. Malajsie, Thajsko
(47) Oba spolupracující vyvážející výrobci vyváželi dotčený výrobek pro nezávislé odběratele ve Společenství. Vývozní cena byla proto stanovena v souladu s čl.
2 odst. 8 základního nařízení, a to na základě skutečně zaplacených nebo splatných vývozních cen.
4. Srovnání
(48) Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnávány na základě cen ze závodu a na téže obchodní úrovni.
Aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozními cenami, byly provedeny příslušné úpravy týkající se rozdílů, které mají vliv na ceny a srovnatelnost cen v souladu s čl. 2 odst.
(49) Na tomto základě byly u všech vyvážejících výrobců, jichž se šetření týkalo, provedeny úpravy o rozdíly v nákladech na dopravu, pojištění, manipulaci, nakládce a vedlejších nákladech, nákladech na balení, úvěry a provize a na služby zákazníkům (záruka), pokud byly použitelné a odůvodněné.
(50) Jeden vyvážející výrobce v ČLR a jediný spolupracující vyvážející výrobce v Koreji požádali o úpravu kvůli měnovým přepočtům v souladu s čl. 2 odst.
Tvrdili, že jelikož místní měny (CNY resp. KRW) zaznamenaly v průběhu období šetření vůči euru pokles, měla by být provedena odpovídající úprava fakturované částky v eurech za vývoz do Společenství.
V této souvislosti bylo v rozporu s těmito tvrzeními zjištěno, že obě měny v období šetření zaznamenaly vůči euru růst.
Proto se tato tvrzení považovala za neopodstatněná a byla zamítnuta.
(51) Titíž vyvážející výrobci žádali úpravu obchodní úrovně v souladu s čl. 2 odst.
10 písm. d) bodem ii) základního nařízení a uvedli, že se jejich vývoz do Společenství uskutečňoval pro distributory, kdežto jejich domácí prodej pro konečné uživatele.
V této souvislosti bylo zjištěno, že prvními nezávislými odběrateli na obou trzích byli koneční uživatelé.
Žádost se proto považovala za neopodstatněnou a byla zamítnuta.
(52) Titíž spolupracující vyvážející výrobci žádali úpravu ostatních činitelů v souladu s čl. 2 odst.
10 písm. k) základního nařízení. Společnosti tvrdily, že prudký pokles cen barevných televizních obrazovek v průběhu období šetření kvůli konkurenci ze strany plochých zobrazovacích jednotek postihl jejich ceny na domácím trhu a vývozní ceny odlišným způsobem.
Tvrdili, že příčinou byla skutečnost, že objem prodejů na domácím trhu byl v průběhu období šetření rozložen rovnoměrně, kdežto jejich vývoz se soustředil pouze do části období šetření.
Toto tvrzení však nebylo uznáno, jelikož nebylo prokázáno, že mělo vliv na srovnatelnost cen, ani nebylo prokázáno, že odběratelé kvůli tomuto činiteli platili na domácím trhu rozdílné ceny.
(53) Úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení byly též provedeny ohledně rozdílů ve výši vrácení čínské DPH, protože bylo zjištěno, že v případě vývozu byly vráceny nižší částky DPH, než tomu bylo v případě domácího prodeje.
(54) V případě jednoho vyvážejícího výrobce v ČLR, který uskutečňoval vývoz prostřednictvím obchodníka ve spojení se sídlem mimo Společenství, byla provedena rovněž úprava vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst.
10 písm. i) základního nařízení, jelikož tento obchodník vykonával obdobné funkce jako zástupce pracující za provizi. Byla provedena úprava podle tohoto článku ve výši 2 %, poněvadž tato výše se považovala za přiměřenou při zohlednění provizí zaplacených nezávislým obchodním zástupcům podílejícím se na obchodu s dotčeným výrobkem.
5. Dumpingové rozpětí
5.1. Jednotlivá dumpingová rozpětí
(55) Pro všechny vyvážející výrobce, jichž se šetření týkalo, byla dumpingová rozpětí stanovena na základě srovnání váženého průměru běžné hodnoty jednotlivých typů výrobku s váženým průměrem vývozní ceny jednotlivých typů výrobku, jak byly zjištěny výše, v souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení.
(56) Je zavedenou praxí Komise, že pro vyvážející výrobce ve spojení nebo výrobce, kteří patří do stejné skupiny společností, stanoví pouze jeden vážený průměr dumpingového rozpětí na základě jednotlivých dumpingových rozpětí.
Je tomu tak zvláště proto, že v případě stanovení individuálních dumpingových rozpětí by mohlo docházet k obcházení antidumpingových opatření, která by se tak stala neúčinnými, protože by vyvážející výrobci ve spojení mohli směrovat své vývozy do Společenství prostřednictvím společnosti, která má nejnižší individuální dumpingové rozpětí.
(57) V souladu s touto praxí bylo pro spolupracující vyvážející výrobce v ČLR, kteří patří do stejné skupiny společností, tj. Hua Fei Colour Display Systems Co., Ltd. a výrobce ve spojení LG Philips Shuguang Electronic Co., Ltd., stanoveno jedno dumpingové rozpětí.
Rovněž bylo stanoveno jedno dumpingové rozpětí pro thajské spolupracující vyvážející výrobce, kteří patří do stejné skupiny společností, tj. CRT Display Technology Co., Ltd. a výrobce ve spojení Thai CRT Co., Ltd.
5.2. Celostátní dumpingová rozpětí
(58) V případě vyvážejících výrobců, kteří neodpověděli na dotazník Komise ani se jinak nepřihlásili, bylo dumpingové rozpětí stanoveno na základě dostupných skutečností v souladu s čl. 18 odst. 1 základního nařízení.
(59) Aby bylo možno stanovit celostátní dumpingové rozpětí pro všechny nespolupracující vyvážející výrobce, byla nejprve stanovena úroveň nedostatečné spolupráce.
Proto byl srovnán objem vývozů do Společenství, který uváděli spolupracující vyvážející výrobci, s příslušnými dovozními statistikami Eurostatu.
(60) V případě Malajsie a Thajska, kde byla úroveň spolupráce nízká, tj. méně než 80 %, se považovalo za správné, aby bylo pro nespolupracující vyvážející výrobce stanoveno vyšší dumpingové rozpětí, než kolik činí nejvyšší dumpingové rozpětí stanovené pro spolupracující vyvážející výrobce.
Je důvod domnívat se, že nízká úroveň spolupráce vyplývá z toho, že u nespolupracujících vyvážejících výrobců v zemi, které se šetření týká, je dumping obecně vyšší než u spolupracujících vyvážejících výrobců.
Mimoto neexistovaly žádné informace o tom, že by byl u některé nespolupracující společnosti dumping na nižší úrovni, a nedostatečná spolupráce by neměla být odměňována.
Dumpingová rozpětí proto byla stanovena na základě nejvyšších dumpingových rozpětí zjištěných pro reprezentativní typy výrobku jednoho spolupracujícího výrobce v dotčených zemích nebo nejvyšších rozpětí zjištěných pro reprezentativní operace jednoho spolupracujícího výrobce v dotčených zemích.
(61) V případě Korejské republiky ukazuje mimořádně nízká úroveň spolupráce, tj. pouze 2 % celkového objemu vývozu podle statistických údajů Eurostatu, jednoznačně úmyslnou nedostatečnou spolupráci ze strany hlavních vyvážejících výrobců.
S ohledem na tuto zvláštní situaci a vzhledem k tomu, že nebyly k dispozici vhodnější údaje, se považovalo za správné stanovit dumpingové rozpětí pro nespolupracující společnosti ve výši dumpingového rozpětí pro reprezentativní typ výrobku uvedeného v podnětu, konkrétně 15,0 %.
Výše dumpingového rozpětí uvedená v podnětu byla ověřena odkazem na zveřejněné ceníky a statistické údaje Eurostatu.
(62) V případě ČLR byla úroveň spolupráce velmi vysoká, jelikož objem vývozu do Společenství, který uváděli spolupracující vyvážející výrobci během období šetření, překročil objem dovozu podle statistických údajů Eurostatu, a nebyl důvod domnívat se, že se některý vyvážející výrobce úmyslně zdržel spolupráce.
K odlišení spolupracujících čínských vyvážejících výrobců, jimž všem byl přiznán status tržního hospodářství, a možných jiných čínských vyvážejících výrobců, kteří při šetření nespolupracovali, se považovalo za správné stanovit pro ČLR celostátní dumpingové rozpětí na základě srovnání vývozních cen nejprodávanějších reprezentativních typů výrobku podle údajů Eurostatu a běžné hodnoty týchž typů výrobku v analogické zemi.
(63) Dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF na hranice Společenství před proclením činí:
a) Čínská lidová republika
—Beijing Matsushita Color CRT Co., Ltd. _BAR_ 0 % _BAR_
—Hua Fei Colour Display Systems Co., Ltd. a LG Philips Shuguang Electronic Co., Ltd. _BAR_ 25,5 % _BAR_
—všechny ostatní společnosti _BAR_ 28,3 % _BAR_
b) Korejská republika
—LG Philips Display Korea Co., Ltd. _BAR_ 0 % _BAR_
—všechny ostatní společnosti _BAR_ 15,0 % _BAR_
c) Malajsie
—Chunghwa Picture Tubes Sdn Bhd _BAR_ 5,1 % _BAR_
—všechny ostatní společnosti _BAR_ 14,5 % _BAR_
d) Thajsko
—Thai CRT Co., Ltd a CRT Display Technology Co., Ltd. _BAR_ 41,4 % _BAR_
—všechny ostatní společnosti _BAR_ 47,2 % _BAR_
D. ÚJMA
1. Výroba ve Společenství a výrobní odvětví Společenství
(64) V průběhu období šetření obdobný výrobek vyrábělo ve Společenství sedm výrobců.
Čtyři tito výrobci jsou však ve spojení s vývozci v dotčených zemích.
Tyto čtyři společnosti mohly být proto vzhledem ke svému vztahu s vývozcem chráněny před nepříznivými důsledky dumpingu působícího újmu.
To naznačuje rovněž skutečnost, že tito výrobci při řízení nespolupracovali.
Považovalo se proto za správné vyloučit jejich výrobu z výroby ve Společenství a vyloučit je rovněž z definice výrobního odvětví Společenství.
Po období šetření kromě toho dva z těchto čtyř výrobců výrobu definitivně ukončili.
(65) Celkovou výrobu ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení proto představuje výroba tří výrobců, konkrétně společností Ekranas, Ecimex a Thomson.
(66) Jak bylo uvedeno ve 2. bodu odůvodnění, podnět byl podán jménem dvou výrobců ve Společenství, a to společností Ekranas a Ecimex.
Bylo zjištěno, že na tyto žadatele připadá hlavní podíl celkové výroby dotčeného výrobku ve Společenství, tj. v tomto případě více než 40 %.
(67) Je nutno poznamenat, že oba žadatelé, kteří v období šetření vyráběli obdobný výrobek, výrobu zastavili a v první polovině roku 2006 podali návrh na konkurz. Jelikož v současné době probíhá konkurzní řízení, není dosud jasné, zda bude výroba barevných televizních obrazovek společností Ekranas a Ecimex obnovena, nebo ne. Po zahájení řízení společnost Thomson Komisi informovala o své podpoře, pokud jde o podnět podaný skupinou TUBE, a při šetření náležitě spolupracovala. Proto se vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici informace, že by tito dva výrobci definitivně ukončili svou činnost, společnosti Ekranas a Ecimex považovaly za součást výrobního odvětví Společenství. Má se tudíž za to, že společnosti Ekranas, Ecimex a Thomson představují výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení a budou dále označovány jako "výrobní odvětví Společenství".
2. Spotřeba Společenství
(68) Spotřeba Společenství byla stanovena na základě objemu prodeje vlastní výroby výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství, údajů o objemu prodeje od ostatních výrobců a údajů o objemu dovozu získaných od Eurostatu.
(69) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se trh Společenství s dotčeným výrobkem zmenšil o přibližně 14 %.
Spotřeba Společenství činila v roce 2002 přibližně 9,5 milionů kusů a v období šetření pak okolo 8,2 milionů kusů.
Konkrétně se v roce 2003 spotřeba snížila o 2 %, v roce 2004 vzrostla o 7 procentních bodů a v období šetření pak náhle poklesla o téměř 20 procentních bodů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Celková spotřeba ES (kusy) _BAR_ 9540185 _BAR_ 9387212 _BAR_ 10023216 _BAR_ 8170802 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 105 _BAR_ 86 _BAR_
(70) Po oznámení prozatímních závěrů žadatel zpochybnil metodiku, kterou Komise použila pro stanovení spotřeby.
Žadatel konkrétně tvrdil, že i) na základě informací uvedených v 64. bodě odůvodnění se zdá, že všechny prodeje učiněné výrobci ve Společenství, kteří jsou ve spojení s vývozci z dotčených zemí, byly vyloučeny z výpočtu spotřeby a analýzy újmy, a že ii) určitý objem vázaných prodejů dodaných jedním ze tří výrobců ve Společenství uvedených v 67. bodě odůvodnění byl nesprávně vyloučen z výpočtu spotřeby, do nějž měl být zahrnut.
(71) Pokud jde o tvrzení i), je třeba poznamenat, že 64. bod odůvodnění se vztahuje pouze na definici výrobního odvětví Společenství a na stanovení celkové výroby Společenství v souladu s čl. 4 odst.
1 základního nařízení, a nikoli na výpočet celkové spotřeby Společenství. Pro účely stanovení spotřeby ve Společenství byly zahrnuty prodeje výrobců, kteří byli vyloučeni z definice výrobního odvětví Společenství a z definice výroby ve Společenství.
To je rovněž jasné z 68. bodu odůvodnění a z konkrétních informací sdělených žadateli, jež ukazují, že objem dotčených prodejů dosáhl během období šetření přibližně 3 milionů kusů.
Prodeje všech výrobců ve Společenství, o nichž bylo žadateli a Komisi známo, že byli činní během období od roku 2002 do období šetření, byly proto zahrnuty do stanovení spotřeby.
Nicméně výrobci vyloučení z definice výrobního odvětví Společenství museli být vyloučeni z analýzy situace výrobního odvětví Společenství právě proto, že nebyli považováni za součást tohoto odvětví podle čl. 4 odst.
1 základního nařízení. Tvrzení i) se tudíž zamítá.
(72) Pokud jde o tvrzení ii), je skutečně pravda, že Komise vyloučila některé objemy prodeje z výpočtu spotřeby a analýzy některých klíčových ukazatelů újmy, především objemu prodeje a ceny, tržního podílu a ziskovosti, neboť byly považovány za vázané.
Je zavedenou praxí Komise rozlišovat mezi vázanými prodeji a prodeji na volném trhu, neboť pouze prodeje na volném trhu spolu soutěží [5]. Vázané prodeje výrobkům prodávaným na volném trhu naopak nekonkurují, a nejsou tedy ovlivněny dumpingovými dovozy.
V tomto konkrétním odvětví většina velkých výrobců obdobného výrobku (na rozdíl od dvou žadatelů) podniká rovněž v navazujícím odvětví, především v oblasti dalšího zpracování televizních obrazovek pro televizory.
Komise např. vyloučila z analýzy vázané prodeje firmy Sony, přičemž žadatel tento postup podpořil.
Stejná metodika byla konzistentně uplatněna na všechny výrobce ve Společenství, ať tito výrobci byli součástí výrobního odvětví Společenství, nebo byli považováni za "ostatní výrobce ve Společenství" podle 64. bodu odůvodnění.
(73) Pokud jde o konkrétní objemy vázaných prodejů zmíněné v tvrzení ii), Komise zjistila, že do července 2004 byla továrna na výrobu obrazovek, která je dnes zapsána jako Thomson Displays Polska Sp.
Z o.o, Piaseczno, Polsko, spolu s továrnou na výrobu televizorů v obci Zyrardow, Polsko, zapsána jako jedna právnická osoba, jmenovitě společnost TMM Polska, jejímž jediným vlastníkem byla mateřská společnost Thomson SA.
V souladu s obvyklou praxí měla Komise za to, že jde o případ integrovaného výrobce a že dodávky obdobného výrobku z továrny na výrobu obrazovek v obci Piaseczno do továrny na výrobu televizorů v obci Zyrardow tvoří vnitropodnikový převod, a jsou tudíž vázaným prodejem za vnitropodnikové ceny.
Žadatel de facto uznal existenci vnitropodnikových cen, neboť uvedl, že "vztah mezi Thomson Display a Thomson's CTV display mohl ovlivnit ceny, ale v žádném případě neovlivňuje množství".
Komise tedy potvrzuje, že tyto převody nelze považovat za stejné jako prodeje na volném trhu.
(74) Konečně a pouze v zájmu jasnosti je nutno poznamenat, že i v případě, že by tyto vázané prodeje byly zahrnuty do spotřeby (viz následující tabulka), změnila by se pouze celková úroveň, nicméně trend – výrazné snížení poptávky během období šetření – by byl velmi podobný trendu popsanému v 69. bodě odůvodnění. Tvrzení ii) se tudíž zamítá.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Celková spotřeba ES (kusy) založená na vázaných a volných prodejích _BAR_ 15655283 _BAR_ 14243625 _BAR_ 12850690 _BAR_ 9425280 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 91 _BAR_ 82 _BAR_ 60 _BAR_
3. Dovozy z dotčených zemí
a) Souhrnné hodnocení účinků dotčených dovozů
(75) Komise zjišťovala, zda lze dovozy z dotčených zemí hodnotit souhrnně podle kritérií stanovených v čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Komise zjišťovala, zda i) dumpingové rozpětí stanovené pro každou dotčenou zemi není nepatrné ve smyslu čl. 9 odst. 3 základního nařízení a ii) podmínky hospodářské soutěže mezi dováženými výrobky a obdobným výrobkem Společenství jsou obdobné.
(76) Za prvé je nutno uvést, že údaje týkající se společností Beijing Matsushita Color CRT Co., Ltd. a LG Philips Display Korea Co., Ltd., tj. dvou vyvážejících výrobců v dotčených zemích, u nichž nebyl zjištěn dumping dotčeného výrobku, byly z níže uvedené analýzy náležitě vyloučeny, a tato analýza se týká výhradně dumpingových dovozů.
Objem dovozu od dvou výše uvedených výrobců byl v období šetření minimální, jelikož byl podstatně nižší než 1 % spotřeby Společenství.
(77) Na základě toho bylo dumpingové rozpětí zjištěné pro každou z dotčených zemí větší než nepatrné ve smyslu čl. 9 odst.
3 základního nařízení a objem dumpingových dovozů z každé z těchto zemí nebyl zanedbatelný ve smyslu čl. 5 odst.
7 základního nařízení – jejich podíly na trhu dosáhly v období šetření rozmezí od 3,6 % do 6,5 % v závislosti na dotčené zemi. Pokud jde o podmínky hospodářské soutěže mezi dumpingovými dovozy z dotčených zemí a obdobným výrobkem Společenství, bylo zjištěno, že podmínky hospodářské soutěže jsou skutečně obdobné.
To bylo prokázáno skutečností, že dotčený výrobek dovážený z dotčených zemí a obdobný výrobek vyráběný a prodávaný výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství byly obdobné, navzájem spolu soutěží a distribuují se prostřednictvím totožných obchodních kanálů. Navíc všechny objemy dovozů byly podstatné velikosti a představovaly významné podíly na trhu.
(78) Na základě výše uvedených skutečností se usuzovalo, že byla splněna všechna kritéria stanovená v čl. 3 odst. 4 základního nařízení. Dumpingové dovozy ze čtyř dotčených zemí se proto posuzovaly souhrnně.
b) Objem
(79) Objem dumpingových dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí do Společenství v období šetření představoval téměř 1,6 milionu kusů, což je úroveň blížící se úrovni, která byla zaznamenána v roce 2002.
Za touto zdánlivou stabilitou se skrývají prudké výkyvy, k nimž došlo v letech 2003 a 2004 a v období šetření.
V roce 2003 dovozy vzrostly o 44 %, v roce 2004 poklesly o 3 procentní body a v období šetření poklesly dále o 44 procentních bodů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dumpingových dovozů z dotčených zemí (kusy) _BAR_ 1626027 _BAR_ 2337736 _BAR_ 2296547 _BAR_ 1585294 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 144 _BAR_ 141 _BAR_ 97 _BAR_
Podíl dumpingových dovozů z dotčených zemí na trhu _BAR_ 17,0 % _BAR_ 24,9 % _BAR_ 22,9 % _BAR_ 19,4 % _BAR_
Ceny dumpingových dovozů z dotčených zemí (EUR/ks) _BAR_ 50 _BAR_ 43 _BAR_ 32 _BAR_ 39 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 85 _BAR_ 64 _BAR_ 76 _BAR_
c) Podíl na trhu
(80) Podíl vývozců z dotčených zemí na trhu se zvýšil ze 17 % v roce 2002 na 19,4 % v období šetření.
Podíl na trhu zaznamenal v roce 2003 skok o téměř 8 procentních bodů, v roce 2004 poklesl o přibližně 2 procentní body a v období šetření se pak dále snížil o přibližně 3,5 procentních bodů.
Skutečnost, že podíl dovozů z dotčených zemí na trhu byl v období šetření vyšší než v roce 2002, ačkoli objem dovozů byl v období šetření nižší než v roce 2002, lze vysvětlit náhlým poklesem spotřeby, jak bylo uvedeno v 69. bodu odůvodnění.
d) Ceny
i) Vývoj cen
(81) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se průměrná cena dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí snížila o 24 %.
Konkrétně v roce 2003 cena poklesla o 15 %, v roce 2004 o dalších 21 procentních bodů, poté v období šetření opět vzrostla o 12 procentních bodů.
ii) Cenové podbízení
(82) Bylo provedeno srovnání cen jednotlivých modelů, a to mezi váženým průměrem prodejních cen ve Společenství u vyvážejících výrobců a výrobního odvětví Společenství.
Za tímto účelem byly porovnávány ceny výrobního odvětví Společenství ze závodu účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, s dovozními cenami CIF na hranice Společenství spolupracujících vyvážejících výrobců z dotčených zemí, řádně upravenými tak, aby odrážely cenu franko přístav určení.
Srovnání ukázalo, že v průběhu období šetření byl dotčený výrobek pocházející z dotčených zemí prodáván do Společenství za ceny, které byly nižší než ceny výrobního odvětví Společenství v rozmezí od –37 % (tj. bez podbízení) do nejvýše 13 % podle dotčeného vývozce.
Celkově bylo podbízení velmi omezené.
Údaje Eurostatu však naznačují, že v letech před obdobím šetření byly ceny dumpingových dovozů z dotčených zemí podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
4. Situace výrobního odvětví Společenství
(83) V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení zahrnovalo zkoumání dopadu dumpingových dovozů na výrobní odvětví Společenství vyhodnocení všech příslušných ekonomických činitelů a indexů, které měly vliv na stav výrobního odvětví Společenství v posuzovaném období.
a) Výroba
(84) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření poklesla výroba výrobního odvětví Společenství o 5 %.
Konkrétně se v roce 2003 zvýšila o 8 %, v roce 2004 o dalších 12 procentních bodů a v období šetření pak prudce poklesla o 25 procentních bodů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výroba (kusy) _BAR_ 9727029 _BAR_ 10461957 _BAR_ 11685396 _BAR_ 9276778 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 108 _BAR_ 120 _BAR_ 95 _BAR_
b) Kapacita a využití kapacity
(85) V průběhu posuzovaného období se výrobní kapacita trvale zvyšovala.
V roce 2003 vzrostla o 4 %, v roce 2004 o dalších 19 procentních bodů a v období šetření o 5 procentních bodů.
To odpovídá rozšiřování strojního zařízení.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výrobní kapacita (kusy) _BAR_ 11865163 _BAR_ 12297545 _BAR_ 14626819 _BAR_ 15133449 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 123 _BAR_ 128 _BAR_
Využití kapacity _BAR_ 82 % _BAR_ 85 % _BAR_ 80 % _BAR_ 61 % _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 97 _BAR_ 75 _BAR_
(86) V letech 2002 až 2003 bylo využití kapacity v rozmezí 80 až 85 %, poté v období šetření došlo k prudkému poklesu na 61 %.
c) Zásoby
(87) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření docházelo k velkým výkyvům ve výši zásob hotových výrobků.
V roce 2003 se nejprve výrazně snížily, což bylo odrazem hospodářské situace u tohoto konkrétního výrobku, která byla v roce 2002 a 2003 dosud dobrá, poté se však na konci roku 2004 prudce zvýšily, což bylo projevem náhlého poklesu poptávky.
V průběhu období šetření byla skutečná výše produkce upravena směrem dolů, jak již bylo uvedeno, a výše konečných zásob se opět dostala na udržitelnější úroveň.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Konečné zásoby (kusy) _BAR_ 627641 _BAR_ 56996 _BAR_ 943655 _BAR_ 278406 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 9 _BAR_ 150 _BAR_ 44 _BAR_
d) Objem prodeje
(88) Prodej vlastní produkce výrobního odvětví Společenství odběratelům, kteří nejsou ve spojení, na trhu Společenství se zpočátku v roce 2003 zvýšil o 6 %, v roce 2004 dále vzrostl o 16 procentních bodů, poté však v období šetření poklesl o 6 procentních bodů.
Celkově se v průběhu posuzovaného období objem prodejů zvýšil o 16 %.
Značný rozdíl mezi objemem výroby a domácím prodejem vysvětluje skutečnost, že výrobní odvětví Společenství přibližně dvě třetiny své produkce vyváží mimo Společenství.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem prodejů ES odběratelům, kteří nejsou ve spojení (kusy) _BAR_ 2645562 _BAR_ 2814515 _BAR_ 3229069 _BAR_ 3078543 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 122 _BAR_ 116 _BAR_
e) Podíl na trhu
(89) V období mezi rokem 2002 a obdobím šetření se podíl výrobního odvětví Společenství na trhu trvale zvětšoval, a to o 10 procentních bodů.
Konkrétně se v roce 2002 blížil 28 %, v roce 2003 vzrostl na 30 % a v roce 2004 na přibližně 32 %, v období šetření se pak zvýšil na téměř 38 %.
Tento nárůst podílu na trhu je nutno vidět na pozadí klesající spotřeby v ES, jak bylo zmíněno v 69. bodu odůvodnění.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu _BAR_ 27,7 % _BAR_ 30,0 % _BAR_ 32,2 % _BAR_ 37,7 % _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 108 _BAR_ 116 _BAR_ 136 _BAR_
f) Růst
(90) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření, kdy spotřeba Společenství poklesla o 14 %, se objem prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství zvýšil o 16 %.
Výrobní odvětví Společenství získalo mezi rokem 2002 a obdobím šetření přibližně 10 procentních bodů podílu na trhu, zatímco dumpingové dovozy získaly přibližně 2,4 procentních bodů podílu na trhu.
g) Zaměstnanost
(91) Úroveň zaměstnanosti ve výrobním odvětví Společenství mezi rokem 2002 a obdobím šetření poklesla o zhruba 10 %.
Mezi rokem 2002 a 2003 se snížila o 4 %, v roce 2003 vzrostla o 6 procentních bodů, poté se však v období šetření snížila o 12 procentních bodů, což bylo částečně projevem poklesu výroby.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Zaměstnanost (osoby) _BAR_ 9604 _BAR_ 9254 _BAR_ 9805 _BAR_ 8632 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 102 _BAR_ 90 _BAR_
h) Produktivita
(92) Produktivita pracovních sil výrobního odvětví Společenství, měřená jako výstup (v kusech) na zaměstnanou osobu za rok, se v roce 2003 zvýšila o 12 %, v roce 2004 se dále zvýšila o 6 procentních bodů a v období šetření klesla o 12 procentních bodů.
Po náhlém zmenšení trhu v období šetření došlo ihned k přizpůsobení objemu výroby, ale (jak je obecně pozorováno) přizpůsobování pracovních sil bylo méně rychlé, což zapříčinilo zaznamenaný pokles produktivity.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita (kusy na zaměstnance) _BAR_ 1013 _BAR_ 1131 _BAR_ 1192 _BAR_ 1075 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 118 _BAR_ 106 _BAR_
i) Mzdy
(93) Průměrná mzda zaměstnance byla v období šetření přibližně ve stejné výši jako v roce 2002.
Konkrétně se v roce 2003 snížila o 11 %, v roce 2004 o další 2 procentní body a v období šetření se pak zvýšila o 14 procentních bodů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Roční mzdové náklady na zaměstnance (v tis. EUR) _BAR_ 11 _BAR_ 10 _BAR_ 10 _BAR_ 11 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 89 _BAR_ 87 _BAR_ 101 _BAR_
j) Prodejní ceny a činitelé ovlivňující ceny Společenství
(94) Jednotkové ceny prodejů vlastní výroby výrobního odvětví Společenství odběratelům, kteří nejsou ve spojení, vykazovaly mezi rokem 2002 a obdobím šetření klesající tendenci a celkově se snížily o 42 %.
Konkrétně v roce 2003 ceny poklesly o 25 %, v roce 2004 o dalších 9 procentních bodů a v období šetření se pak dále snížily o 8 procentních bodů.
Šetření u dumpingových dovozů prokázalo jen minimální podbízení se (pokud vůbec) prodejním cenám výrobního odvětví Společenství.
U určitého počtu modelů bylo podbízení větší než průměrné rozpětí cenového podbízení uvedené v 82. bodu odůvodnění.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Jednotková cena na trhu ES (EUR/kus) _BAR_ 66 _BAR_ 49 _BAR_ 44 _BAR_ 38 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 75 _BAR_ 66 _BAR_ 58 _BAR_
k) Ziskovost a návratnost investic
(95) Během posuzovaného období se ziskovost prodejů vlastní produkce výrobního odvětví Společenství, vyjádřená jako procento čistých prodejů, trvale snižovala.
Ziskovost poklesla z 24 % v roce 2002 na přibližně 18 % v roce 2003 a v roce 2004 na přibližně 10 %.
V období šetření zaznamenalo výrobní odvětví Společenství ztráty ve výši –3,6 %.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Ziskovost prodejů ES odběratelům, kteří nejsou ve spojení (% čistých prodejů) _BAR_ 24,0 % _BAR_ 18,2 % _BAR_ 10,1 % _BAR_ –3,6 % _BAR_
ROI (zisk v % čisté účetní hodnoty investic) _BAR_ 17,5 % _BAR_ 9,1 % _BAR_ 5,7 % _BAR_ –2,1 % _BAR_
(96) Návratnost investic ("ROI") vyjádřená jako zisk v procentech z čisté účetní hodnoty investic se řídila ve velké míře výše uvedeným trendem ziskovosti.
Zhoršila se z přibližně 17 % v roce 2002 na – 2,1 % v období šetření.
l) Peněžní tok a schopnost získávat kapitál
(97) Čistý peněžní tok z provozních činností se během posuzovaného období rovněž zhoršil.
Z přibližně 175 milionů EUR v roce 2002 se snížil na zhruba 125 milionů EUR v roce 2003, v roce 2004 se zvýšil na přibližně 141 milionů EUR a v období šetření se pak prudce zhoršil na –25 milionů EUR.
Situace se zhoršila natolik, že na dvě společnosti představující výrobní odvětví Společenství byl v první polovině roku 2006 vyhlášen konkurz, jak bylo uvedeno v 67. bodu odůvodnění výše.
Pouze společnosti Thomson se podařilo získat finanční prostředky od své mateřské společnosti a zabránit tak vážnější finanční situaci.
Společnostem Ekranas a Ecimex se nepodařilo získat kapitál.
Při pohledu do budoucna je schopnost výrobního odvětví Společenství získat další kapitál zjevně vážně omezena špatnými vyhlídkami poptávky.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Peněžní tok (v tis. EUR) _BAR_ 175468 _BAR_ 124804 _BAR_ 140548 _BAR_ –24626 _BAR_
m) Investice
(98) Roční investice výrobního odvětví Společenství do výroby dotčeného výrobku se mezi rokem 2002 a obdobím šetření trvale snižovaly.
V roce 2003 poklesly o 14 %, v roce 2004 o dalších 25 procentních bodů a v období šetření pak o 40 procentních bodů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Čisté investice (v tis. EUR) _BAR_ 81445 _BAR_ 69807 _BAR_ 49426 _BAR_ 16996 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 86 _BAR_ 61 _BAR_ 21 _BAR_
n) Rozsah dumpingového rozpětí
(99) Pokud jde o dopad rozsahu skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze s ohledem na objem a ceny dovozů z dotčených zemí tento dopad považovat za zanedbatelný.
o) Překonání účinků dřívějšího dumpingu
(100) Nařízením Rady (ES) č. 2313/2000 [6] byla zavedena opatření proti dovozu barevných televizních obrazovek pocházejících z Indie a Korejské republiky.
Platnost těchto opatření skončila dne 21. října 2005.
Tato opatření se však týkala pouze jedné ze čtyř zemí, na něž se vztahuje toto řízení, a pouze části kódu KN 85401111 z pěti kódů KN uvedených ve 12. bodu odůvodnění.
Kód KN 85401111 zahrnuje přibližně 20 % definice výrobku, jehož se toto řízení týká.
Vzhledem k odlišné situaci je proto obtížné vyvodit závěr o překonání účinků dřívějšího dumpingu.
5. Závěry o újmě
(101) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se objem dumpingových dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí snížil o 3 %, jejich podíl na trhu Společenství se však zvýšil o přibližně 2,4 procentních bodů.
Průměrné ceny dumpingových dovozů z dotčených zemí byly v posuzovaném období podle údajů Eurostatu obecně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
V průběhu období šetření však ceny dovozů z dotčených zemí nebyly významně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
Jak bylo zmíněno v 82. bodu odůvodnění, na základě váženého průměru se cenové podbízení během období šetření pohybovalo v rozmezí – 37 % a 13 % v závislosti na dotčené zemi a výrobci.
Údaje Eurostatu však naznačují, že v letech před obdobím šetření byly ceny dumpingových dovozů z dotčených zemí podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
(102) V posuzovaném období byla rovněž zjištěna jednoznačně se zhoršující situace výrobního odvětví Společenství.
Za prvé, na dvě ze tří společností, jež představují výrobní odvětví Společenství, byl v první polovině roku 2006 vyhlášen konkurz.
Za druhé, mezi rokem 2002 a obdobím šetření se většina ukazatelů újmy vyvíjela negativně: objem výroby se snížil o 5 %, využití kapacity kleslo o 25 %, zaměstnanost se snížila o 10 %, jednotkové prodejní ceny poklesly o 42 %, ziskovost, návratnost investic a peněžní tok se výrazně zhoršily a investice klesly o 79 %.
Ke zhoršení situace výrobního odvětví Společenství došlo velmi náhle, a to převážně v průběhu období šetření.
Před obdobím šetření byla ziskovost výrobního odvětví Společenství dosud vyšší než 10 %.
(103) Některé ukazatele zaznamenaly mezi rokem 2002 a obdobím šetření jasný pozitivní vývoj.
Výrobní kapacita se zvýšila o 28 %, objem prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se zvýšil o 16 % a podíl výrobního odvětví Společenství na trhu vzrostl o 10 procentních bodů.
Tento vývoj však nemohl zabránit prudkému zhoršení finanční situace výrobního odvětví Společenství, které vedlo k vyhlášení konkurzu na dva výrobce ve Společenství.
(104) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se proto vyvozuje závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvod
3 odst. 6 a 7 základního nařízení Komise prošetřila, zda dumpingové dovozy způsobily výrobnímu odvětví Společenství újmu do té míry, že ji lze označit za podstatnou.
Přezkoumány byly i jiné známé činitele než dumpingové dovozy, které mohly výrobní odvětví Společenství zároveň poškodit, aby případná újma způsobená těmito dalšími činiteli nebyla připisována dumpingovým dovozům.
2. Účinky dumpingových dovozů
(106) V průběhu období šetření připadal na dumpingové dovozy z dotčených zemí značný podíl na trhu ve výši 19,4 %.
Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se objem dumpingových dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí snížil o přibližně 3 %, jejich podíl na trhu Společenství se však zvýšil o přibližně 2,3 procentních bodů, jelikož spotřeba se snižovala rychleji než objem dovozu.
Je však důležité poznamenat, že jak objem, tak i podíl dumpingových dovozů na trhu dosáhl vrcholu v roce 2003 a poté až do období šetření významně klesal.
V průběhu období šetření byl podíl dumpingových dovozů na trhu o 5,5 procentních bodů nižší než v roce 2003.
(107) Průměrné ceny dumpingových dovozů z dotčených zemí byly během posuzovaného období podle údajů Eurostatu obecně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství a pravděpodobně tlačily tyto ceny směrem dolů.
Dovozní ceny se mezi rokem 2002 a 2004 rovněž značně snížily, v období šetření se však zvýšily o 12 procentních bodů, jak bylo zmíněno v 81. bodu odůvodnění.
Jelikož výrobní odvětví Společenství v posuzovaném období své prodejní ceny rovněž postupně snižovalo, ceny dovozů z dotčených zemí se v období šetření významně nepodbízely cenám výrobního odvětví Společenství na základě srovnání jednotlivých modelů.
Na základě váženého průměru se cenové podbízení během období šetření pohybovalo v rozmezí –37 % a 13 % v závislosti na dotčené zemi a vývozci.
Ačkoli se tedy cenové podbízení vyskytovalo stěží, docházelo u dumpingových dovozů v každém případě k prodeji pod cenou.
(108) Jak bylo uvedeno v 102. bodu odůvodnění, v období mezi roky 2002/2003 a obdobím šetření lze pozorovat prudký zvrat v situaci výrobního odvětví Společenství.
Je nutno poznamenat, že ke zhoršení situace výrobního odvětví Společenství došlo velmi náhle, a to převážně v průběhu období šetření.
Před obdobím šetření byla ziskovost výrobního odvětví Společenství vyšší než 10 % a většina ukazatelů újmy vykazovala pozitivní vývoj.
Konkrétně se mezi rokem 2002 a 2004 výrobní kapacita zvýšila o 23 %, objem výroby vzrostl o 20 %, objem prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se zvýšil o 22 % a podíl výrobního odvětví Společenství na trhu vzrostl z přibližně 28 % na zhruba 32 %, a to v době, kdy trh dosud rostl.
V průběhu období šetření, kdy během jednoho roku náhle došlo ke zmenšení trhu o 20 %, podíl výrobního odvětví Společenství na trhu dokonce vzrostl na 38 %.
(109) Dále je nutno poznamenat, že výrobní odvětví Společenství dosáhlo nejlepší ziskovosti v letech 2002 a 2003, kdy se jeho prodejní ceny již významně snížily, jeho podíl na trhu byl nejmenší a objem dumpingových dovozů dosáhl nejvyšší úrovně.
V období šetření, kdy podíl výrobního odvětví Společenství na trhu dosáhl svého vrcholu, objem dumpingových dovozů se snížil a jejich ceny vzrostly, se ziskovost zhoršila.
(110) Závěrem lze konstatovat, že dumpingové dovozy mohly v období od roku 2002 do období šetření tlačit prodejní ceny výrobního odvětví Společenství směrem dolů a mohly mít určitý nepříznivý účinek na celkovou situaci výrobního odvětví Společenství.
Jak však bylo uvedeno ve 108. a 109. bodu odůvodnění, situace výrobního odvětví Společenství, která v letech předcházejících období šetření vykazovala smíšené signály, se v období šetření náhle a výrazně zhoršila.
Před obdobím šetření byla ziskovost výrobního odvětví Společenství dosud vyšší než 10 %.
Stejně tak většina ukazatelů újmy vykazovala až do období šetření pozitivní vývoj.
Mezi lety 2002 a 2004 se výrobní kapacita zvýšila o 23 %, objem výroby vzrostl o 20 %, objem prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství se zvýšil o 22 % a podíl výrobního odvětví Společenství na trhu vzrostl z přibližně 28 % na zhruba 32 %, a to v době, kdy trh dosud rostl.
Připomíná se rovněž, že výrobní odvětví Společenství dosáhlo nejlepší ziskovosti v roce 2002 a 2003, kdy byl jeho podíl na trhu nejmenší a objem dumpingových dovozů byl na nejvyšší úrovni.
V období šetření, kdy podíl výrobního odvětví Společenství dosáhl svého vrcholu a (co je důležité) v době, kdy se objem i podíl dumpingových dovozů na trhu snížil (viz 106. bod odůvodnění) a kdy se ceny dumpingových dovozů zotavily, se ziskovost výrobního odvětví Společenství zhoršila.
Na druhou stranu, jediným novým prvkem v prostředí výrobního odvětví Společenství v průběhu období šetření byl prudký pokles poptávky o 20 %.
Proto neexistence jednoznačné časové shody mezi zhoršením situace výrobního odvětví Společenství a účinky dumpingových dovozů vážně zpochybňuje souvislost mezi vývojem dovozů a situací výrobního odvětví Společenství.
Proto nebylo možno dojít k závěru, že dumpingové dovozy hrály v nepříznivém stavu výrobního odvětví Společenství určující roli.
3. Účinky dalších činitelů – vývoj spotřeby
(111) Několik zúčastněných stran uvedlo, že hlavní příčinou náhlé újmy, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo, byl pokles poptávky po barevných televizních obrazovkách.
(112) Jak bylo uvedeno v 69. bodu odůvodnění, v období šetření spotřeba barevných televizních obrazovek náhle poklesla o 20 %.
Tento pokles spotřeby byl jediným parametrem, který se v prostředí výrobního odvětví Společenství výrazně změnil.
Časově se rovněž shoduje s dramatickým zhoršením situace výrobního odvětví Společenství.
Šetření prokázalo, že náhlý pokles poptávky měl skutečně nepříznivý účinek na situaci výrobního odvětví Společenství, poněvadž náhlé zhoršení ziskovosti a peněžního toku výrobního odvětví Společenství vyplývá přímo z výše uvedeného zmenšení trhu, a to prostřednictvím nákladového dopadu (pokles produktivity v období šetření, jak bylo uvedeno v 92. bodu odůvodnění, a nárůst jednotkových výrobních nákladů) a cenového dopadu (náhlá nadbytečná kapacita).
V průběhu období šetření se poptávka po barevných televizních obrazovkách stala s ohledem na ceny naprosto nepružnou, což prokazuje skutečnost, že významné snížení cen zaznamenané mezi rokem 2004 a obdobím šetření nevedlo k nárůstu objemu prodejů. Naopak, poptávka ve skutečnosti poklesla o přibližně 20 %.
(113) Šetření prokázalo, že pokles poptávky po barevných televizních obrazovkách se časově shoduje s rostoucím pronikáním televizorů s plochým panelem (displej z kapalných krystalů (LCD) a plazma), které se prudce zvýšilo z méně než 1 % trhu v roce 2002 na 28 % v období šetření.
Tyto televizory s plochým panelem soutěží přímo s barevnými televizními obrazovkami a oba výrobky jsou zcela zaměnitelné.
Ačkoli LCD a plazmové technologie nejsou zcela nové, teprve v období šetření se ceny televizorů s plochým panelem významně snížily, jelikož mezi rokem 2001 a obdobím šetření klesly o 44 %.
Tento pokles ceny televizorů s plochým panelem na jedné straně znamenal, že se tyto modely staly pro spotřebitele přitažlivějšími, čímž se snížila poptávka po televizorech s barevnou televizní obrazovkou, a na druhé straně vyvíjel přímý tlak na prodejní ceny televizorů s barevnou televizní obrazovkou, které se musely snížit, aby zůstaly konkurenceschopné s novými, přitažlivými modely s plochým panelem.
Např., na televizory s plochým panelem připadlo ve Spojeném království v roce 2005 63 % celkové hodnoty všech maloobchodních prodejů televizorů v porovnání s 37 % v roce 2004.
Výsledky šetření i informace získané od poskytovatelů obchodních informací naznačují, že objem prodejů televizorů s barevnou televizní obrazovkou dosáhl v EU vrcholu v roce 2004 a od té doby přetrvává pokles poptávky.
4. Závěr o příčinné souvislosti
(114) Z údajů vyplývá, že dumpingové dovozy vyvíjely tlak na ceny výrobního odvětví Společenství a pravděpodobně rovněž přispěly k jeho nepříznivé situaci.
Podrobnější analýza, založená na vývoji trendů v posuzovaném období, však neumožnila zjistit příčinnou souvislost, jelikož neexistovala jednoznačná časová shoda mezi zhoršením situace výrobního odvětví Společenství a vývojem dumpingových dovozů.
(115) Na druhou stranu je důležité, že šetření prokázalo, že skutečně existovala jasná časová shoda mezi nepříznivou situací výrobního odvětví Společenství a prudkým a náhlým poklesem poptávky po barevných televizních obrazovkách ve Společenství.
To se projevilo nárůstem jednotkových výrobních nákladů a dalším snížením cen.
Tento silný pokles se časově naprosto shoduje s rostoucím pronikáním technologie plochých panelů.
(116) Nebylo tudíž možno zjistit, že by podstatnou újmu způsobily samotné dumpingové dovozy. V souladu s čl.
3 odst. 7 základního nařízení byly přezkoumány jiné činitele a újmu bylo možno velkou měrou přičíst účinkům náhlého a silného poklesu poptávky a větší dostupnosti technologie plochých panelů za konkurenceschopné ceny.
F. NÁVRH NA ZASTAVENÍ ŘÍZENÍ BEZ OPATŘENÍ
(117) Vzhledem k závěrům vyvozeným v 105. až 114. bodu odůvodnění a s ohledem na skutečnost, že nebylo možno dostatečně prokázat příčinnou souvislost mezi újmou, která byla výrobnímu odvětví Společenství způsobena, a dumpingovými dovozy, se Komise domnívá, že toto antidumpingové řízení by mělo být zastaveno v souladu s čl. 9 odst. 2 základního nařízení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Antidumpingové řízení týkající se dovozu barevných televizních obrazovek, včetně obrazovek pro videomonitory, všech velikostí, kódů KN 85401111, 85401113, 85401115, 85401119, 85401191 a 85401199, pocházejících z Čínské lidové republiky, Korejské republiky, Malajsie a Thajska, se zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. října 2006,
kterým se mění rozhodnutí 90/424/EHS o některých výdajích ve veterinární oblasti
(2006/782/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [3] stanoví, že Společenství může členským státům poskytnout finanční příspěvek na eradikaci některých chorob zvířat.
V současné době uvedené rozhodnutí rovněž umožňuje poskytnout finanční příspěvek Společenství na eradikaci nakažlivé chudokrevnosti lososů (ISA) a infekční nekrózy krvetvorné tkáně (IHN), které postihují lososovité ryby.
(2) Opatření pro tlumení chorob ISA a IHN jsou způsobilá pro finanční příspěvky Společenství pouze podle nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [4].
(3) S ohledem na přijetí směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů [5] je vhodné změnit rozhodnutí 90/424/EHS, aby finanční přípěvek Společenství bylo možné poskytnout rovněž na eradikační opatření členských států, jejichž účelem je potírat ostatní choroby živočichů pocházejících z akvakultury, s výhradou opatření Společenství pro tlumení.
(4) Členské státy mohou obdržet finanční příspěvky na podporu svých vnitrostátních odvětví rybolovu a akvakultury podle nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu [6].
Podle článku 32 uvedeného nařízení jsou členské státy oprávněny přidělovat finanční prostředky na eradikaci chorob v akvakultuře podle rozhodnutí 90/424/EHS.
(5) Finanční prostředky na eradikaci chorob živočichů pocházejících z akvakultury by měly být přidělovány v rámci operačních programů zavedených podle nařízení (ES) č. 1198/2006, jejichž rozpočet je stanoven na začátku programovacího období.
(6) Finanční příspěvky Společenství určené na opatření pro tlumení chorob živočichů pocházejících z akvakultury by měly být přezkoumány, pokud jde o soulad s kontrolními opatřeními podle směrnice 2006/88/ES, a to v souladu se stejnými postupy, které se uplatňují při přezkoumání a tlumení v případě některých chorob suchozemských zvířat.
(7) Je proto vhodné uplatnit postupy pro finanční příspěvky podle rozhodnutí 90/424/EHS rovněž na finanční příspěvek na tlumení chorob živočichů pocházejících z akvakultury podle nařízení (ES) č. 1198/2006.
(8) Je vhodné, aby se toto rozhodnutí použilo od stejného dne jako směrnice 2006/88/ES.
(9) Rozhodnutí 90/424/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 90/424/ES se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 1 se doplňují nové odrážky, které znějí:
- "— epizootická nekróza krvetvorné tkáně u ryb (EHN),
- — epizootický vředový syndrom (EUS),
- — bonamióza (Bonamia exitiosa),
- — perkinsusóza (Perkinsus marinus),
- — mikrocytosóza (Mikrocytos mackini),
- — syndrom Taura u korýšů,
- — yellowhead disease u korýšů."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3b
Postupem podle čl. 3 odst. 3, 4 a 5 tohoto rozhodnutí mohou členské státy přidělit v rámci operačních programů stanovených v souladu s článkem 17 nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 ze dne 27. července 2006 o Evropském rybářském fondu [7] finanční prostředky na eradikaci exotických chorob živočichů pocházejících z akvakultury uvedených v čl. 3 odst. 1 tohoto rozhodnutí, pokud jsou dodržena minimální opatření pro tlumení a eradikaci podle oddílu 3 kapitoly V směrnice Rady 2006/88/ES ze dne 24. října 2006 o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých chorob vodních živočichů [8].
3. V článku 5 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Postupem podle článku 41 může být seznam uvedený v čl. 3 odst. 1 doplněn podle vývoje situace, aby zahrnoval choroby, jež musí být hlášeny podle směrnice Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [9], a choroby přenosné na živočichy pocházející z akvakultury. Seznam může být rovněž pozměněn nebo zkrácen, aby byl zohledněn pokrok dosažený prostřednictvím opatření přijatých na úrovni Společenství pro tlumení některých chorob.
4. V článku 24 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"13. Členské státy mohou přidělit finanční prostředky v rámci operačních programů připravených podle článku 17 nařízení (ES) č. 1198/2006 pro eradikaci chorob živočichů pocházejících z akvakultury uvedených v příloze.
Finanční prostředky se přidělují v souladu s postupy podle tohoto článku s následujícími úpravami:
a) míra podpory musí být v souladu s mírou stanovenou v nařízení (ES) č. 1198/2006;
b) nepoužijí se odstavce 8 a 9 tohoto článku.
Eradikace se provádí v souladu s čl. 38 odst. 1 směrnice 2006/88/ES nebo podle eradikačního programu sestaveného, schváleného a prováděného v souladu s čl. 44 odst. 2 uvedené směrnice."
5. V příloze, skupině I, se doplňují nové odrážky, které znějí:
- "— jarní viróza kaprů (SVC),
- — virová hemoragická septikémie (VHS),
- — herpesviróza koi (KHV),
- — bonamióza (Bonamia ostreae),
- — marteilióza (Marteilia refringens),
- — běloskvrnitost u korýšů."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. srpna 2008.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. listopadu 2006,
kterým se povolují metody třídění jatečně upravených těl prasat ve Francii
(oznámeno pod číslem K(2006) 5400)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/784/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3220/84 stanoví, že třídění jatečně upravených těl prasat se určí odhadem obsahu libového masa v souladu se statisticky ověřenými metodami vyhodnocování založenými na fyzickém měření jedné nebo více anatomických částí jatečně upraveného těla prasete. Předpokladem pro povolení metody třídění je to, že chyba statistického odhadu nepřekročí stanovenou maximální toleranci. Uvedená tolerance byla vymezena v čl. 3 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [2].
(2) Rozhodnutím Komise 97/28/ES [3] se povoluje převážné používání jedné metody třídění jatečně upravených těl prasat ve Francii.
Kromě toho se používají další dvě metody za podmínky, že se jimi dospívá ke stejným výsledkům.
(3) Na základě technického vývoje stáda požádala francouzská vláda Komisi o povolení používat nové vzorce pro metody používané na základě rozhodnutí 97/28/ES, a podala tedy údaje vyžadované podle článku 3 nařízení (EHS) č. 2967/85.
(4) Z vyhodnocení uvedené žádosti vyplývá, že podmínky pro povolení dotyčných metod třídění jsou splněny.
(5) Změny přístrojů či metod třídění lze povolit výhradně prostřednictvím nového rozhodnutí Komise, které se přijme na základě získaných zkušeností.
Z tohoto důvodu lze stávající povolení zrušit.
(6) V zájmu jasnosti je třeba zrušit rozhodnutí 97/28/ES a nahradit ho rozhodnutím novým.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Povoluje se používání těchto metod třídění jatečně upravených těl prasat na základě nařízení (EHS) č. 3220/84 ve Francii:
a) přístroj "Capteur Gras/Maigre – Sydel (CGM)" a metody vyhodnocování s ním související, jež jsou podrobně uvedeny v části 1 přílohy;
b) přístroj "CSB Ultra-Meater" a metody vyhodnocování s ním související, jež jsou podrobně uvedeny v části 2 přílohy;
c) manuální metoda (ZP) a metody vyhodnocování s ní související, jež jsou podrobně uvedeny v části 3 přílohy.
Manuální metodu (ZP) lze použít pouze na jatkách, kde týdenní porážka nepřesahuje 200 prasat.
Článek 2
Odchylně od vzorového předložení podle článku 2 nařízení (EHS) č. 3220/84 lze jatečně upravená těla prasat při vážení a třídění předložit i s jazykem.
Aby bylo v tomto případě možné vytvořit cenové nabídky jatečně upravených těl prasat na srovnatelném základě, sníží se hmotnost jatečně upraveného těla zaznamenaná za tepla o 0,5 %.
Článek 3
Změny zařízení nebo metod vyhodnocování se nepovolují.
Článek 4
Rozhodnutí 97/28/ES se zrušuje.
Až do 17. prosince 2006 však může Francie místo metod uvedených v tomto rozhodnutí nadále používat metody třídění jatečně upravených těl prasat povolené rozhodnutím 97/28/ES.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. listopadu 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním používání Protokolu, kterým se na období od 3. prosince 2005 do 2. prosince 2011 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským společenstvím a Gabonskou republikou o rybolovu při pobřeží Gabonu
(2006/788/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a Gabonská republika sjednaly a parafovaly dohodu o partnerství v odvětví rybolovu, na základě které se rybářům Společenství udělují rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost Gabonské republiky.
(2) V zájmu Společenství je uvedenou dohodu schválit.
(3) Je vhodné zajistit pokračování rybolovných činností od dne ukončení platnosti předcházejícího protokolu [1] až do dne vstupu v platnost protokolu, kterým se stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle uvedené dohody.
(4) Je třeba vymezit způsob pro rozdělení rybolovných práv mezi členské státy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním používání Protokolu, kterým se na období od 3. prosince 2005 do 2. prosince 2011 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským společenstvím a Gabonskou republikou o rybolovu při pobřeží Gabonu, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Dohoda se prozatímně používá od 3. prosince 2005.
Článek 3
Rybolovná práva stanovená v protokolu dohody se mezi členské státy rozdělují takto:
Kategorie rybolovu _BAR_ Typ plavidla _BAR_ Členský stát _BAR_ Licence nebo kvóty _BAR_
Lov tuňáka _BAR_ Plavidla pro povrchový rybolov na dlouhou lovnou šňůru _BAR_ Španělsko _BAR_ 13 _BAR_
Portugalsko _BAR_ 3 _BAR_
Lov tuňáka _BAR_ Mrazírenská plavidla lovící tuňáky vlečnou sítí _BAR_ Španělsko _BAR_ 12 _BAR_
Francie _BAR_ 12 _BAR_
Pokud žádosti o licence z těchto členských států nevyčerpají všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zohlednit žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 4
Členské státy, jejichž plavidla provozují rybolov v rámci této dohody, oznamují Komisi množství každé populace ulovené v rybolovné oblasti Gabonu v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 ze dne 14. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o kontrolu úlovků rybářských plavidel Společenství ve vodách třetích zemí a na volném moři [2].
Článek 5
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. listopadu 2006
o konzultačních a informačních postupech v otázkách pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů
(kodifikované znění)
(2006/789/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 73/391/EHS ze dne 3. prosince 1973 o konzultačních a informačních postupech v otázkách pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů [3] bylo podstatně změněno [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Rada rozhodnutím ze dne 27. září 1960 [5] zřídila Pracovní skupinu pro koordinaci politiky v oblasti pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů.
(3) Je třeba zavést konzultační a informační postupy v otázkách pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí upravuje konzultační a informační postupy v otázkách pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů.
HLAVA I
OBECNÝ POSTUP
ODDÍL I
Oblast působnosti
Článek 2
1. Konzultace podle postupu stanoveného v oddílu II se konají tehdy, když stát nebo jiný veřejnoprávní subjekt nebo státní instituce úvěrového pojištění či financí navrhne poskytnout nebo úplně či částečně zaručit zahraniční úvěry,
a) které souvisí s vývozem zboží nebo služeb;
b) které se odchylují od norem uvedených v příloze I nebo od jiných norem přijatých členskými státy.
2. Konzultační postup se použije
a) u dodavatelských úvěrů nebo finančních úvěrů;
b) u úvěrů, které jsou předmětem jednotlivých zakázek, nebo u rámcových úvěrů vymezených v článku 3;
c) u úvěrů čistě soukromých nebo úplně či částečně financovaných z veřejných prostředků.
3. Smíšené úvěry financované zároveň z veřejných a soukromých zdrojů a soukromé rámcové úvěry kombinované s úrokovými příspěvky z veřejných prostředků se pro účely konzultačního postupu považují za veřejné úvěry.
Článek 3
1. "Rámcovým úvěrem" se rozumí každá dohoda nebo prohlášení v jakékoli formě, jímž se třetí zemi nebo vývozcům nebo finančním institucím oznamuje úmysl poskytnout záruku na dodavatelské nebo finanční úvěry nebo otevřít finanční úvěry do přesně stanoveného stropu nebo do stropu, který lze stanovit, a ohledně souboru transakcí.
Konzultační postup se na tyto rámcové úvěry použije i v případě, že povaha transakcí nebyla přesně stanovena a že nebyl uzavřen žádný formální závazek, aniž by bylo dotčeno právo rozhodovat o každé jednotlivé zakázce.
2. Pokud by během konzultace o udělení rámcového úvěru, ať už veřejné nebo soukromé povahy, členský stát nebo Komise požadovaly ústní konzultaci a pokud by v průběhu této ústní konzultace sedm členských států požádalo, aby všechny nebo některé z jednotlivých zakázek, které mají být přiřazeny k tomuto rámcovému úvěru, byly předmětem předběžných konzultací, použije se konzultace i na tyto zakázky.
3. Členský stát, který udělí rámcový úvěr, podá poté a dále každých šest měsíců oznámení, jak je tento úvěr využíván.
ODDÍL II
Postup
Článek 4
V případě jednotlivé zakázky poskytuje členský stát, který konzultaci zahájil, tyto údaje:
a) země určení;
b) místo transakce nebo sídlo smluvní strany v zemi určení;
c) specifické údaje o transakci:
i) povaha transakce: druh materiálu a přibližný počet položek k dodání,
ii) pořadí významu podle žebříčku uvedeného v příloze II,
iii) zda jsou kupující a případní ručitelé veřejní nebo soukromí,
iv) termín pro podání nabídek v případě, že na transakci má být vypsáno mezinárodní nabídkové řízení;
d) hlavní podmínky úvěru požadované případným příjemcem;
e) úvěrové podmínky, které orgány vyvážející země zamýšlejí udělit:
i) procento splatné z úvěru,
ii) doba trvání úvěru a jeho počátek (tj. každá dodávka, poslední dodávka, uvedení do provozu),
iii) způsob splácení,
iv) v případě, že splácení nebude prováděno v pravidelných splátkách ve stejné výši od počátku úvěru do jeho ukončení, je třeba dát podrobný popis, jak bude úvěr splácen (procento každé splátky a přesné datum platby),
v) skutečná částka úrokového příspěvku, pokud se liší od částky, kterou lze obdržet za obecně běžných sazeb; úroková sazba, pokud má být úvěr poskytnut z veřejných finančních prostředků,
vi) náklady na pojištění úvěru, pokud se liší od obecně běžných nákladů,
vii) rozsah a podmínky případné podpory místních nákladů;
f) přesné důvody pro nepoužití nebo odchýlení se od norem stanovených v čl. 2 odst. 1. Pokud existují, je bezpodmínečně nutno uvést tyto údaje:
i) podpůrný úvěr,
ii) konkurence třetí země (s uvedením, zda má nebo nemá podporu),
iii) transakce, která má být přiřazena k rámcovému úvěru, jenž byl předmětem předběžné konzultace.
Článek 5
V případě rámcových úvěrů poskytuje členský stát, který konzultaci zahájil, tyto údaje:
a) země určení;
b) strop rámcového úvěru;
c) účel úvěru:
i) místo, kde má být transakce provedena, pokud je známo,
ii) druh materiálu, jehož dodání se předpokládá,
iii) zda jsou vypůjčovatelé a případní ručitelé veřejní nebo soukromí;
d) úvěrové podmínky odpovídající údajům uvedeným v čl. 4 písm. e) a požadavky na způsobilost pro jednotlivé zakázky (např. lhůty pro čerpání rámcového úvěru, případné minimální částky zakázek);
e) přesné důvody nepoužití nebo odchýlení se od norem stanovených v čl. 2 odst. 1. Pokud existují, je bezpodmínečně nutno uvést tyto faktory:
i) podpůrný úvěr,
ii) konkurence třetí země (s uvedením, zda má nebo nemá podporu).
Článek 6
Při předávání informací je nutno dodržovat toto číslování:
a) jednotlivé zakázky: písmena odpovídající konzultujícímu členskému státu, po nichž následuje pořadové číslo v roce; pokud je zakázka přiřazena k rámcovému úvěru, vyznačí se také číslo tohoto rámcového úvěru;
b) soukromé rámcové úvěry: písmeno "X", po němž následují písmena odpovídající konzultujícímu členskému státu a pořadové číslo v roce;
c) veřejné nebo smíšené úvěry: písmeno "A", po němž následují písmena odpovídající konzultujícímu členskému státu a pořadové číslo v roce.
Článek 7
Aby členské státy mohly vhodně a včas koordinovat své postoje, musí být informace uvedené v článcích 4 a 5 předány co nejdříve po zahájení studie buď záruk a vlastních zamýšlených úvěrů, nebo jakéhokoli jiného rozhodnutí, které je podle vnitrostátních předpisů nebo vnitrostátní správní praxe nutnou podmínkou pro následné zkoumání takových záruk nebo úvěrů.
Článek 8
Pokud dojde ke změně ve faktorech, které odůvodňují odchylku od norem, nebo pokud jsou zamýšleny nové základní podmínky úvěru, které se liší od podmínek původně sdělených konzultujícím členským státem, koná se nová konzultace pod opraveným číslem jednacím.
Pokud však jsou nově zamýšlené podmínky restriktivnější, je dotyčný členský stát povinen pouze neprodleně sdělit informace pod původním číslem jednacím.
Článek 9
Informace uvedené v článcích 4 a 5, odpovědi uvedené v článku 10 a oznámení zmíněná v článku 15 se zasílají dálnopisem příjemcům určeným každým členským státem, Komisí a generálním sekretariátem Rady.
Veškerá korespondence týkající se konzultace se označuje číslem této konzultace a uvádí se na ní země určení.
Článek 10
1. Členské státy a Komise mohou
a) sdělit, že podmínky zamýšlené konzultujícím členským státem nevyvolávají připomínek;
b) požádat konzultující členský stát, aby poskytl další údaje;
c) mít připomínky a výhrady nebo zaujmout odmítavé stanovisko; za "odmítavé" se považuje pouze stanovisko výslovně označené jako "odmítavé stanovisko";
d) požádat o konzultační schůzku.
2. Jestliže k transakci, která je předmětem konzultace, zaujme odmítavé stanovisko sedm členských států, automaticky se koná konzultační schůzka.
3. Kromě případů, na které se vztahuje článek 13, pozastaví konzultující stát své rozhodnutí, dokud neuplynou lhůty předepsané článkem 11, nebo pokud se má konzultační schůzka konat automaticky podle odstavce 2, dokud se taková schůzka nebude konat.
Článek 11
Postup stanovený v čl. 10 odst. 1 musí být zahájen do sedmi kalendářních dnů ode dne úvodního sdělení konzultujícího členského státu.
Pokud jsou členskému státu do dne, kdy uplyne lhůta sedmi kalendářních dní, zaslány žádosti o další údaje, musí tento stát odpovědět do pěti kalendářních dnů.
Účastníci výše uvedeného postupu mohou vyjádřit své stanovisko do tří pracovních dnů ode dne, kdy obdrží takovéto další údaje.
Článek 12
V případě, že konzultované členské státy nebo Komise neodpoví ve lhůtách stanovených v článku 11, považuje se to za absenci připomínek ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. a).
Jakmile členský stát požadující další údaje oznámí příjemcům zmíněným v článku 9, že neobdržel odpověď do dne, kdy uplynula lhůta stanovená v čl. 11 druhém pododstavci, koná se automaticky konzultační schůzka a použije se čl. 10 odst. 3.
Článek 13
Konzultující členský stát může výjimečně vydat okamžité rozhodnutí o zamýšlené transakci, pokud se domnívá, že takové rozhodnutí nelze dále odkládat.
Kromě případu veřejných úvěrů se však první pododstavec nepoužije
a) v případě, že rozhodnutí poskytnout nebo zaručit úvěr je založeno pouze na soutěži uvnitř Společenství.
Možnost přijmout okamžité rozhodnutí o transakci je povolena pouze za podmínek, které se jiný členský stát již rozhodl podpořit;
b) pokud postup, který byl stanoven na mezinárodním grémiu a kterého se účastní všechny členské státy, stanoví všem účastníkům pouze jedinou možnost, jak v naléhavém případě zkrátit běžné lhůty pro odpověď.
Článek 14
Konzultační schůzky se konají při příležitosti každého jednání Pracovní skupiny pro koordinaci politiky v oblasti pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů, zřízené rozhodnutím Rady ze dne 27. září 1960, nebo jejích podskupin.
Kromě toho se mezi jednotlivými jednáními této skupiny nebo jejích podskupin svolávají zvláštní schůzky v případě, že o ně požádá některý členský stát.
Členské státy a Komise pokud možno nejpozději čtyři kalendářní dny před konzultačními schůzkami sdělí příjemcům zmíněným v článku 9 seznamy záležitostí, které mají v úmyslu podat k projednání.
Konzultační schůzky se svolávají v sídle generálního sekretariátu Rady.
Článek 15
Konečné rozhodnutí o každé transakci se v každém případě oznamuje ostatním členským státům.
Spolu s oznámením o takovém rozhodnutí se uvádějí důvody, proč konzultující stát případně nemohl vzít v úvahu připomínky, výhrady nebo odmítavá stanoviska konzultovaných partnerů.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ POSTUPY
Článek 16
Každý členský stát se může dotázat kteréhokoli jiného členského státu, zda ví o transakci, která do té doby nebyla předmětem konzultace, a zejména zda mu jsou známy podmínky úvěru tvrzené vývozcem nebo finanční institucí.
V případě, že do sedmi kalendářních dnů neobdrží odpověď na tento dotaz, má členský stát, který dotaz podal, právo usoudit, že konzultovanému členskému státu je tato záležitost známa a že tvrzené úvěrové podmínky jsou považovány za známé.
Členský stát, který dotaz podal, má právo postupem podle hlavy I zahájit konzultaci, přičemž výslovně uvede, že je motivována konkurenční situací, která je považována za známou.
V případě, že konzultaci již některý členský stát zahájil a jiný členský stát, který byl vyzván, aby podpořil stejnou transakci, se dotáže prve zmíněného státu na jeho konečné stanovisko, opravňuje nezodpovězení takového dotazu do pěti pracovních dní členský stát, který dotaz podal, předpokládat, že dotazovaný členský stát podpořil tuto záležitost za podmínek uvedených během konzultace.
Článek 17
Nevázané úvěry, které se odchylují se od norem stanovených v příloze I nebo jiných norem přijatých členskými státy, vyžadují v rámci Pracovní skupiny pro koordinaci politiky v oblasti pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů oznámení
a) podstatných prvků úvěrů udělených v průběhu předchozího čtvrtletí;
b) využití nevázaných úvěrů na konci předcházejícího roku.
Článek 18
Jestliže členský stát uzavře se třetí zemí dohodu, která se týká možného poskytnutí úvěrů, aniž jsou přesně stanoveny jejich podmínky,
a) v případě vázaných úvěrů sdělí po uzavření dohody její podstatné prvky příjemcům uvedeným v článku 9;
b) v případě nevázaných úvěrů se oznámení stanovená v článku 17 týkají také těchto úvěrů.
HLAVA III
PRAVIDELNÉ ZPRÁVY
Článek 19
Pracovní skupina pro koordinaci politiky v oblasti pojištění úvěrů, úvěrových záruk a finančních úvěrů podává půlroční zprávy o uplatňování postupů uvedených v hlavách I a II.
Kromě těchto pravidelných zpráv se také vypracovávají doplňkové zprávy, pokud to vyžaduje povaha a význam obtíží vznikajících při uplatňování odpovídajícího postupu.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 20
Zrušuje se rozhodnutí 73/391/EHS.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 21
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. listopadu 2006
o zahájení řízení o urovnání sporu s Indií v rámci ujednání o pravidlech a postupech urovnávání sporů a ostatních souvisejících ustanovení WTO, pokud jde o překážku obchodu představovanou dodatečným clem z dovážených vín a lihovin a mimořádným dodatečným clem z dovážených lihovin uvalenými Indií a o zákaz prodeje dovážených vín a lihovin v indickém státě Tamil Nadu
(2006/790/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 20. července 2005 obdržela Komise stížnost podle článku 4 nařízení (ES) č. 3286/94 (dále jen "nařízení o překážkách obchodu").
Stížnost podaly výbor CEEV (Comité européen des enterprises vins) a organizace CEPS (The European Spirits Organisation).
(2) Stížnost se týkala údajných indických obchodních postupů, které měly nepříznivý vliv na dovoz vín a lihovin do Indie a na jejich prodej v Indii [2].
Tyto postupy zahrnovaly dodatečné clo uvalené na dovoz vín a lihovin do Indie, nepřímé daně vybírané některými indickými státy z dovozu vín a lihovin a omezení prodeje dovážených vín a lihovin uplatňovaná některými indickými státy.
(3) Stěžovatelé se domnívají, že tyto postupy nejsou v souladu s články II, III a XI Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dále jen "GATT 1994").
Z tohoto důvodu stěžovatelé Komisi požádali, aby učinila nezbytná opatření.
(4) Stížnost obsahovala dostatečné důkazy opravňující Společenství k tomu, aby zahájilo šetření podle čl. 8 odst.
1 nařízení o překážkách obchodu. Komise toto řízení zahájila po konzultaci se členskými státy v rámci poradního výboru dne 17. září 2005 [3].
(5) Během šetření stěžovatelé stáhli svá tvrzení ohledně nepřímých daní vybíraných některými indickými státy z dovozu vín a lihovin a Indie zavedla nové dodatečné clo ("mimořádné dodatečné clo"), které se uplatňuje na dovoz vín a lihovin.
V rámci tohoto postupu proto Komise provedla šetření ohledně dodatečného cla, mimořádného dodatečného cla a údajných omezení prodeje dovážených vín a lihovin uplatňovaných některými indickými státy.
(6) Při šetření byly zváženy související indické právní předpisy a rovněž názory různých ministerstev indické vlády, jakož i podniků a obchodních sdružení ve Společenství i v Indii.
(7) Šetření dospělo k závěru, že dodatečné clo není v souladu s čl. II odst. 1 GATT 1994 ani není oprávněné podle čl. II odst. 2 písm. a) GATT 1994 do míry, v níž se vztahuje na vína a lihoviny, a že mimořádné dodatečné clo není v souladu s čl. II odst. 1 GATT 1994 ani není oprávněné podle čl. II odst. 2 písm. a) GATT 1994 do míry, v níž se vztahuje na lihoviny. Vzhledem k tomu, že dohody WTO tyto postupy zakazují, existuje důkaz o překážce obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení o překážkách obchodu.
(8) Šetření rovněž dospělo k závěru, že je třeba důkladněji analyzovat údajná omezení prodeje dovážených vín a lihovin v některých indických státech. Z analýzy provedené po ukončení šetření je zřejmé, že právní předpisy indického státu Tamil Nadu obsahují zákaz prodeje dovážených vín a lihovin, který není v souladu s čl. III odst. 4 GATT 1994. Vzhledem k tomu, že dohody WTO tento postup zakazují, existuje důkaz o překážce obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení o překážkách obchodu.
(9) Ze šetření také vyplývá, že ačkoli byla po řízení o urovnání sporu s Indií v rámci ujednání o pravidlech a postupech urovnávání sporů v roce 2001 odstraněna množstevní omezení dovozu vín a lihovin, dovozy vín a lihovin z ES v roce 2002 poklesly a od roku 2003 vzrůstají pouze o hodnoty celkového nárůstu spotřeby vín a lihovin v Indii.
K účinkům, které by bylo možné od odstranění množstevních omezení důvodně očekávat, tudíž nedošlo následkem uplatnění opatření, která jsou předmětem šetření.
(10) Šetření dále ukázalo, že celková indická spotřeba vín a lihovin dosáhla v roce 2004 0,67 (vína) a 87,1 (lihoviny) milionů devítilitrových krabic, přičemž se během příštích deseti let očekává nárůst o 5 % a 10 % ročně, a že méně než 0,5 % lihovin a 9 % vín zkonzumovaných v Indii pochází z dovozu, na který se vztahuje dodatečné clo a mimořádné dodatečné clo.
(11) Šetření potvrdilo, že indický trh s dováženými víny a lihovinami má velký potenciál a že odstranění dodatečného cla z vín a lihovin a mimořádného dodatečného cla z lihovin by v různých indických státech vedlo ke snížení maloobchodních cen dovážených vín a lihovin o 35 % z původních 22 % (vína) a o 48 % z původních 23 % (lihoviny).
Snížení takovéhoto rozsahu by vzhledem k preferencím indických spotřebitelů a k očekávanému růstu indického trhu s víny a lihovinami výrazně zvýšilo poptávku po dovážených vínech a lihovinách.
(12) Z těchto důkazů jasně vyplývá, že výrobní odvětví Společenství bylo a je poškozováno nepříznivými účinky ve smyslu čl. 2 odst. 4 nařízení o překážkách obchodu.
(13) Stěžovatelé zastupují významné odvětví ekonomiky Společenství s výrobci vín v 11 a výrobci lihovin v 21 členských státech.
Tito výrobci vyvezli v roce 2005 zboží v hodnotě 10,45 miliard EUR na trhy přibližně 150 třetích zemí a přímo zaměstnávali přes 600000 osob.
Z šetření je zřejmé, že dodatečné clo a mimořádné dodatečné clo bránily výrobcům v tomto odvětví v přístupu na potenciálně velký indický trh.
(14) Na základě výše uvedených skutečností lze tvrdit, že je v zájmu Společenství ve smyslu čl. 12 odst. 1 nařízení o překážkách obchodu učinit v rámci WTO opatření k rychlému odstranění indického dodatečného cla z dovážených vín a lihovin, mimořádného dodatečného cla z dovážených vín a lihovin a zákazu prodeje dovážených vín a lihovin v indickém státě Tamil Nadu, které představují porušení základních pravidel WTO a překážku obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení o překážkách obchodu.
(15) Je rovněž velice důležité, aby Společenství mělo jistotu, že všichni partneři v rámci WTO v celém rozsahu dodržují své povinnosti, jak je to požadováno i od Společenství.
Základním předpokladem pro dobré fungování vícestranných obchodních systémů je proto řešení tohoto nesouladu s pravidly WTO v rámci zmíněného fóra.
(16) Od zavedení dodatečného cla, mimořádného dodatečného cla a zákazu prodeje v indickém státě Tamil Nadu chyběla při všech pokusech o urovnání tohoto sporu na mnoha setkáních s indickými orgány a také během šetření ochota těchto orgánů nalézt oboustranně přijatelné řešení.
Protože je zcela nepravděpodobné, že se indický postoj změní, má se za to, že je nezbytné zahájit řízení v rámci ujednání WTO o pravidlech a postupech urovnávání sporů.
(17) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru pro TBR,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Má se za to, že skutečnost, že Indie zachovává a uplatňuje dodatečné clo z dovážených vín a lihovin, mimořádné dodatečné clo z dovážených lihovin a také zákaz prodeje dovážených vín a lihovin v indickém státě Tamil Nadu, je v rozporu s povinnostmi Indie plynoucími z Dohody o zřízení Světové obchodní organizace z Marrákeše, zejména s ustanoveními Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, a představuje překážku obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 3286/94.
Článek 2
Společenství zahájí řízení o urovnání sporu s Indií podle ujednání o pravidlech a postupech urovnávání sporů a ostatních souvisejících ustanovení WTO, aby zajistilo odstranění překážky obchodu uvedené v článku 1.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. listopadu 2006,
kterým se stanoví složení Koordinační skupiny pro otázky plynu
(Text s významem pro EHP)
(2006/791/ES)
KOMISE EVROPSKÉHO SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Rady 2004/67/ES ze dne 26. dubna 2004 o opatřeních na zajištění bezpečnosti dodávek zemního plynu [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
7 odst. 1 směrnice 2004/67/ES byla s cílem usnadnit koordinaci opatření v oblasti bezpečnosti dodávek zřízena Koordinační skupina pro otázky plynu.
Skupina se skládá ze zástupců členských států a reprezentativních subjektů dotčeného průmyslového odvětví a ze zástupců spotřebitelů.
(2) Je nezbytné stanovit podrobné složení Koordinační skupiny pro otázky plynu.
(3) V souvislosti s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES [2] by se za reprezentativní měly pokládat tyto subjekty dotčeného průmyslového odvětví:
- reprezentativní evropské sdružení velkých provozovatelů soustav, tj. provozovatelé přepravní soustavy ve smyslu čl. 2 odst. 4 směrnice 2003/55/ES,
- reprezentativní evropské sdružení odvětví dodávky plynu,
- mezinárodní sdružení zastupující výrobce plynu v Evropě.
(4) Pokud jde o zástupce spotřebitelů, měly by se rozlišovat tři hlavní oblasti, v nichž se zemní plyn spotřebovává:
- Průmysl, představující 35 % celkové evropské spotřeby plynu,
- energetika, která využívá plyn jako palivo a představuje 22 % celkové evropské spotřeby plynu, a
- domácnosti, představující 39 % celkové evropské spotřeby plynu.
(5) Zástupci subjektů zastupujících tyto oblasti by se proto měli účastnit zasedání Koordinační skupiny pro otázky plynu.
(6) Měla by být stanovena pravidla týkající se zveřejňování informací ze strany členů skupiny, aniž by byla dotčena bezpečnostní pravidla Komise uvedená v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO, Euratom [3].
(7) S pomocí Koordinační skupiny pro otázky plynu by se měla usnadnit koordinace opatření pro bezpečnost dodávek na úrovni Společenství v případě závažného narušení dodávek, přičemž skupina může rovněž prověřit koordinaci opatření přijatých v zájmu řešení závažných narušení dodávek na vnitrostátní úrovni a případně být při této koordinaci členským státům nápomocna.
Mimoto by mohla zajišťovat pravidelnou výměnu informací o bezpečnosti dodávek plynu a zvažovat významná hlediska, která souvisejí se závažným narušením dodávek,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Složení Koordinační skupiny pro otázky plynu
1. Každý členský stát smí jmenovat nanejvýš dva zástupce z řad svých příslušných orgánů.
2. Reprezentativní subjekty daného odvětví představuje:
- Gas Infrastructure Europe (GIE),
- Eurogas,
- Mezinárodní sdružení výrobců ropy a zemního plynu (OGP).
Každá z těchto organizací jmenuje pro účast na zasedáních nanejvýš dva zástupce.
3. Reprezentativní subjekty zástupců spotřebitelů představují;
- Mezinárodní federace průmyslových odběratelů energie (IFIEC Europe),
- Eurelectric,
- Evropský úřad pro spotřebitelské svazy (BEUC).
Každá z těchto organizací jmenuje pro účast na zasedáních nanejvýš dva zástupce.
4. Účastníci zasedání Koordinační skupiny pro otázky plynu jsou jmenováni pro každé zasedání.
5. Jména členů se shromáždí, zpracují a zveřejní v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 [4].
Článek 2
Úkoly Koordinační skupiny pro otázky plynu
Úkoly Koordinační skupiny pro otázky plynu jsou:
a) usnadňovat koordinaci opatření pro bezpečnost dodávek na úrovni Společenství, včetně případů závažného narušení dodávek;
b) posuzovat opatření přijatá na vnitrostátní úrovni s cílem řešit závažné narušení dodávek a případně napomáhat členským státům při jejich koordinaci.
Článek 3
Činnost
1. Koordinační skupině pro otázky plynu předsedá Komise.
2. Po dohodě s Komisí mohou být zřízeny podskupiny pro přezkoumání konkrétních otázek s mandátem stanoveným skupinou.
Tyto podskupiny budou rozpuštěny, jakmile splní své pověření.
3. Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může zástupce Komise požádat odborníky nebo pozorovatele se zvláštními kompetencemi, pokud jde o téma, které je na programu jednání, aby se zúčastnili jednání Koordinační skupiny pro otázky plynu nebo její podskupiny.
4. Informace získané v rámci účasti na jednání skupiny nebo podskupiny nesmějí být vyzrazeny, pokud Komise nebo kterýkoli jiný člen Koordinační skupiny pro otázky plynu usoudí, že se týkají důvěrných skutečností.
5. Koordinační skupina pro otázky plynu a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise zabezpečuje služby sekretariátu.
Zasedání skupin a podskupin se mohou účastnit další úředníci Komise, kteří se zajímají o projednávané otázky.
6. Koordinační skupina pro otázky plynu přijme jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí.
7. Aniž je dotčen odstavec 4 tohoto článku, může v původním jazyce příslušného dokumentu Komise na internetu zveřejnit shrnutí, závěr, část závěru nebo pracovní dokument Koordinační skupiny pro otázky plynu skupiny, a to na internetové stránce příslušného útvaru Komise.
Článek 4
Výdaje na zasedání
V souladu s pravidly Komise pro poskytování náhrad externím odborníkům uhradí Komise účastníkům zasedání Koordinační skupiny pro otázky plynu, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a případně též denní diety související s činností Koordinační skupiny pro otázky plynu.
Účastníkům zasedání Koordinační skupiny pro otázky plynu, odborníkům a pozorovatelům nepřísluší za výkon funkce odměna.
Výdaje na zasedání se hradí v mezích limitů ročního rozpočtu, který Koordinační skupině pro otázky plynu přidělily příslušné útvary Komise.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 2006
týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHP
(Věc č. COMP/F/38.645 – Metakryláty)
(oznámeno pod číslem K(2006) 2098)
(Pouze anglické a francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/793/ES)
SOUHRNNÝ PŘEHLED PROTIPRÁVNÍCH JEDNÁNÍ
(1) Toto rozhodnutí bylo adresováno společnostem Degussa AG, Röhm GmbH & Co. KG, Para-Chemie GmbH, Altuglas International SA, Altumax Europe SAS, Arkema SA, Elf Aquitaine SA, Total SA, ICI PLC, Lucite International Ltd a Lucite International UK Ltd, Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH.
(2) Výše uvedených 14 právnických osob (patřících k 5 podnikům, přičemž některé právnické osoby nesou odpovědnost jako mateřské společnosti) porušilo článek 81 Smlouvy o ES a článek 53 Dohody o EHP svým jediným a trvajícím protiprávním jednáním v období od 23. ledna 1997 do 12. září 2002 v metakrylátovém průmyslu v EHP, které zahrnuje tyto tři produkty:
- polymetylmetakrylát (PMMA) – hmoty na výrobu forem
- polymetylmetakrylát (PMMA) – pevné desky a
- polymetylmetakrylát (PMMA) – sanitární výrobky.
(3) Protiprávní jednání mělo tyto hlavní rysy: rozhovory konkurentů o cenách, projednávání, provádění a sledování dohod o cenách buď formou zvyšování cen nebo alespoň stabilizací stávajících cen; rozhovory o převedení dodatečných nákladů na poskytování služeb na zákazníky; výměna obchodně významných a důvěrných informací týkajících se trhu a/nebo podniku; účast na pravidelných setkáních a další kontakty s cílem dohodnout výše uvedená omezení a sledovat jejich provádění v EHP.
METAKRYLÁTOVÝ PRŮMYSL
(4) PMMA – hmoty na výrobu forem, PMMA – pevné desky a PMMA – sanitární výrobky jsou součastí výrobního řetězce s metylmetakrylátovými monomery (MMA), které jsou výchozím bodem a hlavní surovinou pro výrobu těchto tří PMMA produktů.
Ačkoli jsou tyto tři polymetylmetakrylátové produkty odlišné jak fyzicky, tak chemicky, mohou být díky své společné vstupní surovině považovány za homogenní skupinu výrobků.
(5) Šetření ukázalo, že se kartel týká celého EHP.
Tržní hodnota všech tří PMMA produktů v EHP v roce 2000 činila 665 mil. EUR za cca 255000 tun.
POSTUP
(6) V prosinci 2002 informovala německá společnost Degussa AG Komisi o existenci kartelu v metakrylátovém průmyslu a vyslovila přání spolupracovat s Komisí v rámci oznámení o shovívavosti z roku 2002.
Společnost Degussa předložila Komisi důkazy, na základě kterých mohly být v březnu 2003 provedeny inspekce v prostorách společností Atofina, Barlo, Lucite a Degussa.
(7) Po těchto inspekcích předložily společnosti Atofina, Lucite a ICI žádosti o snížení pokut.
Společnostem Atofina a Lucite byly pokuty sníženy.
Společnosti Lucite byla ještě prominuta pokuta na část období její účasti v kartelu.
Žádost společnosti ICI byla zamítnuta, neboť nepřinesla žádný významný přínos.
(8) Sdělení o námitkách bylo oznámeno 20 právnickým osobám, které patří 7 podnikům.
Ústní slyšení, kterého se zúčastnili všichni adresáti, proběhlo ve dnech 15.– 16. prosince 2005.
FUNGOVÁNÍ KARTELU
(9) I když existují náznaky, že k prvním kontaktům narušujícím hospodářskou soutěž došlo mezi výrobci tří PMMA produktů již v polovině 80. let, Komise považuje za zahájení kartelu schůzku ze dne 23. ledna 1997, neboť se jedná o první setkání narušující hospodářskou soutěž, které má Komise potvrzené více než jedním účastníkem.
Na této vrcholné schůzce diskutovali zástupci společností Atofina, Degussa a ICI o neuspokojivé ziskovosti v případě PMMA-hmot na výrobu forem a PMMA-pevných desek a o možnostech další koordinace jejich tržního chování a dohodli se, že vedoucí odbytu budou poučeni, aby přísněji dodržovali již dříve uzavřené dohody.
(10) Celková struktura opatření narušujících hospodářskou soutěž v případě tří PMMA produktů naznačuje, že mohou být považovány za jediné protiprávní jednání, kterým konkurenti domlouvali ceny, projednávali, prováděli a sledovali dohody o cenách, diskutovali o přesouvání dodatečných nákladů na poskytování služeb na zákazníky a vyměňovali obchodně významné a důvěrné informace týkající se trhu a/nebo podniku.
POKUTY
Základní částka
Závažnost
(11) Pokud jde o závažnost protiprávního jednání, jeho dopadu na trh a jeho zeměpisný rozsah, musí být toto protiprávní jednání kvalifikováno jako velmi závažné.
Různé zacházení
(12) Jelikož byly zjištěny značné rozdíly v podílu jednotlivých podniků v tomto odvětví ovládaném kartelem co se týče obratu, použili jsme při zohledňování jejich podílu v kartelu různý přístup (rozdělení do skupin).
Tento přístup má rozlišit, jak se jednotlivé podniky podílely na narušování hospodářské soutěže.
(13) Podniky byly rozděleny do tří skupin podle jejich celkového obratu z prodeje tří PMMA produktů v EHP v roce 2000, tedy v posledním roce protiprávního jednání, kdy byla většina podniků, kterým je toto rozhodnutí určeno, aktivní v kartelu.
(14) Společnosti Degussa a Atofina byly s obratem 216 případně 188 milionů EUR zařazeny do první skupiny.
Lucite s obratem 105,98 milionu EUR je třetím největším výrobcem a byla zařazena do druhé skupiny.
Společnost ICI, která nebyla schopna poskytnout údaje o obratu své obchodní jednotky ICI Acrylics, byla zařazena do druhé skupiny se společností Lucite, neboť prodej mezi oběma společnostmi umožňuje spravedlivé srovnání obratu ICI Acrylics s údaji společnosti Lucite.
Společnost Quinn Barlo s obratem 66,37 milionu EUR z prodeje PMMA-pevných desek byla jako jediná zařazena do třetí skupiny.
Není prokázáno, že se společnost Barlo účastnila podvodných kontaktů týkajících se PMMA-hmoty pro výrobu forem nebo PMMA-sanitárních výrobků, neboť si nebyla vědoma nebo jí nemohl být znám celkový systém dohod narušujících hospodářskou soutěž.
Na základě těchto skutečností byla základní částka pokuty stanovené pro společnost Barlo snížena o 25 %.
Dostatečný odrazující účinek
(15) Aby byla stanovena taková výše pokuty, která by zajistila dostatečný odrazující účinek, považuje Komise za vhodné použít u uložených pokut násobící koeficient.
Komise připomíná, že v roce 2005, tedy v posledním finančním roce, který předcházel tomuto rozhodnutí, měly společnosti tento celkový obrat: Degussa AG: 11,750 milionu EUR, Total SA: 143,168 milionu EUR a ICI PLC: 8,490 milionu EUR.
(16) V souladu s předchozími rozhodnutími považuje Komise za vhodné znásobit pokutu pro společnosti Total/Atofina, Degussa a ICI.
Doba trvání
(17) Podle doby trvání protiprávního jednání jednotlivých právnických osob byly rovněž použity různé násobící koeficienty.
PŘITĚŽUJÍCÍ OKOLNOSTI
Opakovaná protiprávní jednání
(18) V době, kdy došlo k protiprávnímu jednání, se na společnosti Degussa, Atofina a ICI již vztahovala dřívější rozhodnutí Komise o zákazu kartelové činnosti [1].
Tato skutečnost opravňuje ke zvýšení základní částky pokuty stanovené těmto podnikům.
POLEHČUJÍCÍ OKOLNOSTI
(19) Několik podniků uplatnilo některé nebo všechny následující polehčující okolnosti: předčasné ukončení protiprávního jednání, méně významná/pasivní úloha, nedostatečně účinné provádění dohodnutých postupů, provádění programů plnění předpisů, nedostatečné zisky a krize v metylmetakrylátovém průmyslu.
Všechny tyto požadavky byly zamítnuty jako neopodstatněné, kromě méně významné/pasivní úlohy, kterou uplatnila společnost Quinn Barlo.
Základní sazba pro Quinn Barlo proto byla snížena o 50 %.
(20) Žádosti o polehčující okolnosti z důvodu spolupráce mimo oznámení o shovívavosti z roku 2002 byly zamítnuty, neboť nenastaly žádné zvláštní okolnosti, které by odůvodňovaly podobné opatření.
Tímto byla veškerá spolupráce společností hodnocena výlučně v rámci oznámení o shovívavosti z roku 2002.
UPLATNĚNÍ OZNÁMENÍ O SHOVÍVAVOSTI Z ROKU 2002
Prominutí – Bod 8a
(21) Společnost Degussa jako první dne 20. prosince 2002 informovala Komisi o existenci kartelu.
Dne 27. ledna 2003 Komise společnosti Degussa podmínečně prominula pokuty podle bodu 15 oznámení o shovívavosti.
Společnost Degussa v celém správním řízení plně, nepřetržitě a neprodleně spolupracovala s Komisí a poskytla Komisi veškeré dostupné důkazy týkající se předpokládaného protiprávního jednání.
Degussa ukončila svou účast v předpokládaném protiprávním jednání nejpozději v okamžiku, kdy byly předloženy důkazy dle oznámení o shovívavosti, a nepodnikla žádné kroky, které by nutily jiné podniky k účasti na tomto protiprávním jednání.
Tím byla Degussa shledána způsobilou k tomu, aby jí byly pokuty v plném rozsahu prominuty.
Snížení pokuty – Bod 23 b), první pododstavec (snížení o 30–50 %)
(22) Společnost Atofina byla prvním podnikem splňujícím požadavky bodu 21 oznámení o shovívavosti, neboť Komisi poskytla důkazy, které v okamžiku předložení představovaly významný přínos v porovnání s důkazy, které již Komise vlastnila, a pokud je Komisi známo, ukončila společnost Atofina definitivně svou účast v protiprávním jednání nejpozději v okamžiku předložení důkazů.
Proto bylo podle bodu 23 b) prvního pododstavce rozhodnuto snížit pokutu, která by jinak byla uložena, o 30 %–50 %.
Společnosti Atofina byla pokuta snížena o 40 %.
Bod 23 b) druhý pododstavec (snížení o 20–30 %)
(23) Jak bylo výše uvedeno, společnost Lucite byla druhým podnikem splňujícím požadavky bodu 21 oznámení o shovívavosti, a proto bylo v případě společnosti Lucite podle bodu 23 b) druhého pododstavce oznámení o shovívavosti rozhodnuto o snížení pokuty o 20–30 %.
Společnosti Lucite byla pokuta snížena o 30 %.
Prominutí podle bodu 23
(24) Důkazy předložené společností Lucite umožnily Komisi prodloužit trvání kartelu od 28. února 2001 do 12. září 2002.
V souladu s bodem 23 oznámení o shovívavosti, se toto období trvání protiprávního jednání vztahovalo ke skutečnostem, které Komisi dosud nebyly známy a které se přímo vztahovaly k době trvání podezřelého kartelu.
Důkazy předložené společností Lucite ohledně tohoto období tudíž nebyly pro účely stanovení výšky pokuty proti společnosti Lucite použity.
Bod 23 b) třetí pododstavec (snížení až o 20 %)
(25) Společnost ICI požádala o shovívavost dne 18. října 2004 poté, co Komise obdržela podání ohledně shovívavosti od společností Degussa ( 20. prosince 2002), Atofina ( 3. dubna 2003) a Lucite ( 11. července 2003).
(26) V souladu s oznámením o shovívavosti Komise přezkoumala žádosti společnosti ICI v chronologickém pořadí, v jakém přicházely, aby posoudila, zda jsou významným přínosem ve smyslu bodu 21.
Na základě těchto kritérií Komise informovala společnost ICI, že důkazy předložené touto společností nejsou významným přínosem ve smyslu oznámení o shovívavosti.
UKONČENÍ ŘÍZENÍ
(27) S ohledem na skutečnosti, které podniky uvedly ve svých odpovědích na sdělení o námitkách a na ústní slyšení, rozhodla Komise za prvé upustit od námitek vůči všem podnikům ohledně části protiprávního jednání o MMA, za druhé upustit od námitek vůči podnikům BASF AG, Repsol YPF SA, Repsol Quimica SA, Repsol Brønderslev A/S a Repsol Polivar SpA rovněž ohledně PMMA-hmot na výrobu forem, PMA-pevných desek a PMMA-sanitárních výrobků, za třetí upustit od námitek vůči Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV, Quinn Plastics GmbH, Quinn Plastics SA ohledně PMMA-hmot na výrobu forem a nakonec upustit od námitek vůči Quinn Plastics SA ohledně PMMA-pevných desek.
ROZHODNUTÍ
(28) Adresáti tohoto rozhodnutí a doba trvání jejich účasti v kartelu:
a) Degussa AG, Röhm GmbH & Co. KG (bývalé Agomer GmbH a Röhm GmbH) a Para-Chemie GmbH od 23. ledna 1997 do 12. září 2002;
b) Altuglas International SA, Altumax Europe SAS, Arkema SA (bývalá Atofina SA) a Elf Aquitaine SA od 23. ledna 1997 do 12. září 2002 a Total SA od 1. května 2000 do 12. září 2002;
c) ICI PLC od 23. ledna 1997 do 1. listopadu 1999;
d) Lucite International Ltd a Lucite International UK Ltd od 2. listopadu 1999 do 12. září 2002 a
e) Quinn Barlo Ltd (bývalá Barlo Group plc), Quinn Plastics NV (bývalá Barlo Plastics NV) a Quinn Plastics GmbH (bývalá Barlo Plastics GmbH) od 30. dubna 1998 do 21. srpna 2000.
(29) Dle výše uvedených bodů byly uloženy následující pokuty:
a) Degussa AG, Röhm GmbH & Co. KG a Para-Chemie GmbH: 0 EUR;
b) Arkema SA, Altuglas International SA a Altumax Europe SAS odpovídají společně a nerozdílně za 219,13125 milionu EUR, z této částky odpovídá Total SA společně a nerozdílně za 140,4 milionu EUR a Elf Aquitaine SA odpovídá společně a nerozdílně za 181,35 milionu EUR,
c) ICI PLC: 91,40625 milionu EUR,
d) Lucite International Ltd a Lucite International UK Ltd odpovídají společně a nerozdílně za 25,025 milionu EUR a
e) Quinn Barlo Ltd, Quinn Plastics NV a Quinn Plastics GmbH odpovídají společně a nerozdílně za 9 milionů EUR.
(30) Podniky zmíněné výše byly vyzvány okamžitě ukončit protiprávní jednání uvedené v bodě 3, pokud tak ještě neučinily, a zdržet se veškerého jednání nebo postupů popsaných v bodě 3 a veškerého jednání a postupů se stejným nebo rovnocenným cílem nebo účinkem.
[1] Tato rozhodnutí zahrnují:
- V případě společnosti Degussa: Rozhodnutí Komise ze dne 23. listopadu 1984 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/30.907 – Peroxidové výrobky, Úř. věst.
L 35, 7.2.1985, s. 1); Rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1986 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31.149 – Polypropylen, Úř. věst.
L 230, 18.8.1986, s. 1).
- V případě společnosti Atofina: Rozhodnutí Komise ze dne 23. listopadu 1984 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/30.907 – Peroxidové výrobky, Úř. věst.
L 35, 7.2.1985, s. 1); Rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1986 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31.149 – Polypropylen, Úř. věst.
L 230, 18.8.1986, s. 1) a rozhodnutí Komise ze dne 27. července 1994 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31.865 – PVC II, Úř. věst.
L 239, 14.9.1994, s. 14).
- V případě společnosti ICI: Rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1986 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31.149 – Polypropylen, Úř. věst. L 230, 18.8.1986, s.
1). Rozhodnutí Komise ze dne 27. července 1994 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31.865 – PVC II, Úř. věst.
L 239, 14.9.1994, s. 14).
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. listopadu 2006
o projektu Evropské hlavní město kultury pro rok 2010
(2006/796/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1419/1999/ES ze dne 25. května 1999 o zavedení akce Společenství na podporu projektu "Evropské hlavní město kultury" pro roky 2005 až 2019 [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 a článek 4 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na zprávu poroty z dubna roku 2006, která byla předložena Komisi, Evropskému parlamentu a Radě v souladu s čl. 2 odst. 2 rozhodnutí č. 1419/1999/ES,
vzhledem k tomu, že kritéria stanovená v článku 3 a příloze II rozhodnutí č. 1419/1999/ES jsou splněna v plném rozsahu,
s ohledem na doporučení Komise ze dne 23. října 2006,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Essen a Pécs se určují za "Evropská hlavní města Kultury pro rok 2010" podle čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 1419/1999/ES.
Článek 2
"Evropským hlavním městem kultury pro rok 2010" se v souladu s článkem 4 rozhodnutí č. 1419/1999/ES určuje Istanbul.
Článek 3
Všechna určená města přijmou opatření nezbytná pro zajištění účinného provádění článků 1 a 5 rozhodnutí č. 1419/1999/ES.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. listopadu 2006
o nezařazení amonium-sulfamátu, hexakonazolu, natrium-tetrathiokarbonátu a 8-hydroxychinolinu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky
(oznámeno pod číslem K(2006) 5535)
(Text s významem pro EHP)
(2006/797/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS se stanoví, že členský stát může během období 12 let od oznámení uvedené směrnice povolit uvést na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I zmíněné směrnice, které jsou již na trhu dva roky ode dne oznámení směrnice, zatímco jsou tyto látky postupně přezkoumávány v rámci pracovního programu.
(2) Nařízeními Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 1490/2002 [3] se stanoví prováděcí pravidla pro druhou a třetí etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS. U účinných látek, pro které oznamovatel nesplnil své povinnosti podle těchto nařízení, se neprovádí kontrola úplnosti a hodnocení dokumentace. Pro amonium-sulfamát, hexakonazol, natrium-tetrathiokarbonát a 8-hydroxychinolin nebyla předložena ve stanovené lhůtě úplná dokumentace. Proto nebylo prokázáno, že přípravky na ochranu rostlin obsahující uvedené účinné látky splňují za navržených podmínek použití obecně požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS. Z toho důvodu by tyto účinné látky neměly být zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS a členské státy by měly odejmout všechna povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky.
(3) V případě účinných látek, pro které existuje pouze krátká lhůta pro předběžné oznámení o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících takové látky, by měla být stanovena lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob, která by neměla přesáhnout dvanáct měsíců, aby stávající zásoby směly být použity během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
V případech, kdy je poskytnuta delší lhůta pro předběžné oznámení, lze takovou lhůtu zkrátit tak, aby uplynula s koncem vegetačního období.
(4) Pro natrium-tetrathiokarbonát a 8-hydroxychinolin byly předloženy a Komisí společně s odborníky z členských států vyhodnoceny informace, které ukázaly potřebu dalšího používání dotyčných látek.
Za současných okolností je tedy odůvodněné stanovit za přísných podmínek zaměřených na minimalizaci rizika delší lhůtu pro odnětí stávajících povolení pro omezená použití, která jsou považovaná za nezbytná a pro něž v současné době zřejmě nejsou k dispozici žádná účinná náhradní řešení.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Amonium-sulfamát, hexakonazol, natrium-tetrathiokarbonát a 8-hydroxychinolin se nezařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
a) povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících amonium-sulfamát, hexakonazol, natrium-tetrathiokarbonát a 8-hydroxychinolin byla odejmuta do 22. května 2007;
b) od 23. listopadu 2006 nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících amonium-sulfamát, hexakonazol, natrium-tetrathiokarbonát a 8-hydroxychinolin.
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 může členský stát uvedený ve sloupci B přílohy ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících látky uvedené ve sloupci A pro použití uvedená ve sloupci C této přílohy, a to nejdéle do 31. května 2010.
Členský stát, který využije odchylky stanovené v prvním pododstavci, zajistí, aby byly dodrženy tyto podmínky:
a) další používání se povolí pouze tehdy, nemá-li škodlivý účinek na lidské zdraví nebo na zdraví zvířat a nepřijatelný vliv na životní prostředí;
b) dané přípravky na ochranu rostlin, které zůstaly na trhu po 22. května 2007, se znovu označí tak, aby odpovídaly podmínkám omezeného použití;
c) uloží se všechna vhodná opatření ke zmírnění rizika s cílem omezit všechna možná rizika;
d) jsou usilovně hledána alternativní řešení pro tato použití.
2. Dotyčný členský stát každoročně nejpozději do 31. prosince uvědomí Komisi o opatřeních přijatých v souvislosti s uplatňováním odstavce 1, a zejména o opatřeních přijatých na základě písmen a) až d).
Článek 4
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší.
U povolení, která se v souladu s článkem 2 odejmou nejpozději do 22. května 2007, skončí lhůta nejpozději dnem 22. května 2008.
U povolení, která se v souladu s čl. 3 odst. 1 odejmou nejpozději do 31. května 2010, skončí lhůta nejpozději dnem 30. listopadu 2010.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. listopadu 2006,
kterým se stanoví revidovaná ekologická kritéria a související požadavky na posuzování a ověřování pro udělení ekoznačky Společenství pomocným půdním látkám
(oznámeno pod číslem K(2006) 5369)
(Text s významem pro EHP)
(2006/799/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem Evropské unie pro ekoznačku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (ES) č. 1980/2000 byla včas přezkoumána ekologická kritéria i související požadavky na posuzování a ověřování stanovené rozhodnutím Komise 2001/688/ES [2] pro udělování ekoznačky Společenství pomocným půdním látkám a pěstebním substrátům.
(2) S ohledem na toto přezkoumání je vhodné rozdělit skupinu výrobků do dvou samostatných skupin výrobků.
(3) Rozhodnutí 2001/688/ES by proto mělo být nahrazeno dvěma samostatnými rozhodnutími vztahujícími se zvlášť na pomocné půdní látky a zvlášť na pěstební substráty.
(4) Pokud jde o půdní přípravky, je s ohledem na uvedené přezkoumání a s cílem zohlednit vědecký rozvoj a vývoj na trhu vhodné rovněž zrevidovat kritéria a požadavky související s pomocnými půdními látkami, jejichž platnost skončí 28. srpna 2007.
(5) Zrevidovaná ekologická kritéria a požadavky by měly být v platnosti po dobu čtyř let.
(6) Je žádoucí ponechat přechodné období v délce maximálně osmnácti měsíců, aby výrobci, jejichž výrobkům byla před 1. říjnem 2006 udělena ekoznačka, nebo kteří o tuto značku před tímto datem požádali, měli dostatek času přizpůsobit své výrobky novým kritériím a požadavkům.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupina výrobků "pomocné půdní látky" zahrnuje materiály přidávané do půdy především s cílem zachovat nebo zlepšit její fyzikální vlastnosti a schopné zlepšit její chemické a/nebo biologické vlastnosti nebo aktivitu.
Článek 2
Aby byla pomocným půdním látkám udělena ekoznačka Společenství podle nařízení (ES) č. 1980/2000, musí výrobek spadat do skupiny výrobků "pomocné půdní látky", jak je definována v článku 1, a musí splňovat ekologická kritéria stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Vliv skupiny výrobků "pomocné půdní látky" na životní prostředí se posuzuje podle konkrétních ekologických kritérií uvedených v příloze.
Článek 4
Pro správní účely se skupině výrobků "pomocné půdní látky" přiděluje číselný kód "003".
Článek 5
Zrušuje se rozhodnutí 2001/688/ES.
Článek 6
Ekoznačky udělené před 1. říjnem 2006 výrobkům náležejícím do skupiny výrobků "pomocné půdní látky a pěstební substráty" mohou být nadále používány do 30. dubna 2008.
V případě, že před 1. říjnem 2006 byly předloženy žádosti o udělení ekoznačky pro výrobky ze skupiny výrobků "pomocné půdní látky a pěstební substráty", může být takovým výrobkům ekoznačka udělena za podmínek platných do 28. srpna 2007.
V takovém případě lze ekoznačku používat do 30. dubna 2008.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. listopadu 2006,
kterým se schvalují plány eradikace klasického moru prasat u divokých prasat a nouzového očkování těchto prasat proti této nákaze v Bulharsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 5468)
(Text s významem pro EHP)
(2006/800/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 42 tohoto aktu,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 druhý pododstavec a čl. 20 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2001/89/ES zavádí minimální opatření Společenství pro tlumení klasického moru prasat.
Tato opatření zahrnují ustanovení, podle něhož předloží členské státy Komisi na základě potvrzení primárního případu klasického moru prasat u divokých prasat plán opatření k eradikaci této nákazy.
Uvedená směrnice rovněž obsahuje ustanovení týkající se nouzového očkování divokých prasat.
(2) Klasický mor prasat se vyskytuje u divokých prasat v Bulharsku.
(3) S ohledem na přistoupení Bulharska by měla být opatření týkající se situace ohledně klasického moru prasat v této zemi stanovena na úrovni Společenství.
(4) Bulharsko zavedlo program zjišťování a tlumení klasického moru prasat na celém svém území.
Tento program stále probíhá.
(5) Bulharsko rovněž předložilo Komisi ke schválení dne 31. května 2006 plán eradikace klasického moru prasat u divokých prasat a plán nouzového očkování takových prasat na celém území Bulharska.
(6) Tyto plány předložené Bulharskem byly posouzeny Komisí a bylo shledáno, že jsou v souladu se směrnicí 2001/89/ES.
(7) S ohledem na přistoupení Bulharska by měly být tyto plány schváleny jako přechodné opatření, které bude použitelné ode dne přistoupení a po dobu devíti měsíců.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Plán eradikace klasického moru prasat u divokých prasat
Schvaluje se plán eradikace klasického moru prasat u divokých prasat v oblasti vymezené v bodě 1 přílohy, který předložilo Bulharsko dne 31. května 2006 Komisi.
Článek 2
Plán nouzového očkování proti klasickému moru prasat u divokých prasat
Schvaluje se plán nouzového očkování proti klasickému moru prasat u divokých prasat v oblasti vymezené v bodě 2 přílohy, který předložilo Bulharsko dne 31. května 2006 Komisi.
Článek 3
Dosažení souladu
Bulharsko přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije pouze s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
Použije se na období devíti měsíců.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. listopadu 2006
o změně rozhodnutí 2005/432/ES, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 5444)
(Text s významem pro EHP)
(2006/801/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [2], a zejména na čl. 8 odst. 4, čl. 9 odst. 2 písm. b) a čl. 9 odst. 4 písm. b) a c) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nutné aktualizovat některé odkazy na definice uvedené v rozhodnutí Komise 2005/432/ES [3].
(2) Vzhledem k tomu, že nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu, a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě, jsou nyní v platnosti, je nutné změnit a aktualizovat veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masných výrobků z domácího skotu, prasat, ovcí, koz, lichokopytníků, drůbeže, zvěře ve farmovém chovu, domácích králíků a volně žijící zvěře do Společenství.
(3) Vzor veterinárního osvědčení by měl být změněn za účelem usnadnění fungování systému TRACES, zřízeného v souladu s rozhodnutím Komise 2003/623/ES ze dne 19. srpna 2003 o vývoji integrovaného počítačového veterinárního systému TRACES [4].
(4) Je vhodné stanovit přechodné období, během kterého lze nadále používat osvědčení vydaná podle dřívějších pravidel.
(5) Rozhodnutí 2005/432/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/432/ES se mění takto:
1. Články 2 a 3 se nahrazují tímto:
"Článek 2
Definice masných výrobků
Pro účely tohoto rozhodnutí se použije definice masných výrobků uvedená v bodu 7.1 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 3
Podmínky týkající se živočišných druhů a zvířat
Členské státy zajistí, aby zásilky masných výrobků dovážených do Společenství pocházely z masa nebo masných výrobků z těchto živočišných druhů nebo zvířat:
a) domácí drůbež těchto živočišných druhů: slepice, krocani, perličky, husy a kachny;
b) domácí zvířata těchto živočišných druhů: skot (včetně Bubalus bubali a Bison bison), prasata, ovce, kozy a lichokopytníci;
c) zvěř ve farmovém chovu a domácí králíci ve smyslu bodu 1.6 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004;
d) volně žijící zvěř ve smyslu bodu 1.5 přílohy I nařízení (ES) č. 853/2004."
2. Příloha III se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
3. Příloha IV se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. března 2007.
Veterinární osvědčení vydaná před datem použitelnosti tohoto rozhodnutí však mohou být používána do 1. června 2007.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. listopadu 2006,
kterým se schvalují plány eradikace klasického moru prasat u divokých prasat a nouzového očkování takových prasat a prasat chovaných v hospodářstvích proti této nákaze v Rumunsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 5426)
(Text s významem pro EHP)
(2006/802/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedené smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 42 uvedeného aktu,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 druhý pododstavec, čl. 19 odst. 3 druhý pododstavec a čl. 20 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2001/89/ES stanoví minimální opatření Společenství pro tlumení klasického moru prasat.
Tato opatření zahrnují ustanovení, že členské státy musí po potvrzení primárního případu klasického moru prasat u divokých prasat předložit Komisi plán opatření na eradikaci této nákazy.
Tato opatření stanoví rovněž nouzové očkování divokých prasat a prasat chovaných v hospodářství.
(2) V roce 2006 se klasický mor prasat vyskytoval v Rumunsku u divokých prasat a prasat chovaných v hospodářstvích.
(3) Vzhledem k přistoupení Rumunska by měla být opatření týkající se situace v souvislosti s klasickým morem prasat v této zemi stanovena na úrovni Společenství.
(4) Rumunsko zavedlo program sledování a tlumení klasického moru prasat na celém svém území.
Tento program stále probíhá.
(5) Rumunsko rovněž předložilo Komisi dne 27. září 2006 plán eradikace klasického moru prasat u divokých prasat a plán nouzového očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat na celém území Rumunska.
(6) Kromě toho předložilo Rumunsko dne 27. září 2006 ještě plán eradikace klasického moru prasat u divokých prasat, plán nouzového očkování prasat chovaných ve velkých hospodářstvích markerovou očkovací látkou a plán nouzového očkování prasat chovaných v malých hospodářstvích běžnou živou oslabenou očkovací látkou.
(7) Komise tyto plány předložené Rumunskem posoudila a shledala, že jsou v souladu se směrnicí 2001/89/ES.
(8) V zájmu zdraví zvířat musí Rumunsko zajistit účinné provádění těchto opatření, zejména zřízením plně funkčních vnitrostátních a místních středisek tlumení nákazy, jak je stanoveno v plánech předložených dne 27. září 2006.
(9) Vzhledem k endemické přítomnosti klasického moru prasat na území Rumunska přijala Komise rozhodnutí 2006/779/ES ze dne 14. listopadu 2006 o přechodných kontrolních opatřeních v oblasti zdraví zvířat v souvislosti s klasickým morem prasat v Rumunsku [2], která by měla být uplatňována ode dne vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
(10) Opatření stanovená rozhodnutím 2006/779/ES zakazují mimo jiné odesílání vepřového masa, výrobků z vepřového masa a výrobků a přípravků obsahujících vepřové maso z Rumunska do ostatních členských států.
Pro tyto účely musí být maso a výrobky z něj opatřeny zvláštním označením.
Je rovněž vhodné, aby bylo čerstvé maso pocházející z prasat očkovaných v průběhu nouzového očkování v souladu s tímto rozhodnutím opatřeno stejným označením a aby byly stanoveny předpisy i pro uvedení takového masa na trh.
(11) Vzhledem k přistoupení Rumunska by měla být opatření stanovená tímto rozhodnutím schválena jako přechodná opatření, která se použijí od data přistoupení a budou platná po dobu devíti měsíců.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Plán eradikace klasického moru prasat u divokých prasat
Schvaluje se plán eradikace klasického moru prasat u divokých prasat v oblasti vymezené v bodě 1 přílohy, který předložilo Rumunsko Komisi dne 27. září 2006.
Článek 2
Plán nouzového očkování proti klasickému moru prasat u divokých prasat
Schvaluje se plán nouzového očkování proti klasickému moru prasat u divokých prasat v oblasti vymezené v bodě 2 přílohy, který předložilo Rumunsko Komisi dne 27. září 2006.
Článek 3
Plán nouzového očkování proti klasickému moru prasat u prasat chovaných v hospodářstvích markerovou očkovací látkou
Schvaluje se plán nouzového očkování proti klasickému moru prasat u prasat chovaných v hospodářstvích v oblasti vymezené v bodě 3 přílohy, který předložilo Rumunsko Komisi dne 27. září 2006.
Článek 4
Plán nouzového očkování proti klasickému moru prasat u prasat chovaných v hospodářstvích běžnou živou oslabenou očkovací látkou
Schvaluje se plán nouzového očkování proti klasickému moru prasat u prasat chovaných v hospodářstvích běžnou živou oslabenou očkovací látkou v oblasti vymezené v bodě 4 přílohy, který předložilo Rumunsko Komisi dne 27. září 2006.
Článek 5
Závazky Rumunska týkající se vepřového masa
Rumunsko zajistí, aby vepřové maso pocházející z prasat:
a) která byla očkována markerovou očkovací látkou v souladu s článkem 3, bylo omezeno na vnitrostátní trh a nebylo odesíláno do ostatních členských států;
b) která byla očkována v souladu s článkem 3 a 4 tohoto rozhodnutí, bylo označeno zvláštním označením zdravotní nezávadnosti nebo zvláštní identifikační značkou, jež nelze zaměnit s razítkem Společenství, jak je stanoveno v článku 4 rozhodnutí 2006/779/ES;
c) která jsou očkována běžnou živou oslabenou očkovací látkou v souladu s článkem 4, bylo omezeno na soukromou domácí spotřebu nebo na přímé dodávky malého množství výrobcem konečnému spotřebiteli nebo na místní trh ve stejné obci a aby nebylo odesíláno do ostatních členských států.
Článek 6
Informační povinnost Rumunska
Rumunsko zajistí, aby byla Komise a členské státy každý měsíc informovány o provádění plánů nouzového očkování prasat podle článků 3 a 4, a to o:
a) počtu očkovaných prasat, počtu použitých dávek očkovací látky a počtu hospodářství, ve kterých byla prasata očkována;
b) počtu poražených prasat a seznamu jatek, ve kterých byla prasata poražena;
c) počtu a povaze sledovacích testů provedených za účelem kontroly očkování a o výsledku těchto testů.
Článek 7
Opatření Rumunska pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím
Rumunsko přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 8
Použitelnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
Použije se na období devíti měsíců.
Článek 9
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. listopadu 2006
o změně rozhodnutí 2005/381/ES, kterým se zavádí dotazník pro podávání zpráv o uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 5546)
(Text s významem pro EHP)
(2006/803/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES [1] a zejména na čl. 21 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dotazník uvedený v příloze rozhodnutí Komise 2005/381/ES [2] by měl být upraven s přihlédnutím ke zkušenostem, které členské státy a Komise získaly při jeho používání a při posuzování odpovědí za účelem vypracování výročních zpráv, jež měly být předloženy do 30. června 2005.
(2) V odpovědích členských států byly určeny oblasti významné pro zprávu Komise o uplatňování směrnice 2003/87/ES, které dosud nejsou v dotazníku uvedeném v příloze rozhodnutí 2005/381/ES zahrnuty.
(3) Při posuzování odpovědí členskými státy se ukázalo, že některé otázky nebyly zodpovězeny jednotně a vyžadují bližší objasnění.
(4) Zkušenosti získané během prvního kola monitorování, podávání zpráv a ověřování emisí oxidu uhličitého ze zařízení zařazených do systému obchodování s povolenkami na emise si vyžádaly přezkoumání příslušných částí dotazníku.
(5) Příloha rozhodnutí 2005/381/ES by proto měla být příslušným způsobem změněna a z důvodu vyjasnění nahrazena.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 6 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/381/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. listopadu 2006
o harmonizaci rádiového spektra pro zařízení využívající technologii rádiové identifikace (RFID) provozovaná v pásmu ultra krátkých vln (UHF)
(oznámeno pod číslem K(2006) 5599)
(2006/804/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 676/2002/ES ze dne 7. března 2002 o předpisovém rámci pro politiku rádiového spektra v Evropském společenství (rozhodnutí o rádiovém spektru) [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Technologie rádiové identifikace (RFID), která využívá zvláštní typ zařízení krátkého dosahu, nabízí v Evropě potenciálně významné hospodářské a společenské přínosy.
Existuje řada možných využití RFID, například automatická identifikace zboží, sledování majetku, bezpečnostní a poplašné systémy, nakládání s odpady, senzory přiblížení, systémy ochrany proti krádeži, lokalizační systémy, přenos dat do kapesních zařízení a bezdrátové řídicí systémy.
Rozvoj zařízení založených na technologii RFID v pásmu ultra krátkých vln (UHF) přispěje v Evropském společenství k rozvoji informační společnosti a k podpoře inovací.
(2) Harmonizované podmínky a právní jistota, pokud jde o dostupnost rádiového spektra pro zařízení RFID provozovaná v pásmu UHF, jsou nezbytné, aby identifikace produktů využívající technologii RFID v pásmu UHF či služby související s RFID mohly fungovat v celé Evropě.
Zajištění fungujícího vnitřního trhu napomůže úspěšnému a rychlému zavedení technologie RFID, neboť podpoří úspory z rozsahu a přeshraniční využívání.
(3) Účel tohoto rozhodnutí se omezuje na systémy RFID, v nichž zařízení připevněná k identifikovaným předmětům nemají vlastní zdroj energie pro rádiové vysílání a k vysílání používají pouze energii, kterou na ně vyzáří čtecí zařízení.
Jejich potenciál způsobit rušení jiným uživatelům spektra je tedy zpravidla omezený.
Proto mohou tato zařízení sdílet kmitočtová pásma s jinými službami, vyžadujícími nebo nevyžadujícími oprávnění, aniž by způsobovala škodlivé rušení, a mohou sdílet pásmo i s jinými zařízeními krátkého dosahu.
Jejich používání by tedy nemělo být vázáno na individuální oprávnění podle směrnice 2002/20/ES (autorizační směrnice) [2].
Kromě toho mají radiokomunikační služby, v souladu s definicí v Radiokomunikačním řádu Mezinárodní telekomunikační unie, prioritu před takovými zařízeními RFID a nemusejí zajistit ochranu zařízení RFID před rušením; systémy RFID naopak nesmějí rušit tyto radiokomunikační služby.
Uživatelům zařízení RFID proto nelze zaručit ochranu před rušením, a je tedy zodpovědností výrobců zařízení RFID, aby tato zařízení chránili před škodlivým rušením ze strany radiokomunikačních služeb a jiných zařízení krátkého dosahu provozovaných v souladu s použitelnými právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy.
Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [3] (dále jen "směrnice o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních") by výrobci měli zajistit, aby zařízení RFID účinně využívala kmitočtové spektrum, a zabránila tak škodlivému rušení jiných zařízení krátkého dosahu.
4 odst. 2 rozhodnutí o rádiovém spektru vydala pověření [4] pro Evropskou konferenci správ pošt a telekomunikací (CEPT), aby harmonizovala využívání kmitočtů pro zařízení krátkého dosahu, včetně zařízení RFID.
V reakci na pověření uvedla CEPT ve své zprávě [5] ze dne 15. listopadu 2004 seznam harmonizačních opatření uplatňovaných na základě dobrovolnosti, která v Evropském společenství existují pro zařízení krátkého dosahu, a prohlásila, že se míra takového závazku členských států musí zvýšit, aby v CEPT bylo zajištěno dosažení právní stability harmonizace rádiového spektra, zejména pokud jde o kmitočty v oblasti UHF využívané zařízeními RFID.
(5) Využívání pásem, která CEPT navrhuje harmonizovat, upravuje harmonizovaná norma EN 302 208 přijatá podle směrnice 1999/5/ES.
Uvedená norma popisuje techniku "poslech před vysíláním", která na odpovídající úrovni zmírňuje účinky rušení a brání tak škodlivému rušení jiných uživatelů pásma.
Používání uvedené normy nebo jiných relevantních harmonizovaných norem skýtá předpoklad shody se základními požadavky směrnice o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních.
(6) Harmonizace podle tohoto rozhodnutí nevylučuje možnost, aby členský stát v odůvodněných případech uplatnil přechodná období nebo dohody o sdílení rádiového spektra podle čl. 4 odst. 5 rozhodnutí o rádiovém spektru.
(7) Využívání spektra podléhá požadavkům právních předpisů Společenství o ochraně veřejného zdraví, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/40/ES [6] a doporučení Rady 1999/519/ES [7].
Ochrana zdraví u rádiových zařízení je zajištěna tím, že taková zařízení musejí splňovat základní požadavky podle směrnice o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních.
(8) Rychlé změny technologií dají vzniknout novým zařízením RFID provozovaným v pásmu UHF a podobným zařízením, jež budou vyžadovat aktualizace podmínek harmonizace spektra při zohlednění jejich hospodářských přínosů a požadavků průmyslu a uživatelů.
Budou tedy zapotřebí aktualizace tohoto rozhodnutí, které budou reagovat na nový vývoj trhu a technologií.
Pokud přezkum ukáže, že je nutno rozhodnutí přizpůsobit, rozhodne se o změnách v souladu s postupy pro přijímání prováděcích opatření stanovenými v rozhodnutí o rádiovém spektru.
Aktualizace mohou zahrnovat přechodná období pro situace, které vycházejí z předchozích podmínek.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rádiové spektrum,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účelem tohoto rozhodnutí je harmonizovat podmínky pro dostupnost a účinné využívání rádiového spektra pro zařízení RFID provozovaná v pásmu ultra krátkých vln (UHF).
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
1. "zařízeními RFID" rozumí zařízení určená mimo jiné pro sledování a identifikaci předmětů prostřednictvím rádiového systému, který na jedné straně sestává z pasivních zařízení (etiket) připevněných na předmětech a z vysílacích/přijímacích jednotek (čtecích zařízení), které aktivují etikety a přijímají data, na straně druhé;
2. "neinterferenčním a nechráněným základem" rozumí, že žádné radiokomunikační službě nesmí být způsobeno škodlivé rušení a že nelze nárokovat ochranu těchto zařízení před škodlivým rušením ze strany radiokomunikačních služeb.
Článek 3
1. Členské státy ve lhůtě šesti měsíců po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost vymezí a dají k dispozici na nevýhradním, neinterferenčním a nechráněném základě kmitočtová pásma pro zařízení RFID, s výhradou specifických podmínek, jak stanoví příloha tohoto rozhodnutí.
2. Bez ohledu na odstavec 1 mohou členské státy požádat o přechodná období a/nebo dohody o sdílení rádiového spektra podle čl. 4 odst. 5 rozhodnutí o rádiovém spektru.
3. Tímto rozhodnutím není dotčeno právo členských států povolit využívání kmitočtových pásem za méně restriktivních podmínek, než jsou podmínky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Členské státy sledují užívání příslušných pásem a podávají zprávu o svých zjištěních Komisi za účelem umožnění včasného přezkumu tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. listopadu 2006
o kontrolních opatřeních v oblasti zdraví zvířat v souvislosti s klasickým morem prasat v některých členských státech
(oznámeno pod číslem K(2006) 5538)
(Text s významem pro EHP)
(2006/805/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 42 uvedeného aktu,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [3] zavádí minimální opatření Společenství pro tlumení této nákazy.
Stanoví opatření, která mají být přijata v případě ohniska nákazy klasického moru prasat.
Tato opatření zahrnují plány členských států na eradikaci klasického moru prasat v populaci divokých prasat a plány nouzového očkování divokých prasat za určitých podmínek.
(2) V reakci na výskyt ohnisek nákazy klasického moru prasat v některých členských státech bylo přijato rozhodnutí Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v některých členských státech [4].
Toto rozhodnutí stanoví opatření pro tlumení klasického moru prasat v oblastech členských států, ve kterých se tato nákaza u divokých prasat vyskytuje, aby se zabránilo rozšíření nákazy do jiných oblastí Společenství.
(3) Tyto členské státy by měly přijmout vhodná opatření, aby se zabránilo rozšíření klasického moru prasat.
Předložily proto Komisi plány eradikace a plány nouzového očkování proti této nákaze s opatřeními, která jsou potřebná k eradikaci této nákazy v oblastech, jež jsou v jejich plánech uvedeny jako zamořené oblasti, a s nezbytnými opatřeními, která mají být použita v hospodářstvích s chovem prasat v těchto oblastech.
(4) S ohledem na epizootologickou situaci v některých oblastech Německa, Francie a Slovenska je vhodné, aby byla opatření pro tlumení této nákazy týkající se omezení odesílání živých prasat, spermatu, vajíček a embryí prasat stanovená pro tyto členské státy rozhodnutím 2003/526/ES stanovena také tímto rozhodnutím.
(5) Klasický mor prasat byl navíc zjištěn v Bulharsku v populaci divokých prasat a v hospodářstvích s chovem prasat a existuje podezření, že tato nákaza v těchto populacích stále endemická.
S ohledem na přistoupení Bulharska by proto měla být stanovena opatření týkající se klasického moru prasat, platná od data jeho přistoupení.
(6) Bulharsko přijalo příslušná opatření ke tlumení této nákazy v souladu s opatřeními stanovenými ve směrnici 2001/89/ES a předložilo Komisi ke schválení plán eradikace klasického moru prasat u divokých prasat a plán nouzového očkování prasat v hospodářstvích na celém území Bulharska.
(7) S ohledem na epizootologickou situaci této nákazy v Bulharsku je vhodné tímto rozhodnutím stanovit opatření pro její tlumení týkající se celého území této země.
(8) Za účelem zabránění rozšíření klasického moru prasat do jiných oblastí Společenství je dále vhodné stanovit tímto rozhodnutím zákaz odesílání čerstvého masa z prasat, masných polotovarů a výrobků z masa nebo výrobků obsahujících maso z prasat z Bulharska.
Takové vepřové maso, výrobky a polotovary z něho by měly být opatřeny zvláštním označením, které nelze zaměnit se značkou zdravotní nezávadnosti vepřového masa stanovenou nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [5], a identifikační značkou uvedenou v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [6]. Je však vhodné, aby mohly být masné polotovary a výrobky z tohoto vepřového masa a výrobky obsahující maso z prasat odesílány do jiných členských států, pokud jsou ošetřeny takovým způsobem, který zničí každý přítomný virus klasického moru prasat.
(9) V zájmu zajištění souladu s tímto rozhodnutím by měly být v případě členského státu, na který se vztahuje zákaz odesílání čerstvého masa z prasat, masných polotovarů a výrobků z masa nebo výrobků obsahujících maso z prasat z některých částí jeho území, v tomto rozhodnutí stanoveny určité požadavky týkající se zejména osvědčení pro odesílání takového masa, polotovarů a výrobků z jiných oblastí tohoto členského státu, na které se tento zákaz nevztahuje.
(10) Rozhodnutí 2003/526/ES bylo několikrát pozměněno.
Je proto vhodné toto rozhodnutí zrušit a nahradit jej tímto rozhodnutím.
(11) Rozhodnutí by mělo být přezkoumáno na základě vývoje situace týkající se klasického moru prasat v členských státech, a zejména devět měsíců po datu přistoupení Bulharska.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví některá kontrolní opatření v souvislosti s klasickým morem prasat v Bulharsku, Německu, Francii a na Slovensku ("dotčené členské státy").
Použije se, aniž jsou dotčeny plány eradikace klasického moru prasat a plány nouzového očkování proti této nákaze schválené rozhodnutími Komise 2003/135/ES [7], 2004/832/ES [8], 2005/59/ES [9] a 2006/800/ES [10].
Článek 2
Zákaz odesílání živých prasat z oblastí uvedených v příloze
Dotčené členské státy zajistí, aby se z jejich území do jiných členských států neodesílala živá prasata, pokud tato prasata:
a) pocházejí z oblastí uvedených v příloze; a
b) pocházejí z hospodářství, do něhož nebyla během třicetidenního období bezprostředně před datem odeslání přivezena živá prasata z oblastí uvedených v příloze.
Článek 3
Pohyb a přemísťování prasat v dotčených členských státech
1. Dotčené členské státy zajistí, aby se z hospodářství, která se nacházejí v oblastech uvedených v příloze, neodesílala živá prasata do jiných oblastí na území téhož členského státu, s výjimkou těchto případů:
a) pokud prasata pocházejí z hospodářství, ve kterých byly klinické vyšetření a sérologické testy na klasický mor prasat provedeny s negativními výsledky podle čl. 8 odst. 1 písm. b) a c);
b) pokud se mají prasata přesunout přímo na jatka za účelem okamžité porážky.
2. Dotčené členské státy zajistí, aby se přemísťování prasat přes oblasti uvedené v příloze uskutečnilo pouze po hlavních silnicích nebo železnicích, aniž by vozidlo, které prasata přepravuje, učinilo zastávku.
Článek 4
Zákaz odesílání zásilek spermatu, vajíček a embryí prasat z oblastí uvedených v příloze
Dotčený členský stát zajistí, aby z jeho území nebyly do jiných členských států odesílány zásilky:
a) spermatu prasat, pokud sperma nepochází od kanců chovaných ve schválené inseminační stanici podle čl. 3 písm. a) směrnice Rady 90/429/EHS [11] která se nachází mimo oblasti uvedené v příloze tohoto rozhodnutí;
b) vajíček a embryí prasat, pokud vajíčka a embrya nepocházejí od prasat chovaných v hospodářstvích mimo oblasti uvedené v příloze.
Článek 5
Zákaz odesílání některých zásilek z oblastí uvedených v části III přílohy a značka zdravotní nezávadnosti
Dotčené členské státy, ve kterých se nacházejí oblasti uvedené v části III přílohy, zajistí:
a) aby zásilky čerstvého masa z prasat z hospodářství nacházejících se v oblastech uvedených v části III přílohy, masných polotovarů a výrobků z tohoto masa nebo výrobků obsahujících maso z těchto prasat nebyly z těchto oblastí odesílány do jiných členských států;
b) aby čerstvé maso, masné polotovary a výrobky z masa uvedené v písm. a) tohoto článku byly označeny zvláštním označením zdravotní nezávadnosti, které nemůže být oválné a které nelze zaměnit:
- s identifikačním označením masných polotovarů a výrobků z masa nebo výrobků obsahujících maso z prasat, uvedeným v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004; a
- se značkou zdravotní nezávadnosti u čerstvého vepřového masa uvedenou v příloze I oddílu I kapitoly III nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 6
Požadavky na veterinární osvědčení pro dotčené členské státy
Dotčený členský stát zajistí, aby ve veterinárním osvědčení podle:
a) čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 64/432/EHS [12] doprovázejícím prasata odesílaná z území tohoto státu byla doplněna slova:
"Zvířata podle rozhodnutí Komise 2006/805/ES 5538 v konečném znění ze dne 24. listopadu 2006 o kontrolních opatřeních v oblasti zdraví zvířat v souvislosti s klasickým morem prasat v některých členských státech."
b) čl. 6 odst. 1 směrnice 90/429/EHS doprovázející sperma kanců odesílaná z území tohoto státu byla doplněna slova:
"Sperma podle rozhodnutí Komise 2006/805/ES v konečném znění ze dne 24. listopadu 2006 o kontrolních opatřeních v oblasti zdraví zvířat v souvislosti s klasickým morem prasat v některých členských státech."
c) článku 1 rozhodnutí Komise 95/483/ES [13] doprovázejícím embrya a vajíčka prasat odesílaná z území tohoto státu byla doplněna slova:
"Embrya a vajíčka [14] podle rozhodnutí Komise 2006/805/ES v konečném znění ze dne 24. listopadu 2006 o kontrolních opatření v oblasti zdraví zvířat v souvislosti s klasickým morem prasat v některých členských státech.
Článek 7
Požadavky na osvědčení týkající se členských států, na jejichž území se nacházejí oblasti uvedené v části III přílohy
Členský stát, na jehož území se nacházejí oblasti uvedené v části III přílohy tohoto rozhodnutí, zajistí, aby čerstvé maso z prasat, masné polotovary a výrobky z masa nebo výrobky obsahující maso z prasat, na které se nevztahuje zákaz uvedený v článku 5 a které jsou odesílány do jiných členských států:
a) byly podrobeny veterinárnímu osvědčování podle čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 2002/99/ES [15]; a
b) byly doprovázeny vhodným veterinárním osvědčením vyžadovaným v rámci obchodu uvnitř Společenství podle článku 1 nařízení Komise (ES) č. 599/2004 [16], v jehož části II se doplní slova:
"Čerstvé maso z prasat, masné polotovary a výrobky z masa nebo výrobky obsahující maso z prasat podle rozhodnutí Komise 2006/805/ES v konečném znění ze dne 24. listopadu 2006 o kontrolních opatřeních v oblasti zdraví zvířat v souvislosti s klasickým morem prasat v některých členských státech."
Článek 8
Požadavky týkající se hospodářství a dopravních prostředků v oblastech uvedených v příloze
Dotčený členský stát zajistí, aby:
a) byla ustanovení čl. 15 odst. 2 písm. b) druhé a čtvrté až sedmé odrážky směrnice 2001/89/ES uplatňována na hospodářství s chovem prasat, která se nacházejí v oblastech uvedených v příloze tohoto rozhodnutí;
b) vozidla, která byla použita k přepravě prasat z hospodářství nacházejících se v oblastech uvedených v příloze tohoto rozhodnutí, byla po každém použití okamžitě očištěna a vydezinfikována a aby dopravce poskytl doklad o této dezinfekci.
Článek 9
Odchylky týkající se odesílání prasat z oblastí uvedených v části I přílohy
1. Odchylně od článku 2 a s výhradou předchozího schválení členským státem určení může členský stát odeslání schválit odeslání prasat z hospodářství, která se nacházejí v oblastech uvedených v části I přílohy, do jiných hospodářství nebo na jatka, která se nacházejí v oblastech uvedených v této části přílohy za předpokladu, že tato prasata pocházejí z hospodářství:
a) kam nebyla přivezena žádná živá prasata během třicetidenního období bezprostředně před datem odeslání,
b) kde úřední veterinární lékař provedl klinické vyšetření na klasický mor prasat kontrolním postupem a postupem pro odběr vzorků podle části A kapitoly IV přílohy rozhodnutí Komise 2002/106/ES [17] a kapitoly IV části D bodů 1, 2, a 3 uvedené přílohy; a
c) kde byly během sedmidenního období bezprostředně před datem odeslání s negativním výsledkem provedeny sérologické testy na klasický mor prasat, a to na vzorcích odebraných ze zásilky prasat určených k odeslání; minimální počet prasat k odebrání vzorku musí u zásilky prasat určených k odeslání umožnit zjištění séroprevalence 10 % se spolehlivostí 95 %.
Ustanovení písmene c) se však nepoužijí u prasat určených k odeslání přímo na jatka za účelem okamžité porážky.
2. Dotčené členské státy zajistí při odesílání prasat uvedených v odstavci 1 tohoto článku, aby veterinární osvědčení uvedené v čl. 6 písm. a) obsahovalo doplňkové informace o datu klinického vyšetření, odběru vzorků a sérologických testů podle odst. 1 tohoto článku, počtu testovaných vzorků, druhu použitého testu a výsledcích testu.
Článek 10
Odchylky týkající se některých zásilek z oblastí uvedených v části III přílohy
Odchylně od článku 5 mohou dotčené členské státy, ve kterých se nacházejí oblasti uvedené v části III přílohy, povolit odeslání čerstvého masa z prasat, masných polotovarů a výrobků z tohoto masa nebo výrobků obsahujících maso z prasat z hospodářství v těchto oblastech do jiných členských států, jestliže tyto výrobky:
a) byly vyrobeny a zpracovány v souladu s čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2002/99/ES;
b) jsou podrobeny veterinárnímu osvědčování podle článku 5 směrnice 2002/99/ES; a
c) jsou doprovázeny vhodným veterinárním osvědčením vyžadovaným v rámci obchodu uvnitř Společenství podle nařízení Komise (ES) č. 599/2004, v jehož části II jsou doplněna slova:
"Výrobek podle rozhodnutí Komise 2006/805/ES v konečném znění ze dne 24. listopadu 2006 o kontrolních opatřeních v oblasti zdraví zvířat v souvislosti s klasickým morem prasat v některých členských státech."
Článek 11
Požadavky na informace od dotčených členských států
Dotčené členské státy informují Komisi a členské státy v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat o výsledcích sérologického dozoru, pokud jde o klasický mor prasat, prováděného v oblastech uvedených v příloze, jak je stanoveno v plánech eradikace klasického moru prasat nebo v plánech nouzového očkování proti této nákaze, jež Komise schválila a jež jsou uvedeny v článku 1 druhém pododstavci.
Článek 12
Dosažení souladu
Členské státy změní opatření, která uplatňují na obchod tak, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato přijatá opatření poté neprodleně odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 13
Zrušení
Rozhodnutí 2003/526/ES se zrušuje.
Článek14
Použitelnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
Použije se na období devíti měsíců.
Článek 15
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. listopadu 2006,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení orthosulfamuronu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2006) 5539)
(Text s významem pro EHP)
(2006/806/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Isagro SpA předložila dne 4. července 2005 orgánům Itálie dokumentaci týkající se účinné látky orthosulfamuron s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Orgány Itálie sdělily Komisi, že na základě předběžného zkoumání lze usuzovat, že dokumentace týkající se uvedené účinné látky splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Rovněž se zdá, že předložená dokumentace splňuje i požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byla dokumentace následně žadatelem zaslána Komisi a ostatním členským státům a postoupena Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Toto rozhodnutí by mělo formálně na úrovni Společenství potvrdit, že uvedená dokumentace je považována v zásadě za vyhovující požadavkům na údaje a informace podle přílohy II a splňuje požadavky stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požadovat od žadatelů předložení dalších údajů či informací za účelem objasnění určitých bodů dokumentace.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, dokumentace týkající se účinné látky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, která byla předložena Komisi a členským státům za účelem zařazení této látky do přílohy I uvedené směrnice, v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II uvedené směrnice.
Dokumentace splňuje s ohledem na navrhovaná užití rovněž požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III uvedené směrnice, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku.
Článek 2
Členský stát zpravodaj bude pokračovat v podrobném zkoumání dané dokumentace a sdělí Evropské komisi co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Rady 2006/807/SZBP
ze dne 20. listopadu 2006,
kterým se provádí společná akce 2005/797/SZBP o policejní misi Evropské unie pro palestinská území
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/797/SZBP o policejní misi Evropské unie pro palestinská území [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 této společné akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 prvním pododstavcem druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společnou akcí 2005/797/SZBP zřídila Rada na období tří let policejní misi Evropské unie pro palestinská území (dále jen "EUPOL COPPS").
Operační fáze EUPOL COPPS začala dnem 1. ledna 2006.
(2) V souladu s čl. 14 odst. 2 uvedené společné akce by mělo být rozhodnuto o konečném rozpočtu EUPOL COPPS na rok 2007,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Konečný rozpočet EUPOL COPPS pro období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007 činí 2800000 EUR.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. července 2006
o podpisu a prozatímním uplatňování Dohody mezi Evropským společenstvím a Uruguayskou východní republikou o některých aspektech leteckých služeb
(2006/848/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 5. června 2003 pověřila Komisi, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(2) Komise jménem Společenství sjednala dohodu s Uruguayskou východní republikou o některých aspektech leteckých služeb v souladu s mechanismy a směrnicemi obsaženými v příloze rozhodnutí Rady, kterým se Komise zmocňuje, aby zahájila jednání se třetími zeměmi o nahrazení některých ustanovení stávajících dvoustranných dohod dohodou Společenství.
(3) Uvedená dohoda sjednaná Komisí by měla být podepsána a prozatímně uplatňována s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Uruguayskou východní republikou o některých aspektech leteckých služeb se schvaluje jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství s výhradou jejího uzavření.
Článek 3
Než dohoda vstoupí v platnost, je uplatňována prozatímně od prvního dne měsíce následujícího po dni, kdy si strany vzájemně oznámí dokončení postupů nutných pro tento účel.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn učinit oznámení podle v čl. 9 odst. 2 dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. listopadu 2006,
kterým se mění a rozšiřuje rozhodnutí 2001/923/ES o akčním programu výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program "Pericles")
(2006/849/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 123 odst. 4 třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 13 odst. 3 písm. a) rozhodnutí Rady 2001/923/ES [2] stanovil, že má Komise zaslat Evropskému parlamentu a Radě nezávisle na provozovateli projektu do 30. června 2005 zprávu, v níž zhodnotí význam, účinnost a efektivnost programu, spolu se sdělením, zda by měl tento program pokračovat a zda by měl být upraven, a spolu s vhodným návrhem.
(2) Hodnotící zpráva stanovená podle článku 13 uvedeného rozhodnutí byla vydána dne 30. listopadu 2004.
Došla k závěru, že program dosáhl svých cílů, a doporučila jeho další pokračování.
(3) Finanční referenční částka ve smyslu bodu 38 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení [3] je zahrnuta do tohoto rozhodnutí pro celou dobu trvání programu, aniž by tím byly dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou.
(4) Pokračování programu odráží potřebu trvalé obezřetnosti, odborného vzdělávání a technické pomoci nezbytných pro zachování ochrany eura proti padělání, a to vytvořením stabilního rámce pro plánování programů členských států, zejména v období, kdy nové země zavádějí jednotnou měnu.
(5) V tomto duchu předložila Komise dne 8. dubna 2005 návrh na pokračování programu "Pericles" [4] do 31. prosince 2011.
(6) V době dosažení konečné dohody o finančním rámci Společenství na období 2007–2013 se Rada rozhodla prodloužit program Pericles na rok 2006.
(7) Ve svém prohlášení ze dne 30. ledna 2006 Rada uvedla svůj názor, že program Pericles je svou povahou víceletý a že by měl být prodloužen do roku 2011.
Za tímto účelem vyzvala Komisi, aby předložila návrh na prodloužení programu na období počínaje rokem 2007, jakmile bude dosaženo dohody o finančním rámci na období 2007–2013.
(8) Je vhodné, aby programy Společenství byly v souladu s finančním rámcem Společenství.
(9) Aby se zabránilo překrývání činností v rámci programu Pericles a zajistila se jejich soudržnost a doplňkovost, je důležité rozvíjet součinnost mezi činnostmi financovanými Komisí, Evropskou centrální bankou a Europolem.
(10) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a s ohledem na potřebu trvalé odborné přípravy a pomoci v zájmu ochrany eura by program Pericles měl být prodloužen do 31. prosince 2013.
Rozhodnutí 2001/923/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Změny
Rozhodnutí 2001/923/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se poslední věta nahrazuje tímto:
"Bude probíhat od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2013."
2. V článku 6 se za druhý pododstavec vkládá nový pododstavec, který zní:
"Finanční referenční částka pro provádění akčního programu Společenství pro období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 činí 7000000 EUR."
3. V článku 13 se odstavec 3 mění takto:
a) v písmenu a) se datum " 30. června 2005" nahrazuje datem " 30. června 2013";
b) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) po skončení počátečního období programu a nejpozději do 30. června 2006 a po skončení dalších období programu a nejpozději do 30. června 2014 podrobnou zprávu o provádění a výsledcích programu, v níž určí zejména přidanou hodnotu finančního příspěvku Společenství."
Článek 2
Použitelnost
Toto rozhodnutí je použitelné v zúčastněných členských státech vymezených v čl. 1 první odrážce nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [5].
Článek 3
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. listopadu 2006,
kterým se rozšiřuje použitelnost rozhodnutí 2006/849/ES, kterým se mění a prodlužuje rozhodnutí 2001/923/ES o akčním programu výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program "Pericles"), na nezúčastněné členské státy
(2006/850/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Při přijímání rozhodnutí 2006/849/ES [1] Rada uvedla, že by se mělo používat v zúčastněných členských státech vymezených v čl. 1 první odrážce nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [2].
(2) Výměna informací a zaměstnanců, jakož i podpůrná opatření a opatření odborné přípravy zavedená v rámci programu Pericles by však měla být jednotná na celém území Společenství, a proto by měly být učiněny nezbytné kroky, aby byla zaručena stejná úroveň ochrany eura i v těch členských státech, v nichž euro není úřední měnou,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Použitelnost rozhodnutí 2006/849/ES se rozšiřuje na členské státy, které nejsou zúčastněnými členskými státy vymezenými v čl. 1 první odrážce nařízení (ES) č. 974/98.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. listopadu 2006,
kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externího auditora Banka Slovenije
(2006/852/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na článek 27.1 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky ECB/2006/14 ze dne 9. října 2006 Radě Evropské unie o externím auditorovi Banka Slovenije [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank Eurosystému mají ověřovat nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.
(2) Podle článku 1 rozhodnutí Rady 2006/495/ES ze dne 11. července 2006 v souladu s čl. 122 odst. 2 Smlouvy o přijetí jednotné měny Slovinskem ke dni 1. ledna 2007 [2] Slovinsko nyní splňuje podmínky nezbytné pro přijetí eura a výjimka ve prospěch Slovinska podle článku 4 aktu o přistoupení z roku 2003 [3] se zrušuje s účinkem od 1. ledna 2007.
(3) V návaznosti na zrušení výjimky pro Slovinsko doporučila Rada guvernérů ECB Radě schválit jako externího auditora Banka Slovenije pro účetní roky 2007 a 2008, počínaje účetním rokem 2007, Deloitte & Touche revizija d.o.o.
(4) Je vhodné řídit se doporučením Rady guvernérů ECB a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 1999/70/ES [4],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se doplňuje nový odstavec, který zní:
"13. Deloitte & Touche revizija d.o.o. se schvaluje jako externí auditor Banka Slovenije pro účetní roky 2007 a 2008."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude oznámeno Evropské centrální bance.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUPOL COPPS/2/2006
ze dne 21. listopadu 2006
o jmenování vedoucího mise/policejního komisaře policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS)
(2006/853/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/797/SZBP ze dne 14. listopadu 2005 o policejní misi Evropské unie pro palestinská území [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 této společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 11 odst. 2 společné akce 2005/797/SZBP stanoví, že Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy, včetně rozhodnutí jmenovat vedoucího mise/policejního komisaře na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele.
(2) Generální tajemník, vysoký představitel navrhl, aby byl jmenován pan Colin SMITH,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Pan Colin SMITH je jmenován vedoucím mise/policejním komisařem policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) ode dne 1. ledna 2007.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se do 31. prosince 2007.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 2006,
kterým se jménem Evropského společenství schvalují změny příloh V a VIII Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(oznámeno pod číslem K(2006) 3327)
(Text s významem pro EHP)
(2006/854/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [2] (dále jen "dohoda") stanovila možnost uznání rovnocennosti novozélandských systémů kontroly a osvědčení pro čerstvé maso a masné výrobky a pro ostatní živočišné produkty.
(2) Smíšený řídící výbor pro dohodu zřízený podle článku 16 dohody (dále jen "výbor") na své schůzi dne 20. října 2005 vydal doporučení týkající se určení rovnocennosti hygienických požadavků u živých včel a čmeláků.
Výbor rovněž doporučil určení rovnocennosti systémů osvědčení a navrhl vhodné postupy pro provádění fyzických kontrol při dovozu těchto komodit.
(3) V souladu s doporučeními smíšeného řídícího výboru je vhodné pozměnit přílohy V a VIII dohody.
(4) Přílohu V dohody je rovněž třeba aktualizovat po vstupu v platnost směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/41/ES ze dne 21. dubna 2004, kterou se zrušují některé směrnice týkající se hygieny potravin a hygienických podmínek pro produkci některých produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě a pro jejich uvádění na trh a kterou se mění směrnice Rady 89/662/EHS a 92/118/EHS a rozhodnutí Rady 95/408/ES [3]. Přílohy V a VIII je třeba aktualizovat v důsledku zavedení nařízení Komise (ES) č.
1688/2005 ze dne 14. října 2005, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004, pokud jde o zvláštní záruky ohledně salmonely na zásilky určitého masa a vajec do Finska a Švédska [4].
(5) Tyto změny by měly být schváleny jménem Společenství.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podle doporučení, která učinil Společný řídící výbor zřízený podle článku 16 Dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty, se změny příloh V a VIII uvedené dohody schvalují jménem Evropského společenství.
Znění výměny dopisů, které tvoří dohodu s Novým Zélandem, včetně změn příloh V a VIII dohody, se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Generální ředitel pro zdraví a ochranu spotřebitele je zmocněn podepsat závazně za Společenství dohodu ve formě výměny dopisů.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od prvního dne měsíce následujícího po měsíci, ve kterém Nový Zéland oznámí písemně Komisi, že byly dokončeny vnitřní postupy pro schválení změn uvedených v článku 1.
Komise neprodleně uvědomí Radu a členské státy o oznámení uvedeném v prvním odstavci.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. srpna 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2003/56/ES o veterinárních osvědčeních pro dovoz živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu
(oznámeno pod číslem K(2006) 3708)
(Text s významem pro EHP)
(2006/855/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/132/ES ze dne 17. prosince 1996 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem o hygienických opatřeních použitelných při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [2] (dále jen "dohoda") stanovila možnost uznání rovnocennosti novozélandských systémů kontrol a osvědčení pro čerstvé maso a masné výrobky a pro ostatní živočišné produkty.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/56/ES [3] stanoví požadavky pro udělování osvědčení a uvádí vzory úředních veterinárních osvědčení, která je nutno používat při dovozu živých zvířat a živočišných produktů z Nového Zélandu.
V případech, v nichž bylo prokázáno, že hygienická opatření jsou zcela rovnocenná, je možné používat zjednodušená osvědčení, jejichž vzory jsou uvedeny v přílohách II až V uvedeného rozhodnutí.
(3) Mělo by být přihlédnuto k novým skutečnostem v uznávání rovnocennosti statutu nákazy a hygienických opatření při obchodu s živými včelami medonosnými a čmeláky.
Pro tuto kategorii bylo schválené zjednodušené veterinární osvědčení.
Mělo by být stanoveno příslušné vzorové osvědčení.
(4) Ostatní ustanovení o vydávání osvědčení je třeba aktualizovat, aby zohlednila změny v příslušných právních předpisech Společenství.
(5) Rozhodnutí 2003/56/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy rozhodnutí 2003/56/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od dvacátého dne po vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. listopadu 2006
o zřízení Výboru pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance
(kodifikované znění)
(2006/856/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 91/115/EHS ze dne 25. února 1991 o zřízení Výboru pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance [3] bylo podstatně změněno [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené rozhodnutí kodifikováno.
(2) Je třeba sestavit jako součást víceletého statistického programu Komise víceletý plán práce v oblasti měnové a finanční statistiky a statistiky platební bilance.
(3) Rozhodnutím 89/382/EHS, Euratom ze dne 19. června 1989, kterým se zřizuje Výbor pro statistické programy Evropských společenství [5], zřídila Rada Výbor pro statistické programy Evropských společenství, složený ze zástupců statistických úřadů členských států, aby byla zajištěna úzká spolupráce mezi členskými státy a Komisí při vypracovávání statistického programu.
(4) V členských státech sestavují měnové a bankovní statistiky centrální banky a finanční statistiky a statistiky platební bilance sestavují různé instituce, včetně centrálních bank.
(5) K dosažení úzké spolupráce mezi členskými státy a Komisí v oblastech měnové a finanční statistiky a statistiky platební bilance je nutné, aby byl Komisi při sestavování a provádění víceletého plánu práce týkajícího se takových statistik nápomocen výbor složený ze zástupců hlavních příslušných vnitrostátních institucí.
(6) S ohledem na zvláštní úlohu, kterou v členských státech zastávají zmíněné instituce, je vhodné svěřit výboru volbu předsedy.
(7) Ze statistického hlediska existuje úzká vzájemná závislost mezi oblastmi měnovou a finanční a oblastí platební bilance na jedné straně a některými jinými oblastmi hospodářské statistiky na straně druhé.
(8) Zvýšená poptávka členských států a orgánů Společenství po zkvalitněných statistických informacích vyžaduje zintenzivnění spolupráce mezi uživateli a poskytovateli měnové a finanční statistiky a statistiky platební bilance,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se Výbor pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance (dále jen "výbor").
Článek 2
Výbor je nápomocen Komisi při sestavování a provádění víceletého plánu práce týkajícího se měnové a finanční statistiky a statistiky platební bilance.
Jeho úkolem je zejména podávat stanoviska k vývoji a koordinaci měnové a finanční statistiky a statistiky platební bilance, která jsou požadována v rámci politik prováděných Radou, Komisí a různými výbory, které jim jsou nápomocny.
Výbor může být požádán o podání stanoviska k souvislostem mezi měnovou a finanční statistikou a statistikou platební bilance na jedné straně a některými jinými hospodářskými statistikami na straně druhé, obzvláště těmi, na kterých jsou založeny národní účty.
Práce výboru bude koordinována s prací Výboru pro statistické programy.
Článek 3
Komise z vlastního podnětu a případně na žádost Rady nebo některého z výborů, které jim jsou nápomocny, konzultuje s výborem
a) sestavení víceletých programů Společenství pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance;
b) opatření, která Komise zamýšlí učinit k dosažení cílů uvedených ve víceletých programech pro měnovou a finanční statistiku a statistiku platební bilance, a související prostředky a harmonogramy;
c) jakékoliv jiné otázky, zejména metodické, vyplývající ze sestavení nebo provádění statistického programu v dotyčných oblastech.
Výbor může z vlastního podnětu podávat stanoviska k jakékoliv otázce týkající se sestavení nebo provádění statistických programů v oblasti měnové nebo finanční nebo v oblasti platební bilance.
Článek 4
Výbor může z vlastního podnětu podávat stanoviska k jakékoliv otázce týkající se statistik, které jsou ve společném zájmu Komise a vnitrostátních statistických orgánů na jedné straně a Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank na straně druhé.
Při plnění svých úkolů sděluje výbor svá stanoviska všem zúčastněným stranám.
Článek 5
Výbor se skládá z jednoho, dvou či tří zástupců za každý členský stát, kteří pocházejí z hlavních institucí zabývajících se měnovou a finanční statistikou a statistikou platební bilance, z nejvýše tří zástupců Komise a z nejvýše tří zástupců ECB.
Zasedání výboru se může jako pozorovatel dále účastnit zástupce Hospodářského a finančního výboru.
Členské státy, Komise a ECB mají každý po jednom hlasu.
Na základě rozhodnutí výboru se jeho zasedání mohou účastnit zástupci jiných organizací, jakož i všechny osoby schopné přispět k rozpravě.
Článek 6
Výbor si zvolí předsedu způsobem stanoveným jednacím řádem.
Článek 7
Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Zrušuje se rozhodnutí 91/115/EHS.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. června 2005
vztahující se k řízení podle článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP
(věc COMP/A.37.507/F3 – AstraZeneca) [1]
(oznámeno pod číslem K(2005) 1757)
(Pouze anglické a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/857/ES)
Dne 15. června 2005 Komise přijala rozhodnutí vztahující se k řízení podle článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP.
V souladu s článkem 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [2] Komise tímto zveřejňuje názvy stran a hlavní obsah rozhodnutí včetně všech uložených sankcí, přičemž bere v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Celé znění rozhodnutí bez důvěrných údajů je k dispozici v jazycích případu, v nichž je znění rozhodnutí závazné (anglické a švédské), a na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_cs.html
1. SOUHRNNÝ PŘEHLED PROTIPRÁVNÍCH JEDNÁNÍ
Adresáti a charakter protiprávních jednání
Rozhodnutí je adresováno švédské společnosti AstraZeneca AB a britské společnosti AstraZeneca Plc (dále jen "AZ"), které porušily článek 82 Smlouvy o ES a článek 54 Dohody o EHP.
Porušení se týkají zneužití vládních postupů ze strany společnosti AZ v sedmi smluvních státech EHP za účelem vyloučení výrobců generik a – v souvislosti s druhým porušením – paralelních obchodníků z hospodářské soutěže s farmaceutickým výrobkem Losec společnosti AZ.
První zneužití je spojené se zneužitím nařízení Rady [3] (dále jen "Nařízení o DOO"), podle kterého může být základní ochrana patentu na farmaceutické výrobky prodloužena. Druhé se týká zneužití řízení souvisejícího s povolením uvádět na trh farmaceutické výrobky.
Relevantní trh a dominantní postavení na trhu
Relevantní trh zahrnuje vnitrostátní trhy pro tzv. inhibitory protonových pump (dále jen "IPP") prodávané na lékařský předpis a používané k léčbě nemocí týkajících se žaludečních kyselin (např. vředů).
Losec společnosti AZ byl prvním IPP.
Přesněji rozhodnutí shledává, že trh IPP existuje v Belgii, Dánsku, Německu, Nizozemsku, Švédsku a Spojeném království nejméně od roku 1993 a v Norsku od roku 1992.
Rozhodnutí dále shledává, že AZ měla dominantní postavení na trhu IPP v Belgii, Nizozemsku, Švédsku (od r. 1993 do konce roku 2000), v Norsku (od r. 1994 do konce roku 2000), v Dánsku a Spojeném království (od r. 1993 do konce roku 1999) a v Německu (od r. 1993 do konce roku 1997).
První protiprávní jednání
První porušení článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP představuje jedno a nepřetržité zneužití a spočívá v tom, že AZ uváděla v omyl patentové úřady v Belgii, Dánsku, Německu, Nizozemsku, Norsku a Spojeném království a vnitrostátní soudy v Německu a Norsku.
Klamavé informace byly společností AZ zprvu poskytovány v souvislosti s jejími žádostmi podanými u několika patentových úřadů v červnu 1993 a prosinci 1994 v rámci EHP o dodatečnou ochranu pro omeprazole (aktivní látka ve výrobku Losec společnosti AZ) ve formě tzv. dodatkových ochranných osvědčení.
Druhé protiprávní jednání
Druhé porušení článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP představuje jedno a nepřetržité zneužití a spočívá v tom, že AZ požádala o zrušení povolení uvedení na trh pro tobolky Losec v Dánsku, Norsku a Švédsku spojené se stažením tobolek Losec z trhu a uvedením tablet Losec složených z pelet (MUPS) na trh v těchto třech zemích.
2. POKUTY
Rozhodnutí shledává, že povaha protiprávního jednání a jeho zeměpisný rozsah jsou takového rázu, že musí být kvalifikováno jako závažné.
Při kvalifikaci protiprávního jednání jako závažné je třeba vzít v úvahu, že zneužití v tomto případě obsahuje zvláštní a nové aspekty týkající se použitých prostředků a nemůže být považováno za zcela vyhraněné.
Rozhodnutí dále bere v úvahu skutečnost, že AstraZeneca Plc je jen společně a nerozdílně odpovědná za protiprávní jednání s platností od spojení společností Astra AB (v současné době AstraZeneca AB) a Zeneca Plc dne 6. dubna 1999.
Pokuta ve výši 60000000 EUR je rozdělena takto: AstraZeneca AB a AstraZeneca jsou společně a nerozdílně odpovědné za 46000000 EUR a AstraZeneca AB je výlučně odpovědná za 14000000 EUR.
[1] Stanovisko poradního výboru (Úř. věst.
C 291 ze dne 30.11.2006).
[2] Úř. věst L 1, 4.1.2003, s. 1.
Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst.
L 68, 6.3.2004, s. 1).
[3] DOO jsou poskytována dle nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst.
L 182, 2.7.1992, s. 1).
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. listopadu 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma v souvislosti s katarální horečkou ovcí
(oznámeno pod číslem K(2006) 5607)
(Text s významem pro EHP)
(2006/858/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Společenství, včetně stanovení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu přesunu zvířat z těchto pásem.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru (dále jen "uzavřená pásma") v souvislosti s katarální horečkou ovcí.
(3) Dne 3. listopadu 2006 Portugalsko informovalo Komisi, že v řadě okrajových oblastí v uzavřeném pásmu E byl zjištěn oběh viru sérotypu 4.
V důsledku toho by toto pásmo mělo být rozšířeno s ohledem na dostupné informace o ekologii vektoru a o stávající meteorologické situaci.
(4) Poté, co Belgie, Německo, Francie a Nizozemsko v polovině srpna a na začátku září 2006 oznámily ohnisko katarální horečky ovcí, Komise několikrát pozměnila rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o vymezení dotčeného uzavřeného pásma.
(5) Dne 6. listopadu 2006 Německo informovalo Komisi o nových ohniscích katarální horečky ovcí v Severním Porýní-Vestfálsku, Porýní-Falcku a Dolním Sasku.
S ohledem na tato zjištění je vhodné pozměnit vymezení uzavřeného pásma v Německu a ve Francii.
(6) Dne 6. listopadu 2006 informovala Komisi také Itálie, že oběh viru sérotypu 1 byl zjištěn poprvé v provincii Cagliari v regionu Sardegna, který se již nachází v uzavřeném pásmu C. S ohledem na tato nová zjištění je vhodné doplnit nové uzavřené pásmo včetně postižené oblasti.
(7) Rozhodnutí 2005/393/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2005/393/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. listopadu 2006,
kterým se Maltě uděluje odchylka od některých ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 5642)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2006/859/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [1], a zejména na čl. 26 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost předloženou Maltou dne 15. listopadu 2005,
poté, co se žádostí obeznámila členské státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 15. listopadu 2005 Malta předložila Komisi žádost o odchylku na dobu neurčitou od ustanovení kapitoly IV směrnice 2003/54/ES a od čl. 20 odst. 1 a čl. 21 odst. 1 uvedené směrnice. Výslovné zmocnění k předložení takové žádosti je obsaženo v čl. 26 odst. 1 uvedené směrnice.
(2) Malta se považuje za "malou izolovanou soustavu" ve smyslu čl. 2 odst.
26 směrnice 2003/54/ES. Podle uvedeného ustanovení se "malou izolovanou soustavou" rozumí každá soustava se spotřebou nižší než 3000 GWh v roce 1996, která získává méně než 5 % své roční spotřeby elektřiny propojením s jinými soustavami.
V roce 1996 Malta spotřebovala 1695 GWh.
Malta představuje izolovanou nepropojenou energetickou soustavu a uvedené odchylky se požadují na dobu, po kterou zůstane izolovanou soustavou.
(3) Doklady přiložené k žádosti dostatečně prokazují, že vzhledem k velikosti a struktuře trhu s elektřinou na ostrově je dosažení cíle konkurenčního trhu s elektřinou prozatím nemožné nebo prakticky neuskutečnitelné.
Za těchto okolností by otevření trhu přineslo značné potíže související zejména s bezpečností dodávek elektřiny a mělo by za následek vyšší náklady pro spotřebitele.
Kromě toho neexistuje přenosová soustava, a proto nelze určit provozovatele; bez konkurence v dodávkách také ztrácejí opodstatnění požadavky směrnice 2003/54/ES, pokud jde o přístup třetích osob k distribučním soustavám.
(4) Komise posoudila odůvodnění předložené na podporu žádosti Malty a dospěla k názoru, že odchylka ani podmínky pro její uplatnění nebudou mít vliv na konečné dosažení cílů směrnice 2003/54/ES.
(5) Odchylka požadovaná Maltou by proto měla být udělena.
(6) Avšak přesto, že žádost Malty podává náležitý popis stávající situace, nebere v úvahu možný střednědobý a dlouhodobý technický vývoj, který může vést k podstatným změnám.
Situace by proto měla být průběžně sledována,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Maltě se uděluje odchylka od kapitoly IV směrnice 2003/54/ES a od čl. 20 odst. 1 a čl. 21 odst. 1 uvedené směrnice.
Článek 2
Pokud dojde v odvětví elektroenergetiky Malty k zásadním změnám, Komise může odchylku zrušit nebo přezkoumat.
Z tohoto důvodu Malta sleduje vývoj v elektroenergetice a uvědomí Komisi o veškerých zásadních změnách v tomto odvětví, zejména informuje o nových licencích na výrobu, nových účastnících trhu a nových plánech týkajících se infrastruktury, kvůli nimž může být nezbytné odchylku přezkoumat.
Počínaje nejpozději 31. prosincem 2008 Malta navíc každé dva roky předloží Komisi všeobecnou zprávu.
Ve zprávě uvede stanovené sazby a cenovou politiku, jakož i opatření přijatá na ochranu zájmů spotřebitelů s ohledem na odchylku.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Republice Malta.
Rozhodnutí Komise
ze dne 07 listopadu 2006
o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému "Řízení a zabezpečení" transevropského vysokorychlostního železničního systému, kterým se mění příloha A rozhodnutí 2006/679/ES o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému "Řízení a zabezpečení" transevropského konvenčního železničního systému
(oznámeno pod číslem K(2006) 5211)
(Text s významem pro EHP)
(2006/860/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského železničního systému [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě konvenčního železničního systému [2], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 písm. c) a přílohy II směrnice 96/48/ES je transevropský vysokorychlostní železniční systém rozčleněn na strukturální a funkční subsystémy, včetně subsystému "Řízení a zabezpečení".
(2) Rozhodnutím Komise 2002/731/ES [3] byla stanovena první technická specifikace ("TSI") pro interoperabilitu subsystému "Řízení a zabezpečení" transevropského vysokorychlostního železničního systému.
(3) Rozhodnutím Komise 2004/447/ES byla aktualizována TSI, která tvoří přílohu rozhodnutí Komise 2002/731/ES.
(4) Je nezbytné přezkoumat uvedenou první TSI s ohledem na technický pokrok a zkušenosti získané z jejího provádění.
(5) V souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 96/48/ES a směrnice 2001/16/ES byl asociaci AEIF (jako společnému zastupujícímu subjektu) udělen mandát na přezkum a revizi uvedené první TSI.
(6) Rozhodnutím Komise 2006/679/ES byla stanovena technická specifikace pro interoperabilitu subsystému "Řízení a zabezpečení" transevropského konvenčního železničního systému.
(7) Příloha A specifikace TSI, která tvoří přílohu rozhodnutí Komise 2006/679/ES, obsahovala chybné odkazy, a měla by se proto nahradit přílohou A specifikace TSI, která tvoří přílohu tohoto rozhodnutí.
(8) Oddíl 7.4.2.3 specifikace TSI, která tvoří přílohu rozhodnutí Komise 2006/679/ES, je třeba aktualizovat s cílem lépe zohlednit zvláštní situaci lokomotiv a vlaků provozovaných na kolejích o rozchodu 1520 mm tak, jak je tato situace vzata v potaz v oddíle 7.5.2.3 specifikace TSI, která tvoří přílohu tohoto rozhodnutí.
(9) Předlohou revidované TSI se zabýval výbor zřízený směrnicí 96/48/ES.
(10) Je potřeba, aby se tato TSI při zohlednění určitých podmínek použila na novou nebo modernizovanou a obnovenou infrastrukturu.
(11) První TSI týkající se subsystému "Řízení a zabezpečení" vstoupila v platnost v roce 2002.
V důsledku stávajících smluvních závazků je třeba, aby nové subsystémy "Řízení a zabezpečení" nebo prvky interoperability či jejich obnovení a modernizace podléhaly posouzení shody v souladu s ustanoveními uvedené první TSI.
Dále je potřeba, aby první TSI zůstala použitelná, pokud jde o údržbu, o výměnu součástí subsystému, které s údržbou souvisejí, a o prvky interoperability schválené v souladu s první TSI.
Je proto třeba, aby rozhodnutí 2002/731/ES zůstalo v účinnosti, pokud jde o údržbu u projektů schválených v souladu se specifikací TSI, jež tvoří přílohu uvedeného rozhodnutí, a pokud jde o projekty týkající se nové trati a obnovení nebo modernizace stávající trati – projekty, které jsou již podstatně rozpracované nebo předmětem smlouvy, jejíž plnění k datu oznámení současného rozhodnutí probíhá.
(12) S cílem určit, do jaké míry se oblast použitelnosti první TSI a nové TSI, která tvoří přílohu tohoto rozhodnutí, liší, je potřeba, aby členské státy nejpozději šest měsíců po dni, od kterého se toto rozhodnutí použije, oznámily úplný seznam subsystémů a prvků interoperability, ve vztahu k nimž se stále použije první TSI.
(13) Tato TSI nevyžaduje používání konkrétních technologií nebo technických řešení s výjimkou případů, kdy je to nezbytně nutné pro interoperabilitu transevropského vysokorychlostního železničního systému.
(14) Na omezenou dobu umožňuje tato TSI, aby při splnění určitých podmínek byly prvky interoperability začleněny do subsystémů bez certifikace.
(15) Tato TSI se ve své současné verzi nedotýká plně všech základních požadavků.
V souladu s článkem 17 směrnice 96/48/ES mají technická hlediska, která nejsou zohledněna, v příloze G této TSI označení "otevřené body". V souladu s čl.
16 odst. 3 směrnice 96/48/ES členské státy zašlou Komisi a dalším členským státům seznam svých vnitrostátních technických předpisů týkajících se "otevřených bodů" a postupů, které se mají použít pro posouzení jejich shody.
(16) Ve vztahu ke specifickým případům popsaným v kapitole 7 této TSI zašlou členské státy Komisi a dalším členským státům postupy posuzování shody, které se mají použít.
(17) TSI určí fáze, které mají proběhnout, s cílem uskutečnit postupný přechod od současného stavu do konečného stavu, ve kterém bude dodržování TSI obecnou normou.
(18) To vyžaduje, aby v každém členském státě byl vytvořen vnitrostátní prováděcí plán specifikace TSI.
(19) Přechod na cílový systém třídy A, jak jej definuje TSI, vyžaduje přijetí vhodných opatření na vnitrostátní úrovni, která by takový přechod usnadnila, a je nutné věnovat zvláštní pozornost vnějším specifickým přenosovým modulům pro vnitrostátní stávající systémy řízení a zabezpečení třídy B.
(20) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 21 směrnice Rady 96/48/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise přijímá technickou specifikaci pro interoperabilitu ("TSI") subsystému "Řízení a zabezpečení" transevropského vysokorychlostní železničního systému.
Tato TSI je uvedena v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Tato TSI se použije na všechna nová, modernizovaná nebo obnovená kolejová vozidla nebo tratě transevropského vysokorychlostního železničního systému, jak je vymezeno v příloze I směrnice 96/48/ES.
Článek 3
1. S ohledem na systémy popsané v příloze B specifikace TSI a otázky uvedené v příloze G specifikace TSI a označené jako "otevřené body", jsou podmínkami, které musí být splněny pro ověření interoperability ve smyslu čl. 16 odst. 2 směrnice 96/48/ES, použitelné platné technické předpisy členského státu, který povoluje uvedení subsystémů, na něž se vztahuje toto rozhodnutí, do provozu.
2. Každý členský stát oznámí do šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí ostatním členským státům a Komisi:
a) seznam použitelných technických předpisů podle odstavce 1;
b) postupy posuzování shody a ověřování, které mají být použity při provádění použitelných technických předpisů uvedených v odstavci 1;
c) subjekty, které jmenuje pro provádění těchto postupů posuzování shody a ověřování.
Článek 4
S ohledem na otázky uvedené v kapitole 7 specifikace TSI a označené jako "specifické případy" jsou postupy posuzování shody postupy použitelné ve členských státech.
Každý členský stát oznámí do šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí ostatním členským státům a Komisi:
a) postupy posuzování shody a ověřování, které mají být použity při provádění těchto předpisů;
b) subjekty, které jmenuje pro provádění těchto postupů posuzování shody a ověřování.
Článek 5
TSI připouští přechodné období, během něhož lze posouzení shody a certifikaci prvků interoperability uskutečnit v rámci subsystému.
V tomto období oznámí členské státy Komisi, které prvky interoperability byly uvedeným způsobem posouzeny, aby bylo možné důkladně sledovat trh prvků interoperability a učinit příslušné kroky k usnadnění jeho fungování.
Článek 6
Rozhodnutí 2002/731/ES se zrušuje.
Jeho ustanovení se však nadále použijí, pokud jde o údržbu u projektů schválených v souladu se specifikací TSI, jež tvoří přílohu uvedeného rozhodnutí, a pokud jde o projekty týkající se nové trati a obnovení nebo modernizace stávající trati – projekty, které jsou již podstatně rozpracované nebo předmětem smlouvy, jejíž plnění k datu oznámení současného rozhodnutí probíhá.
Členské státy nejpozději šest měsíců po dni, od kterého se toto rozhodnutí použije, oznámí Komisi úplný seznam subsystémů a prvků interoperability, ve vztahu k nimž se nadále použije rozhodnutí 2002/731/ES.
Článek 7
Členské státy vypracují vnitrostátní prováděcí plán TSI podle kritérií uvedených v kapitole 7 přílohy.
Předají tento prováděcí plán ostatním členským státům a Komisi nejpozději šest měsíců po dni, od kterého se toto rozhodnutí použije.
Komise na základě těchto vnitrostátních plánů vypracuje směrný plán EU podle zásad stanovených v kapitole 7 přílohy.
Článek 8
Členské státy zajistí, aby funkčnost stávajících systémů třídy B uvedených v příloze B TSI, jakož i jejich rozhraní zůstaly zachovány podle současného určení, s výjimkou úprav, které by mohly být považovány za nezbytné pro opravu bezpečnostních nedostatků těchto systémů.
Členské státy poskytnou informace týkající se stávajících systémů, které jsou nezbytné pro účely vývoje a bezpečnostní certifikace přístrojů umožňujících interoperabilitu zařízení třídy A podle přílohy A specifikace TSI s jejich stávajícími zařízeními třídy B.
Článek 9
Příloha A specifikace TSI, která tvoří přílohu rozhodnutí Komise 2006/679/ES ze dne 28. března 2006 o subsystému "Řízení a zabezpečení" transevropského konvenčního železničního systému, se nahrazuje přílohou A specifikace TSI, která tvoří přílohu tohoto rozhodnutí.
Oddíl 7.4.2.3 specifikace TSI, která tvoří přílohu rozhodnutí Komise 2006/679/ES ze dne 28. března 2006, se nahrazuje oddílem 7.5.2.3 specifikace TSI, která tvoří přílohu tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Toto rozhodnutí se použije ode dne vyhlášení.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. července 2006
o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému "Kolejová vozidla – nákladní vozy" transevropského konvenčního železničního systému
(oznámeno pod číslem K(2006) 3345)
(Text s významem pro EHP)
(2006/861/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě konvenčního železničního systému [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 písm. c) směrnice 2001/16/ES je transevropský konvenční železniční systém rozčleněn na strukturální a funkční subsystémy.
(2) Podle čl. 23 odst. 1 směrnice se má na subsystém "Kolejová vozidla – nákladní vozy" vztahovat technická specifikace pro interoperabilitu (TSI).
(3) Jako první krok musí Evropská asociace pro železniční interoperabilitu (European Association for Railway Interoperability – AEIF), která byla jmenována jako společný reprezentativní orgán, vypracovat návrh TSI.
6 odst. 1 směrnice 2001/16/ES pověřena vypracováním návrhu TSI pro subsystém "Kolejová vozidla – nákladní vozy".
Základní parametry tohoto návrhu TSI byly přijaty rozhodnutím Komise 2004/ 446/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se vymezují základní parametry technických specifikací pro interoperabilitu pro "Hluk", "Nákladní vozy" a "Telematické aplikace v nákladní dopravě" podle směrnice 2001/16/ES [2].
(5) Návrh TSI vypracovaný podle základních parametrů doprovázela úvodní zpráva obsahující analýzu nákladů a přínosů podle čl. 6 odst. 5 směrnice.
(6) Návrh TSI byl se zřetelem k úvodní zprávě přezkoumán výborem zřízeným podle směrnice Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému [3] a uvedený ve článku 21 směrnice 2001/16/ES.
(7) Směrnice 2001/16/ES a TSI se vztahují na obnovu, nikoliv však na výměny při údržbě.
Členské státy se však vyzývají, aby tam, kde je to možné a zdůvodnitelné rozsahem údržbových prací, uplatňovaly TSI u výměn při údržbě.
(8) Uvádění do provozu nových, renovovaných nebo modernizovaných vozidel musí též v plné míře přihlížet k dopadu na životní prostředí, což zahrnuje i hluk.
Je proto důležité, aby TSI, která je předmětem tohoto rozhodnutí, se prováděla současně s požadavky TSI týkající se hluku, a to do míry, v jaké se TSI "Hluk" vztahuje na nákladní vozy.
(9) Současná verze TSI se nezabývá plně všemi aspekty interoperability, přičemž položky, kterými se nezabývá, jsou v příloze JJ TSI uvedeny jako "otevřené body". Vzhledem k tomu, že interoperabilita se musí v souladu s čl.
16 odst. 2 směrnice 2001/16/ES ověřit pomocí odkazu na požadavky TSI, je nezbytné pro přechodné období mezi zveřejněním tohoto rozhodnutí a plným provedením přiložené TSI stanovit podmínky, kterým musí být vyhověno navíc k těm, na které výslovně odkazuje přiložená TSI.
(10) Jednotlivé členské státy mají informovat ostatní členské státy a Komisi o příslušných vnitrostátních technických pravidlech používaných pro dosažení interoperability a plnění základních požadavků směrnice 2001/16/ES, o orgánech jmenovaných pro provádění postupů při posuzování shody nebo vhodnosti použití, jakož i o používaném schvalovacím postupu pro ověřování interoperability subsystémů ve smyslu čl. 16 odst. 2 směrnice 2001/16/ES. Pro tento poslední účel by členské státy měly uplatňovat v největší možné míře zásady a měřítka stanovená směrnicí 2001/16/ES pro provádění čl. 16 odst. 2, a to při využití subjektů oznámených podle článku 20 směrnice 2001/16/ES. Komise by měla provést analýzu informací poskytnutých členskými státy ve formě vnitrostátních pravidel, postupů, orgánů pověřených prováděním postupů a doby trvání těchto postupů a tam, kde je to vhodné, jednat s výborem o potřebě přijetí případných dalších opatření.
(11) Dotyčná TSI by neměla vyžadovat použití určitých technologií nebo technických řešení s výjimkou případů, kdy je to naprosto nezbytné pro interoperabilitu transevropského konvenčního železničního systému.
(12) TSI vychází z nejlepších odborných znalostí dostupných v době přípravy příslušného návrhu.
Vývoj technologie, provozních, bezpečnostních nebo společenských požadavků si může vyžádat nezbytné změny nebo doplnění této TSI. Tam, kde je to vhodné, bude v souladu s čl.
6 odst. 3 směrnice 2001/16/ES zahájen proces revize nebo aktualizace.
(13) S cílem podpořit inovaci a přihlédnout k získaným zkušenostem bude TSI podrobena pravidelné revizi.
(14) U případných navrhovaných inovačních řešení stanoví výrobce nebo zadavatel odchylku od příslušné části TSI.
Evropská železniční agentura vypracuje konečné znění příslušných specifikací funkcí a rozhraní daného řešení a připraví metody posuzování.
(15) Provoz nákladních vozů se v současné době řídí stávajícími vnitrostátními, dvoustrannými, vícestrannými nebo mezinárodními dohodami.
Je důležité, aby takové dohody nebyly překážkou současnému a budoucímu směřování k interoperabilitě.
Z tohoto důvodu je nezbytné, aby Komise posoudila tyto dohody a určila, zda není třeba TSI předkládanou v tomto rozhodnutí odpovídajícím způsobem revidovat.
(16) S cílem zabránit případnému nedorozumění je třeba uvést, že ustanovení rozhodnutí Komise 2004/446/ES, která se týkají základních parametrů transevropského konvenčního železničního systému, se již nepoužijí.
(17) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice Rady 96/48/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Komise tímto přijímá technickou specifikaci pro interoperabilitu (TSI) týkající se subsystému "Kolejová vozidla – nákladní vozy" transevropského konvenčního systému podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/16/ES.
TSI je uvedena v příloze tohoto rozhodnutí.
Tato TSI je plně použitelná pro kolejová vozidla – nákladní vozy transevropského konvenčního železničního systému, jak jsou definována v příloze I směrnice 2001/16/ES, při zohlednění článků 2 a 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. S ohledem na záležitosti označené v příloze JJ TSI jako "otevřené body", jsou podmínkami, které musí být splněny pro ověření interoperability podle čl. 16 odst. 2 směrnice 2001/16/ES, použitelné platné technické předpisy členského státu, který povoluje uvedení subsystému popsaného v tomto rozhodnutí do provozu.
2. Každý členský stát oznámí do šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí ostatním členským státům a Komisi:
a) seznam použitelných technických předpisů podle odstavce 1;
b) postupy posuzování shody a ověřování, které mají být použity při provádění těchto předpisů;
c) subjekty, které pověřuje prováděním postupů posuzování shody a ověřování.
Článek 3
Do šesti měsíců ode dne, kdy vstoupí v platnost přiložená TSI, uvědomí členské státy Komisi o následujících typech dohod:
a) vnitrostátní, dvoustranné nebo vícestranné dohody mezi členskými státy a železničními podniky nebo provozovateli infrastruktury, uzavřené na dobu neurčitou, nebo určitou, jejichž potřeba vznikla v důsledku velmi specifických nebo místních charakteristik zamýšlené dopravní služby;
b) dvoustranné nebo vícestranné dohody mezi železničními podniky, provozovateli infrastruktury nebo úřady bezpečnosti, poskytujícími významnou úroveň místní nebo regionální interoperability;
c) mezinárodní dohody mezi jedním nebo více členskými státy a alespoň jednou třetí zemí anebo mezi železničními podniky či provozovateli infrastruktury členských států a alespoň jedním železničním podnikem nebo provozovatelem infrastruktury v třetí zemi poskytujícím významnou úroveň místní nebo regionální interoperability.
Článek 4
Ustanovení rozhodnutí 2004/446/ES, která se týkají základních parametrů transevropského konvenčního železničního systému, se ode dne, kdy se toto rozhodnutí stane použitelným, nadále neuplatňují.
Článek 5
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost šest měsíců od data jeho oznámení.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. května 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Malajsií podle článku XXIV:6 a článku XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii
(2006/862/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV:6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise za konzultací s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise ukončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Malajsií podle článku XXIV:6 a článku XXVIII GATT 1994.
Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Malajsií podle článku XXIV:6 a článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, pokud jde o odvolání určitých koncesí v souvislosti s odvoláním listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [1].
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. listopadu 2006,
kterým se mění rozhodnutí Rady 2004/793/ES o uzavření konzultací s Republikou Togo podle článku 96 dohody z Cotonou
(2006/863/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na dohodu o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1], pozměněnou v Lucemburku dne 25. června 2005 [2], a zejména s ohledem na článek 96 uvedené dohody,
s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, o opatřeních, jež mají být přijata, a postupech, jež je třeba dodržovat při provádění dohody o partnerství AKT–ES [3], a zejména při provádění článku 3 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2004/793/ES ze dne 15. listopadu 2004 o uzavření konzultací s Republikou Togo podle článku 96 dohody z Cotonou [4] je platné po dobu 24 měsíců počínaje dnem přijetí, během níž má být sledováno plnění odpovídajících opatření.
(2) Politická krize v roce 2005, ke které došlo po smrti prezidenta Eyadémy, představovala neočekávanou událost, která narušila původní harmonogram plnění závazků přijatých tožskou vládou a nedovolila dosáhnout stanovených cílů v původně požadovaných termínech, zejména uspořádání předčasných parlamentních voleb.
(3) Na konci období sledování byly četné závazky splněny a na základě nejdůležitějších zbylých závazků byly již zahájeny konkrétní iniciativy.
Některá důležitá opatření související se základními prvky dohody z Cotonou však musí být ještě provedena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Platnost rozhodnutí 2004/793/ES o uzavření konzultací s Republikou Togo podle článku 96 dohody z Cotonou je prodloužena o dobu 12 měsíců, tj. do 15. listopadu 2007.
Platnost bude pravidelně přezkoumána každých šest měsíců.
Článek 2
Opatření přijatá v rámci rozhodnutí 2004/793/ES odpovídající opatřením uvedeným v článku 96 odst. 2 písm. c) smlouvy z Cotonou se upravují způsobem uvedeným v návrhu dopisu připojenému k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2006,
kterým se zrušuje rozhodnutí Komise 2005/613/ES, kterým se přijímá závazek nabídnutý v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken pocházejících mimo jiné ze Saúdské Arábie
(oznámeno pod číslem K(2006) 5776)
(2006/864/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) V březnu 2005 uložila Rada nařízením (ES) č. 428/2005 [2] konečné antidumpingové clo na dovozy polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky a Saúdské Arábie, změnila platná konečná antidumpingová cla z dovozů stejných výrobků pocházejících z Korejské republiky a zastavila antidumpingové řízení týkající se dovozů pocházejících z Tchaj-wanu.
(2) Rozhodnutím 2005/613/ES [3] Komise přijala cenový závazek nabídnutý saúdskoarabskou společností Saudi Basic Industries Corporation (dále jen "společnost") a všemi společnostmi ve spojení včetně Arabian Industrial Fibres Company (Ibn Rushd), výrobce ve spojení daného výrobku.
B. DOBROVOLNÉ ZRUŠENÍ ZÁVAZKU
(3) Uvedená společnost Komisi v srpnu 2006 oznámila, že má v úmyslu svůj závazek zrušit.
C. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2005/613/ES
(4) S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedeného závazku zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 2005/613/ES,
ROZHODLA:
Článek 1
Rozhodnutí Komise 2005/613/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady 2006/865/SZBP
ze dne 28. listopadu 2006,
kterým se provádí společná akce 2005/824/SZBP o policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/824/SZBP ze dne 24. listopadu 2005 o policejní misi Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedené společné akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. listopadu 2005 přijala Rada společnou akci 2005/824/SZBP, která stanoví, že EUPM má pokračovat do 31. prosince 2007 a že má být určena finanční referenční částka pro rok 2007.
(2) EUPM bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Finanční referenční částka určená na krytí výdajů spojených s prováděním společné akce 2005/824/SZBP činí 12150000 EUR pro rok 2007.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Výdaje jsou způsobilé ode dne 21. listopadu 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2006/866/SZBP
ze dne 30. listopadu 2006
o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/921/SZBP ze dne 25. listopadu 2002 o prodloužení mandátu Pozorovatelské mise Evropské unie [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 této společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 21. listopadu 2005 přijala Rada rozhodnutí 2005/808/SZBP [2] o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) paní Maryse DAVIETOVÉ.
Podle uvedeného rozhodnutí skončí její mandát dnem 31. prosince 2006.
(2) Dne 30. listopadu 2006 přijala Rada společnou akci 2006/867/SZBP, kterou se prodlužuje a mění mandát Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) do 31. prosince 2007.
(3) Mandát vedoucí mise EUMM by proto měl být také prodloužen,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Mandát paní Maryse DAVIETOVÉ jako vedoucí mise EUMM se prodlužuje do 31. prosince 2007.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. července 2005
o uzavření Dohody o ochraně africko-euroasijských stěhovavých vodních ptáků jménem Evropského společenství
(2006/871/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou, čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem a čl. 300 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství je smluvní stranou Úmluvy o ochraně stěhovavých druhů volně žijících živočichů (dále jen "Bonnská úmluva") [2].
(2) Článek IV Bonnské úmluvy upravuje uzavírání regionálních dohod, které by pro druhy s nepříznivým záchovným statusem (druhy uvedené v příloze II) měly být uzavřeny co nejdříve.
(3) Druhy vodního ptactva s africko-euroasijskou dráhou letu uvedené v příloze II si zaslouží okamžitou pozornost, aby se zlepšil stav jejich záchovný status a shromáždily se informace, které budou základem pro vhodná strategická rozhodnutí.
(4) První konference stran Bonnské úmluvy rozhodla o vypracování Dohody o ochraně západopalearktických druhů čeledi Anatidae.
Návrh dohody byl následně vypracován a přejmenován tak, aby zahrnoval i další druhy stěhovavých vodních ptáků.
(5) V oblasti, které se tato dohoda týká, přijalo Společenství směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků [3] a 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [4].
(6) Komise se jménem Společenství a v souladu se směrnicemi pro vyjednávání vydanými Radou dne 7. června 1995 zúčastnila jednání, které proběhlo ve dnech 12. až 16. června 1995 v Haagu.
Na tomto jednání byla obecnou shodou přijata Dohoda o ochraně africko-euroasijských stěhovavých vodních ptáků (dále jen "dohoda").
(7) Dohoda byla otevřena k podpisu dnem 16. října 1995.
Jménem Společenství byla podepsána dne 1. září 1997.
V platnost vstoupila dne 1. listopadu 1999.
(8) Článek X dohody stanoví, že změny příloh vstoupí v platnost devadesát dnů po zasedání stran, na kterém jsou přijaty, a to pro všechny strany s výjimkou těch, které uplatní výhradu v souladu s odstavcem 6 uvedeného článku.
(9) Přílohy dohody byly změněny usneseními na prvním zasedání stran, které proběhlo v listopadu 1999 v jihoafrickém Kapském městě, a na druhém zasedání stran, které proběhlo v září 2002 v německém Bonnu.
(10) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o ochraně africko-euroasijských stěhovavých vodních ptáků se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu anebo osoby zmocněné uložit listinu o schválení u vlády Nizozemského království, které je podle článku XVII dohody depozitářem dohody.
Článek 3
1. Pokud jde o záležitosti spadající do pravomoci Společenství, je Komise oprávněna schvalovat změny příloh dohody přijaté v souladu s čl. X odst. 5 dohody jménem Společenství.
2. Při plnění tohoto úkolu je Komisi nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
3. Oprávnění podle odstavce 1 je omezeno na změny, které jsou slučitelné s právními předpisy Společenství o ochraně volně žijících ptáků a jejich přírodních stanovišť a neznamenají změnu těchto předpisů.
4. Kdykoli nebude změna příloh dohody provedena v příslušném právním předpisu Společenství do devadesáti dnů ode dne jejího přijetí na zasedání stran, uplatní Komise před uplynutím této devadesátidenní lhůty formou písemného oznámení depozitáři výhradu k této změně v souladu s čl. X odst. 6 dohody. Pokud bude změna následně provedena, Komise výhradu neprodleně odvolá.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. listopadu 2006
o podpisu Protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé o posuzování shody a akceptaci průmyslových výrobků (PECA) jménem Společenství
(2006/872/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [1] vstoupila v platnost dnem 1. února 1995.
(2) Článek 75 evropské dohody stanoví, že cílem spolupráce v oblastech normalizace a posuzování shody bude uzavření dohod o vzájemném uznávání.
(3) Komise sjednala jménem Společenství protokol k evropské dohodě o posuzování shody a akceptaci průmyslových výrobků.
(4) Protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé o posuzování shody a akceptaci průmyslových výrobků (PECA), parafovaný
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. listopadu 2006
o uzavření Protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé o posuzování shody a akceptaci průmyslových výrobků (PECA)
(2006/873/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou, čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [1], vstoupila v platnost dnem 1. února 1995.
(2) Článek 75 Evropské dohody stanoví, že cílem spolupráce v oblastech normalizace a posuzování shody bude uzavření dohod o vzájemném uznávání.
(3) Článek 110 Evropské dohody stanoví, že Rada přidružení může jakoukoli ze svých pravomocí delegovat na Výbor pro přidružení.
(4) Článek 2 rozhodnutí Rady a Komise 94/907/ES, ESUO, Euratom ze dne 19. prosince 1994 o uzavření Evropské dohody mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [2] stanoví rozhodovací postupy Společenství a předkládání postoje Společenství v Radě přidružení a ve Výboru pro přidružení.
(5) Protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé o posuzování shody a akceptaci průmyslových výrobků (PECA) byl podepsán v Bukurešti dne 27. října 2006 jménem Společenství a měl by být schválen.
(6) Měly by být stanoveny příslušné vnitřní postupy zajišťující řádné fungování protokolu.
(7) Je nezbytné zmocnit Komisi, aby po konzultaci se zvláštním výborem jmenovaným Radou mohla navrhovat jisté technické změny tohoto protokolu a přijímat určitá rozhodnutí ohledně jeho provádění,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé o posuzování shody a akceptaci průmyslových výrobků (PECA) (dále jen "protokol"), včetně k němu připojených prohlášení, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu a prohlášení se připojují k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
Pokud jde o vstup protokolu v platnost, předá předseda Rady jménem Společenství diplomatickou nótu uvedenou v článku 17 protokolu [4].
Článek 3
1. Komise po konzultaci se zvláštním výborem jmenovaným Radou:
a) uvádí v účinnost oznámení subjektů, jejich potvrzení, pozastavení a zrušení a jmenuje společný tým nebo týmy odborníků v souladu s články 10, 11 a čl. 14 písm. c) protokolu;
b) zajišťuje konzultace, výměnu informací, žádosti o ověření a o účast na ověřování v souladu s články 3, 11, 12 a čl. 14 písm. d) a e) a oddíly III a IV příloh protokolu;
c) je-li to nezbytné, odpovídá na žádosti v souladu s článkem 11 a oddíly III a IV příloh protokolu.
2. Po konzultaci se zvláštním výborem uvedeným v odstavci 1 tohoto článku Komise určí postoj, který má Společenství zaujmout v Radě přidružení a popřípadě ve Výboru pro přidružení, pokud jde o:
a) změny příloh v souladu s čl. 14 písm. a) protokolu;
b) doplnění nových příloh v souladu s čl. 14 písm. b) protokolu;
c) jakékoli rozhodnutí týkající se nesouhlasu s výsledky ověřování a částečného nebo úplného pozastavení činnosti některého z oznámených subjektů v souladu s čl. 11 druhým a třetím pododstavcem protokolu;
d) jakákoli opatření přijatá při uplatnění ochranných doložek v oddíle IV příloh protokolu;
e) jakákoli opatření týkající se ověřování, pozastavení nebo stažení průmyslových výrobků, které získaly vzájemnou akceptaci podle článku 4 protokolu.
3. Ve všech ostatních případech určí postoj, který má Společenství s ohledem na tento protokol zaujmout
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. listopadu 2006
o přistoupení Společenství k předpisu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 107 o jednotných ustanoveních pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce
(Text s významem pro EHP)
(2006/874/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 97/836/ES ze dne 27. listopadu 1997 o přistoupení Evropského společenství k Dohodě Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (revidovaná dohoda z roku 1958) [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 2 druhou odrážku uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Normalizované požadavky předpisu č. 107 o ustanoveních pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce se zaměřují zejména na odstranění technických překážek při obchodování s motorovými vozidly mezi smluvními stranami a na zaručení vysoké úrovně bezpečnosti a ochrany při používání vozidel.
(2) Komise se proto domnívá, že by se předpis č. 107 měl stát součástí systému Společenství pro schvalování typu motorových vozidel,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Společenství použije předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 107 o jednotných ustanoveních pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce.
2. Znění předpisu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů č. 107 o jednotných ustanoveních pro schvalování vozidel kategorie M2 nebo M3 z hlediska jejich celkové konstrukce se stává součástí systému Společenství pro schvalování typu motorových vozidel.
Článek 3
Komise o tomto rozhodnutí uvědomí generálního tajemníka Organizace spojených národů.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2006,
kterým se schvalují programy eradikace a sledování chorob zvířat a některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a programy prevence zoonóz, předložené členskými státy pro rok 2007
(oznámeno pod číslem K(2006) 5677)
(2006/875/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 6 a články 29 a 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 90/424/EHS stanoví možnost finančního příspěvku Společenství na eradikaci a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [2] stanoví roční programy eradikace a sledování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, ovcí a koz.
(3) Členské státy předložily programy eradikace a sledování některých chorob zvířat, prevence zoonóz a eradikace a sledování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) na svých územích.
(4) Po prozkoumání těchto programů se dospělo k závěru, že jsou v souladu s příslušnými veterinárními předpisy Společenství, a zejména s kritérii Společenství, která se týkají eradikace těchto chorob, v souladu s rozhodnutím Rady 90/638/EHS ze dne 27. listopadu 1990, kterým se stanoví kritéria Společenství pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat [3].
(5) Tyto programy jsou uvedeny na seznamu programů stanoveném v rozhodnutí Komise 2006/687/ES ze dne 12. října 2006 o programech eradikace a sledování některých nákaz zvířat, prevence zoonóz, sledování TSE a o programech eradikace BSE a klusavky, které mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství [4].
(6) S ohledem na význam těchto programů pro dosažení cílů Společenství v oblasti zdraví zvířat a veřejného zdraví a povinné uplatňování programů přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) ve všech členských státech je vhodné stanovit odpovídající podíl finančního příspěvku Společenství k uhrazení nákladů, které příslušné členské státy vynaloží v souvislosti s opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí, až do maximální výše pro každý program.
(7) V zájmu lepšího řízení, účinnějšího využívání prostředků Společenství a větší průhlednosti je rovněž nutné případně stanovit u každého programu maximální částky, které budou členským státům uhrazeny v souvislosti s některými náklady, například na testy, různé očkovací látky používané v členských státech a na odškodnění vlastníků za ztráty způsobené porážkou nebo utracením zvířat.
(8) Podle nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [5] mají být programy eradikace a tlumení nákaz zvířat financovány v rámci Evropského zemědělského záručního fondu.
Pro účely finanční kontroly se použijí články 9, 36 a 37 uvedeného nařízení.
(9) Výskyt vztekliny na území uvnitř Evropské unie představuje stálý zdroj nové nákazy v okolních oblastech.
Proto je vhodnější přistoupit k eradikaci vztekliny spíše než k vytvoření ochranného pásma očkování kolem takového území, které by muselo být udržováno neustále.
(10) Finanční příspěvek Společenství by měl být poskytnut pod podmínkou, že plánované činnosti jsou prováděny efektivně a že příslušné orgány poskytují všechny nezbytné informace ve lhůtách stanovených v tomto rozhodnutí.
(11) Je nutné objasnit přepočítací koeficient, který se použije na žádosti o platbu předložené v národní měně podle čl. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [6].
(12) Schválením některých programů by nemělo být dotčeno rozhodnutí Komise o pravidlech pro eradikaci těchto chorob na základě vědeckého doporučení.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
VZTEKLINA
Článek 1
1. Programy eradikace vztekliny předložené Českou republikou, Německem, Estonskem, Lotyšskem, Litvou, Maďarskem, Rakouskem, Polskem, Slovinskem, Slovenskem a Finskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na laboratorní testy a nákup a distribuci očkovací látky a návnad pro programy, a nepřesáhne částku:
a) 490000 EUR pro Českou republiku;
b) 850000 EUR pro Německo;
c) 925000 EUR pro Estonsko;
d) 1200000 EUR pro Lotyšsko;
e) 1850000 EUR pro Maďarsko;
f) 185000 EUR pro Rakousko;
g) 4850000 EUR pro Polsko;
h) 375000 EUR pro Slovinsko;
i) 500000 EUR pro Slovensko;
j) 112000 EUR pro Finsko.
3. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů vynaložených Litvou na laboratorní testy a 100 % nákladů vynaložených Litvou na nákup a distribuci očkovací látky a návnad mimo její území a nepřesáhne 600000 EUR.
4. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) 0,5 EUR za dávku na nákup jedné dávky očkovací látky pro programy uvedené v odst. 2 písm. c) a d); a
b) 0,3 EUR na dávku na nákup jedné dávky očkovací látky pro ostatní programy uvedené v odstavcích 2 a 3.
KAPITOLA II
BRUCELÓZA SKOTU
Článek 2
1. Programy eradikace brucelózy skotu předložené Španělskem, Irskem, Itálií, Kyprem, Portugalskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na laboratorní testy, odškodnění vlastníků za ztráty způsobené porážkou zvířat v rámci těchto programů a na nákup dávek očkovacích látek, a nepřesáhne částku:
a) 3500000 EUR pro Španělsko;
b) 1100000 EUR pro Irsko;
c) 2000000 EUR pro Itálii;
d) 95000 EUR pro Kypr;
e) 1600000 EUR pro Portugalsko;
f) 1100000 EUR pro Spojené království.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) za test bengálskou červení 0,2 EUR na test;
b) za séroaglutinační test (SAT) 0,2 EUR na test;
c) za test reakce vazby komplementu 0,4 EUR na test;
d) za test ELISA 1 EUR na test;
e) za nákup jedné dávky očkovací látky 0,5 EUR za dávku.
KAPITOLA III
TUBERKULÓZA SKOTU
Článek 3
1. Programy eradikace tuberkulózy skotu předložené Španělskem, Itálií, Polskem a Portugalskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na tuberkulinaci, laboratorní testy a odškodnění vlastníků za ztráty způsobené porážkou zvířat v rámci těchto programů, a nepřesáhne částku:
a) 3000000 EUR pro Španělsko;
b) 2500000 EUR pro Itálii;
c) 1100000 EUR pro Polsko;
d) 450000 EUR pro Portugalsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) za tuberkulinaci 0,8 EUR na test;
b) za test na interferon gama 5 EUR na test.
KAPITOLA IV
ENZOOTICKÁ LEUKÓZA SKOTU
Článek 4
1. Programy eradikace enzootické leukózy skotu předložené Estonskem, Itálií, Lotyšskem, Litvou, Polskem a Portugalskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na laboratorní testy a odškodnění vlastníků za ztráty způsobené porážkou zvířat v rámci těchto programů, a nepřesáhne částku:
a) 20000 EUR pro Estonsko;
b) 400000 EUR pro Itálii;
c) 35000 EUR pro Lotyšsko;
d) 135000 EUR pro Litvu;
e) 2300000 EUR pro Polsko;
f) 225000 EUR pro Portugalsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) za test ELISA 0,5 EUR na test;
b) za imunodifúzní test v agarovém gelu 0,5 EUR na test.
KAPITOLA V
BRUCELÓZA OVCÍ A KOZ
Článek 5
1. Programy eradikace brucelózy ovcí a koz předložené Řeckem, Španělskem, Francií, Itálií, Kyprem a Portugalskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na nákup očkovacích látek, laboratorní testy a odškodnění vlastníků za ztráty způsobené porážkou zvířat v rámci těchto programů, a nepřesáhne částku:
a) 5000000 EUR pro Španělsko;
b) 200000 EUR pro Francii;
c) 4000000 EUR pro Itálii;
d) 120000 EUR pro Kypr;
e) 1600000 EUR pro Portugalsko.
3. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy Řeckem na nákup očkovacích látek a na platy smluvních veterinárních lékařů speciálně najatých pro tento program, a nepřesáhne částku 650000 EUR.
4. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) za test bengálskou červení 0,2 EUR na test;
b) za test reakce vazby komplementu 0,4 EUR na test;
c) za nákup jedné dávky očkovací látky 0,1 EUR za dávku.
KAPITOLA VI
KATARÁLNÍ HOREČKA OVCÍ
Článek 6
1. Programy eradikace a sledování katarální horečky ovcí předložené Španělskem, Francií, Itálií a Portugalskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na laboratorní testy v rámci virologického, sérologického a entomologického dozoru a na nákup pastí a očkovacích látek, a nepřesáhne částku:
a) 4900000 EUR pro Španělsko;
b) 160000 EUR pro Francii;
c) 1300000 EUR pro Itálii;
d) 600000 EUR pro Portugalsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) za test ELISA 2,5 EUR na test;
b) za nákup jedné dávky očkovací látky 0,5 EUR za dávku.
KAPITOLA VII
NĚKTERÉ ZOONOTICKÉ SALMONELÓZY U PLEMENNÉ DRŮBEŽE
Článek 7
1. Programy tlumení salmonelóz u plemenné drůbeže předložené Belgií, Českou republikou, Dánskem, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Kyprem, Lotyšskem, Maďarskem, Nizozemskem, Rakouskem, Polskem, Portugalskem a Slovenskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na bakteriologické testy, na odškodnění vlastníků za ztráty způsobené utracením ptáků a likvidací vajec a na nákup dávek očkovacích látek, a nepřesáhne částku:
a) 660000 EUR pro Belgii;
b) 330000 EUR pro Českou republiku;
c) 250000 EUR pro Dánsko;
d) 175000 EUR pro Německo;
e) 27000 EUR pro Estonsko;
f) 60000 EUR pro Řecko;
g) 2000000 EUR pro Španělsko;
h) 875000 EUR pro Francii;
i) 175000 EUR pro Irsko;
j) 320000 EUR pro Itálii;
k) 40000 EUR pro Kypr;
l) 60000 EUR pro Lotyšsko;
m) 60000 EUR pro Maďarsko;
n) 1350000 EUR pro Nizozemsko;
o) 80000 EUR pro Rakousko;
p) 2000000 EUR pro Polsko;
q) 450000 EUR pro Portugalsko;
r) 205000 EUR pro Slovensko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) za bakteriologický test 5,0 EUR na test;
b) za nákup jedné dávky očkovací látky 0,05 EUR za dávku.
KAPITOLA VIII
KLASICKÝ MOR PRASAT A AFRICKÝ MOR PRASAT
Článek 8
1. Programy tlumení a sledování:
a) klasického moru prasat předložené Německem, Francií, Lucemburskem, Slovinskem a Slovenskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007;
b) klasického moru prasat a afrického moru prasat předložené Itálií se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na virologické a sérologické testy domácích prasat a volně žijících prasat a u programů předložených Německem, Francií a Slovenskem rovněž na nákup a distribuci očkovacích látek a návnad, a nepřesáhne částku:
a) 800000 EUR pro Německo;
b) 500000 EUR pro Francii;
c) 140000 EUR pro Itálii;
d) 35000 EUR pro Lucembursko;
e) 25000 EUR pro Slovinsko;
f) 400000 EUR pro Slovensko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) za test ELISA 2,5 EUR na test;
b) za nákup jedné dávky očkovací látky 0,5 EUR za dávku.
KAPITOLA IX
AUJESZKYHO CHOROBA
Článek 9
1. Programy eradikace Aujeszkyho choroby předložené Belgií a Španělskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů na laboratorní testy a nepřesáhne částku:
a) 250000 EUR pro Belgii;
b) 350000 EUR pro Španělsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne částku 1 EUR na jeden test ELISA.
KAPITOLA X
VEZIKULÁRNÍ CHOROBA PRASAT
Článek 10
1. Program eradikace vezikulární choroby prasat předložený Itálií se schvaluje na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů na laboratorní testy a nepřesáhne částku 120000 EUR.
KAPITOLA XI
HYDROPERIKARTRITIDA, BABESIÓZA A ANAPLASMÓZA (POSEIDOM)
Článek 11
1. Programy eradikace hydroperikartritidy, babesiózy a anaplasmózy (Poseidom) přenášené vektorovým hmyzem ve francouzských zámořských departementech Guadeloupe, Martinik a Réunion předložené Francií se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy Francií na provádění programů uvedených v odstavci 1, a nepřesáhne částku 50000 EUR.
KAPITOLA XII
PROGRAMY ZJIŠŤOVÁNÍ INFLUENZY PTÁKŮ U DRŮBEŽE A VOLNĚ ŽIJÍCÍCH PTÁKŮ
Článek 12
1. Programy zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků předložené Belgií, Českou republikou, Dánskem, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Lucemburskem, Maďarskem, Maltou, Nizozemskem, Rakouskem, Polskem, Portugalskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem, Švédskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem na analýzu vzorků, a nepřesáhne částku:
a) 66000 EUR pro Belgii;
b) 74000 EUR pro Českou republiku;
c) 160000 EUR pro Dánsko;
d) 243000 EUR pro Německo;
e) 40000 EUR pro Estonsko;
f) 42000 EUR pro Řecko;
g) 82000 EUR pro Španělsko;
h) 280000 EUR pro Francii;
i) 59000 EUR pro Irsko;
j) 510000 EUR pro Itálii;
k) 15000 EUR pro Kypr;
l) 15000 EUR pro Lotyšsko;
m) 12000 EUR pro Litvu;
n) 10000 EUR pro Lucembursko;
o) 110000 EUR pro Maďarsko;
p) 5000 EUR pro Maltu;
q) 126000 EUR pro Nizozemsko;
r) 42000 EUR pro Rakousko;
s) 87000 EUR pro Polsko;
t) 121000 EUR pro Portugalsko;
u) 32000 EUR pro Slovinsko;
v) 21000 EUR pro Slovensko;
w) 27000 EUR pro Finsko;
x) 130000 EUR pro Švédsko;
y) 275000 EUR pro Spojené království.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za testy zahrnuté v programech, nepřesáhne:
a) pro test ELISA : 1 EUR na test;
b) pro imunodifúzní test v agarovém gelu : 1,2 EUR na test;
c) pro test HI na H5/H7 : 12 EUR na test;
d) pro test izolace viru : 30 EUR na test;
e) pro test PCR : 15 EUR na test.
KAPITOLA XIII
SLEDOVÁNÍ PŘENOSNÝCH SPONGIFORMNÍCH ENCEFALOPATIÍ
Článek 13
1. Programy sledování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) předložené Belgií, Českou republikou, Dánskem, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Lucemburskem, Maďarskem, Maltou, Nizozemskem, Rakouskem, Polskem, Portugalskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem, Švédskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví ve výši 100 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na provádění uvedených programů, a nepřesáhne částku:
a) 2084000 EUR pro Belgii;
b) 1059000 EUR pro Českou republiku;
c) 1680000 EUR pro Dánsko;
d) 11307000 EUR pro Německo;
e) 233000 EUR pro Estonsko;
f) 1827000 EUR pro Řecko;
g) 10237000 EUR pro Španělsko;
h) 24815000 EUR pro Francii;
i) 6755000 EUR pro Irsko;
j) 3375000 EUR pro Itálii;
k) 348000 EUR pro Kypr;
l) 312000 EUR pro Lotyšsko;
m) 645000 EUR pro Litvu;
n) 146000 EUR pro Lucembursko;
o) 784000 EUR pro Maďarsko;
p) 90000 EUR pro Maltu;
q) 5112000 EUR pro Nizozemsko;
r) 1759000 EUR pro Rakousko;
s) 3744000 EUR pro Polsko;
t) 2115000 EUR pro Portugalsko;
u) 308000 EUR pro Slovinsko;
v) 1088000 EUR pro Slovensko;
w) 839000 EUR pro Finsko;
x) 2020000 EUR pro Švédsko;
y) 6781000 EUR pro Spojené království.
3. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v odstavci 1 je určen na provedené testy a maximální částka nepřekročí:
a) 6 EUR na test v případě testů prováděných u skotu podle přílohy III nařízení (ES) č. 999/2001;
b) 30 EUR na test v případě testů prováděných u ovcí a koz podle přílohy III nařízení (ES) č. 999/2001;
c) 50 EUR na test v případě testů prováděných u jelenovitých podle přílohy III nařízení (ES) č. 999/2001;
d) 145 EUR na test v případě základních molekulárních diskriminačních testů prováděných podle přílohy X kapitoly C bodu 3.2 písm. c) podbodu i) nařízení (ES) č. 999/2001.
KAPITOLA XIV
ERADIKACE BOVINNÍ SPONGIFORMNÍ ENCEFALOPATIE
Článek 14
1. Programy eradikace bovinní spongiformní encefalopatie předložené Belgií, Českou republikou, Dánskem, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Lucemburskem, Nizozemskem, Rakouskem, Polskem, Portugalskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v odstavci 1 se stanoví ve výši 50 % nákladů zaplacených příslušnými členskými státy v souvislosti s odškodněním vlastníků za utracení a likvidaci zvířat v souladu s jejich programem eradikace do maximální výše 500 EUR za zvíře a nepřesáhne částku:
a) 50000 EUR pro Belgii;
b) 750000 EUR pro Českou republiku;
c) 51000 EUR pro Dánsko;
d) 500000 EUR pro Německo;
e) 98000 EUR pro Estonsko;
f) 750000 EUR pro Řecko;
g) 713000 EUR pro Španělsko;
h) 50000 EUR pro Francii;
i) 800000 EUR pro Irsko;
j) 150000 EUR pro Itálii;
l) 100000 EUR pro Lucembursko;
m) 60000 EUR pro Nizozemsko;
n) 48000 EUR pro Rakousko;
o) 328000 EUR pro Polsko;
p) 305000 EUR pro Portugalsko;
q) 25000 EUR pro Slovinsko;
r) 250000 EUR pro Slovensko;
s) 25000 EUR pro Finsko;
t) 347000 EUR pro Spojené království.
KAPITOLA XV
ERADIKACE KLUSAVKY
Článek 15
1. Programy eradikace klusavky předložené Belgií, Českou republikou, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Kyprem, Lucemburskem, Maďarskem, Nizozemskem, Rakouskem, Portugalskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem, Švédskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v odstavci 1 se stanoví ve výši 50 % nákladů zaplacených příslušnými členskými státy v souvislosti s odškodněním vlastníků za utracení a likvidaci zvířat v souladu s jejich programem eradikace do maximální výše 100 EUR za zvíře a ve výši 50 % nákladů na genotypovou analýzu vzorků do maximální výše 10 EUR za genotypový test a nepřesáhne částku:
a) 99000 EUR pro Belgii;
b) 107000 EUR pro Českou republiku;
c) 927000 EUR pro Německo;
d) 13000 EUR pro Estonsko;
e) 1306000 EUR pro Řecko;
f) 5374000 EUR pro Španělsko;
g) 8862000 EUR pro Francii;
h) 629000 EUR pro Irsko;
i) 3076000 EUR pro Itálii;
j) 2200000 EUR pro Kypr;
k) 28000 EUR pro Lucembursko;
l) 332000 EUR pro Maďarsko;
m) 543000 EUR pro Nizozemsko;
n) 14000 EUR pro Rakousko;
o) 716000 EUR pro Portugalsko;
p) 83000 EUR pro Slovinsko;
q) 279000 EUR pro Slovensko;
r) 11000 EUR pro Finsko;
s) 6000 EUR pro Švédsko;
t) 9178000 EUR pro Spojené království.
KAPITOLA XVI
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 16
1. Pro programy uvedené v článcích 2 až 5 a 7 jsou způsobilé náklady na odškodnění za ztráty způsobené porážkou nebo utracením zvířat omezeny podle ustanovení v odstavcích 2 a 3.
2. Průměrné odškodnění, které bude uhrazeno členským státům, se vypočítá na základě počtu poražených či utracených zvířat v členském státě a:
a) u skotu maximálně do výše 300 EUR za jedno zvíře;
b) u ovcí a koz maximálně do výše 35 EUR za jedno zvíře;
c) u plemenné drůbeže maximálně do výše 2,5 EUR za jednoho ptáka.
3. Maximální výše odškodnění, které bude uhrazeno členským státům za jedno zvíře, nepřekročí 1000 EUR u skotu a 100 EUR u ovcí nebo koz.
Článek 17
Výdaje předložené členskými státy za účelem získání finančního příspěvku Společenství se uvádějí bez daně z přidané hodnoty a dalších daní.
Článek 18
Přepočítací koeficient, který se používá na žádosti podané v národní měně během měsíce "n", je koeficient platný desátý den měsíce "n + 1" nebo první den předcházející dnu, pro který je koeficient stanoven.
Článek 19
1. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v článcích 1 až 15 bude poskytnut, pokud budou členské státy tyto programy provádět v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Společenství, včetně pravidel pro hospodářskou soutěž a pro zadávání veřejných zakázek, a s výhradou podmínek stanovených v písmenech a) až f):
a) uvedení právních a správních předpisů pro provádění programu dotčeným členským státem v platnost do 1. ledna 2007;
b) odeslání předběžného technického a finančního hodnocení programu v souladu s čl. 24 odst. 7 rozhodnutí 90/424/EHS nejpozději do 1. června 2007;
c) v případě programů uvedených v článcích 1 až 11 odeslání prozatímní zprávy týkající se prvních šesti měsíců provádění programu nejpozději do čtyř týdnů po skončení prováděcího období, k němuž se zpráva vztahuje;
d) v případě programů uvedených v článku 12 oznámí členské státy Komisi každé tři měsíce do konce následujícího měsíce pozitivní a negativní výsledky vyšetření zjištěné v rámci jejich dohledu nad drůbeží a volně žijícími ptáky;
e) v případě programů uvedených v článcích 13 až 15 zasílání zprávy o průběhu programu sledování TSE a nákladech, které zaplatil členský stát, každý měsíc Komisi; tato zpráva musí být odeslána do čtyř týdnů následujících po konci měsíce, k němuž se zpráva vztahuje;
f) zaslání závěrečné zprávy o technickém provedení programu nejpozději do 1. června 2008, spolu s doklady odůvodňujícími náklady zaplacené členským státem a s dosaženými výsledky za období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007;
g) podrobnosti o nákladech zaplacených členským státem podle písmen d) a e) musí být poskytnuty na formuláři podle tabulek v přílohách I a II;
h) efektivní provádění programu;
i) pro tato opatření nebyl ani nebude vyžádán jiný příspěvek Společenství.
2. V případě, že některý členský stát nevyhoví ustanovením odstavce 1, sníží Komise finanční příspěvek Společenství s ohledem na povahu a závažnost takového porušení pravidel a na finanční ztrátu utrpěnou Společenstvím.
Článek 20
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2007.
Článek 21
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2006,
kterým se schvalují programy eradikace a sledování chorob zvířat, některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a prevence zoonóz předložené Bulharskem a Rumunskem pro rok 2007 a kterým se mění rozhodnutí 2006/687/ES
(oznámeno pod číslem K(2006) 5702)
(2006/876/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 42 uvedeného aktu,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a 6 a články 29 a 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví možnost finančního příspěvku Společenství na eradikaci a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [2] stanoví roční programy eradikace a monitorování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, ovcí a koz.
(3) S ohledem na přistoupení Bulharska a Rumunska je vhodné stanovit finanční příspěvek Společenství na programy eradikace a sledování chorob zvířat a některých přenosných spongiformních encefalopatií, které byly na rok 2007 předloženy Bulharskem a Rumunskem.
(4) Bulharsko a Rumunsko předložily programy eradikace a sledování některých chorob zvířat, prevence zoonóz a eradikace a sledování přenosných spongiformních encefalopatií na svých územích.
(5) Po prověření těchto programů bylo shledáno, že jsou v souladu s relevantními veterinárními předpisy Společenství a zejména s kritérii Společenství, která se týkají eradikace těchto chorob v souladu s rozhodnutím Rady 90/638/EHS ze dne 27. listopadu 1990, kterým se stanoví kritéria Společenství pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat [3].
(6) S ohledem na význam těchto programů pro dosažení cílů Společenství v oblasti veřejného zdraví a zdraví zvířat, jakož i na povinné uplatňování programů týkajících se přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) ve všech členských státech, je vhodné stanovit odpovídající finanční příspěvek Společenství k uhrazení nákladů, které Bulharsku a Rumunsku vzniknou v souvislosti s opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí, až do maximální výše pro každý program.
(7) Přítomnost klasického moru prasat v rumunských hospodářstvích s chovem prasat je pro hospodářství se stejným chovem ve zbývající části Společenství velmi vážnou hrozbou.
Příspěvek Společenství na nákup očkovacích látek pro očkování prasat živou oslabenou očkovací látkou by proto měl být stanoven ve výši 100 % nákladů.
(8) V zájmu lepšího řízení, účinnějšího využití prostředků Společenství a větší průhlednosti je rovněž nutné stanovit u každého programu podle potřeby maximální částky, které budou Bulharsku a Rumunsku uhrazeny za náklady na různé testy, očkovací látky a odškodnění vlastníků za ztráty způsobené porážkou nebo likvidací zvířat.
(9) Podle nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [4] mají být programy eradikace a sledování chorob zvířat financovány v rámci Evropského zemědělského záručního fondu.
Pro účely finanční kontroly se použijí články 9, 36 a 37 uvedeného nařízení.
(10) Finanční příspěvek Společenství by měl být poskytnut za podmínky, že plánované činnosti jsou prováděny účinně a že příslušné orgány poskytují všechny nezbytné informace ve lhůtách stanovených v tomto rozhodnutí.
(11) V souladu s nařízením (ES) č. 1290/2005 je přepočítací koeficient pro výdaje aktuálním koeficientem, který Evropská centrální banka stanovila před prvním dnem měsíce, v němž Bulharsko a Rumunsko předloží svou žádost, výdaje se vyjádří v eurech.
(12) Schválením některých programů by nemělo být dotčeno rozhodnutí Komise o pravidlech pro eradikaci těchto chorob na základě vědeckého doporučení.
(13) Seznam programů v rozhodnutí Komise 2006/687/ES ze dne 12. října 2006 o programech eradikace a sledování některých nákaz zvířat, prevence zoonóz, sledování TSE a o programech eradikace BSE a klusavky, které mohou v roce 2007 obdržet finanční příspěvek Společenství [5], by měl být změněn, aby obsahoval Bulharsko a Rumunsko.
(14) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
VZTEKLINA
Článek 1
1. Programy eradikace vztekliny předložené Bulharskem a Rumunskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které vzniknou každému členskému státu uvedenému v odstavci 1 v souvislosti s laboratorními testy a při nákupu a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro programy, a nepřesáhne částku:
a) 830000 EUR pro Bulharsko;
b) 800000 EUR pro Rumunsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne v případě nákupu jedné dávky očkovací látky hodnotu 0,5 EUR za dávku pro ostatní programy uvedené v odstavci 2.
KAPITOLA II
KLASICKÝ MOR PRASAT
Článek 2
1. Programy tlumení a sledování klasického moru prasat předložené Bulharskem a Rumunskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které vzniknou každému členskému státu uvedenému v odstavci 1 v souvislosti s virologickými a sérologickými testy domácích a volně žijících prasat a s očkováním volně žijících prasat, při nákupu a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad, jakož i při očkování prasat, a finanční příspěvek Společenství se stanoví na 100 % nákladů, které vzniknou Rumunsku při nákupu a očkování domácích prasat živou oslabenou očkovací látkou, a nepřesáhne částku:
a) 425000 EUR pro Bulharsko;
b) 5250000 EUR pro Rumunsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne částku:
a) za test ELISA 2,5 EUR na test;
b) za nákup jedné dávky očkovací látky pro očkování volně žijících prasat 0,5 EUR za dávku;
c) za nákup jedné dávky očkovací látky živé oslabené očkovací látky pro očkování prasat 0,30 EUR za dávku.
KAPITOLA III
NĚKTERÉ ZOONOTICKÉ SALMONELÓZY U PLEMENNÉ DRŮBEŽE
Článek 3
1. Programy tlumení salmonelózy u plemenné drůbeže předložené Bulharskem a Rumunskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které vzniknou každému členskému státu uvedenému v odstavci 1 v souvislosti s bakteriologickými testy, odškodněním vlastníků za ztráty způsobené porážkou ptáků a zničením vajec a při nákupu dávek očkovacích látek, a nepřesáhne částku:
a) 508000 EUR pro Bulharsko;
b) 215000 EUR pro Rumunsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude Bulharsku a Rumunsku uhrazena za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) za bakteriologický test 5,0 EUR na test;
b) za nákup jedné dávky očkovací látky 0,05 EUR za dávku.
4. Způsobilé náklady na odškodnění za ztráty způsobené porážkou zvířat jsou omezené, jak stanoví odstavec 5.
5. Průměrné odškodnění, které bude členským státům uhrazeno, se vypočte na základě počtu zvířat poražených v daném členském státě a počtu plemenné drůbeže, a to do výše 2,5 EUR za jednoho ptáka.
KAPITOLA IV
PROGRAMY ZJIŠŤOVÁNÍ INFLUENZY PTÁKŮ U DRŮBEŽE A VOLNĚ ŽIJÍCÍCH PTÁKŮ
Článek 4
1. Programy zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků předložené Bulharskem a Rumunskem se schvalují na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství na náklady související s analýzou vzorků se stanoví na 50 % nákladů, které vzniknou každému členskému státu, a nepřesáhne částku:
a) 23000 EUR pro Bulharsko;
b) 105000 EUR pro Rumunsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude Bulharsku a Rumunsku uhrazena za testy zahrnuté v programech, nepřesáhne částku:
a) pro test ELISA : 1 EUR na test;
b) pro imunodifúzní test v agarovém gelu : 1,2 EUR na test;
c) pro test HI na H5/H7 : 12 EUR na test;
d) pro test izolace viru : 30 EUR na test;
e) pro test PCR : 15 EUR na test.
KAPITOLA V
SLEDOVÁNÍ PŘENOSNÝCH SPONGIFORMNÍCH ENCEFALOPATIÍ
Článek 5
1. Program sledování přenosných spongiformních encefalopatií předložený Rumunskem se schvaluje na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 100 % nákladů, které vzniknou Rumunsku při provádění uvedeného programu, a nepřesáhne částku 2370000 EUR.
3. Finanční příspěvek Společenství na program uvedený v odstavci 1 je určen na provedené testy a maximální částka nepřesáhne:
a) 6 EUR na test v případě testů prováděných u skotu, které jsou uvedeny v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
b) 30 EUR na test v případě testů prováděných u ovcí a koz, které jsou uvedeny v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
c) 50 EUR na test v případě testů prováděných u jelenovitých, které jsou uvedeny v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
d) 145 EUR na test v případě základních molekulárních diskriminačních testů prováděných podle přílohy X kapitoly C bodu 3.2 písm. c) podbodu i) nařízení (ES) č. 999/2001.
KAPITOLA VI
ERADIKACE KLUSAVKY
Článek 6
1. Program eradikace klusavky předložený Rumunskem se schvaluje na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007.
2. Finanční příspěvek Společenství na program uvedený v odstavci 1 se stanoví ve výši 50 % nákladů, které Rumunsko vyplatilo v souvislosti s odškodněním vlastníků za hodnotu jejich poražených a zlikvidovaných zvířat v souladu s jejich programem eradikace, a to do maximální výše 100 EUR za zvíře, a 50 % nákladů na genotypovou analýzu vzorků do maximální výše 10 EUR za genotypový test, a nepřesáhne částku 980000 EUR.
KAPITOLA VII
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 7
Výdaje předložené Bulharskem a Rumunskem za účelem získání finančního příspěvku Společenství se vyjádří v eurech a budou uvedeny bez daně z přidané hodnoty a dalších daní.
Článek 8
Přepočítací koeficient pro výdaje je aktuálním koeficientem, který Evropská centrální banka stanovila před prvním dnem měsíce, v němž Bulharsko a Rumunsko předloží svou žádost.
Článek 9
1. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v článcích 1 až 6 bude poskytnut, pokud budou Bulharsko a Rumunsko tyto programy provádět v souladu s příslušnými ustanoveními práva Společenství, včetně pravidel pro hospodářskou soutěž a pro zadávání veřejných zakázek a s výhradou podmínek stanovených v písmenech a) až f):
a) uvedení v platnost právních a správních předpisů pro provádění programu dotčeným členským státem do 1. ledna 2007;
b) odeslání předběžného technického a finančního hodnocení programu v souladu s čl. 24 odst. 7 rozhodnutí 90/424/EHS nejpozději do 1. června 2007;
c) v případě programů uvedených v článcích 1 až 3 odeslání prozatímní zprávy týkající se prvních šesti měsíců provádění programu nejpozději do čtyř týdnů po skončení prováděcího období, k němuž se zpráva vztahuje;
d) v případě programů uvedených v článku 4 oznámí Bulharsko a Rumunsko Komisi každý třetí měsíc pozitivní i negativní výsledky šetření, které byly zjištěny při sledování drůbeže a volně žijících ptáků, a to do konce měsíce následujícího po sledování;
e) v případě programů uvedených v článcích 5 a 6 odeslání zprávy Komisi o průběhu programu sledování TSE a nákladech zaplacených Rumunskem; tato zpráva musí být odeslána každý měsíc do čtyř týdnů následujících po konci měsíce, ke kterému se zpráva vztahuje;
f) odeslání závěrečné zprávy o technickém provedení programu nejpozději do 1. června 2008, doplněné doklady, které odůvodňují náklady zaplacené Bulharskem a Rumunskem a také výsledky dosažené v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007;
g) podrobnosti o nákladech zaplacených Bulharskem a Rumunskem podle písmene d) a e) musí být dodány v podobě, která odpovídá tabulce uvedené v přílohách I a II;
h) efektivní provádění programu;
i) pro tato opatření nebyl ani nebude vyžádán jiný příspěvek Společenství.
2. V případě, že dotčený členský stát nevyhoví ustanovením odstavce 1, sníží Komise finanční příspěvek Společenství s ohledem na povahu a závažnost takového porušení předpisů a na finanční ztrátu utrpěnou Společenstvím.
Článek 10
Přílohy rozhodnutí 2006/687/ES se nahrazují znění uvedeným v příloze III tohoto rozhodnutí.
Článek 11
Toto rozhodnutí podléhá smlouvě o přistoupení Bulharska a Rumunska a použije se ode dne jejího vstupu v platnost.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. listopadu 2006
o poskytnutí mimořádné finanční pomoci Společenství Kosovu
(2006/880/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada bezpečnosti OSN přijala dne 10. června 1999 rezoluci č. 1244 (1999), jejímž cílem je, až do rozhodnutí o konečném uspořádání, podporovat vytvoření základní autonomie a samosprávy v Kosovu v rámci bývalé Federální republiky Jugoslávie.
(2) Mezinárodní společenství zřídilo na základě rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244 (1999) mezinárodní bezpečnostní síly KFOR a dočasný civilní správní orgán – prozatímní správní misi OSN v Kosovu (UNMIK).
Prozatímní správní mise OSN v Kosovu se skládá ze čtyř složek (pilířů) a Evropská unie financuje čtvrtý pilíř, který se zabývá obnovou hospodářství a rozvojem.
Prozatímní správní mise OSN, a zejména její čtvrtý pilíř, dosáhla podstatného pokroku při vytváření institucionálního, právního a politického rámce vedoucího k vytvoření zdravého hospodářství založeného na tržních zásadách.
(3) Po svém zřízení převedla UNMIK významné kompetence na prozatímní orgány samosprávy.
Například odpovědnost za rozpočet převedla na ministerstvo hospodářství a financí, jeden z prozatímních orgánů samosprávy, přičemž si zvláštní zmocněnec generálního tajemníka OSN ponechal konečnou pravomoc schválit rozpočet.
(4) Dne 24. října 2005 Rada bezpečnosti OSN schválila návrh generálního tajemníka OSN zahájit politický proces vedoucí k rozhodnutí o budoucím statusu Kosova.
(5) Orgány, které mohou v Kosovu přijímat pomoc Společenství a které odpovídají za schvalování a plnění finančních a ekonomických podmínek vázaných na tuto pomoc, jsou tedy prozatímní správní mise OSN v Kosovu a prozatímní orgány samosprávy nebo, po rozhodnutí o budoucím statusu Kosova, orgány, jimž budou svěřeny tyto úkoly a povinnosti.
(6) V rámci procesu stabilizace a přidružení, který tvoří rámec pro vztahy mezi EU a tímto regionem, je žádoucí podpořit úsilí o další politickou a ekonomickou stabilizaci Kosova s cílem směřovat k vytvoření vztahu plné spolupráce mezi Kosovem a Společenstvím, díky němuž by byla evropská budoucnost Kosova hmatatelnější.
(7) Společenství již uznalo, že je vhodné přispět k ulehčení nepříznivé finanční situace Kosova v mimořádně obtížných podmínkách, a na základě rozhodnutí Rady 2000/140/ES ze dne 14. února 2000 o poskytnutí mimořádné finanční pomoci Společenství Kosovu [2] a rozhodnutí Rady 2001/511/ES ze dne 27. června 2001 o další mimořádné finanční pomoci Kosovu [3] mu poskytlo mimořádnou finanční pomoc v podobě přímého grantu ve výši 35 milionů EUR v roce 2000 a 30 milionů EUR v roce 2001.
Poslední platba v rámci uvedené pomoci byla učiněna v prosinci 2002.
(8) Tato mimořádná finanční pomoc doplňuje jiné programy Společenství na pomoc západnímu Balkánu.
(9) V listopadu 2005 se kosovské orgány dohodly s Mezinárodním měnovým fondem (MMF) na prohlášení o záměru a na memorandu o ekonomické a finanční politice, které stanovilo fiskální rámec na rok 2006, včetně střednědobého směřování.
Na začátku března 2006 dokončily střednědobý výdajový rámec.
V rámci jsou vymezeny rozpočtové a mimorozpočtové potřeby finančních prostředků v období 2006–2008.
Podle tohoto rámce se odhaduje, že do konce roku 2007 bude nutné rozpočet podpořit externí finanční pomocí ve výši zhruba 81 milionů EUR – respektive ve výši 14 milionů EUR v roce 2006 a 67 milionů EUR v roce 2007.
(10) Přestože se hospodářská činnost po konfliktu obnovila, úroveň hospodářského rozvoje Kosova je nízká.
Kosovo není schopno získávat úvěry na domácích ani na mezinárodních trzích a kvůli svému současnému statusu nemá nárok na členství v mezinárodních finančních institucích.
Nemůže proto využívat pomoc v podobě úvěrů spojených s jejich programy.
(11) S ohledem na současné uspořádání podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1244 (1999), na relativně nízkou úroveň hospodářského vývoje Kosova a na jeho obtížnou situaci v oblasti veřejných financí a zahraničního obchodu je finanční pomoc Společenství v podobě přímých grantů, ve spojení s pomocí ostatních dárců, i nadále vhodnou formou podpory.
(12) Pomoc zásadním způsobem napomůže překlenout nedostatek finančních prostředků do vyřešení konečného statusu Kosova.
Poskytnutá podpora by neměla být vázána na ujednání o novém statusu a neměla by bránit poskytnutí další podpory Společenství nebo mezinárodní podpory, která bude pravděpodobně nutná po přijetí rezoluce o statusu po roce 2007.
(13) Uvolněním této grantové pomoci nejsou dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu.
(14) Tato finanční podpora by měla být poskytnuta poté, co bude ověřeno, že lze uspokojivě plnit finanční a ekonomické podmínky dohodnuté s kosovskými orgány po schválení tohoto rozhodnutí.
(15) Za účelem zajištění dostatečné ochrany finančních zájmů Společenství souvisejících s touto finanční pomocí je nutné stanovit vhodná opatření, která Kosovo přijme v oblasti předcházení a potírání podvodů a jakýchkoli jiných nesrovnalostí souvisejících s touto pomocí, a rovněž je nutné zajistit kontroly Komise a audity Účetního dvora.
(16) Tuto pomoc by měla řídit Komise a konzultovat přitom Hospodářský a finanční výbor.
(17) Pro přijetí tohoto rozhodnutí Smlouva nestanoví jiné pravomoci než ty, které jsou uvedeny v článku 308,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Komise poskytne Kosovu mimořádnou finanční pomoc v podobě grantu ve výši až 50 milionů EUR s cílem zmírnit jeho nepříznivou finanční situaci, podpořit rozvoj zdravého ekonomického a fiskálního rámce, usnadnit další fungování a zlepšování základních administrativních funkcí a pomoci s řešením potřeb v oblasti veřejných investic.
2. Tuto finanční pomoc Společenství řídí Komise, přičemž konzultuje Hospodářský a finanční výbor a jedná v souladu s dohodami nebo ujednáními uzavřenými mezi kosovskými orgány a MMF.
3. Finanční pomoc Společenství je k dispozici dva roky ode dne, kdy vstoupí v platnost memorandum o porozumění uvedené v čl. 2 odst. 1. Vyžadují-li to okolnosti, může Komise po konzultaci Hospodářského a finančního výboru rozhodnout o prodloužení období dostupnosti pomoci maximálně o jeden rok.
Článek 2
1. Komise je oprávněna vyjednat s kosovskými orgány, po konzultaci s Hospodářským a finančním výborem, podmínky v oblasti hospodářské politiky a financí, na něž bude tato pomoc vázána, a vymezit je v memorandu o porozumění. Podmínky jsou slučitelné s dohodami nebo ujednáními uvedenými v čl. 1 odst. 2.
2. Před samotným provádění pomoci Společenství Komise zkontroluje řádný stav kosovských finančních struktur, správních postupů, jakož i mechanismů vnitřní a vnější kontroly, které mají význam pro tuto finanční pomoc Společenství.
3. Komise ve spolupráci s Hospodářským a finančním výborem a MMF v pravidelných intervalech ověřuje, zda je hospodářská politika v Kosovu v souladu s cíli této pomoci a zda jsou uspokojivě plněny dohodnuté podmínky v oblasti hospodářské politiky a financí.
Článek 3
1. Komise poskytne Kosovu pomoc ve dvou, případně třech splátkách. První splátka bude uvolněna poté, co vstoupí v platnost memorandum o porozumění uvedené v čl. 2 odst. 1, jestliže bude mít vyhodnocení kontrol podle čl. 2 odst. 2 uspokojivý výsledek.
2. Druhá a jakákoli další splátka se uvolní na základě uspokojivého plnění podmínek v oblasti hospodářské politiky a financí uvedených v čl. 2 odst. 1, na základě uspokojivého pokroku v plnění podmínek stanovených v memorandu o porozumění uvedeném v čl. 2 odst. 1 a nejdříve tři měsíce poté, co byla uvolněna předchozí splátka.
3. Finanční prostředky se vyplatí výhradně za účelem podpory financování kosovského rozpočtu ministerstvu hospodářství a financí, které je součástí prozatímních orgánů samosprávy, a po určení budoucího statusu Kosova orgánu, který bude pověřen převzetím jeho úkolů a povinností.
Článek 4
Pomoc se provádí v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], a s prováděcími předpisy k tomuto nařízení.
Příslušná opatření, která musí Kosovo přijmout za účelem předcházení a potírání podvodů, korupce a jiných nesrovnalostí souvisejících s touto pomocí, jsou stanovena zejména v memorandu o porozumění uvedeném v čl. 2 odst.
1. Toto memorandum rovněž upraví otázku kontrol ze strany Komise, včetně Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF), s právem provádět kontroly a inspekce na místě, a otázku případných auditů prováděných na místě Účetním dvorem nebo nezávislými auditory.
Článek 5
Komise alespoň jednou ročně před 15. zářím předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu, v níž vyhodnotí provádění tohoto rozhodnutí v předchozím roce.
Článek 6
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. listopadu 2006
o uzavření Protokolu o změně Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé, pokud jde o celní kvóty pro cukr a produkty v odvětví cukru pocházející z Chorvatska nebo ze Společenství
(2006/882/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. února 2005 zmocnila Rada Komisi k zahájení jednání s Chorvatskou republikou za účelem změny preferenčního režimu, pokud jde o dovoz cukru pocházejícího z Chorvatska do Společenství v rámci Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé [1], schválené rozhodnutím Rady a Komise 2005/40/ES, Euratom [2].
(2) Komise uzavřela jednání o protokolu o změně dohody o stabilizaci a přidružení.
Uvedený protokol je nyní třeba schválit.
(3) Opatření nezbytná k provedení uvedeného protokolu by měla Komise přijmout stejným postupem, jaký je stanoven pro provádění nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o změně Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé, pokud jde o celní kvóty pro cukr a produkty v odvětví cukru pocházející z Chorvatska nebo ze Společenství, (dále jen "protokol") se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol zavazující Společenství.
Článek 3
Komise přijme prováděcí pravidla k protokolu postupem stanoveným v článku 39 nařízení (ES) č. 318/2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/80/ES, pokud jde o Slovinsko
(oznámeno pod číslem K(2006) 5797)
(Pouze slovinské znění je závazné)
(2006/883/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/102/EHS ze dne 27. listopadu 1992 o identifikaci a evidování zvířat [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 92/102/EHS stanoví minimální požadavky na identifikaci a evidování zvířat, aniž jsou dotčeny podrobnější předpisy Společenství, které mohou být zavedeny za účelem eradikace nebo tlumení nákaz.
(2) Podle čl. 3 odst. 1 směrnice 92/102/EHS členské státy zajistí, aby měl příslušný orgán k dispozici aktuální seznam všech hospodářství nacházejících se na jejich území, jež drží zvířata, na něž se vztahuje uvedená směrnice.
(3) Ustanovení čl. 3 odst. 2 směrnice 92/102/EHS stanoví, že členské státy mohou být oprávněny vyloučit ze seznamu hospodářství podle čl. 3 odst. 1 fyzické osoby, které mají v držení jedno prase, které je určeno pro jejich vlastní použití nebo spotřebu, pokud bude toto zvíře před jakýmkoliv přesunem podrobeno kontrolám stanoveným uvedenou směrnicí.
(4) Rozhodnutí Komise 2006/80/ES [2] opravňuje některé členské státy použít odchylku podle čl. 3 odst. 2 směrnice 92/102/EHS, pokud jde o hospodářství s jedním prasetem.
(5) Slovinsko požádalo o oprávnění podle čl. 3 odst. 2 směrnice 92/102/EHS, pokud jde o hospodářství s jedním prasetem, a poskytlo dostatečné záruky týkající se kontrol stanovených v uvedené směrnici.
(6) Je proto vhodné Slovinsku udělit oprávnění uvedenou odchylku použít.
(7) Rozhodnutí 2006/80/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2006/80/ES se nahrazuje zněním v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Republice Slovinsko.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. prosince 2006,
kterým se určuje postoj Společenství k rozhodnutí smíšeného výboru zřízeného podle Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení, týkajícímu se přijetí jeho jednacího řádu
(2006/884/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/425/ES ze dne 21. dubna 2004 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení [1] (dále jen "dohoda"), a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem přijmout postoj Společenství konzultovala Komise zvláštní výbor jmenovaný Radou.
(2) Ustanovení čl. 7 odst. 2 dohody stanoví, že si smíšený výbor stanoví svůj vlastní jednací řád,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Postoj, který má být přijat Evropským společenstvím k rozhodnutí smíšeného výboru, zřízeného podle článku 7 Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o vzájemném uznávání certifikátů shody pro námořní zařízení, týkajícímu se přijetí jeho jednacího řádu, je založen na předloze rozhodnutí smíšeného výboru připojené k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. prosince 2006
o finančním příspěvku Společenství pro rok 2006 k úhradě výdajů vynaložených Belgií a Německem na ochranu proti organismům škodlivým rostlinám nebo rostlinným produktům
(oznámeno pod číslem K(2006) 5894)
(Pouze francouzské, nizozemské a německé znění je závazné)
(2006/885/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na článek 23 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES může být členským státům poskytnut finanční příspěvek Společenství k pokrytí výdajů přímo souvisejících s nezbytnými opatřeními, jež byla nebo mají být přijata v rámci boje proti škodlivým organismům zavlečeným ze třetích zemí nebo jiných zón Společenství za účelem jejich eradikace nebo, pokud to není možné, jejich zastavení.
(2) Jak Belgie, tak Německo vypracovaly akční program k eradikaci organismů škodlivých rostlinám a zavlečených na jejich území.
V těchto programech jsou stanoveny cíle, jež mají být dosaženy, provedená opatření, jejich trvání a náklady na ně.
Belgie a Německo požádaly o finanční příspěvek Společenství na tyto programy ve lhůtě stanovené směrnicí 2000/29/ES a v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1040/2002 ze dne 14. června 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k ustanovením o poskytování finančního příspěvku Společenství na ochranu zdravotního stavu rostlin a kterým se zrušuje nařízení (ES) č.
(3) Technické informace, které poskytly Belgie a Německo, umožnily Komisi analyzovat situaci přesně a důkladně a dospět k závěru, že podmínky poskytnutí finančního příspěvku Společenství, stanovené zejména v článku 23 směrnice 2000/29/ES, byly splněny.
Je proto vhodné poskytnout finanční příspěvek Společenství na úhradu výdajů na tyto programy.
(4) Finanční příspěvek Společenství může uhradit až 50 % způsobilých výdajů. V souladu s čl.
23 odst. 5 třetím pododstavcem směrnice by se však sazba finančního příspěvku Společenství na program předložený Belgií měla snížit, protože program oznámený tímto členským státem už Společenství financovalo podle rozhodnutí Komise 2004/772/ES [3] a 2005/789/ES [4].
(5) V souladu s článkem 24 směrnice 2000/29/ES Komise ověří, zda zavlečení příslušného škodlivého organismu bylo následkem neodpovídajících posouzení nebo inspekcí, a přijme opatření požadovaná závěry vyplývajícími z jejího ověření.
(6) V souladu s čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 [5] o financování společné zemědělské politiky se rostlinolékařská opatření mají financovat z Evropského zemědělského záručního fondu. Pro účely finanční kontroly těchto opatření se použijí články 9, 36 a 37 uvedeného nařízení.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se poskytnutí finančního příspěvku Společenství pro rok 2006 k úhradě výdajů vynaložených Belgií a Německem, které přímo souvisejí s nezbytnými opatřeními uvedenými v čl. 23 odst. 2 směrnice 2000/29/ES a přijatými na ochranu proti organismům, na něž se vztahují eradikační programy uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Celková výše finančního příspěvku uvedeného v článku 1 je 101423 EUR.
2. Maximální výše finančního příspěvku Společenství na každý z těchto programů jsou uvedeny v příloze.
Článek 3
Finanční příspěvek Společenství stanovený v příloze se vyplácí za těchto podmínek:
a) byla předložena příslušná dokumentace prokazující přijatá opatření v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1040/2002;
b) žádost o platbu byla Komisi předložena dotčeným členským státem v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1040/2002.
Finanční příspěvek Společenství je vyplacen, aniž jsou dotčena ověření Komise podle článku 24 směrnice 2000/29/ES.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království a Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. prosince 2006
o ukončení nového antiabsorpčního šetření týkajícího se dovozu ručních paletových vozíků a jejich hlavních součástí pocházejících z Čínské lidové republiky
(2006/886/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní nařízení") [1], a zejména na články 9 a 12 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Původní opatření
(1) V červenci 2005 Rada uložila nařízením (ES) č. 1174/2005 [2] konečné antidumpingové clo (dále jen "původní opatření") z dovozu ručních paletových vozíků a jejich hlavních součástí pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR").
Na spolupracující vyvážející výrobce v ČLR byly uvaleny individuální celní sazby pohybující se od 7,6 % do 39,9 %.
Sazba vztahující se na dovozy od všech ostatních společností činí 46,7 %.
2. Žádost o nové antiabsorpční šetření
(2) Dne 15. února 2006 byla podána žádost o nové šetření původních opatření v souladu s článkem 12 základního nařízení.
Žádost podali čtyři hlavní výrobci ručních paletových vozíků a jejich hlavních součástí ve Společenství (BT Products AB, Franz Kahl GmbH, Bolzoni Auramo SpA a Pramac Lifter S.p.A), kteří reprezentují majoritní podíl celkové produkce Společenství, v tomto případě více než 70 % (dále jen "žadatelé").
(3) Žadatelé předložili dostatečné přímé důkazy o tom, že antidumpingové clo uvalené na ruční paletové vozíky a jejich hlavní součásti pocházející z ČLR nevedlo k žádnému vývoji nebo dostatečnému vývoji vývozních cen nebo cen při dalším prodeji ve Společenství a navrhli zvýšení dumpingu, čímž se pozdrží určené vyrovnávací účinky platných antidumpingových opatření.
3. Nové antiabsorpční šetření
(4) Komise dne 31. března 2006 zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie [3] informovala o zahájení nového šetření původních opatření v souladu s článkem 12 základního nařízení.
(5) Komise o zahájení nového šetření úředně informovala vývozce/výrobce, o nichž bylo známo, že se jich tato záležitost týká, představitele vyvážející země, dovozce a uživatele.
Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému podání stanovisek a žádostí o vyslechnutí ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
Komise zaslala všem stranám, o nichž bylo známo, že se jich tato záležitost týká, dotazník.
(6) Na dotazník dostatečně odpověděli dva čínští vyvážející výrobci, Ningbo Ruyi Joint Stock Co. Ltd. a Zhejiang Noblelift Equipment Joint Stock Co. Ltd., přičemž oba dva již spolupracovali při původním šetření. Jeden z dalších vyvážejících výrobců, Yale Industrial Products Co. Ltd., poskytl značně neúplné informace a proto poté, co byl řádně informován, byl v souladu s článkem 18 základního nařízení považován za nespolupracujícího výrobce. Další dva vyvážející výrobci, Ningbo Liftstar Material Transport Equipment Factory a Ningbo Tailong Machinery Co. Ltd, kteří spolupracovali při původním antiabsorpčním šetření, v současném novém šetření neposkytli žádné informace.
(7) Dále se přihlásilo devět dalších dovozců ručních paletových vozíků a jejich hlavních součástí, z nichž pět dostatečně spolupracovalo v současném novém šetření.
(8) Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala pro účely tohoto nového šetření za nezbytné.
Inspekce na místě byly provedeny v prostorách následujících vyvážejících výrobců z ČLR:
- Ningbo Ruyi Joint Stock Co. Ltd, Hangzhou and Ninghai, ČLR;
- Zhejiang Noblelift Equipment Joint Stock Co. Ltd., Changxing, ČLR.
(9) Období tohoto nového šetření ("nové OŠ") trvalo od 1. dubna 2005 do 31. března 2006.
Na základě nového OŠ byla stanovena stávající úroveň vývozních cen a úroveň cen pro konečné uživatele ve Společenství.
Při určování, zda došlo k dostatečnému vývoji vývozních cen a cen při dalším prodeji nebo pozdějších prodejních cen ve Společenství, byly ceny účtované během nového OŠ srovnány s cenami účtovanými během původního období šetření ("původní OŠ"), které trvalo od 1. dubna 2003 do 31. března 2004.
B. DOTČENÝ VÝROBEK
(10) Dotčený výrobek, jehož se týká výše uvedené nové šetření, je stejný jako výrobek, jehož se týkalo původní šetření, tj. ruční paletové vozíky bez vlastního pohonu používané pro manipulaci s materiály běžně umísťovanými na palety a jejich základní díly, tj. podvozek a hydraulika, pocházející z ČLR (dále jen "dotčený výrobek"), obvykle kódů KN ex84279000 a ex84312000.
C. ZJIŠTĚNÍ
(11) Účelem tohoto nového šetření bylo stanovit u dotčeného výrobku, zda se od uložení původních opatření i) vývozní ceny snížily či nikoliv nebo ii) zda nedošlo k žádnému nebo jen nedostatečnému vývoji cen při dalším prodeji nebo pozdějších prodejních cen ve Společenství.
(12) V souladu s článkem 12 základního nařízení byla dovozcům/uživatelům a vývozcům/výrobcům poskytnuta příležitost předložit důkazy za účelem odůvodnění snížení vývozních cen a/nebo absence vývoje cen při dalším prodeji a pozdějších prodejních cen ve Společenství po uložení původních opatření z jiných důvodů než absorpce antidumpingového cla, v případě, že se jich výše uvedené týká.
1. Snížení vývozních cen
(13) Během nového OŠ byl dotčený výrobek prodáván jednak prostřednictvím stran ve spojení ve Společenství a v ČLR, jednak přímo nezávislým dovozcům a/nebo distributorům ve Společenství.
Vývoj vývozních cen byl posuzován na základě srovnání vážené průměrné ceny zaznamenané v novém OŠ s cenou zjištěnou během původního OŠ, pro každý typ výrobku a za stejných dodacích podmínek.
(14) Srovnání cen dvou spolupracujících vyvážejících výrobců během nového OŠ s cenami z původního OŠ neukázalo žádné snížení průměrné vývozní ceny dotčeného výrobku.
2. Vývoj cen při dalším prodeji nebo pozdějších prodejních cen ve Společenství
(15) Vývoj cen při dalším prodeji ve Společenství na úrovni dovozců a/nebo distributorů byl posuzován na základě srovnání průměrných cen při dalším prodeji, včetně smluvního cla a antidumpingového cla, v původním OŠ s cenami zjištěnými v novém OŠ, pro podobné typy výrobků a za stejných dodacích podmínek.
V tomto směru spolupracovalo a poskytlo údaje pět dovozců, realizujících významné množství dovozu dotčeného výrobku do Společenství během nového OŠ.
(16) Srovnání jejich cen při dalším prodeji těchto typů výrobků ukázalo, že ceny vzrostly o hodnoty přesahující anti-dumpingové clo.
V této souvislosti je třeba dále poznamenat, že z těchto důvodů nebylo zapotřebí detailněji zjišťovat snížení ziskového rozpětí spolupracujících dovozců během nového OŠ v porovnání s původním OŠ, které v každém případě zůstalo značné během nového OŠ.
(17) Reprezentativní údaje týkající se pozdějších prodejních cen nebyly k dispozici.
Nicméně, protože se ceny dovozců při dalším prodeji zákazníkům, kteří nebyli ve spojení, od zavedení anti-dumpingových opatření dostatečně vyvíjely, nebylo bezdůvodné dospět k závěru, že pozdější prodejní ceny těchto zákazníků by také prokázaly dostatečný vývoj.
3. Nespolupracující společnosti
(18) Jelikož ti dva vývozní výrobci, kteří spolupracují v současném novém šetření, vyvezli během nového OŠ více než 85 % z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku do Společenství, což představuje vysokou míru spolupráce, byla zjištění u těchto společností považována za reprezentativní pro vývozní zemi jako celek.
Z těchto důvodů nebyly použity dostupné údaje ve smyslu článku 18 základního nařízení, který se týká nespolupracujících vyvážejících výrobců.
4. Závěr
(19) Na základě výsledku současného nového šetření se dospělo k závěru, že absorpce, ve smyslu čl. 12 odst. 2 základního nařízení, existujících opatření nemůže být zavedena pro spolupracující vyvážející výrobce, protože nebylo prokázáno ani snížení vývozních cen ani nedostatečný vývoj cen při dalším prodeji nebo pozdějších prodejních cen dotčeného výrobku.
(20) Clo pro nespolupracující vyvážející výrobce by mělo být také ponecháno beze změny z důvodů uvedených v bodě 18.
(21) V důsledku výše uvedeného by současné nové antiabsorpční šetření mělo být ukončeno.
(22) Zúčastněné strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na základě kterých se zamýšlí ukončit toto nové šetření, a bylo jim umožněno, aby se k těmto skutečnostem a úvahám vyjádřily.
Nebyly obdrženy žádné podstatné připomínky,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Nové šetření antidumpingových opatření použitelných na dovoz ručních paletových vozíků a jejich hlavních součástí pocházejících z Čínské lidové republiky podle článku 12 nařízení (ES) č.
384/96 se ukončuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. prosince 2006
o uzavření rámcové dohody jménem Evropského společenství pro atomovou energii o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti a protokolu o právních nárocích, soudním řízení a náhradě škody k rámcové dohodě o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti
(oznámeno pod číslem K(2006) 5219)
(2006/890/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 101 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům,
(1) Evropská komise se v souladu se směrnicemi přijatými rozhodnutím Rady ze dne 10. dubna 2000 účastnila jednání o dohodě o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti a o protokolu o právních nárocích, soudním řízení a náhradě škody.
(2) Dne 21. května 2003 byla ve Stockholmu podepsána rámcová dohoda o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti (MNEPR) a protokol k rámcové dohodě MNEPR o právních nárocích, soudním řízení a náhradě škody.
(3) Rámcová dohoda byla podepsána Evropským společenstvím, Evropským společenstvím pro atomovou energii, Norskem, Švédskem, Dánskem, Finskem, Belgií, Francií, Německem, Spojeným královstvím, Nizozemskem a Ruskem.
(4) Rámcová dohoda MNEPR zřizuje mnohostranný právní rámec pro jaderné projekty prováděné západními zeměmi v severozápadním Rusku a protokol o právních nárocích, soudním řízení a náhradě škody má řešit otázky ručení plynoucí z těchto aktivit.
(5) MNEPR má v Ruské federaci usnadňovat projekty k řešení problémů s radioaktivním odpadem a vyhořelým jaderným palivem a s vyřazováním ponorek a ledoborců na jaderný pohon z provozu.
Je sice zaměřený zejména na severozápadní oblast, avšak rámcová dohoda stanovuje, že MNEPR lze využít rovněž u projektů nebo jiné formy spolupráce v jiných oblastech jaderných aktivit, včetně jaderné bezpečnosti, pokud se tak dohodnou zúčastněné strany.
(6) Stávající dvoustranné memorandum o porozumění podepsané mezi Evropskou komisí jménem Společenství a Ruskou federací v roce 1995 o provádění programů technické pomoci na poli jaderné bezpečnosti a řešení otázek ručení nebude použitelné na projekty v rámci nového nástroje spolupráce v oblasti jaderné bezpečnosti.
(7) Všechny členské státy EU, které rámcovou dohodu podepsaly, uložily své ratifikační listiny do depozitářů – jako poslední Spojené království, které rámcovou dohodu ratifikovalo v dubnu 2006.
(8) Evropské společenství pro atomovou energii může nyní rámcovou dohodu MNEPR uzavřít,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
1. Rámcová dohoda o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti a protokol o právních nárocích, soudním řízení a náhradě škody k rámcové dohodě o mnohostranném programu Ruské federace pro životní prostředí v jaderné oblasti jsou tímto jménem Evropského společenství pro atomovou energii uzavřeny.
2. Znění rámcové dohody a protokolu se připojují k tomuto rozhodnutí.
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. prosince 2006
o využívání informací připravených podle mezinárodně uznávaných účetních standardů emitenty cenných papírů ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2006) 5804)
(2006/891/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/109/ES ze dne 15. prosince 2004 o harmonizaci požadavků na průhlednost týkajících se informací o emitentech, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, a o změně směrnice 2001/34/ES [1], a zejména na čl. 23 odst. 4 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [2] vyžaduje, aby společnosti, na něž se vztahují právní předpisy členského státu a jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu, sestavovaly pro každé účetní období počínající dnem 1. ledna 2005 nebo později své konsolidované účetní závěrky v souladu s přijatými mezinárodními účetními standardy, nyní běžně označovanými jako Mezinárodní standardy účetního výkaznictví (IFRS, International Financial Reporting Standards).
(2) Článek 4 směrnice 2004/109/ES vyžaduje, aby v případě, že je emitent povinen vypracovat konsolidovanou účetní závěrku, obsahovala auditovaná účetní závěrka konsolidovanou účetní závěrku zpracovanou v souladu s IFRS přijatými podle článku 3 nařízení (ES) č. 1606/2002.
Obdobně vyžaduje článek 5 o pololetních finančních zprávách směrnice 2004/109/ES, aby byl zkrácený soubor účetní závěrky emitentů povinných vypracovat konsolidovanou účetní závěrku vypracován v souladu s těmito standardy.
Tyto požadavky se vztahují na všechny emitenty, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, bez ohledu na to, zda je jejich sídlo ve Společenství nebo ve třetí zemi.
(3) Ustanovení čl. 23 odst. 1 směrnice 2004/109/ES však dovoluje, aby příslušný orgán domovského členského státu osvobodil emitenta ze třetí země od některých povinností podle směrnice, včetně povinností podle článků 4 a 5 o výročních a pololetních finančních zprávách, za předpokladu, že právní předpisy dané třetí země stanoví rovnocenné požadavky nebo takový emitent splní požadavky právních předpisů třetí země, které příslušný orgán domovského členského státu považuje za rovnocenné. Kromě toho čl. 23 odst. 2 směrnice 2004/109/ES stanoví přechodnou odchylku pro emitenty, jejichž sídlo je ve třetí zemi. Tito emitenti jsou osvobozeni od povinnosti vypracovat své účetní závěrky v souladu s článkem 4 nebo 5 uvedené směrnice před účetním obdobím začínajícím dne 1. ledna 2007 nebo později, pokud jsou uvedené finanční závěrky vypracovány v souladu s mezinárodně uznávanými standardy uvedenými v článku 9 nařízení (ES) č. 1606/2002.
(4) Poté, co bylo přijato nařízení (ES) č. 1606/2002, přijaly mnohé země IFRS přímo do svých vnitrostátních účetních standardů.
To jasně ukazuje, že se plní jeden z cílů tohoto nařízení – totiž podpořit zvýšené sbližování účetních standardů tak, aby IFRS byly přijaty mezinárodně a staly se opravdu celosvětovými standardy.
Je tedy vhodné, aby emitenti ze třetích zemí byli osvobozeni od povinnosti vypracovat výroční a pololetní účetní závěrky v souladu s IFRS, jak požadují články 4 a 5 směrnice 2004/109/ES, pokud jsou uvedené závěrky vypracovány v souladu s vnitrostátními účetními standardy třetí země a pokud obsahují v souladu s IAS 1 Předkládání účetních závěrek výslovné a bezvýhradné prohlášení, že splňují IFRS.
(5) Ve svém doporučení, které bylo doručeno v červnu 2005, uvedl Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry (CESR, Committee of European Securities Regulators), zřízený rozhodnutím Komise 2001/527/ES [3], že všeobecně uznávané účetní zásady (GAAP, Generally Accepted Accounting Principles) Kanady, Japonska a Spojených států, brány jako jednotlivé celky, jsou rovnocenné IFRS přijatým v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 1606/2002, s výhradou určitých úprav, např. dalších vysvětlení a v některých případech dodatečné účetní závěrky.
(6) V lednu 2005 japonská Rada pro účetní standardy (ASBJ, Accounting Standards Board of Japan) a Rada pro mezinárodní účetní standardy (IASB, International Accounting Standards Board) oznámily svou dohodu o zahájení společného projektu, jehož cílem je snížit rozdíly mezi IFRS a japonskými GAAP, a v březnu 2005 zahájily společný pracovní program pro sbližování japonských GAAP a IFRS.
V lednu roku 2006 vyhlásila kanadská Rada pro účetní standardy (Accounting Standards Board of Canada) veřejně svůj cíl, kterým je přejít na jednotný soubor celosvětově uznávaných vysoce kvalitních standardů pro veřejné společnosti, a došla k závěru, že tohoto cíle lze nejlépe dosáhnout sbližováním kanadských účetních standardů s IFRS během pětiletého období.
V únoru 2006 zveřejnily IASB a americká Rada pro účetní standardy (US Financial Accounting Standards Board) memorandum o porozumění, které koncipuje pracovní program pro sbližování IFRS a amerických GAAP s cílem splnit jednu z podmínek Komise USA pro burzu a cenné papíry (SEC, US Securities and Exchange Commission), kterou je třeba splnit před tím, než bude odstraněn požadavek na zahraniční emitenty používající IFRS, kteří jsou zaregistrováni u SEC, týkající se uvádění v soulad, a to nejpozději v roce 2009.
(7) Je však důležité, aby byla zachována kvalita účetního výkaznictví IFRS založeného na zásadách, aby standardy IFRS byly prováděny důsledně, aby byla společnostem a investorům poskytnuta příslušná právní jistota a aby bylo společnostem EU poskytnuto rovné nakládání s účetní závěrkou na celosvětovém základě.
Budoucí posouzení rovnocennosti by mělo být založeno na podrobné odborné a objektivní analýze rozdílů mezi IFRS a účetními standardy třetí země a rovněž na konkrétním provádění těchto GAAP ve srovnání s IFRS.
Před přijetím jakéhokoli rozhodnutí o rovnocennosti by měl být důkladně prozkoumán proces sbližování.
(8) Vzhledem k úsilí regulátorů účetních standardů v Kanadě, Japonsku a ve Spojených státech sblížit standardy s IFRS je vhodné poskytnout dvouleté přechodné období, během kterého regulátoři povedou aktivní dialog, bude pokračovat proces sbližování a bude dokončena zpráva o dosaženém pokroku, aby mohli emitenti ze třetích zemí vypracovat své výroční a pololetní účetní závěrky v souladu s účetními standardy Kanady, Japonska nebo Spojených států.
(9) I když mnoho zemí přejalo IFRS přímo do svých vnitrostátních GAAP, v jiných zemích sbližování GAAP a IFRS zatím stále probíhá.
Vzhledem k tomu je vhodné na maximální přechodné období dvou let rovněž umožnit těmto emitentům ze třetích zemí pokračovat ve vypracovávání jejich výročních a pololetních účetních závěrek v souladu s GAAP, které se sbližují s IFRS, za předpokladu, že odpovědný vnitrostátní orgán přijal v tomto smyslu veřejný závazek a vypracoval pracovní program.
Aby se zajistilo, že zproštění je k dispozici pouze v případech, kdy jsou splněny tyto podmínky, měl by být emitent ze třetí země požádán o předložení důkazu, kterým se před příslušným orgánem prokáže, že vnitrostátní orgán přijal veřejný závazek a stanovil pracovní program.
Aby byla zajištěna soudržnost uvnitř Společenství, měl by Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry (CESR) koordinovat činnost příslušných orgánů při posuzování toho, zda jsou uvedené podmínky splněny, pokud jde o GAAP třetí země.
(10) Během tohoto dvouletého období by Komise měla nejen vést aktivní dialog s příslušnými orgány třetí země, ale také důkladně sledovat postup sbližování mezi IFRS a GAAP Kanady, Japonska, Spojených států a jiných třetích zemí, které vypracovaly program sbližování, aby tak zajistila, že bude moci přijmout rozhodnutí o rovnocennosti alespoň šest měsíců před 1. lednem 2009.
Kromě toho bude Komise aktivně sledovat postup probíhajících prací příslušných orgánů třetích zemí na odstraňování veškerých požadavků kladených na emitenty Společenství vstupující na finanční trhy třetí země, aby sladili účetní závěrky připravené za použití IFRS.
Na konci dalšího přechodného období musí Komise přijmout rozhodnutí v tom smyslu, aby emitenti ve Společenství a emitenti ze třetích zemí byli na stejné úrovni.
(11) Komise by měla pravidelně informovat Evropský výbor pro cenné papíry a Evropský parlament o pokroku dosaženém v odstraňování povinností týkajících se uvádění v soulad a o postupu směrem ke sladění.
Komise tedy do 1. dubna 2007 předá Evropskému výboru pro cenné papíry a Evropskému parlamentu zprávu o časovém plánu sladění, s nímž počítají vnitrostátní účetní orgány Kanady, Japonska a Spojených států.
Komise by navíc měla do 1. dubna 2008 a po konzultaci s CESR předložit Evropskému výboru pro cenné papíry a Evropskému parlamentu zprávu o hodnocení GAAP třetích zemích používaných emitenty, kteří nemusí vypracovat výroční a pololetní účetní závěrky v souladu s IFRS před účetním obdobím začínajícím dne 1. ledna 2009 nebo později.
A konečně, Komise by měla do 1. ledna 2008 a po konzultaci s CESR zajistit, aby existovala definice rovnocennosti, která by se používala pro stanovení rovnocennosti GAAP třetí země na základě mechanismu rovnocennosti zavedeného za tímto účelem.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Před účetním obdobím začínajícím dne 1. ledna 2009 nebo později může emitent se sídlem ve třetí zemi vypracovat výroční konsolidovanou účetní závěrku a pololetní konsolidovanou účetní závěrku v souladu s účetními standardy třetí země ze předpokladu, že je splněna jedna z těchto podmínek:
a) komentáře k účetní závěrce obsahují výslovné a bezvýhradné prohlášení, že splňuje Mezinárodní standardy účetního výkaznictví v souladu s IAS 1 Předkládání účetních závěrek;
b) účetní závěrka je vypracována v souladu s obecně uznávanými účetními zásadami Kanady, Japonska nebo Spojených států amerických;
c) účetní závěrka je vypracována v souladu s obecně uznávanými účetními standardy jiné třetí země než Kanady, Japonska, Spojených států amerických a jsou splněny tyto podmínky:
i) orgán třetí země odpovědný za příslušné vnitrostátní účetní standardy přijme před začátkem účetního období, k němuž se účetní závěrka vztahuje, veřejný závazek, že provede sblížení daných standardů s Mezinárodními standardy účetního výkaznictví,
ii) uvedený orgán vypracuje pracovní program, který demonstruje úmysl pokročit směrem ke sbližování do 31. prosince 2008, a
iii) emitent před příslušným orgánem prokáže, že podmínky uvedené v bodech i) a ii) jsou splněny.
Článek 2
1. Do dne 1. dubna 2007 předloží Komise Evropskému výboru pro cenné papíry a Evropskému parlamentu první zprávu o pracovním časovém plánu orgánů odpovědných za vnitrostátní účetní standardy ve Spojených státech, Japonsku a Kanadě týkajícím se sbližování mezi IFRS a obecně uznávanými účetními zásadami uvedených zemí.
2. Komise důkladně sleduje, jakého pokroku bylo dosaženo při sbližování mezi Mezinárodními standardy finančního výkaznictví a obecně uznávanými účetními zásadami Kanady, Japonska a Spojených států amerických a při odstraňování požadavků na uvádění v soulad vztahujících se na emitenty ve Společenství v uvedených zemích, a pravidelně o tom informuje Evropský výbor pro cenné papíry a Evropský parlament.
Zejména neprodleně informuje Evropský výbor pro cenné papíry a Evropský parlament v případě, že proces neprobíhá uspokojivě.
3. Komise rovněž pravidelně informuje Evropský výbor pro cenné papíry a Evropský parlament o vývoji v diskuzích regulačních orgánů a o míře pokroku dosaženého při sbližování mezi Mezinárodními standardy finančního výkaznictví a obecně uznávanými účetními zásadami třetích zemí uvedených v čl.
1 písm. c) a o pokroku při odstraňování požadavků na uvádění v soulad. Zejména Komise neprodleně informuje Evropský výbor pro cenné papíry a Evropský parlament v případě, že proces neprobíhá uspokojivě.
4. Kromě povinností uvedených v odstavcích 2 a 3 Komise zahájí a povede pravidelný dialog s orgány třetí země a nejpozději do 1. dubna 2008 předloží Evropskému výboru pro cenné papíry a Evropskému parlamentu zprávu o pokroku dosaženém při sbližování a při odstraňování jakýchkoli požadavků na uvádění v soulad, které se vztahují na emitenty ve Společenství podle pravidel třetí země, na kterou se vztahuje čl.
1 odst. b) nebo c). Komise může o vypracování zprávy požádat jinou osobu.
5. Nejméně šest měsíců před 1. lednem 2009 zajistí Komise stanovení rovnocennosti obecně uznávaných účetních zásad třetích zemí na základě definice rovnocennosti a mechanismu rovnocennosti, který zavede do 1. ledna 2008 v souladu s postupem čl. 27 odst. 2 směrnice 2004/109/ES. Při plnění tohoto odstavce Komise nejprve konzultuje s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry vhodnost definice rovnocennosti, mechanismu rovnocennosti a stanovení rovnocennosti, které bylo provedeno.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/7/ES, 2006/265/ES a 2006/533/ES, pokud jde o prodloužení doby jejich použitelnosti
(oznámeno pod číslem K(2006) 5860)
(Text s významem pro EHP)
(2006/892/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku ohniska influenzy ptáků způsobené vysoce patogenním kmenem viru H5N1 v jihovýchodní Asii počínaje prosincem 2003 přijala Komise několik ochranných opatření souvisejících s influenzou ptáků.
Tato opatření zahrnovala především rozhodnutí Komise 2006/7/ES ze dne 9. ledna 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s dovozem peří z některých třetích zemí [3], rozhodnutí Komise 2006/265/ES ze dne 31. března 2006 o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků ve Švýcarsku [4] a rozhodnutí Komise 2006/533/ES ze dne 28. července 2006 o některých dočasných ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků v Chorvatsku [5].
(2) Od přijetí rozhodnutí 2006/7/ES přepracovává Komise stávající trvalá opatření Společenství pro dovozy peří, zejména příslušná ustanovení týkající se požadavků na dovoz nezpracovaného peří v kapitole VIII přílohy VIII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [6].
Legislativní proces však ještě nebyl ukončen.
(3) Rozhodnutí 2006/7/ES, 2006/265/ES a 2006/533/ES se použijí až do 31. prosince 2006.
Ohniska viru influenzy ptáků asijské linie se však ve třetích zemích nadále objevují, takže se hrozba vůči Společenství nezmenšila, a proto je vhodné prodloužit použití těchto rozhodnutí až do 30. června 2007.
(4) Rozhodnutí Komise 2006/115/ES [7] a 2006/135/ES [8] byla zrušena a byla nahrazena rozhodnutími Komise 2006/563/ES [9] a 2006/415/ES [10].
Chorvatsko a Švýcarsko uvědomily Komisi, že jejich příslušné orgány v současné době uplatňují stejná ochranná opatření, která uplatňují příslušné orgány v členských státech v souladu s rozhodnutími 2006/563/ES a 2006/415/ES.
Odkazy v přílohách rozhodnutí 2006/265/ES a 2006/533/ES by proto měly být aktualizovány.
(5) Rozhodnutí 2006/7/ES, 2006/265/ES a 2006/533/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 4 rozhodnutí 2006/7/ES se datum " 31. prosince 2006" nahrazuje datem " 30. června 2007".
Článek 2
Rozhodnutí 2006/265/ES se mění takto:
1. V článku 3 se datum " 31. prosince 2006" nahrazuje datem " 30. června 2007".
2. Příloha se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Rozhodnutí 2006/533/ES se mění takto:
1. V článku 5 se datum " 31. prosince 2006" nahrazuje datem " 30. června 2007".
2. Příloha se nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2006
o zrušení odkazu na normu EN 10080:2005 "Ocel pro výztuž do betonu – Svařitelná betonářská ocel – Všeobecně" v souladu se směrnicí Rady 89/106/EHS
(oznámeno pod číslem K(2006) 5869)
(Text s významem pro EHP)
(2006/893/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Stálého výboru pro stavebnictví,
s ohledem na stanovisko stálého výboru zřízeného podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Norma EN 10080:2005 "Ocel pro výztuž do betonu – Svařitelná betonářská ocel – Všeobecně" byla zavedena Evropským výborem pro normalizaci (CEN) dne 21. dubna 2005. Odkaz na tuto normu byl zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie v souladu s čl.
7 odst. 3 směrnice 89/106/EHS, poprvé dne 14. prosince 2005 [3] a opětovně dne 8. června 2006 [4].
(2) Itálie a Komise vznesly ohledně normy EN 10080:2005 formální námitky.
(3) Italská formální námitka byla vznesena na základě toho, že norma EN 10080:2005 nesplňuje základní požadavek na mechanickou odolnost a stabilitu uvedený v příloze I směrnice 89/106/EHS, neboť jasně nerozlišuje zamýšlené použití oceli pro výztuž, tj. oceli pro výztuž se specifickými vlastnostmi požadovanými pro použití v seismických oblastech, což je důležitý bezpečnostní aspekt stavebních děl regulovaný v Itálii.
(4) Formální námitka Komise byla vznesena na základě toho, že příloha ZA normy EN 10080:2005 předepisuje uvedení vlastností podle technických skupin, zatímco norma sama nedefinuje ani technické skupiny ani příslušné technické vlastnosti.
(5) S ohledem na výsledky šetření námitek vznesených proti odkazu na normu EN 10080:2005 "Ocel pro výztuž do betonu – Svařitelná betonářská ocel – Všeobecně" by odkaz na tuto normu měl být vyřazen ze seznamu harmonizovaných norem v Úředním věstníku Evropské unie, z čehož vyplývá, že soulad s příslušnými vnitrostátními normami, které přejímají harmonizovanou normu EN 10080:2005, již nezakládá předpoklad vhodnosti k použití a předpoklad shody s příslušnými ustanoveními směrnice 89/106/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odkaz na normu EN 10080:2005 "Ocel pro výztuž do betonu – Svařitelná betonářská ocel – Všeobecně" se vyřazuje ze seznamu harmonizovaných norem zveřejněných
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. prosince 2002
týkající se postupu podle článku 65 Smlouvy o ESUO určené společnostem: Alfa Acciai S.p.A., Feralpi Siderurgica S.p.A., Ferriere Nord S.p.A, IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A., Leali S.p.A., Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. v likvidaci, Lucchini S.p.A., Siderpotenza S.p.A., Riva Acciaio S.p.A., Valsabbia Investimenti S.p.A., Ferriera Valsabbia S.p.A. a sdružení podniků Federacciai, Federazione delle Imprese Siderurgiche Italiane.
(Věc č. C.37.956 – Výztuže do betonu)
(oznámeno pod číslem K(2002) 5807)
(Pouze italské znění je závazné)
(2006/894/ES)
Komise dne 17. prosince 2002 přijala rozhodnutí týkající se postupu podle článku 65 Smlouvy o ESUO.
V souladu s ustanoveními článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [1], Komise tímto sdělením zveřejňuje hlavní obsah rozhodnutí a jména stran, kterých se rozhodnutí týká, včetně udělených pokut s přihlédnutím k oprávněnému zájmu podniků na nerozšiřování jejich obchodních tajemství.
Jedna nevyhrazená verze úplného znění rozhodnutí je k dispozici v jazykovém znění, které je závazné, a v pracovních jazycích Komise na internetovém portálu Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž s následující adresou: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html.
I. SOUHRN PORUŠENÍ PRAVIDEL
subjekty, kterým je rohodnutí určeno, a povaha porušení pravidel
(1) Subjekty, kterým je rozhodnutí určeno, jsou: Alfa Acciai S.p.A., Feralpi Siderurgica S.p.A., Ferriere Nord S.p.A, IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A., Leali S.p.A., Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. v likvidaci, Lucchini S.p.A., Siderpotenza S.p.A., Riva Acciaio S.p.A., Valsabbia Investimenti S.p.A., Ferriera Valsabbia S.p.A., jakož i sdružení podniků Federacciai, Federazione delle Imprese Siderurgiche Italiane.
(2) Subjekty, kterým je rozhodnutí určeno, se podílely na společném, komplexním a trvalém porušování čl. 65 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství uhlí a oceli (dále jen "Smlouva"), jehož cílem a účinkem bylo určení ceny a které rovněž vedlo k omezování nebo kontrole výroby nebo prodejů výztuží do betonu ve formě tyčí nebo svitků na italském trhu.
Obvinění z odpovědnosti
(3) Subjekt Alfa Acciai S.p.A, kterému je rozhodnutí určeno, je odpovědný za jednání společnosti Alfa Acciai S.p.A. samotné, ale i za jednání společnosti Acciaieria Megara S.p.A. (od roku 1996) a společnosti Alfa Acciai S.R.L. (před rokem 1996) a společnosti Acciaierie di Sicilia S.p.A.
(4) Subjekt Feralpi Siderurgica S.p.A., kterému je rozhodnutí určeno, je odpovědný za jednání současné společnosti Feralpi Siderurgica S.p.A., ale i za jednání společnosti Feralpi Siderurgica S.R.L. (od roku 1990) a předchozí společnosti Feralpi Siderurgica S.p.A.
(5) Subjekty Leali S.p.A. a Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. v likvidaci, kterým je rozhodnutí určeno, jsou odpovědné za jednání společnosti Leali S.p.A. a společnosti Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. v likvidaci, ale i za jednání společnosti Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. (do listopadu 1998), po které nastoupily.
Po tomto datu je společnost Leali S.p.A. sama odpovědna za uvedená jednání.
(6) Subjekty Lucchini S.p.A. a Siderpotenza S.p.A., kterým je rozhodnutí určeno, jsou odpovědné za jednání společnosti Lucchini S.p.A. a společnosti Siderpotenza S.p.A. a též za jednání společného podniku Siderpotenza S.p.A. (do roku 1991) a společnosti Lucchini Siderurgica S.p.A. (do konce roku 1997).
(7) Subjekt Riva S.p.A., kterému je rozhodnutí určeno, je odpovědný za jednání společnosti Riva S.p.A., ale též za jednání společností Fire Finanziaria S.p.A., Riva Prodotti Siderurgici S.p.A., Acciaierie e Ferriere di Galtarossa S.p.A. a Acciaierie del Tanaro S.p.A..
(8) Subjekty Valsabbia Investimenti S.p.A. a Ferriera Valsabbia S.p.A., kterým je rozhodnutí určeno, jsou odpovědné za jednání společnosti Valsabbia Investimenti S.p.A. a společnosti Ferriera Valsabbia S.p.A., ale též za jednání bývalé společnosti Ferriera Valsabbia S.p.A. (do roku 2000) a jí předcházející společnosti Ferriera Valsabbia S.p.A. (do roku 1990).
(9) Ostatní subjekty, kterým je rozhodnutí určeno, jsou stejné podniky a stejné sdružení podniků, jakož i stejné právnické osoby se stejnou firmou, které působily na trhu s výztužemi do betonu, na začátku porušování (od roku 1993, pokud se týká společnosti Ferriere Nord S.p.A.).
Doba trvání porušování
(10) Podniky se podílely na porušování přinejmenším v obdobích, která jsou uvedena dále:
Alfa Acciai SpA, od 6. prosince 1989 do 4. července 2000;
Feralpi Siderurgica SpA, od 6. prosince 1989 do 27. června 2000;
Ferriere Nord, SpA, od 1. dubna 1993 do 4. července 2000;
IRO Industrie Riunite Odolesi SpA, od 6. prosince 1989 do 27. června 2000;
Leali SpA a Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA v likvidaci, od 6. prosince 1989 do 27. června 2000;
Lucchini SpA/Siderpotenza SpA, od 6. prosince 1989 do 27. června 2000;
Riva SpA, od 6. prosince 1989 do 27. června 2000;
Ferriera Valsabbia SpA a Valsabbia Investimenti SpA, od 6. prosince 1989 do 27. června 2000;
Federacciai, Federazione delle Imprese Siderurgiche Italiane, od 6. prosince 1989 do 24. července 1998.
Trh s výztužemi do betonu
(11) Výztuže do betonu jsou za tepla válcovaným ocelovým výrobkem podélného tvaru, ve svitcích nebo v tyčích o 5 mm či více s hladkým, šupinovitým nebo žebrovým povrchem, pro vyztužení betonu.
Výztuže do betonu se nejčastěji dodávají ve tvaru rovných tyčí (která se válcují za tepla na válcovací stolici na tyče).
Tyče mohou být dlouhé 12 nebo 6, 14 a méně často i 18 metrů.
(12) Výztuže do betonu ve svitcích mají formu svitku, který uživatel sám narovnává a dělí na požadovanou délku.
Cena výztuží do betonu ve svitcích, která je obvykle o něco vyšší než cena výztuží v tyčích, má tendenci se ceně tyčí vyrovnávat.
(13) Všechny výše uvedené typy výztuží do betonu jsou vyráběny o kruhovém průřezu o různých průměrech podle nároků konstrukčního použití, od 5 mm do 40 mm v průměru.
Výztuže do betonu ve svitcích nepřevyšují průměr 16 mm.
Velikost průměru určuje navýšení ceny (tzv. "příplatku za průměr"), které se připočítává k základní ceně za výztuže do betonu.
(14) Výztuže do betonu se používají především ve stavebnictví ke zpevnění konstrukcí.
(15) Z patnácti členských států Evropské unie se největší množství výztuží do betonu vyprodukuje v Itálii.
Obrat dosažený vyráběním výztuží do betonu podniky, kterým je rozhodnutí určeno, a jež zaujímaly na konci období tohoto porušování přibližně 80 % italského trhu, se pohyboval v letech 2000-2001 kolem 900 milionů eur.
Fungování kartelu
(16) Federacciai a další podniky, které s ní spolupracovaly, se rozhodly a prováděly minimálně od konce roku 1989 jednotné určování výše "příplatku za průměr" pro výztuže do betonu v Itálii.
Počínaje dubnem roku 1992 tyto podniky za podpory Federacciai svá rozhodnutí a jednání rozšířily na určování výše základní ceny výztuží do betonu v Itálii.
Od téhož okamžiku až do konce září 1995 se tato dohoda dále rozšířila na určování platebních podmínek.
(17) Počínaje minimálně koncem roku 1994 Federacciai svou organizační činnost prováděla systematičtěji, pokud se týká cen, ale i pokud se týká vyprodukovaných a prodaných množství výztuží do betonu.
(18) Od roku 1995 se tito účastníci dohody začali domlouvat na snížení a kontrole výroby a prodeje za účelem snížení množství výztuží do betonu uváděných na trh.
Některé výrobní podniky zavedly systém přesnější a systematičtější vícestranné vzájemné kontroly vyrobených a prodaných množství každým jednotlivým podnikem.
(19) Komise nedisponuje dostatečnými informacemi, aby prokázala existenci porušování pravidel hospodářské soutěže v období po 4. červenci 2000.
Je třeba upřesnit, že ne všechny podniky se nutně účastnily na všech jednáních, která byla popsány výše, a že některé podniky se jich účastnily po kratší období.
II. POKUTY
Základní částka
(20) Porušení spočívá v jednotné, komplexní a trvalé dohodě, jejímž předmětem je určování cen a omezování nebo kontrola výroby a prodeje, tedy v jednáních, která jsou přirozeně velmi závažným porušením čl. 65 odst.
1 Smlouvy o ESUO. Tento kartel byl rozšířen na celé území Italské republiky.
Bylo zjištěno, že tyto kartelové dohody byly zaváděny do praxe a že měly dopady na trh, i když nebylo vždy zcela dosaženo očekávaných efektů.
Komise má za to, že subjekty, kterým je rozhodnutí určeno, se dopustily velmi závažného porušení.
Omezení dopadu dohody pouze na italský trh neumožňuje snížit stupeň závažnosti porušení z velmi závažného na závažné, neboť je třeba přihlédnout k objemu italské výroby.
(21) Přesto, aniž by předjímala vysokou míru závažnosti tohoto porušení, Komise při stanovování základní částky pokuty přihlédla ke zvláštním charakteristikám tohoto případu, konkrétně ke skutečnosti, že se dohoda týká vnitrostátního trhu, který v době porušení podléhal zvláštní úpravě uvedené ve Smlouvě ESUO, a na kterém měly podniky, kterým je rozhodnutí určeno, pouze omezené podíly.
(22) Podle čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO nemůže být sdružení podniků pokutováno nebo penalizováno. Ze znění čl. 65 odst. 1 však nevyplývá, že zákaz uvedený v tomto ustanovení se nepoužije rovněž na sdružení, které zavádělo dohodu směřující k vyloučení, omezení nebo zkreslení hospodářské soutěže. Federacciai je proto subjektem, kterému je rozhodnutí určeno, a to i přesto, že mu nebyla uložena žádná pokuta za výše uvedená jednání, která narušují hospodářskou soutěž.
Rozdílný přístup
(23) Ve skupině velmi závažných porušení umožňuje stupnice udělitelných pokut přistupovat k podnikům rozdílným způsobem tak, aby bylo možné přihlédnout ke skutečným ekonomickým schopnostem pachatelů porušení vážně narušit hospodářskou soutěž, a aby bylo možné stanovit takovou výši pokuty, která by zaručila dostatečně odrazující účinek.
(24) Komise má za to, že podíl na trhu, kterého dosáhly subjekty, kterým je rozhodnutí určeno, v celém posledním roce porušování (rok 1999), nepředstavuje jejich skutečnou přítomnost na dotčeném trhu v předmětném období.
Mezi lety 1990 a 1999 se totiž podíly těchto podniků na trhu prakticky ztrojnásobily.
Proto lze na základě průměrných podílů na trhu z období let 1990 až 1999 určit tři skupiny podniků podle klesající stupnice přítomnosti na trhu.
Do první skupiny patří Feralpi a Valsabbia, do druhé Lucchini/Siderpotenza, Alfa, Riva a Leali (s průměrným podílem na trhu odpovídajícím přibližně 70 % podílu podniků z první skupiny) a do třetí skupiny patří společnosti Iro a Ferriere Nord (s průměrným podílem na trhu odpovídajícím přibližně 35 % podílu na trhu podniků první skupiny).
(25) U společností Riva a Lucchini/Siderpotenza je třeba základní částku pokuty vypočtené v závislosti na významu relevantního trhu navýšit, aby bylo možné přihlédnout k rozsahu a globálním zdrojům těchto podniků.
Ve skutečnosti je obrat dosažený těmito podniky u produktů ESUO o mnoho vyšší (přibližně 3,5 miliardy eur společnosti Riva v roce 2001 a přibližně 1,2 miliardy eur společnosti Lucchini), než je obrat dosažený ostatními podniky podílejícími se na tomto jednání.
Je třeba připomenout, jak vyplývá ze spisu, že v mnohých případech se vrcholný management těchto podniků přímo účastnil tohoto porušování.
Proto, aby bylo dosaženo dostačujícího odrazujícího účinku, je třeba navýšit základní částku pokuty o 225 % v případě společnosti Lucchini/Siderpotenza, jejíž obrat výrobků ESUO je přibližně třikrát vyšší, než je obrat největší z ostatních podniků, a o 375 % v případě společnosti Riva, jejíž obrat výrobků ESUO je přibližně třikrát vyšší, než je obrat společnosti Lucchini/Siderpotenza.
Tato znásobení zohledňují značnou nerovnost v rozsahu a v globálních zdrojích obou dvou těchto podniků oproti ostatním podnikům, kterým je rozhodnutí určeno.
Doba trvání
(26) Porušování pravidel tedy trvalo více než deset let a šest měsíců u všech podniků, vyjma společnosti Ferriere Nord S.p.A., u níž doba trvání porušování byla delší než sedm let.
Z tohoto důvodu se základní výše pokuty zvyšuje o 105 % u všech podniků, vyjma společnosti Ferriere Nord, u které se zvyšuje o 70 %.
Přitěžující okolnosti
(27) V této věci Komise zaznamenala pouze jednu přitěžující okolnost v recidivě společnosti Ferriere Nord, které již bylo jednou sděleno rozhodnutí Komise ze dne 2. srpna 1989 týkající se její účasti na dohodě o určování cen a omezování prodeje elektricky svařovaných sítí [2].
(28) Komise má za to, že je nezbytné základní částku pokuty uložené společnosti Ferriere Nord navýšit o 50 %.
Polehčující okolnosti
(29) Komise nezaznamenala žádnou polehčující okolnost.
Použití sdělení o shovívavém přístupu z roku 1996
(30) Žádný z podniků, kterým je rozhodnutí určeno, nelze zařadit mezi subjekty, kterým by se pokuta neudělila či se velmi výrazně nebo výrazně snížila výše pokuty podle ustanovení bodů B a C sdělení o shovívavém přístupu z roku 1996 [3], neboť nebyla splněna žádná podmínka, která je v něm obsažena.
Zmíněné podniky vskutku tuto dohodu nepřiznaly ani předem ani poté, kdy Komise přistoupila k prošetřování, a neposkytly žádný určující nebo důkazní materiál pro účely prokázání existence dohody.
(31) Pokud se týká bodu D sdělení z roku 1996, Komise uznala, že společnost Ferriere Nord poskytla užitečné údaje, které Komisi umožnily lépe pochopit fungování dohody.
Komise má za to, že toto jednání je v souladu s bodem D, odstavcem 1 sdělení, které stanoví, že snížení částky pokuty je možné v případě, kdy před sdělením obvinění podnik poskytne Komisi informace, doklady nebo jiný důkazní materiál, který přispěje k potvrzení existence porušení.
(32) Komise má za to, že je oprávněné poskytnout společnosti Ferriere Nord snížení částky pokuty, která jí byla uložena, o 20 %.
Rozhodnutí
1. Udělují se následující pokuty:
–Feralpi Siderurgica S.p.A. _BAR_ 10,25 milionů eur _BAR_
–Valsabbia Investimenti S.p.A. a Ferriera Valsabbia S.p.A., nerozdílně _BAR_ 10,25 milionů eur _BAR_
–Lucchini S.p.A. a Siderpotenza S.p.A., nerozdílně _BAR_ 16,14 milionů eur _BAR_
–Alfa Acciai S.p.A. _BAR_ 7,175 milionů eur _BAR_
–Riva Acciaio S.p.A. _BAR_ 26,9 milionů eur _BAR_
–Leali S.p.A. a Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. v likvidaci, nerozdílně _BAR_ 6,093 milionů eur _BAR_
–Leali SpA [4] _BAR_ 1,082 milionů eur _BAR_
–IRO Industrie Riunite Odolesi S.p.A. _BAR_ 3,58 milionů eur _BAR_
–Ferriere Nord S.p.A. _BAR_ 3,57 milionů eur _BAR_
2. Federacciai a podniky uvedené v seznamu jsou povinny okamžitě ukončit porušování pravidel, pokud tak již neučinily.
Tyto subjekty se vyvarují opakování úkonů nebo jednání podobných zjištěnému porušování v tomto prošetřovaném případě a přijímání opatření, která by měla obdobný cíl nebo účinek.
[1] Úř. věst, L1, 4.1.2003, s. 1.
[2] Úř. věst.
L 260, 6.9.1989, s. 1.
[3] Úř. věst.
C 45, 19.2.2002, s. 3.
[4] Je třeba rozlišit jednání společnosti Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A do té doby, kdy byla uvedena do likvidace, a jednání společnosti Leali S.p.A., počínaje jejím založením: z prvního jednání je třeba obvinit nerozdílně společnosti Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. v likvidaci a společnost Leali S.p.A., zatímco z druhé skupiny činů je třeba výlučně obvinit společnost Leali S.p.A. Z tohoto důvodu výše pokuty byla rozdělena na dvě období: první probíhající mezi začátkem porušování a 25. listopadem 1998, a druhé mezi tímto datem a koncem porušování.
Výši pokuty týkající se prvního období je třeba udělit společnosti Leali S.p.A. a Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A. v likvidaci nerozdílně, zatímco pokutu týkající se druhého období je třeba udělit společnosti Leali S.p.A. samostatně.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. května 2004
vztahující se k řízení podle článku 81 Smlouvy o ES proti společnostem The Topps Company Inc, Topps Europe Limited, Topps International Limited, Topps UK Limited a Topps Italia SRL
(Věc č. COMP/C-3/37.980 – Souris-Topps)
(oznámeno pod číslem K(2004) 1910)
(pouze anglické znění je závazné)
(2006/895/ES)
Komise dne 26. května 2004 přijala rozhodnutí týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES.
Podle ustanovení článku 30 nařízení č. 1/2003 [1] Komise tímto zveřejňuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí, včetně všech uložených sankcí, a to se zohledněním oprávněného zájmu podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Ta část plného textu rozhodnutí, jež není důvěrná, je k dispozici v jazyce závazného znění případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách GŘ pro hospodářskou soutěž na adrese http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html.
I. SOUHRNNÁ ZPRÁVA O PORUŠENÍ PŘEDPISŮ
Adresáti, podstata a trvání porušení předpisů
(1) Toto rozhodnutí je určeno společnosti The Topps Company Inc (dále jen "Topps USA"), Topps Europe Ltd (dále jen "Topps Europe"), Topps UK Ltd (dále jen "Topps UK"), Topps International Ltd (dále jen "Topps International") a Topps Italia SRL (dále jen "Topps Italia") (společně nazývané "Topps").
(2) Adresáti porušili ustanovení čl. 81 odst. 1 Smlouvy tím, že se s několika svými zprostředkovateli ze Spojeného království, Itálie, Finska, Německa, Francie a Španělska v době od 4. února 2000 do 29. listopadu 2000 podíleli na řadě smluv a jednání ve vzájemné shodě s cílem zabránit dovozům stejného výrobku, totiž samolepek, karet a dalších sběratelských předmětů Pokémon.
(3) Případ vychází ze stížnosti francouzské maloobchodní společnosti sběratelských předmětů La Souris Bleue, podle níž společnost Topps a její distributoři úspěšně bránili dovozům stejného výrobku, totiž samolepek a alb Pokémon ze Španělska do Francie.
Dotčený výrobek a jednání společnosti Topps
(4) Toto rozhodnutí se týká sběratelských předmětů Pokémon.
Sběratelské předměty jsou například tématické samolepky, sběratelské karty nebo smývatelné tetování obsahující určitý motiv (např. sportovci určitého týmu nebo postavy z kreslených seriálů), populární u mladších dětí.
Pokémon je název celé řady postav určených pro videohry konzole "Game Boy" společnosti Nintendo. Na základě licence je však používá i společnost Topps pro vyobrazení na sběratelských předmětech.
V roce 2000 byla po takových sběratelských předmětech Pokémon značná poptávka.
(5) Relevantní trh není třeba definovat, protože tento případ se týká omezování hospodářské soutěže u určitého výrobku.
(6) V rozhodnutí je konstatována existence dohod a jednání ve vzájemné shodě mezi společností Topps a jejími sedmi evropskými zprostředkovateli s hlavním cílem zabránit dovozům stejného výrobku, totiž sběratelských předmětů Pokémon, mezi členskými státy.
Společnost Topps a její zprostředkovatelé o to usilovali pomocí následujících nástrojů a mechanismů:
- společnost Topps aktivně shromažďovala informace, čímž se od svých zprostředkovatelů dozvídala o případech dovozů stejného výrobku;
- společnost Topps sledovala konečné místo určení výrobků Pokémon;
- když se společnost Topps od svých zprostředkovatelů dozvěděla o případech dovozů stejného výrobku, žádala uvedené zprostředkovatele, aby jí pomohli vysledovat dovozy stejného výrobku zpět k původci;
- společnost Topps do toho zahrnula i své zprostředkovatele tím, že od nich požadovala ujištění, že zásoby nebudou reexportovány do ostatních členských států, a toto ujištění obdržela;
- v některých případech, kdy společnost Topps měla za to, že zprostředkovatelé nespolupracují, hrozila jim přerušením dodávek.
(7) Společnost Topps přiznává, že "se účastnila aktivit, jejichž cílem bylo bránit přeshraničnímu obchodu v rámci EU" a že "absolutní zákaz vývozu a rozsáhlá ochrana území tak, jak je uvedeno výše jsou obtížně slučitelné s článkem 81".
(8) Dohody a jednání ve vzájemné shodě mezi společností Topps a jejími distributory představují omezení týkající se výrobku.
Mají za cíl zabránit zprostředkovatelům v aktivním i pasivním vývozu výrobků Pokémon mimo jejich příslušné, smluvně vymezené, území.
Skutečný dopad na hospodářskou soutěž není nutno posuzovat, protože cílem dohod a jednání ve vzájemné shodě je v tomto případě vyloučení hospodářské soutěže.
I přesto důkazy ve spisech Komise prokazují, že došlo ke skutečnému zabránění dovozům stejného výrobku.
(9) Nařízení o blokových výjimkách č. 1983/83 (použitelné do 31. května 2000) a č. 2790/1999 zde nelze použít, protože cílem omezení byla absolutní ochrana území, což se týkalo jak aktivního tak i pasivního prodeje. Dohody nemohou požívat ani výhod individuální výjimky podle čl. 81 odst. 3 Smlouvy, protože nepřispívaly ke zlepšení distribuce příslušných výrobků a poškozovaly spotřebitele.
(10) Toto rozhodnutí je určeno všem evropským pobočkám společnosti Topps, které se účastnily protisoutěžních dohod a jednání ve vzájemné shodě a v konečném důsledku i mateřské společnosti z USA, kdy všichni jmenovaní jsou za porušení předpisů odpovědni společně a nerozdílně.
Mateřská společnost z USA je odpovědná proto, že měla možnost rozhodujícím způsobem ovlivňovat jednání poboček, které jsou v jejím stoprocentním vlastnictví.
Na základě judikatury Soudního dvora zastává Komise právní domněnku, že tato možnost vykonávat vliv byla skutečně využita.
Společnosti Topps se tuto právní domněnku nepodařilo vyvrátit a naopak, tato právní domněnka byla potvrzena společným zapojením všech evropských poboček a dvojím postavením jednoho ze zaměstnanců společnosti Topps, totiž ve funkci výkonného ředitele irské pobočky a ve funkci viceprezidenta pro mezinárodní záležitosti mateřské společnosti z USA.
Toto rozhodnutí není určeno zprostředkovatelům společnosti Topps, protože jejich odpovědnost na porušení předpisů byla méně významná.
II. POKUTA
Základní částka
(11) Komise má při posuzování závažnosti za to, že porušení předpisů s cílem vyloučit dovozy stejného výrobku mezi členskými státy je svou podstatou velmi vážným porušením čl. 81 odst.
1 Smlouvy. Cílem takového porušení je umělé rozdělení jednotného trhu, což ohrožuje základní zásady Smlouvy.
Při posuzování skutečného rozsahu porušení předpisů zohledňuje Komise skutečnost, že nemá důkazy prokazující, že omezení dovozů stejného výrobku byla uplatňována soustavně na všechny zprostředkovatele nebo výrobky.
Některé dohody a jednání ve vzájemné shodě nebyly zřejmě plně uplatňovány a hodnotu dotčeného zboží ovlivnily možná pouze omezeně.
Komise nemá důkazy o podstatném vlivu omezení na trh.
Z pohledu rozsahu příslušného trhu se zjištěné dohody a jednání ve vzájemné shodě týkaly trhu sedmi států, ale omezující vliv byl především patrný jen ve třech dovážejících členských státech.
(12) Proto se porušení předpisů společností Topps považuje za závažné.
Vzhledem k tomu se za odpovídající základní částku v rozhodnutí pro výpočet pokuty považuje 2650000 EUR.
Protože porušení předpisů netrvalo dlouho (od 4. února 2000 do 29. listopadu 2000), základní částka pokuty se nenavyšuje.
Přitěžující a polehčující okolnosti
(13) Komise v tomto případě nebere v úvahu žádné přitěžující okolnosti.
(14) U polehčujících okolnosti Komise zohledňuje skutečnost, že společnost Topps ukončila porušování předpisů po prvním zákroku Komise.
Proto se základní částka pokuty snižuje o 20 % (530000 EUR).
Komise bere v úvahu i to, že společnost Topps během řízení účinně spolupracovala.
Společnost Topps šla nad rámec svých právních povinností nutných ke splnění požadavků článku 11 nařízení č. 17, nepopírala skutečnosti, z nichž porušení předpisů vychází a významně napomáhala při zjišťování porušení předpisů.
Proto se základní částka pokuty snižuje o dalších 20 % (530000 EUR).
Konečná výše uložené pokuty
(15) Proto se společnosti Topps ukládá pokuta v konečné výši 1590000 EUR.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
--------------------------------------------------
Souhrnná zpráva o rozhodnutí Komise
ze dne 26. října 2004,
kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP
(Věc č.: COMP/M.3436 – Continental/Phoenix)
(oznámeno pod číslem K(2004) 4219)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/896/ES)
Dne 26. října 2004 přijala Komise rozhodnutí ohledně spojení podniků podle nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [1] (nařízení o spojování) a zejména podle čl.
8 odst. 2 tohoto nařízení.
Neutajované znění celého rozhodnutí je k dispozici v závazném jazykovém znění případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html.
I. TRANSAKCE
(1) Dne 12. května 2004 obdržela Komise oznámení o navrhovaném spojení, v rámci kterého získá podnik Continental AG ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování kontrolu nad celým podnikem Phoenix AG na základě veřejné nabídky na koupi akcií zveřejněné dne 26. dubna 2004.
1. Strany
(2) Podnik Continental AG ("Continental") je předním výrobcem pneumatik, brzd, systémů pérování a dalších technických pryžových výrobků, zejména pro využití v automobilovém průmyslu.
(3) Podnik Phoenix AG ("Phoenix") je rovněž specializována na výrobu technických pryžových výrobků (např. systémů pérování, antivibračních systémů, hadic a pásových dopravníků), ale nepůsobí v oblasti výroby pneumatik.
Obě společnosti mají sídlo v Německu.
2. Popis případu
(4) Společnost Continental si přeje získat výhradní kontrolu nad celou společností Phoenix ve smyslu čl. 3 odst.
1 písm. b) nařízení o spojování. Transakce byla Komisi oznámena dne 12. května 2004; dne 28. června společnost Continental získala na základě veřejné nabídky na koupi akcií 75,51 % akcií společnosti Phoenix.
II. RELEVANTNÍ TRHY
(5) Spojení povede k horizontálnímu překrývání na mnoha výrobních trzích v oblasti technických pryžových výrobků.
Komise identifikovala potenciální problémy v oblasti hospodářské soutěže na čtyřech trzích:
- se vzduchovými pružinami pro užitková vozidla;
- se vzduchovými pružinami pro osobní automobily;
- se vzduchovými pružinami pro kolejová vozidla;
- s těžkými pásovými dopravníky z ocelových lan.
1. Vzduchové pružiny pro užitková vozidla (výrobci původního zařízení a dodavatelé původního zařízení – OEM/OES)
(6) Obě strany se zabývají výrobou vzduchových pružin pro užitková vozidla [2].
Vzduchové pružiny jsou obvykle složeny z manžety a z ocelových plátů.
Používají se pro užitková vozidla, aby snížily vibrace mezi nápravou a podvozkem a aby se podvozek přizpůsoboval různým nákladům [3].
I když společnost Continental navrhuje vymezit trh zahrnující všechny typy systémů pérování pro užitková vozidla (spirálové ocelové pružiny, složené listové pružiny a vzduchové pružiny), šetření na trhu potvrdilo postoj Komise, že vzduchové pružiny tvoří trh s odlišným výrobkem.
Šetření také potvrdilo rozlišení mezi vzduchovými pružinami prodávanými výrobcům vozidel (OES/OEM) a vzduchovými pružinami prodávanými samostatným prodejcům náhradních dílů (IAM).
Šetření neposkytlo podrobnější rozčlenění na menší trhy (např. se vzduchovými pružinami pro nákladní vozidla/autobusy na jedné straně a pro přípojná vozidla/nápravy na straně druhé), ale to by v žádném případě nezměnilo posouzení z hlediska hospodářské soutěže.
(7) Pokud jde o zeměpisný trh, společnost Continental tvrdí, že zeměpisný trh se vzduchovými pružinami pro užitková vozidla je celosvětový.
Šetření na trhu však prokázalo, že tržní podmínky pro vzduchové pružiny pro užitková vozidla jsou v Evropě významně odlišná od jiných oblastí.
Kvůli různým technickým požadavkům (např. u větších nákladních vozidel) a rozdílným zákaznickým preferencím (vzduchové pružiny používané v Evropě jsou technicky propracovanější) nemohou být pružiny užívané pro nákladní vozidla v USA užívané v Evropě a naopak.
V důsledku toho neexistuje žádný významný vliv na hospodářskou soutěž, který by zvenčí ovlivňoval evropský trh.
V současnosti do Evropy dováží vzduchové pružiny pouze jedna společnost (americký podnik Firestone).
Tyto vzduchové pružiny jsou navrhnuty speciálně pro evropský trh.
Obsahují kovové části, které jsou nakoupeny v Evropě, dodány do USA, zabudovány do vzduchových pružin a znova vyvezeny do Evropy.
Cla a přepravní náklady představují další znevýhodňující náklady.
Ačkoli tyto dovozy čítaly v roce 2003 zhruba 12 %, v blízké budoucnosti pravděpodobně významně klesnou, jelikož společnost Firestone staví v Polsku výrobní továrnu, která bude uvedena do provozu v roce 2005.
Proto Komise zastává názor, že relevantní trh pro vzduchové pružiny pro OEM/OES je trh evropský.
(8) Pokud jde o vzduchové pružiny prodávané samostatnými prodejci na trhu s náhradními díly (IAM), může být otázka příslušného zeměpisného trhu ponechána otevřena, jelikož šetření na trhu ukázalo, že žádné obavy ohledně hospodářské soutěže se nebudou týkat trhu IAM.
2. Vzduchové pružiny pro osobní automobily
(9) Obě společnosti, Continental i Phoenix/Vibracoustic, vyrábějí také vzduchové pružiny pro osobní automobily.
U osobních automobilů jsou vzduchové pružiny (manžeta/kovová část) součástí sofistikovanějšího pružinového systému sestávajícího ze vzduchové pružiny a dalších součástek (např. pneumatický systém, ovládací jednotky atd.).
Aktivity společností Continental a Phoenix se překrývají pouze v oblasti vzduchových pružin.
Vzduchové pružiny jsou v současnosti okrajovým výrobkem, používaným zejména u luxusních automobilů.
Šetření na trhu potvrdilo, že vzduchové pružiny pro osobní automobily je třeba posuzovat odděleně od ostatních typů pružin (např. ocelových pružin).
Nicméně se nezdá vhodné dále rozlišovat na trhu se vzduchovými pružinami pro automobily mezi různými segmenty zákazníků (např. "limuzíny", "sportovní a užitkové vozy" a "lehká nákladní vozidla"), protože výrobní proces a zákazníci jsou obdobní pro všechny tři segmenty.
(10) Společnost Continental tvrdí, že trh je celosvětový.
Nicméně šetření na trhu potvrdilo evropské vymezení zeměpisného trhu.
V současnosti existuje v podstatě pouze jeden neevropský dodavatel – společnost Gates z USA – který provozuje činnost v Evropě.
Dovozy činily pouze okolo [5-10 [4] ] %.
Společnost Gates nedávno otevřela nové výrobní zařízení pro vzduchové pružiny v Cáchách/v Německu s cílem obsluhovat evropský trh z Evropy.
Většina zákazníku není v podstatě nakloněna nákupu dovezených vzduchových pružin.
Zejména proto, že vzduchové pružiny jsou technologicky citlivé výrobky a jejich vývoj pro osobní automobily vyžaduje úzkou spolupráci mezi zákazníky.
Navíc vývoj celého systému vzduchové pružiny zahrnuje také další dodavatele součástek, kteří obvykle sídlí v Evropě.
V důsledku toho většina výrobců automobilů upřednostňuje odebírat zboží od dvou evropských výrobců (společností Phoenix/Vibracoustic nebo Conti).
3. Vzduchové pružiny pro kolejová vozidla
(11) Obě strany také vyrábějí pružinové výrobky pro kolejová vozidla.
Společnost Continental opět navrhuje vymezit jeden výrobní trh pro všechny druhy různých systémů pérování a antivibračních systémů používaných pro kolejová vozidla (např. ocelové pružiny, hydraulické systémy, vzduchové pružiny, díly z pryže a kovu).
Nicméně šetření na trhu potvrdilo názor Komise, že sekundární pružinové systémy (pryžová manžeta a díly z pryže a kovu) tvoří rozdílný výrobní trh, který je od jiných primárních anebo sekundárních systémů odpružení oddělen.
To hlavně proto, že většina zákazníků nakupuje vzduchové pružiny odděleně od ostatních systémů odpružení a výrobní know-how pro vzduchové pružiny je výrazně odlišné od know-how pro ostatní výrobky.
Na rozdíl od oblasti s užitkovými vozidly, neexistuje pro výrobky odpružení pro kolejová vozidla žádný trh náhradních dílů.
(12) Společnost Continental tvrdí, že trh je celosvětový.
Šetření na trhu spíše prokázalo vymezení zeměpisného trhu jakožto evropského, protože většina evropských zákazníků obchoduje s evropskými výrobci.
Vymezení zeměpisného trhu však může zůstat otevřené, jelikož ani na evropském trhu by transakce nevedla k dominantnímu postavení společností Continental a Phoenix na trhu.
4. Těžké pásové dopravníky z ocelových lan
(13) Společnosti Phoenix a Continental se také specializují na výrobu pásových dopravníků. Pásové dopravníky, které jsou vyrobeny z pryže, textilu nebo PVC, jsou určeny pro přepravu zboží.
Existují tři hlavní druhy pásových dopravníků: lehké pásové dopravníky, těžké pásové dopravníky a zvláštní pásové dopravníky.
Těžké pásové dopravníky se využívají pro přepravu těžkého zboží jako je uhlí, ruda, štěrk a písek.
Lze rozlišit dva hlavní druhy těžkých pásových dopravníků, pásové dopravníky z ocelových lan a textilní pásové dopravníky.
Strany jsou obzvláště silné v oblasti pásových dopravníků z ocelových lan.
Společnost Continental tvrdí, že oba druhy (textilní a dopravníky z ocelových lan) náleží ke stejnému trhu, k trhu s těžkými pásovými dopravníky.
Toto vymezení trhu však šetření na trhu nepotvrdilo.
(14) Z dodavatelského hlediska vyžadují textilní pásy a pásy z ocelových lan výrazně odlišný výrobní proces, protože dopravní pás má kostru z ocelových lan spojených pryží, zatímco textilní pásy mají kostru utkanou z různých vrstev technických vláken.
Navíc konkurenti a zákazníci vysvětlili, že oba dva druhy mají své příslušné oblasti použití, protože mají výrazně odlišné charakteristiky: zatímco textilní pásy lze použít pro menší zařízení (krátké vzdálenosti, menší náklady), přeprava těžkých nákladů na delší vzdálenosti (např. povrchová těžba uhlí) nutně vyžaduje pásové dopravníky z ocelových lan.
To proto, že textilní pásy jsou mnohem elastičtější než pásy z ocelových lan a proto mohou překonávat pouze relativně krátké vzdálenosti.
I když společnost Continental správně tvrdí, že pro některá zařízení lze použít oba typy pásů, šetření na trhu ukázalo, že pouze 5-10 % zařízení z ocelových lan lze nahradit textilními pásy.
Proto pásové dopravníky z ocelových lan zřejmě nenáleží ke stejnému trhu jako těžké textilní pásové dopravníky a měly by být posuzovány odděleně.
(15) Podle společnosti Continental je relevantní zeměpisný trh pro těžké pásové dopravníky celosvětový.
Nicméně výsledek šetření na trhu jasně hovoří pro vymezení trhu v evropském rozsahu.
To je spojeno se skutečností, že pásové dopravníky z ocelových lan jsou v mnoha případech vyráběny přímo pro konkrétní zařízení.
Důležitou roli navíc hrají dopravní a logistické problémy.
V důsledku toho hrají neevropští výrobci na trhu s pásovými dopravníky z ocelových lan pouze malou roli.
Proto Komise posoudila situaci hospodářské soutěže z hlediska evropského trhu.
III. POSOUZENÍ
1. Vzduchové pružiny pro užitková vozidla (OEM/OES)
(16) Společnosti Continental a Phoenix by na tomto trhu měly společný podíl ve výši [55-65] %.
Hlavními konkurenty jsou společnosti CF Gomma [10-15] %, Firestone [10-15] % a Goodyear [5-10] % .
(17) Tak vysoký podíl na trhu by již sám o sobě naznačoval dominantní postavení společnosti Continental.
Dominantní postavení je rovněž pravděpodobné s ohledem na strukturu trhu: společný podíl na trhu daného subjektu bude čtyřikrát vyšší než podíl nejbližšího konkurenta.
(18) Samotná skutečnost, že zákazníci spojeného celku jsou minimálně do jisté míry velké automobilové společnosti, nevylučuje potenciální problémy ohledně hospodářské soutěže.
Přesto, že někteří z větších výrobců nákladních automobilů nemají ohledně fúze vážné obavy, mnoho menších výrobců náprav/přípojných vozidel se obává negativního vlivu transakce na ceny.
(19) A existují další faktory, které tyto obavy ohledně hospodářské soutěže posilují.
Za prvé, v případě zvýšení cen spojeného celku by zákazníci nebyli schopni u významných objemů dodávek snadno přejít ke konkurenčním společnostem.
A to nejen proto, že jakýkoli nový dodavatel by musel s většinou zákazníků podstoupit řízení o kvalifikaci. Všichni konkurenti jsou navíc omezeni výrobními kapacitami.
Obě společnosti, CF Gomma i Goodyear, většinou využívají veškerou svou kapacitu.
Nové výrobní zařízení společnosti Firestone v Polsku bude pravděpodobně využito pro stávající dodavatelské smlouvy.
(20) A za druhé by tato transakce spojila dva vedoucí podniky na trhu OEM/OES.
Současná pozice společnosti Phoenix na trhu ve skutečnosti neodráží její opravdový potenciál.
Společnost Phoenix přenesla svůj OEM/OES obchod pro nákladní vozidla a autobusy na společný podnik se společností Freudenberg, na podnik Vibracoustic.
Nicméně společný podnik zaměřil své marketingové úsilí na vzduchové pružiny pro osobní automobily a na trhu pro nákladní vozidla a autobusy dosáhl spíše menšinové pozice.
Společnost Phoenix je smluvně vázána zdržet se účasti na žádostech o cenovou nabídku výrobců nákladních vozů a autobusů.
Nicméně společnosti Phoenix se podařilo vyjednat pozastavení platnosti doložky o pokutě a mohla se tak nedávno účastnit dvou veřejných soutěží.
V obou těchto soutěžích skončila druhá za společností Continental.
Pokud se týče technických dovedností, zařadili zákazníci společnost Phoenix vedle společnosti Contitech a z cenového hlediska ještě výše.
(21) Za třetí, na rozdíl od toho, co tvrdila společnost Continental, ukazují šetření na trhu, že je využíváno patentů, aby se zabránilo konkurentům, aby byli využiti jako druhý dodavatel v rámci stávající dodavatelské smlouvy.
Jeden konkurent sdělil Komisi, že obzvláště společnost Continental mohutně využívá zmíněná práva duševního vlastnictví, aby vyloučila konkurenty ze soutěží.
(22) Na základě uvedených důvodů má Komise za to, že navrhované převzetí podniku Phoenix podnikem Continental by na evropském trhu se vzduchovými pružinami pro užitková vozidla vedlo k dominantnímu postavení fúzovaného subjektu.
2. Vzduchové pružiny pro osobní automobily
(23) Převzetí podniku Phoenix/Vibracoustic podnikem Continental by spojilo jediné dva evropské výrobce vzduchových pružin pro osobní automobily.
Podíl spojeného subjektu na evropském trhu by byl v roce 2003 okolo [85-95] % .
I když zákazníky modulů vzduchových pružin jsou velké automobilové společnosti a ty mají obvykle určitou odběratelskou sílu, kterou působí na své dodavatele, vyjádřili přesto někteří z hlavních zákazníků z transakce obavy.
Šetření ve skutečnosti ukázalo, že mnoho výrobců automobilů má pouze jednoho dodavatele vzduchových pružin.
Fúze by snížila schopnost výrobců automobilů udržet mezi podniky Continental a Phoenix hospodářskou soutěž, protože by jim ponechala jediného dodavatele působícího v Evropě.
Na druhé straně Komise získala určité důkazy, že na evropský trh by v blízké budoucnosti mohli vstoupit noví mimoevropští aktéři.
(24) Otázka, zda by transakce vedla k dominantnímu postavení na trhu se vzduchovými pružinami pro osobní automobily, může zůstat otevřena, protože společnost Continental se nedávno zavázala, že se zbaví aktivit společnosti Phoenix na tomto trhu tím, že prodá její podíl ve společném podniku Vibracoustic společnosti Freudenberg.
Tím, že společnost Freudenberg získá podíl společnosti Phoenix ve společnosti Vibracoustic, se vyřeší obavy ohledně hospodářské soutěže v oblasti vzduchových pružin pro osobní automobily, protože na trhu se vzduchovými pružinami pro osobní automobily působí společnost Phoenix pouze prostřednictvím společnosti Vibracoustic.
3. Vzduchové pružiny pro kolejová vozidla
(25) Šetření na trhu odhalilo, že společný podíl společností Continental a Phoenix na trhu se sekundárními systémy vzduchových pružin by byl přibližně [55-65] %.
Další konkurenti (např. společnosti Paulstra, Schwab, Trelleborg nebo Toyo) by drželi pouze minoritní podíl ve výši 5 % nebo menší.
(26) I přes tento relativně vysoký podíl na trhu dospěla Komise k závěru, že na trhu se vzduchovými pružinami pro kolejová vozidla nelze očekávat dominantní postavení, a to ze dvou hlavních důvodů: za prvé, všichni konkurenti (včetně stran) musí nakupovat přes 70 % dílů systému vzduchových pružin od svých konkurentů, kterými jsou také výrobci gumových manžet nebo kovových částí.
Společnost Continental byla opravdu schopna prokázat, že nedávno zvýšila své dodávky gumových manžet konkurentovi vyrábějícímu systém vzduchových pružin, což potvrzuje skutečnost, že v tomto průmyslovém odvětví jsou vzájemné dodávky běžnou praxí.
Za druhé, na trhu existuje dostatek potenciálních konkurentů, kteří mohou stranám zabránit, aby nezávisle zvyšovaly ceny.
Společnosti Toyo a Sumitomo z Japonska významně posílily prostřednictvím dceřiných společností svou přítomnost v Evropě.
Díky nim se jim podařilo uzavřít nový obchod v Evropě a v blízké budoucnosti nejspíše dále zvýší svou pozici na trhu.
Vzhledem k vysoké životnosti vlaků (až 30 let) budou mít zákazníci dostatek času, aby mohli schválit nové dodavatele.
(27) Proto má Komise za to, že na trhu se vzduchovými pružinami pro kolejová vozidla nepovede navrhované převzetí k vytvoření dominantního postavení.
4. Těžké pásové dopravníky z ocelových lan
(28) Fúze by spojila dva přední evropské dodavatele.
Podrobné šetření na trhu vlastně vedlo k závěru, že společný podíl společností Continental a Phoenix na trhu by byl [>70] %.
Zbývajícími konkurenty jsou společnosti Sempertrans [5-15] %, Bridgestone [0-5] % a několik malých, většinou regionálních dodavatelů s tržními podíly nižšími než [0-5] %.
(29) Transakce tak snižuje množství hlavních evropských konkurentů ze čtyř na tři s tím, že dva zbývající (společnosti Sempertrans a Bridgestone) jsou v porovnání se vzniklým subjektem velmi malí.
Šetření na trhu na jedné straně odhalilo, že hlavní zákazníci – velké energetické společnosti jako je společnost RWE – mají určitě jistou odběratelskou sílu, kterou využijí k ochraně hospodářské soutěže na trhu.
Nicméně připouštějí, že po fúzi budou mít pouze omezené množství, pokud vůbec nějaké, alternativních dodavatelů.
Postavení vzniklého subjektu na trhu by bylo obzvláště silné v segmentu s pásy pro těžbu hnědého uhlí a s pásy širšími než 2,4 m. Zákazníci z oblasti těžby hnědého uhlí se podílejí na více než 50 % celkové poptávky po pásových dopravnících z ocelových lan.
U některých šíří pásů (>2,4 m) by vzniklý subjekt v Evropě těžil dokonce z v podstatě monopolního postavení.
(30) Z výše uvedených důvodů povede navrhované převzetí společnosti Phoenix společností Continental pravděpodobně k dominantnímu postavení na trhu s těžkými pásovými dopravníky z ocelových lan v Evropě.
5. Závěr
(31) Rozhodnutí proto dochází k závěru, že oznámené spojení vzbuzuje vážné pochyby pokud se týče jeho slučitelnosti se společným trhem v případě trhů se vzduchovými pružinami pro užitková vozidla (OES/OEM) a s těžkými pásovými dopravníky z ocelových lan.
IV. Závazky předložené stranami
(32) S cílem vyřešit výše zmíněné obavy ohledně hospodářské soutěže, předložila oznamující strana dne 1. října závazky. Společnost Continental se zavazuje
(1) prodat podíl společnosti Phoenix ve výši 50 % ve společnosti Vibracoustic společnému partnerskému podniku, společnosti Freudenberg [5] Je třeba poznamenat, že v případě převzetí společnosti Phoenix třetím podnikem, má společnost Freudenberg právo odkoupit 50procentní podíl společnosti Phoenix ve společnosti Vibracoustic. Při neexistenci závazku však nebylo jasné, zda by společnost Freudenberg toto právo na odkup akcií uplatnila anebo nikoliv..;
(2) prodat celou výrobu vzduchových pružin pro osobní vozidla (OES/OEM) společnosti Phoenix umístěnou v Nyireghyze v Maďarsku, společnosti Freudenberg;
(3) prodat výrobní linku pro těžké dopravníkové pásy z ocelových lan o šíři 3,2 m svému konkurentovi, společnosti Sempertrans.
Posouzení předložených závazků
Vzduchové pružiny pro užitková vozidla
(33) Odprodej podílu společnosti Phoenix ve společnosti Vibracoustic umožní společnosti Freudenberg/Vibracoustic nabízet celý sortiment vzduchových pružin pro užitková vozidla, včetně pružin pro nápravy/přípojná vozidla a pružin pro trh s náhradními díly.
Díky kontrole společnosti Vibracoustic může společnost Freudenberg u trhů se vzduchovými pružinami využít silný tým pro výzkum a vývoj a zkušený distribuční tým.
Společnost Freudenberg/Vibracoustic získá převzetím výroby vzduchových pružin společnosti Phoenix v Maďarsku vlastní zařízení na výrobu vzduchových pružin, což jí umožní prodávat vzduchové pružiny nejen zákazníkům pro nákladní vozidla/autobusy, ale také výrobcům náprav/přípojných vozidel.
Odprodej majetku také zahrnuje stávající dodavatelské smlouvy s odběrateli společnosti Phoenix.
(34) Celkový odprodej aktivit společnosti Phoenix na trhu se vzduchovými pružinami pro užitková vozidla (OES/OEM) eliminuje překrývání na tomto trhu.
Těžké pásové dopravníky z ocelových lan
(35) Závazek prodat celou výrobní linku na výrobu pásů z ocelových lan o šíři větší než 2,4 m společnosti Sempertrans je vhodným řešením problémů ohledně hospodářské soutěže na trhu se vzduchovými pružinami pro pásové dopravníky z ocelových lan.
Ve skutečnosti se hlavní obavy na tomto trhu týkají segmentu pásů pro zákazníky z oblasti těžby hnědého uhlí.
Nabyvatel, společnost Semperit/Sempertrans, která již s některými pásy v tomto segmentu působí, získá prostřednictvím odprodeje přístup k výrobní technologii pro široké pásy, což je schopnost, jenž je na trhu s pásovými dopravníky z ocelových lan klíčovým faktorem pro úspěch.
Test na trhu potvrdil účinnost závazku, jelikož všichni hlavní zákazníci naznačili Komisi, že na odprodej výrobní linky pohlíží jako na účinné opatření k zachování hospodářské soutěže na trhu s pásy z ocelových lan.
Proto má Komise za to, že odprodej vyřeší na tomto trhu obavy ohledně hospodářské soutěže.
V. ZÁVĚR
(36) Rozhodnutí proto dochází k závěru, že na základě závazků předložených stranami nepovede navrhované spojení k dominantnímu postavení stran na trzích se vzduchovými pružinami pro užitková vozidla (OEM/OES), pro osobní vozidla, pro kolejová vozidla a pro těžké pásové dopravníky z ocelových lan, které by významně narušilo účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo jeho podstatnou část. Fúze by proto měla být prohlášena za slučitelnou se společným trhem a dohodou o EHP, za podmínky úplného splnění závazků obsažených v příloze podle čl. 2 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 nařízení o spojování a článku 57 Dohody o EHP.
[1] Úř. věst. L 395, 30.12.1989, s.
1; naposledy pozměněná nařízením (ES) č. 1310/97: Úř. věst.
L 180, 9.7.1997, s. 1.
[2] Společnost Phoenix prodává své vzduchové pružiny pro nákladní vozidla a autobusy určené výrobcům a dodavatelům původního zařízení v rámci společného podniku (společnosti"Vibracoustic") s německým výrobcem součástek, společností Freudenberg (viz případ č. M.1778 – Freudenberg/Phoenix/JV).
Společnost Vibracoustic nicméně nemá vlastní výrobu vzduchových pružin pro užitková vozidla, ale prodává pružiny vyráběné společností Phoenix.
[3] Výše podvozku může být regulována tím, že se mění tlak vzduchu ve vzduchové pružině.
[4] Z tohoto shrnutí byly vyňaty části původního rozhodnutí, aby bylo zajištěno, že důvěrné informace nebudou zveřejněny; tyto části jsou uvedeny v hranatých závorkách.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. ledna 2005
vztahující se k řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP vůči společnostem Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB, Eka Chemicals AB a Akzo Nobel AB společně a nerozdílně, Clariant AG a Clariant GmbH společně a nerozdílně, Elf Aquitaine SA a Arkema SA společně a nerozdílně a společnosti Hoechst AG
(Věc č. C.37.773 – MCAA)
(oznámeno pod číslem K(2004) 4876)
(Pouze anglické, francouzské a německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/897/ES)
Dne 19. ledna 2005 Komise přijala rozhodnutí týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP.
Komise v souladu s článkem 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1] zveřejňuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí, včetně všech uložených sankcí, a bere přitom v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodních zájmů.
Úplné znění rozhodnutí bez důvěrných údajů je k dispozici v jazycích případu, v nichž je znění rozhodnutí závazné, a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition.
I. SOUHRNNÝ PŘEHLED PROTIPRÁVNÍCH JEDNÁNÍ
Úvod (1) Rozhodnutí je určeno společnostem Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB, Eka Chemicals AB a Akzo Nobel AB (dále jen "Akzo") společně a nerozdílně, Clariant AG a Clariant GmbH (dále jen "Clariant") společně a nerozdílně, Elf Aquitaine SA (dále jen "Elf Aquitaine") a Arkema SA (dále jen "Arkema", dříve pod názvem Atofina SA) společně a nerozdílně a společnosti Hoechst AG (dále jen "Hoechst").
(2) Toto shrnutí bude především odkazovat na společnost Atofina SA (či "Atofina") a nikoli na společnost Arkema, i když toto rozhodnutí je určeno právě jí; Atofina je název, který měla v době, kdy probíhalo správní řízení.
(3) Strany, jimž je rozhodnutí určeno, se podílely na jediném a trvajícím protiprávním jednání v rozporu s článkem 81 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES" nebo "Smlouva") a ode dne 1. ledna 1994 v rozporu s čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda o EHP"); protiprávní jednání se vztahovalo na celé území EHP.
(4) Komise zahájila šetření v rámci EHP ohledně kyseliny monochloroctové poté, co v lednu 1999 obdržela od společnost Clariant žádost o shovívavost.
Šetření odhalilo, že kartelová dohoda existovala nejméně od 1. ledna 1984 do 7. května 1999.
Trh pro monochloroctovou kyselinu
(5) Monochloroctová kyselina je reaktivní organická kyselina, která se používá jako meziprodukt při výrobě detergentů, lepidel, pomocných textilních produktů a zahušťovadel využívaných v potravinářském, farmaceutickém a kosmetickém průmyslu.
(6) S prostorem EHP se počítalo jakožto se zeměpisným trhem.
Hodnota tohoto trhu byla odhadnuta na zhruba 121 milion EUR v roce 1998, což byl poslední rok, kdy k protiprávnímu jednání docházelo během celého průběhu roku.
V době šetření pociťovaly dopady kartelové dohody téměř všechny regiony společného trhu a EHP.
Popis kartelu
(7) Pokud jde o organizaci kartelu, lze první kontakty mezi hlavními výrobci kyseliny monochloroctové vystopovat na konci 70. a počátku 80. let; v té době kontakty probíhaly především na bilaterální úrovni a týkaly se výměny informací o zákaznících a cenách.
(8) V období od počátku do poloviny 80. let se začala organizovat multilaterální zasedání a ujednání byla postupně konkrétnější s cílem zajistit si uchování příslušných podílů na trhu.
Jednání v té době probíhala mezi společnostmi Hoechst, Akzo a Atochem SA (poté Atofina SA, dnes Arkema).
Společnost Clariant se ke kartelu připojila až v roce 1997, poté co odkoupila obchodní činnosti společnosti Hoechst týkající se kyseliny monochloroctové.
(9) V té době se strany účastnící se kartelu setkávaly dvakrát až čtyřikrát ročně na multilaterální úrovni při zasedáních pořádaných střídavě v zemích, kde sídlí dotčené podniky.
Účastníci zachovávali i bilaterální kontakty a setkávali se při zvlášních zasedáních a při společenských příležitostech.
(10) Kartel se více formalizoval v roce 1993 a za cíl si stanovil průhlednější statistiky, zamezení podvodům, větší kontrolu nad prodejci a uplatnění systému náhrad.
Byl rovněž spuštěn mechanismus výměny údajů mezi účastníky o prodeji a cenách za čtvrtletí.
(11) Kromě toho byl za účelem zdůvodnění výměny údajů o trhu využit subjekt zabývající se statistickými údaji […] (dále jen "[…]"). […] poskytoval ucelené statistiky o trhu.
Účastníci se se zástupci […] setkávali dvakrát za rok, obvykle v […], aby projednávali nejrůznější otázky týkající se odvětví.
(12) Tato legitimní zasedání však byla pouze zástěrkou pro skutečný účel setkání, při nichž se projednával způsob provedení kartelových dohod.
Tato nezákonná zasedání se obvykle konala večer před zasedáním […]v jiné budově.
V letech 1994-1999 bylo naplánováno 13 zasedání […], ačkoli poslední zasedání bylo pravděpodobně zrušeno.
(13) I když organizace kartelu se mohla během času měnit, hlavní charakteristiky zůstaly stejné, tzn. rozdělení objemů a zákazníků s cílem zachovat si podíly na trhu.
Podíly na trhu byly rovněž chráněny prostřednictvím mechanismu náhrad mezi stranami v případě prodeje přesahujícího nebo nedosahujícího stanovených objemů.
Došlo ke značné výměně informací o prodeji a cenách. Byly rovněž shromážděny důkazy ohledně dohod o zvýšených cenách.
II. POKUTY
Základní částka
Závažnost
(14) Protiprávní jednání spočívalo v přidělení zákazníků a objemových kvót, zvyšování dohodnutých cen, zavádění mechanismů náhrad s cílem uplatňovat kvóty, výměně informací o objemech prodeje a o cenách, jakož i v účasti na pravidelných multilaterálních a bilaterálních zasedáních a v jiných kontaktech, jejichž prostřednictvím mělo být zajištěno žádoucí fungování kartelu.
Takové jednání samo o sobě představuje vážné porušení článku 81 Smlouvy o ES a čl. 53 odst.
(15) Výrobci, kteří v daném období pokrývali velkou většinu společného trhu a prostoru EHP, prováděli kartelové dohody po 1. lednu 1994.
Proto jistě měly dopad na trh s monochloroctovou kyselinou v rámci společného trhu a v EHP.
(16) Vzhledem k předmětnému chování měla Komise za to, že se strany, jimž je toto rozhodnutí určeno, dopustily velmi závažného porušení článku 81 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP.
Různé zacházení
(17) Podniky byly rozděleny do různých kategorií podle jejich relativního významu na trhu s cílem zohlednit konkrétní váhu a tedy skutečný dopad každého podniku na trh.
(18) Na základě srovnání relativního významu podniků na dotčeném trhu považovala Komise za vhodné použít celkový obrat EHP.
Srovnání bylo učiněno na základě celkového obratu EHP v posledním roce, kdy k protiprávnímu jednání docházelo během celého průběhu roku: 1998 v případě všech podniků kromě podniku Hoechst. V případě tohoto podniku, který opustil trh s kyselinou monochloroctovou v roce 1997, je referenčním rokem rok 1996.
(19) Společnosti Akzo, Clariant a Atofina byly v roce 1998 nejvýznamnějšími výrobci kyseliny monochloroctové v rámci EHP s podílem na trhu 44 %, 34 % respektive 17 %.
V roce 1996 měla společnost Hoechst podíl na trhu 26 %, než v polovině roku 1997 opustila trh s monochloroctovou kyselinou.
Podniky proto byly rozděleny do tří kategorií. První kategorie: Akzo; druhá kategorie: Hoechst a Clariant; třetí kategorie: Atofina.
Dostatečný odrazující účinek
(20) V kategorii velmi závažných porušení škála pokut, které lze uložit, umožňuje stanovit takovou výši, která zaručí dostatečný odrazující účinek, a zároveň se přihlédne k velikosti každého podniku.
V tomto ohledu Komise poznamenala, že v roce 2003 byl obrat společnosti Atofina/Elf Aquitaine 84,5 miliard EUR a obrat společnosti Akzo 13 miliard EUR.
V důsledku toho měla Komise za to, že pokutu uloženou společnosti Atofina/Elf Aquitaine je třeba vynásobit koeficientem 2,5 a pokutu uloženou společnosti Akzo koeficientem 1,5.
Doba trvání
(21) Společnosti Akzo a Atofina se dopustily dlouhodobého protiprávního jednání.
Na kartelové dohodě se podílely od ledna 1984 do května 1999, tzn. po patnáct let a čtyři měsíce, čímž je odůvodněno zvýšení základní výše pokuty o 150 % v případě obou podniků.
(22) Společnost Hoechst rovněž dlouhodobě porušovala předpisy. Na protiprávních dohodách se podílela od ledna 1984 do konce června 1997, tedy po 13 let a 6 měsíců, čímž je odůvodněno zvýšení základní výše pokuty o 135 %.
(23) Společnost Clariant se účastnila od července 1997, kdy převzala obchodní aktivity společnosti Hoechst v oblasti monochloroctové kyseliny, do května 1999.
Podílela se na kartelové dohodě po dobu 1 roku a 10 měsíců, čímž se zdůvodňuje zvýšení základní výše pokuty o 15 %.
Přitěžující okolnosti
Recidiva
(24) V době, kdy docházelo k protiprávnímu jednání, se dvou stran, jimž je určeno toto rozhodnutí, týkalo dřívější rozhodnutí Komise ve věci kartelové dohody.
Společnosti Hoechst byla určena rozhodnutí Komise ve věcech PVC II (94/599/ES; 27. července 1994) a Dyestuffs (69/243/EHS; 24. července 1969).
Rozhodnutí PVC II bylo rovněž určeno společnosti Atofina.
Na základě přitěžujících okolností byla zvýšena základní výše pokuty uložené společnostem Hoechst a Atofina o 50 %.
Polehčující okolnosti
Účinná spolupráce mimo rámec oznámení o shovívavosti z roku 1996
(25) Společnost Akzo dobrovolně sdělila informace, které Komisi umožnily dojít k závěru, že společnosti Eka Nobel AB, Eka Nobel Skoghall AB a Nobel Industrier AB (nyní pod názvy Eka Chemicals AB, Akzo Nobel Base Chemicals AB a Akzo Nobel AB) se samostatně podílely na kartelové dohodě od 15. června 1993 do 25. února 1994, kdy se staly součástí skupiny Akzo group.
Na základě těchto informací mohla být společnosti uložena vyšší pokuta, než pokud by bývala nespolupracovala.
Komise měla tedy za to, že je s ohledem na spravedlnost a zvláštní okolnosti případu třeba snížit na nulovou úroveň pokutu uloženou výše uvedeným společnostem za jejich samostatnou účast na kartelové dohodě.
Uplatnění oznámení o shovívavosti z roku 1996
(26) Tři ze stran (Akzo, Atofina and Clariant), jimž je toto rozhodnutí určeno, v různých fázích šetření protiprávního jednání spolupracovaly s Komisí, aby jim bylo přiznáno výhodné zacházení podle oznámení Komise o shovívavosti z roku 1996 [2].
(27) Oznámení o shovívavosti se v rozhodnutí uplatňuje takto:
1. Neuložení pokuty nebo velmi podstatné snížení její výše ("Oddíl B": snížení o 75 % až 100 %)
(28) Clariant byl prvním podnikem, který předložil rozhodující důkaz o existencii tajného kartelu ovlivňujícího odvětví monochloroctové kyseliny v EHP.
Tyto informace byly poskytnuty v prohlášení a společnost Clariant předložila důkaz 6. prosince 1999. Na základě těchto informací mohla Komise provádět šetření v prostorech společností Akzo a Atofina.
Společnost Clariant rovněž splnila ostatní podmínky oddílu B: ukončila účast v kartelu, plně spolupracovala během šetření a k vytvoření kartelu nedala podnět.
Rozhodnutí zohlednilo všechy tyto prvky při snížení pokuty o 100 %, jež by jinak byly uloženy společnostem Clariant AG a Clariant GmbH, pokud by s Komisí nespolupracovaly.
2. Podstatné snížení pokuty ("Oddíl C": snížení o 50 % až 75 %)
(29) Společnost Akzo ani společnost Atofina nesplnily podmínky uvedené v oddílu C oznámení o shovívavosti.
3. Významné snížení pokuty ("Oddíl D": snížení o 10 % až 50 %)
(30) Společnost Akzo i společnost Atofina s Komisí spolupracovaly.
(31) Společnost Atofina úzce s Komisí spolupracovala a může jí být tedy značně snížena výše pokuty, jelikož byla druhým podnikemm, který poskytl Komisi informace a důkazy, které významně přispěly k prokázání existence kartelu.
Kromě toho společnost Atofina nepopírala skutečnosti, o něž se Komise opírala, když stanovovala, že se jedná o kartel.
Informace a důkazy poskytnuté společností Atofina byly podrobné a Komise se o ně v tomto rozhodnutí do velké míry opírala.
Společnost Atofina splnila podmínky uvedené v oddíle D a díky její spolupráci byla výše pokuty, která by jinak byla uložena, snížena o 40 %.
(32) Společnosti Akzo může být významně snížena výše pokuty, jelikož byla třetím podnikem, který poskytl Komisi informace a důkazy, jež potvrzují, že se jednalo o kartel v odvětví monochloroctové kyseliny.
Společnost Akzo nepopírala skutečnosti, o které se Komise opírala.
Komise dospěla k názoru, že společnost Akzo splnila podmínky uvedené v oddílu D. Informace a důkazy poskytnuté společností Akzo byly podrobné a Komise se o ně mohla opírat; díky tomu byla výše pokuty, která by jinak byla uložena, snížena o 25 %.
Rozhodnutí
(33) Uvedené společnosti porušily článek 81 Smlouvy přidělováním objemových kvót a zákazníků, odsouhlasením zvyšování dohodnutých cen, odsouhlasením mechanismu náhrad, výměnou informací o objemech prodeje a o cenách, účastí na pravidelných zasedáních a ostatními kontakty s cílem dohodnout a zavést výše uvedená omezení.
Jednání uvedených podniků od 1. ledna 1994 rovněž porušuje článek 53 ods. 1 Dohody o EHP.
(a) Společnosti Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Nederland BV a Akzo Nobel NV od 1. ledna 1984 do 7. května 1999;
(b) Společnosti Akzo Nobel Base Chemicals AB, Eka Chemicals AB a Akzo Nobel AB od 15. června 1993 do 7. května 1999;
(c) Společnost Hoechst AG od 1. ledna 1984 do 31. června 1997;
(d) Společnosti Elf Aquitaine a Arkema SA (dříve pod názvem Atofina SA) od 1. ledna 1984 do 7. května 1999;
(e) Společnosti Clariant AG, Clariant GmbH od 1. července 1997 do 7. května 1999.
(34) Za uvedená protiprávní jednání se ukládají následující pokuty:
(a)společnostem Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB, Eka Chemicals AB a Akzo Nobel AB: _BAR_ 84,38 milionu EUR; _BAR_
(b)společnosti Hoechst AG: _BAR_ 74,03 milionu EUR; _BAR_
(c)společnostem Elf Aquitaine SA a Arkema SA (dříve pod názvem Atofina SA) společně a nezozdílně: _BAR_ 45,00 milionu EUR; _BAR_
(d)společnosti Arkema SA (dříve pod názvem Atofina SA): _BAR_ 13,50 milionu EUR; _BAR_
(e)společnostem Clariant AG a Clariant GmbH společně a nerozdílně: _BAR_ 0 milión EUR. _BAR_
Společnosti Akzo Nobel Base Chemicals AB, Eka Chemicals AB a Akzo Nobel AB jsou společně a nerozdílně povinny zaplatit pokutu uloženou v písmenu a) prvního odstavce do výše 50,63 miliónu EUR.
Ostatní společnosti Akzo vyjmenované v uvedeném bodě jsou povinny společně a nerozdílně zaplatit plnou výši pokuty.
(35) Podniky uvedené v bodě 1 neprodleně ukončí protiprávní jednání, pokud tak již neučinily.
Zdrží se jak opakování jakéhokoli jednání nebo chování shledaného v tomto případě jako protiprávní jednání, tak všech opatření, která mají stejný cíl nebo účinek.
[1] Úř. věst. 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
[2] Podle bodu 28 oznámení o shovívavosti z roku 2002, ze 14. února 2002, oznámení o shovívavosti z roku 2002 nahrazuje oznámení z roku 1996 pro všechny případy, při kterých žádný podnik nekontaktoval Komisi s cílem získat výhodu příznivého zacházení podle uvedeného oznámení.
Jelikož v tomto případě požádalo Komisi o shovívavost několik podniků před 14. únorem 2002 uplatňuje se oznámení o shovívavosti z roku 1996.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 2005
o opatřeních, která Itálie stanovila pro profesionální sportovní kluby – (Decreto "salva calcio")
(oznámeno pod číslem K(2005) 1794)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/898/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala [1] zúčastněné strany, aby v souladu s uvedeným článkem podaly připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Na základě tiskových zpráv se Komise dozvěděla, že vládní nařízení č. 282 ze dne 24. prosince 2002 bylo změněno na zákon, a italská vláda přijala opatření v oblasti rozpočtů profesionálních sportovních klubů.
Dopisem D/51643 ze dne 12. března 2003 si Komise vyžádala informace o předmětném opatření.
Dopisem ze dne 22. dubna 2003, zaevidovaným pod č. 5243, požádaly italské orgány o prodloužení lhůty na podání informací na 14. května.
Jelikož do uvedeného termínu Komise neobdržela žádnou odpověď, zaslala dopisem ze dne 22. května 2003 výzvu, aby byly poskytnuty informace. Při této příležitosti rovněž připomněla, že podle čl.
3 Smlouvy o ES nelze podpůrná opatření provádět, dokud Komise nepodá k dané věci své připomínky. Odpověď italských orgánů došla dne 26. června 2003.
(2) Dopisem ze dne 11. listopadu 2003 informovala Komise Itálii o svém rozhodnutí zahájit ohledně opatření řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k předmětnému opatření podaly připomínky.
(4) Komise obdržela ohledně předmětného opatření připomínky od italských orgánů v dopise ze dne 13. února 2004 a od třetích zúčastněných stran v dopisech ze dne 19. ledna 2004 a ze dne 16. února 2004.
Prostřednictvím dopisu D/51415 ze dne 25. února 2004 předala Komise Itálii připomínky třetích stran a poskytla jí příležitost, aby se k nim vyjádřila.
(5) Dopisem ze dne 10. března 2004, zaevidovaným pod č. 08/RB/04 se italské orgány zavázaly, že předmětná opatření změní s cílem vyloučit jakýkoli dopad daňové povahy, který by mohla znamenat.
Poté, co vzala Komise na vědomí zmíněný závazek učinit opatření slučitelnými s pravidly Společenství v oblasti hospodářské soutěže a vzhledem k tomu, že opatření nemají okamžitý dopad z hlediska státních podpor, pozastavila řízení do té doby, než předmětná opatření budou skutečně změněna.
(6) Dopisem č. 13346 ze dne 11. listopadu 2004 předaly italské orgány Komisi znění pozměňovacího návrhu zákona "Legge Comunitaria 2004", který italský parlament právě projednával.
Oznámené změny byly s konečnou platností zapracovány prostřednictvím článku 28 zákona č. 62 ze dne 18. dubna 2005 Disposizioni per l’adempimento di obblighi derivanti dall’appartenenza dell’Italia alle Comunità europee.
"Legge comunitaria 2004" (dále jen zákon č. 62/2005) [3].
II. POPIS OPATŘENÍ
(7) Opatření, které bylo zavedeno na základě čl. 3 odst. 1a vládního nařízení č. 282 ze dne 24. prosince 2002, kterým se stanoví naléhavá opatření týkající se splnění právních předpisů Společenství a předpisů v daňové oblasti, výběru finančních prostředků a účetních postupů, jež bylo změněno na zákon č. 27 ze dne 21. února 2003 (dále jen "zákon č. 27/2003"). Opatření se použije na sportovní kluby, jež jsou vymezeny v zákoně č. 91 ze dne 23. března 1981 (dále jen "zákon č. 91/1981").
(8) Předmětné opatření, stanovené v čl. 18a odst. 1 zákona č. 91/1981 ve znění zákona č. 27/2003, umožňuje sportovním klubům, aby v prvním rozpočtu poté, co zákon vstoupí v platnost, na speciální účet složily částku odpovídající ztrátám z víceletých úroků ze sportovních výkonů profesionálních sportovců, a to na základě vymezení náležitého soudního znaleckého posudku. Se souhlasem dozorčí rady je tedy taková položka zaúčtována mezi aktivní složky rozpočtu, a to ve formě víceletých nákladů určených na odpis.
(9) Ustanovení čl. 18a odst. 2 zákona č. 91/1981 ve znění zákona č. 27/2003 stanoví, že: Společnosti, které využijí možnosti podle odstavce 1, musejí z občanskoprávních a daňových důvodů odepsat ztrátu v deseti ročních splátkách stejné výše.
(10) Aby se zjistilo, zda opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, musí Komise posoudit, zda: i) se předmětným opatřením podporují určité podniky nebo výroba určitého zboží tím, že se jim poskytne výhoda hospodářské povahy; ii) je taková výhoda selektivní, tedy taková, že by mohla narušit hospodářskou soutěž či hrozit jejím narušením; iii) zda ovlivňuje obchod mezi členskými státy a iv) zda je poskytována ze státních zdrojů.
(11) V rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES Komise mimo jiné konstatovala, že:
a) sportovní kluby, které jsou příjemci opatření, provozují hospodářskou činnost, a proto je třeba je v souladu s čl. 87 odst.
1 pokládat za podniky. Opatření by bývalo sportovním klubům umožnilo kompenzovat ztráty z minulosti budoucími zisky za delší časový úsek: možnost prodloužit období, po které lze odečítat ztráty, by pro ně bývala představovala hospodářskou výhodu;
b) opatření je selektivní, neboť je určeno pouze sportovním klubům vymezeným zákonem č. 91 ze dne 23. března 1981, a tudíž by bývalo představovalo odvětvovou podporu;
c) profesionální sportovní kluby provozují různé hospodářské činnosti. Přinejmenším některé společnosti provozují na mezinárodních trzích některé z těchto činností.
Jelikož na těchto trzích působí rovněž sportovní kluby a jiné hospodářské subjekty z dalších členských států, mohlo předmětné opatření ovlivnit obchod v rámci Společenství;
d) opatření by muselo využívat státních zdrojů v podobě zřeknutí se daňových výnosů.
Jak bylo již zmíněno, mohly by sportovní kluby na základě opatření převádět odečitatelné ztráty do delšího období, než umožňují platná pravidla, náhradou za snížení odpisových sazeb, jež jsou možné během prvních let.
Ponechal-li by stát sportovním klubům volbu mezi dvěma metodami zdanění, umožnil by těmto daňovým poplatníkům zvolit si metodu, která pro ně bude výhodná, budou-li tedy souhlasit s tím, že se vzdají části daňových výnosů.
(12) Na základě takto shrnutého souboru se zdálo, že opatření splňuje všechny náležitosti, aby mohlo být považováno za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(13) Dále z důvodů uvedených v bodech 22 až 29 rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení nebylo patrné, zda opatření splňuje všechny náležitosti, aby mohlo být považováno za slučitelné se společným trhem.
III. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(14) Článkem 28 zákona č. 62/2005 bylo změněno znění čl. 18a odst. 2 zákona č. 91/1981, jež je uvedeno v bodě 9. Výraz: "z občanskoprávních a daňových důvodů" byl zákonem č. 62/2005 nahrazen výrazem: "pouze z občanskoprávních důvodů".
(15) Takovou změnou se vyloučí možnost, že by se pro daně uplatnila odlišná účetní metoda stanovená v zákoně č. 91/1981 ve znění zákona č.
27/2003, který umožňuje volbu. Sportovní kluby již tedy nemají možnost prodloužit lhůtu, kdy lze z daní odečítat případné ztráty.
91/1981 ve znění zákona č. 27/2003 nadále poskytuje sportovním klubům výhody v podobě příznivějšího zacházení z hlediska účetnictví, ve svém novém znění již neposkytuje žádné daňové zvýhodnění.
Navíc, jelikož daňová zvýhodnění, která poskytoval v předcházejícím období, by se realizovala pouze v budoucnu [4], nebylo možné na základě opatření poskytovat daňová zvýhodnění v období, kdy se uplatňují změněná pravidla.
(17) Opatření již nezahrnuje zřeknutí se daňových výnosů a jeho financování nevyžaduje státní zdroje.
Není tedy splněna jedna ze základních náležitostí, aby mohlo být považováno za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
Komise proto dochází k závěru, že po změnách, které přinesl zákon č. 62/2005 ("Legge Comunitaria 2004"), opatření nepředstavuje státní podporu.
(18) Není proto nezbytné podrobně posuzovat připomínky italských orgánů a zúčastněných třetích stran.
IV. ZÁVĚRY
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření ve prospěch profesionálních sportovních klubů, které Itálie zavedla zákonem č. 27 ze dne 21. února 2003 ve znění zákona č. 62 ze dne 18. dubna 2005, nepředstavuje státní podporu.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. července 2005,
kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP
(Věc č.: COMP/M.3653 – Siemens/VA Tech)
(oznámeno pod číslem K(2005) 2676)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/899/ES)
Dne 13. července 2005 přijala Komise rozhodnutí o spojení podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků, a zejména podle čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení. Znění celého rozhodnutí bez důvěrných informací je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://ec.europa.eu/comm/competition/index_en.html.
I. STRUČNÉ SHRNUTÍ
(1) Tato věc se týká převzetí rakouského technologického koncernu VA Tech společností Siemens.
(2) Společnost Siemens je diverzifikovaná technologická skupina, která působí v těchto hlavních obchodních oblastech: informace a komunikace, automatizační technika a pohony, energetická technika, doprava, veřejné osvětlení a lékařská vybavení.
(3) Společnost VA Tech se sídlem v Linci je s přibližně 17000 zaměstnanci a ročním obratem 4,3 mld. EUR největší průmyslová skupina v Rakousku.
Její čtyři hlavní obchodní oblasti jsou výroba, přenos a rozvod energie, hutnická technika, výstavba elektrotechnických investičních celků a technika pro infrastrukturu.
(4) Společnost Siemens podala dne 10. prosince 2004 veřejnou nabídku na převzetí společnosti VA Tech, aby navýšila svůj stávající podíl 16,45 % hlasovacích práv nejméně na 50 % plus jedna akcie. […] [1].
Souhlas Komise je jedinou dosud chybějící podmínkou k tomu, aby nabídka nabyla účinnosti.
(5) Záměrem koupě, díky které společnost Siemens získá výhradní kontrolu nad společností VA Tech, je spojení ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení o kontrole spojování podniků.
(6) Zúčastněné společnosti dosahují celosvětově celkového obratu ve výši více než 5 mld. EUR (Siemens 74 mld. EUR v obchodním roce od 1. 10. 2002 do 30. 9. 2003 a VA Tech 3,9 mld. v obchodním roce 2003). Siemens a VA Tech společně dosahují ve Společenství celkového obratu ve výši více než 250 mil. EUR […] [1]. Žádná z obou společností nedosáhla více než dvě třetiny svého příslušného celkového obratu ve Společenství v jednom a tomtéž členském státě. Ohlášené sloučení má proto význam pro celé Společenství.
(7) Průzkum trhu provedený Komisí ukázal, že tento úmysl povede k četným horizontálním a vertikálním překrytím v následujících oblastech: výroba energie (viz odstavec A.), přenos a rozvod energie (B.), technika pro železniční dopravu (C.), frekvenční měniče (D.), hutnictví a výstavba elektrotechnických investičních celků (E.), rozváděče nízkého napětí (F.), technika budov (G.), infrastruktura a lanové dráhy (H.), další služby v oblasti informační technologie (I.).
(8) Komise ve svém rozhodnutí dospěla k závěru, že ohlášené spojení, s přihlédnutím k předloženým příslibům zúčastněných stran pro oblasti (i) zařízení pro vodní elektrárny a (ii) výstavba mechanických investičních celků v hutnictví, významně nenaruší hospodářskou soutěž na společném trhu v žádné z uvedených oblastí nebo v její významné části.
II. PODROBNÉ SHRNUTÍ
A. VÝROBA ENERGIE
A1.
ZAŘÍZENÍ PRO VODNÍ ELEKTRÁRNY
Relevantní trhy
(9) Zařízení pro vodní elektrárny obsahují řadu samostatných prvků, jako jsou vodní turbíny, generátory a různé mechanické a elektrické komponenty ("mechanical (electrical) balance of plant").
Zákazníci často vypisují výběrová řízení na tyto komponenty odděleně, zejména v Evropě, kde se největší část poptávky týká náhrady nebo modernizace stávajících vodních elektráren.
Na straně poptávky jsou různé komponenty nenahraditelné.
Po řadě spojení mezi výrobci mechanických a elektrotechnických zařízení pro vodní elektrárny mohou společnosti Siemens/VA Tech a jejich hlavní konkurenti dodávat široký sortiment komponentů.
Faktory na straně nabízejících přiměly Komisi k tomu, aby souhlasila se společností Siemens v tom, že pro zařízení pro vodní elektrárny existuje jediný věcně relevantní trh, přičemž výrobky tohoto trhu se navzájem výrazně liší.
(10) Vzhledem k prostorově relevantnímu trhu se v rozhodnutí vysvětluje, že v různých světových oblastech existují různé konkurenční skupiny, avšak vedoucí evropské nabízející společnosti Siemens, VA Tech, Alstom a GE Hydro operují po celém světě.
Zejména v Číně a jinde v Asii působí řada čínských, indických a japonských společností, evropští zákazníci však tyto společnosti nepovažují za hodnověrné nabízející.
Zákazníci v EHP tyto výrobce buď neznají, nebo je jako nabízející pro Evropu hodnotí výrazně nízko.
V EHP tito výrobci dosud nezískali žádnou zakázku a nepředložili ani žádnou nabídku (společnost Siemens poukázala na dva úspěšné projekty čínských nabízejících v Albánii v šedesátých a sedmdesátých létech).
(11) […] [1] V rozhodnutí je na závěr poznamenáno, že podmínky nabídky a poptávky se mezi EHP a ostatními oblastmi světa výrazně liší, a proto je třeba považovat EHP za prostorově relevantní trh.
Hodnocení z hlediska hospodářské soutěže
(12) Společnost Siemens udávala pro období roků 2000-2004 svůj celkový podíl na trhu EHP společně s VA Tech ve výši [40-50] [1] % (Voith Siemens [20-30] [1] % [2], VA Tech [20-30] [1]).
Společnost VA Tech udávala [40-50] [1] %, společnost Alstom stanovila celkový podíl na trhu společností Siemens/VA Tech ve výši 61 %.
Odhady podílu na trhu provedené zákazníky se pohybují převážně ve stejném rozsahu, přičemž společnost Andino, což je menší konkurent, se domnívá, že společnosti Siemens/VA Tech si drží 70 % podílu na trhu EHP.
Na základě údajů o obratu, které předložili hlavní soutěžitelé za stejné pětileté období, vycházejí následující podíly na trhu (včetně údajů společnosti Siemens o obratu "ostatních"):
Zdroj: Průzkum trhu provedený Komisí
EHP 2000-2004 _BAR_ Mil. EUR _BAR_ Podíl na trhu % _BAR_
Siemens _BAR_ 318 _BAR_ [10-20] [1] % _BAR_
VA Tech _BAR_ _BAR_ [30-40] [1] % _BAR_
Celkem _BAR_ _BAR_ 50 % _BAR_
Alstom _BAR_ _BAR_ [20-30] [1] % _BAR_
GE Hydro _BAR_ _BAR_ [0-10] [1] % _BAR_
Ansaldo _BAR_ _BAR_ [<1] [1] % _BAR_
Andritz _BAR_ _BAR_ [<1] [1] % _BAR_
Ostatní _BAR_ 473 _BAR_ [20-30] [1] % _BAR_
Součet _BAR_ _BAR_ 100 % _BAR_
(13) Společnost Siemens sice namítá, že podíly na tomto trhu nabízejících každý rok výrazně klesaly […] [1], podle řady faktorů však lze usoudit, že v podílech na trhu jsou obsaženy důležité informace o rozdělení moci na tomto trhu.
K tomu se přidává skutečnost, že často dochází k vyhlášení výběrových řízení, která se týkají zvláštních a výrazně rozdílných výrobků a že mají jen nepatrný objem (jen […] [1] z […] [1] nabídek společnosti Siemens mělo objem více než […] [1].
EUR).
U větších zakázek vzniká pro úspěšného nabízejícího počáteční nejistota ohledně konkrétní hodnoty záměru (tj. výnosnosti).
Se snížením počtu hodnověrných nabízejících se však musí zvýšit hodnota nejnižší nabídky.
Tak vzhledem k vysokému společnému podílu společností Siemens/VA Tech na trhu, k relativně nízkému rozsahu zbývajících konkurentů a k odpadnutí jednoho důležitého nabízejícího roste pravděpodobnost, že spojením dojde ke vzniku dominantního postavení.
(14) Odpovědi při průzkumu trhu […] [1] odhalily skupinu čtyř vedoucích soutěžitelů (Siemens, VA Tech, Alstom a GE Hydro).
Zákazníci považují tyto společnosti za hodnověrné nabízející velkých zařízení pro vodní elektrárny.
Všichni zbývající soutěžitelé jsou hodnoceni výrazně níže nebo nevyrábějí žádná srovnatelná zařízení, i kdyby přicházeli v úvahu pro menší zakázky.
V rozhodnutí jsou pro podporu tohoto závěru kvantitativně shrnuta hodnocení různých investorů, jak je provedli zákazníci. […] [1].
(15) Ze seznamu nabízejících, předloženého společností Siemens, […] [1] také vyplývá, že společnost Siemens při výběrových řízeních častěji naráží na společnost VA Tech (v […] [1] % z výběrových řízení v hodnotě více než […] [1] EUR) […] [1] než na společnost Alstom [..] [1] nebo GE […] [1].
V […] [1] řízeních byly společnosti Siemens a VA Tech jediní z velké čtyřky, kteří podali nabídku.
Četnost tohoto vzájemného setkávání se částečně vysvětluje tím, že společnost GE Hydro jen zřídka podává nabídky mimo Skandinávii a Spojené království (společnost GE Hydro vznikla převzetím oblasti vodních elektráren společností GE od společnosti Kvaerner).
Společnost Alstom se výběrových řízení v různých oblastech Evropy účastní častěji, působila však více na Pyrenejském poloostrově než v jiných částech Evropy.
Kromě toho častěji nabízí při větších záměrech než při menších.
(16) Mnoho zákazníků a konkurentů ve svých připomínkách podle článku 11 upozornilo, že pokud by se spojili dva blízcí konkurenti na již koncentrovaném trhu, vedlo by převzetí ke zvýšení cen.
(17) Společnost Siemens jednoznačně souhlasí s výsledkem, ke kterému došla Komise, že společnosti Siemens, VA Tech a Alstom jsou v současné době hlavní soutěžitelé v EHP v oblasti zařízení pro vodní elektrárny.
Ke svému ospravedlnění proto uvádí převážně dynamické argumenty.
(18) Podle tohoto výsledku by čínští a menší evropští nabízející byli bez problémů schopni dodávat konkurenceschopná zařízení, pokud by se společnost Siemens/VA Tech pokusila po spojení zvýšit ceny.
Dodavatelské vztahy, které již dlouho existují, doposud bránily tomu, aby na trh vstoupili noví nabízející a aby si zákazníci otevřeli nové dodavatelské zdroje.
Společnost Siemens však nemá žádný důkaz záměrů nabízejících, kteří ještě nejsou aktivní v Evropě, účastnit se výběrových řízení v EHP.
Vedle čínských výrobců uvedla společnost Siemens řadu menších evropských výrobců malých zařízení pro vodní elektrárny a dodavatelů malých komponentů, jejichž výrobky se mohou mj. použít také pro vodní elektrárny.
Tyto společnosti však mají podíly na trhu menší než 1 % a dodávají výrobky, které nejsou rovnocenné výrobkům Siemens a VA Tech.
(19) Rozhodnutí dospělo k výsledku, že se u argumentů společnosti Siemens jedná o spekulace, které směřují k obecnému tvrzení, že každý monopol dlouhodobě přitahuje nové příchozí.
Z důvodu vysokého společného podílu společnosti Siemens/VA Tech na trhu, poklesu počtu hodnověrných nabízejících ze 4 na 3, na základě údajů nabízejících, podle kterých společnosti Siemens/VA Tech dodávají velice podobné nahraditelné výrobky a z důvodu velkého počtu stížností zákazníků dospěla Komise k závěru, že by spojení díky vzniku dominantního postavení na trhu zařízení pro vodní elektrárny vedlo k citelnému omezení účinné hospodářské soutěže.
A2.
ZAŘÍZENÍ PRO ELEKTRÁRNY NA FOSILNÍ PALIVA
(20) V případě zařízení pro elektrárny na fosilní paliva dodává společnost VA Tech elektrárny s kombinovanými plynovými a parními turbínami jako systémový integrátor, který používá převážně komponenty dodávané třetí stranou, zejména plynové turbíny vyráběné společností GE, společně s turbogenerátory z vlastní výroby.
Na trhu dodávek na klíč zůstává po spojení několik soutěžitelů, zejména výrobci turbín Siemens, GE, Alstom a Mitsubishi, ale také generální dodavatelé jako Bechtel a výrobce ohřívačů vody Foster& Wheeler.
Podíl společnosti VA Tech na trhu EHP pro dodávky na klíč je menší než 15 % […] [1].
S převzetím odpadne jeden odbytový kanál pro turbíny a jeden dodavatel generátorů pro jeho turbíny.
Vzhledem ke strategické úloze plynových turbín u kombinovaných elektráren a k vedoucímu postavení společnosti GE na trhu v této oblasti dospělo rozhodnutí k závěru, že společnost GE bude schopna nahradit společnost VA Tech jako odbytový kanál pro svoje turbíny.
Společnost GE má vlastní kapacity pro výrobu generátorů.
V souvislostí s převzetím nevyjádřila žádné pochybnosti.
V rozhodnutí proto nejsou vysloveny žádné pochybnosti v souvislosti s hospodářskou soutěží.
B. PŘENOS A ROZVOD ENERGIE (T&D)
(21) Trh T&D, stejně jako zařízení pro výrobu elektrické energie, zahrnuje širokou paletu různých komponentů, které se dodávají zákazníkům (převážně celostátní provozovatelé sítí a místní/regionální distributoři elektřiny) na určité souhrnné úrovni.
Společnost Siemens s ohledem na horizontální překrývání mezi společnostmi Siemens a VA Tech navrhuje, aby se definovaly relevantní trhy na úrovni výrobkových skupin uvedených pod body a až e.
a. VÝROBKY NA VYSOKÉ NAPĚTÍ (PRO PŘENOSOVÉ SÍTĚ NA NAPĚTÍ MEZI 52 A 800 KV)
(i) vzduchem izolované spínací přístroje
(ii) plynem izolované spínací přístroje
(iii) jističe
(iv) odpojovače
(v) měřicí transformátory
(vi) tlumivky
b. TRANSFORMÁTORY
(i) výkonové transformátory
(ii) distribuční transformátory
c. AUTOMATIZACE V ENERGETICE A INFORMAČNÍ SYSTÉMY
(i) řídicí technika provozu sítě
(ii) ochranná relé
d. PROJEKTY NA KLÍČ
(i) Projekty na vysoké napětí
(ii) Projekty na střední napětí
e. SLUŽBY V OBLASTI T&D
(i) Služby v oblasti zařízení
(ii) Síťové grafy
(22) Průzkum trhu přinesl náznaky toho, že na výrobkových trzích by, na rozdíl od názoru společnosti Siemens, mohly přinejmenším některé komponenty, uvedené v každé skupině I, II, … tvořit oddělené prostorově relevantní trhy.
Přesná definice výrobkového trhu však není pro toto rozhodnutí nutná, jelikož žádná z možných definicí by nedala podnět k pochybnostem o hospodářské soutěži.
(23) Při definici prostorově relevantního trhu dospělo rozhodnutí k výsledku, že v oblasti T&D se jedná o trhy v celém EHP.
Pro provozovatele spojených sítí již nejsou technické normy žádnou překážkou k nákupu výrobků v zahraničí, zejména na trhu s vysokým napětím, kde jsou výrobky ve velké míře zaměřeny na zákazníky.
Velcí nabízející se po celém území EHP úspěšně účastní výběrových řízení na zařízení T&D.
(24) Níže uvedené podíly na trhu a názvy konkurentů na každém trhu, uvedené v oznámení společnosti Siemens, byly z větší části potvrzeny průzkumem trhu.
Výjimku představuje trh projektů na vysoké napětí na klíč, kde žádný jiný účastník trhu neuvedl vysoký podíl společnosti Siemens [50-60] [1] %.
Trh projektů na klíč však zahrnuje širokou skupinu výrobků a komponentů, takže obraty účastníků průzkumu trhu v oblasti služeb na klíč mohly být rozděleny jinak, než u komponentů, které byly brány jako základ.
Výrobek _BAR_ Siemens _BAR_ VA Tech _BAR_ Celkem _BAR_ Hlavní konkurenti _BAR_
a.Výrobky na vysoké napětí _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ Areva 18, ABB 15 _BAR_
(i)vzduchem izolované spínací přístroje _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ Areva 12; ABB 9, Cegelec 6, EFACEC 6 _BAR_
(ii)plynem izolované spínací přístroje _BAR_ [30-40] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [40-50] [3] _BAR_ ABB 33, Areva 23 _BAR_
(iii)jističe _BAR_ [30-40] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [40-50] [3] _BAR_ Areva 30, ABB 28 _BAR_
(iv)odpojovače _BAR_ [30-40] [3] _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ [30-40] [3] _BAR_ Areva 21, HAPAM 14 _BAR_
(v)měřicí transformátory _BAR_ 10-20] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ Areva 20-25, ABB 10-15, Ritz 10-15, Arteche 10-15, Pfiffner 3-8 _BAR_
(vi)tlumivky _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [40-50] [3] _BAR_ Areva 22-27, ABB 17-22, Trafomec 5-10 _BAR_
b.Transformátory _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ ABB 18-23, Areva 13-18, RWE Solutions 8-13, Schneider 4-7, Pauwels 4-7, ostatní _BAR_
(i)výkonové transformátory _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ ABB 20-25, Areva 15-20,RWE Solutions 7-14, Pauwels 2-5, EFACEC 2-5, ostatní _BAR_
(ii)distribuční transformátory _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ ABB 12-17, Schneider 10-15, RWE Solutions 8-13, Areva 7-12, Pauwels 5-10, ostatní _BAR_
c.Automatizace v energetice a informační systémy _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
(i)řídicí technika provozu sítě _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ ABB 8-12, Areva 6-10, ostatní (mj. různé softwarové společnosti) _BAR_
(ii)ochranná relé _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ Areva 23-27, ABB 13-17, Schneider 4-8 _BAR_
d.Projekty na klíč _BAR_ [20-30] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [30-40] [3] _BAR_ ABB 18, Areva 14, Cegelec 9 _BAR_
(i)Projekty na vysoké napětí _BAR_ [50-60] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [70-80] [3] _BAR_ ABB 21, Areva 9 _BAR_
(ii)Projekty na střední napětí _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ [0-10] [3] _BAR_ [10-20] [3] _BAR_ ABB 17, Areva 16, Cegelec 12 _BAR_
e.Služby v oblasti T&D _BAR_ Žádné dotčené trhy na bázi EHP nebo na národní bázi _BAR_
(25) Zatímco společnosti Siemens, VA Tech, Areva a ABB dodávají pro oblast T&D širokou skupinu komponentů, menší konkurenti jako Cegelec, EFACEC, Ansaldo, HAPAM nebo Pauwels obsazují pouze menší výrobkové segmenty.
(26) Převzetí vede k podílu více než [30-40] [1] % na některých možných trzích T&D, konkrétně v oblasti plynem izolovaných spínacích přístrojů, jističů a projektů na vysoké napětí na klíč.
Kromě toho by se na těchto výrobkových trzích snížil počet hodnověrných konkurentů ze 4 na 3 (Siemens/VA Tech, Areva a ABB).
Tyto tři trhy jsou spolu vertikálně propojeny, protože velká část projektů na vysoké napětí na klíč má jako hlavní komponent plynem izolované spínací přístroje.
Jističe se zase používají jako součást plynem izolovaných zařízení.
Společnosti Siemens, VA Tech, Areva a ABB působí na těchto třech vertikálních rovinách.
(27) Na zbývajících trzích v oblasti T&D jsou společné podíly společností Siemens/VA Tech nižší, a kromě toho zde působí další konkurenti.
Na těchto trzích nevznikají žádné pochybnosti o hospodářské soutěži.
(28) Odpovědi zákazníků a konkurentů při průzkumu trhu prováděném Komisí byly celkově méně negativní než v oblasti zařízení pro vodní elektrárny.
Negativní připomínky byly spíše všeobecného rázu a týkaly se skutečnosti, že z již koncentrovaného trhu odpadne jeden konkurent.
Komise se proto při svém zkoumání zaměřila na možné důsledky snížení počtu hodnověrných nabízejících ze čtyř na tři.
(29) Na trhu projektů na vysoké napětí na klíč dochází k překrývání mezi společnostmi Siemens a VA Tech především u rozvaděčů s technologií GIS.
Síla trhu u projektů na vysoké napětí na klíč je tak vázána na tržní postavení společností nabízejících komponenty pro technologie GIS.
Trh dodávek na klíč je ve velké míře určován projekty a vyznačuje se silně kolísavými podíly na trhu.
V pětiletém období roků 1999 až 2003 kolísal podíl společnosti Siemens na trhu mezi [5-10] [1] % v roce 2000 a [50-60] [1] % v roce 2003, podíl společnosti VA Tech mezi [0-5] [1] v roce 1999 a [15-20] [1] % v roce 2002.
Zbývající projekty v každém z těchto roků připadly společnostem ABB a Areva.
Na podíl nabízejícího na trhu v jednom roce se může významně projevit i jeden jediný projekt.
Takto vyšlo silné postavení společnosti Siemens na trhu v roce 2003 ve výši [50-60] [1] %. Rozhodnutí z toho vyvozuje, že projekty na vysoké napětí na klíč představují trh nabízejících s konkurencí "pro trh" a ne "na trhu", kde podíly na trhu vypovídají jen málo o schopnosti soutěžitele získat budoucí zakázky.
(30) V oblasti technologie GIS působí v EHP stejní soutěžitelé jako u projektů na vysoké napětí na klíč, totiž společnosti Siemens, VA Tech, ABB a Areva.
Podle společnosti Siemens činil v roce 2003 společný podíl na trhu se společností VA Tech [40-50] [1] % (Siemens [30-40] [1] %, VA Tech [10-15] [1] %).
Společné podíly na trhu kolísaly v období roků 1999 až 2003 mezi [40-50] [1] % a [60-70] [1] % U příslušných podílů na trhu však docházelo k většímu kolísání (Siemens [10-15] [1] %-[40-50] [1] % a VA Tech ([10-15] [1] %-[40-50] [1] %).
Zbývající podíly na trhu EHP připadly, stejně jako na trhu dodávek na klíč, společnostem ABB a Areva.
(31) Bezpečnostní požadavky na výrobky na vysoké napětí omezují počet v úvahu připadajících dodavatelů pro evropské dodavatele elektrického proudu, přičemž je zřejmé, že mezi výrobky čtyř dodavatelů ovládajících trh, dodávaných pro určité výběrové řízení, existuje pouze nepatrný rozdíl.
Vzhledem k těmto skutečnostem (trh nabízejících, nepatrný rozdíl mezi výrobky dodavatelů ovládajících trh) mohou trhy v oblasti technologie GIS/projektů na vysoké napětí na klíč v zásadě přinést konkurenceschopné výsledky i se třemi hodnověrnými nabízejícími.
(32) Při průzkumu trhu se zkoumaly seznamy nabízejících v oblasti projektů na vysoké napětí na klíč, technologií GIS a jističů pro období od roku 1999, které předložila společnost Siemens a její konkurenti.
Z průzkumu vyplývá, že společnost ABB byla při výběrových řízeních nejčastějším konkurentem společnosti Siemens, další v pořadí byla společnost Areva.
Společnost VA Tech se výběrových řízení na technologie GIS účastnila méně často, a jako konkurent společnosti Siemens se tam téměř neobjevovala.
Vysvětlením méně častého utkávání mezi společnostmi Siemens a VA Tech může být skutečnost, že obchodování společnosti VA Tech s technologiemi GIS v Evropě ovlivnilo převzetí aktivit v oblasti vysokého napětí společností Schneider v Grenoblu.
Instalovaná základna této společnosti se koncentruje na Francii, zatímco tradiční oblast zájmů společnosti Siemens leží v jiných částech Evropy.
(33) Poté, co se Maďarsko stalo členem EU, podala řadu nabídek v EHP společnost Ganz-Transelektro.
Nedávno jí byla společně se společností Corus přidělena zakázka na technologii GIS v Nizozemí.
Společnosti Toshiba-Mitsubishi (TM) a JAEPS, japonští výrobci technologií GIS, omezili svoji činnost v EHP na ostrovní státy Island a Kypr.
(34) Komise porovnala nabídky na […] [1] výběrových řízení, kterých se účastnily všechny čtyři společnosti, aby zjistila, zda některá z nich často nepodávala nejnižší nebo druhou nejnižší nabídku.
Nebylo tomu tak.
(35) Jak je vysvětleno v rozhodnutí, mohl by trh s technologiemi GIS najít konkurenceschopná řešení i s pouhými třemi hodnověrnými nabízejícími, pokud se spojení neúčastní nabízející nebo konkurent s nejnižší nebo druhou nejnižší cenou, kteří by vytvořili náhradu v jiných řádových hodnotách ceny.
Z předložených údajů o nabízejících lze usuzovat, že tomu tak nebude.
(36) V rozhodnutí se zkoumá také možnost, že záměr by mohl způsobit koordinované účinky.
Ze struktury trhů s technologiemi GIS, projektů na vysoké napětí na klíč a jističů (tři úzcí konkurenti, nehomogenní výrobky, velkoodběratelé) a zjištěného vzoru nabízejících (všichni konkurenti se úspěšně účastní výběrových řízení v celé Evropě) lze usuzovat, že účinný koordinační mechanismus na trhu s technologiemi GIS by musel být vykonstruován uměle a že by se obtížně prosazoval.
(37) Rozhodnutí dospělo k závěru, že na trhu T&D neexistuje u žádné z možných definicí výrobkového trhu citelná překážka účinné hospodářské soutěže.
C. ŽELEZNIČNÍ TECHNIKA
C1.
Kolejová vozidla
(38) Převzetí společnosti VA Tech povede k odpadnutí společnosti VA Tech Elin EBG Traction (ETR) jako nezávislého subjektu nabízejícího elektrické pohony pro tramvaje, metro a regionální vlaky.
Společnost ETR je také dodavatelem integrovaných výrobců kolejových vozidel, kteří vytvářejí konsorcia pro zvláštní typy tramvají a vlaků, mj. se společnostmi Bombardier a Siemens.
(39) Po vzoru dřívějších rozhodnutí se v tomto rozhodnutí zkoumají dopady záměru na základě trhu EHP pro elektrické pohony a národních trhů pro kolejová vozidla, samostatně pro různé druhy vozidel jako jsou např. tramvaje, metro, regionální vlaky a lokomotivy.
Překrytí na trhu elektrických pohonů nejsou významná a nezpůsobují žádné pochybnosti o hospodářské soutěži.
Kvůli postavení společností ETR a Siemens v některých členských státech však existují vertikálně dotčené trhy.
(40) Průzkum trhu ukázal, že na trzích dotčených zamýšleným spojením, tj. trzích s tramvajemi ve Španělsku, Polsku, Rakousku a České republice, s metrem v Belgii a regionálními vlaky v Německu a Rakousku, bude i po uskutečnění záměru stále existovat dostatečná hospodářská soutěž.
Aby se rozdělily vazby mezi společnostmi ETR a Bombardier ve smyslu rozhodnutí Komise č. COMP/M.2139 Bombardier/Adtranz ze dne 3. dubna 2001 a pokud by společnost Siemens získala výhradní kontrolu nad společností VA Tech, navrhuje se vydat současně rozhodnutí podle čl.
2, kterým by se zrušil příslib, který společnost Bombardier v této věci dala. Tento příslib zavazuje společnost Bombardier k tomu, aby svoje tramvaje City-Runner typu "Linz" nabízela jen s pohonem ETR.
(41) Neintegrované společnosti nebyly izolovány z těchto důvodů: Jednak bude stále existovat vždy jeden nezávislý subjekt nabízející elektrické pohony pro tramvaje (Kiepe) a metro (Mitsubishi).
Jednak existuje možnost, že neintegrovaní výrobci se s ohledem na tramvaje a regionální vlaky během dvou až tří roků spojí, jak tomu bylo u společnosti Stadler.
Stejně tak stále trvá třetí možnost, že se, tak jako v minulosti, spojí integrovaní a neintegrovaní nabízející.
Ostatně i v budoucnosti by na trhu kolejových vozidel existovala dostatečná hospodářská soutěž, i kdyby neintegrovaní nabízející museli trh kolejových vozidel opustit.
Rozhodnutí dospělo k výsledku, že v souvislosti se záměrem nevyplynou žádné podstatné překážky pro účinnou hospodářskou soutěž na trhu s elektrickými pohony a na trhu s tramvajemi, metrem, regionálními železnicemi a lokomotivami.
C2.
TROLEJOVÁ VEDENÍ
(42) Rozhodnutí dospělo k výsledku, že otázka, zda existuje společný trh se všemi druhy trolejových vedení, nebo zda existují menší výrobkové trhy, např. trolejová vedení pro dálkovou dopravu, může zůstat otevřená.
Spojením je dotčen pouze jeden národní trh.
Společnosti Siemens a VA Tech by na společném trhu v Německu měly podíl jen přibližně [30-40] [1] %, následovala by je společnost Balfour Beatty s přibližně stejně vysokým podílem a pět menších konkurentů.
Komise z průzkumu trhu usuzuje, že po sloučení nevzniknou žádné citelné překážky pro účinnou hospodářskou soutěž.
To stejné platí pro menší možné výrobkové trhy trolejových vedení pro dálkovou dopravu, na kterém pro výrobek, u něhož dochází k překrývání, existuje pouze jeden zákazník, Deutsche Bahn, a nejméně čtyři hodnověrní soutěžitelé.
Kromě toho se ukázalo, že společnosti Siemens a VA Tech proti sobě soutěžily jen velice málo.
Stejně tak je nutno považovat jako nepravděpodobnou tichou dohodu mezi slučující se jednotkou a společností Balfour Beatty, protože trh se každým rokem zmenšuje, a společnost VA Tech nelze považovat za samotáře, kterého by bylo možné převzít a který by usnadnil koordinaci.
Rozhodnutí dospělo k závěru, že na trhu trolejových vedení neexistují žádné citelné překážky pro účinnou hospodářskou soutěž.
C3.
NAPÁJENÍ ŽELEZNICE ELEKTRICKÝM PROUDEM
(43) Napájení železnice elektrickým proudem znamená dodávku elektrického proudu do sítě trolejového vedení provozovatele přes podružné trakční stanice (body napájení).
V rozhodnutí byly rozděleny dva výrobkové trhy, jeden společný trh pro podružné trakční stanice a jeden trh pro komponenty.
Překrytí existuje na trhu údržby elektráren pro dodávku elektrického proudu železnici v Německu.
Spojení se dotýká dvou národních trhů pro napájení železnice elektrickým proudem.
V Rakousku by společnosti Siemens a VA Tech společně držely podíl na trhu [40-50] [1] %.
Kromě společností Siemens/VA Tech existují čtyři, mezinárodně aktivní hodnověrní nabízející, společnosti ABB, Areva, Balfour Beatty a SAG (RWE) s podíly na trhu mezi 5 a 25 % a několik menších nabízejících.
Strana poptávky je vysoce koncentrovaná, více než 90 % poptávky připadá na tomto relativně malém trhu, na kterém jsou vyhlašována výběrová řízení, na rakouské spolkové dráhy a na společnost Wiener Linien.
Proto na tomto trhu nabízejících dochází k výraznému kolísání.
(44) V Německy by společnosti Siemens a VA Tech měly podobně vysoký podíl na trhu jako v Rakousku.
Konkurenty jsou společnosti ABB, Balfour Beatty, Elpro a Spitzke.
Společnost VA Tech je aktivní téměř výhradně v segmentu dálkové dopravy, kde jediným zákazníkem je společnost Deutsche Bahn.
Jelikož se jedná o trh nabízejících se silným zákazníkem v segmentu, v němž existuje překrytí, nevznikají u žádných podružných trakčních stanic pro napájení železnice elektrickým proudem žádné problémy s hospodářskou soutěží.
V souvislosti s komponenty pro podružné trakční stanice byla Komise upozorněna na to, že spojující se jednotka by u některých komponentů získala výsadní postavení, což by znamenalo nebezpečí odstavení konkurentů.
Průzkum trhu však ukázal, že společnost Siemens nenabízí žádný ze tří dotčených komponentů, u dvou z těchto tří komponentů existují konkurenti a že u jednoho z komponentů, který společnost VA Tech nabízí jako jediná, se společnost Deutsche Bahn aktivně snažila, aby jej národní regulační orgán vyzkoušel a schválil.
Rozhodnutí dospělo k závěru, že na trhu napájení železnice elektrickým proudem nevznikají žádné citelné překážky pro účinnou hospodářskou soutěž.
To stejné platí také pro údržbu elektráren pro dodávku elektrického proudu železnici, kde společnost VA Tech dodala pouze jednu z přibližně 20 stanic, kterou může opravovat nejlépe sama, a protože existuje několik hodnověrných alternativ ke společnostem Siemens a VA Tech.
C4.
ŽELEZNIČNÍ PŘEJEZDY
(45) Siemens i VA Tech nabízejí železniční přejezdy.
Společnost VA Tech působí výhradně v Rakousku, na společnost Siemens lze pohlížet jako na společnost, která by mohla vstoupit na rakouský trh.
Jeden zákazník vyslovil otázku, zda společnost Siemens po spojení nestáhne výrobek společnosti VA Tech a nenahradí jej výrobkem ze své vlastní nabídky.
Průzkum trhu však ukázal, že výrobek od společnosti VA Tech patří jedné německé společnosti, která je oprávněna převést práva prodeje na jinou společnost.
Tím se na počtu nabízejících na rakouském trhu nic nemění.
D. FREKVENČNÍ MĚNIČE
(46) Společnosti Siemens a VA Tech nabízejí frekvenční měniče.
Průzkum trhu potvrdil názor společnosti Siemens, že EHP je pro frekvenční měniče prostorově relevantní trh.
V souladu s dřívějšími rozhodnutími se relevantní výrobkový trh musí rozdělit dělicí čárou 100 kW.
Může zůstat otevřené, zda je u frekvenčních měničů s výkonem nad 100 kW nutné další dílčí rozdělení na měniče chlazené vodou a čtyřkvadrantové měniče, protože hodnocení z hlediska hospodářské soutěže by se tím nezměnilo.
(47) Společný podíl společností Siemens a VA Tech na trhu je u frekvenčních měničů s výkonem nižším než 100 kW menší než [15-20] [1] %.
Jelikož společnost VA Tech založila v roce 2004 společný podnik se společnostmi Schneider a Toshiba (STI), musí se připočíst i podíl STI na trhu.
Avšak i v tomto případě je společný podíl na trhu nižší než [30-40] [1] %. Důležitými konkurenty jsou společnosti ABB a Danfoss s podíly 10-20 %, Lenze, SEW Eurodrive, Vacon a Yaskawa/Omron každá s podílem 5-10 %.
Na místní úrovni existuje řada menších, ale dobře zastoupených podniků.
U měničů s výkonem vyšším než 100 kW představuje společný podíl na trhu, včetně společného podniku STI méně než [20-30] [1] %. U měničů chlazených vodou a čtyřkvadrantových měničů představuje společný podíl na trhu méně než [20-30] [1] %.
Komise proto dospěla k závěru, že u žádné z možných definicí výrobkového trhu nevznikají žádné pochybnosti o hospodářské soutěži.
E. VÝSTAVBA INVESTIČNÍCH CELKŮ V HUTNICTVÍ A VÝSTAVBA OSTATNÍCH PRŮMYSLOVÝCH ZAŘÍZENÍ
1. RELEVANTNÍ VÝROBKOVÉ TRHY
a. Základní rozdělení
(48) U výstavby průmyslových zařízení lze rozlišovat podle odvětví (např. hutnictví, chemie, papírenství, výroba cementu atd.).
Tato věc se týká hlavně výstavby investičních celků v hutnictví.
Zde lze rozlišovat podle výstavby elektrotechnických průmyslových zařízení a podle údržby zařízení a služeb.
(49) U výstavby mechanických průmyslových zařízení se plánuje nasazení strojů pro příslušný průběh výroby, pořídí se strojní park a instaluje se výrobní zařízení.
Společnost VA Tech působí v této oblasti jako nabízející přes svoji dceřinou společnost VAI.
Společnost Siemens zde nevystupuje jako nabízející, v hutnickém sektoru však vlastní […] [1] podíl ve společnosti SMS Demag, jedné ze dvou největších konkurentů společnosti VA Tech.
(50) Výstavba elektrotechnických průmyslových zařízení zahrnuje všeobecnou elektrifikaci zařízení, projektování a montáž pohonů a vlastní automatizaci, která se v podstatě skládá z řídících a regulačních systémů a také z automatizace provozu.
Jak společnost Siemens tak i společnost VA Tech jsou v této oblasti nabízející, společnost VA Tech působí přes svoje dceřiné společnosti VAI (hutnictví) a Elin EBG (v různých sektorech).
(51) Do údržby zařízení a služeb patří právě probíhající údržba a poskytování služeb, avšak nepatří sem nová koncepce součástí pro zařízení.
Obě společnosti Siemens i VA Tech působí v oblasti údržby zařízení a služeb v hutnictví.
b. Výstavba mechanických hutnických zařízení
(52) Společnost Siemens pokládá mechanickou část průmyslových zařízení za specifickou pro dané odvětví, a proto vychází z vlastního výrobkového trhu mechanických hutnických zařízení.
Neprovádí však dělení do dalších podoblastí podle kroků výrobního procesu, jak to provedla Komise ve svém rozhodnutí ve věci SMS/Mannesman Demag [4], ale zastává názor, že se zde jedná pouze o segmenty většího trhu výstavby mechanických hutnických zařízení.
(53) Komise z výsledků průzkumu trhu vyvozuje, že dělení do dalších podoblastí podle kroků výrobního procesu, jak to bylo provedeno ve věci SMS/Mannesmann Demag pro výstavbu mechanických průmyslových zařízení v sektoru železa a oceli, je použitelné i v tomto rozhodnutí.
K tomu je třeba rozlišovat mezi výrobkovými trhy pro výrobu surového železa, výrobu oceli, zařízení pro plynulé lití, válcovny pro válcování za tepla, válcovny pro válcování za studena, válcovny tvarové oceli, pásové dopravníky a lisování a kovárenství.
Je třeba rozlišovat také mezi výstavbou hutnických zařízení pro železo a ocel na jedné straně a pro neželezné kovy, zejména hliník a měď, na straně druhé.
(54) Přesná definice výrobkového trhu v oblasti výstavby mechanických hutnických zařízení však může zůstat otevřená.
c. Výstavba elektrotechnických hutnických zařízení
(55) Výstavba elektrotechnických hutnických zařízení zahrnuje automatizaci stupně 0 (dodávka elektrického proudu a elektrické pohony), vlastní automatizaci (stupně 1 a 2) a novější oblast řešení IT pro logistiku zařízení/MES (stupeň 3) (MES = Manufacturing Execution Systems = systémy pro operativní plánování a řízení výroby).
Není jednotný trh
(56) Společnost Siemens je toho názoru, že výstavba elektrotechnických průmyslových zařízení pro oblast hutnictví je nezávislá na odvětvích a že netvoří jednotný trh.
(57) Během průzkumu trhu však většina účastníků trhu zdůraznila, že pro výstavbu elektrotechnických zařízení v sektoru hutnictví je nutné vlastnit speciální know-how.
Soutěžitelé ve svých vyjádřeních zdůraznili především specializaci svých inženýrů.
Z významu referencí uvedených v odpovědích při průzkumu trhu lze usoudit, že většina zákazníků od nabízejících vyžaduje patřičné zkušenosti v oblasti hutnictví. […] [1].
Dalším příznakem rostoucí specializace v odvětví je proniknutí společností Danieli, SMS Demag a VAI, někdejších specialistů na výstavbu mechanických hutnických zařízení, do oblasti výstavby elektrotechnických hutnických zařízení.
(58) Zatímco výrobky úrovně 0 (elektrotechnika, pohony) jsou pro hutnictví specifické jen málo, pro výrobky úrovně 1 a 2 (vlastní automatizace) to neplatí.
To se vysvětluje tím, že jsou zapotřebí řešení specifická pro odvětví (softwarové moduly), jež jsou použitelná na těchto úrovních.
Společnost Siemens a její konkurenti jsou schopni taková řešení vyvinout pro oborově specifické skupiny výrobků v oblasti výstavby elektrotechnických průmyslových zařízení.
(59) Z uvedených důvodů by se mělo při stanovení výrobkového trhu vycházet, přinejmenším v sektoru hutnictví, z existence vlastního trhu výstavby elektrotechnických zařízení.
Takový trh může být definován buď jako celkový trh výstavby elektrotechnických hutnických zařízení včetně možných dílčích trhů, nebo, v užším smyslu, jako možný celkový trh výstavby elektrotechnických hutnických zařízení na úrovních automatizace 0-2 v oblasti železa a oceli.
Možné oddělené trhy pro jednotlivé oblasti nebo kroky výrobního procesu
(60) Někteří účastníci trhu jsou toho názoru, že trh výstavby elektrotechnických zařízení lze dále rozdělit podle příslušných kroků procesu hutní výroby.
Průzkum trhu k tomu podal některé důkazy, může však zůstat otevřené, zda existují oddělené trhy elektrotechnických výrobků pro tři hlavní kroky výrobního procesu v oblasti výstavby elektrotechnických hutnických zařízení (tekutá, teplá a studená fáze) a pro speciální oblast válcování dlouhých výrobků.
Pro účely tohoto rozhodnutí může zůstat otevřená také otázka, zda je nutno provést podrobnější rozdělení podle kroků výrobního procesu.
Oddělené trhy pro úrovně automatizace 1 a 2?
(61) V tomto rozhodnutí může také zůstat otevřená otázka, zda je nutno oddělené výrobkové trhy pro úrovně 1 a 2 považovat za společné nebo dílčí trhy.
Oddělené trhy pro sektor železo/ocel a hliník, především pro válcování hliníku za tepla a za studena
(62) Otázka, zda je nutné oddělit výrobkové trhy pro válcování železa, oceli a hliníku, může také zůstat otevřená.
Možný trh pro řešení informační techniky pro logistiku zařízení/MES/úroveň 3
(63) Průzkum trhu provedený Komisí upozornil na samostatně se rozvíjející výrobkový trh, specifický pro hutnictví, trh řešení informační techniky pro logistiku zařízení/MES/úroveň 3. Otázka, zda je to samostatné odvětví a zda se má začlenit do trhu výstavby elektrotechnických hutnických zařízení nebo zda se má z tohoto trhu vyčlenit, však také může zůstat otevřená.
d. Údržba a služby
(64) Společnost Siemens je toho názoru, že poskytování služeb pro hutnická zařízení tvoří samostatný trh.
Šetření Komise potvrdilo, že tento názor odpovídá současné tendenci.
Přesná definice této oblasti však může zůstat otevřená.
e. Výstavba elektrotechnických průmyslových zařízení v odvětvích jiných než pro hutnictví
(65) V tomto rozhodnutí může zůstat definice oborového trhu pro výstavbu elektrotechnických průmyslových zařízení jiných než pro hutnictví otevřená, protože nezávisle na definici výrobkového trhu (zahrnující více odvětví nebo oddělené trhy pro každé odvětví) nevyvolá předpokládané spojení žádné pochybnosti o hospodářské soutěži.
f. Závěr k definici výrobkového trhu pro výstavbu hutnických zařízení a pro výstavbu průmyslových zařízení v jiných odvětvích
(66) V tomto rozhodnutí se v oblasti výstavby mechanických hutnických zařízení musí vycházet z následujících výrobkových trhů:
- celkový trh výstavby mechanických hutnických zařízení omezený buď na železné kovy nebo zahrnující železné i neželezné kovy;
- možné dílčí trhy různých kroků průmyslové výroby při výstavbě mechanických hutnických zařízení.
(67) V tomto rozhodnutí se v oblasti výstavby elektrotechnických hutnických zařízení musí vycházet z následujících výrobkových trhů:
- celkový trh výstavby elektrotechnických hutnických zařízení, včetně všech možných dílčích trhů na nižší úrovni;
- možný (úžeji chápáno) celkový trh výstavby elektrotechnických hutnických zařízení úrovní automatizace 0-2 v oblasti železo/ocel;
- možné dílčí trhy výstavby elektrotechnických hutnických zařízení tekuté, teplé a studené fáze a válcování dlouhých výrobků (trhy výrobního procesu v oblasti) v oblasti železo/ocel nebo možné trhy jednotlivých kroků výrobního procesu (nebo další podrobnější rozdělení podle úrovní automatizace) a možné trhy úrovní 1 a 2;
- trhy válcování hliníku za tepla a za studena a
- možné trhy řešení informační techniky pro logistiku zařízení/MES/úroveň 3.
(68) V tomto zařízení se kromě toho vychází z nejméně jednoho odděleného výrobkového trhu pro údržbu a služby v oblasti hutnických zařízení.
(69) Definice výrobkového trhu pro výstavbu elektrotechnických průmyslových zařízení v jiných oblastech může zůstat otevřená.
2. PROSTOROVĚ RELEVANTNÍ TRHY
a. Výstavba mechanických hutnických zařízení
(70) Společnost Siemens je toho názoru, že u trhu pro výstavbu mechanických hutnických zařízení se jedná o světový trh nebo přinejmenším o trh celého EHP se silnou tendencí k celosvětovému trhu.
(71) V tomto rozhodnutí však není nutné stanovit prostorově relevantní trh, jelikož spojení vyvolává pochybnosti o hospodářské soutěži v oblasti výstavby mechanických hutnických zařízení nezávisle na definici prostorově relevantního trhu (trh EHP nebo větší trh).
b. Výstavba elektrotechnických hutnických zařízení
(72) Společnost Siemens vychází i v oblasti výstavby elektrotechnických hutnických zařízení z existence světového trhu.
(73) Podle výsledků průzkumu trhu by prostorově relevantní trh ve smyslu tohoto rozhodnutí zahrnoval přinejmenším oblast celého EHP, měla by se však zvážit i možnost většího trhu.
(74) To platí pro všechny možné dílčí trhy výstavby elektrotechnických hutnických zařízení, včetně možných trhů řešení informační techniky pro logistiku zařízení/MES/úroveň 3.
(75) Společnost Siemens souhlasí s definicí prostorového trhu pro výstavbu elektrotechnických hutnických zařízení, stanovené Komisí jen za předpokladu, že je Komise připravena zvážit možnost trhu přesahujícího rámec EHP, nesdílí však názor, že určité asijské regiony by nemohly být zahrnuty do relevantního trhu.
Odpovídající dílčí trhy jsou podle ní zahraničním nabízejícím přístupné bez omezení.
(76) Komise je však stále toho názoru, že v určitých částech světa nadále přetrvávají různé podmínky pro hospodářskou soutěž, které nelze odůvodnit historickými faktory.
V podrobnostech však může zůstat otevřené to, zda existuje trh v celém EHP nebo větší, snad i celosvětový trh.
c. Údržba a služby
(77) Podle názoru společnosti Siemens by měl být tento trh definován jako trh v celém EHP.
Většina účastníků trhu jej však považuje za užší, protože v této oblasti se za velice důležité považují krátké vzdálenosti k dodavatelům a, v určité míře, možnost domluvit se stejnou řečí.
Řada zákazníků by si nevybrala žádného dodavatele z jiného členského státu, než z toho, v němž se nachází jejich výrobní provoz, zejména pokud by se ceny služeb jejich nynějšího nabízejícího zvedly o 5 až 10 %.
To platí jak pro mechanickou, tak i pro elektrotechnickou oblast.
(78) Pro toto rozhodnutí však může přesná definice trhu zůstat otevřená.
Prostorově relevantní trh není v žádném případě menší než národní trh a větší než trh EHP.
d. Výstavba elektrotechnických průmyslových zařízení v ostatních oblastech
(79) Vnitřní organizace společnosti VA Tech, společně se společností VAI, která po celém světě staví zařízení pro zpracování kovu a se společností Elin EBG, která odpovídá za výstavbu elektrotechnických zařízení, jež má těžiště svojí činnosti převážně v Rakousku a kromě toho se zabývá výstavbou průmyslových zařízení ve střední Evropě, naznačuje, že trh, resp. trhy výstavby jiných elektrotechnických průmyslových zařízení jsou z prostorového hlediska omezeny více, než trhy výstavby specializovaných hutnických elektrotechnických zařízení.
Tento názor se potvrdil průzkumem trhu, při kterém mnoho průmyslových společností ve svých odpovědích vycházelo spíše z národních trhů nebo z určitých regionálních prostorově relevantních trhů.
Pro některá specializovaná průmyslová výrobní odvětví, jako je papírenství a chemie, bylo možno zvažovat ještě širší prostorový trh.
Při průzkumu trhu se však ukázalo, že v žádném případě nelze odkazovat na prostorový trh, který by byl větší než oblast EHP.
(80) Pro toto rozhodnutí však může zůstat otázka přesného ohraničení prostorově relevantního trhu otevřená.
Relevantní trh, resp. relevantní trhy v žádném případě nejsou menší než národní trhy a nejsou větší než trh EHP.
3. POSOUZENÍ Z HLEDISKA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
a. Výstavba mechanických hutnických zařízení
(81) Spojení způsobí na trhu EHP nebo na celosvětovém trhu výstavby mechanických hutnických zařízení nebo na jeho dílčích trzích výstavby mechanických zařízení pro výrobu oceli a pro plynulé lití významné oslabení hospodářské soutěže mezi společností Siemens/VAI a jejím hlavním konkurentem SMS.
To povede, díky prokázání dominantní pozice společnosti Siemens/VAI na trhu, k citelnému omezení účinné hospodářské soutěže na uvedených dílčích trzích.
(1) Tržní podmínky
(82) Společnost Siemens, oproti společnosti VA Tech, v této oblasti nepůsobí.
Společnost Siemens uvádí, že podíl společnosti VA Tech na trhu je na všech možných dílčích trzích menší než [10-15] [1] %.
(83) Účastníci trhu však na možných výrobkových trzích výstavby mechanických zařízení stanovili výrazně vyšší podíly společnosti VA Tech.
V oblasti výstavby hutnických zařízení byl celosvětový podíl a podíl na trhu EHP společnosti VA Tech zařazen přibližně na stejnou úroveň jakou má podnik, který dříve jako jediný ovládal trh, společnost SMS-Demag (dále jen SMS), za nimi následuje společnost Danieli, třetí a jediná společnost, nabízející komplety v celém EHP.
Na jednotlivých možných dílčích trzích je společnost VA Tech považována za společnost, která jednoznačně dominuje trhu.
(84) Výpovědi účastníků trhu také naznačují, že trh, resp. trhy pro výstavbu mechanických hutnických zařízení je nutno považovat za silně koncentrovaný trh, resp. silně koncentrované trhy.
(85) SMS považuje společnost VAI za svého hlavního konkurenta ve většině svých obchodních oblastí.
Uvádí svoje vlastní podíly na trhu ve výši 24 % a podíly společnosti VAI v oblasti výstavby mechanických hutnických zařízení ve výši 20 %.
Na trzích jednotlivých kroků výrobního procesu jsou celkové podíly na trhu obou vedoucích společností podstatně vyšší.
Na trhu výrobního procesu výroby oceli má společnost VAI stejný podíl jako SMS (33 %), zatímco na trhu výrobního procesu plynulého lití je společnost VAI daleko před SMS (SMS: 23 %, VAI: 62 %).
Společnost VAI ve veřejných prohlášeních svoji vedoucí pozici v oblasti plynulého lití potvrdila.
(2) Celkový trh výstavby mechanických hutnických zařízení v oblasti železo a ocel nebo celkový trh se zahrnutím neželezných kovů: podstatné omezení účinné hospodářské soutěže
(86) Průzkum trhu ukázal, že s ohledem na menšinovou účast společnosti Siemens v SMS povede spojení k podstatnému oslabení současné hospodářské soutěže mezi společnostmi VAI a SMS.
Vzhledem k mimořádné síle společnosti VAI na tomto vysoce koncentrovaném trhu, velice úzkým konkurenčním poměrům mezi společnostmi VAI a Siemens a skutečnosti, že ostatní soutěžitelé nebudou schopni dostatečně omezit prostor společností Siemens/VAI pro hospodářskou soutěž, pokud poklesne konkurenční tlak, který SMS vyvíjí na společnosti Siemens/VAI, povede spojení v každém případě k citelnému omezení účinné hospodářské soutěže z důvodu nekoordinovaného chování a snad i z důvodu vzniku dominantního postavení společnosti Siemens/VAI na trhu.
(87) Společnosti VAI a SMS jsou nejbližšími konkurenty na dotčeném trhu.
Z důvodu těchto blízkých konkurenčních vztahů by zákazník, který se v určitém hutnickém projektu rozhodl proti společnosti VA Tech, s velkou pravděpodobností považoval SMS za první alternativu.
To vyplývá ze zařazení, které provedli soutěžitelé a zákazníci během průzkumu trhu.
(88) Jako třetí nejsilnější soutěžitel je všeobecně považována společnost Danieli, avšak většinou daleko za společnostmi SMS a VAI.
Její síla spočívá především ve válcování dlouhých výrobků, kde je vedoucí společností na trhu.
S ohledem na svoji pozici na trhu a na řazení zákazníků by společnost Danieli byla jen stěží schopna celkově zabránit poklesu hospodářské soutěže na trhu výstavby mechanických hutnických zařízení nebo ohrozit vedoucí postavení, které by mohla získat společnost VAI z důvodu výhody znalosti informací dostupných u společností Siemens/VAI.
Kromě toho zákazníci požadují nejméně tři nabídky k tomu, aby mohli v oblasti výstavby hutnických zařízení úspěšně jednat.
(89) Od jiných konkurentů nevychází žádný znatelný nátlak.
Ti, které společnost Siemens uvedla kromě tří velkých nabízejících s významným postavením na trhu, působí v Evropě pouze omezeně nebo vůbec, takže pro evropské zákazníky nepředstavují žádnou přiměřenou alternativu.
U malých nabízejících není pravděpodobné, že by mohli úspěšně nabízet pro velké zakázky.
Kromě tří společností s významným postavením na trhu je konkurence roztříštěná a nemohla by proto působit proti síle tří vedoucích nabízejících na trhu.
(90) Velký nabízející v oblasti výroby mechanických hutnických zařízení má velký počet zákazníků, na něž připadá velký podíl jeho zakázek, proto není významně závislý na jednotlivých zákaznících.
(91) Spojení by podstatně oslabilo konkurenční tlak, který vyvíjí SMS na společnost Siemens/VAI. Společnost Siemens by díky tomu získala kromě svého stávajícího podílu v SMS ve výši 28 % také kontrolu nad společností VA Tech.
Nelze sice, vzhledem k mimořádným okolnostem věci (viz následující odstavec: dřívější převzetí prodejní opce; obvykle je třeba stanovit hodnotu aktiv ke dni 31.
12. 2004), s dostatečnou jistotou vycházet z toho, že akciový podíl 28 % společnosti Siemens ve společnosti SMS (a finanční účast na obchodním úspěchu SMS, která s tím zpravidla souvisí) přiměje společnost Siemens/VA Tech k tomu, aby polevila v hospodářské soutěži proti SMS. […] [1]
(92) Společnost Siemens uplatnila prodejní opci, aby prodala svůj podíl u SMS většinovému akcionáři.
Hodnota podílu společnosti Siemens je však sporná a u německých soudů je zahájeno projednávání zřejmě zdlouhavého sporu.
Dokud se tento spor nevyřeší a dokud nebude uzavřen prodej 28 % podílu společnosti Siemens […] [1].
(93) […] [1].
(94) […] [1].
(95) […] [1].
Jelikož podíl akcií ve výši 28 % stále zůstává u SMS, spojení by podstatně oslabilo hospodářskou soutěž mezi společnostmi Siemens/VAI a SMS.
Otázka, zda výhoda znalosti informací ve srovnání se svým nejsilnějším konkurentem SMS a náskok v tržní síle ve srovnání se společností Danieli poskytuje společnosti Siemens/VAI dominantní postavení, může zůstat otevřená.
V každém případě by spojení mělo mimořádně škodlivé dopady na hospodářskou soutěž jako následek nekoordinovaného chování společností.
Z toho vyplývá podstatné omezení účinné hospodářské soutěže na společném trhu výstavby mechanických hutnických zařízení.
(3) Dílčí trhy výstavby mechanických hutnických zařízení: odůvodnění dominantního postavení
(96) Tyto závěry platí o to více pro možné trhy na různých stupních výrobního procesu výstavby mechanických zařízení pro výrobu oceli a plynulé lití.
U zbývajících možných dílčích trhů výstavby mechanických hutnických zařízení však nelze s jistotou stanovit, zda by spojení vedlo k citelnému omezení účinné hospodářské soutěže.
(97) Na možném trhu výstavby mechanických zařízení pro výrobu oceli byla společnost VAI při průzkumu trhu provedeném Komisí zařazena konkurenty i zákazníky na nejvyšší příčku.
Hned za ní následuje na druhém místě SMS.
Společnosti VAI a SMS si na tomto koncentrovaném trhu drží vysoké podíly na trhu EHP i celosvětově.
Jejich aktuální podíl na světovém trhu se pohybuje mezi 30 a 40 %; jejich podíly na trhu EHP jsou s velkou pravděpodobností ještě vyšší.
Tyto vysoké podíly na trhu lze připsat již vysoce koncentrovanému trhu, což způsobuje, že to bude pravděpodobně mít značně nevýhodné důsledky pro zákazníky.
To platí zejména s ohledem na těsnou hospodářskou soutěž mezi oběma nejsilnějšími nabízejícími, která by po sloučení poklesla ve prospěch vedoucích společností.
Společnosti VAI a SMS jsou nejtěsnější konkurenti.
Na třetím místě následuje s velkým odstupem společnost Danieli a není v tak těsném konkurenčním poměru.
Zbývající konkurence je roztříštěná.
Menší nabízející nemohou u velkých projektů soutěžit s velkými nabízejícími, resp. jsou odkázání na spolupráci s nimi nebo se specializují na jednotlivé mezery na trhu.
(98) Na možném trhu výstavby mechanických zařízení pro plynulé lití považují zákazníci i konkurenti společnost VAI jednoznačně za podnik ovládající trh EHP i celosvětový trh.
Společnost VAI s nejvyšší pravděpodobností drží více než 50 % podílů na trhu EHP i na celosvětovém trhu.
SMS následuje na druhém místě a je nejbližším konkurentem společnosti VAI.
Na třetím místě je s velkým odstupem společnost Danieli.
Konkurence je roztříštěná a není způsobilá k omezení dominantního postavení společnosti VAI na trhu.
(99) Za těchto okolností by […] [1] vedlo ke vzniku dominantního postavení společnosti Siemens na možných trzích výstavby mechanických zařízení pro výrobu oceli a výstavby mechanických zařízení pro plynulé lití a tím k citelnému omezení účinné hospodářské soutěže.
b. Výstavba elektrotechnických hutnických zařízení
Trh výstavby elektrotechnických hutnických zařízení (stupeň 0-2, železo/ocel), možné trhy pro jednotlivé oblasti a kroky výrobního procesu
Struktura trhu a podíly na trhu
(100) Průzkum trhu ukázal, že mnoho účastníků trhu považuje společnost Siemens za nejdůležitějšího nabízejícího v sektoru výstavby elektrotechnických hutnických zařízení pro výrobu oceli/železa v EHP i v celém světě.
To platí pro možný celkový trh i pro většinu dílčích trhů s výjimkou možného dílčího trhu válcování dlouhých výrobků, kde za vedoucí podnik na trhu je považována společnost Danieli.
V této oblasti se společnost VAI vyskytuje jako nejsilnější konkurent převážně na druhém místě, v oblasti plynulého lití je dokonce považována za stejně silnou jako společnost Siemens.
Je však třeba zdůraznit, že za silné a hodnověrné nabízející jsou považováni další čtyři soutěžitelé.
Zde se jedná hlavně o společnosti ABB, Alstom, SMS a Danieli, v některých oblastech, zejména na celosvětové úrovni, o společnosti Toshiba (resp. TMEIC-GE) a Sundwig-Andritz, Ingelectric a ASI Robicon.
Podíly na trhu
(101) Podíly na trhu lze v této homogenní a diferencované oblasti výrobků a služeb stanovit jen obtížně.
Komise má k dispozici některé odhady společnosti Siemens, které byly zpracovány částečně pro účely řízení a částečně před zahájením řízení.
K dispozici jsou také odhady, které před zahájením řízení zpracovala společnost VA Tech a odhady, které byly zpracovány během řízení na žádost Komise.
Kromě toho Komisi pro účely řízení předložila svoje odhady společnost SMS.
Tyto odhady uvádějí velké rozpětí podílů na trhu.
Společnost Siemens ve svých odhadech vychází ze společných podílů na trhu ve výši méně než 20 %, zatímco údaje společnosti VAI se pohybují podstatně výše, v rozmezí 40-50 %.
Nejvyšší údaje pro některé trhy na jednotlivých stupních výrobního procesu se objevují v odhadech SMS.
(102) Podle názoru Komise (a některých uvedených soutěžitelů) nemůže žádný z těchto odhadů platit jako spolehlivý.
(103) Komise provedla analýzu síly nejdůležitějších soutěžitelů v hlavní části uvedených trhů, tj. zakázek v objemu více než 1 mil. EUR v období roků 2002-2004.
Dotázala se soutěžitelů na všechny zakázky, které získali v dotyčném časovém období a sečetla odpovídající číselné údaje.
Ve výsledcích dotazování se znovu odráží relativně velký počet dotazovaných společností.
V pozdějším stádiu řízení předložila společnost Siemens další dílčí údaje k jiným soutěžitelům u kapalné fáze.
Komise tyto údaje přezkoumala a vzala je v úvahu poté, kdy je potvrdili zákazníci a/nebo soutěžitelé.
Podle názoru Komise je tento propočet použitelným přiblížením ke skutečným podílům na trhu.
Uvedené podíly na trhu je však třeba považovat za horní hranici, zatímco skutečné podíly na trhu je třeba s nejvyšší pravděpodobností stanovit níže.
(104) Tato čísla ukazují, že spojení s vysokou pravděpodobností nepovede ke získání podílu na trhu větším než 35-40 %.
V každé oblasti a na každém stupni výrobního procesu zůstanou na trhu minimálně čtyři silní nabízející, u nichž lze předpokládat, že vyvinou dostatečný konkurenční tlak na spojující se společnosti.
Analýza veřejné nabídky
(105) U relevantního trhu/relevantních trhů se jedná o nabídkové trhy, kde podíly na trhu mají pouze orientační hodnoty.
Rozhodující je konkurenční tlak, který navzájem vyvíjejí společnosti v nabídkovém procesu, přičemž dlouhodobé podíly na trhu jsou důležitým indikátorem této síly.
(106) Analýza údajů týkající se veřejné nabídky společností Siemens a VAI ukazuje, že na některých možných dílčích trzích (plynulé lití, kapalná fáze) lze za blízké konkurenty považovat nanejvýš společnosti Siemens a VAI, ale ani na těchto dílčích trzích nejsou nejbližšími konkurenty.
Dopady podílu společnosti Siemens ve společnosti SMS
(107) Přísliby ohledně […] [1] jejího podílu u SMS, které byly společnosti Siemens uloženy, aby vyřešila pochyby o hospodářské soutěži v oblasti výstavby mechanických hutnických zařízení, odstraňují podstatnou překážku hospodářské soutěže pouze z důvodu tohoto podílu […] [1] přinejmenším v oblasti výstavby elektrotechnických hutnických zařízení (toto platí i pro všechny ostatní trhy výstavby elektrotechnických hutnických zařízení).
Možné trhy s automatizací úrovní 1 a 2
(108) Průzkum trhu potvrdil, že soutěžitelé považují softwarová řešení úrovní 1 a 2 za indikátory vypovídající o síle trhu.
(109) […] [1].
Také na těchto silných trzích však zůstává dostatečný počet silných soutěžitelů jako jsou společnosti SMS, Danieli, ABB, Alstom a TMEIC-GE.
Kromě toho existuje řada jiných soutěžitelů, kteří působí jako konkurence společností Siemens/VA Tech především v úrovni 1, kde jsou překážky pro přístup menší než v úrovni 2.
To je potvrzeno analýzou síly trhů softwarových modulů úrovní 1 a 2 na některých stupních výrobního procesu.
Nejsou k dispozici údaje od jednotlivých hlavních soutěžitelů, bylo však možné posoudit nejhorší případ, který potvrdil, že na možných trzích bude pokračovat silná hospodářská soutěž.
Výstavba elektrotechnických hutnických zařízení pro válcování hliníku za tepla a za studena
(110) Možné trhy pro výstavbu válcovacích stolic hliníku jsou ve srovnání s válcovacími stolicemi oceli velice malé.
Pouze z tohoto důvodu by se předcházející analýza trhů pro válcování oceli změnila jen nepatrně, pokud by se do ní započítaly i trhy pro válcování hliníku.
(111) Velká většina zákazníků považuje dopady spojení na výstavbu elektrotechnických zařízení pro válcování hliníku za tepla a za studena za bezproblémové.
Platí, že společnosti Siemens a VA Tech jsou často řazeny za vedoucí nabízející.
Jako úspěšní nabízející však byly uváděny i jiné společnosti jako ABB, TMEIC, Alstom, ASI Robicon a IAS.
(112) Překážky pro přístup na trh s hliníkem jsou pro nabízející mechanických válcovacích stolic hliníku a pro společnosti, které již nabízejí automatizaci úrovní 1 a 2 v oblasti oceli znatelně menší.
Vysoce koncentrované straně poptávky lze s jistotou připsat určitou míru síly poptávky, což by mohlo podpořit vstup nových nabízejících z této skupiny na trh.
Řešení informační techniky pro logistiku zařízení/MES/úroveň 3
(113) Na tomto relativně mladém a již silně rostoucím trhu nevzbuzuje zamýšlené spojení žádné pochybnosti o hospodářské soutěži.
Proto nevznikne žádný podstatný rozdíl, pokud se vezme tato malá oblast v úvahu v rámci celkového možného trhu výstavby elektrotechnických hutnických zařízení.
Závěr k možnému celkovému trhu výstavby elektrotechnických hutnických zařízení s uvážením všech výše uvedených a všech možných trhů.
(114) Problémy s hospodářskou soutěží neexistují na žádném z možných dílčích trhů celkového trhu výstavby elektrotechnických hutnických zařízení a tím ani na možném celkovém trhu.
Na žádném možném trhu výstavby elektrotechnických hutnických zařízení nevzniká otázka vzniku nebo posílení dominantního postavení nebo jiného citelného omezení účinné hospodářské soutěže.
Žádné vlivy nepříznivé pro hospodářskou soutěž na trhu výstavby elektrotechnických hutnických zařízení nevyplývají ani z dodatečné kontroly možných nehorizontálních vlivů.
c. Údržba hutnických zařízení a služby
(115) Činnosti společností Siemens a VA Tech se překrývají i na tomto trhu.
Průzkum trhu však nenaznačil žádné problémy v hospodářské soutěži na trhu údržby hutnických zařízení a služeb.
Prahy přístupu na tento trh jsou podstatně nižší než u trhů výstavby elektrotechnických a mechanických zařízení.
V této oblasti také působí dostatečný počet místních soutěžitelů.
Kromě toho jsou zákazníci stavitelů hutnických zařízení schopni provádět tyto práce sami.
(116) Spojení by proto na tomto trhu nevedlo ke vzniku nebo posílení dominantního postavení nebo jinému citelnému omezení účinné hospodářské soutěže.
d. Výstavba elektrotechnických průmyslových zařízení v jiných oborech
(117) Plánované spojení je nezávisle na definici výrobkového trhu výstavby elektrotechnických nehutnických průmyslových zařízení z hlediska hospodářské soutěže neškodné.
e. Závěry k trhům výstavby elektrotechnických hutnických zařízení a k trhům/trhu výstavby elektrotechnických průmyslových zařízení v nehutnických oborech
(118) Z uvedených důvodů nezpůsobí oznámené zamýšlené spojení na relevantních trzích výstavby elektrotechnických hutnických zařízení nebo na trhu/trzích výstavby průmyslových zařízení v nehutnických oborech vznik nebo posílení dominantního postavení nebo jiné citelné omezení hospodářské soutěže.
F. ROZVADĚČE NÍZKÉHO NAPĚTÍ
(119) Relevantní výrobkový trh s rozvaděči nízkého napětí lze rozdělit podle zabudovaných odpínačů na tři dílčí trhy ACB, MCB a MCCB.
Kromě toho existuje oddělený trh proudových přípojnicových rozvodů, což je další komponent.
Dalšími komponenty jsou ovládací systémy s programovatelnou pamětí ("SPP") a odbočky u spotřebitelů.
Trhy s komponenty a smontovanými rozvaděči byly v souladu s předcházejícími rozhodnutími zkoumány podle členských států, ale jelikož navrhované spojení nevyvolává žádné pochybnosti o hospodářské soutěži ani na úrovni EHP, může tato otázka zůstat v podstatě otevřená.
(120) Na tomto základě by byly trhy s rozvaděči nízkého napětí a s některými komponenty v Rakousku a jinými komponenty v EHP a v některých členských státech zamýšleným spojením dotčeny horizontálně a/nebo vertikálně.
Společnost VA Tech je výrobce základních desek a komponenty potřebné pro ovládací panely nízkého napětí nakupuje u třetích dodavatelů.
Společnost Siemens vyrábí jak základní desky, tak také veškeré potřebné komponenty.
Nezávisle na zvolené definici trhu nepřekračuje celkový podíl na žádném horizontálním dotčeném trhu [30-40] [1] %, kromě toho na všech dotčených trzích působí silní konkurenti, kteří vyrábějí své vlastní komponenty nebo mají k dispozici vlastní, nezávislé zdroje dodávky komponentů, takže společnost Siemens tyto konkurenty nemůže vyloučit.
Proto Komise dospěla k závěru, že nenastanou žádné pochybnosti o hospodářské soutěži.
G. TECHNIKA BUDOV A SPRÁVA ZAŘÍZENÍ
1. RELEVANTNÍ VÝROBKOVÉ TRHY
G1.
Technika budov
(121) Společnosti Siemens a VA Tech působí v oblasti techniky budov, kterou je třeba podle názoru společnosti Siemens dále rozdělit na úroveň komponentů, systémů a zařízení.
Podle společnosti Siemens sice existují trhy pro správu budov (viz odstavec G.2), ostatní služby by však měly být přiřazeny k příslušnému hlavnímu trhu.
Úrovně komponentů a systémů by se měly dále rozdělit podle oblasti použití.
Na úrovni komponentů by se tak mělo, podle společnosti Siemens, dále rozlišovat především podle elektrické instalační techniky, bezpečnostní techniky, řídící techniky a techniky TKOS (topení, klimatizace, odvětrávání a sanitární techniky), na úrovni systémů by se mělo rozlišovat mezi bezpečnostní a řídící technikou.
Na úrovni zařízení by se potom mělo rozlišovat mezi výstavbou elektrotechnických a mechanických zařízení.
Podle výsledků průzkumu trhu se u bezpečnostní techniky musí rozlišovat přinejmenším mezi oblastí (i) protipožární ochrana a (ii) zabezpečení proti vstupu/vloupání.
Otázka dalšího dělení může v tomto rozhodnutí zůstat otevřená.
(122) Na úrovni zařízení lze rozlišovat mezi elektrotechnickým a mechanickým zařízením budov.
Průzkum trhu ukázal, že by mohl existovat i oddělený, tyto oblasti přesahující trh pro výstavbu elektrotechnických a mechanických zařízení budov [5], který by pokrýval jeden generální dodavatel, který odpovídá za celkový trh.
Přesné vymezení však může zůstat otevřené.
G2.
Správa budov
(123) Průzkum trhu ukázal, že tento trh může být rozdělen na technickou, obchodní a všeobecnou správu budov.
Otázka přesné definice výrobkového trhu však může zůstat otevřená.
2. PROSTOROVĚ RELEVANTNÍ TRHY
G1.
Technika budov
(124) Podle názoru společnosti Siemens jsou všechny trhy uvedené v části G (s výjimkou komponentů pro techniku budov) přinejmenším trhy celého EHP.
Průzkum trhu naznačil, že se jedná o národní trhy.
Otázka definice prostorového trhu však může zůstat otevřená.
G2.
Správa budov
(125) Totéž platí pro trh/trhy správy budov.
3. POSOUZENÍ Z HLEDISKA HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
G1.
Technika budov
(126) Na úrovni komponentů mohou existovat jen vertikálně dotčené trhy, jelikož společnost VA Tech na těchto trzích nepůsobí.
(127) Průzkum trhu nepřinesl dostatečné důkazy o tom, že by se na úrovni komponentů podařilo společnosti Siemens díky spojení izolovat od svých konkurentů trhy s komponenty v Rakousku. Na podřízených trzích systémů a zařízení panuje dostatečná konkurence.
Na bezprostředně podřízené systémové úrovni je navíc navýšení podílu na trhu z důvodu spojení velice nízké.
Na vlastních trzích s komponenty stojí proti společnosti Siemens velké mezinárodně působící společnosti (mj.
ABB a Möller, resp. Honeywell, Johnson Controls a Sauter).
(128) Společnost VA Tech podle vlastního vyjádření nepůsobí na systémové úrovni.
Svůj obrat v této oblasti přiřazuje do oblasti výstavby zařízení.
Horizontální dopady spojení v oblasti jednotlivých obchodních činností mimo Rakousko nejsou významné.
Ani v Rakousku neexistují žádné relevantní trhy s přírůstkem podílu na trhu větším než 10 %.
Existuje dostatečný počet náhradních systémových integrátorů a společností nabízejících systémy.
Spojení by ani z vertikálního hlediska nezpůsobilo citelné omezení účinné hospodářské soutěže.
(129) U zařízení dochází mezi společnostmi VA Tech a Siemens k významnému překrytí jen v Rakousku.
Nejvýznamnější je přímé konkurenční postavení a příslušná tržní síla společností Siemens a VA Tech na možném dílčím trhu generálních dodavatelů.
Spojení by zde sice vedlo ke snížení počtu nabízejících v Rakousku, avšak zůstali by zde větší nabízející technických služeb generálních dodavatelů jako jsou RWE Solutions, MCE, nizozemské skupiny Imtech (přes její německou dceřinou společnost) a M+W Zander (Německo).
Společnosti zajišťující výstavbu elektrotechnických zařízení střední velikosti jako např. Klenk & Meder, Landsteiner a Bostelmann působí na tomto trhu jako konsorcia.
Pokud by v některých jednotlivých případech, například u záměrů velkého rozsahu, nebylo z uživatelského pohledu dostatek nabízejících, potom by zákazníci podle vlastního vyjádření neváhali rozdělit výběrové řízení do menších dávek (pro jednotlivé systémy/obchodní činnosti namísto jedné technické generální zakázky).
Zákazníci by potom sami prováděli plánování a integraci nebo by tím pověřili projektovou poradenskou kancelář.
Tím by nedošlo k citelnému omezení hospodářské soutěže.
Totéž platí pro oblasti výstavby elektrotechnických a mechanických zařízení.
G2.
Správa budov
(130) Většina zákazníků společností Siemens a VA Tech při průzkumu trhu uvedla, že žádná jiná strana nebyla při výběrových řízeních a přidělování veřejných zakázek nadějnějším konkurentem.
V Rakousku, jediném možném dotčeném trhu, existuje řada jiných větších nabízejících, jejich služby v oblasti technické správy budov z hlediska zákazníka prakticky odpovídají službám společností VA Tech a Siemens.
Na uvedené větší soutěžitele vyvíjejí konkurenční tlak i menší společnosti, zejména na regionální úrovni.
Záměr by proto nevedl k citelnému omezení účinné hospodářské soutěže v této oblasti.
H. ZAŘÍZENÍ INFRASTRUKTURY A TECHNIKA LANOVÝCH DRAH
H1.
Zařízení dopravní infrastruktury
(131) V oblasti zařízení dopravní infrastruktury by pouze v Rakousku vznikla některá menší překrytí mezi společnostmi Siemens a VA Tech u osvětlení ulic, zařízení dopravní signalizace, zařízení pro obhospodařování parkovišť a zařízení pro dopravní kontrolu.
Otázka věcně a prostorově relevantních trhů může v těchto oblastech zůstat otevřená.
Zákazníci mají dostatek možností volby.
Spojení by nevedlo k citelnému omezení účinné hospodářské soutěže.
H2.
Zařízení pro úpravu vody
(132) Totéž platí pro zařízení pro úpravu vody.
H3.
Elektrická instalace pro zařízení lanových drah
(133) Totéž platí pro elektrické instalace pro zařízení lanových drah.
I. DALŠÍ SLUŽBY V INFORMAČNÍ TECHNICE
(134) Totéž platí pro elektrická zařízení u ostatních služeb v informační technice.
ZÁVĚR
(135) Návrh tímto došel k závěru, že by ohlášený záměr vedl k citelnému omezení účinné hospodářské soutěže, zejména z důvodu vzniku dominantního postavení na trzích se (i) zařízeními pro vodní elektrárny a (ii) výstavbou mechanických hutnických zařízení.
J. PŘÍSLIBY
(136) K odstranění pochybností v oblasti hospodářské soutěže na trzích se (i) zařízeními pro vodní elektrárny a (ii) výstavbou mechanických hutnických zařízení předložily strany následující přísliby:
(137) V oblasti zařízení pro vodní elektrárny prodat společnost VA Tech Hydro, což je dceřiná společnost VA Tech, v níž jsou sloučeny činnosti společnosti v oblasti zařízení pro vodní elektrárny a zařízení pro elektrárny s kombinovanými plynovými a parními turbínami.
Druhá uvedená oblast nevyvolala žádné pochybnosti o hospodářské soutěži, avšak její převážná část je ve velké míře fyzicky i finančně integrována do obchodu s vodními elektrárnami.
Tržní test potvrdil, že prodej společnosti VA Tech Hydro (kterým se plně odstraní konkurenční překrytí u vodních elektráren) by na tomto trhu vyřešil problémy s hospodářskou soutěží.
(138) V oblasti výstavby mechanických hutnických zařízení prodat 28 % podíl společnosti Siemens ve společnosti SMS Demag, která je největším konkurentem společnosti VA Tech, aby se odstranilo citelné omezení účinné hospodářské soutěže.
Společnost Siemens již uskutečnila prodejní opci s účinností od 31. prosince 2004, aby svůj podíl prodala akcionáři vykonávajícímu kontrolu nad společností SMS Demag.
Uskutečnění prodeje však bylo posunuto na neurčito kvůli právnímu sporu se společností SMS o ocenění akcií.
Společnost Siemens proto předložila příslib, že přes svůj stávající podíl […] [1] nebude nijak narušovat hospodářskou soutěž týkající se společnosti SMS a ekonomického zájmu svého budoucího konkurenta.
Z toho důvodu nahradí zástupce společnosti Siemens v akcionářském výboru a v dozorčí radě společnosti SMS nucený správce.
Společnost Siemens se nedozví žádné citlivé strategické údaje v souvislosti s budoucím obchodním chováním společnosti SMS.
Nucený správce poskytne společnosti Siemens jen takové informace, které jsou bezpodmínečně nutné k tomu, aby se společnost Siemens mohla bránit u soudních jednání a aby mohla sestavit roční uzávěrky. První informace se týkají pouze časového období ke dni 31.
12. 2004, další informace nebudou využity na základě dohody akcionářů, ale na základě obvyklých práv vyplývajících z menšinového podílu.
Kromě toho jsou z důvodu vzdání se zpětné koupě a na základě vysvětlení, že byla stanovena hodnota podílu společnosti Siemens ke dni 31. prosince 2004 a z důvodu skutečnosti, že společnost Siemens nemůže počítat s výplatou dividend, odstraněny jakékoli pochybnosti, že by společnost Siemens mohla počítat s tím, že bude mít nadále podíl na budoucím zisku společnosti SMS Demag.
Tím tento příslib plně odpovídá úplnému prodeji podílu ve společnosti SMS Demag až do uzavření soudního sporu.
Tržní test s ohledem na přislíbený závazek v oblasti výstavby mechanických hutnických zařízení dopadl kladně.
(139) Komise dospěla ve svém rozhodnutí k závěru, že na základě příslibů předložených stranami nezpůsobí oznámené spojení vznik dominantního postavení stran v oblastech (i) zařízení pro vodní elektrárny a (ii) výstavba mechanických hutnických zařízení.
K. ZÁVĚR
(140) Rozhodnutí dospělo k závěru, že zamýšlené spojení, s výhradou, že strany budou plně dodržovat dané přísliby, nenaruší účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části. Proto Komise rozhodla prohlásit spojení podle čl. 2 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 nařízení o kontrole spojování podniků a článku 57 Dohody o EHP za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP.
III. PORADNÍ VÝBOR
(141) Poradní výbor pro kontrolu spojování podniků na svém 133. zasedání dne 29. června 2005 jednomyslně podpořil návrh rozhodnutí Komise schválit spojení za podmínek a při dodržení opatření předložených stranami v jejich příslibech.
19 odst. 7 nařízení o kontrole spojování podniků zveřejní Komise stanovisko Poradního výboru spolu s rozhodnutím s přihlédnutím k oprávněným zájmům společností na ochranu jejich obchodních tajemství.
V uvedené věci neobsahuje stanovisko Poradního výboru žádná obchodní tajemství.
[1] Tyto části textu byly vypuštěny, aby bylo zaručeno, že nebudou zveřejněny žádné důvěrné informace; tyto části jsou označeny hranatými závorkami a hvězdičkou.
[2] Voith Siemens je společný podnik, s kterým společnost Siemens působí v oblasti vodních elektráren.
[3] Nekontrolovaný podíl ve výši 40 %; 60 % prodáno v roce 2004 společnosti Southern States LLC (USA).
[4] IV/M.1450 – SMS/Mannesmann Demag.
[5] Aktivity stran se v této oblasti týkají především stavby bytů, kanceláří, koncertních hal, muzeí, nemocnic a tunelů.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2005
o státní podpoře, kterou Finsko uplatnilo jako investiční podporu ve prospěch společnosti Componenta Oyj
(oznámeno pod číslem K(2005) 3871)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/900/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, zejména čl. 62 odst. 1 písm. a této dohody,
vyzvala v souladu s uvedenými články zúčastněné strany k podání svých připomínek [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Společnost Metalls Verkstadsklubb vid Componenta Alvesta AB, Švédsko, oznámila Komisi dopisem ze dne 10. března 2004, že město Karkkila uzavřelo s karkkilskou společností Componenta Oyj obchod, u kterého měla podezření, že obsahoval státní podporu.
Na základě těchto informací požádala Komise Finsko o vysvětlení záležitosti.
Dopisem ze dne 22. června 2004 poskytlo Finsko Komisi žádané vysvětlení.
(2) Komise oznámila Finsku dopisem ze dne 19. listopadu 2004 své rozhodnutí zahájit ohledně podezřelé podpory řízení podle odst. 2 čl. 88 Smlouvy o založení ES.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise požádala zúčastněné strany o doručení svých připomínek, týkajících se opatření.
(4) Komise od zúčastněných stran neobdržela připomínky.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
Podpora a příjemci podpory
(5) Společnost Componenta Oyj, dále jako "Componenta", je železářský podnik s mezinárodní působností, který sídlí ve městě Karkkila.
Má výrobní závody ve Finsku, Nizozemsku a Švédsku.
Většina obratu podniku ve výši 316 milionů EUR pocházela v roce 2004 ze severských zemí a střední Evropy.
Koncern zaměstnává přibližně 2200 osob.
(6) Podezřelá podpora byla společnosti Componenta poskytnuta v prosinci 2003 a sestávala ze dvou opatření.
Na jedné straně získala společnost Componenta podporu prostřednictvím transakce, kdy město Karkkila, dále jako "Karkkila", koupilo 50 procent akcií realitní společnosti s názvem Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy, dále jako "KK".
Společnost KK vlastnily napůl město Karkkila a společnost Componenta.
Na straně druhé město Karkkila poskytlo společnosti KK bezúročnou půjčku, kterou společnost KK splatila stejně vysokou půjčku, kterou jí společnost Componenta poskytla v roce 1996.
Celková cena transakce byla 2383276,50 EUR (713092,50 EUR za akcie a 1670184 EUR ve formě splátky půjčky) [3].
(7) Cena zaplacená za akcie se zakládá na odhadní čisté hodnotě podniku (majetek mínus půjčky), která byla vydělena dvěma, protože společnost Componenta vlastnila 50 % společnosti KK.
Když čistá hodnota společnosti KK byla spočítána na 1495918 EUR, hodnota 50 % podílu akcií tak byla 747958 EUR.
Cena akcií byla nastavena poněkud níže na 713092,50 EUR.
(8) V kupní smlouvě mezi městem Karkkila (kupující) a společností Componenta (prodávající) bylo navíc uvedeno následující:
a.
"Prodávající se zavazuje realizovat ve městě Karkkila investici do rozšíření, definovanou přesněji v příloze č. 1, která zvýší produkci společnosti Componenta Karkkila Oy.
Odhaduje se, že investice přinese do Karkkily v roce 2004 50 až 70 nových přímých pracovních míst na plný úvazek (v roce 2003 byl počet pracovních míst zhruba 130).
b. Pokud investice do rozšíření, definovaná v kupní smlouvě, nebude během roku 2004 zahájena způsobem, který je uveden v předcházejícím bodě, může kupující podle své vůle od transakce odstoupit."
(9) V příloze 1 kupní smlouvy bylo uvedeno, že společnost Componenta sloučí činnost dvou sléváren koncernu (slévárny Alvesta, nacházející se ve Švédsku, a slévárny Karkkila), že se obě tyto jednotky fungující na nízkém stupni využitelnosti sloučí, že je nutné uskutečnit analýzy, aby bylo možno rozhodnout o umístění slévárny a zahájit jednání mezi zaměstnavatelem a zaměstnanci o uzavření slévárny Alvesta nebo Karkkila, a že je nutné podrobně naplánovat novou slévárnu a přesun strojů z druhé slévárny.
Proto je jasné, že se rozhodnutí týkalo přesunu produkčního závodu z jednoho místa na druhé.
(10) Podle výroční zprávy společnosti Componenta za rok 2004 byla slévárna ve městě Alvesta, nacházejícím se ve Švédsku, uzavřena v květnu 2004 a její produkce a stroje byly přesunuty do Karkkily.
Podle informací, získaných od podniku, činily náklady na zastavení produkce ve Švédsku a na investice realizované ve Finsku celkem 13 milionů EUR.
(11) Podle Finska byla transakce mezi společností Componenta a městem Karkkila uskutečněna za tržních podmínek a její součástí podpora nebyla.
Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení však Komise byla na pochybách, zda-li transakce mezi městem Karkkila a společností Componenta proběhla za tržních podmínek.
Konstatovala, že pokud by cena transakce překročila tržní hodnotu akcií, jednalo by se o podporu ve prospěch společnosti Componenta.
Výši podpory by vyjadřoval rozdíl, který získáme, pokud od ceny 2,4 milionů EUR, kterou město Karkkila zaplatilo společnosti Componenta, odečteme cenu, kterou by byl soukromý investor ochoten zaplatit za akcie.
(12) Podle Komise byly navíc výše zmíněné podmínky kupní smlouvy jasnou známkou toho, že transakce neproběhla za tržních podmínek, nýbrž že to byla kompenzace za nové investice společnosti Componenta na území Karkkily, které měly spojitost s uzavřením slévárny v Alvestě.
(13) Po nákupu akcií společnosti KK, vlastněných společností Componenta, město Karkkila rozhodlo zrušit společnost KK a převést pozemky na město.
III. PŘIPOMÍNKY FINSKA
(14) Protože jediným významným majetkem společnosti KK byly její pozemky, vysvětlilo Finsko podrobněji, jakým způsobem byly pozemky vlastněné KK při stanovení ceny akcií oceněny.
a. Při ocenění pozemků pro rodinné stejně jako výškové a řadové domy byly použity principy jako při prodeji pozemků vlastněných městem.
Podle Finska to odpovídalo tržní ceně nebo bylo podhodnoceno.
Finsko navíc poskytlo kopii dopisu registrovaného realitního makléře, ve kterém se konstatuje, že tržní cena čtverečního metru pozemků různých typů byla o něco vyšší než cena použitá při prověřované transakci.
b. Pokud jde o pozemek s názvem Asemansuo, nacházející se v centru Karkkily, Finsko tvrdí, že kupní cena byla vypočtena na základě nižšího limitu pro stavební pozemky specifikovaného regulačním plánem.
Nedodalo však informace, jak byla cena za čtvereční metr stanovena.
c. Odhadnutá hodnota 456000 EUR za pozemky určené pro park odpovídá podle realitního makléře tržní hodnotě.
(15) Komise požádala Finsko o odhad tržní hodnoty pozemků vlastněných společností KK v okamžiku uskutečnění transakce.
Finsko odpovědělo, že to není nutné, protože město Karkkila a společnost Componenta požádaly realitního makléře o odhad hodnoty pozemků odpovídajících pozemkům, které jsou předmětem transakce, pročež tržní odhad byl tedy již proveden.
(16) Finsko popírá tvrzení Komise, že by podmínka kupní smlouvy, podle které město Karkkila koupí akcie společnosti KK od společnosti Componenta pouze za předpokladu, že společnost Componenta investuje do nových výrobních závodů (přesunutím železárny z Alvesty, nacházející se ve Švédsku, do Karkkily), byla známkou toho, že se transakce neuskutečnila za tržních podmínek.
Finsko zdůvodňovalo klauzuli tím, že by zvýšení aktivity společnosti Componenta v Karkkile odpovídalo zájmům města, protože by to zvýšilo příjmy města.
Zvýšilo by to také poptávku po nemovitostech, a tudíž hodnotu pozemků vlastněných společností KK.
Jinak by město Karkkila nemělo "potřebu" transakci uskutečnit.
(17) Finsko Komisi odpovědělo, že se společnost Componenta nesnažila najít pro akcie druhého kupce, protože město Karkkila mělo na akcie za tržní cenu předkupní právo, pokud by společnost Componenta chtěla své akcie společnosti KK, které vlastnila, prodat.
(18) Ohledně půjčky Finsko potvrzuje, že splacení akcionářské půjčky společnosti Componenta novými prostředky poskytnutými městem Karkkila společnosti KK bylo nedílnou součástí obchodu s akciemi mezi městem Karkkila a společností Componenta, a že "celková kupní cena" sestávala z ceny zaplacené za akcie a ze splátky půjčky.
(19) V tomto ohledu Finsko tvrdí, že půjčka byla poskytnuta za tržních podmínek, neboť celková částka, kterou společnost Componenta získala ve formě ceny za akcie a půjčky ve výši 2,37 milionů EUR, byla méně než polovina tržní hodnoty společnosti KK.
Navíc Finsko tvrdí, že se hospodářská situace společnosti KK od roku 1996, kdy společnost Componenta poskytla společnosti KK půjčku, zlepšila.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
Definice podpory
87 odst. 1 Smlouvy o založení ES podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
Podle vytvořené soudní praxe Soudního dvora ES dopad na obchod mezi členskými státy nastane, pokud podnik, který získal podporu, vykonává hospodářskou činnost, jejímž obsahem je obchod mezi členskými státy.
(21) Aktivity společnosti Componenta zahrnují obchod mezi členskými státy.
Podpora poskytnutá podniku by tak spadala do působnosti čl. 87 odst.
Smlouvy o založení ES. Hospodářská podpora poskytnutá regionálními a místními úřady spadá pod státní prostředky [4].
Existence podpory
(22) Ve svém rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení Komise uvedla, že výše podpory je rozdíl, který získáme odečtením ceny, kterou by byl ochoten zaplatit soukromý investor za akcie, od kupní ceny akcií ve výši 2,37 milionů EUR.
(23) Komise uvádí, že se celková kupní cena skládala ze dvou částí.
Na jedné straně získala společnost Componenta za akcie 0,7 milionů EUR v hotovosti, na straně druhé jí bylo splaceno 1,67 milionů EUR, které poskytla jako půjčku společnosti KK.
Celkem získala společnost Componenta za transakci 2,37 milionů EUR.
Obě tyto části se posuzují zvlášť.
Podmínka
(24) Komise uvádí, že společnost Componenta mohla alternativně přesunout své slévárenské aktivity z Karkkily do Alvesty.
Proto je pochopitelné, že město Karkkila se mohlo obávat možné ztráty výrobních závodů a tím pracovních míst.
(25) Může být pravda, že by vzrostla poptávka po pozemcích, pokud by velký zaměstnavatel ve městě rozšířil své aktivity na místo jejich snížení.
Skutečnost, že nákup akcií společnosti KK a poskytnutí půjčky společnosti KK byly ve smlouvě spojeny s investičním rozhodnutím společnosti Componenta, a že město mělo dokonce právo zrušit celou transakci, pokud by společnost Componenta v Karkkile nerealizovala slíbené investice, dokazuje, že se rozhodnutí města uzavřít obchod se společností Componenta nezakládalo pouze na tržní hodnotě společnosti KK, nýbrž že na něj měly vliv i jiné okolnosti.
(26) Podle principu investora v tržním hospodářství, potvrzeném Soudním dvorem ES, zohledňuje investor v tržním hospodářství při rozhodování očekávaný výnos bez ohledu na všechny společenské a regionálně-politické stejně jako odvětvové aspekty.
Protože investice společnosti Componenta do nového produkčního závodu byla bezprostředním předpokladem pro uskutečnění prověřované transakce, lze usoudit, že chování města Karkkila neodpovídalo principu investora v tržním hospodářství.
Pokud by zvýšení daňových příjmů a obecného blahobytu bylo přijato mezi aspekty, zohledňované investorem v tržním hospodářství, potom by se role města jako úřadu a obchodního vlastníka společnosti KK prolínaly.
(27) Komise také poznamenává, že zastupitelstvo města Karkkila uvedlo na svém zasedání dne 1. září 2003, že se obchod se společností Componenta přímo týká rozhodnutí společnosti Componenta investovat v Karkkile, a že při koupi akcií společnosti KK městem Karkkila má společnost Componenta potřebné prostředky na investice do slévárny v Karkkile.
(28) Tyto okolnosti podporují níže uvedený závěr Komise, že se transakce neuskutečnila za tržních podmínek.
Prodejní cena akcií
(29) Cena, zaplacená za akcie společnosti KK, tvoří část obchodu mezi městem Karkkila a společností Componenta.
Ohledně ceny, zaplacené za akcie, je nutné prověřit, zda se zakládala na tržních podmínkách.
(30) Finsko zdůvodňovalo cenu akcií společnosti KK čistou hodnotou majetku společnosti KK.
U prověřované transakce však nejde o samotný prodej nemovitosti, nýbrž o získání akcií podniku.
U takové investice by investor v tržním hospodářství použil za základ odhadu tržní ceny především očekávaný výnos z investice.
To je způsobeno tím, že investor v tržním hospodářství investuje kvůli ziskům, tj. kvůli očekávanému výnosu z investice.
Proto by investor v tržním hospodářství zohlednil roční očekávání výnosu akcií a investovaného kapitálu, aby viděl, lze-li od investice očekávat přiměřený výnos ve srovnání s jinými investičními alternativami.
(31) Na základě výsledků za několik minulých let je výnos z investice do společnosti KK zcela zřejmě negativní.
Nejsou také známky budoucího zlepšení situace.
Finsko neposkytlo takový podnikatelský záměr, ve kterém by společnost KK plánovala opatření na zlepšení rentability, Finsko ani netvrdilo, že by město Karkkila očekávalo zlepšení zisků a výnosu.
(32) Negativní výsledky pramení z toho, že společnost KK měla zřetelné potíže, poptávka po jejích pozemcích byla slabá a příjmy z jejích pozemků nízké.
Podnik byl během posledních čtyř let ve ztrátě, jeho prodej byl velice nízký, nebyl schopen rozdělit dividendy a byl v nejisté hospodářské situaci.
Lze také doplnit, že tato těžká hospodářská situace pokračovala, ačkoliv podniku byly poskytnuty bezúročné půjčky.
Pokud by financoval své aktivity obvyklými úročenými půjčkami, byla by situace ještě horší.
Na základě dřívějších zkušeností a protože zlepšení hospodářské situace podniku nevypadalo jako možné, nemohl investor v tržním hospodářství, pokud by koupil akcie společnosti KK, ze své investice očekávat žádný výnos.
Na základě tohoto Komise považuje hodnotu akcií společnosti KK za nulovou.
(33) Tento závěr je potvrzen skutečností, že činnost společnosti KK byla financována z velké části dvěma bezúročnými akcionářskými půjčkami, jak je vysvětleno výše.
To znamená, že v případě transferu akcií na nového majitele by s nimi měly být transferovány také bezúročné půjčky, s čímž by investor v tržním hospodářství nesouhlasil, jak je vysvětleno níže.
(34) Jak bylo výše poznamenáno, rozhodujícím faktorem je dlouhodobé očekávání výnosu, které se může lišit od skutečného výnosu v předcházejících letech.
Investor v tržním hospodářství by však zohlednil také dřívější výsledky.
Co se týče očekávání výnosu, rozhodující okolností je, jestli by bylo přiměřené čekat, že společnost KK získá dostatečné příjmy z prodeje a pronájmu pozemků.
To má spojitost se stanovením celkové ceny nemovitosti, jak je poznamenáno níže.
(35) Finsko vysvětlilo, že jako základ pro ohodnocení akcií byla použita hodnota pozemků ve vlastnictví společnosti KK.
Je pravda, že také investor v tržním hospodářství zohledňuje při svém rozhodování čistou hodnotu majetku.
Zdůvodnění Finska, týkající se ohodnocení akcií, stručně představuje tato tabulka:
Tabulka 1
hodnota společnosti KK podle Finska:
Typ pozemku _BAR_ Hodnota podle Finska (v EUR) _BAR_
Pozemky pro rodinné domy _BAR_ 1031565 _BAR_
Pozemky pro řadové a výškové domy _BAR_ 1136849 _BAR_
Asemansuo _BAR_ 2358158 _BAR_
Parky a obecné plochy _BAR_ 491738 _BAR_
Ostatní plochy (Haapala) _BAR_ 49678 _BAR_
Celková hodnota pozemků _BAR_ 5067988 _BAR_
Vlastní účetní kapitál společnosti KK _BAR_ -231595 _BAR_
Dluhy společnosti KK _BAR_ -3340475 _BAR_
Čistá hodnota KK _BAR_ 1495918 _BAR_
50 % z čisté hodnoty společnosti KK _BAR_ 747959 _BAR_
Cena zaplacená městem _BAR_ 713092 _BAR_
Podpora _BAR_ 0 _BAR_
(36) Sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci [5] nelze uplatnit přímo, protože předmětem transakce nejsou jednotlivé nemovitosti, nýbrž akcie podniku.
Sdělení lze však uplatnit v tomto případě analogicky, protože sdělení Komise, jehož účelem je zajistit, že pozemkové transakce mezi veřejnými a soukromými podniky neobsahují podporu, se týká prodeje pozemků stejně jako jejich nákupu uskutečňovaného veřejnými podniky, a protože Finsko v tomto případě tvrdí, že ocenění akcií se zakládá na hodnotě pozemků.
Podle sdělení v případě, že se prodej uskuteční bez nepodmíněného nabídkového řízení, musejí jeden nebo více nezávislých majetkových odhadců před jednáním o prodeji provést nezávislé ocenění, aby byla stanovena tržní hodnota na základě obecně uznávaných tržních ukazatelů a oceňovacích norem.
(37) Komise uvádí, že hodnota pozemků nebyla stanovena na základě nepodmíněného nabídkového řízení.
Proto měl nezávislý majetkový odhadce provést ocenění.
Je třeba se ptát, zda-li ocenění provedené Finskem odpovídá takovému nezávislému ocenění.
Komise za prvé uvádí, že se v krátkém prohlášení realitního makléře, poskytnutém Finskem, neuvádí jasně, že se týká ocenění pozemků vlastněných společností KK.
Význam tohoto prohlášení se podrobněji zmiňuje níže.
(38) Komise ohledně tohoto uvádí, že pozemky vlastněné společností KK byly oceněny různými způsoby v závislosti na typu pozemku (pozemky pro rodinné, řadové, výškové domy, oblast Asemansuo stejně jako parky a veřejná prostranství).
Tyto různé typy pozemků jsou analyzovány zvlášť.
(39) Ocenění pozemků pro rodinné domy se zakládalo na úřední ceně za metr čtvereční uplatňované městem Karkkilou, která činila za pozemky pro rodinné domy 10,19 EUR/m2.
Komise uvádí, že to byla maloobchodní cena, tedy cena, za kterou město prodávalo pozemky jednotlivým kupujícím.
Finsko poskytlo také posudek odborníka na reality o různých cenách pozemků za čtvereční metr v Karkkile (ceny účtované konečnému zákazníkovi, tedy také v tomto případě maloobchodní ceny).
Odborník uvádí, že ceny za čtvereční metr takových pozemků se v Karkkile pohybovaly mezi 9,43 EUR a 14,76 EUR v roce 2003, a že cena, uplatňovaná městem Karkkila, se blížila tržní hodnotě pozemků, aniž by toto jakýmkoliv způsobem upřesnil.
(40) Komise však uvádí, že nebyl proveden řádný externí odhad hodnoty pozemků pro rodinné domy vlastněné společností KK.
Ani velkoobchodní cena pozemků nebyla odhadnuta.
Podle názoru Komise je jasné, že hodnota pozemků v maloobchodě je značně vyšší, než když se prodávají velké pozemky (jako v tomto případě, kdy společnost KK např. vlastnila 80 pozemků pro rodinné domy), které nejsou určeny k vlastnímu použití kupujícího, nýbrž k pozdějšímu prodeji.
(41) Proto ocenění, ve kterém se odhadnutá maloobchodní hodnota pozemku určitého typu jednoduše vynásobí celkovým množstvím pozemků, vlastněných společností KK, obsahuje dvě chyby.
Za prvé se pozemky, kterých se to výslovně týká, neodhadují a za druhé odhad neprozrazuje, kolik by byl ochoten v okamžiku transakce zaplatit investor v tržním hospodářství při nákupu všech pozemků najednou, přičemž by bral v potaz zvláště omezenost trhů s takovými pozemky.
(42) Ohledně pozemků pro řadové a výškové domy, jejichž hodnota byla oznámena ve výši 1136849 EUR, Finsko poukazuje na odhady provedené odborníkem na reality.
Komise uvádí, že podle odhadu provedeného odborníkem na reality je hodnota pozemků pro řadové domy 70-80 EUR/m2 podlahové plochy a pro výškové domy 60-75 EUR/m2 podlahové plochy.
Finskem použitá hodnota pozemků pro řadové domy byla 74,02 EUR/m2 podlahové plochy a pozemků pro výškové domy 79,56 EUR/m2 podlahové plochy.
Tyto hodnoty jsou tak v mezích hodnot oznámených odborníkem na reality nebo poněkud výše.
Odborník navíc zdůrazňuje, že podobných transakcí bylo v posledních letech uskutečněno jen několik a že poptávka je i nadále nízká.
(43) Komise uvádí, že i v případě pozemků používaných k takovým účelům to vypadá, že odborník oznamuje cenu maloobchodní a ne cenu velkoobchodní, což je cena, kterou by investor v tržním hospodářství zaplatil při nákupu celého pozemku najednou.
Protože odborník zdůrazňuje, že poptávka po pozemcích takového typu je i nadále nízká, považuje Komise také velkoobchodní cenu pozemků tohoto typu v okamžiku transakce za zřetelně nadhodnocenou.
(44) Způsob stanovení odhadnuté tržní hodnoty pozemku, nacházejícím se v centru města (Asemansuo), není znám.
Tento pozemek odpovídá přibližně polovině odhadnuté hodnoty (2358158 EUR) pozemků vlastněných společností KK.
Finsko používá hodnotu za m2 zastavěné plochy (79,56 EUR) a vztahuje tuto hodnotu na plochy, na kterých je povoleno stavět (29640 m2).
Realitní makléř, uváděný Finskem, však odhadl hodnotu těchto pozemků na 50 EUR za m2 zastavěné plochy, přičemž se dostaneme na hodnotu 1480200 EUR.
Rozdíl mezi těmito odhady je 877958 EUR.
Protože se jedná o velký kompaktní pozemek, lze předpokládat, že odhad odborníka na reality, týkající se pozemku Asemansuo, představoval maloobchodní cenu, a Komise proto může považovat hodnotu oznámenou odborníkem na reality za důvěryhodnou.
Finsko žádným způsobem nevysvětlilo značný rozdíl ve srovnání s prohlášením odborníka.
(45) Komise zpochybňuje, jestli by pozemky určené pro parky a veřejná prostranství, jejichž hodnota byla oznámena ve výši 491738 EUR, měly být hodnoceny tak vysoko, neboť z těchto pozemků, které nelze využít produktivně, nepoplynou výnosy a investor v tržním hospodářství by kvůli tomu nebyl ochoten za ně zaplatit významnou částku.
(46) Na základě výše uvedených okolností je Komise toho názoru, že pozemky vlastněné společností KK nebyly ohodnoceny správně a jejich ocenění nesplňovalo oceňovací principy uvedené ve sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodejích pozemků a staveb orgány veřejné moci.
(47) Jen na základě nadhodnocení pozemku Asemansuo klesne celková hodnota pozemků vlastněných společností KK, a tím i hodnota podniku, pokud se vypočítá na základě majetku, z 876158 EUR na 619760 EUR.
(48) Navíc je Komise toho názoru, že hodnota pozemků pro řadové a výškové domy stejně jako hodnota veřejných prostranství a parkových ploch byla odhadnuta příliš vysoko, protože odhad se zakládal na výše zmíněných dvou chybách, jinak řečeno na tom, že hodnota pozemků, kterých se to výslovně týkalo, nebyla odhadnuta, a na tom, že hodnota neodpovídala ceně, kterou by investor v tržním hospodářství získal při prodeji celého pozemku najednou v okamžiku uskutečnění transakce.
Podle Finska byla celková hodnota těchto pozemků 2660152 EUR.
Komise je toho názoru, že nadhodnocení těchto pozemků činí více než 619760 EUR.
Tato hodnota by byla zbytková čistá hodnota společnosti KK po opravení hodnoty pozemku Asemansuo, příliš nadhodnoceného na základě způsobu výpočtu použitého Finskem.
Jako následek této skutečnosti byla i při použití toho způsobu výpočtu cena zaplacená městem Karkkila za akcie společnosti KK celkově podporou ve prospěch společnosti Componenta.
Tabulka 2
Odhad podpory týkající se ceny akcií společnosti KK provedený Komisí
_BAR_ EUR _BAR_
Čistá hodnota společnosti KK podle Finska _BAR_ 1495918 _BAR_
Odečet na základě odhadu pozemku Asemansuo provedeného odborníkem na reality _BAR_ 876158 _BAR_
Odhadovaná čistá hodnota společnosti KK po této opravě _BAR_ 619760 _BAR_
Nadhodnocení jiných pozemků podle Komise _BAR_ Nejméně 619760 _BAR_
Čistá hodnota společnosti KK na základě hodnoty majetku _BAR_ 0 _BAR_
(49) Protože investor kupující akcie společnosti KK nemohl očekávat výnos ze svého kapitálu a protože pozemky byly nadhodnoceny, vyvozuje Komise, že čistá hodnota akcií společnosti KK byla 0 EUR.
Navíc se společnost Componenta ani nepokusila pro akcie společnosti KK, které vlastnila, získat jiného kupce.
Z této okolnosti lze vyvodit, že město Karkkila zaplatilo cenu vyšší než tržní, protože alespoň snaha najít dalšího kupce akcií by poskytla možnost stanovení jejich tržní ceny.
(50) Proto Komise vyvozuje, že na základě toho, jak byla stanovena hodnota společnosti KK a hodnota pozemků jí vlastněných, neměly akcie společnosti KK žádnou hodnotu v okamžiku změny vlastnictví akcií, a že cena (713092 EUR) zaplacená za akcie městem Karkkila byla celkově podporou ve prospěch společnosti Componenta.
(51) Pokud však Finsko může předložit důkazy, podle kterých by výše zmíněné nadhodnocení pozemků bylo menší než 617760 EUR, bylo by možné odpovídajícím způsobem snížit podporu obsaženou v transakci akcií.
Tyto důkazy by se musely zakládat na přesnému odhadu nezávislého odhadce.
Odhadcem musí být osoba s dobrou pověstí, která absolvovala patřičné zkoušky či má akademické vzdělání nebo odpovídající a dostatečné zkušenosti a kvalifikaci odhadnout pozemky takového typu a stavby na uvedeném území.
Odhad by musel objasnit velkoobchodní cenu pozemků, vlastněných společností KK v okamžiku transakce, tedy kolik by společnost KK mohla utržit, pokud by všechny její pozemky byly prodány v uvedeném okamžiku za tržních podmínek.
Splacení půjčky
(52) Další součástí obchodu mezi městem Karkkila a společností Componenta bylo poskytnutí bezúročné půjčky ve výši 1,67 milionů EUR městem Karkkila společnosti KK, jejímž prostřednictvím společnost KK bezprostředně splatila půjčku, kterou jí společnost Componenta poskytla v roce 1996.
Společnosti KK byly v roce 1996 poskytnuty dvě stejně vysoké půjčky za stejných podmínek. Jednu z nich poskytlo město Karkkila a druhou poskytla společnost Componenta.
Půjčky byly poskytnuty, protože společnost KK nebyla v uvedenou dobu schopna splácet své závazky soukromým věřitelům.
Celková výše uvedených půjček byla 3,34 milionů EUR.
(53) Finsko tvrdí, že v roce 2003 byla hospodářská situace společnosti KK dobrá.
Poukazuje mimo jiné na poznámku pod čarou obsaženou ve výroční zprávě společnosti KK za rok 2003, ve které stálo, že současná hodnota pozemků vlastněných společností KK byla odhadem 5052459 EUR, tedy o 1971845 EUR vyšší než účetní hodnota pozemků.
Jak bylo uvedeno v předcházející části, podle odhadu Komise tomu hodnota pozemků vlastněných společností KK neodpovídala.
(54) Výroční zprávy společnosti KK v letech 2001–2003 obsahují následující klíčové hodnoty:
(Množství v EUR) _BAR_ Příjmy za prodej _BAR_ Výsledek _BAR_ Hotovost (na konci roku) _BAR_ Vlastní kapitál (na konci roku) _BAR_
2000 _BAR_ 19883 _BAR_ -14817 _BAR_ 94147 _BAR_ -207052 _BAR_
2001 _BAR_ 25127 _BAR_ -16180 _BAR_ 65576 _BAR_ -223233 _BAR_
2002 _BAR_ 50015 _BAR_ -1879 _BAR_ 53425 _BAR_ -225113 _BAR_
2003 _BAR_ 48044 _BAR_ -6481 _BAR_ 28256 _BAR_ -231595 _BAR_
(55) Z této tabulky jasně vyplývá, že poptávka po pozemcích byla během uvedených čtyř let obzvláště nízká.
Vyplývá z ní také, že příjmy podniku z prodeje nebo pronájmu pozemků jsou zvlášť nízké.
Je také zřejmé, že hotovost podniku docházela a že stav bilance byl neobvyklý, když vlastní kapitál byl neustále v mínusu.
Navíc lze konstatovat, že hlavní financování podniku (půjčky od města Karkkila a společnosti Componenta, jejichž celková výše činila 3,34 milionů EUR) byly bezúročné.
Pokud by půjčky byly s obvyklým úrokem, jeho hospodářská situace by byla mnohem horší.
(56) Na základě těchto informací Komise nesouhlasí s výroky Finska, podle kterých byla hospodářská situace podniku dobrá.
(57) Je nutné zkontrolovat, byla-li by společnost KK schopná splatit Componentě svoji půjčku bez opatření provedeného městem Karkkila.
(58) Za prvé Komise uvádí, že na záchranu společnosti KK byly této společnosti v roce 1996 poskytnuty dvě stejně vysoké bezúročné půjčky.
Jednu poskytla společnost Componenta a druhou město Karkkila.
Tyto půjčky daly společnosti KK jasnou výhodu. Investor v tržním hospodářství, který by poskytl takovou půjčku, by požadoval, aby půjčky byly spláceny oběma poskytovatelům stejnými splátkami.
Půjčky měly být splaceny (částečně nebo zcela) oběma poskytovatelům (společnosti Componenta a městu Karkkila) ve stejném poměru, aby nebyla poskytnuta výhoda jednomu z poskytovatelů.
(59) Protože v rámci analyzované transakce byla společnosti Componenta zcela splacena půjčka, kterou poskytla, lze se jen domnívat, jestli by společnost KK byla za obvyklých podmínek schopna splatit kromě půjčky, poskytnuté společností Componenta, také půjčku, poskytnutou městem Karkkila.
Tak se lze ujistit, že společnost Componenta nezískala výhodu.
Je tedy otázkou, zda by byla společnost KK schopna získat na trhu 3,34 milionů EUR na splacení svých akcionářských půjček.
(60) Pokud by společnost KK nebyla financována prostřednictvím bezúročných půjček, ale musela by za své půjčky ve výši 3,34 milionů EUR zaplatit tržní úroky, činila by její roční splátka úroků nejméně 265000 EUR.
Tento výpočet se opírá o referenční úrokovou sazbu Komise v roce 2003, ke které byly připočítány 4 procentní body podle praxe Komise v těch případech, kdy se jedná o podnik v problémech (3,95 % + 4 % = 7,59 % x 3400000).
(61) S ohledem na příjmy podniku v posledních letech a stav jeho pokladny by společnost KK musela rychle zvýšit své roční příjmy, aby mohla zaplatit úroky takto vysoké úročené půjčky.
Protože však z pronájmu pozemků neplynuly žádné nebo jen malé zisky, mohla by společnost KK platit úroky ze své půjčky jen prostřednictvím rychlého zvýšení prodeje pozemků.
(62) Protože poptávka po největší části pozemků vlastněných společností KK (řadové a výškové domy) byla podle odborníka na reality nízká a oblast Asemansuo nebyla připravena k využití, není pravděpodobné, že by společnost KK byla překvapivě schopna své roční příjmy významně zvýšit.
(63) Ještě důležitější je, že by takové pozemkové transakce za účelem zaplacení úroků znamenaly, že by se podnik zřekl svého nejdůležitějšího majetku pouze za účelem placení úroků.
Pokud by společnost KK měla prodat ročně pozemky nejméně za 300000 EUR za účelem placení úroků a pokrytí určitých minimálních správních nákladů, nezbyl by jí např. za 10 let prakticky žádný majetek, ale i na dále by měla dluh ve výši 3,34 milionů EUR.
(64) Proto Komise usuzuje, že i na základě jednoduchého propočtu je jasné, že společnost KK by nebyla schopna kompenzovat dvě své bezúročné půjčky půjčkou s tržním úrokem.
Kvůli hospodářské situaci společnosti KK také není pravděpodobné, že by mohla za tržních podmínek získat menší půjčku, kterou by mohla splatit část svých bezúročných půjček.
(65) Komise usuzuje, že opatření, podle nějž společnost KK získala od města Karkkila bezúročnou půjčku ve výši 1,67 milionu EUR, kterou bezprostředně použila na splacení půjčky poskytnuté společností Componenta, neodpovídalo principu investora v tržním hospodářství a je státní podporou ve prospěch společnosti Componenta.
Výše pravděpodobné podpory
(66) Na základě informací poskytnutých Finskem odpovídá výše podpory v prověřované transakci celé částce zaplacené společnosti Componenta.
Ta sestává z ceny zaplacené za akcie společnosti KK (713092,50 EUR) a půjčky poskytnuté společnosti KK (1670184 EUR), kterou tato může splatit půjčku poskytnutou společností Componenta.
Celková výše podpory je tedy 2383276,50 EUR.
Pokud však Finsko může poskytnout důkazy o tom, že nadhodnocení pozemků výše zmíněným způsobem je menší než 617760 EUR, bylo by možné podporu obsaženou v transakci akcií (713092,50) odpovídajícím způsobem snížit.
Odhad slučitelnosti podpory se společným trhem na základě podezření prezentovaných Komisí
(67) Komise konstatuje, že jí uvedená podezření ohledně toho, jestli byla transakce mezi městem Karkkila a společností Componenta uskutečněna za tržních podmínek, se potvrdila, a že společnost Componenta získala podporu ve výši 2383276,50 EUR.
(68) Komise také konstatuje, že tato státní podpora je protiprávní, protože nebyla oznámena Komisi.
(69) Komise dále konstatuje, že k činnostem společnosti Componenta patří obchod mezi členskými státy a že mezi státní prostředky se počítá hospodářská podpora poskytnutá regionálními a místními úřady [6].
(70) Proto Komise vyvozuje, že podpora, jejíž existence byla výše prokázána, spadá do působnosti zákazu podle čl. 87 odst. 1. Smlouvy o založení ES, protože byla poskytnuta ze státních prostředků, hrozí narušením hospodářské soutěže upřednostňováním nějakého podniku (Componenta) a má vliv na obchod mezi členskými státy.
(71) Výjimku z tohoto zákazu lze učinit jen tehdy, pokud lze vůči podpoře uplatnit některou z výjimek definovaných v článku 87 Smlouvy o založení ES.
Protože účelem podpory bylo financování nové investice do města Karkkila, zjišťovala Komise, jestli by mohla být ve prospěch společnosti Componenta poskytnuta regionální investiční podpora.
Komise dochází k závěru, že by to nebylo možné ze dvou důvodů.
(72) Za prvé se Karkkila nachází mimo podporované oblasti, potvrzené na finské mapě regionálních podpor pro období 2000-2006.
Za druhé společnost Componenta nepatří mezi malé a střední podniky podle kritérií definovaných v příloze I nařízení Komise (ES) č. 70/2001 [7] o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům ze dne 12. ledna 2001.
Obrat společnosti Componenta činil v roce 2003 178 milionů EUR, přičemž podle definice malých a středních podniků smí být jejich obrat nejvýše 40 milionů EUR.
Podnik zaměstnával v roce 2003 1595 osob, přičemž podle kritérií pro malé a střední podniky je nejvyšší možný počet zaměstnanců 250.
(73) Komise také vyvozuje, že podporu nelze schválit ani na základě žádné jiné výjimky uvedené ve Smlouvě o ES a zvláště v článku 87 této smlouvy.
Proto je protiprávní podpora neslučitelná se společným trhem a je nutné požadovat její vrácení s úroky.
V. ZÁVĚR
(74) Komise se domnívá, že Finsko poskytlo protiprávně podporu v celkové výši 2383276,50 EUR v rozporu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy o založení ES. Finské město Karkkila poskytlo protiprávně podporu společnosti Componenta Oyj ve dvou částech.
(75) První část činí 713092,50 EUR a jedná se zde o cenu zaplacenou společnosti Componenta Oyj, převyšující cenu tržní, za jí vlastněné akcie společnosti Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy.
Tuto částku lze snížit o odhadnutou teoretickou hodnotu společnosti KK, pokud Finsko předloží důkazy, podle kterých je výše popisovaného nadhodnocení pozemků menší než 619760 EUR.
(76) Druhá část činí 1670184 EUR, která společnost Componenta Oyj získala prostřednictvím bezúročné půjčky poskytnuté, společnosti Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy, kterou byla společnosti Componenta Oyj splacena stejně vysoká půjčka.
(77) Podpora není slučitelná se společným trhem, a proto by měla být navrácena příjemcem podpory společností Componenta Oy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, jejíž výše činí 2383276,50 EUR a kterou Finsko realizovalo prostřednictvím ceny zaplacené městem Karkkila za akcie společnosti KK ve výši 713092,50 EUR a bezúročné půjčky poskytnuté městem Karkkila společnosti Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy ve výši 1670184 EUR, kterou společnost Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy splatila svoji půjčku společnosti Componenta Oyj, není slučitelná se společným trhem.
Tuto částku podpory ve výši 713092,50 EUR lze snížit, pokud Finsko předloží důkazy, podle kterých je výše zmíněné nadhodnocení pozemků menší než 619760 EUR.
V tom případě se částka podpory sníží o odpovídající prokázanou hodnotu akcií společnosti Karkkilan Keskustakiinteistöt Oy prodaných městu Karkkila.
Článek 2
1. Finsko musí provést všechna potřebná opatření, jejichž účelem je navrácení podpory uvedené v článku 1, protiprávně vyplacené příjemci podpory společnosti Componenta Oyj.
2. Podpora musí být navrácena neprodleně v souladu s postupy vnitrostátního práva, pokud tyto umožňují okamžité a účinné provedení rozhodnutí.
3. Vymáhaná podpora bude úročena počínaje dnem, kdy byla podpora dána příjemci podpory k dispozici, do jejího faktického navrácení.
4. Úrok se vypočítá podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [8] ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.
Článek 3
1. Finsko bude informovat Komisi do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí o již přijatých a plánovaných opatřeních, jejichž účelem je navrácení podpory podle článku 1.
Tyto informace budou poskytnuty prostřednictvím formuláře v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Finsko také do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne dokumenty, ze kterých vyplývá, že společnost Componenta Oyj zahájila navrácení podpory.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2005
vztahující se k řízení podle čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES
(Věc č. COMP/C.38.281/B.2 – Surový tabák Itálie)
(oznámeno pod číslem K(2005) 4012)
(Pouze anglické a italské znění je závazné)
(2006/901/ES)
SOUHRNÉ ZNĚNÍ ROZHODNUTÍ
1. Úvod
Dne 20. října 2005 přijala Komise rozhodnutí ohledně řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (dále jen "rozhodnutí".
V souladu s článkem 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 Komise tímto zveřejňuje názvy stran a hlavní obsah rozhodnutí včetně všech uložených sankcí, přičemž bere v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Nedůvěrné znění celého rozhodnutí je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_cs.html.
Od roku 1995 do počátku roku 2002 uzavřeli čtyři hlavní italští zpracovatelé surového tabáku, jmenovitě společnosti Deltafina, Dimon (která se přejmenovala a nyní se nazývá Mindo), Transcatab a Romana Tabacchi, (dále jsou uváděni pod souhrnným názvem "zpracovatelé") dohody a/nebo se podílely na jednání ve vzájemné shodě zaměřené na stanovení obchodních podmínek pro nákup surového tabáku v Itálii (ohledně přímých nákupů od producentů a nákupů od třetích osob –sekundárních balíren) včetně stanovení cen a rozdělení trhu.
Rozhodnutí zahrnuje i dvě jednotlivá porušení právních předpisů, k nimž došlo v období od počátku roku 1999 do konce roku 2001, která spočívala ve stanovení smluvních cen profesním sdružením italských zpracovatelů tabáku (Associazione Professionale Trasformatori Tabacchi Italiani, dále jen "APTI"), jež toto sdružení sjednalo jménem svých členů při uzavírání meziodvětvových dohod s Italským sdružením producentů surového tabáku Unione Italiana Tabacco, (dále jen "UNITAB") a ve stanovení cen, které UNITAB sjednal jménem svých členů s APTI vzhledem k uvedeným dohodám.
2. východiska případu a procesní úkony
Komise obdržela informace o existenci odvětvových dohod ke stanovení cenových rozmezí pro určité jakosti jednoho nebo vícera druhů surového tabáku a 15. ledna 2002 zaslala obchodním sdružením zpracovatelů a producentů (APTI popřípadě UNITAB) žádosti o informace; sdružení na tuto žádost odpověděla dne 12. února 2002.
Dne 19. února 2002 obdržela Komise žádost společnosti Deltafina S.p.A (dále jen "Deltafina", nejvýznamnější italský zpracovatel) o shovívavost v souladu s podmínkami nedávného oznámení Komise o prominutí a snížení peněžitých pokud v kartelových věcech (dále jen "oznámení o shovívavosti").
Dne 6. března 2002 udělila Komise společnosti Deltafina podmínečné prominutí pokuty podle bodu 15 oznámení o shovívavosti.
Dne 4. a 10. dubna 2002 obdržela Komise další dvě žádosti o shovívavost, a to od společnosti Dimon S.r.l. (dále jen "Dimon") a společnosti Transcatab S.p.A. (dále jen "Transcatab").
Ve dnech 18. až 19. dubna 2002 provedla Komise šetření v prostorách společností Dimon, Transcatab Trestina Azienda Tabacchi S.p.A. (dále jen "Trestina") a Romana Tabacchi s.r.l. (dále jen "Romana Tabacchi").
Dne 8. října 2002 informovala Komise společnosti Dimon a Transcatab o svém úmyslu snížit v závěru řízení jejich pokuty v rozmezí od 30 % do 50 % (Dimon), popřípadě od 20 do 30 % (Transcatab).
Dne 25. února 2004 zahájila Komise řízení v této věci a přijala sdělení o námitkách, k němuž dostali adresáti možnost se vyjádřit písemně a při ústním slyšení, které proběhlo dne 22. června 2004.
Dne 21. prosince přijala Komise dodatek ke sdělením o námitkách ze dne 25. února 2004 (dále jen "dodatek").
Poté se dne 1. března 2005 konalo další ústní slyšení.
3. Strany
3.1.
Strana zpracovatelů
Deltafina je italská dceřinná společnost ve výlučném vlastnictví společnosti Universal Corporation (dále jen "Universal"), největšího světového obchodníka s tabákem.
V roce 2001 (posledním celém roce, v němž pokračovalo protiprávní jednání zpracovatelů tabáku) vykoupila společnost Deltafina přibližně 25 % italského surového tabáku.
Rozhodnutí je určeno společnosti Deltafina i společnosti Universal.
Dimon a Transcatab byly v době porušení právních předpisů italskými dceřinnými společnostmi ve výlučném vlastnictví společnosti Dimon Incorporated ("Dimon Inc"), popřípadě Standard Commercial Corporation ("SCC"), druhého a třetího největšího světového obchodníka s tabákem.
Společnost Dimon změnila s účinností od září roku 2004 svůj název na Mindo S.r.l (dále jen "Mindo") a nepatří již do skupiny Dimon Inc.
Dimon Inc. a SCC se ke dni 13. dubna 2005 sloučily a vytvořily společnost Alliance One International Inc. (dále jen "Alliance").
V roce 2001 zakoupila společnost Dimon přibližně 11,28 % a společnost Transcatab přibližně 10,8 % surového tabáku vypěstovaného v Itálii.
Oznámení je určeno společnostem Mindo, Transcatab a Alliance.
Romana Tabacchi je rodinná obchodní společnost.
Do roku 1997 vystupovala jako obchodní zástupce určitého mezinárodního obchodníka s tabákem (který byl v uvedeném roce zakoupen společností Dimon Inc.).
Od roku 1997 je Romana Tabacchi nezávislou obchodní společností.
V roce 2001 vykoupila společnost Romana Tabacchi 9,5 % surového tabáku vyprodukovaného v Itálii.
APTI je italské sdružení zpracovatelů surového tabáku. Sedmnáct z celkového počtu padesáti devíti italských zpracovatelů je členy APTI.
3.2.
Strana producentů
UNITAB Italia je italská konfederace seskupení producentů tabáku, která zastupuje přibližně 80 % všech producentů.
4. Dotčené odvětví: Italský surový tabák
Produkce surového tabáku v EU představuje přibližně 5 % světové produkce surového tabáku.
Nejvýznamnějšími členskými státy v oblasti produkce tabáku jsou Řecko, Itálie a Španělsko, které se na celkové produkci EU podílejí 38 % (Řecko), 37,5 % (Itálie) a 12 % (Španělsko).
Surový tabák není homogenní produkt.
V Itálii jsou nejběžnějšími odrůdami tabáku Burley a Bright.
V každé z těchto kategorií se rozlišují různé stupně jakosti.
Po usušení prodávají producenti tabák v sériích, jejichž cena závisí na jakosti tabáku, který obsahují.
Italští zpracovatelé surového tabáku nakupují surový tabák od producentů a seskupení producentů v Itálii (jakož i upravený tabák od ostatních zprostředkovatelů) a zpracovávají jej (nebo jej opětovně zpracovávají) a prodávají ve vhodné podobě tabákovým továrnám v Itálii i ostatních zemích světa.
Jsou označování též jako "primární zpracovatelé", neboť tabák zpracovávají jako první (na rozdíl od sekundárního zpracování prováděného výrobci cigaret) nebo "společnosti obchodující s tabákovými listy" pro jejich úlohu prostředníků mezi producenty a výrobci finálních produktů.
Výrazem "vývozce" se obvykle označují zpracovatelé používající řezačky, s jejichž pomocí se vyrábějí zpracované konečné produkty (pásy) pro výrobce cigaret.
Zpracovatelské závody, které připravují pouze volně ložené tabákové listy, se nazývají "balírny" nebo "sekundární balírny".
Po úvodním zpracování v těchto závodech (to znamená po odstranění nečistot a vytřídění listů) dodávají balírny tabák vývozcům pro další zpracování, aby bylo možno tabák nabídnout výrobcům.
Zpracovatelé, kterým je určeno toto rozhodnutí, jsou zařazeni do skupiny "vývozců".
5. Regulační rámec
Jak produkce, tak prodej surového tabáku zpracovatelům se řídí právními předpisy Společenství a vnitrostátními právními předpisy.
5.1.
Společná organizace trhu s tabákem
Společná organizace trhu v odvětví surového tabáku [1] stanoví i) systém produkčních kvót a ii) podporu příjmů producentů prostřednictvím režimu prémií za produkci surového tabáku.
Prémie je udělována pouze na tabák vyprodukovaný v rámci kvóty (s jistými úpravami).
Od roku 1998 byla část prémie Společenství (tzv. proměnlivá část) vyplácena v závislosti na jakosti vyprodukovaného tabáku, která se odrazila v ceně. Vyplácení proměnlivé části prémie je svěřena seskupením producentů.Společná organizace trhu vyžaduje, aby každý producent nebo seskupení producentů a každý první zpracovatel uzavřeli na počátku každoroční kampaně (v březnu až květnu, když se přesazují semenáče) tzv. "smlouvy o pěstování", ve kterých se dohodnou na "smluvních cenách" pro každý stupeň jakosti u všech odrůd.
V této fázi jsou ceny často vyjádřeny jako cenové rozpětí. Je však nutno poznamenat, že konečnou cenu (neboli "dodací cenu") je možno určit až v době sklizně (tj. v říjnu až lednu), a ta se může od ceny uvedené ve smlouvě o pěstování značně lišit v závislosti na jakosti, množství a dalším jednání o cenách.
Právní předpisy Společenství podporují vytváření meziodvětvových organizací, v jejichž rámci by měli producenti a zpracovatelé spolupracovat v zájmu efektivity trhu.
Stanovení cen a kvót je však výslovně zakázáno.
Žádné ze seskupení, kterých se daný případ týká, není meziodvětvovou organizací ve smyslu právních předpisů Společenství.
5.2.
Vnitrostátní právní předpisy
Italský zákon 88/88 upravuje meziprofesní (to znamená celoodvětvové) dohody, smlouvy o pěstování a prodej zemědělských produktů. Ustanovení čl.
5 odst. 1 písm. b) zákona 88/88 dále stanoví, že v meziprofesních dohodách je nutno přesně označit produkt, který je předmětem dohody, a uvést podmínky dohody, dodací lhůty a minimální ceny.
Pobídky (zejména poskytování přednostních podpor) jsou poskytovány producentům a zpracovatelům, kteří dodržují podmínky meziprofesních dohod. Zákon č.
88/88 je uplatňován v mnoha zemědělských odvětvích včetně odvětví pěstování tabáku, v němž APTI a UNITAB uzavřely v letech 1999 až 2001 řadu meziprofesních dohod (stanovících smluvní ceny výpěstků vyjádřené formou minimálních cen nebo cenových rozpětí).
6. Jednání, jež je předmětem rozhodnutí
6.1.
Porušení právních předpisů ze strany zpracovatelů
Od roku 1995 do počátku roku 2002 uzavřely společnosti Deltafina, Dimon, Transcatab a Romana Tabacchi dohody a/nebo se zúčastnily jednání ve vzájemné shodě týkající se nákupu surového tabáku v Itálii (včetně přímých nákupů od producentů a nákupů od sekundárních balíren), včetně: a) stanovení společných nákupních cen, které by platili zpracovatelé při dodávkách tabáku, i dalších obchodních podmínek; b) přidělování dodavatelů a množství; c) výměnu informací za účelem koordinace soutěžního nákupního chování; d) stanovení množství a cen za přebytky produkce; a e) koordinaci podání na veřejných dražbách v létech 1995 a 1998.
6.2.
Porušení právních přepisů ze strany seskupení APTI
Od roku 1999 do konce roku 2001 určovalo APTI svou vyjednávací pozici ohledně cen za každý stupeň jakosti všech odrůd tabáku, o nichž se měla dohodnout s UNITAB v rámci uzavírání meziprofesních dohod.
6.3.
Porušení právních předpisů ze strany UNITAB
Od roku 1999 do konce roku 2001 určovala APTI svou vyjednávací pozici ohledně cen každého stupně jakosti všech odrůd tabáku s UNITAB v rámci uzavírání meziprofesních dohod.
7. Právní posouzení
Ve svém rozhodnutí Komise shledává, že výše popsané praktiky představují trojí porušení (jednorázové porušení i trvající porušování) článku 81 Smlouvy.
Všechny strany, které se dopustily protiprávního jednání a kterým je určeno dané rozhodnutí, jsou podniky, sdružení podniků nebo jejich součásti ve smyslu článku 81 Smlouvy.
Dohody a/nebo jednání ve vzájemné shodě, jež přímo nebo nepřímo určují ceny transakcí nebo rozdělují množství, svou podstatou omezují hospodářskou soutěž.
Přesněji řečeno, koordinace nákupního chování zpracovatelů v tomto případě ovlivnila zásadní prvky jejich soutěžního chování a bylo proto a priori schopno ovlivnit chování těchto podniků na jiných trzích, kde spolu soutěží, včetně navazujících trhů nižšího stupně. Jde o chování, které se konkrétně předpokládá v čl.
81 odst. 1 Smlouvy o ES.
Takovéto chování může, přinejmenším potenciálně, ovlivnit obchod se surovým tabákem mezi Itálií a ostatními členskými státy, neboť se vztahuje na významný podíl nákupů italského surového tabáku a týká se určitého výrobku (surového tabáku), který je meziproduktem při výrobě zpracovaného tabáku, který je ve velké míře předmětem vývozu.
Rozhodnutí se týká uplatnění nařízení Rady č. 26 ze dne 4. dubna 1962 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (dále jen "nařízení č. 26") na jednání, které se zde posuzuje. Dospívá k závěru, že dané restriktivní praktiky nelze považovat za "nezbytné" pro dosažení cílů společné zemědělské politiky, a že tedy plně podléhají použití čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
Domnívá se také, že ani vnitrostátní právní předpisy, ani vládní praxe zpracovatelům neukládá povinnost souhlasit s maximální průměrnou dodací cenou surového tabáku nebo si vzájemně rozdělovat množství tabáku, která mají být zakoupena jednotlivými zpracovateli.
Navíc tento regulační rámec nevyžadoval od zpracovatelů a producentů kolektivní souhlas, pokud je o "smluvní ceny" (cenová rozpětí nebo dodatečné podmínky), ani neodstraňoval veškeré možnosti konkurenčního chování z jejich strany.
V důsledku toho jsou dohody a/nebo jednání ve vzájemné shodě mezi zástupci producentů na jedné straně a zpracovateli na straně druhé v rozporu s čl. 81 odst.
8. Odpovědnost mateřských společností společnosti deltafina, Transcatab a dimon
V rozhodnutí se dále shledává, že společnost Universal (za společnost Deltafina), společnost Dimon Inc. (za společnost Dimon) a společnost SCC (za společnost Transcatab) měly během uvažovaného období rozhodující vliv na své dceřiné společnosti, a měly by proto za jednání svých dceřiných společností nést společně a nerozdílně odpovědnost.
9. Pokuty
9.1.
Pokuty uložené za porušení právních předpisů společnostmi UNITAB a APTI
Vzhledem k chování producentů a obchodních zástupců zpracovatelů je v rozhodnutí považována pokuta ve výši pouhých 1000 EUR za přiměřenou.
Třebaže uzavření meziprofesních dohod nebylo podle zákona 88/88 povinné a také nebyly v období několika let žádné meziprofesní dohody uzavřeny, zákon 88/88 (tak, jak byl i nadále uplatňován ve správní praxi příslušného ministerstva) vytvořil pobídky pro uzavření meziprofesních dohod stanovících minimální ceny.
Dále je třeba vzít v úvahu, že byl zákon 88/88 v několika případech uplatněn v oblasti zemědělství i v odvětví tabáku, než došlo uzavření meziprofesních dohod pojednávaných v tomto rozhodnutí a že chování stran, které je sjednaly, nebylo nikdy napadeno ani podle vnitrostátního práva, ani podle práva Společenství, třebaže tyto dohody byly obecně známé a byly ministerstvu oznámeny.
9.2.
Pokuty uložené za porušení právních předpisů ze strany zpracovatelů
9.2.1.
Závažnost protiprávního jednání
Protiprávní jednání zpracovatelů je považováno za velmi závažné, neboť se týká stanovení cen odrůd italského surového tabáku a přidělování kvót.
Nákupní kartely mohou snižovat ochotu producentů vyrábět a zároveň tak omezovat soutěž mezi zpracovateli na odvozených trzích.
To platí zejména v obdobných případech, kdy produkt dotčený nákupním kartelem (surový tabák) představuje významný základ odvozených činností (v tomto případě zpracování tabáku a prodej zpracovaného tabáku).
Produkce surového tabáku v Itálii činí přibližně 38 % výrobního kvóty Společenství.
V roce 2001 (v posledním celém roce protiprávního jednání) dosahovala celková hodnota této výroby částky 67338 milionů EUR.
9.2.2.
Závažnost jednotlivých případů a sankce
Podle názoru Komise by měly být pokuty vyměřeny v souladu s postavením každého z uvedených čtyř zpracovatelů na trhu.
Vyšší základní částka by měla být stanovena v případě společnosti Deltafina, neboť zřejmě byla svým podílem na trhu dosahujícím výše přibližně 25 % v roce 2001 (posledním celém roce protiprávního jednání) největším kupujícím.
S ohledem na nižší podíly na trhu surového tabáku v Itálii (pohybující se mezi 8,86 % a 11,28 %) by měly být společnosti Transcatab, Dimon a Romana Tabacchi považovány za jednu skupinu a měly by jím vyměřeny nižší základní částky.
Jelikož jsou společnosti Deltafina, Transcatab a Dimon (nyní Mindo) součástí větších skupin (nebo, v případě společnosti Mindo, touto součástí byly), jimž je rovněž určeno toto rozhodnutí, vynásobí se výše jejich pokut určitým faktorem, aby se zajistilo dosažení dostatečného odstrašujícího účinku.
Vzhledem k výše uvedenému jsou počáteční částky pokut v daném případě stanoveny následovně:
—Deltafina _BAR_ 37500000 EUR _BAR_
—Transcatab _BAR_ 12500000 EUR _BAR_
—Dimon (Mindo) _BAR_ 12500000 EUR _BAR_
—Romana Tabacchi _BAR_ 10000000 EUR _BAR_
9.2.3.
Doba trvání protiprávního jednání;
Protiprávní jednání společností Deltafina, Dimon a Transcatab trvalo přibližně 6 let a 5 měsíců. Má se za to, že účast společnosti Romana Tabacchi na protiprávním jednání trvala déle než 2 roky a 9 měsíců.
Vzhledem k výše uvedenému jsou počáteční částky pokut v daném případě stanoveny následovně:
—Deltafina _BAR_ 60000000 EUR _BAR_
—Transcatab _BAR_ 20000000 EUR _BAR_
—Dimon (Mindo) _BAR_ 20000000 EUR _BAR_
—Romana Tabacchi _BAR_ 12500000 EUR _BAR_
9.2.4.
Polehčující okolnosti
Za polehčující okolnost ve prospěch společnosti Romana Tabacchi byla uznána skutečnost, že se nepodílela na určitých činnostech kartelu a jednala proti cílům kartelu takovým způsobem, že byli ostatní účastníci donuceni ke společné reakci namířené proti jejímu jednání.
Za polehčující okolnost pro společnost Deltafina byla uznána též skutečnost její účinné spolupráce v průběhu řízení.
Jak je vyloženo dále, ztratila společnost Deltafina nárok na prominutí pokut v souladu s podmínkami oznámení o shovívavosti.
Vzhledem ke zvláštním okolnostem tohoto případu (jedná se o první případ, v němž byla podána žádost podle nového oznámení o shovívavosti, které zde bylo poprvé uplatněno při vydání rozhodnutí) je však třeba přihlédnout ke spolupráci společnosti Deltafina.
Spolupráce společnosti Deltafina byla vskutku rozsáhlá a trvala po dobu celého řízení (s výjimkou dále uvedených skutečností), a proto by jí měly být přiznány polehčující okolnosti.
9.2.5.
Horní hranice pokuty
Horní hranice pokuty ve výši 10 % obratu podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 nebyla zřejmě v pokutách uložených společnostem Universal/Deltafina a Alliance/Transcatab-Mindo překročena. Jelikož však společnost Mindo nadále neudržuje žádné styky s někdejší skupinou Dimon, její společné a nerozdílné závazky by měly být stanoveny v limitu 10 % jejího obratu v uplynulém hospodářském roce (to znamená 2,59 milionu EUR).
Snížení pokuty v rámci 10 % je třeba přiznat též společnosti Romana Tabacchi.
Na základě uvedených skutečností byly stanoveny tyto částky::
—Deltafina _BAR_ 30000000 EUR _BAR_
—Dimon (Mindo) _BAR_ 20000000 EUR _BAR_
—Transcatab _BAR_ 20000000 EUR _BAR_
—Romana Tabacchi _BAR_ 2050000 EUR _BAR_
9.3.
Uplatnění oznámení o shovívavosti
Deltafina, Dimon a Transcatab zažádali o prominutí v souladu s podmínkami oznámení o shovívavosti z roku 2002 (viz výše v oddílu.)
9.3.1.
Žádost společnosti Deltafina o prominutí pokut
Podle oznámení o shovívavosti závisí nabytí právní moci prominutí pokuty na splnění kumulativních podmínek podle bodu 11 uvedeného oznámení.
Ustanovení bodu 11a) vyžaduje od podniků (kterým bylo přiznáno podmínečné prominutí), aby spolupracovaly "v plném rozsahu a na trvalém základě […]".
Při ústním slyšení, které se konalo dne 22. června 2004, vyšlo zřetelně najevo, že Deltafina oznámila svou žádost o prominutí u příležitosti schůze správního výboru APTI, jíž se zúčastnili i zástupci společností Dimon, Transcatab a Trestina.
K tomuto oznámení došlo před tím, než měla Komise možnost provést své šetření a mohlo tudíž toto šetření ohrozit.
Rozhodnutí obsahuje závěr, že tím společnost Deltafina porušila svou povinnost spolupráce vyplývající z ustanovení bodu 11a) oznámení o shovívavosti.
Z tohoto důvodu jí nelze prominout zaplacení pokuty.
V odpovědi na obhajobu společnosti Deltafina se v tomto bodě rozhodnutí potvrzuje, že bod 11a) oznámení o shovívavosti zahrnuje povinnost nakládat s žádosti o prominutí jako s důvěrnou informací, aby nebyly ohroženy výsledky následného šetření prováděného Komisí.
Společnosti Deltafina byl znám záměr Komise provést předem neoznámené šetření.
Toto zamýšlené šetření bylo skutečně provedeno tak, jak o tom byla společnost Deltafina informována na schůzce s útvary Komise.
Zachování důvěrnosti žádosti o prominutí je vždy spojeno s určitým stupněm obtížnosti v případech, kdy se k jejímu podání odhodlá účastník kartelu.
Takováto obtížnost nebo skutečnost, že daná společnost informovala Komisi, však neopravňuje žadatele k tomu, aby na schůzce s konkurenty dobrovolně oznámil, že podal žádost o prominutí.
9.3.2.
Alternativní žádost společnosti Deltafina o snížení pokuty
Žádost společnosti Deltafina o prominutí pokuty obsahovala rovněž žádost o snížení pokuty, jež by byla jinak vyměřena v případě, že by došlo k "odmítnutí její žádosti o plné prominutí generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž".
V rozhodnutí (které se zakládalo na celkovém smyslu oznámení o shovívavosti i na teleologickém a systematickém výkladu tohoto oznámení) se konstatuje, že alternativní žádosti o snížení pokuty lze vyhovět pouze v případech, kdy nemohlo být přiznáno podmínečné prominutí pokuty k okamžiku podání žádosti, a právní nárok na náhradní snížení skončí, jakmile je toto podmínečné prominutí přiznáno.
Jelikož společnosti Deltafina bylo původně přiznáno podmínečné prominutí a společnost je pozbyla pro porušení povinnosti spolupracovat, jež byla podmínkou tohoto prominutí, nemůže být vyhověno její žádosti o snížení pokuty.
9.3.3.
Uplatnění oznámení o shovívavosti na společnosti Dimon a Transcatab
V rozhodnutí dospěla Komise k názoru, že nepřiznání pravomocného prominutí pokuty společnosti Deltafina nemá přímý vliv na to, jak bude oznámení o shovívavosti uplatněno v případě společností Dimon a Transcatab.
Oznámení o shovívavosti zejména neumožňuje lepší postavení těchto společností poté, co společnost Deltafina nezískala pravomocné prominutí pokuty.
Bylo zjištěno, že společnosti Dimon a Transcatab splnily podmínky žádosti o snížení pokuty.
Vzhledem k důkazům, které tyto společnosti předložily Komisi, a vzhledem k jejich spolupráci v průběhu řízení přiznává rozhodnutí společnostem Dimon a Transcatab nejvyšší stupeň snížení v rámci rozmezí, které jim bylo sděleno po podání žádosti o snížení pokuty (to znamená 50 % v případě společnosti Dimon a 30 % v případě společnosti Transcatab).
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem jsou počáteční částky pokut v daném případě stanoveny následovně:
—Deltafina a Universal společně a nerozdílně, _BAR_ 30000000 EUR _BAR_
—Dimon (Mindo) a Alliance One International, _BAR_ 10000000 EUR _BAR_
Jelikož Alliance One International nese plnou odpovědnost, dluží s ní společnost Mindo společně a nerozdílně pouze částku 3,99 milionu EUR _BAR_
—Transcatab a Alliance One International společně a nerozdílně _BAR_ 14000000 EUR _BAR_
—Romana Tabacchi _BAR_ 2050000 EUR _BAR_
—APTI _BAR_ 1000 EUR _BAR_
—UNITAB _BAR_ 1000 EUR _BAR_
[1] Nařízení Rady (EHS) č. 727/70 ze dne 21. dubna 1970 o společné organizaci trhu se surovým tabákem (dále jen "nařízení 727/70" (Úř. věst. L 94, 28.4.1970, s. 1) ve znění Nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem (Úř. věst. L 215, 30. 7. 1992, s. 70), dále jen nařízení 2075/92, naposledy pozměněné nařízením Rady (ES) č. 864/2004 ze dne 29. dubna 2004 (Úř. věst L 161, 30.4.2004, s. 48)). Viz též nařízení Rady (ES) č. 1636/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 2075/92, dále jen "nařízení (ES) 1636/98" (Úř. věst. L 210, 28.7.1998, s. 23) a nařízení Komise (ES) č. 2848/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady 2075/92, pokud jde o režim prémií, produkční kvóty a zvláštní podporu pro seskupení producentů v odvětví surového tabáku, dále jen "nařízení. 2848/98" (Úř. věst. L 358, 31.12.1998, s. 17), naposledy pozměněné nařízením Komise (ES) č. 1983/2002 ze dne 7. listopadu 2002 (Úř. věst. L 306, 8.11.2002, s. 8).
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005,
které se týká řízení podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHP proti společnostem Flexsys NV, Bayer AG, Crompton Manufacturing Company Inc. (dříve Uniroyal Chemical Company Inc.), Crompton Europe Ltd, Chemtura Corporation (dříve Crompton Corporation), General Química SA, Repsol Química SA a Repsol YPF SA.
(Věc č. COMP/F/C.38.443 – Gumárenské chemikálie)
(oznámeno pod číslem K(2005) 5592)
(pouze anglické, německé a španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/902/ES)
1. SOUHRNNÝ PŘEHLED PROTIPRÁVNÍCH JEDNÁNÍ
1.1.
Příjemci
(1) Toto rozhodnutí je určeno následujícím společnostem:
- Flexsys N.V.;
- Bayer AG;
- Crompton Manufacturing Company, Inc. (dříve Uniroyal Chemical Company Inc.);
- Crompton Europe Ltd;
- Chemtura Corporation (dříve Crompton Corporation);
- General Química SA;
- Repsol Química SA;
- Repsol YPF SA.
(2) Příjemci tohoto rozhodnutí se podíleli na jediném, komplexním a trvajícím porušování článku 81 smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, které spočívalo ve stanovování cen a ve vzájemném předávání důvěrných informací ohledně některých gumárenských chemikálií (antioxidantů, antiozonantů a primárních urychlovačů) v EHP a na světových trzích.
1.2.
Odvětví gumárenských chemikálií
(3) Gumárenské chemikálie jsou syntetické nebo organické chemikálie, používané pro zvýšení produktivity a kvality při výrobě gumy, a to zejména při výrobě pneumatik.
V rámci EHP byla v roce 2001 hodnota trhu s antioxidanty, antiozonanty a primárními urychlovači, kterých se kartel týkal, odhadována na 200 milionů EUR.
(4) Největšími světovými výrobci gumárenských chemikálií jsou společnosti Flexsys, Bayer a Chemtura (dříve Crompton), které společně ovládají zhruba polovinu světového trhu s gumárenskými chemikáliemi.
Na tomto trhu působí též několik významných menších konkurentů jako General Química (Španělsko), Duslo (Slovensko), Istrochem (Slovensko), Noveon (USA) a Great Lakes (USA), a dále velký počet méně významných konkurentů zejména v Asii.
(5) Největšími odběrateli gumárenských chemikálií jsou celosvětově působící velcí výrobci pneumatik jako Michelin (Francie), Goodyear (USA), Bridgestone/Firestone (Japonsko), Continental (Německo) a Pirelli (Itálie), kteří společně pokrývají cca 35-40 % světové spotřeby.
(6) Pokud se týká geografického rozsahu, původně regionální obchod s gumárenskými chemikáliemi se postupně rozšiřoval a v polovině 90. let se zcela globalizoval.
Globalizaci trhu odpovídal také růst kartelu, takže po roce 1995 uvedené strany uzavíraly většinou dohody o celosvětovém zvýšení cen.
1.3.
Fungování kartelu
(7) Přestože mnohé naznačuje, že k tajným dohodám v průmyslu gumárenských chemikálií docházelo – přinejmenším příležitostně – již v 70. letech, o existenci kartelu má Komise dostatečně zjevné důkazy teprve pro období let 1996 – 2001, a to v případě společností Flexsys, Bayer a Crompton (nyní Chemtura) (včetně Crompton Europe a Uniroyal Chemical Company).
Tyto společnosti se dohodly na zvýšení cen některých gumárenských chemikálií (antioxidantů, antiozonantů a primárních urychlovačů) v EHP a na světových trzích přinejmenším v letech 1996, 1998, 1999, 2000 a 2001.
Společnost General Química, kterou je třeba považovat pouze za méně významného hráče, se na těchto dohodách účastnila v letech 1999 a 2000.
(8) Koordinované zvyšování cen postupovalo obvykle podle obecného schématu, který spočíval v udržování kontaktů mezi konkurenty během přípravné fáze před oznámením zvýšených cen odběratelům, dále během jednání s odběrateli a nakonec po uzavření kontraktů, a to v rámci sledování plnění dohod a úspěšnosti na trhu.
Během jednání, která předcházela koordinované akci, strany hledaly podporu pro navrhované zvýšení cen a dohodly se na jeho výšce, na produktech a území, kterých se zvýšení bude týkat i na tom, která společnost zvýšení zahájí a kdy jej oznámí.
Ve fázi zavádění zvýšených cen se pozornost soustředila na reakce odběratelů na ohlášené zvýšení cen a na výměnu informací o postojích odběratelů při jednání o cenách.
Následné kontakty měly obvykle za cíl předávání podrobných informací o objemech a cenách dohodnutých s konkrétními odběrateli.
1.4.
Správní řízení
(9) Vyšetřování v odvětví gumárenských chemikálií bylo zahájeno na základě žádosti o podmínečné prominutí pokuty, kterou podala společnost Flexys v dubnu 2002, a která byla schválena v červnu 2002.
Následkem toho pak Komise provedla v září 2002 inspekce v provozech společností Bayer, Crompton Europe a General Química.
(10) Tyto společnosti postupně podaly žádosti o shovívavost, a to dne 8. října 2002 Crompton (nyní Chemtura), dne 24. října 2002 Bayer a dne 7. června 2004 General Química.
Komise v odpovídajících lhůtách informovala všechny žadatele o svém záměru pokuty snížit.
(11) V dubnu 2005 přijala Komise sdělení o námitkách proti společnostem Bayer, Crompton, Crompton Europe, Uniroyal Chemical Company, Flexsys, Akzo Nobel, Pharmacia (dříve Monsanto), General Química, Repsol Química, Repsol YPF, Duslo, Prezam, Vagus a Istrochem.
Slyšení stran v této věci se uskutečnilo dne 18. června 2005.
Následně bylo pozastaveno řízení se společnostmi Akzo Nobel NV, Pharmacia Corporation, Duslo a.s., Prezam a.s., Vagus a.s. a Istrochem a.s.
1.5.
Odpovědnost
(12) I když se společnosti Repsol YPF SA a Repsol Química SA samy na předmětných dohodách nepodílely, jsou odpovědné za jednání své dceřiné společnosti General Química, kterou zcela vlastní.
2. POKUTY
2.1.
Základní výše pokuty
(13) Základní výše pokuty je stanovena podle závažnosti a délky trvání protiprávního jednání.
2.1.1.
Závažnost
(14) Při určení závažnosti protiprávního jednání bere Komise v úvahu jeho povahu, skutečný dopad na trhu, může-li být vyhodnocen, a zeměpisnou rozlohu relevantního trhu.
(15) Vzhledem k povaze protiprávního jednání a k jeho územnímu rozsahu (protiprávní jednání v tomto případě spočívalo především v tajných dohodách mezi členy kartelu, jejichž cílem bylo stanovení cen nejen v EHP, ale i na ostatních trzích, a ve výměně důvěrných informací), je třeba toto jednání klasifikovat jako velmi závažné.
2.1.2.
Různý přístup
(16) V kategorii velmi závažného protiprávního jednání umožňuje škála možných pokut uplatňovat rozdílný přístup vůči společnostem s ohledem na jejich skutečný ekonomický potenciál výrazně poškodit hospodářskou soutěž, a stanovit pokutu ve výši, která má dostatečně odstrašující účinek.
(17) S ohledem na to, že jak uzemní rozsah kartelu, tak rozsah trhu s gumárenskými chemikáliemi všeobecně, má celosvětový charakter, byly jako referenční hodnoty pro stanovení pokut použity tržní podíly z roku 2001, tj. za poslední rok trvání protiprávního jednání.
(18) Společnost Flexsys byla se svým tržním podílem [20-30] % největším hospodářským subjektem na světovém trhu.
Z toho důvodu je zařazena do první kategorie.
Společnost Bayer, jejíž podíl na trhu je zhruba [10-20] %, je zařazena do druhé kategorie.
Společnost Crompton s tržním podílem zhruba [10-20] % je zařazena do třetí kategorie.
Společnost General Química s tržním podílem zhruba [0-10] % je zařazena do čtvrté kategorie.
Základní výše pokuty bude stanovena úměrně těmto tržním podílům, nikoliv však aritmeticky.
2.1.3.
Dostatečně odrazující účinek
(19) Škála možných pokut v kategorii velmi závažných porušení umožňuje stanovit pokutu ve výši, která bude mít, s ohledem na velikost dané společnosti, dostatečně odrazující účinek.
Celkový obrat jednotlivých společnosti v roce 2004 byl následující: Bayer 29,7 miliardy EUR; Crompton cca 2 miliardy EUR; Flexsys přibližně 425 milionů EUR a Repsol YPF 41,7 miliardy EUR.
Komise se proto domnívá, že je přiměřené znásobit pokutu udělenou společnosti Bayer koeficientem 2 a pokutu společnosti Repsol koeficientem 2,5.
2.1.4.
Navýšení za délku trvání
(20) Protiprávní jednání společností Flexsys, Bayer a Uniroyal (zahrnující též Crompton Europe) trvalo šest let, zatímco společnost Crompton Corporation (nyní Chemtura) porušovala právní předpisy po dobu pěti let a čtyř měsíců.
Všechny tyto společnosti se dopustily dlouhodobého protiprávního jednání a proto bude v jejich případě základní výše pokuty navýšena o 10 % za každý rok trvání porušování právních předpisů.
(21) Protiprávní jednání společnosti General Química trvalo osm měsíců.
Vzhledem k tomu, že protiprávní jednání v tomto případě trvalo méně než jeden rok, pokuta stanovená pro tuto společnost nebude navýšena.
2.2.
Polehčující okolnosti
(22) V případě společnosti General Química, s přihlédnutím k její pasivní a v porovnání s ostatními účastníky kartelu nepříliš významné roli při porušování právních předpisů, je přiměřené snížit pokutu o 50 %.
2.3.
Uplatnění oznámení o shovívavosti z roku 2002
2.3.1.
Prominutí pokut
(23) Společnost Flexsys byla první, která předložila důkazy, na jejichž základě mohla Komise přijmout rozhodnutí o zahájení vyšetřování ohledně údajného kartelu v průmyslovém odvětví gumárenských chemikálií.
Společnost Flexsys během celého správního řízení plně, nepřetržitě a bez prodlení spolupracovala s Komisí a poskytla Komisi veškeré dostupné důkazy týkající se předpokládaného protiprávního jednání.
Flexsys ukončila svou účast na předpokládaném protiprávním jednání ihned, jakmile byly předloženy důkazy v rámci oznámení o shovívavosti a nepodnikla žádné kroky, které by nutily jiné společnosti k účasti na tomto protiprávním jednání.
Z těchto důvodů byla společnost Flexsys shledána způsobilou k tomu, aby jí byly pokuty v plném rozsahu prominuty.
(24) Společnost Crompton napadla toto prominutí pokuty a svoji stížnost podpořila mimo jiné tvrzením, že společnost Flexsys nesplňuje podmínky k prominutí pokuty, neboť nutila jiné strany k účasti na protiprávním jednáni a v protiprávním jednání pokračovala i po podání žádosti o prominutí pokuty.
Po bližším přezkoumání tvrzení společnosti Crompton došla Komise k názoru, že neexistují přesvědčivé věcné důkazy, které by toto tvrzení mohly podpořit.
2.3.2.
Bod 23 písm. b) první odrážka (snížení o 30 – 50 %)
(25) Společnost Crompton byla první společností, která splnila požadavky bodu 21 oznámení o shovívavosti, neboť poskytla Komisi důkazy, které byly v té době významným přínosem v porovnání s důkazy, kterými již Komise disponovala.
Proto bylo v případě této společnosti rozhodnuto o snížení pokuty o 30 – 50 % v souladu s bodem 23 písm. b) první odrážkou.
(26) Vzhledem k tomu, že tato společnost začala spolupracovat včas, poskytla kvalitní důkazy a během řízení velmi dobře a vytrvale spolupracovala, Komise usoudila, že pokuta společnosti Crompton může být snížena až o 50 %.
2.3.3.
Bod 23 písm. b) druhá odrážka (snížení o 20 – 30 %)
(27) Společnost Bayer byla druhou společností, která splnila požadavky bodu 21 oznámení o shovívavosti, neboť poskytla Komisi důkazy, které byly v té době významným přínosem v porovnání s důkazy, kterými již Komise disponovala.
Proto bylo v případě této společnosti rozhodnuto o snížení pokuty o 20-30 % v souladu s bodem 23 písm. b) druhou odrážkou.
Míra přínosu společnosti Bayer v této věci je však omezená a společnost navíc přiznala porušování právních předpisů pouze za období posledních čtyř let.
Komise se proto domnívá, že u této společnosti lze uplatnit pouze velmi nízké snížení v rámci příslušného pásma, a to ve výši 20 %.
2.3.4.
Bod 23 písm. b) třetí odrážka (snížení až o 20 %)
(28) Společnost General Química byla třetí společností, která splnila požadavky bodu 21 oznámení o shovívavosti, neboť poskytla Komisi důkazy, které byly v té době významným přínosem v porovnání s důkazy, kterými již Komise disponovala.
Proto bylo v případě této společnosti rozhodnuto o snížení pokuty až o 20 % v souladu s bodem 23 písm. b) třetí odrážkou.
Vzhledem k tomu, že společnost General Química splnila podmínku významného přínosu v relativně pozdní fázi řízení, a to více než rok po inspekcích, které Komise provedla v jejích prostorách, a že její přínos byl významný pouze v omezeně míře, Komise dospěla k názoru, že v případě společnosti General Química (a Repsol) lze snížit pokutu, která by jí byla udělena za normálních okolností, o 10 %.
2.3.5.
Závěrečná poznámka k uplatňování oznámení o shovívavosti
(29) Komise v tomto případě důrazně varovala žadatele o shovívavost před pokusy omezit schopnost Komise prokázat protiprávní jednání v situaci, kdy disponuje vcelku rozsáhlým souborem přímých a nepřímých důkazů o existenci kartelu.
Komise upozornila, že takový přístup závažným způsobem zpochybňuje vůli žadatelů o shovívavost k rozsáhlé a trvalé spolupráci.
3. rozhodnutí
(30) Níže uvedené společnosti porušily článek 81 odst. 1 Smlouvy a článek 53 odst. 1 Dohody o EHP tím, že se v uvedených obdobích podílely na dohodách a společně koordinovaných postupech, které spočívaly ve stanovování cen a vzájemném předávání důvěrných informací v oblasti gumárenských chemikálií v rámci EHP:
a) Bayer AG, od 1. ledna 1996 do 31. prosince 2001;
b) Crompton Manufacturing Company Inc., od 1. ledna 1996 do 31. prosince 2001;
c) Crompton Europe Ltd., od 1. ledna 1996 do 31. prosince 2001;
d) Chemtura Corporation, od 21. srpna 1996 do 31. prosince 2001;
e) Flexsys N.V., od 1. ledna 1996 do 31. prosince 2001;
f) General Química SA, od 31. října 1999 do 30. června 2000;
g) Repsol Química SA, od 31. října 1999 do 30. června 2000;
h) Repsol YPF SA, od 31. října 1999 do 30. června 2000;
(31) Výše uvedené podniky okamžitě ukončí výše popsané protiprávní jednání, pokud tak již neučinily.
Žádné výše uvedené jednání nebo postup nebudou opakovat a zdrží se veškerého jednání a postupů, které by měly stejný nebo obdobný cíl či účinek.
(32) Z důvodu výše uvedeného protiprávního jednání se následujícím podnikům ukládají tyto pokuty:
a)Flexsys N.V.; _BAR_ 0 EUR _BAR_
b)Crompton Manufacturing Company, Inc., společně a nerozdílně s Crompton Europe Ltd. _BAR_ 13,6 milionu EUR _BAR_
z toho se společností Chemtura Corporation společně a nerozdílně _BAR_ 12,75 mil. EUR _BAR_
c)Bayer AG _BAR_ 58,88 milionu EUR _BAR_
d)General Química SA, společně a nerozdílně se společností Repsol Química SA a Repsol YPF SA _BAR_ 3,38 milionu EUR _BAR_
Znění celého rozhodnutí, ze kterého byly vyňaty důvěrné informace, je k dispozici v úředních jazycích případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://ec.europa.eu/comm/competition/.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2006
ohledně postupu podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHP proti společnostem Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB, EKA Chemicals AB, Degussa AG, Edison SpA, FMC Corporation, FMC Foret S.A., Kemira OYJ, L'Air Liquide SA, Chemoxal SA, Snia SpA, Caffaro Srl, Solvays SA/NV, Solvay Solexis SpA, Total SA, Elf Aquitaine SA a Arkema SA.
(Věc č. COMP/F/C.38.620 – peroxid vodíku a perboritan)
(oznámeno pod číslem K(2006) 1766)
(Pouze anglické, francouzské a německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/903/ES)
1. SOUHRNNÝ PŘEHLED PROTIPRÁVNÍCH JEDNÁNÍ
1.1.
Příjemci
(1) Rozhodnutí je určeno následujícím podnikům:
- Akzo Nobel NV ("Akzo")
- Akzo Nobel Chemicals Holding AB ("ANCH")
- EKA Chemicals AB ("EKA")
- Degussa AG ("Degussa")
- Edison SpA ("Edison")
- FMC Corporation ("FMC")
- FMC Foret S.A.
("Foret")
- Kemira OYJ ("Kemira")
- L'Air Liquide SA ("Air Liquide")
- Chemoxal SA ("Chemoxal")
- Snia SpA ("Snia")
- Caffaro Srl ("Caffaro")
- Solvay SA/NV ("Solvay")
- Solvay Solexis SpA ("Solexis")
- Total SA ("Total")
- Elf Aquitaine SA ("Elf Aquitaine")
- Arkema SA ("Atofina").
(2) Adresáti tohoto rozhodnutí se podíleli na jediném a trvajícím porušování článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP ohledně peroxidu vodíku ("PV") a navazujícího produktu perboritanu sodného ("PS"), a to na celém území EHP ("porušování").
V rozhodnutí se uvádí, že k porušování docházelo od 31. ledna 1994 od 31. prosince 2000.
Porušování spočívalo zejména v tom, že si účastníci hospodářské soutěže vzájemně vyměňovali hospodářsky významné a důvěrné informace a/nebo informace týkající se společností, omezovali a/nebo kontrolovali výrobu a možné i skutečné kapacity, rozdělovali si podíly na trhu a zákazníky a stanovovali a monitorovali (konečné) ceny.
1.2.
Odvětví peroxidu vodíku a perboritanu sodného
(3) PV je silné oxidační činidlo, které má několik průmyslových využití.
Jedná se o čirou bezbarvou kapalinu, která se prodává ve formě vodního roztoku, zejména v koncentracích od 30 % do 70 %.
Jako konečný výrobek se PV používá jako bělidlo v papírenském průmyslu a při výrobě buničiny, k bělení textilií, jako dezinfekční prostředek a má i další využití v oblasti ochrany životního prostředí, například při čištění odpadních vod.
PV se používá i jako surovina při výrobě jiných navazujících výrobků na bázi peroxidu, jako například bělících činidel (k nimž patří i PS) a kyseliny peroctové.
(4) PS se obdobně jako perkarbonát sodný ("PKS") používá zejména jako aktivní činidlo v syntetických čistících prostředcích a pracích prášcích.
V tomto řízení byl zkoumán PS i PKS, ale na základě odpovědí na oznámení o námitkách a na základě argumentů přednesených při ústním řízení nelze určit, zda se protiprávní jednání týkalo i PKS.
Rozhodnutí se proto vztahuje pouze na protiprávní jednání v souvislosti s PV a PS, nikoli však PKS, a to navzdory oznámení o námitkách, jež se týkalo i PKS.
1.3.
Nabídka
(5) PV: v EHP bylo v době porušování šest hlavních dodavatelů: největším dodavatelem byla společnost Solvay, jejíž podíl na trhu činil přibližně [20-30] %; další v pořadí byla společnost EKA.
Dalšími soutěžiteli byly společnosti Atofina, Kemira, Degussa a Foret.
Společnost Air Liquide prodávala PV do června 1998 a společnost Ausimont do května 2002.
Kromě toho se na trhu s PV podílel i omezený počet druhotných prodejců dovážejících tuto látku z východní Evropy a mimoevropských zemí.
V posledních letech se na tomto trhu neobjevili noví účastníci.
(6) PS: podniky, které vyvíjely činnost v EHP po celé období porušování nebo jen po jeho část: Degussa, Foret, Solvay, Caffaro (tato společnost však zastavila výrobu v roce 1999), Atofina (zrušila výrobu v roce 1999), Air Liquide (ukončila výrobu v roce 1994) a Ausimont.
1.4.
Poptávka
(7) V období porušování byla skupina hlavních odběratelů PV v EHP poměrně malá (šest až osm subjektů), většinou v odvětví výroby papíru a buničiny; tito odběratelé sjednali smlouvy a dohodli ceny uplatňované na celém území EHP.
(8) Největší zákazníci (například skandinávští a němečtí výrobci papíru a buničiny) uzavírali smlouvy obsahující jednotné ceny pro dodávky různým odběratelům v EHP.
Dopravní náklady tak nesl dodavatel, který proto mohl mít zájem získávat PV ze zdroje, jenž se nacházel v blízkosti výrobních závodů odběratelů.
(9) V odvětví bělících činidel se v období porušování nacházelo na straně poptávky malé množství velkých nadnárodních společností: Celkem 75-80 % nákupů bělících činidel v EHP se soustředilo do rukou malého množství zákazníků.
Každý z nich měl v Evropě ústřední nákupní místo, které sjednávalo nákupy dvakrát do roka.
Ve snaze udržet určitý stupeň konkurenčního tlaku byla obvykle nakupována bělící činidla od několika dodavatelů.
1.5.
Zeměpisný rozsah
(10) Porušování se týkalo celého EHP, kde existovala poptávka po výrobcích, jež jsou předmětem šetření.
1.6.
Způsob činnosti kartelu
(11) V rozhodnutí se uvádí, že k porušování docházelo od 31. ledna 1994 do 31. prosince 2000.
(12) Jednání ve vzájemné shodě lze charakterizovat takto: týkalo se výměny informací o trhu (včetně cen a objemu prodeje), podílů na trhu, omezení/kontroly výroby a zdrojů dodávek, jakož i stanovení cen PV a PS.
Jednání ve vzájemné shodě ohledně obou výrobků tvoří součást jediného pokračujícího jednání, a proto zakládá jediné porušení, třebaže jednání ohledně PV a PS by jednotlivě představovaly porušení ve smyslu čl. 81 odst.
1.7.
Postup
(13) V prosinci 2002 informovala společnost Degussa Komisi o existenci kartelu v oblasti PV a PS a projevila zájem spolupracovat s Komisí ve smyslu oznámení o osvobození od udělení pokut a snížení pokut v případech kartelů z roku 2000 ("oznámení o shovívavosti") [1].
Společnost Degussa předložila Komisi důkazy, které v březnu 2003 umožnily provést šetření v prostorách tří společností (vyšetřování vedené proti třem dalším společnostem probíhalo nejprve formou žádostí o informace).
(14) Po provedených šetřeních předložilo žádost o snížení pokuty pět dalších společností.
Třem z nich bylo přiznáno snížení pokuty podle bodů 23 a 26 oznámení o shovívavosti: jednalo se o společnosti EKA, Atofina a Solvay.
Žádosti společností Kemira a Solexis byly zamítnuty.
2. POKUTY
2.1.
Základní částka
(15) Základní výše pokuty se určí podle výše závažnosti a délky trvání porušení.
2.1.1.
Závažnost
(16) Při posuzování závažnosti protiprávního jednání vezme Komise v úvahu jeho povahu, skutečný dopad na trhu (pokud jej lze změřit) a zeměpisnou rozlohu relevantního trhu.
(17) Vzhledem k povaze spáchaného porušení a s přihlédnutím ke skutečnosti, že muselo mít vliv na trh a ke skutečnosti, že se týkalo celého EHP, kde trh s PV a PS dosáhl v roce 1999 (v posledním celém roce porušování) celkové hodnoty přibližně 470 milionů EUR, Komise usoudila, že se společnosti, jichž se rozhodnutí týká, dopustily velmi závažného porušení článku 81 Smlouvy a článku 53 Dohody o EHP.
2.1.2.
Různé zacházení
(18) V rámci kategorie závažných porušování umožňuje škála možných pokut uplatňovat u společností různé zacházení s cílem zohlednit skutečnou hospodářskou schopnost pachatelů významně narušit hospodářskou soutěž.
Je to vhodné tam, kde mezi příslušnými podíly na trhu těch podniků, které se na porušení podílely, existují značné rozdíly, jako tomu bylo v tomto případě.
(19) Posuzováním obratu příslušných výrobků u každé společnosti a celkového obratu v rámci PV a PS pro účely stanovení jednotlivých poměrů Komise vzala v úvahu skutečnost, že některé společnosti působily pouze na trhu s jedním či dvěma z těchto výrobků.
Komise tak vzala v úvahu skutečný vliv protiprávního jednání každé z uvedených společností na hospodářskou soutěž.
Prodej na základě celkové výše čisté hodnoty byl považován za nejspolehlivější ukazatel kapacit provozovatele, jelikož se PV a PS dodávají na trh v různých formách.
Tyto hodnoty ukazují, že největším účastníkem trhu v EHP byla společnost Solvay, jejíž podíl kombinovaného prodeje činil přibližně [20-30] %.
Byla tudíž zařazena do první kategorie.
Do druhé kategorie byla zařazena společnost Degussa s tržním podílem [10-20] %.
Společnosti Foret, EKA, Atofina, Kemira a Ausimont s podíly ve výši [5-15] % byly zařazeny do třetí kategorie.
Společnost Caffaro byla zařazena do čtvrté kategorie, jelikož její tržní podíl PS dosáhl v posledním celém roce její účasti zhruba [5-10] % a podíl na prodeji v rámci kombinovaného trhu PV a PS dosáhl [1-5] %.
(20) Navzdory několika propojením mezi těmito dvěma výrobky Komise v případě společnosti Caffaro zohlednila skutečnost, že se nepodařilo dokázat, že by společnost Caffaro o věci věděla, anebo že by znala celkový systém protisoutěžních dohod.
Vzhledem k těmto okolnostem případu byla počáteční částka pokuty stanovené pro společnost Caffaro snížena o 25 %.
2.1.3.
Dostatečně odrazující účinek
(21) V kategorii velmi závažných porušení škála pokut, které lze uložit, umožňuje stanovit takovou výši, která zaručí dostatečný odrazující účinek, a zároveň se přihlédne k velikosti každého podniku.
V této souvislosti Komise poznamenává, že v roce 2005, který je posledním obchodním rokem před tímto rozhodnutím, dosáhl celosvětový obrat společnosti Total celkem 143 miliardy EUR, obrat společnosti Elf Aquitaine představoval 120 miliard EUR, společnosti Akzo 13000 milionů EUR, společnosti Degussa 11750 milionů EUR, společnosti Solvay 8560 milionů EUR a společnosti Edison 6650 milionů EUR.
Komise tudíž považuje za vhodné vynásobit pokutu pro společnost Total koeficientem 3, a to vzhledem k velikosti mateřských společností Elf Aquitaine a Total, z nichž každá zaznamenala obrat jednoznačně převyšující 100 miliard EUR.
Společnosti Akzo a Degussa s obratem činícím zhruba 10 % celkového obratu společnosti Total jsou též velké společnosti a obrat každé z nich převyšuje částku 10000 milionů EUR.
Proto se považuje za přiměřené vynásobit pokutu pro tyto společnosti koeficientem 1,75.
Jelikož obrat společnosti Solvay dosáhl výše 8560 milionů, Komise považuje za správné vynásobit pokutu pro tuto společnosti koeficientem 1,5.
Edison dosáhl obratu ve výši 6650 milionů EUR, a proto Komise považuje za přiměřené vynásobit pokutu uloženou této společnosti koeficientem 1,25.
Jelikož byla společnost Ausimont převzata jiným podnikem, vztahuje se v rámci okolností tohoto případu koeficient pouze na pokutu uloženou společnosti Edison.
2.1.4.
Zvýšení pokuty za délku protiprávního jednání
(22) Společnosti Degussa, Solvay a Kemira se na porušování podílely od 31. ledna 1994 do 31. prosince 2000, čili šest let a jedenáct měsíců.
Tyto společnosti páchaly porušení dlouhodobě.
V důsledku toho by se základní výše pokuty měla zvýšit o 10 % za každý celý rok porušování.
Dále by se měla zvýšit o 5 % za každé započaté období šesti měsíců nebo období delší, ale nepřesahující dobu jednoho roku.
To vede ke zvýšení základní sazby pokuty pro každou z těchto společností o 65 %.
Společnost EKA se podílela na porušování od 31. ledna 1994 do 31. prosince 1999, tedy pět let a jedenáct měsíců, zatímco společnosti Atofina a Ausimont se na porušování podílely od 12. května 1995 do 31. prosince 2000, tedy pět let a sedm měsíců.
To představuje zvýšení základní sazby pokuty pro každou z těchto společností o 55 % [2].
Společnost Foret se podílela na porušování od 29. května 1997 do 13. prosince 1998, čili jeden rok a sedm měsíců.
To představuje zvýšení základní sazby pokuty o 25 %.
Společnost Caffaro se podílela na porušování od 29. května 1997 do 31. prosince 1998, čili jeden rok a sedm měsíců.
Zvýšení základní sazby pokuty v tomto případě představuje 15 %.
2.2.
Přitěžující okolnosti
(23) V době, kdy docházelo k porušení, byly už společnosti Atofina, Degussa, Edison a Solvay adresáty jiných rozhodnutí Komise týkajících se kartelových aktivit [3].
Skutečnost, že se tyto společnosti opakovaně dopustily téhož jednání, ať již v témže průmyslovém odvětví nebo v jiných odvětvích, než v nichž jim předtím byly uloženy pokuty, prokazuje, že dřívější pokuty nepřinutily tyto společnosti, aby změnily své chování.
To podle názoru Komise představuje přitěžující okolnost.
Tato přitěžující okolnost opravňuje zvýšit počáteční výši pokuty, která je ukládána uvedeným společnostem, o 50 %. [4].
2.3.
Polehčující okolnosti
(24) V případě společnosti Caffaro je přiměřené snížit pokutu o 50 % v důsledku její pasivní a nepatrné úlohy při porušování ve srovnání s ostatními členy kartelu.
2.4.
Použití horní hranice 10 % obratu
2 nařízení (ES) č. 1/2003 stanoví, že pokuta uložená každému podniku nesmí překročit 10 % jeho obratu.
Pokud jde o tento 10 % strop, "jestliže několik adresátů tvoří "podnik", který je hospodářským subjektem zodpovědným za pokutované porušování […] v den, kdy je přijato rozhodnutí, […] lze strop vypočíst na základě celkového obratu tohoto podniku, to znamená, všech účastníků jako jednoho celku.
Pokud se však hospodářský subjekt mezitím rozpadne, každý z adresátů rozhodnutí má právo, aby se příslušný strop uplatnil na každého z nich jednotlivě" [5].
(26) Celosvětový obrat společnosti Solexis za rok 2005 dosáhl výše 256190307 EUR.
Pokuta uložená společnosti Solexis nesmí tudíž překročit částku 25,619 milionu EUR.
2.5.
Uplatnění oznámení o shovívavosti z roku 2002
(27) Společnosti Degussa, EKA, Atofina, Solvay, Solexis a Kemira předložily žádosti ve smyslu oznámení o shovívavosti.
Spolupracovaly s Komisí v různých fázích vyšetřování s cílem získat příznivé zacházení stanovené v oznámení o shovívavosti.
2.5.1.
Bod 8 písm. a), osvobození
(28) Společnost Degussa byla prvním evropským výrobcem PV a bělících činidel, který informoval Komisi o existenci kartelu na trhu s PV a na trhu s PS, který je s ním spojený.
Společnost Degussa po dobu celého správního řízení s Komisí neustále a plně spolupracovala a poskytla Komisi veškeré důkazy, které měla k dispozici a které se týkaly údajného porušování, uvedla podrobnosti o setkáních mezi účastníky hospodářské soutěže na trhu s oběma výrobky a umožnila Komisi prokázat existenci kartelu v případě obou výrobků.
Degussa ukončila svou účast na předpokládaném protiprávním jednání nejpozději v okamžiku, kdy byly předloženy důkazy podle oznámení o shovívavosti, a nepodnikla žádné kroky, které by nutily jiné podniky k účasti na tomto protiprávním jednání.
Proto má Degussa nárok na plné osvobození od pokuty, která by jí byla jinak uložena.
2.5.2.
Bod 23 písm. b), první odrážka (snížení o 30-50 %)
(29) Společnost EKA byla druhým podnikem, který se obrátil na Komisi podle oznámení o shovívavosti, a to dne 29. března 2003, a zároveň prvním podnikem, který splnil požadavky bodu 21 tohoto oznámení, jelikož poskytl Komisy důkazy, které představují významnou přidanou hodnotu ve vztahu k důkazům, které již měla Komise v době předložení k dispozici.
(30) Společnost EKA ukončila svou účast na porušování v době, kdy předložila důkazy, a na porušování se nadále nepodílela..
Komise proto uplatní snížení pokuty v rozsahu 30-50 %.
Komise přiznala společnosti EKA snížení pokuty v rozsahu 40 %.
(31) Důkazy předložené společností EKA umožnily Komisi zpětně potvrdit existenci kartelu až do 31. ledna 1994.
Důkazy předložené společností EKA ohledně trvání protiprávního jednání před 14. říjnem 1997 se vztahovaly ke skutečnostem, které Komisi dosud nebyly známy, a měly přímý vztah k době trvání podezřelého kartelu.
V souladu s bodem 23 oznámení o shovívavosti Komise nebude brát zřetel na tyto prvky k účelům stanovení výše pokuty, jež bude uložena společnosti EKA.
2.5.3.
Bod 23 písm. b), druhá odrážka (snížení o 20-30 %)
(32) Společnost Atofina (nyní Arkema) byla prvním podnikem splňujícím požadavky bodu 21 oznámení o shovívavosti, neboť Komisi poskytla důkazy, které v okamžiku předložení představovaly významný přínos v porovnání s důkazy, které již Komise vlastnila, a pokud je Komisi známo, ukončila společnost Atofina definitivně svou účast v protiprávním jednání nejpozději v okamžiku předložení důkazů.
Proto bylo v případě této společnosti podle bodu 23 b) druhého pododstavce oznámení o shovívavosti rozhodnuto o snížení pokuty o 20 – 30 %.
Při posuzování úrovně snížení pokuty v rozsahu 20-30 % Komise bere v úvahu dobu, kdy byly důkazy významné přidané hodnoty předloženy, a míru přínosu, kterou představují.
Komise přiznala společnosti Atofina snížení pokuty v rozsahu 30 % oproti pokutě, která by jinak byla uložena.
2.5.4.
Bod 23 b) třetí odrážka (snížení až o 20 %)
(33) Společnost Solvay byla třetím podnikem, který splnil požadavky bodu 21 oznámení o shovívavosti.
Dne 4. dubna 2003, rovněž krátce poté, co v jejích prostorách proběhla dne 25. března 2003 prohlídka ve smyslu článku 14 nařízení č.
17, předložila společnost Solvay žádost podle oznámení o shovívavosti.
Podání ze dne 4. dubna 2003 splnilo požadavky bodu 21 oznámení o shovívavosti, jelikož společnost Solvay poskytla Komisi důkazy, které představovaly značnou přidanou hodnotu ve vztahu k důkazům, které již Komise měla k dispozici.
Pokud je Komisi známo, společnost Solvay ukončila svou účast na protiprávním jednání nejpozději v době, kdy předložila zmíněné důkazy.
(34) Společnost Solvay tvrdí, že dne 3. dubna ráno telefonicky kontaktovala Komisi, aby ji informovala o svém úmyslu podat žádost ve smyslu oznámení o shovívavosti.
Žádost společnosti Atofina předložená dne 3. dubna 2003 v 15 hodin 50 minut obsahovala třináct dokumentů, k nimž podle společnosti Solvay scházel přepis nebo jiná forma vysvětlení a byly nečitelné a/nebo nesrozumitelné, a proto je Komise nemohla nikterak použít, dokud jí nebylo dne 26. května 2003 poskytnuto společnosti Atofina vysvětlení, k čemuž došlo každopádně teprve poté, co společnost Solvay podala svou žádost o shovívavost.
(35) Společnost Solvay tvrdí, že rozhodujícím prvkem pro určení, zda žádost o shovívavost opravňuje snížení pokuty ve smyslu oznámení o shovívavosti, je objektivní kvalita předložených informací co se týče míry, v níž jsou pro Komisi užitečné.
Společnost Solvay tvrdí, že její žádost o shovívavost byla řádně předložena dne 3. dubna 2003 ráno a představovala značnou přidanou hodnotu v souvislosti s PV a PS.
To zakládá její nárok na maximální snížení (50 %) jakékoli pokuty uložené v souvislosti s oběma uvedenými druhy výrobků.
(36) Komise zastává názor, že žádosti předložené společnostmi EKA a Atofina představovaly značnou přidanou hodnotu v souladu s bodem 21 oznámení o shovívavosti, a to ještě před předložením první žádosti společnosti Solvay, k němuž došlo dne 4. dubna 2003.
Komise proto nepřijala argumentaci společnosti Solvay.
(37) Společnosti Solvay bylo přiznáno snížení pokuty v rozsahu 10 % oproti pokutě, která by jinak byla uložena.
2.5.5.
Další žádosti ve smyslu oznámení o shovívavosti
(38) Společnosti Solvay Solexis a Kemira rovněž podaly žádosti ve smyslu části B oznámení o shovívavosti, ale snížení pokuty jim přiznáno nebylo z důvodu nedostatečné přidané hodnoty obsažené v jejich žádostech.
3. ROZHODNUTÍ
(39) Tyto podniky porušily čl. 81 odst. 1 Smlouvy a článek 53 dohody o EHP tím, že se v uvedeném období podílely na jediném trvajícím protiprávním jednání ohledně peroxidu vodíku a perboritanu sodného na celém území EHP; toto protiprávní jednání spočívalo zejména ve výměně informací o cenách a objemech prodeje mezi účastníky hospodářské soutěže, dohodách o cenách, dohodách o snížení výrobních kapacit v EHP a monitorování protisoutěžních dohod:
(a) Společnost Akzo Nobel NV od 25. února 1994 do 31. prosince 1999;
(b) Společnost Akzo Nobel AB od 31. ledna 1994 do 31. prosince 1999;
(c) Společnost EKA Chemicals AB od 31. ledna 1994 do 31. prosince 1999;
(d) Společnost Degussa AG od 31. ledna 1994 do 31. prosince 2000;
(e) Společnost Edison SpA od 12. května 1995 do 31. prosince 2000;
(f) Společnost EMC Corporation od 29. května 1997 do 13. prosince 1999;
(g) Společnost Foret S.A. od 29. května 1997 do 13. prosince 1999;
(h) Společnost Kemira OYJ od 31. ledna 1994 do 31. prosince 2000;
(i) Společnost L'Air Liquide SA od 12. května 1995 do 31. prosince 1997;
(j) Společnost Chemoxal SA od 12. května 1995 do 31. prosince 1997;
(k) Společnost Snia SpA od 29. května 1997 do 31. prosince 1998;
(l) Společnost Caffaro od 29. května 1997 do 31. prosince 1998;
(m) Společnost Solvay SA/NV od 31. ledna 1994 do 31. prosince 2000;
(n) Společnost Solexis SpA od 12. května 1995 do 31. prosince 2000;
(o) Společnost Total SA od 30. dubna 2000 do 31. prosince 2000;
(p) Společnost Elf Aquitaine SA od 12. května 1995 do 31. prosince 2000;
(q) Společnost Arkema SA od 12. května 1995 do 31. prosince 2000;
(40) Za protiprávní jednání uvedené v předcházejícím odůvodnění byly uloženy tyto pokuty:
(a) Společnosti Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals Holding AB a EKA Chemicals AB společně a nerozdílně: 25,2 milionu EUR.
(b) Společnost Degussa AG: 0 EUR;
(c) Společnost Edison SpA: 58,125 milionu EUR, z toho 25,619 milionu EUR společně a nerozdílně se společností Solvay Solexis SpA;
(d) Společnosti FMC Corporation a FMC Foret S.A., společně a nerozdílně: 25 milionů EUR.
(e) Společnost Kemira OYJ: 33 milionů EUR;
(f) Společnosti L'Air Liquide SA a Chemoxal SA: 0 EUR;
(g) Společnosti Snia SpA a Caffaro Srl, společně a nerozdílně: 1,078 milionu EUR;
(h) Společnost Solvay SA/NV ("Solvay") 167,062 milionu EUR;
(i) Arkema SA: 78,663 milionu EUR, z toho 42 milionů EUR společně a nerozdílně se společností Total SA a 65,1 milionu EUR společně a nerozdílně se společností Elf Aquitaine SA.
(41) Pokud tak výše uvedené podniky již neučinily, bylo jim nařízeno okamžitě ukončit protiprávní jednání, na něž se vztahuje daný článek, neopakovat žádné jednání nebo postupy uvedené v bodě 2 a zdržet se veškerého jednání nebo postupů se stejným nebo rovnocenným cílem či účinkem.
[1] Úř. věst.
C 45, 19.2.2002, s. 3.
[2] Jelikož důkazy předložené společností EKA umožnily Komisi zpětně zjistit existenci kartelu až do 31. ledna 1994 v souladu s bodem 23 oznámení o shovívavosti, tyto prvky nebudou brány na zřetel při vyměřování pokuty, což se odrazí ve zvýšení pokuty tomuto podniku podle doby trvání protiprávního jednání pouze o 20 % namísto 55 %.
[3] Tato rozhodnutí zahrnují: V případě společnosti Degussa: Rozhodnutí Komise ze dne 23. listopadu 1984 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/30,907 – Peroxidové výrobky, Úř. věst. L 35, 7.2.1985, s. 1) a rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1986 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31,149 – Polypropylen, Úř. věst. L 230, 18.08.1986, s. 1). V případě společnosti Edison: Rozhodnutí Komise ze dne 27. července 1994 vztahující se k řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/31865 – PVC II, Úř. věst. L 239, 14.9.1994, s. 14). V případě společnosti Solvay: Rozhodnutí Komise ze dne 23. listopadu 1984 cit. (Peroxidové výrobky), rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1986 cit. (Polypropylen), rozhodnutí Komise ze dne 27. července 1994 cit. (PVC II). V případě společnosti Atofina/Arkema: Rozhodnutí Komise ze dne 23. listopadu 1984 cit. (Peroxidové výrobky), rozhodnutí Komise ze dne 27. července 1994 cit. (PVC II).
[4] Nárůst recidivy se týká pouze společnosti Atofina, nikoli však jejích mateřských společností Elf Aquitaine a Total, neboť tyto společnosti společnost Atofina v době předchozího protiprávního jednání neovládaly.
Koeficient použitý v celkové částce (3) není ve výpočtu zahrnut.
Namísto toho je pro účely výpočtu recidivy použit koeficient (činitel) 1,25, který by byl býval uplatněn v případě, jestliže by byla společnost Atofina bývala jediným adresátem tohoto rozhodnutí (vzhledem k celosvětovému obratu ve výši 5,7 miliardy EUR v roce 2005.
Výměra zvláštní pokuty je tudíž určena společnosti Atofina pouze pro tuto částku.
[5] Viz rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. června 2005 ve spojených věcech T-71/03, T-74/03, T-87/03 a T-91/03 Tokai Carbon Co. Ltd a další v. Komise, dosud nezveřejněno (viz Úř. věst.
C 205, 20.8.2005, s.
18), odstavec 390.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. června 2006
o státní podpoře č. C 8/2005 (ex N 451/2004), kterou chce Německo poskytnout ve prospěch společnosti Nordbrandenburger UmesterungsWerke
(oznámeno pod číslem K(2006) 2088)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2006/904/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 pododst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné k zaujetí stanoviska podle uvedených článků [1],
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 11. října 2004, který byl zaregistrován dne 12. října 2004, sdělilo Německo Komisi svůj záměr provést opatření regionální podpory ve prospěch společnosti NUW Nordbrandenburger Umesterungs-Werke.
Toto opatření bylo zaregistrováno jako ohlášená podpora pod číslem N 451/2004.
Dne 6. listopadu 2004 požádala Komise o informace, načež Německo dne 16. prosince 2004 předložilo další informace.
(2) Dopisem ze dne 16. února 2005 sdělila Komise Německu své rozhodnutí zahájit kvůli této podpoře řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Zúčastněné strany byly vyzvány, aby zaujaly stanovisko k opatření podpory.
(4) Dopisem ze dne 22. března 2005, který byl zaregistrován dne 23. března 2005, reagovalo Německo na zahájení řízení a předalo Komisi rozsáhlé dodatečné informace.
(5) Komise neobdržela žádná stanoviska zúčastněných stran.
(6) Na základě vlastních šetření Komise konstatovala, že informace předložené Německem byly neúplné, a dopisem ze dne 8. listopadu 2005 pak směřovala na Německo další dotazy.
Německo odpovědělo dne 13. ledna 2006 a předložilo další informace.
2. POPIS PODPORY
2.1.
Příjemce a projekt
(7) Příjemcem podpory je společnost NUW Nordbrandenburger UmesterungsWerke GmbH & Co. KG (dále "společnost NUW") se sídlem ve Schwedtu, Braniborsko (Německo), oblast regionální podpory podle čl.
87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
Společnost NUW byla založena dne 4. května 2004. Před provedením plánované investice nebude podnik vykonávat žádné provozní činnosti.
Společnost NUW tudíž neměla v říjnu 2004 ani zaměstnance na plný úvazek ani zaměstnance na částečný úvazek.
(8) Společnost NUW plánuje výstavbu a provoz zařízení na výrobu bionafty s předpokládanou roční kapacitou 130000 tun a se způsobilými investičními náklady ve výši 41,84 mil. EUR.
Bude zásobovat především rafinerii PCK Raffinerie GmbH Schwedt (dále jen "rafinerie PCK"), jejíž zařízení se v současné době připravuje na další zpracování biopaliv.
2.2.
Finanční opatření
(9) Spolková země Braniborsko hodlá poskytnout společnosti NUW podporu ve výši 50 % způsobilých nákladů v celkové částce až do 20,92 mil. EUR v rámci podpůrných programů schválených Komisí.
EUR a investičního příplatku ve výši 6,716 mil. EUR na základě úkolu Společenství "Zlepšování regionální hospodářské struktury" [3] (dále jen "úkol Společenství") a v rámci programu podpory "Investiční" příspěvek na provozní investice v roce 2004 [4].
Německo zajistí, aby nedošlo k překročení horní hranice 50 % výše podpory.
2.3.
Důvody pro zahájení formálního kontrolního postupu
(11) Jelikož podpora vychází ze schválených úprav, omezí Komise své prověřování na otázku, zda příjemce může být klasifikován jako malý a střední podnik a zda má v důsledku toho nárok na dodatečnou přirážku pro malé a střední podniky ve výši 15 %, která je v částce podpory obsažena.
(12) Podle článku 2 přílohy doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003, které se týká definice nejmenších podniků a malých a středních podniků (doporučení o malých a středních podnicích) [5], jsou malé a střední podniky definovány jako podniky, které zaměstnávají méně než 250 osob a dosahují ročního obratu nejvýše 50 mil. EUR nebo jejichž roční bilanční součet činí nejvýše 43 mil. EUR.
(13) Pojem podnik nevyžaduje, aby příjemce byl omezen na samostatný právní subjekt, může se vztahovat také na hospodářskou skupinu podniků, která je rozsáhlejší než jeden jediný malý a střední podnik.
Podniky lze považovat za spojené podniky, jestliže je spojuje jedna fyzická osoba a jestliže působí na stejném trhu nebo na příbuzných trzích.
(14) Spojení mezi společností NUW a dalšími podniky prostřednictvím fyzických osob, zejména členů rodiny Sauterových, může vést ke společným činnostem na stejném trhu nebo na příbuzných trzích.
Spojené podniky jsou při prověřování statutu malého a středního podniku a při stanovení počtu zaměstnanců podniku posuzovány společně.
(15) Pokud jde o vztahy mezi uvedenými podniky, má Komise pochybnosti o tom, že příjemce investiční podpory skutečně potřebuje výhody, které by pro společnost NUW vyplývaly z nejrůznějších úprav a opatření ve prospěch malého a středního podniku, a zda společnost NUW přichází v úvahu pro ohlášenou přirážku pro malé a střední podniky.
Komise rovněž vyjádřila pochybnosti o tom, že příjemce odpovídá definici malého a středního podniku ve smyslu doporučení o malých a středních podnicích.
3. Stanoviska zúčastněných stran
(16) Komise neobdržela žádná stanoviska od zúčastněných stran.
4. STANOVISKO NĚMECKA
Kritérium nezávislosti
(17) Německo prohlašuje, že společnost NUW Verwaltung GmbH se finančně nepodílí na příjemci, společnosti NUW.
Její jediný účel podnikání je převzetí vedení podniku a ručení za závazky společnosti NUW.
Také ostatní komplementární společnosti ("Verwaltung GmbH") ručí pouze za své společnosti s ručením omezeným a nemají žádnou další obchodní činnost.
(18) I když se Daniela Sauterová podílí na společnosti NUW 74 %, nečiní její podíly na NBE Nordbrandenburger BioEnergie GmbH & Co. KG, MBE Mitteldeutsche BioEnergie GmbH & Co.
KG a SBE Swiss BioEnergy AG více než 50 %. Německo uvádí, že společnost NUW není spojena s jinými podniky.
(19) Pokud jde o partnerské podniky, vlastní Daniela Sauterová podle údajů Německa podíl ve výši 50 % v NBE a ve výši 38 % v MBE; v SBE vlastní podíl ve výši 20 %.
V důsledku toho by měly pro hodnocení velikosti příjemce význam pouze podíly na NBE a MBE.
(20) Vzhledem ke skupině fyzických osob, která možná jedná společně, Německo sdělilo Komisi, že Daniela Sauterová a dr. Georg Pollert, jako hlavní komanditisté společnosti NUW, vystupují společně pouze za tento podnik, nikoli však za jiné podniky.
Jejich společný zájem se výlučně omezuje na NUW; mimo společenskou smlouvu neexistují žádná další ujednání.
(21) Německo zdůrazňuje, že u podílů sourozenců, rodičů a švagrové neexistuje žádná jednotná struktura podílů, která by nasvědčovala stejnému zájmu.
Nehledě na stupeň příbuznosti neexistují mezi těmito osobami žádné právní nebo hospodářské vztahy.
Mimo společenskou smlouvu neexistují žádná další ujednání.
Relevantní trhy
(22) Podle údajů Německa působí společnosti NUW a MUW Mitteldeutsche UmesterungsWerke GmbH & Co. Kg na stejném trhu, avšak pro různé zákazníky.
Podniky jsou spolu v určitém vztahu přes osobu dr. Pollerta, který je vzhledem k jeho slabé intenzitě bezvýznamný.
(23) Podle údajů Německa vyrábí společnost NUW bionaftu, zatímco NBE a MBE působí na trhu s bioetanolem.
I když všechny tři podniky počítají mezi své zákazníky velké ropné společnosti, používají zcela odlišné suroviny a výrobní postupy.
Vedení společnosti, finanční kritéria a kritéria zaměstnanosti
(24) Od konce roku 2004 již není pan Heidenreich jednatelem společnosti NBE Verwaltung GmbH.
Podle údajů Německa jsou všechny ostatní podniky, jichž se to týká, vedeny různými osobami, takže neexistuje žádné spojení mezi vedením jednotlivých podniků.
(25) Vycházejíc z předpokladu, že společnosti NUW, MBE a NBE jsou partnerskými podniky a že neexistují žádné spojené podniky, spočítalo Německo finanční údaje a údaje o zaměstnanosti.
Německo došlo k závěru, že tato skupina v žádném z kritérií pro malé a střední podniky nedosahuje příslušných prahových hodnot.
Generální dodavatel SBE Swiss Bio Energy AG
(26) Společnost NUW pověřila SBE výstavbou zařízení na výrobu bionafty.
Účelem podnikání SBE je výstavba a provoz chemických zařízení na výrobu bionafty v celé Evropě a obchodování s biogenními pohonnými hmotami.
I když bude SBE financovat část investic, Německo ujišťuje, že mezi oběma podniky neexistují žádné další závislosti.
Aby se zabránilo závislosti společnosti NUW na SBE, může společnost NUW sama stanovit časový okamžik splacení půjčky.
(27) SBE bude kromě toho od roku 2004 průběžně financovat přímý investiční příspěvek.
Německo zdůrazňuje, že smlouva mezi SBE a společností NUW je formulována tak, že SBE nemůže nijak ovlivňovat obchodní rozhodnutí společnosti NUW.
Sauter Verpachtung GmbH
(28) Podle údajů Německa má prodej pohonných hmot, který činí pouze 1 % obratu podniku, jen nepatrný význam.
Sauter Verpachtung GmbH nemá podle těchto údajů žádné aktivity v oblasti zpracování bionafty nebo bioetanolu nebo obchodování s těmito výrobky, které by stály za zmínku.
(29) Tento podnik však byl hlavním dodavatelem při výstavbě zařízení na výrobu bioetanolu NBE.
(30) Sauter Verpachtung nemá ani přímé právní ani hospodářské vztahy ke společnosti NUW.
Závěry Německa
(31) Jelikož vztahy mezi NBE a MBE probíhají pouze přes osobu Daniely Sauterové a jelikož neexistují žádné další relevantní vztahy s jinými podniky, vyvozuje z toho Německo, že společnost NUW je nutno zařadit jako malý a střední podnik.
Komanditisté společnosti NUW nejsou skupina společně jednajících fyzických osob.
Podle názoru spolkové země Braniborsko nestačí rodinné svazky k tomu, aby se dalo usuzovat na společný zájem ve smyslu definice malých a středních podniků.
5. DODATEČNÉ INFORMACE PŘEDANÉ NĚMECKEM
(32) V průběhu svého vlastního šetření našla Komise důkazy o tom, že se další podniky, o kterých Německo Komisi neinformovalo, rovněž nacházely ve vlastnictví členů rodiny Sauterových.
Na příslušné dotazy Komise ze dne 8. listopadu 2005 předalo Německo dne 13. ledna 2006 dodatečné informace.
Podíly a vlastnické vztahy
(33) Vedle různých realitních společností a společností na využití větrné energie (k tomu nebyly uvedeny žádné další údaje) mají členové rodiny Sauterovy majoritní podíly na 16 podnicích.
Daniela Sauterová má se 74 % majoritu ve společnosti NUW, pro kterou byla oznámena přirážka pro malé a střední podniky; Daniela Sauterová je sestrou Bernda a Clause Sauterových.
Alois a Albertina Sauterovi jsou rodiče Daniely, Bernda a Clause Sauterových.
Marion Sauterová je manželkou Clause Sautera.
Vedle toho vlastní Georg Pollert, který není v žádném příbuzenském vztahu s rodinou Sauterových, 24 % podíl ve společnosti NUW.
(34) S výjimkou NUW Nordbrandenburger Umesterungswerke Verwaltung GmbH [6] (Daniela Sauterová: 50 %) kontroluje rodina Sauterových všechny podniky rodiny Sauterových majoritními podíly:
SBE Swiss BioEnergy AG (100 %), Sauter Verpachtung GmbH (100 %), Alois Sauter Landesprodukten-Großhandlung GmbH & Co. KG (100 %), Sauter GmbH (100 %), Compos Entsorgung GmbH (100 %), MUW Mitteldeutsche UmesterungsWerke GmbH & Co. KG (66 %), MUW Mitteldeutsche UmesterungsWerke Verwaltungs GmbH (66 %), AIIEN GmbH (100 %), Autokontor Bayern GmbH (66 %), Autokontor Vertriebs GmbH (60 %), MBE Mitteldeutsche BioEnergie GmbH & Co. KG (100 %), MBE Mitteldeutsche BioEnergie Verwaltung GmbH (100 %), NBE Nordbrandenburger BioEnergie GmbH & Co. KG (100 %), NBE Nordbrandenburger BioEnergie Verwaltung GmbH (100 %) a NUW (74 %).
(35) Účelem podnikání NUW Nordbrandenburger Umesterungswerke Verwaltung GmbH, MUW Mitteldeutsche UmesterungsWerke Verwaltung GmbH, Mitteldeutsche BioEnergie Verwaltung GmbH a NBE Nordbrandenburger BioEnergie Verwaltung GmbH je obchodní vedení a zastupování jiných podniků.
Obchodní vztahy
(36) Podle údajů Německa se pojem "Sauter-Gruppe" (Sauterova skupina) na veřejnosti používá pouze v souvislosti se společnostmi Alois Sauter Landesproduktengroßhandlung, Sauter Verpachtung a Compos Entsorgung, které úzce spolupracují v oblastech likvidace odpadů a dopravy.
Na vozidlech společností Sauter Verpachtung a Alois Sauter Landesproduktengroßhandlung se propaguje bionafta.
Německo není schopno vysvětlit, proč úvěrové ústavy jako NordLB používají pro více podniků rodiny Sauterových pojem "Gruppe"(skupina).
(37) Podniky udržují četné obchodní styky, které podle údajů Německa nelze jednotlivě uvést:
(a) SBE Swiss BioEnergy AG bude jako generální dodavatel budovat pro navrženého příjemce, společnost NUW, zařízení na výrobu bionafty.
Kromě toho bude tuto investici z části financovat a průběžně financovat investiční příspěvek.
Společnost Sauter Verpachtung GmbH se v minulosti podílela jako generální dodavatel na budování zařízení na výrobu bioetanolu společnosti MBE GmbH a NBE GmbH stejně jako zařízení na výrobu bionafty společnosti MUW.
Kromě toho vybudovala různé větrné elektrárny pro společnosti MUW a MBE.
U svých podnikových čerpacích stanic tankují vozidla společností MBE a Autokontor Bayern.
(b) Compos Entsorgung GmbH používá pro likvidaci kalů z čističek většinou vozidla společností Alois Sauter Landesproduktengrosshandlung GmbH a Sauter Verpachtung GmbH.
Sauter Verpachtung sdílí správní budovu společně s podniky Compos Entsorgung GmbH a Autokontor Bayern GmbH.
(c) K zákazníkům společnosti MUW patří Alois Sauter Landesproduktengroßhandlung, Autokontor Bayern, Sauter Verpachtung a MBE.
SBE dodává společnosti MUW surový olej a rafinát pro další zpracování na bionaftu.
(d) Alois Sauter Landesproduktengroßhandlung pronajímá budovy a plochy společnosti Autokontor Bayern a opravuje a udržuje vozidla společností Sauter Verpachtung, Autokontor Bayern, MBE a MUW.
Tato firma provozuje podnikovou čerpací stanici pro společnosti MUW, MBE, Sauter Verpachtung a Autokontor Bayern.
(e) Po určitou dobu sdílely firmy MBE a Sauter Verpachtung společnou správní budovu.
MBE poskytuje dopravní služby firmám Sauter Verpachtung a Autokontor Bayern.
(f) SBE spolupracuje se společnostmi MUW, NUW, MBE NBE a Autokontor Bayern.
Vztahy v oblastech vedení společnosti a personálu
(38) Jednatel společnosti NUW, pan Niesmann, byl dříve podnikovým vedoucím u MUW.
Do roku 2004 pracoval jednatel společnosti MBE, dr. Klotz, jako prokurista u firmy Sauter Verpachtung.
(39) Majoritní vlastník podporovaného podniku, Daniela Sauterová, je jednatelkou firmy NBE.
(40) Pan Johne je prokuristou u firmy SBE a do prosince 2004 byl zaměstnán u společnosti MUW.
Pan Heidenreich byl jednatelem u společnosti NBE, a poté převzal tutéž funkci u společnosti NUW.
(41) V jednotlivých případech přecházeli pracovníci z jednoho podniku rodiny Sauterových do jiného.
Dodavatelé a zákazníci rodiny Sauterových
(42) Podniky Bunge Deutschland GmbH a Cargill zásobují společnosti MUW a NUW rostlinným olejem.
SBE je zákazníkem společností NUW, MUW, MBE a NBE.
6. POSOUZENÍ STATUTU MALÉHO A STŘEDNÍHO PODNIKU
Kritéria pro přirážku pro malé a střední podniky
(43) V příloze doporučení o malých a středních podnicích jsou malé a střední podniky definovány jako podniky, které zaměstnávají méně než 250 osob, dosahují ročního obratu nejvýše 50 mil. EUR nebo jejichž roční bilanční suma nepřesáhne 43 mil. EUR.
87 odst. 1 Smlouvy o ES je pojem podnik použit pro definici příjemce podpory.
Jak potvrdil Soudní dvůr Evropských společenství [7], neomezuje se tento pojem pouze na jeden jediný právní subjekt, nýbrž může zahrnovat celou skupinu podniků.
(45) Podle platného rozhodnutí soudu může Komise nejprve přezkoumat, zda určitý podnik patří k určité skupině, která má být považována za hospodářskou jednotku, a teprve potom zjišťovat, zda příslušná skupina splňuje kritéria doporučení o malých a středních podnicích.
Jestliže právně vzájemně oddělené fyzické nebo právnické osoby tvoří hospodářskou jednotku, je nutno s nimi pro účely práva hospodářské soutěže zacházet jako s jedním jediným podnikem.
Kromě toho musí být zaručeno, že jsou vyloučeny právní organizační formy, jejichž prostřednictvím malé a střední podniky vytvářejí hospodářskou skupinu, jejíž síla zdaleka přesahuje sílu běžného malého a středního podniku, a že definice malých a středních podniků není obcházena čistě formálními aspekty.
Soud prvního stupně Evropských společenství výslovně stanovil, že je zcela v pravomoci Komise, aby konstatovala, zda společnosti patřící k určitému koncernu lze považovat za jednu hospodářskou jednotku [8].
(46) Doporučení o malých a středních podnicích přijímá tento postoj. V čl.
3 odst. 3 jeho přílohy se stanoví, že podniky, které prostřednictvím fyzických osob nebo skupiny společně jednajících osob vykonávají dominantní vliv nad jinými podniky, jsou považovány za spojené podniky, jestliže tyto podniky zcela nebo částečně působí na tomtéž trhu nebo na sousedních trzích.
Za sousední trh se považuje trh pro produkt nebo službu, který bezprostředně předchází příslušnému trhu nebo na něho navazuje.
(47) V rozsudku Soudního dvora ve věci Itálie/Komise [9] je přesně řečeno, jak může Komise při kontrole přípustnosti příplatku pro malé a střední podniky rozhodnout: "Jestliže tedy podnik ve skutečnosti netrpí potížemi typickými pro malé a střední podniky, může Komise tuto zvýšenou podporu zamítnout.
Povolení zvýšené podpory pro podniky, které i když splňují formální kritéria definice malých a středních podniků, netrpí potížemi typickými pro malé a střední podniky, by totiž porušovalo článek 87 Smlouvy o ES, jelikož takováto zvýšená podpora pravděpodobně ještě více naruší hospodářskou soutěž a tak změní obchodní podmínky způsobem, který odporuje společnému zájmu ve smyslu čl. 87 odst.
(48) Komise považuje za nutné zkoumat faktory jako struktura podílů, identita jednatelů, stupeň hospodářského propojení a všechny ostatní vztahy příslušných podniků, aby mohla stanovit nutnost zvýšené intenzity podpory přijímajícího podniku.
Na základě zmíněných principů Komise stanoví, zda společnost NUW splňuje kritéria definice malého a středního podniku a zda by mohla splňovat podmínky pro zvýšení intenzity podpory.
Vztahy mezi podniky rodiny Sauterových
(49) Struktura vlastnictví je hlavním kritériem pro analýzu práva kontroly v podniku.
Umožňuje prokázat propojení mezi jednotlivými podniky a vyvozovat závěry o hospodářských jednotkách.
(50) S výjimkou společnosti NUW Nordbrandenburger Umesterungswerke Verwaltung GmbH (žádný obrat, žádní zaměstnanci, bilanční částka 32000 EUR), v níž má Daniela Sauterová 50 % podíl, kontroluje rodina Sauterových 15 podniků díky majoritním podílům (srovnej marginální číslo 34 a přílohu).
(51) Pokud se jedná o propojení mezi fyzickými osobami, které kontrolují jednotlivé podniky, zdají se být rodinné vztahy zvlášť úzké, jelikož podíly vlastní pouze šest osob.
(52) Daniela Sauterová vlastní většinu ve společnosti NUW (74 %), pro niž byl oznámen příplatek pro malé a střední podniky; je sestra Bernda a Clause Sauterových.
Alois a Albertina Sauterovi jsou rodiče Daniely, Bernda a Clause Sauterových.
Marion Sauterová je manželkou Clause Sautera.
Daniela, Bernd, Claus, Alois a Albertina tudíž patří k tradiční "nejužší rodině" a Marion Sauterová je švagrová.
Zdá se, že rodinné vztahy omezené pouze na šest fyzických osob se vyznačují zvláště vysokou kvalitou a intenzitou.
(53) Obchodní vztahy, jako například spojení na úrovni vedení podniku, překrývání ve vztazích k dodavatelům a k zákazníkům, společné používání logistiky (například dopravní prostředky, budovy a kancelářské prostory), se v tomto případě rovněž považují za kritéria pro spojení mezi podniky.
Na základě těchto indikátorů lze prověřit, zda spojení přes fyzické osoby není jen neformální, nýbrž také formálně vede ke spojením u jednotlivých obchodních oblastí a obchodních činností.
(54) Podle údajů Německa udržují podniky tak hojné obchodní styky, že je nemožné je všechny rozepsat.
SBE Swiss BioEnergy AG a Sauter Verpachtung fungují jako generální dodavatelé pro výstavbu zařízení na výrobu bioetanolu a bionafty, která jsou provozována podniky ve vlastnictví rodiny.
Spolupráce mezi podniky kontrolovanými rodinou Sauterových zejména v oblasti dopravy, vedení podniku, personálu a zákazníků ukazuje, že činnosti jednotlivých podniků jsou vzájemně koordinovány a že je zde trvalá snaha o cílevědomé společné jednání.
(55) Tři jednoduché příklady, které Německo uvedlo za četné společné činnosti a spolupráci, objasňují spojení mezi jednotlivými podniky rodiny Sauterových: Na vozidlech firmy Sauter Verpachtung GmbH a Alois Sauter Landesproduktengroßhandlung GmbH & Co. KG se propaguje bionafta.
Firma Alois Sauter Landesproduktengroßhandlung GmbH & Co. KG kromě toho vlastní vrtulník, který používají všichni členové rodiny v rámci své obchodní činnosti.
Tentýž podnik provádí údržbu a opravy vozidel firem Sauter Verpachtung GmbH, Autokontor Bayern GmbH, MBE a MUW.
(56) Vedle těchto obchodních styků se ukazují úzká spojení mezi členy rodiny Sauterových také v četných realitních společnostech a společnostech na využití větrné energie.
(57) Proto Komise zastává názor, že skupinu podniků je nutno považovat za jednotku také z hospodářského hlediska.
Především na základě spojení fyzických osob – rodiny Sauterových – ale také na základě jejich obchodních styků a organizačních vazeb může rodina Sauterových bez problémů koordinovat nejen svoji obchodní činnost, nýbrž také svůj strategický rozvoj jako skupina.
Vazby mezi podniky nejsou nové, nýbrž se zdá, že jsou založeny na společné historii a na plánovaném společném rozvoji.
(58) Na internetu se podniky Landesprodukten-Großhandlung GmbH, Sauter GmbH, Compos Entsorgung GmbH, MUW GmbH, AIIEN GmbH, Autokontor Bayern GmbH a Biodiesel Production S.A na adrese http://www.sauter-logistik.de/Sauter_Gruppe.htm samy prezentují jako Sauter-Gruppe (skupina Sauter), což také poukazuje na společné hospodářské jednání.
(59) Kromě toho označují banky jako NordLB několik podniků kontrolovaných rodinou Sauterových jako "Sauter-Gruppe" (skupina Sauter).
Vystupování podniků rodiny Sauterových jako skupiny potvrzuje analýza banky.
Německo nebylo schopno vysvětlit, proč banky na tyto sporné podniky odkazují tímto způsobem.
(60) Konkrétní obchodní styky mezi společností NUW a SBE Swiss BioEnergy AG zdůrazňují rozsáhlé propojení společnosti NUW se sítí podniků ve vlastnictví rodiny Sauterových.
Jak již bylo uvedeno, bude firma SBE Swiss BioEnergy AG stavět jako generální dodavatel pro navrženého příjemce, společnost NUW, zařízení na výrobu bionafty.
Kromě toho bude firma SBE investici z části financovat a průběžně financovat investiční příspěvek.
(61) Z informací předaných Německem (srovnej odstavce 4 a 5) Komise vyvodila závěr, že podniky, v nichž členové rodiny Sauterových vlastní sami nebo společně majoritu, patří k jediné hospodářské jednotce. Je zřejmé, že členové rodiny tvoří společně jednající skupinu osob ve smyslu čl.
3 odst. 3 přílohy doporučení o malých a středních podnicích a ve své obchodní činnosti jednají společně.
(62) Různé podniky vyvíjejí rozsáhlou činnost na stejných nebo sousedních trzích.
V této souvislosti nutno zdůraznit, že společnosti NUW, MUW, MBE a NBE dodávají své výrobky firmě SBE Swiss BioEnergy AG a že tři podniky skupiny (společnosti NUW, NBE a MBE) prodávají svou produkci velkým ropným koncernům.
Na druhé straně nakupuje jak společnost NUW, tak také MUW svůj rostlinný olej, který je nejdůležitějším výchozím polotovarem, od firem Bunge Deutschland GmbH a Cargill GmbH.
Rovněž se zdá být důležité, že firma SBE Swiss BioEnergy AG buduje, ale také provozuje chemická zařízení na výrobu biopaliv – takováto výrobní zařízení jsou provozována různými podniky ve vlastnictví rodiny Sauterových – a že firma SBE Swiss BioEnergy AG také obchoduje s biopalivy.
Firmy Sauter Verpachtung GmbH, Alois Sauter Landesproduktenhandlung a Autokontor Bayern jsou zjevně aktivní v oblasti dopravních služeb, které mohou veškeré podniky skupiny ve větším rozsahu potřebovat a využívat v případě, že je to nutné.
Koneckonců jsou jak bionafta, tak také bioetanol pohonné hmoty pro vozidla.
S ohledem na analýzu sousedních trhů je nepodstatné, že bionaftu používají přímo nákladní automobily, zatímco bioetanol se mísí s minerálními oleji a používají ho osobní automobily.
Oba produkty se prodávají přes podobné, nebo dokonce tytéž obchodní a odbytové kanály a nakonec je spotřebovávají vozidla pro dopravní služby.
Z těchto důvodů je nutno při prověřování statutu malého a středního podniku společnosti NUW sloučit počet zaměstnanců a finanční data podniků.
Referenční rok
(63) Podle doporučení Komise o malých a středních podnicích je při prověřování otázky, zda se v případě přijímajícího podniku jedná o malý nebo střední podnik, nutno vzít jako referenční rok ten rok, na který se vztahuje poslední roční závěrka.
Podnik, který překročí prahové hodnoty pro počet zaměstnanců nebo finanční prahové hodnoty, ztratí statut malého a středního podniku pouze tehdy, jestliže se to opakuje i ve dvou po sobě následujících hospodářských letech.
U nově založeného podniku, který ještě nemůže předložit závěrku za úplné účetní období, se příslušné hodnoty v běžném hospodářském roce odhadují v dobré víře.
(64) Nezávisle na letech, která jsou brána v úvahu (2002, 2003, 2004 a 2005), skupina Sauter průběžně překračovala prahové hodnoty pro roční obrat a pro roční bilanční sumu.
V letech 2004 a 2005 byly překročeny veškeré prahové hodnoty včetně počtu pracovníků.
Údaje o zaměstnanosti a finanční data skupiny Sauter
(65) Z informací předložených Německem vyplývají pro podniky, které se nacházejí v majoritním vlastnictví rodiny Sauterových (bez NUW Verwaltung GmbH), pro léta 2002, 2003, 2004 a 2005 následující údaje o zaměstnanosti a finanční data:
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_
Zaměstnanci _BAR_ 122 _BAR_ 164 _BAR_ 332 _BAR_ 412 _BAR_
Roční obrat v eurech _BAR_ 79819124 _BAR_ 107082928 _BAR_ 296332725 _BAR_ 421855238 _BAR_
Roční bilanční suma v eurech _BAR_ 135966984 _BAR_ 327657218 _BAR_ 331071069 _BAR_ 404652910 _BAR_
Přesnější údaje o stavu zaměstnanců a o finančních datech jednotlivých podniků obsahuje příloha.
(66) V příloze doporučení Komise o malých a středních podnicích jsou malé a střední podniky definovány jako podniky, které zaměstnávají méně než 250 osob a které buď dosahují ročního obratu nejvýše 50 mil. EUR nebo jejichž roční bilanční suma nepřesáhne 43 mil.
EUR. Zatímco skupina Sauter překračuje v letech 2002 a 2003 prahové hodnoty ročního obratu a roční bilanční sumy, v letech 2004 a 2005 překračuje dokonce všechna tři kritéria.
Společnost NUW jako podnik této skupiny tudíž nemůže být považována za malý a střední podnik a v důsledku toho nemá nárok na příplatek pro malé a střední podniky.
(67) Vzhledem ke struktuře skupiny Sauter, ke vztahům mezi společníky jednotlivých podniků a vzhledem k hospodářským propojením mezi jednotlivými společnostmi skupiny se kromě toho zdá, že ani skupina jako celek, ani společnost NUW jako člen této skupiny nejsou konfrontovány s typickými potížemi malého a středního podniku: s ohledem na obrat a na roční bilanční sumu skupiny je nutno vycházet z toho, že společnost NUW má neomezený přístup k finančním trhům a plánovanou investici může financovat za podobných podmínek jako každý velký podnik.
(68) Přinejmenším k zákazníkům společností NUW, NBE a MBE patří velké petrochemické podniky.
Proto jsou členové skupiny Sauter schopni dodávat za hranice regionálního nebo německého trhu.
Zejména prostřednictvím SBE Swiss BioEnergy AG mají rovněž přístup k potřebné technologii.
Jelikož jsou různí členové skupiny aktivní na různých úrovních výrobního a odbytového řetězce, je skupina Sauter schopna jednat jako integrovaná skupina – a nikoli jako typický malý a střední podnik.
Komise dospěla k závěru, že společnost NUW a skupina Sauter netvoří malý a střední podnik ve smyslu definice doporučení o malých a středních podnicích, a že tudíž netrpí typickými nevýhodami malých a středních podniků.
Nejsou tudíž oprávněni získat bonus pro malý a střední podnik.
7. ZÁVĚR
(69) S ohledem na všechna fakta, která byla Komisi sdělena, došla Komise k závěru, že státní podpora, kterou Německo hodlá poskytnout společnosti NUW formou příplatku pro malý a střední podnik, by měla být ohodnocena jako neslučitelná se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpora, kterou chce Německo poskytnout ve prospěch společnosti NUW Nordbrandenburger UmesterungsWerke GmbH & Co. KG formou příplatku pro malé a střední podniky, je neslučitelná se společným trhem.
Z tohoto důvodu nesmí být tato podpora poskytnuta.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. listopadu 2006
o postoji, který se má zaujmout jménem Společenství ve Výboru pro potravinovou pomoc, pokud jde o prodloužení Úmluvy o potravinové pomoci z roku 1999
(2006/906/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 181 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluva o potravinové pomoci z roku 1999 (dále jen "úmluva") byla uzavřena ze strany Společenství rozhodnutím 2000/421/ES [1] a prodloužena rozhodnutími Výboru pro potravinovou pomoc v červnu 2002, v červnu 2003 a v červnu 2005, aby zůstala v platnosti do 30. června 2007.
(2) Další prodloužení této úmluvy o jeden rok je v zájmu Společenství i jeho členských států. Podle čl.
XXV písm. b) úmluvy je uvedené prodloužení podmíněno tím, že pro stejné období zůstane v platnosti Úmluva o obchodu s obilovinami z roku 1995.
Komise, která zastupuje Společenství ve Výboru pro potravinovou pomoc, by proto měla být zmocněna rozhodnutím Rady hlasovat pro takové prodloužení,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Stanovisko Evropského společenství v rámci Výboru pro potravinovou pomoc je hlasovat pro prodloužení Úmluvy o potravinové pomoci z roku 1999 o další jednoroční období pod podmínkou, že pro stejné období zůstane v platnosti Úmluva o obchodu s obilovinami z roku 1995.
Komise se zmocňuje vyjádřit tento postoj ve Výboru pro potravinovou pomoc.
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. listopadu 2006
o jmenování španělského člena Výboru regionů
(2006/907/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh španělské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. ledna 2006 přijala Rada rozhodnutí 2006/116/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2006 do 25. ledna 2010 [1].
(2) Po uplynutí funkčního období pana Joana CLOSE i MATHEU se uvolnilo místo člena Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členem Výboru regionů je jako nástupce pana Joana CLOSE i MATHEU na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2010, jmenován pan Jordi HEREU i BOHER, starosta Barcelony.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. prosince 2006
o první splátce třetího příspěvku Společenství do Evropské banky pro obnovu o rozvoj ve prospěch Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu
(2006/908/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 203 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství v rámci své jasné politiky podporovat Ukrajinu v jejím úsilí zmírnit následky jaderné havárie, ke které došlo dne 26. dubna 1986 v černobylské jaderné elektrárně, již poskytlo finanční prostředky do Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu, který zřídila Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBDR), ve výši 90,5 milionů EUR v letech 1999–2000 podle rozhodnutí Rady 98/381/ES, Euratom [2] a a dále ve výši 100 milionů EUR v letech 2001–2005 podle rozhodnutí Rady 2001/824/ES, Euratom [3].
(2) EBRD, správce Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu, potvrdila před shromážděním dárců fondu, že není dostatek finančních prostředků, což v hrubém vyjádření představuje schodek ve výši 250 milionů EUR, a že neexistují nepřidělené finanční prostředky v takové výši, která by umožnila uzavřít smlouvu na vybudování nového ochranného pláště.
Aby se předešlo dalšímu zpoždění projektu, je třeba, aby dárci v roce 2005 učinili nové závazky.
(3) Bývalí členové G7 a Společenství, kteří poskytli do Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu většinu příspěvků, se shodli na zásadě přispívat do fondu podle historického břemene sdílení nákladů mezi dárci.
(4) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 99/2000 ze dne 29. prosince 1999 o poskytnutí pomoci partnerským státům ve východní Evropě a střední Asii [4] uvádí jako prioritu v oblasti jaderné bezpečnosti přispívání "k příslušným mezinárodním iniciativám, jako je například iniciativa G7/EU o uzavření elektrárny v Černobylu".
(5) Komise ve svém sdělení Evropskému parlamentu a Radě ze dne 6. září 2000 navrhla, aby finanční podpora Společenství týkající se jaderné bezpečnosti v nových nezávislých státech a zemích střední a východní Evropy [5] byla od roku 2001 čerpána z jediné rozpočtové linie určené pro finanční pomoc na jadernou bezpečnost v nových nezávislých státech.
(6) Pravidla EBRD týkající se zadávání veřejných zakázek se uplatňují na granty poskytované z prostředků Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu v tom smyslu, že zadávání veřejných zakázek by se mělo v podstatě týkat jen zboží vyrobeného v dárcovských zemích nebo v zemích, které se účastní operací EBRD, nebo na služby z těchto zemí poskytnuté.
Tato pravidla neodpovídají pravidlům používaným pro operace přímo financované z programu TACIS, které se následně nemohou použít na příspěvky, na něž se vztahuje toto rozhodnutí.
(7) Je však vhodné zajistit, aby s ohledem na opatření týkající se zadávání veřejných zakázek, která byla financována podle pravidel Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu, nedocházelo k diskriminaci mezi jednotlivými členskými státy a nebyl brán ohled na to, zda tyto státy s EBRD uzavřely individuální dohodu o poskytnutí příspěvku či nikoli.
(8) Je rovněž vhodné, aby zadávání veřejných zakázek třetím zemím, které nejsou partnerskými zeměmi programu TACIS, bylo schvalováno případ od případu v zájmu projektů týkajících se plánu na rekonstrukci krytu černobylského reaktoru.
(9) Smlouvy neobsahují žádná jiná pověření k přijetí tohoto rozhodnutí než pověření uvedená v článku 308 Smlouvy a v článku 203 Smlouvy o Euratomu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Společenství poskytne v roce 2006 Evropské bance pro obnovu a rozvoj (dále jen "EBRD") do Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu příspěvek ve výši 14,4 milionu EUR.
Rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
Příspěvek je financován z dostupných ročních rozpočtových položek.
Článek 2
1. Komise poskytne příspěvek do Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu podle nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6] a zohlední především zásady řádného a účinného řízení.
Komise předá Účetnímu dvoru všechny relevantní informace a vyžádá si od EBRD všechny doplňující informace, které může Účetní dvůr požadovat, pokud jde o aspekty fungování Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu související s příspěvkem Společenství.
2. Komise zajistí, aby při zadávání veřejných zakázek souvisejících s granty poskytovanými ze zdrojů Fondu pro kryt reaktoru v Černobylu nedocházelo k diskriminaci mezi členskými státy.
Komise může případ od případu schválit zadávání veřejných zakázek třetím zemím, které nejsou partnerskými zeměmi programu TACIS, v zájmu projektů týkajících se plánu na rekonstrukci krytu černobylského reaktoru.
Článek 3
Podle článku II bodu 2.02 pravidel Fondu pro kryt reaktoru
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. prosince 2006
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o úpravě obchodních preferencí pro sýr na základě článku 19 Dohody o Evropském hospodářském prostoru
(Text s významem pro EHP)
(2006/909/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 19 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru uvádí, že smluvní strany posoudí všechny obtíže, které mohou vzniknout při obchodování se zemědělskými produkty, a usilují o nalezení vhodných řešení.
(2) Norské království a Evropské společenství uskutečnily na základě výše uvedeného čl. 19 odst. 1 dvoustranné konzultace, které úspěšně skončily dne 7. června 2006 a dospěly k dohodě.
(3) Je třeba schválit dotyčnou dohodu ve formě výměny dopisů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o úpravě obchodních preferencí pro sýr na základě článku 19 Dohody o Evropském hospodářském prostoru se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 4. prosince 2006
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, kterou se obnovuje program spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání a odborného vzdělávání a přípravy
(2006/910/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 149 a 150 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím ze dne 24. října 2005 zmocnila Rada Komisi ke sjednání dohody se Spojenými státy americkými, kterou se obnovuje program spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání a odborného vzdělávání.
(2) Komise sjednala jménem Společenství dohodu se Spojenými státy americkými v souladu se směrnicemi uvedenými v příloze uvedeného rozhodnutí.
(3) Společenství a Spojené státy americké očekávají, že jim tato spolupráce, která musí na straně Společenství doplňovat dvoustranné programy mezi členskými státy a Spojenými státy americkými a musí poskytovat evropskou přidanou hodnotu, přinese oboustranný prospěch.
(4) Dohoda byla jménem Společenství podepsána dne 21. června 2006 s výhradou jejího pozdějšího uzavření.
(5) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Dohoda mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, kterou se obnovuje program spolupráce v oblasti vysokoškolského vzdělávání a odborného vzdělávání a přípravy se schvaluje jménem Společenství.
2. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Delegace Evropského společenství ve smíšeném výboru uvedeném v článku 6 dohody se skládá ze zástupce Komise, kterému je nápomocen zástupce z každého členského státu.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou učinit oznámení stanovené v čl. 12 odst. 1 dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. prosince 2006,
kterým se mění směrnice Rady 64/432/EHS, 90/539/EHS, 92/35/EHS, 92/119/EHS, 93/53/EHS, 95/70/ES, 2000/75/ES, 2001/89/ES, 2002/60/ES a rozhodnutí 2001/618/ES, pokud jde o seznamy národních referenčních laboratoří a státních ústavů
(oznámeno pod číslem K(2006) 5856)
(Text s významem pro EHP)
(2006/911/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na článek 8, čl. 9 odst. 2, čl. 10 odst. 2 a druhý pododstavec čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/539/EHS ze dne 15. října 1990 o veterinárních podmínkách pro obchod s drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství a jejich dovoz ze třetích zemí [2], a zejména na článek 34 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/35/EHS ze dne 29. dubna 1992, kterou se stanoví pravidla a opatření pro tlumení moru koní [3], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/119/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se zavádějí obecná opatření Společenství pro tlumení některých chorob zvířat a zvláštní opatření týkající se vezikulární choroby prasat [4], a zejména na čl. 24 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/53/EHS ze dne 24. června 1993, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [5], a zejména na druhý odstavec článku 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů [6], a zejména na druhý odstavec článku 9 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [7], a zejména na druhý odstavec článku 19 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [8], a zejména na čl. 25 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/60/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/ES, pokud jde o těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat [9], a zejména na čl. 26 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 64/432/EHS stanovuje seznam státních ústavů a národních referenčních laboratoří pověřených úřední kontrolou tuberkulinů a činidel, seznam národních referenčních laboratoří pro brucelózu skotu, a rovněž seznam státních ústavů pověřených kalibrací referenčního pracovního antigenu laboratoře podle úředního referenčního séra EHS (EI sérum) poskytnutého Statens Veterinaere Serum Laboratorium, Kodaň, pokud jde o enzootickou leukózu skotu.
(2) Směrnice 90/539/EHS stanovuje, že každý členský stát určí národní referenční laboratoř příslušnou pro koordinaci diagnostických metod a jejich použití schválenými laboratořemi.
Referenční laboratoře jsou vyjmenovány v této směrnici.
(3) Směrnice 92/35/EHS stanovuje, že každý členský stát určí národní referenční laboratoř příslušnou pro koordinaci diagnostických metod a jejich použití schválenými laboratořemi.
Referenční laboratoře jsou vyjmenovány v této směrnici.
(4) Směrnice 92/119/EHS stanovuje, že každý členský stát určí národní laboratoř určenou pro každou z chorob uvedených v této směrnici.
Seznam národních laboratoří pro vezikulární chorobu prasat je uveden v této směrnici.
(5) Směrnice 93/53/EHS stanovuje, že každý členský stát určí národní referenční laboratoř určenou pro každou z chorob uvedených v této směrnici.
Seznam národních referenčních laboratoří pro nákazy ryb je obsažen v této směrnici.
(6) Směrnice 95/70/ES stanovuje, že každý členský stát určí národní referenční laboratoř na odběr vzorku a rozbor.
Seznam národních referenčních laboratoří pro choroby mlžů je uveden v této směrnici.
(7) Směrnice 2000/75/ES stanovuje, že každý členský stát určí národní referenční laboratoř, která bude odpovědná za laboratorní zkoušky.
Tyto národní laboratoře jsou vyjmenovány v této směrnici.
(8) Směrnice 2001/89/ES stanovuje, že členské státy zajistí, aby národní laboratoř byla příslušná za koordinaci norem a diagnostických metod.
Tyto národní laboratoře jsou vyjmenovány v této směrnici.
(9) Směrnice 2002/60/ES stanovuje, že členské státy zajistí, aby národní laboratoř byla příslušná za koordinaci norem a diagnostických metod.
Tyto národní laboratoře jsou vyjmenovány v této směrnici.
(10) Rozhodnutí Komise 2001/618/ES ze dne 23. července 2001 o stanovení dalších záruk týkajících se Aujeszkyho choroby při obchodu s prasaty uvnitř Společenství, o stanovení kritérií pro poskytování informací o této nákaze a o zrušení rozhodnutí 93/24/EHS a 93/244/EHS [10] stanovuje seznam institutů, které jsou příslušné pro kontrolu kvality metody ELISA v každém členském státě, a zejména pro výrobu a normalizaci vnitrostátních referenčních sér podle referenčních sér Společenství.
Tento seznam je stanoven v uvedeném rozhodnutí.
(11) Příslušné orgány téměř všech členských států podaly žádosti o aktualizaci údajů týkajících se národních referenčních laboratoří uvedených v několika směrnicích a rozhodnutí.
Navíc je vhodné, aby národní referenční laboratoře a státní ústavy uvedené v těchto právních předpisech byly uvedeny podle abecedního pořadí kódu ISO pro každý členský stát.
(12) Z jasnosti a důslednosti právních předpisů Společenství je vhodné tyto seznamy v uvedených směrnicích a rozhodnutí nahradit.
(13) Směrnice 64/432/EHS, 90/539/EHS, 92/35/EHS, 92/119/EHS, 93/53/EHS, 95/70/ES, 2000/75/ES, 2001/89/ES, 2002/60/ES a rozhodnutí 2001/618/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem pozměněny.
(14) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Směrnice 64/432/EHS, 90/539/EHS, 92/35/EHS, 92/119/EHS, 93/53/EHS, 95/70/ES, 2000/75/ES, 2001/89/ES, 2002/60/ES a rozhodnutí 2001/618/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od třetího dne po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. prosince 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/723/ES a 2005/873/ES, pokud jde o přerozdělení finančního příspěvku Společenství poskytovaného určitým členským státům na programy eradikace a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz na rok 2006
(oznámeno pod číslem K(2006) 5937)
(2006/912/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a 6 a články 29 a 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví možnost finanční účasti Společenství na programech členských států zaměřených na eradikaci a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/723/ES ze dne 14. října 2005 o programech eradikace a sledování chorob zvířat, některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a prevence zoonóz způsobilých pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006 [2] stanoví navrženou procentní sazbu a maximální částku finančního příspěvku Společenství pro každý program předložený členskými státy.
(3) Rozhodnutí Komise 2005/873/ES ze dne 30. listopadu 2005, kterým se schvalují programy eradikace a sledování chorob zvířat, některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), a prevence zoonóz předložené členskými státy pro rok 2006 [3], stanoví maximální částku finančního příspěvku Společenství na každý program předložený členskými státy.
(4) Komise provedla rozbor zpráv o výdajích na tyto programy předložených členskými státy.
Z rozboru těchto zpráv vyplývá, že některé členské státy nevyužijí celý příspěvek na rok 2006, zatímco jiné utratí víc než přidělenou částku.
(5) Výši finančního příspěvku Společenství pro některé z těchto programů je proto nutné upravit.
Je vhodné přesunout finanční prostředky z programů členských států, které nevyužijí celý příděl, na státy, které jej překročí.
Přerozdělení by mělo být založeno na nejnovějších informacích o skutečných výdajích v daných členských státech.
(6) Rozhodnutí 2005/723/ES a 2005/873/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I až V rozhodnutí č. 2005/723/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2005/873/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 písm. d) se slova "105000 EUR" nahrazují slovy "0 EUR".
2. V čl. 1 odst. 2 písm. f) se slova "600000 EUR" nahrazují slovy "0 EUR".
3. V čl. 3 odst. 2 písm. a) se slova "65000 EUR" nahrazují slovy "135000 EUR".
4. V čl. 3 odst. 2 písm. b) se slova "5000000 EUR" nahrazují slovy "7000000 EUR".
5. V čl. 3 odst. 2 písm. e) se slova "240000 EUR" nahrazují slovy "370000 EUR".
6. V čl. 4 odst. 2 písm. c) se slova "50000 EUR" nahrazují slovy "90000 EUR".
7. V čl. 4 odst. 2 písm. e) se slova "100000 EUR" nahrazují slovy "400000 EUR".
8. V čl. 5 odst. 2 písm. f) se slova "1000000 EUR" nahrazují slovy "1130000 EUR".
9. V čl. 6 odst. 2 písm. a) se slova "2200000 EUR" nahrazují slovy "4200000 EUR".
10. V čl. 7 odst. 1 písm. a) se slova "650000 EUR" nahrazují slovy "550000 EUR".
11. V čl. 7 odst. 1 písm. c) se slova "900000 EUR" nahrazují slovy "300000 EUR".
12. V čl. 7 odst. 1 písm. k) se slova "488000 EUR" nahrazují slovy "38000 EUR".
13. V čl. 8 odst. 2 písm. b) se slova "600000 EUR" nahrazují slovy "1200000 EUR".
14. V čl. 9 odst. 2 písm. a) se slova "160000 EUR" nahrazují slovy "260000 EUR".
15. V čl. 11 odst. 2 písm. h) se slova "25760000 EUR" nahrazují slovy "26065000 EUR".
16. V čl. 11 odst. 2 písm. q) se slova "5515000 EUR" nahrazují slovy "5550000 EUR".
17. V čl. 11 odst. 2 písm. t) se slova "2205000 EUR" nahrazují slovy "2665000 EUR".
18. V čl. 12 odst. 2 písm. h) se slova "300000 EUR" nahrazují slovy "100000 EUR".
19. V čl. 12 odst. 2 písm. p) se slova "685000 EUR" nahrazují slovy "335000 EUR".
20. V čl. 13 odst. 2 písm. g) se slova "12790000 EUR" nahrazují slovy "4790000 EUR".
21. V čl. 13 odst. 2 písm. k) se slova "5215000 EUR" nahrazují slovy "2815000 EUR".
22. V čl. 13 odst. 2 písm. p) se slova "685000 EUR" nahrazují slovy "500000 EUR".
23. V čl. 13 odst. 2 písm. r) se slova "865000 EUR" nahrazují slovy "75000 EUR".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. listopadu 2006
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o revizi výše finančního příspěvku Norska stanoveného v Dohodě mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o účasti Norska na práci Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost
(2006/914/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 152 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a s čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 302/93 ze dne 8. února 1993 o zřízení Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost [2] stanoví ve svém článku 13, že centrum musí umožňovat účast zemí, které přestože nejsou členy Společenství, sdílejí zájmy Společenství a jeho členských států na uskutečňování cílů a práce centra.
(2) Dohoda mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o účasti Norska na práci Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost [3] byla podepsána dne 19. října 2000 a vstoupila v platnost dnem 1. ledna 2001.
V článku 5 uvedené dohody je stanoven finanční příspěvek Norska určený na financování práce Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost.
(3) Norsko požádalo o revizi svého finančního příspěvku určeného na financování práce Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost s ohledem na rozšíření Evropské unie.
(4) Komise sjednala jménem Společenství dohodu s Norskem o revizi výše finančního příspěvku Norska stanoveného v Dohodě mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o účasti Norska na práci Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost.
(5) Dohoda parafovaná dne 11. listopadu 2005 by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Norským královstvím o revizi výše finančního příspěvku Norska stanoveného
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. prosince 2006,
kterým se prodlužuje lhůta platnosti rozhodnutí 2002/887/ES pokud jde o přirozeně nebo uměle zakrslé rostliny Chamaecyparis Spach, Juniperus L. a Pinus L. původem z Japonska
(oznámeno pod číslem K(2006) 5997)
(2006/915/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Spojeného království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/887/ES ze dne 8. listopadu 2002, kterým se povolují odchylky od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o přirozeně nebo uměle zakrslé rostliny Chamaecyparis Spach, Juniperus L. a Pinus L. původem z Japonska [2] povoluje členským státům odchylky od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o rostliny Chamaecyparis Spach, Juniperus L. a Pinus L. pocházející z Japonska na omezenou dobu a za zvláštních podmínek.
(2) Jelikož okolnosti odůvodňující povolení stále trvají a nejsou známy žádné nové údaje, které by byly důvodem k přezkoumání zvláštních podmínek, je vhodné platnost povolení prodloužit.
(3) Platnost rozhodnutí 2002/887/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem prodloužena.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/887/ES se mění takto:
1. V článku 2 v prvním a druhém odstavci se slova "do 1. srpna 2005 a 1. srpna 2006" nahrazují slovy "do 1. srpna 2007 a 1. srpna 2008".
2. V článku 4 se tabulka nahrazuje tímto:
"Rostliny _BAR_ Období _BAR_
Chamaecyparis: _BAR_ 1. ledna 2007– 31. prosince 2008 _BAR_
Juniperus: _BAR_ 1. listopadu 2006– 31. března 2007 a 1. listopadu 2007– 31. března 2008 _BAR_
Pinus: _BAR_ 1. ledna 2007– 31. prosince 2008" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. prosince 2006,
kterým se stanoví odchylka od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející z Chorvatska nebo Bývalé jugoslávské republiky Makedonie
(oznámeno pod číslem K(2006) 6365)
(2006/916/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Slovinska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES nesmějí být rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející ze třetích zemí v zásadě dováženy na území Společenství.
(2) Slovinsko požádalo o odchylku pro povolení dovozu rostlin Vitis L., kromě plodů, z Chorvatska nebo Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na omezenou dobu, aby specializované školky mohly tyto rostliny ve Společenství před jejich zpětným vývozem do Chorvatska nebo Bývalé jugoslávské republiky Makedonie namnožit.
(3) Komise se domnívá, že nehrozí riziko rozšiřování škodlivých organismů na rostliny nebo rostlinné produkty za předpokladu, že rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející z Chorvatska nebo Bývalé jugoslávské republiky Makedonie budou splňovat zvláštní podmínky stanovené tímto rozhodnutím.
(4) Členské státy by proto měly být na omezenou dobu oprávněny vydat povolení pro dovoz těchto rostlin splňujících zvláštní podmínky na své území.
(5) Pokud se prokáže, že zvláštní podmínky stanovené v tomto rozhodnutí nejsou dostačující k tomu, aby zamezily zavlečení škodlivých organismů do Společenství, nebo že nebyly dodrženy, bude oprávnění ukončeno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/29/ES s ohledem na přílohu III část A bod 15 uvedené směrnice jsou členské státy oprávněny vydat povolení pro dovoz rostlin Vitis L., kromě plodů, pocházejících z Chorvatska nebo Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, na svá území za účelem jejich roubování ve Společenství (dále jako "rostliny").
Za tím účelem, aby vyhověly této odchylce, musejí rostliny kromě požadavků uvedených v přílohách I a II směrnice 2000/29/ES splňovat také podmínky stanovené v příloze tohoto rozhodnutí a musejí být dovezeny do Společenství mezi 1. lednem 2007 a 31. březnem 2007.
Článek 2
Členské státy, které využijí odchylku uvedenou v článku 1, musejí Komisi a ostatním členským státům nejpozději do 15. listopadu 2007 poskytnout:
a) údaje o množstvích rostlin dovezených podle tohoto rozhodnutí a
b) podrobnou odbornou zprávu o úředních kontrolách podle bodu 6 přílohy.
Každý členský stát, v němž budou rostliny po dovezení na jeho území roubovány, rovněž poskytne Komisi a ostatním členským státům nejpozději do 15. listopadu 2007 podrobnou odbornou zprávu o úředních kontrolách a zkouškách podle bodu 8 písm. b) přílohy.
Článek 3
Členské státy uvědomí neprodleně Komisi a ostatní členské státy o všech zásilkách, jež byly dovezeny na jejich území podle tohoto rozhodnutí, u nichž se následně zjistilo, že nejsou v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. prosince 2006,
kterým se stanoví finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení katarální horečky ovcí ve Francii v letech 2004 a 2005
(oznámeno pod číslem K(2006) 6382)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2006/917/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2004 a 2005 se ve Francii vyskytla ohniska katarální horečky ovcí.
Výskyt této nákazy představoval vážné riziko pro hospodářská zvířata ve Společenství.
(2) S cílem předejít rozšíření nákazy a pomoci ji co nejrychleji vymýtit mělo Společenství finančně přispět na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v souvislosti s nouzovými opatřeními přijatými pro tlumení této nákazy, jak stanoví rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Rozhodnutím Komise 2005/659/ES ze dne 15. září 2005 o finančním příspěvku Společenství v rámci očkování proti katarální horečce ovcí ve Francii v roce 2004 a 2005 [2] byl Francii přiznán finanční příspěvek Společenství na výdaje vzniklé v souvislosti s nouzovými opatřeními pro tlumení katarální horečky ovcí prováděnými v letech 2004 a 2005.
(4) V souladu s uvedeným rozhodnutím byla poskytnuta první splátka ve výši 150000 EUR.
(5) Podle uvedeného rozhodnutí má být zůstatek finančního příspěvku Společenství vyplacen na základě žádosti podané Francií dne 6. prosince 2005 a podpůrných dokumentů uvádějících hodnoty obsažené v žádosti.
(6) S ohledem na tyto úvahy by nyní měla být stanovena celková výše finančního příspěvku Společenství na způsobilé výdaje vzniklé v souvislosti s eradikací katarální horečky ovcí ve Francii v letech 2004 a 2005.
(7) Z výsledků kontrol provedených Komisí v souladu s veterinárními pravidly Společenství a podmínkami pro udělení finančního příspěvku Společenství vyplývá, že celou uvedenou výši výdajů nelze považovat za způsobilou.
(8) Připomínky Komise, metoda výpočtu způsobilých výdajů a konečné závěry byly Francii sděleny dopisem ze dne 20. září 2006.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Celkový finanční příspěvek Společenství na výdaje související s eradikací katarální horečky ovcí ve Francii v letech 2004 a 2005 podle rozhodnutí 2005/659/ES se stanoví na 250175 EUR.
Vzhledem k tomu, že první splátka ve výši 150000 EUR již byla v souladu s rozhodnutím 2005/659/ES poskytnuta, bude Francii vyplacen zůstatek ve výši 100175 EUR.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. prosince 2006
o jmenování zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu
(2006/921/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1080/2000 ze dne 22. května 2000 o podpoře Prozatímní mise Organizace spojených národů v Kosovu (UNMIK), Úřadu vysokého zástupce v Bosně a Hercegovině (OHR) [1] a Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu, a zejména na článek 1a tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. června 1999 se ministři zahraničních věcí členských států Evropské unie a Komise Evropských společenství spolu s ostatními účastníky Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu dohodli na vytvoření Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu (dále jen "pakt o stabilitě").
(2) Článek 1a nařízení (ES) č. 1080/2000 stanoví, že zvláštní koordinátor paktu o stabilitě je jmenován každoročně.
(3) Při jmenování je zvláštnímu koordinátorovi třeba udělit také mandát.
Zkušenosti ukázaly, že mandát stanovený v rozhodnutí Rady 2005/912/ES ze dne 12. prosince 2005 o jmenování zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu [2] na rok 2006 je vhodný.
V návaznosti na závěry Regionálního kulatého stolu pro jihovýchodní Evropu, který dne 30. května 2006 v Bělehradě potvrdil plán přechodu k vlastní odpovědnosti regionu, a v souladu se závěry Rady ze dne 12. června 2006 by mandát měl klást zvláštní důraz na požadavky tohoto přechodu.
(4) Je vhodné zřetelně vymezit povinnosti a obecné zásady pro koordinaci a podávání zpráv,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dr. Erhard BUSEK je jmenován zvláštním koordinátorem Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu (dále jen "pakt o stabilitě").
Článek 2
Zvláštní koordinátor provádí úkoly uvedené v bodě 13 paktu o stabilitě ze dne 10. června 1999.
Článek 3
K dosažení cíle uvedeného v článku 2 se zvláštnímu koordinátorovi ukládají v rámci jeho mandátu tyto úkoly:
a) podporovat dosažení cílů paktu o stabilitě v rámci jednotlivých zemí a mezi jednotlivými zeměmi v případech, v nichž má pakt o stabilitě prokazatelně přidanou hodnotu;
b) předsedat Regionálnímu kulatému stolu pro jihovýchodní Evropu;
c) udržovat úzké kontakty se všemi účastníky a se státy, organizacemi a institucemi paktu o stabilitě, jakož i s dotčenými regionálními iniciativami a organizacemi, s cílem podporovat regionální spolupráci a zvyšovat vlastní odpovědnost regionu;
d) úzce spolupracovat se všemi orgány Evropské unie a jejími členskými státy za účelem posílení úlohy Evropské unie v paktu o stabilitě podle bodů 18, 19 a 20 paktu o stabilitě a zajištění doplňkovosti mezi prací v rámci paktu o stabilitě a procesem stabilizace a přidružení;
e) podle potřeb se pravidelně společně setkávat s předsedajícími pracovních skupin za účelem zajištění celkové strategické koordinace a působit jako sekretariát Regionálního kulatého stolu pro jihovýchodní Evropu a jeho nástrojů;
f) pracovat na základě předem schváleného a s účastníky paktu o stabilitě projednaného seznamu přednostních opatření, která je nutno v roce 2007 v rámci paktu o stabilitě provést, a trvale přizpůsobovat způsoby práce a strukturu paktu o stabilitě potřebám přechodu na regionální odpovědnost, zajištění ucelenosti a účelnosti využití zdrojů;
g) usnadňovat uskutečnění přechodu k vlastní odpovědnosti regionu v souladu se závěry Regionálního kulatého stolu pro jihovýchodní Evropu ze dne 30. května 2006 a za tímto účelem úzce spolupracovat s procesem spolupráce v jihovýchodní Evropě a jeho generálním tajemníkem, jakmile bude určen.
Zvláštní pozornost je věnována ustanovení rady pro regionální spolupráci a sekretariátu pro regionální spolupráci a usměrňování různých pracovních skupin a iniciativ v rámci paktu o stabilitě.
Článek 4
Zvláštní koordinátor uzavře s Komisí finanční dohodu.
Článek 5
Činnost zvláštního koordinátora je sladěna s činností generálního tajemníka Rady, vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, předsednictví Rady a Komise, zejména v rámci neformálního konzultačního výboru.
Na místě samém je udržováno také úzké spojení s předsednictvím Rady, Komisí, vedoucími diplomatických zastoupení členských států, zvláštními zástupci Evropské unie a s Úřadem vysokého zástupce
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. prosince 2006,
kterým se upravují opravné koeficienty použitelné od 1. února 2006, 1. března 2006, 1. dubna 2006, 1. května 2006 a 1. června 2006 na odměny úředníků, smluvních a dočasných zaměstnanců Evropských společenství působících ve třetích zemích
(2006/922/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, stanovené nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 2104/2005 [2], a zejména na čl. 13 druhý pododstavec přílohy X uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES, Euratom) č. 351/2006 [3] byly stanoveny podle čl. 13 prvního pododstavce přílohy X služebního řádu opravné faktory, které se od 1. července 2005 použijí na odměny vyplácené úředníkům, dočasným a smluvním zaměstnancům Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích vyplácené v měnách těchto zemí.
(2) Od 1. února 2006, 1. března 2006, 1. dubna 2006, 1. května 2006 a 1. června 2006 by některé z těchto opravných koeficientů měly být upraveny v souladu s čl. 13 druhým pododstavcem přílohy X statutu, jelikož ze statistických údajů, které má Komise k dispozici, vyplývá, že změna životních nákladů, přepočítaná podle opravného koeficientu a příslušného směnného kurzu, je pro některé třetí země vyšší než 5 % od jejich posledního stanovení nebo úpravy,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S účinkem od 1. února 2006, 1. března 2006, 1. dubna 2006, 1. května 2006 a 1. června 2006 se upravují opravné koeficienty použitelné na odměny úředníků, smluvních a dočasných zaměstnanců Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích vyplácené v měnách těchto zemí tak, jak je stanoveno v příloze tohoto rozhodnutí.
Směnné kurzy používané pro výpočet těchto odměn se stanoví v souladu s prováděcími pravidly k finančnímu nařízení a odpovídají datu uvedenému v prvním pododstavci.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. prosince 2006
o finančním příspěvku Společenství pro rok 2006 a 2007 k úhradě výdajů vynaložených Portugalskem za účelem boje proti háďátku Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al.
(oznámeno pod číslem K(2006) 6433)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2006/923/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 23 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES mohou členské státy získat finanční příspěvek Společenství k úhradě výdajů přímo souvisejících s nezbytnými opatřeními, jež byla nebo mají být v rámci boje proti škodlivým organismům zavlečeným z třetích zemí nebo jiných zón Společenství přijata za účelem jejich eradikace, nebo zastavení, pokud není eradikace možná.
(2) Portugalsko již na základě rozhodnutí Komise 2001/811/ES [2], 2002/889/ES [3], 2003/787/ES [4] a 2004/772/ES [5] získalo finanční příspěvek Společenství na opatření zaměřená na ochranu proti háďátku Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. v letech 1999–2003, tedy na maximální možnou dobu.
Od roku 2003 provádělo Portugalsko "střednědobý eradikační plán" k ochraně proti šíření háďátka s cílem jeho eradikace.
(3) Ustanovení čl. 23 odst. 6 směrnice 2000/29/ES však stanoví možnost podniknout další opatření, pokud je to nezbytné pro boj proti háďátku.
(4) V dubnu 2006 předložilo Portugalsko Stálému rostlinolékařskému výboru (dále jen "výbor") přehled výsledků průzkumné a kontrolní kampaně, jež proběhly v období od 1. listopadu 2005 do 1. dubna 2006 ve vymezené oblasti výskytu háďátka v Portugalsku.
Výsledky ukázaly, že i přes opatření přijatá v minulých letech se oblast výskytu háďátka výrazně rozšířila.
(5) Komise a výbor dospěly k závěru, že Portugalsko musí střednědobý eradikační plán přehodnotit a že je zapotřebí přijmout okamžitá opatření včetně intenzivnější průzkumné kampaně a nového vyznačení vymezené oblasti.
(6) V květnu 2006 předložilo Portugalsko výboru akční plán, který navrhoval opatření pro boj proti dalšímu šíření háďátka [6].
Tato opatření zahrnovala úpravu hranic vymezené oblasti, odstranění všech chřadnoucích stromů v dané oblasti, pokračující monitorování a vytvoření bariérové oblasti, která bude prosta všech hostitelských stromů háďátka, tzv. "zóny vykácených stromů", která by zastavila šíření háďátka do jiných členských států a zabránila by tak zničujícím ztrátám borovicových lesů a možnému omezení obchodu ze strany třetích zemí.
Tento akční plán zvláště uvádí části území, kde bude zóna vykácených stromů umístěna.
Konečná verze akčního plánu byla schválena výborem v červenci 2006.
(7) V červenci 2006 Portugalsko předložilo program pro další opatření pro boj proti háďátku a odhad rozpočtu tohoto programu s cílem získat finanční příspěvek Společenství.
Tento akční plán vymezuje jednotlivé části portugalského území, v nichž je třeba provést opatření a které určují zeměpisnou oblast, jež obdrží finanční příspěvek Společenství.
(8) Program navržený Portugalskem umožnil Komisi provést přesnou a komplexní analýzu situace, na jejímž základě dospěla k závěru, že podmínky pro poskytnutí finančního příspěvku Společenství podle čl. 23 odst.
6 směrnice byly splněny. Finanční příspěvek Společenství by měl být poskytnut na výdaje v rámci uvedeného programu, který zlepšuje rostlinolékařskou ochranu ostatních zemí Společenství proti dalšímu šíření háďátka z vymezené oblasti.
Tento příspěvek by měl být následně poskytnut na všechna opatření přímo související s vytvořením zóny vykácených stromů jako oblasti, jež je prosta hostitelů přenašeče háďátka.
(9) Finanční příspěvek Společenství může obecně krýt maximálně 50 % způsobilých výdajů.
Ovšem v případě dalších opatření směřujících převážně k ochraně jiných území Společenství, než je území dotčeného členského států, může být tento příspěvek vyšší.
Vzhledem k zásadnímu významu ochrany jehličnanů a dřeva jehličnanů před háďátkem, rychlosti, jakou se nákaza šíří, bezprostřední blízkosti jiného členského státu k napadené oblasti a možnému dopadu na evropské lesnictví a mezinárodní obchod se dřevem je tato podmínka splněna ve vztahu k opatřením souvisejícím s vytvořením zóny vykácených stromů podle portugalského akčního plánu.
Je proto vhodné přidělit finanční příspěvek Společenství ve výši 75 %.
(10) V souladu s čl. 3 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [7] se rostlinolékařská opatření financují z Evropského zemědělského záručního fondu. Pro účely finanční kontroly těchto opatření se použijí články 9, 36 a 37 nařízení (ES) č. 1290/2005.
(11) Opatření spojená s vytvoření zóny vykácených stromů jako oblasti, jež je prosta hostitelů přenašeče háďátka, by měla být v souladu s platnými právními předpisy Společenství v oblasti životního prostředí.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zásada
Schvaluje se přidělení finančního příspěvku Společenství na rok 2006 a 2007 k úhradě výdajů vynaložených Portugalskem k přijetí dalších opatření podle čl. 23 odst.
6 směrnice 2000/29/ES za účelem boje proti háďátku Bursaphelenchus xylophilus (Steiner et Buhrer) Nickle et al. podle přílohy I v rámci akčního plánu navrženého Portugalskem.
Článek 2
Výše finančního příspěvku Společenství a způsobilá opatření
Celková maximální výše finančního příspěvku Společenství uvedeného v článku 1 je 8417848,95 EUR.
Způsobilé výdaje a maximální výši finančního příspěvku Společenství stanoví příloha I.
Článek 3
Záloha
Záloha ve výši 2000000 EUR se vyplatí do 30 dnů ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Vyplacení zbývající částky finančního příspěvku Společenství
Zbývající částka finančního příspěvku Společenství uvedeného v příloze I se vyplatí za těchto podmínek:
a) ze zpráv o technickém pokroku, které předloží Portugalsko Komisi 15. ledna a 15. dubna 2007, a z kontrolních misí provedených Potravinovým a veterinárním úřadem Komise lze dospět k závěru, že opatření uvedená v příloze I Portugalsko provedlo nejpozději do 31. března 2007 vhodným způsobem, jež umožní dosažení cílů uvedených v článku 1, a
b) Portugalsko předloží Komisi oficiální žádost o platbu nejpozději do 31. srpna 2007 a rovněž připojí finanční zprávu a závěrečnou technickou zprávu v souladu s článkem 5.
Článek 5
Podpůrné doklady
Portugalsko předloží důkazy o provedených opatřeních a vynaložených výdajích ve formě:
a) závěrečné technické zprávy, jež popisuje provedení všech opatření uvedených v příloze I, a u každého z nich rovněž datum dokončení;
b) finanční zprávy ve formátu stanoveném v příloze II, jež popisuje výdaje související s různými opatřeními, na něž se požaduje finanční příspěvek Společenství, společně s vhodnou dokumentací, jako jsou např. faktury či daňové doklady.
Článek 6
Přiměřenost náhrad
Výdaje vynaložené Portugalskem na opatření stanovená v příloze I nepovedou k nepřiměřeně vysokým náhradám vlastníkům stromů.
Náhrada je založena na hodnotě dřeva, kterou by vlastník mohl získat bezprostředně před započetím opatření v zóně vykácených stromů.
Článek 7
Snížení finančního příspěvku Společenství
1. Pokud se prokáže, že opatření uvedená v příloze I nebyla vhodným způsobem dokončena nejpozději do 31. března 2007, míra finančního příspěvku Společenství vztahujícího se k části způsobilých výdajů dotčených prodlením se sníží na úroveň, kterou uvádí následující tabulka:
Počet dní prodlení od 1. dubna 2007 _BAR_ Míra finančního příspěvku Společenství _BAR_
1–15 _BAR_ 60 % _BAR_
16–30 _BAR_ 50 % _BAR_
31–60 _BAR_ 25 % _BAR_
61 nebo více _BAR_ 0 % _BAR_
2. Aniž je dotčeno ustanovení odstavce 1, nedodržení termínu podání žádostí o platbu a předání doprovodných zpráv podle čl. 4 odst. b) nejpozději do 31. srpna 2007 má za následek snížení finančního příspěvku Společenství o 25 % za kalendářní měsíc prodlení.
Článek 8
Soulad s ostatními politikami Společenství
Portugalsko zajistí, aby další opatření uvedená v článku 1 byla prováděna v souladu s platnými právními předpisy Společenství v oblasti životního prostředí.
Článek 9
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. prosince 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2005/176/ES o stanovení kódované formy a kódů pro oznamování chorob zvířat na základě směrnice Rady 82/894/EHS
(oznámeno pod číslem K(2006) 6437)
(Text s významem pro EHP)
(2006/924/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 56 uvedeného aktu,
s ohledem na směrnici Rady 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [1], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2005/176/ES stanoví kódovanou formu a kódy pro oznamování chorob zvířat podle směrnice 82/894/EHS [2].
(2) S ohledem na přistoupení Bulharska a Rumunska je vhodné rozhodnutí 2005/176/ES upravit.
(3) Rozhodnutí Smíšeného výboru ES–Faerské ostrovy č. 1/2001 ze dne 31. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí ustanovení k Protokolu o veterinárních otázkách, kterým se doplňuje Dohoda mezi Evropským společenstvím na jedné straně a vládou Dánska a autonomní vládou Faerských ostrovů na straně druhé [3], stanoví, že se Faerské ostrovy mají zapojit do systému oznamování chorob zvířat (dále jen "systém ADSN").
(4) Faerské ostrovy předložily Komisi seznam regionů, který budou používat v systému ADNS.
Tyto regiony by tedy měly být doplněny do rozhodnutí 2005/176/ES.
(5) Španělsko upravilo názvy a hranice veterinárních oblastí.
Úprava oblastí ve Španělsku se dotýká systému ADSN stanoveného v rozhodnutí 2005/176/ES.
Stávající oblasti v systému ADSN by se proto měly nahradit oblastmi novými.
(6) Světová organizace pro zdraví zvířat (OIE) přijala v květnu 2005 na svém valném shromáždění revidovanou kapitolu o influenze ptáků, podle které je od 1. ledna 2006 povinné oznámit OIE jak vysoce patogenní influenzu ptáků, tak nízkopatogenní influenzu ptáků.
Aby bylo při oznámení do systému ADNS možné odlišit ohniska vysoce patogenní influenzy ptáků od oznámení ohnisek nízkopatogenní influenzy ptáků, měly by být těmto chorobám přiděleny rozdílné kódy chorob.
(7) Dále by za účelem odlišení oznámení ohnisek influenzy ptáků u volně žijících ptáků od ohnisek u domácí drůbeže měly být těmto dvěma událostem přiděleny různé kódy.
(8) Rozhodnutí 2005/176/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Za tím účelem, aby se zajistila důvěrnost předávaných údajů, by přílohy tohoto rozhodnutí neměly být zveřejněny.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/176/ES se mění takto:
1. Přílohy IV, V a X/11 se nahrazují zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Znění přílohy II tohoto rozhodnutí se vkládá jako příloha X.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2007.
Vložení Bulharska a Rumunska do příloh IV a X rozhodnutí 2005/176/ES podléhá smlouvě o přistoupení Bulharska a Rumunska a použije se ode dne jejího vstupu v platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. prosince 2006,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o některé týmy pro odběr a produkci embryí v Kanadě, na Novém Zélandu a ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2006) 6441)
(Text s významem pro EHP)
(2006/925/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí a týmů pro produkci embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya ze třetích zemí pouze tehdy, pokud byla odebrána, zpracována a uchována týmy pro odběr embryí uvedenými na seznamu v uvedeném rozhodnutí.
(2) Kanada požádala, aby do části seznamu týkající se Kanady byl zařazen nový tým pro produkci embryí.
(3) Nový Zéland požádal, aby v části seznamu týkající se Nového Zélandu byla provedena změna názvu střediska.
(4) Spojené státy americké požádaly, aby v části seznamu týkající se Spojených států amerických byly u některých týmů pro odběr a produkci embryí změněny některé údaje.
(5) Kanada, Nový Zéland a Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s příslušnými pravidly stanovenými ve směrnici 89/556/EHS a příslušné týmy pro odběr embryí byly veterinárními útvary těchto zemí úředně schváleny pro vývoz do Společenství.
(6) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od třetího dne po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. prosince 2006,
kterým se s ohledem na přistoupení Bulharska a Rumunska mění rozhodnutí 2001/881/ES, pokud jde o seznam stanovišť hraniční kontroly
(oznámeno pod číslem K(2006) 6454)
(Text s významem pro EHP)
(2006/926/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 56 uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2001/881/ES ze dne 7. prosince 2001, kterým se stanoví seznam stanovišť hraniční kontroly schválených pro veterinární kontroly zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí a aktualizují prováděcí pravidla pro kontroly, jež mají provádět znalci Komise [1], stanoví v příloze seznam stanovišť hraniční kontroly, která provádějí veterinární kontroly živých zvířat a živočišných produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí (dále jen "seznam stanovišť hraniční kontroly").
(2) V důsledku přistoupení Bulharska a Rumunska dne 1. ledna 2007 dojde k významným posunům a změnám hranic Společenství se sousedními třetími zeměmi.
(3) Po vstupu těchto dvou zemí nebude již Maďarsko představovat jihovýchodní pozemní hranici Společenství a stávající pozemní stanoviště hraniční kontroly a hraniční přechod pro živá zvířata v obci Nagylak na maďarsko-rumunských hranicích tak ztratí svou funkci.
Mělo by být proto vypuštěno ze seznamu stanovišť hraniční kontroly.
Vypuštění tohoto stanoviště ze seznamu bylo schváleno v rámci nezbytných právních technických úprav v důsledku rozšíření.
(4) Rovněž hranice mezi Řeckem a Bulharskem již nebude představovat hranici se třetí zemí a stávající pozemní stanoviště hraniční kontroly na této hranici v obcích Ormenion a Promochonas ztratí svou funkci.
Měla by být proto vypuštěna ze seznamu stanovišť hraniční kontroly.
Vypuštění těchto stanovišť ze seznamu bylo rovněž schváleno v rámci nezbytných právních technických úprav v důsledku rozšíření.
(5) Potravinový a veterinární úřad Komise zkontroloval všechna nová místa v Bulharsku a Rumunsku, jež byla navržena jako stanoviště hraniční kontroly se třetími zeměmi, a doporučil, aby Komise schválila místa, jež splňují příslušné podmínky.
Tato místa by proto měla být zařazena na seznam stanovišť hraniční kontroly.
(6) Rozhodnutí 2001/881/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2001/881/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. prosince 2006,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému zkoumání s ohledem na možné zařazení flubendiamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2006) 6457)
(Text s významem pro EHP)
(2006/927/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Bayer CropScience AG předložila dne 30. března 2006 řeckým orgánům dokumentaci týkající se účinné látky flubendiamidu s žádostí o její zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Řecké orgány sdělily Komisi, že na základě předběžného zkoumání lze usuzovat, že dokumentace týkající se dotyčné účinné látky splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Rovněž se zdá, že předložená dokumentace splňuje i požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byla dokumentace následně žadatelem zaslána Komisi a ostatním členským státům a postoupena Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Toto rozhodnutí by mělo formálně na úrovni Společenství potvrdit, že uvedená dokumentace je považována v zásadě za vyhovující požadavkům na údaje a informace podle přílohy II a splňuje požadavky stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku.
(5) Tímto rozhodnutím by nemělo být dotčeno právo Komise požádat žadatele, aby předložil další údaje nebo informace pro objasnění určitých bodů v dokumentaci.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, dokumentace týkající se účinné látky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, která byla předložena Komisi a členským státům za účelem zařazení této látky do přílohy I uvedené směrnice, v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II uvedené směrnice.
Dokumentace splňuje s ohledem na navrhovaná užití rovněž požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III uvedené směrnice, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku.
Článek 2
Členský stát zpravodaj bude pokračovat v podrobném zkoumání dotyčné dokumentace a sdělí Evropské komisi co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. prosince 2006,
kterým se zřizuje mechanismus pro spolupráci a ověřování pokroku Rumunska při dosahování specifických referenčních cílů v oblasti reformy soudnictví a boje proti korupci
(oznámeno pod číslem K(2006) 6569)
(2006/928/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska, a zejména na články 37 a 38 tohoto aktu,
s ohledem na stanoviska vyjádřená členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie je založena na právním státě, společné zásadě všech členských států.
(2) Prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti a vnitřní trh vytvořený Smlouvou o Evropské unii a Smlouvou o založení Evropského společenství je založen na vzájemné důvěře, že správní a soudní rozhodnutí a postupy všech členských států plně dodržují zásadu právního státu.
(3) To předpokládá existenci spravedlivého, nezávislého a účinného soudního a správního systému, který je řádně vybaven mimo jiné i pro boj proti korupci, ve všech členských státech.
(4) Dne 1. ledna 2007 se Rumunsko stane členem Evropské unie.
S ohledem na významné úsilí k ukončení příprav Rumunska na členství vymezila Komise ve své zprávě ze dne 26. září 2006 nedořešené otázky, zejména odpovědnost a účinnost soudního systému a donucovacích orgánů, kde je zapotřebí dosáhnout dalšího pokroku s cílem zajistit jejich schopnost provádět a uplatňovat opatření přijatá k zavedení vnitřního trhu a prostoru svobody, bezpečnosti a spravedlnosti.
(5) Ustanovení článku 37 aktu o přistoupení zmocňuje Komisi k přijetí příslušných opatření v případě bezprostředního rizika, že by Rumunsko narušilo fungování vnitřního trhu tím, že by nesplnilo závazky, ke kterým se zavázalo.
Ustanovení článku 38 aktu o přistoupení zmocňuje Komisi k přijetí příslušných opatření v případě bezprostředního rizika závažných nedostatků Rumunska v oblasti transpozice, stavu provádění anebo uplatňování aktů přijatých v souladu s hlavou VI Smlouvy o EU a hlavou IV Smlouvy o ES.
(6) Nedořešené otázky ohledně odpovědnosti a účinnosti soudního systému a donucovacích orgánů si vyžadují zřízení mechanismu pro spolupráci a ověřování pokroku Rumunska při dosahování specifických referenčních cílů v oblasti reformy soudnictví a boje proti korupci.
(7) Pokud by Rumunsko mělo nedostatečně plnit dané referenční cíle, může Komise uplatnit bezpečnostní opatření podle článků 37 a 38 aktu o přistoupení, které zahrnují pozastavení povinnosti členských států uznávat a vykonávat rumunské rozsudky a soudní rozhodnutí, jako např. evropský zatýkací rozkaz, v souladu s podmínkami stanovenými v právu Společenství.
(8) Toto rozhodnutí nevylučuje možnost přijetí bezpečnostních opatření kdykoli na základě článků 36 až 38 aktu o přistoupení, pokud budou splněny podmínky pro přijetí takových opatření.
(9) Toto rozhodnutí by mělo být pozměněno, pokud Komise ve svém hodnocení uvede potřebu upravit referenční cíle.
Toto rozhodnutí by mělo být zrušeno, jakmile bude uspokojivě dosaženo všech referenčních cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rumunsko bude Komisi předkládat do 31. března každého roku, a poprvé do 31. března 2007, zprávu o pokroku při dosahování jednotlivých referenčních cílů uvedených v příloze.
Komise může kdykoli poskytnout odbornou pomoc prostřednictvím různých činností anebo zabezpečovat získávání a výměnu informací o referenčních cílech.
Navíc může Komise kdykoli do Rumunska vyslat odborníky za tímto účelem.
Rumunské orgány v této souvislosti poskytnou nezbytnou podporu.
Článek 2
Komise sdělí Evropskému parlamentu a Radě své vlastní připomínky a zjištění ohledně zprávy předložené Rumunskem poprvé v červnu 2007.
Dále bude Komise podávat zprávy, pokud o to bude požádána, ale nejméně každých šest měsíců.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstoupí v platnost jen za podmínky a v den vstupu v platnost smlouvy o přistoupení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno všem členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. prosince 2006,
kterým se zřizuje mechanismus pro spolupráci a ověřování pokroku Bulharska při dosahování specifických referenčních cílů v oblasti reformy soudnictví a boje proti korupci a organizovanému zločinu
(oznámeno pod číslem K(2006) 6570)
(2006/929/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska, a zejména na články 37 a 38 tohoto aktu,
s ohledem na stanoviska vyjádřená členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie je založena na právním státě, společné zásadě všech členských států.
(2) Prostor svobody, bezpečnosti a spravedlnosti a vnitřní trh vytvořený Smlouvou o Evropské unii a Smlouvou o založení Evropského společenství je založen na vzájemné důvěře, že správní a soudní rozhodnutí a postupy všech členských států plně dodržují zásadu právního státu.
(3) To předpokládá existenci spravedlivého, nezávislého a účinného soudního a správního systému, který je řádně vybaven mimo jiné i pro boj proti korupci a organizovanému zločinu, ve všech členských státech.
(4) Dne 1. ledna 2007 se Bulharsko stane členem Evropské unie.
S ohledem na významné úsilí k ukončení příprav Bulharska na členství vymezila Komise ve své zprávě ze dne 26. září 2006 nedořešené otázky, zejména odpovědnost a účinnost soudního systému a donucovacích orgánů, kde je zapotřebí dosáhnout dalšího pokroku s cílem zajistit jejich schopnost provádět a uplatňovat opatření přijatá k zavedení vnitřního trhu a prostoru svobody, bezpečnosti a spravedlnosti.
(5) Ustanovení článku 37 aktu o přistoupení zmocňuje Komisi k přijetí příslušných opatření v případě bezprostředního rizika, že by Bulharsko narušilo fungování vnitřního trhu tím, že by nesplnilo závazky, ke kterým se zavázalo.
Ustanovení článku 38 aktu o přistoupení zmocňuje Komisi k přijetí příslušných opatření v případě bezprostředního rizika závažných nedostatků Bulharska v oblasti transpozice, stavu provádění anebo uplatňování aktů přijatých v souladu s hlavou VI Smlouvy o EU a hlavou IV Smlouvy o ES.
(6) Nedořešené otázky ohledně odpovědnosti a účinnosti soudního systému a donucovacích orgánů si vyžadují zřízení mechanismu pro spolupráci a ověřování pokroku Bulharska při dosahování specifických referenčních cílů v oblasti reformy soudnictví a boje proti korupci a organizovanému zločinu.
(7) Pokud by Bulharsko mělo nedostatečně plnit dané referenční cíle, může Komise uplatnit bezpečnostní opatření podle článků 37 a 38 aktu o přistoupení, které zahrnují pozastavení povinnosti členských států uznávat a vykonávat bulharské rozsudky a soudní rozhodnutí, jako např. evropský zatýkací rozkaz, v souladu s podmínkami stanovenými v právu Společenství.
(8) Toto rozhodnutí nevylučuje možnost přijetí bezpečnostních opatření kdykoli na základě článků 36 až 38 aktu o přistoupení, pokud budou splněny podmínky pro přijetí takových opatření.
(9) Toto rozhodnutí by mělo být pozměněno, pokud Komise ve svém hodnocení uvede potřebu upravit referenční cíle.
Toto rozhodnutí by mělo být zrušeno, jakmile bude uspokojivě dosaženo všech referenčních cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Bulharsko bude Komisi předkládat do 31. března každého roku, a poprvé do 31. března 2007, zprávu o pokroku při dosahování jednotlivých referenčních cílů uvedených v příloze.
Komise může kdykoli poskytnout odbornou pomoc prostřednictvím různých činností anebo zabezpečovat získávání a výměnu informací o referenčních cílech.
Navíc může Komise kdykoli do Bulharska vyslat odborníky za tímto účelem.
Bulharské orgány v této souvislosti poskytnou nezbytnou podporu.
Článek 2
Komise sdělí Evropskému parlamentu a Radě své vlastní připomínky a zjištění ohledně zprávy předložené Bulharskem poprvé v červnu 2007.
Dále bude Komise podávat zprávy, pokud o to bude požádána, ale nejméně každých šest měsíců.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstoupí v platnost jen za podmínky a v den vstupu v platnost smlouvy o přistoupení.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. listopadu 2006
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou ve formě výměny dopisů o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu přistoupení k Evropskému společenství
(2006/930/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 dohody GATT z roku 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Komise během jednání konzultovala výbor zřízený podle článku 133 Smlouvy a vedla jednání ve smyslu směrnic pro vyjednávání vydaných Radou.
(3) Komise dokončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou.
Tato dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Argentinskou republikou o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Maltské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu přistoupení k Evropskému společenství se tímto schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů, na kterou odkazuje článek 1, zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2006,
kterým se mění rozhodnutí 2006/698/ES, pokud jde o prodloužení období jeho uplatňování
(oznámeno pod číslem K(2006) 5783)
(Text s významem pro EHP)
(2006/931/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], a zejména na čl. 53 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2006/698/ES ze dne 16. října 2006 o mimořádných opatřeních vztahujících se na produkty rybolovu dovezené z Brazílie a určené k lidské spotřebě [2] pozbývá platnosti dnem 31. prosince 2006.
(2) Brazilské orgány nedávno přijaly opatření v souvislosti s hygienickými nedostatky při manipulaci s produkty rybolovu, které byly zjištěny inspektory Společenství.
(3) V Brazílii je však třeba provést další inspekci Společenství, aby bylo ověřeno provádění těchto opatření.
(4) V zájmu ochrany zdraví spotřebitelů je nutné zachovat opatření stanovená rozhodnutím 2006/698/ES dokud nebude potvrzeno, že opatřeními přijatými brazilskými orgány byly zjištěné nedostatky odstraněny.
(5) Rozhodnutí 2006/698/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 6 rozhodnutí 2006/698/ES se datum " 31. prosince 2006" nahrazuje datem " 30. června 2007".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2006
o vyloučení z financování Společenství některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(oznámeno pod číslem K(2006) 5993)
(Pouze finské, francouzské, německé, nizozemské, portugalské, řecké, španělské a švédské znění je závazné)
(2006/932/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 5 nařízení (EHS) č. 729/70 a článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999, jakož i čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [3] stanoví, že Komise provede nezbytná ověření, sdělí členským státům výsledky svého ověření, seznámí se s připomínkami členských států, svolá dvoustranná jednání s cílem dosáhnout dohody s dotyčnými členskými státy a formálně sdělí své závěry členským státům, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES ze dne 1. července 1994 o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4].
(2) Členské státy měly možnost požádat o zahájení smírčího řízení.
Tato možnost byla v některých případech využita a zpráva vydaná po ukončení tohoto řízení byla posouzena Komisí.
(3) Články 2 a 3 nařízení (EHS) č. 729/70, jakož i článek 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 stanoví, že jsou financovány pouze náhrady při vývozu do třetích zemí a intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů, z nichž první jsou poskytované nebo druhé prováděné na základě předpisů Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.
(4) Na základě provedených ověření, výsledků dvoustranných jednání a smírčích řízení bylo zjištěno, že část výdajů vykázaných členskými státy nesplňuje tyto podmínky, a nelze ji tudíž financovat v rámci záruční sekce EZOZF.
(5) Je třeba uvést částky, které nebyly uznány k financování v rámci záruční sekce EZOZF a které se nevztahují na výdaje uskutečněné dříve než dvacet čtyři měsíců před písemným sdělením, ve kterém Komise oznámila členským státům výsledky ověření.
(6) Pro případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí, sdělila Komise členským státům v rámci souhrnné zprávy vyhodnocení částek, které je třeba vyloučit, neboť nejsou v souladu s předpisy Společenství.
(7) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční dopady, které by mohla Komise vyvodit z rozsudků Soudního dvora ve věcech projednaných ke dni 15. října 2006 a týkajících se záležitostí, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výdaje schválených platebních agentur členských států, které byly vykázány v rámci záruční sekce EZOZF a které jsou uvedeny v příloze, jsou vyloučeny z financování Společenství, neboť nejsou v souladu s předpisy Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice, Francouzské republice, Lucemburskému velkovévodství, Spolkové republice Německo, Nizozemskému království, Portugalské republice, Řecké republice a Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2006
o pokračování v roce 2007 srovnávacích zkoušek a testů Společenství, které byly zahájeny v roce 2003 a 2004, prováděných na rozmnožovacím materiálu a rostlinách slivoně Prunus domestica L. a Malus Mill. podle směrnice Rady 92/34/EHS
(2006/933/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/34/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce [1],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2002/745/ES ze dne 5. září 2002, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím a sadbovém materiálu ovocných rostlin podle směrnice 92/34/EHS [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Komise 2003/894/ES ze dne 11. prosince 2003, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu druhů Prunus persica (L.)
Batsch, Malus Mill. a Rubus idaeus L. podle směrnice Rady 92/34/EHS [3], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2002/745/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy prováděné podle směrnice 92/34/EHS, pokud jde o slivoň Prunus domestica L., v době od roku 2003 do roku 2007.
(2) Testy a zkoušky prováděné v letech 2003 až 2006 by měly pokračovat i v roce 2007.
(3) Rozhodnutí 2003/894/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy, jež se mají podle směrnice 92/34/EHS provádět na druhu Malus Mill. v letech 2004 až 2008.
(4) Testy a zkoušky prováděné v letech 2004 až 2006 by měly pokračovat i v roce 2007,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu a rostlinách slivoně Prunus domestica L. zahájené v roce 2003 pokračují v souladu s rozhodnutím 2002/745/ES v roce 2007.
Srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu a rostlinách Malus Mill. zahájené v roce 2004 pokračují v souladu s rozhodnutím 2003/894/ES v roce 2007.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2006
o pokračování v roce 2007 srovnávacích zkoušek a testů Společenství prováděných na osivu a rozmnožovacím materiálu Asparagus officinalis L. podle směrnice Rady 2002/55/ES, které byly zahájeny v roce 2005
(Text s významem pro EHP)
(2006/934/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [1],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2005/5/ES ze dne 27. prosince 2004, kterým se na období 2005 až 2009 stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na osivu a rozmnožovacím materiálu některých druhů zemědělských rostlin, zeleniny a vinné révy uvedených ve směrnicích Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/33/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2005/5/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy prováděné podle směrnice Rady 2002/55/ES na Asparagus officinalis L. v období od roku 2005 do roku 2009.
(2) Testy a zkoušky prováděné v letech 2005 a 2006 by měly pokračovat i v roce 2007,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na osivu a rozmnožovacím materiálu Asparagus officinalis L. zahájené v roce 2005 pokračují v souladu s rozhodnutím 2005/5/ES v roce 2007.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2006,
kterým se mění dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví masa, ryb a mléka v Polsku
(oznámeno pod číslem K(2006) 6498)
(Text s významem pro EHP)
(2006/935/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na přílohu XII kapitolu 6 oddíl B pododdíl I čl. 1 písm. e) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Polsku byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku B [1] přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/458/ES [2], 2004/471/ES [3], 2004/474/ES [4], 2005/271/ES [5], 2005/591/ES [6], 2005/854/ES [7], 2006/14/ES [8], 2006/196/ES [9], 2006/404/ES [10] a 2006/555/ES [11].
(3) Podle úředního prohlášení příslušného polského orgánu některá zařízení v odvětví masa, ryb a mléka dokončila proces modernizace a jsou nyní zcela v souladu s právními předpisy Společenství.
Některá zařízení ukončila svou činnost, pro niž jim bylo uděleno přechodné období.
Uvedená zařízení by tedy měla být odstraněna ze seznamu zařízení v přechodné fázi.
(4) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zařízení uvedená na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí se odstraňují z dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2006
o schválení účetních závěrek některých platebních agentur v Německu a ve Spojeném království týkajících se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2003
(oznámeno pod číslem K(2006) 6506)
(Pouze anglické a německé znění je závazné)
(2006/936/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci výboru fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutími Komise 2004/451/ES [2] a 2005/738/ES [3] byly pro rozpočtový rok 2003 schváleny účetní závěrky všech platebních agentur s výjimkou německé platební agentury "Bayern-Umwelt" a britských platebních agentur "DARD" a "NAW".
(2) Po předání nových informací Německem a Spojeným královstvím a po dalších kontrolách může nyní Komise rozhodnout o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti účetních závěrek předložených německou platební agenturou "Bayern-Umwelt" a britskými platebními agenturami "DARD" a "NAW".
(3) Při schvalování účetních závěrek uvedené německé platební agentury a uvedených britských platebních agentur musí Komise vzít v úvahu částky, které již byly sraženy Německu a Spojenému království na základě rozhodnutí 2004/451/ES a rozhodnutí 2005/738/ES.
(4) Podle čl. 7 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1258/1999 není tímto rozhodnutím dotčeno přijetí dalších rozhodnutí Komise, kterými jsou vyloučeny z financování z prostředků Společenství výdaje, které nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se účetní závěrky německé platební agentury "Bayern-Umwelt" a britských platebních agentur "DARD" a "NAW" týkající se výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2003.
Částky, které na základě tohoto rozhodnutí mají být členskými státy navráceny, nebo jim mají být vyplaceny, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření oznámená Slovenskou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení se nepoužijí po přistoupení — Státní podpora (2006/C 239/05) (Text s významem pro EHP) Datum přijetí rozhodnutí : 7. 5. 2004 Členský stát : Slovenská republika Podpora č. : SK 1/2004 Název : Všeobecná úverová banka, a.s. Cíl : podpora bankovnictví
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. září 2006,
kterým je nově jmenována řídící rada Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání
(2006/C 240/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 337/75 ze dne 10. února 1975 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání, a zejména na článek 4 uvedeného nařízení [1],
s ohledem na seznamy kandidátů předložené Radě vládami členských států, pokud jde o jejich zástupce, a Komisí, pokud jde o zástupce zaměstnanců a zaměstnavatelů,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím ze dne 6. března 2003 a 29. dubna 2004 [2] jmenovala členy řídící rady Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání na období od 6. března 2003 do 5. března 2006.
(2) Členové řídící rady uvedeného střediska by měli být jmenováni na období tří let,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Členy řídící rady Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání na období od 18. září 2006 do 17. září 2009 jsou jmenováni:
I. ZÁSTUPCI VLÁD
Belgie (systém střídání) _BAR_ Vlámské společenství – Micheline SCHEYSOVÁ Francouzské společenství – Alain DISEUR _BAR_
Česká republika _BAR_ Miroslav PROCHÁZKA _BAR_
Dánsko _BAR_ Villy Hovard PEDERSEN _BAR_
Německo _BAR_ Peter THIELE _BAR_
Estonsko _BAR_ Kalle TOOM _BAR_
Řecko _BAR_ Stavrou STAVROS _BAR_
Španělsko _BAR_ Pilar GÓMEZ MUÑOZOVÁ _BAR_
Francie _BAR_ Pierre LE DOUARON _BAR_
Irsko _BAR_ Patrick HAYDEN _BAR_
Itálie _BAR_ Dr. Andrea MONTANINO _BAR_
Kypr _BAR_ Michael PHYSENTZIDES _BAR_
Lotyšsko _BAR_ Gunars KRUSTS _BAR_
Litva _BAR_ Romualdas PUSVAŠKIS _BAR_
Lucembursko _BAR_ Gilbert ENGEL _BAR_
Maďarsko _BAR_ Ildikó MODLÁNÉ GÖRGÉNYIOVÁ _BAR_
Malta _BAR_ Paul A. ATTARD _BAR_
Nizozemsko _BAR_ Dr. M.J.W.T. NOLLEN _BAR_
Rakousko _BAR_ Peter KREIML _BAR_
Polsko _BAR_ Krzysztof KAFEL _BAR_
Portugalsko _BAR_ Maria da Conceição AFONSOVÁ _BAR_
Slovinsko _BAR_ Elizabeta SKUBER OSTERMANOVÁ _BAR_
Slovensko _BAR_ Juraj VANTUCH _BAR_
Finsko _BAR_ Tarja RIIHIMÄKIOVÁ _BAR_
Švédsko _BAR_ Carina LINDÉNOVÁ _BAR_
Spojené království _BAR_ Pauline CHARLESOVÁ _BAR_
II. ZÁSTUPCI ORGANIZACÍ ZAMĚSTNANCŮ
Belgie _BAR_ Jean-Paul Delcroix _BAR_
Česká republika _BAR_ Radovan Langer _BAR_
Dánsko _BAR_ Erik Schmidt _BAR_
Německo _BAR_ Hans-Detlev Küller _BAR_
Estonsko _BAR_ Kaja Toomsaluová _BAR_
Řecko _BAR_ Georgios Dassis _BAR_
Španělsko _BAR_ Mar Rodríguez Torresová _BAR_
Francie _BAR_ Jean-Claude Quentin _BAR_
Irsko _BAR_ Peter Rigney _BAR_
Itálie _BAR_ Mietta Timiová _BAR_
Kypr _BAR_ Nicos Nicolaou _BAR_
Lotyšsko _BAR_ Beata Jakubova _BAR_
Litva _BAR_ Tatjana Babrauskieneová _BAR_
Lucembursko _BAR_ Renata Santiniová _BAR_
Maďarsko _BAR_ Gabriella Lipka Baskiová _BAR_
Malta _BAR_ Joseph P. DeGiovanni _BAR_
Nizozemsko _BAR_ Bart Bruggeman _BAR_
Rakousko _BAR_ Alexander Prischl _BAR_
Polsko _BAR_ Bogdan Olszewski _BAR_
Portugalsko _BAR_ Joaquim Joao Dias da Silva _BAR_
Slovinsko _BAR_ Gregor Miklič _BAR_
Slovensko _BAR_ Dušan Harvan _BAR_
Finsko _BAR_ Petri Lempinen _BAR_
Švédsko _BAR_ Johannes Hylander _BAR_
Spojené království _BAR_ Paul Mackney _BAR_
III. ZÁSTUPCI ORGANIZACÍ ZAMĚSTNAVATELŮ
Belgie _BAR_ Jan Delfosse _BAR_
Česká republika _BAR_ Pavel Chejn _BAR_
Dánsko _BAR_ Henrik Bach Mortensen _BAR_
Německo _BAR_ Barbara Dornová _BAR_
Estonsko _BAR_ Tarmo Kriis _BAR_
Řecko _BAR_ Evangelos Boumis _BAR_
Španělsko _BAR_ Juan Menéndez _BAR_
Francie _BAR_ Bernard Falck _BAR_
Irsko _BAR_ Jenny Hayesová _BAR_
Itálie _BAR_ Claudio Gentili _BAR_
Kypr _BAR_ George Pantelides _BAR_
Lotyšsko _BAR_ Marina Pankova _BAR_
Litva _BAR_ Laura Sirvydieneová _BAR_
Lucembursko _BAR_ Paul Krier _BAR_
Maďarsko _BAR_ Zoltán Pete _BAR_
Malta _BAR_ Emanuel Said _BAR_
Nizozemsko _BAR_ J.W. van den Braak _BAR_
Rakousko _BAR_ Gerhard Riemer _BAR_
Polsko _BAR_ Josef Jacek Hordejuk _BAR_
Portugalsko _BAR_ José Sanchez Ramirez _BAR_
Slovinsko _BAR_ Samo Hribar Milič _BAR_
Slovensko _BAR_ Daniel Hrdina _BAR_
Finsko _BAR_ Tarja Tuominenová _BAR_
Švédsko _BAR_ Karin Thapperová _BAR_
Spojené království _BAR_ Anthony Thompson _BAR_
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. září 2006
o jmenování členky Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
(2006/C 241/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 54 druhý a třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na článek X stano
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. září 2006
o jmenování člena Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
(2006/C 241/02)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 54 odst. 2 a 3 této smlouvy,
s ohledem na článek X stano
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. září 2006
o jmenování člena Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
(2006/C 241/03)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 54 odst. 2 a 3 této smlouvy,
s ohledem na článek X stano
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. září 2006
o jmenování členky Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
(2006/C 241/04)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 54 odst. 2 a 3 této smlouvy,
s ohledem na článek X stano
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. září 2006
o jmenování členky Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
(2006/C 241/05)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 54 odst. 2 a 3 této smlouvy,
s ohledem na článek X stanov Zásobovací agentury Euratomu [1], naposledy pozměněných rozhodnutím 95/1/ES, Euratom, ESUO ze dne 1. ledna 1995 [2],
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 12. července 2005 o jmenování členů Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu [3],
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po odstoupení Luise A. RICO URIOSE, které bylo Radě oznámeno dne 22. února 2006, se uvolnilo místo člena uvedeného výboru.
(2) Uvolněné místo je třeba obsadit.
(3) Dne 22. února 2006 předložila španělská vláda návrh na jmenování,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Maria Jesús ONEGA COLADASOVÁ je jmenována členkou Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu na zbývající část funkčního období, které končí dnem 28. března 2007.
Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření oznámená Českou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení se nepoužijí po přistoupení – Státní podpora
(2006/C 242/12)
(Text s významem pro EHP)
Datum přijetí rozhodnutí : 3. 3. 2004
Členský stát : Česká republika
Podpora č. : CZ 53/03
Název : Banka Haná, a. s.
Účel : podpora bankovnictví
Další informace : Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření ve prospěch Banky Haná, a. s., oznámená Českou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení, se nepoužijí po přistoupení.
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. listopadu 2006
ohledně postoje, který má Společenství zaujmout v Mezinárodní radě pro tropické dřevo k prodloužení platnosti Mezinárodní dohody o tropickém dřevě z roku 1994
(2006/C 298/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní dohoda o tropickém dřevě z roku 1994 byla podepsána a prozatímně uplatňována Společenstvím v rámci rozhodnutí Rady 96/493/ES [2].
(2) Nástupnická dohoda Mezinárodní dohody o tropickém dřevě z roku 1994 byla úspěšně uzavřena v rámci Konference Organizace spojených národů o obchodu a rozvoji (Unctad) v lednu roku 2006.
(3) Mezinárodní dohoda o tropickém dřevě z roku 1994 zůstává v platnosti do dne 31. prosince 2006, pokud nebude v souladu s ustanoveními čl. 46 odst. 3 rozhodnutím Mezinárodní rady pro tropické dřevo prodloužena přes tento den do doby, kdy vstoupí v platnost nástupnická dohoda.
(4) Prodloužení této dohody je v zájmu Společenství.
(5) Je třeba, aby Evropské společenství zaujalo postoj
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. listopadu 2006
o nahrazení náhradníka řídící rady Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci
(2006/C 298/02)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2062/94 ze dne 18. července 1994 o zřízení Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci [1], a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Svými rozhodnutími ze dne 3. června 2002 [2] a ze dne 29. dubna 2004 [3] Rada jmenovala členy a náhradníky řídící rady Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci na období, které končí dnem 2. června 2005; toto období bylo prodlouženo v souladu s čl. 1 odst. 5 nařízení (ES) č. 1112/2005.
(2) Po odstoupení Bo BARREFELTA se uvolnilo místo náhradníka v kategorii zástupců vlády výše uvedené řídící rady.
(3) Na uvolněné místo navrhla švédská vláda svoji kandidátku,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Anna-Lena HULTGÅRD SANCINIOVÁ je jmenována náhradnicí řídící rady Evropské agentury pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci jako nástupkyně Bo BARREFELTA na zbývající část funkčního období, tedy do vytvoření nové řídící rady v souladu s čl. 1 odst. 5 nařízení (ES) č. 1112/2005.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. listopadu 2006
o nahrazení člena a náhradníka řídící rady Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek
(2006/C 298/04)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1365/75 ze dne 26. května 1975 o založení Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada svým rozhodnutím ze dne 13. prosince 2004 [2] jmenovala členy řídící rady Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek a jejich náhradníky na období, které končí dnem 18. října 2007.
(2) Po odstoupení Marca BOISNELA a Emmanuela GERATA se uvolnilo místa člena a místo náhradníka v kategorii zástupců vlád v řídící radě uvedené nadace.
(3) Na uvolněná místa navrhla francouzská vláda kandidáty,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Mireille JARRYOVÁ je jmenována členkou řídící rady Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek jako nástupkyně Marca BOISNELA na zbývající část funkčního období, tedy do 18. října 2007.
2. Robert PICCOLI je jmenován náhradníkem řídící rady Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek jako nástupce Emmanuela GERATA na zbývající část funkčního období, tedy do 18. října 2007.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1364/2006/ES
ze dne 6. září 2006,
kterým se stanoví hlavní směry pro transevropské energetické sítě a kterým se zrušují rozhodnutí 96/391/ES a rozhodnutí č. 1229/2003/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 156 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1229/2003/ES ze dne 26. června 2003, kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské energetické sítě [3], vznikla potřeba plně zapojit nové členské státy a přistupující a kandidátské země do těchto směrů, případně dále přizpůsobit tyto směry nové politice sousedských vztahů Evropské unie.
(2) Priority transevropských energetických sítí vyplývají z vytvoření otevřenějšího a konkurenceschopnějšího vnitřního trhu s energií a jsou důsledkem provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou [4] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem [5].
Tyto priority vycházejí ze závěrů zasedání Evropské rady ve Stockholmu ve dnech 23. a 24. března 2001 týkajících se vývoje infrastruktury potřebné pro fungování trhu s energií.
Mělo by se vynaložit zvláštní úsilí na dosažení cíle širšího využívání obnovitelných zdrojů energie, což by bylo přínosem k politice udržitelného rozvoje.
Tohoto cíle by se však mělo dosáhnout, aniž by došlo k nepřiměřenému narušení běžné rovnováhy na trhu.
Měly by se rovněž plně brát v úvahu cíle dopravní politiky Společenství, zejména možnost omezení silniční dopravy užíváním potrubní přepravy.
(3) Toto rozhodnutí slouží k přiblížení se cíli stupně propojení elektroenergetických sítí mezi členskými státy, schválenému na zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002, zlepšení spolehlivosti a celistvosti elektroenergetických sítí a zajištění bezpečnosti dodávek, jakož i řádného fungování vnitřního trhu.
(4) Výstavba a údržba energetické infrastruktury by zpravidla měly vycházet z tržních zásad.
To je rovněž v souladu se společnými předpisy na dotvoření vnitřního trhu s energií a se společnými předpisy v oblasti hospodářské soutěže, jejichž cílem je vytvoření otevřenějšího a konkurenceschopnějšího vnitřního trhu s energií.
Finanční pomoc Společenství určená na výstavbu a údržbu by proto měla být nadále poskytována pouze výjimečně a tyto výjimky by měly být řádně odůvodněné.
(5) Energetická infrastruktura by měla být budována a udržována tak, aby umožnila efektivní fungování vnitřního trhu s energií, s náležitým ohledem na stávající postupy konzultací s dotčenými osobami a také s ohledem na strategická kritéria, případně kritéria univerzální služby, a na závazky veřejné služby.
(6) Vzhledem k možné součinnosti mezi sítěmi pro přepravu zemního plynu a olefinů by se měla věnovat náležitá pozornost rozvoji a integraci sítí pro přepravu olefinů, aby byla pokryta jejich spotřeba v průmyslových odvětvích Společenství.
(7) Priority transevropských energetických sítí také vyplývají z rostoucího významu, který tyto sítě mají pro zabezpečení dodávek energie ve Společenství a jejich diverzifikaci, pro začlenění energetických sítí nových členských států a přistupujících a kandidátských zemí a pro zajištění koordinovaného provozu energetických sítí ve Společenství a v sousedních zemích po konzultaci s dotyčnými členskými státy.
Země sousedící se Společenstvím hrají v jeho energetické politice skutečně významnou úlohu.
Dodávky z těchto zemí pokrývají podstatnou část poptávky Společenství po zemním plynu a tyto země jsou klíčovými partnery pro tranzit primární energie do Společenství a stanou se postupně významnějšími činiteli na jeho vnitřním trhu s plynem a elektřinou.
(8) Mezi projekty, které se týkají transevropských energetických sítí, je nezbytné vyzdvihnout prioritní projekty, které jsou velmi důležité z hlediska fungování vnitřního trhu s energií nebo bezpečnosti dodávek energie.
Mimo to by mělo být učiněno prohlášení o evropském zájmu pro ty projekty, které získaly nejvyšší prioritu, a zlepšit koordinaci tam, kde je to vhodné.
(9) Pro účely shromažďování informací, které vyžaduje toto rozhodnutí, by Komise a členské státy měly v nejvyšší možné míře využívat již dostupných informací o projektech prohlášených za projekty evropského zájmu, aby se zabránilo zdvojení úsilí.
Takové informace mohou být dostupné například v souvislosti s nařízením Rady (ES) č. 2236/95 ze dne 18. září 1995, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování finanční pomoci Společenství v oblasti transevropských sítí [6], a s dalšími právními předpisy Společenství, na základě kterých je možné spolufinancovat projekty transevropských sítí, a rozhodnutími schvalujícími jednotlivé projekty podle těchto předpisů a v souvislosti se směrnicemi 2003/54/ES a 2003/55/ES.
(10) Postup pro určování projektů společného zájmu v rámci transevropských energetických sítí by měl být takový, aby bylo zajištěno řádné uplatňování nařízení (ES) č.
2236/95. Tento postup by měl rozlišovat dvě úrovně: na první úrovni se stanoví omezený počet kritérií pro určování daných projektů, na druhé úrovni se projekty popisují podrobně, tzv. specifikacemi.
(11) Příslušná priorita financování podle nařízení (ES) č. 2236/95 by se měla týkat projektů prohlášených za projekty evropského zájmu.
Pokud členské státy předkládají projekty spadající pod jiné finanční nástroje Společenství, měla by se zvláštní pozornost věnovat projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
(12) U většiny projektů prohlášených za projekty evropského zájmu by se za významné stávající nebo budoucí zpoždění mohlo považovat zpoždění, které bude podle odhadů trvat jeden až dva roky.
(13) Specifikace projektů podléhají změnám, a proto mohou být pouze orientační.
Komise by proto měla být zmocněna k jejich aktualizaci.
Vzhledem k tomu, že projekty mohou mít významné politické, environmentální a hospodářské důsledky, je důležité najít přijatelnou rovnováhu mezi legislativním dohledem a pružností při určování projektů, které přicházejí v úvahu pro obdržení podpory Společenství.
(14) Pokud se projekty prohlášené za projekty evropského zájmu, úseky těchto projektů nebo skupiny těchto projektů potýkají s problémy při provádění, mohl by evropský koordinátor přispět k podpoře spolupráce mezi všemi dotyčnými stranami tím, že zabezpečí odpovídající dohled, aby bylo Společenství informováno o průběhu projektu.
Na žádost dotyčných členských států by služby evropského koordinátora měly být zpřístupněny i pro jiné projekty.
(15) Členské státy by měly být vyzvány ke koordinaci provádění určitých projektů, zejména přeshraničních projektů nebo jejich úseků.
(16) Je třeba vytvořit příznivější prostředí pro rozvoj a výstavbu transevropských energetických sítí, a to zejména pobídkami k technické spolupráci mezi subjekty odpovědnými za rozvoj sítí, usnadněním provádění schvalovacích postupů pro projekty energetických sítí v členských státech s cílem zkrátit lhůty a vhodným způsobem využívat fondy, nástroje a finanční programy Společenství, které jsou pro projekty sítí k dispozici.
Společenství by mělo podpořit opatření členských států přijatá k dosažení tohoto cíle.
(17) Jelikož rozpočtové prostředky vyhrazené na financování transevropských energetických sítí jsou určeny hlavně na financování studií proveditelnosti, mohlo by být financování propojovacích sítí, zejména meziregionálních, zajištěno případně prostřednictvím strukturálních fondů Společenství, finančních programů a nástrojů.
(18) Určování projektů společného zájmu a stanovení jejich specifikací a prioritních projektů, zejména projektů evropského zájmu, by mělo probíhat, aniž jsou dotčeny výsledky hodnocení vlivu těchto projektů a plánů nebo programů na životní prostředí.
(19) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(20) Komise by měla pravidelně vypracovávat zprávu o provádění tohoto rozhodnutí.
(21) Informacemi, které se mají vyměňovat nebo poskytovat Komisi podle tohoto rozhodnutí, pravděpodobně ve velké míře disponují společnosti.
Proto budou muset členské státy s těmito společnostmi spolupracovat, aby tyto informace získaly.
(22) Vzhledem k tomu, že se toto rozhodnutí týká stejného předmětu ve stejném rozsahu jako rozhodnutí Rady 96/391/ES ze dne 28. března 1996, kterým se stanoví řada opatření za účelem vytvoření příznivějších rámcových podmínek pro rozvoj transevropských sítí v odvětví energií [8], a rozhodnutí č. 1229/2003/ES, měla by být obě tato rozhodnutí zrušena,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí vymezuje povahu a rozsah činnosti Společenství při stanovení hlavních směrů pro transevropské energetické sítě.
Stanoví řadu hlavních směrů zahrnujících cíle, priority a hlavní rysy opatření Společenství v oblasti transevropských energetických sítí.
Tyto hlavní směry určují projekty společného zájmu a prioritní projekty, včetně projektů evropského zájmu, v oblasti transevropských elektroenergetických a plynárenských sítí.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se vztahuje:
1. U elektroenergetických sítí na:
a) všechna vedení vysokého a velmi vysokého napětí, s výjimkou distribučních soustav a podmořských vedení, pokud se tato infrastruktura používá pro přenos či propojení mezi jednotlivými oblastmi nebo pro přenos či propojení mezinárodní;
b) veškerá vybavení nebo zařízení nutná pro řádné fungování uvedeného systému, včetně systémů ochrany, kontroly a regulace.
2. U plynárenských sítí (zemního plynu nebo olefinů) na:
a) vysokotlaké a velmi vysokotlaké plynovody, s výjimkou distribučních soustav, které umožňují zásobování jednotlivých oblastí Společenství z vnitřních nebo vnějších zdrojů;
b) podzemní zásobníky napojené na výše uvedené vysokotlaké a velmi vysokotlaké plynovody;
c) předávací stanice, zásobníky a znovuzplyňovací zařízení pro zkapalněný zemní plyn (LNG) a také lodě na přepravu LNG v závislosti na objemu dodávek;
d) veškerá vybavení nebo zařízení nutná pro řádné fungování uvedeného systému, včetně systémů ochrany, kontroly a regulace.
Článek 3
Cíle
Společenství podporuje propojování, interoperabilitu a rozvíjení transevropských energetických sítí a přístup k těmto sítím v souladu s platnými právními předpisy Společenství s cílem:
a) podpořit efektivní fungování vnitřního trhu obecně, a zejména vnitřního trhu s energií, při současné podpoře racionální výroby, přepravy, distribuce a využívání zdrojů energie a rozvíjení a propojení obnovitelných zdrojů energie s cílem snižovat cenu energie pro spotřebitele a přispívat k diverzifikaci zdrojů energie;
b) usnadnit rozvoj a snížit izolaci znevýhodněných a ostrovních regionů Společenství, a tím pomoci upevnit hospodářskou a sociální soudržnost;
c) posílit bezpečnost dodávek energie, například prohloubením vztahů s třetími zeměmi v odvětví energií ve společném zájmu všech dotyčných stran, zejména v rámci Smlouvy o energetické chartě a v rámci dohod o spolupráci uzavřených Společenstvím;
d) přispívat k udržitelnému rozvoji a k ochraně životního prostředí, mimo jiné používáním obnovitelných zdrojů energie a snižováním rizik pro životní prostředí spojených s přepravou a přenosem energie.
Článek 4
Priority činnosti
Priority činnosti Společenství v oblasti transevropských energetických sítí musí být slučitelné s udržitelným rozvojem a jsou tyto:
1. Pro elektroenergetické i plynárenské sítě:
a) úprava a rozvoj energetických sítí v zájmu podpory fungování vnitřního trhu s energií, a zejména překonávání snížené průchodnosti, především přeshraniční, odstraňování přetížení a budování chybějících propojení, jakož i zohlednění potřeb vznikajících na základě fungování vnitřního trhu s elektřinou a zemním plynem a na základě rozšíření Evropské unie;
b) zřizování energetických sítí v ostrovních, izolovaných, okrajových a nejvzdálenějších regionech a podpora diverzifikace zdrojů energie a využívání obnovitelných zdrojů energie, jakož i případné propojení těchto sítí.
2. Pro elektroenergetické sítě:
a) úprava a rozvoj sítí v zájmu usnadnění integrace a propojení výroby energie z obnovitelných zdrojů;
b) zajištění interoperability elektroenergetických sítí v rámci Společenství a se sítěmi v přistupujících a kandidátských zemích a v ostatních zemích Evropy a v oblastech Středozemního a Černého moře.
3. Pro plynárenské sítě:
a) rozvoj sítí pro přepravu zemního plynu nezbytných pro pokrytí spotřeby zemního plynu ve Společenství a pro kontrolu systémů v oblasti dodávek zemního plynu;
b) zajištění interoperability sítí pro přepravu zemního plynu v rámci Společenství a se sítěmi v přistupujících a kandidátských zemích a v ostatních zemích Evropy a v oblastech Středozemního, Černého a Kaspického moře, jakož i na Středním východě a v oblasti Perského zálivu, a diverzifikace zdrojů zemního plynu a zásobovacích tras.
Článek 5
Hlavní směry činnosti
Hlavními směry činnosti Společenství v oblasti transevropských energetických sítí jsou:
a) určování projektů společného zájmu a prioritních projektů, včetně projektů evropského zájmu;
b) vytváření příznivějších rámcových podmínek pro rozvoj těchto sítí.
Článek 6
Projekty společného zájmu
1. Obecně použitelná kritéria, která se mají uplatnit při určování projektů společného zájmu, při jejich změnách, specifikacích nebo žádostech o jejich aktualizaci, jsou tato:
a) projekty spadají do oblasti působnosti článku 2;
b) projekty splňují cíle a priority činnosti stanovené v článcích 3 a 4;
c) projekty vykazují potenciální hospodářskou životaschopnost.
Hodnocení hospodářské životaschopnosti je založeno na analýze nákladů a přínosů, která zohlední veškeré náklady a přínosy, včetně střednědobých nebo dlouhodobých, souvisejících s aspekty ochrany životního prostředí, bezpečnosti dodávek a přínosu pro hospodářskou a sociální soudržnost.
Projekty společného zájmu týkající se území členského státu vyžadují souhlas dotyčného členského státu.
2. Dodatečná kritéria pro určování projektů společného zájmu jsou stanovena v příloze II.
O veškerých změnách dodatečných kritérií pro určování projektů společného zájmu uvedených v příloze II se rozhoduje podle článku 251 Smlouvy.
3. Na finanční pomoc Společenství poskytovanou podle nařízení (ES) č. 2236/95 mají nárok pouze projekty uvedené v příloze III, které splňují kritéria stanovená v odstavci 1 a kritéria uvedená v příloze II.
4. Orientační specifikace projektů, včetně jejich podrobného, popřípadě i zeměpisného popisu, jsou stanoveny v příloze III.
Tyto specifikace se aktualizují postupem podle čl. 14 odst.
2. Aktualizace jsou technické povahy a omezují se na technické změny projektů, úpravu určité části konkrétního vedení trasy nebo na omezenou úpravu místa projektu.
5. Členské státy přijmou veškerá opatření, která považují za nezbytná, aby bylo usnadněno a urychleno dokončení projektů společného zájmu a minimalizováno prodlení při současném dodržení právních předpisů Společenství a mezinárodních úmluv o životním prostředí, zvláště v případě projektů prohlášených za projekty evropského zájmu.
Zejména musí být rychle dokončeny schvalovací postupy.
6. Jsou-li části projektů společného zájmu prováděny na území třetích zemí, může Komise na základě dohody s dotyčnými členskými státy, případně v rámci provádění dohod mezi Společenstvím a těmito třetími zeměmi a v souladu se Smlouvou o energetické chartě a jinými mnohostrannými dohodami, navrhnout v případě třetích zemí, které jsou stranami uvedené smlouvy, aby dotyčné třetí země uznaly tyto projekty za projekty vzájemného zájmu, a bylo tak usnadněno jejich provádění.
Článek 7
Prioritní projekty
1. Projekty společného zájmu uvedené v čl. 6 odst. 3, na které se vztahují osy pro prioritní projekty stanovené v příloze I, mají přednost při udělování finanční pomoci Společenství poskytované podle nařízení (ES) č. 2236/95. O změnách přílohy I se rozhoduje postupem podle článku 251 Smlouvy.
2. Pokud jde o přeshraniční investiční projekty, učiní členské státy v rámci vnitrostátních schvalovacích postupů kroky nezbytné k zajištění toho, aby skutečnost, že tyto projekty zvýší kapacitu propojení dvou nebo více členských států, a posílí tak celoevropskou bezpečnost dodávek, byla považována za kritérium posuzování příslušnými vnitrostátními orgány.
3. Dotyčné členské státy a Komise se v rámci svých pravomocí a spolu s odpovědnými společnostmi zasadí o podporu při provádění prioritních projektů, zejména přeshraničních projektů.
4. Prioritní projekty musí být v souladu s udržitelným rozvojem a musí splňovat tato kritéria:
a) mají významný dopad na konkurenční fungování vnitřního trhu nebo
b) posilují bezpečnost dodávek ve Společenství nebo
c) vedou ke zvýšenému užívání obnovitelných zdrojů energie.
Článek 8
Projekty evropského zájmu
1. Některé projekty z os pro prioritní projekty podle článku 7, které mají přeshraniční povahu nebo mají významný dopad na přeshraniční přenosovou kapacitu, se prohlašují za projekty evropského zájmu.
Tyto projekty jsou uvedeny v příloze I.
2. Při výběru projektů, které mají být financovány z rozpočtu určeného na transevropské sítě podle článku 10 nařízení (ES) č. 2236/95, upřednostňují členské státy náležitě projekty prohlášené za projekty evropského zájmu.
3. Pokud se projekty vybírají v rámci jiných finančních prostředků pro spolufinancování Společenstvím, je třeba zvláštní pozornost věnovat projektům prohlášeným za projekty evropského zájmu.
4. Pokud se ukáže, že uskutečňování projektu prohlášeného za projekt evropského zájmu probíhá nebo bude probíhat s významným zpožděním, může Komise požádat dotyčné členské státy, aby do tří měsíců uvedly důvody tohoto zpoždění.
Je-li pro projekty prohlášené za projekty evropského zájmu jmenován evropský koordinátor, uvede ve své zprávě důvody zpoždění těchto projektů.
5. Pět let po dokončení projektu prohlášeného za projekt evropského zájmu nebo jednoho z jeho úseků vyhodnotí Komise s pomocí výboru uvedeného v čl. 14 odst. 1 jeho sociálně-ekonomický dopad a jeho dopad na životní prostředí, včetně dopadu na obchod mezi členskými státy, územní soudržnost a udržitelný rozvoj. Komise uvědomí výbor uvedený v čl. 14 odst. 1 o výsledcích tohoto hodnocení.
6. Pro každý projekt, který byl prohlášen za projekt evropského zájmu, a zvláště pokud jde o jeho přeshraniční úseky, přijmou dotyčné členské státy vhodná opatření, aby zabezpečily:
- pravidelnou výměnu příslušných informací a
- v případě potřeby pořádání společných koordinačních schůzí.
Společné koordinační schůze se pořádají podle potřeby s ohledem na konkrétní požadavky projektu, například ve fázi vývoje projektu a v případě očekávaných nebo již nastalých obtíží.
Společné koordinační schůze se zabývají zejména postupy hodnocení a veřejné konzultace.
Dotyčné členské státy informují Komisi o společných koordinačních schůzích a o výměně informací.
Článek 9
Provádění projektů evropského zájmu
1. Projekty evropského zájmu jsou prováděny rychle.
Do 12. dubna 2007 předloží členské státy Komisi na základě návrhu harmonogramu sestaveného Komisí k tomuto účelu aktualizovaný a orientační harmonogram pro dokončení těchto projektů, který bude obsahovat dostupné údaje o:
a) době plánovaného dokončení schvalovacího řízení projektu;
b) harmonogramu pro studii proveditelnosti a projektování;
c) vytvoření projektu a
d) zahájení projektu.
2. Komise v úzké spolupráci s výborem uvedeným v čl. 14 odst. 1 předkládá každé dva roky zprávu o vývoji projektů uvedených v odstavci 1.
Tyto zprávy Komise jsou v případě projektů prohlášených za projekty evropského zájmu, pro které byl jmenován evropský koordinátor, nahrazeny jeho ročními zprávami.
Článek 10
Evropský koordinátor
1. Potýká-li se projekt prohlášený za projekt evropského zájmu s vážnými zpožděními nebo překážkami spojenými s uskutečňováním, včetně situací týkajících se třetích zemí, může Komise se souhlasem dotyčných členských států a po konzultaci s Evropským parlamentem jmenovat pro tento projekt evropského koordinátora.
V případě potřeby mohou členské státy rovněž požádat Komisi, aby jmenovala evropského koordinátora pro další projekty týkající se transevropských energetických sítí.
2. Evropský koordinátor je vybírán zejména na základě zkušeností s činností evropských institucí a znalostí otázek souvisejících s energetickou politikou, s financováním významných projektů a s hodnocením jejich technických a sociálně-ekonomických dopadů a dopadů na životní prostředí.
3. V rozhodnutí o jmenování evropského koordinátora musí být uvedeno, jakým způsobem bude koordinátor plnit své úkoly.
4. Evropský koordinátor:
a) podporuje evropský rozměr projektu a přeshraniční dialog mezi těmi, kteří projekt podporují, a osobami, kterých se projekt týká;
b) přispívá ke koordinaci vnitrostátních postupů pro konzultaci s osobami, kterých se projekt týká, a
c) každoročně předkládá Komisi zprávu o uskutečňování projektu nebo projektů, pro které je jmenován, a o všech obtížích a překážkách, které by mohly způsobit výrazné zpoždění.
Komise předloží tuto zprávu dotyčným členským státům.
5. Dotyčné členské státy spolupracují s evropským koordinátorem a poskytují mu informace potřebné pro plnění úkolů uvedených v odstavci 4.
6. Při posuzování žádostí o financování projektů nebo skupiny projektů, pro něž byl jmenován evropský koordinátor, z prostředků Společenství může Komise požádat evropského koordinátora o stanovisko.
7. Stupeň koordinace musí být úměrný nákladům na projekt, aby se zamezilo zbytečné administrativní zátěži.
Článek 11
Příznivější rámcové podmínky
1. S cílem přispět k vytvoření příznivějších rámcových podmínek pro rozvoj transevropských energetických sítí a jejich interoperability bere Společenství v úvahu úsilí, které členské státy na dosažení tohoto cíle doposud vynaložily, a přikládá maximální důležitost následujícím opatřením, jež v případě potřeby podporuje:
a) technická spolupráce mezi subjekty odpovědnými za transevropské energetické sítě, zejména za řádné fungování propojení uvedených v bodech 1, 2 a 7 přílohy II;
b) usnadnění provádění schvalovacích postupů pro projekty v oblasti transevropských energetických sítí s cílem omezit prodlení, a to zejména u projektů prohlášených za projekty evropského zájmu;
c) poskytnutí pomoci projektům společného zájmu z fondů, nástrojů a finančních programů Společenství vztahujících se na tyto sítě.
2. Komise vyvíjí v úzké spolupráci s dotyčnými členskými státy veškerou činnost na podporu koordinace činností uvedených v odstavci 1.
3. O opatřeních nezbytných pro provádění činností uvedených v odst. 1 písm. a) a b) rozhoduje Komise postupem podle čl. 14 odst. 2.
Článek 12
Dopad na hospodářskou soutěž
Při posuzování projektů se bere v úvahu jejich dopad na hospodářskou soutěž a bezpečnost dodávek.
Hlavním zdrojem financování je financování soukromé nebo financování dotyčnými hospodářskými subjekty, které je nutno podporovat.
Jakémukoli narušení hospodářské soutěže mezi účastníky trhu je nutno v souladu s ustanoveními Smlouvy zabránit.
Článek 13
Omezení
1. Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny žádné finanční závazky přijaté členskými státy nebo Společenstvím.
2. Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny výsledky hodnocení dopadu projektů a plánů nebo programů, které vymezují rámec pro budoucí schvalování daných projektů, na životní prostředí.
Je-li v souladu s odpovídajícími právními předpisy Společenství vyžadováno hodnocení dopadu na životní prostředí, je nutno zvážit jeho výsledky dříve, než Společenství v souladu s odpovídajícími právními předpisy rozhodne o provedení těchto projektů.
Článek 14
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 15
Zpráva
Každé dva roky vypracuje Komise zprávu o provádění tohoto rozhodnutí, kterou předloží Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
Tato zpráva věnuje pozornost provádění a pokroku dosaženému při uskutečňování prioritních projektů týkajících se přeshraničních propojení uvedených v příloze II bodech 2, 4 a 7, jakož i podrobným pravidlům jejich financování, zejména pokud jde o příspěvek ze zdrojů Společenství.
Článek 16
Zrušovací ustanovení
Zrušují se rozhodnutí 96/391/ES a rozhodnutí č. 1229/2003/ES.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům. Ve Štrasburku dne 6. září 2006.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1622/2006/ES
ze dne 24. října 2006
o zavedení akce Společenství na podporu projektu "Evropské hlavní město kultury" pro roky 2007 až 2019
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 151 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1419/1999/ES [3] byla zavedena akce Společenství na podporu projektu "Evropské hlavní město kultury" pro roky 2005 až 2019.
(2) Studie o výsledcích projektu "Evropské hlavní město kultury" dosažených do roku 2004 ukázala, že projekt měl pozitivní dopad, pokud jde o ohlas ve sdělovacích prostředcích, o kulturní a turistický rozvoj a o uvědomění si významu výběru daného města ze strany jeho obyvatel; tato akce však stále vyžaduje zlepšení, především z hlediska dlouhodobého vlivu na kulturní rozvoj daného města a regionu.
(3) Tím, že bude městům umožněno zapojit do projektu okolní region, včetně případných ostrovů, lze oslovit širší veřejnost a zvýšit účinek projektu.
(4) Zástupci zúčastněných stran upozornili na problémy při procesu výběru stanoveném v rozhodnutí č. 1419/1999/ES a doporučili, aby byly návrhy monitorovány, zejména s cílem podpořit jejich evropský rozměr, a aby byla zlepšena konkurenceschopnost a nově vymezena úloha poroty.
(5) Vzhledem k významu a dopadu projektu "Evropské hlavní město kultury" je třeba, aby byl vytvořen systém smíšeného výběru, jenž by zahrnoval jak vnitrostátní, tak i evropskou úroveň, a aby byla do projektu vnesena značná míra monitorování a prvek konzultací, pro začlenění vnitrostátního rozměru a posílení rozměru evropského.
(6) Přípravná fáze projektu je základním předpokladem jeho úspěchu v souladu s cíli dané akce.
(7) Pro zajištění evropského přínosu akce je po jmenování města zapotřebí fáze monitorování, během níž je jednak dbáno na splnění daných kritérií kulturního programu, jednak poskytováno odborné poradenství a pomoc.
(8) Měla by být vytvořena porota složená ze šesti národních a sedmi evropských odborníků; celá porota tvořená třinácti odborníky by měla sledovat fázi výběru až do jmenování daného města; na monitorovací proces by mělo dohlížet pouze sedm evropských odborníků poroty ("monitorovací a poradní výbor") a během fáze monitorování až do zahájení projektu by mělo poskytovat evropským hlavním městům kultury poradenství.
(9) V rámci podpory a pomoci kandidátským i jmenovaným městům by měla být vytvořena internetová stránka věnovaná projektu "Evropské hlavní město kultury" (přihlášky, výběrové řízení, provádění a odkazy), kterou by Komise průběžně udržovala a pravidelně aktualizovala.
(10) Je důležité podpořit šíření osvědčených postupů, především pro zajištění evropské přidané hodnoty akce.
Je tedy třeba podpořit spolupráci bývalých oficiálních evropských hlavních měst kultury a jejich aktivní zapojení při sdílení zkušeností a osvědčených postupů s budoucími evropskými hlavními městy kultury, zejména formou výměn během přípravné fáze.
(11) Kvalita programu ve smyslu cílů a kritérií akce, a zejména evropské přidané hodnoty, by měla být odměněna udělením peněžní ceny.
(12) Pro zajištění dlouhodobého účinku projektu "Evropské hlavní město kultury" je žádoucí využít iniciativy, struktur a kapacit vzniklých v souvislosti s tímto projektem jako základ trvalé strategie rozvoje kultury daných měst.
(13) Je třeba zvážit, zda umožnit třetím zemím účastnit se evropských iniciativ v oblasti kultury, Evropského měsíce kultury [4] nebo podobných iniciativ.
(14) Proces jmenování stanovený v tomto rozhodnutí trvá šest let; pro roky 2011 a 2012 však tuto dobu nelze dodržet, neboť toto rozhodnutí vstoupí v platnost v roce 2007.
Pro tyto roky by proto měl být stanoven proces jmenování.
(15) V zájmu jasnosti by rozhodnutí č. 1419/1999/ES mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Předmět
Zavádí se akce Společenství nazvaná "Evropské hlavní město kultury" s cílem vyzdvihnout bohatství, rozmanitost a společné rysy evropské kultury a podpořit větší vzájemné porozumění mezi evropskými občany.
Článek 2
Přístup k akci
1. Města v členských státech a v zemích, které k Evropské unii přistoupí po 31. prosinci 2006, mají nárok být jmenována evropskými hlavními městy kultury na dobu jednoho roku v pořadí stanoveném v příloze.
2. Jmenování se uplatní na jedno město z každého členského státu uvedeného na seznamu v příloze.
Chronologické pořadí uvedené na tomto seznamu lze změnit vzájemnou dohodou mezi dotyčnými členskými státy.
Článek 3
Žádosti
1. Každá žádost musí obsahovat kulturní program evropského rozměru založený zejména na kulturní spolupráci v souladu s cíli a činností podle článku 151 Smlouvy.
2. Kulturní program projektu se tvoří výlučně pro rok platnosti jmenování evropským hlavním městem kultury, přičemž se klade důraz na evropskou přidanou hodnotu v souladu s kritérii stanovenými v článku 4.
3. Program by měl být provázán s ostatními národními kulturními strategiemi nebo politikami příslušného členského státu nebo, pokud to vyplývá z institucionálního uspořádání členského státu, s jakýmikoliv regionálními kulturními strategiemi, pokud žádná z těchto strategií nebo politik neomezuje počet měst, které mohou být v rámci tohoto rozhodnutí jmenovány evropskými hlavními městy kultury.
4. Program trvá jeden rok.
V řádně odůvodněných případech si jmenovaná města mohou stanovit kratší období.
5. Mezi programy měst jmenovaných v témže roce musí být vytvořena určitá souvislost.
6. Města mohou do svých programů začlenit také své okolní regiony.
Článek 4
Kritéria pro kulturní program
Kulturní program splňuje následující kritéria rozdělená do dvou kategorií nazvaných "Evropský rozměr" a "Město a občané":
1. V rámci "Evropského rozměru" program:
a) podporuje spolupráci mezi kulturními subjekty, umělci a městy z dotyčných členských států a jiných členských států v jakékoli kulturní oblasti;
b) vyzdvihuje bohatství a kulturní rozmanitost v Evropě;
c) zviditelňuje společné znaky evropských kultur.
2. V rámci kategorie "Město a občané" program:
a) podněcuje k účasti občany žijící v daném městě a jeho okolí a zvyšuje jejich zájem i zájem občanů z jiných zemí;
b) je udržitelný a tvoří nedílnou součást dlouhodobého sociálního a kulturního rozvoje daného města.
Článek 5
Podávání žádostí
1. Výzvu k podávání žádostí zveřejňuje každý z dotyčných členských států nejpozději šest let před předpokládaným zahájením projektu.
Každá výzva k podávání žádostí určená kandidátským městům ucházejícím se o titul uvádí kritéria stanovená v článku 4 a pokyny uveřejněné na internetové stránce Komise.
Lhůta pro podávání žádostí v rámci každé z těchto výzev k podávání žádostí se stanoví na nejdéle deset měsíců po jejím zveřejnění.
Každá žádost podaná v rámci výzvy k podávání žádostí musí uvádět základní rysy programu, jejž kandidátské město hodlá v daném roce uskutečnit.
2. Dotyčný členský stát oznámí žádosti Komisi.
Článek 6
Porota
1. Pro každý členský stát se zřizuje porota, jejímž úkolem je posoudit žádosti kandidátských měst.
Každá porota doporučí navržení jednoho města dotyčného členského státu.
Každá porota se skládá z třinácti členů. Sedm z nich navrhují evropské orgány v souladu s odstavcem 4.
Zbývajících šest členů navrhuje dotyčný členský stát po konzultaci s Komisí.
Dotyčný členský stát poté porotu jmenuje.
Porota zvolí svého předsedu z osob navržených Evropským parlamentem, Radou, Komisí a Výborem regionů.
3. Členy poroty jsou nezávislí odborníci, kteří nejsou ve střetu zájmů v souvislosti s městy, která odpověděla na výzvu k podávání žádostí, a mají významné zkušenosti a odbornou kvalifikaci v kulturní oblasti, v oblasti kulturního rozvoje měst nebo v organizování projektu "Evropské hlavní město kultury".
4. Evropské orgány navrhují členy poroty na dobu tří let takto: dva členy navrhuje Evropský parlament, dva Rada, dva Komise a jednoho Výbor regionů.
Výjimečně navrhne v prvním roce platnosti tohoto rozhodnutí dva odborníky Komise na jeden rok, dva Evropský parlament na dva roky, dva Rada na tři roky a jednoho Výbor regionů na tři roky.
Článek 7
Předběžný výběr
1. Každý z dotyčných členských států svolá příslušnou porotu podle článku 6 na zasedání k předběžnému výběru nejpozději pět let před předpokládaným zahájením projektu.
2. Porota posoudí žádosti měst, jež odpověděly na výzvu k podávání žádostí, v souladu s kritérii stanovenými v článku 4.
Dohodne se na užším výběru kandidátských měst, která budou nadále přicházet v úvahu, a vydá zprávu o žádostech kandidátských měst a doporučení pro užší výběr kandidátských měst.
3. Porota svou zprávu předloží dotyčnému členskému státu a Komisi.
Každý dotyčný členský stát formálně schválí užší výběr, který byl vytvořen na základě zprávy poroty.
Článek 8
Konečný výběr
1. Kandidátská města zařazená do užšího výběru doplní své žádosti a předají je dotyčným členským státům, které je poté zašlou Komisi.
2. Za účelem konečného výběru svolá každý z dotyčných členských států příslušnou porotu devět měsíců po její schůzi týkající se předvýběru.
3. Porota vyhodnotí upravené programy kandidátských měst zařazených do užšího výběru podle kritérií dané akce a podle doporučení, jež porota vydala v rámci předběžného výběru.
4. Porota vypracuje zprávu o programech kandidátských měst zařazených do užšího výběru a doporučí navržení jednoho města dotyčného členského státu na evropské hlavní město kultury.
Zpráva rovněž obsahuje doporučení určená vybranému městu, která uvádějí, jakého pokroku musí toto město do daného roku dosáhnout a jaká opatření musí učinit, pokud by je Rada jmenovala evropským hlavním městem kultury.
Zpráva se předkládá dotyčnému členskému státu a Komisi.
Zveřejní se na internetových stránkách Komise.
Článek 9
Jmenování
1. Každý z dotyčných členských států navrhne jedno město na evropské hlavní město kultury a oznámí tento návrh Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Výboru regionů nejpozději čtyři roky před předpokládaným zahájením projektu.
Oznámení musí doprovázet odůvodnění návrhu, které vychází ze zpráv vypracovaných porotou.
Návrh musí zohledňovat doporučení poroty.
2. Evropský parlament může Komisi nejpozději tři měsíce po obdržení návrhů dotyčného členského státu předat své stanovisko.
3. Rada na doporučení Komise vyhotovené s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu a odůvodnění vycházející ze zpráv poroty úředně jmenuje příslušná města evropskými hlavními městy kultury pro rok, na který byla navržena.
Článek 10
Monitorovací a poradní výbor
1. Bude vytvořen monitorovací a poradní výbor, který bude sledovat plnění cílů a kritérií akce a který bude evropským hlavním městům kultury poskytovat podporu a vedení od okamžiku jejich jmenování do začátku projektu "Evropské hlavní město kultury".
2. Výbor se bude skládat ze sedmi odborníků jmenovaných Evropským parlamentem, Radou, Komisí a Výborem regionů, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 4. Kromě toho může dotyčný členský stát jmenovat do výboru jednoho pozorovatele.
3. Dotyčná města předloží Komisi zprávy o pokroku nejpozději tři měsíce před schůzemi výboru.
4. Komise svolá výbor a zástupce dotyčného města.
Výbor se sejde dvakrát, aby poradil s přípravami na tento projekt a zhodnotil je s cílem pomoci městům připravit vysoce kvalitní program obsahující výrazný evropský rozměr.
První schůze se uskuteční nejpozději dva roky před zahájením projektu; druhá schůze se uskuteční nejpozději osm měsíců před zahájením projektu.
5. Po každé schůzi vypracuje výbor zprávu o stavu příprav projektu a o dalších potřebných krocích.
Zprávy se zaměří hlavně na evropský přínos projektu v souladu s kritérii stanovenými v článku 4 a doporučeními uvedenými ve zprávách poroty a monitorovacího a poradního výboru.
6. Zprávy se předají Komisi a dotyčným městům a členským státům.
Jsou zpřístupněny také na internetové stránce Komise.
Článek 11
Cena
10 odst. 4, udělí Komise jmenovaným městům peněžní cenu na počest Meliny Mercouriové, pokud splní kritéria uvedená v článku 4 a uplatní doporučení poroty a monitorovacího a poradního výboru.
Tato cena se uděluje v plné výši nejpozději tři měsíce před začátkem daného roku.
Článek 12
Hodnocení
Komise každoročně zajišťuje vnější a nezávislé hodnocení výsledků projektu "Evropské hlavní město kultury", jenž proběhl v uplynulém roce, v souladu s cíli a kritérii akce stanovenými v tomto rozhodnutí.
Zprávu o tomto hodnocení předkládá Komise Evropskému parlamentu, Radě a Výboru regionů do konce roku následujícího po roce, ve kterém se konal projekt "Evropské hlavní město kultury".
Článek 13
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí č. 1419/1999/ES.
Nadále se však použije na města, která byla jmenována evropskými hlavními městy kultury na roky 2007, 2008 a 2009.
Článek 14
Přechodná ustanovení
Města jmenovaná evropskými hlavními městy kultury pro rok 2010 na základě rozhodnutí č. 1419/1999/ES podléhají procesu monitorování podle článku 10 tohoto rozhodnutí.
Komise udělí jmenovaným městům cenu na základě článku 11 tohoto rozhodnutí.
2. Odchylně od článků 3 až 9 se proces jmenování evropským hlavním městem kultury pro roky 2011 a 2012 řídí tímto rozhodovacím postupem:
1. města v členských státech jsou jmenována evropským hlavním městem kultury v souladu s přílohou;
2. každý členský stát předloží v souladu s přílohou svůj návrh na jedno nebo více měst Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Výboru regionů;
3. tento návrh musí být předložen nejpozději čtyři roky před předpokládaným zahájením projektu a musí jej doprovázet doporučení dotyčného členského státu;
4. Komise každý rok vytvoří porotu, která vydá zprávu o návrhu nebo návrzích vyhotovenou v porovnání s cíli a charakteristikou dané akce;
5. porota se skládá ze sedmi význačných nezávislých osob, jež jsou odborníky v oblasti kultury, z nichž dvě jmenuje Evropský parlament, dvě Rada, dvě Komise a jednu Výbor regionů;
6. porota předloží svou zprávu Komisi, Evropskému parlamentu a Radě;
7. Evropský parlament může Komisi nejpozději tři měsíce po obdržení zprávy předat své stanovisko k návrhu nebo návrhům;
8. Rada na doporučení Komise vyhotovené s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu a zprávu poroty úředně jmenuje příslušné město evropským hlavním městem kultury pro rok, na který bylo navrženo.
3. Odchylně od článku 4 se v případě hlavních měst kultury pro roky 2010, 2011 a 2012 uplatní kritéria stanovená v článku 3 a příloze II rozhodnutí č. 1419/1999/ES, pokud se dotyčné město nerozhodne vycházet pro svůj program z kritérií stanovených v článku 4 tohoto rozhodnutí.
Článek 15
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1639/2006/ES
ze dne 24. října 2006,
kterým se zavádí rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace (2007–2013)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 156, čl. 157 odst. 3 a čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na svém zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 stanovila za cíl učinit Evropskou unii nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomikou na světě.
Zdůraznila, že je důležité vytvořit příznivé klima pro malé a střední podniky, šířit osvědčené postupy a zajistit větší konvergenci mezi členskými státy.
Evropská rada na svém zasedání v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 odsouhlasila strategii Unie v oblasti udržitelného rozvoje, která má zajistit současně hospodářský růst, sociální začlenění a ochranu životního prostředí.
V rámci udržitelného rozvoje hrají důležitou roli způsoby produkce podniků.
(2) Ve snaze přispět ke zvýšení konkurenceschopnosti a inovační kapacity ve Společenství, k pokroku znalostní společnosti a k udržitelnému rozvoji založenému na vyváženém hospodářském růstu je třeba zavést rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace (dále jen "rámcový program").
(3) Tento program je v souladu se sdělením Komise jarnímu zasedání Evropské rady ze dne 2. února 2005 s názvem "Pracujme společně pro růst a pracovní místa – nový začátek pro lisabonskou strategii", které vyzývá k akci, jež zajistí růst a konkurenceschopnost a vytvoří z Evropy přitažlivější místo pro investování a práci, přičemž musí být podněcována podnikatelská iniciativa, přilákán dostatečný rizikový kapitál pro zakládání nových podniků a udržen silný evropský průmyslový základ a zároveň by měly být podporovány inovací, a to zejména ekologickými inovacemi, zaváděním informačních a komunikačních technologií (IKT) a udržitelným využíváním zdrojů.
Zatímco pro konkurenceschopnost je z velké části rozhodující činnost dynamických podniků, jež působí na otevřených a konkurenceschopných trzích a jejichž činnost je podporována řádnými rámcovými podmínkami, zejména regulačním rámcem příznivým pro inovace, má financování Společenství za úkol poskytovat podporu a dodatečné finanční prostředky pro nápravu situace při selhání trhu.
(4) Evropská charta pro malé podniky (dále jen "charta"), která byla schválena Evropskou radou na zasedání v Santa Maria da Feira ve dnech 19. a 20. června 2000, popisuje malé podniky jako "páteř evropského hospodářství".
Zvláštní povaha, požadavky a očekávání malých a řemeslných podniků by měly být účinněji zohledněny v politikách na vnitrostátní i evropské úrovni.
Opatření Společenství na podporu malých a středních podniků, jako je například sdělení Komise ze dne 10. listopadu 2005 nazvané "Plnění lisabonského programu Společenství – moderní politika malých a středních podniků pro růst a zaměstnanost", by měla zohlednit cíle stanovené v chartě a rámcový program by měl být využíván jako prostředek pokroku směrem k těmto cílům.
(5) Rámcový program by se měl především zaměřit na malé a střední podniky, jak jsou vymezeny v doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků [4].
Program by měl věnovat zvláštní pozornost specifickým rysům a požadavkům rychle rostoucích inovačních podniků (tzv. "gazel"), mikropodniků a řemeslných podniků, a specifickým cílovým skupinám, včetně podnikatelek.
(6) Rámcový program by měl sdružit ta zvláštní opatření Společenství v oblastech podnikavosti, malých a středních podniků, průmyslové konkurenceschopnosti, inovací, IKT, environmentálních technologií a inteligentní energie, která byla doposud upravena rozhodnutím Rady 96/413/ES ze dne 25. června 1996 o provádění akčního programu Společenství k posílení konkurenceschopnosti evropského průmyslu [5], rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1336/97/ES ze dne 17. června 1997, kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské telekomunikační sítě [6], nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1655/2000 ze dne 17. července 2000 o finančním nástroji pro životní prostředí (LIFE) [7], rozhodnutím Rady 2000/819/ES ze dne 20. prosince 2000 o víceletém programu pro podnik a podnikavost, a zejména pro malé a střední podniky (MSP) (2001–2005) [8], rozhodnutím Rady 2001/48/ES ze dne 22. prosince 2000, kterým se přijímá víceletý program Společenství na podporu rozvoje a využívání evropských digitálních materiálů v globálních sítích a na podporu jazykové rozmanitosti v informační společnosti [9], rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1230/2003/ES ze dne 26. června 2003, kterým se přijímá víceletý program činnosti v oblasti energie: "Inteligentní energie – Evropa" (2003–2006) [10] k podpoře udržitelného rozvoje v oblasti energie, a rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 2256/2003/ES ze dne 17. listopadu 2003, kterým se přijímá víceletý program (2003–2005) pro monitorování akčního plánu e-Europe 2005, šíření správných postupů a zvýšení bezpečnosti sítí a informací (MODINIS) [11].
(7) Rámcový program by měl stanovit řadu společných cílů, celkové finanční krytí na jejich uskutečnění, různé druhy prováděcích opatření, jakož i opatření pro sledování a hodnocení a pro ochranu finančních zájmů Společenství.
(8) V souladu se sdělením Komise ze dne 11. března 2003 nazvaném "Politika inovací: aktualizace přístupu Unie v kontextu lisabonské strategie" a s odvoláním na příručku OECD "Oslo" je inovace chápána jako obnova a rozšíření škály výrobků, služeb a s nimi souvisejících trhů; vypracování nových metod návrhů, výroby, dodávek a distribuce; zavedení změn do vedení, organizace práce, pracovních podmínek a dovedností pracovníků; tento pojem zahrnuje technologické, jiné než technologické a organizační inovace.
(9) Rámcový program by se neměl dotýkat činností v rámci výzkumu a technologického rozvoje uskutečňovaných v souladu s článkem 166 Smlouvy.
Měl by doplňovat sedmý rámcový program Společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) [12] (dále jen "sedmý rámcový program"), a to tím, že se bude zabývat technologickými a jinými inovacemi, které pokročily za konečnou fázi demonstrací a jsou připraveny k tržní replikaci (testování inovací za účelem jejich použití na trzích).
Je třeba zajistit, aby mezi vývojem a využitím výzkumu (činnosti spojené s přenosem technologií včetně přípravných fází) není mezera ve financování.
Financování přenosu výsledků výzkumu k jejich komerčnímu využití je proto úkolem, který by měl být uskutečňován v těsné koordinaci se sedmým rámcovým programem a s dalšími souvisejícími výzkumnými programy.
(10) Rámcový program by měl pokrýt rovněž tržní replikace současných technologií, které mají být využívány nově a inovativně.
Za určitých okolností budou pilotní projekty pro technologické demonstrace pokryty oběma programy, tj. rámcovým programem a sedmým rámcovým programem.
Taková situace nastane pouze tehdy, když bude třeba určitá technologická řešení (například technické normy v oblasti informačních a komunikačních technologií) validovat ve fázi tržní replikace technologie, u níž demonstrace již jinak byla provedena.
(11) Rámcový program by měl doplňovat strukturální fondy a další související programy Společenství, nicméně každý nástroj by měl fungovat podle svých zvláštních postupů.
Nemělo by tak docházet k dvojímu financování týchž způsobilých nákladů.
(12) Společné cíle rámcového programu by měly být sledovány prostřednictvím zvláštních programů s názvy "Program pro podnikání a inovace", "Program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií" a "Program Inteligentní energie – Evropa".
(13) Ve všech programech a činnostech pokrytých rámcovým programem by měly být zohledněny zásady průhlednosti a rovných příležitostí pro muže a ženy.
(14) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání rámcového programu finanční krytí, které je pro rozpočtový orgán hlavní referenční hodnotou při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 37 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení [13].
(15) Pro každý zvláštní program by měl být vyhrazen zvláštní a orientační rozpočet.
(16) Ve snaze zaručit, aby se financování omezilo na nápravu selhání trhu, a zabránit jakémukoli narušení trhu by finanční prostředky z rámcového programu měly splňovat platná pravidla Společenství týkající se státní podpory a vyhovovat souvisejícím nástrojům a definici Společenství pro malé a střední podniky.
(17) Dohoda o evropském hospodářském prostoru (dále jen "dohoda o EHP"), jakož i protokoly k dohodám o přidružení počítají s účastí dotyčných zemí na programech Společenství.
Účast dalších třetích zemí lze by měla být možná, pokud to dovolí dohody a postupy.
(18) Rámcový program a zvláštní programy by měly být pravidelně sledovány a hodnoceny za účelem jejich případných úprav.
Je-li to možné, měly by hodnotící zprávy přezkoumat, zda je při činnostech programu zohledněno rovné zacházení pro muže a ženy.
(19) Měla by být rovněž přijata vhodná opatření, jimiž by se předešlo nesrovnalostem a podvodům, a měly by být učiněny nezbytné kroky ke zpětnému získání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých prostředků v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [14], nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem [15] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [16].
(20) Růst a konkurenceschopnost podniků v odvětvích průmyslu a služeb závisí na jejich schopnosti rychle reagovat na změny, využít jejich inovativní potenciál a vyvíjet vysoce kvalitní výrobky.
Tato výzva se týká podniků všech velikostí, avšak je zejména naléhavá pro menší podniky.
Je proto vhodné zavést program pro podnikání a inovace.
(21) Společenství může působit jako zprostředkovatel a koordinátor úsilí členských států.
Může přispět k jejich úspěchům a doplnit je, a to zejména podporou výměny celostátních i regionálních zkušeností a praktických dovedností, vymezením osvědčených postupů a inovativních nápadů a jejich šířením, jakož i přispěním k tomu, aby nabídka podpůrných služeb pro podniky a inovace byla dostupná zejména po celé Evropě, a to zejména pro malé a střední podniky.
(22) Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 28. ledna 2004 nazvané "Stimulace technologií pro udržitelný rozvoj: akční plán pro environmentální technologie v Evropské unii" vyzývá k tomu, aby programy Společenství podporovaly vývoj a využívání environmentálních technologií, a doporučuje mobilizaci finančních nástrojů ke sdílení rizik spojených s investicemi do environmentálních technologií.
(23) K podpoře vybudování evropského trhu pro inovativní výrobky a služby je třeba, aby členské státy a Komise vytvořily pro inovativní výrobky a služby přitažlivé podmínky, a to i prostřednictvím aktivního přístupu k veřejným zakázkám s cílem přispět k budování hlavních trhů a současně zlepšit přístup pro malé a střední podniky a kvalitu veřejných služeb, jakož i prostřednictvím dokonalejší regulace a lepších norem založených na včasném odhadu potřeb.
Komise by měla vypracovat pokyny k problematice veřejných zakázek, které jsou vstřícné vůči inovacím.
(24) S ohledem na technologické inovace by měly být malé a střední podniky podněcovány k tomu, aby se zapojovaly do technologicky vyspělých odvětví, jako je vesmír a bezpečnost, a aby vyvíjely aplikace, které nabízí družicový systém pro určování polohy Galileo.
(25) Ekologická inovace je každá forma inovace usilující o podstatný a prokazatelný pokrok směrem k cíli udržitelného rozvoje snížením dopadů na životní prostředí nebo dosažením účinnějšího a zodpovědnějšího používání přírodních zdrojů, včetně energie.
Ekologická inovace je vyvíjejícím se pojmem, a rámcový program musí proto zůstat schopen reagovat na změny.
Záměrem podpory ekologických inovací prostřednictvím rámcového programu je přispět k provádění akčního plánu pro environmentální technologie.
(26) Vzhledem k činnostem v rámci programu pro životní prostředí LIFE+ (dále jen "LIFE+") by měl rámcový program podporovat zavádění environmentálních technologií prostřednictvím pilotních projektů a projektů tržní replikace, čímž bude překlenuta mezera mezi úspěšnými demonstracemi inovačních technologií a jejich zaváděním na trh, a odstraněním překážek pronikání na trh, prosazováním dobrovolného přístupu v oblastech, jako je environmentální řízení, a vytvářením sítí příslušných aktérů.
Měl by podporovat ekologické inovace prováděné podniky prostřednictvím projektů a společných investic do fondů rizikového kapitálu, avšak nemělo by docházet k dvojímu financování výdajů, které jsou již financovány v rámci LIFE+.
(27) Tržní finanční nástroje Společenství, které jsou určeny ve prospěch malých a středních podniků, doplňují a zvyšují vliv vnitrostátních finančních opatření.
Mohou podpořit zejména soukromé investice do vytváření nových inovativních společností a pomoci společnostem s vysokým růstovým potenciálem snížit nedostatek vlastních prostředků ve fázi rozvoje.
Rovněž mohou zlepšit přístup stávajících malých a středních podniků k finančním úvěrům na činnosti, které podpoří jejich konkurenceschopnost a růstový potenciál.
(28) Evropský investiční fond je zvláštním nástrojem Společenství pro poskytování rizikového kapitálu a záruk pro malé a střední podniky.
Zvláštní pozornost věnuje podpoře mikrofinancování a financování v raných fázích v souladu s tržní poptávkou a osvědčenými postupy.
Přispívá k uskutečňování cílů Společenství zahrnujících znalostní společnost, inovace, růst, zaměstnanost a podporu podnikatelského ducha.
Evropský investiční fond zajišťuje požadovanou návaznost při řízení programů Společenství a v dané problematice již získal řadu zkušeností.
Na základě nezávislých hodnocení se za dobré řešení považuje svěřit jménem Komise Evropskému investičnímu fondu spravování finančních nástrojů Společenství pro malé a střední podniky.
Evropský investiční fond má rovněž znalosti potřebné k podpoře nových akcí založených na partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem, která byla zavedena členskými státy s cílem přilákat vysoce rizikové investiční toky z kapitálových trhů ve prospěch inovativních malých podniků.
(29) Probíhající změny ve finančním prostředí a nové účetní standardy činí finanční instituce váhavější k převzetí rizika, vedou ke kultuře "ratingu" a mohou omezit množství úvěrů poskytovaných malým a středním podnikům, a to přinejmenším během přechodného období.
Program pro podnikání a inovace by proto měl reagovat na měnící se finanční potřeby malých a středních podniků, včetně potřeby blízkého financování a jejich přizpůsobení se novému finančnímu prostředí, aniž by došlo k narušení trhu.
Opatření by navíc měla přispět ke zlepšení schopnosti finančních institucí hodnotit rizika související s inovacemi s cílem rozvinout rating technologií a zlepšit schopnost malých a středních podniků lépe využívat finanční nástroje, které poskytují trhy.
(30) Vysoce kvalitní podpůrné služby ve prospěch podniků a inovací hrají významnou roli při zajišťování přístupu malých a středních podniků k informacím o fungování vnitřního trhu zboží a služeb a o příležitostech na tomto trhu, jakož i při nadnárodním přenosu inovací, znalostí a technologie.
Rovněž hrají klíčovou úlohu při usnadňování přístupu malých a středních podniků k informacím o právních předpisech Společenství, které se na ně vztahují, jakož i o budoucích právních úpravách, na něž se mohou připravit a úsporně se jim přizpůsobit.
Vědomosti a dovednosti se značně rozšířily prostřednictvím stávajících evropských podpůrných sítí pro podniky, jako jsou Euro Info centra a centra pro podporu inovací.
Vnější hodnocení zdůraznila, že je třeba posílit horizontální úlohu při poskytování evropských podpůrných služeb ve prospěch podniků, tedy i optimalizaci spolupráce mezi stávajícími službami a "help desky" za účelem vytvoření jednotných kontaktních míst ("one-stop shop") na základě závazku, že nebude existovat žádné "nesprávné" kontaktní místo ("no wrong door").
To se týká šíření informací o programech Společenství a podpory účasti malých a středních podniků na těchto programech, zejména účasti malých a středních podniků v sedmém rámcovém programu.
Hodnocení rovněž zdůraznila význam usnadnění vzájemné komunikace mezi Komisí a malými a středními podniky.
(31) Společenství by se mělo vybavit spolehlivou analytickou základnou, aby mohlo podporovat tvorbu politiky v oblastech malých a středních podniků, podnikavosti, inovací a konkurenceschopnosti v odvětvích průmyslu.
Taková základna by měla v uvedených oblastech zhodnotit informace dostupné na vnitrostátní úrovni.
Společenství by mělo zajistit společný rozvoj strategií konkurenceschopnosti pro odvětví průmyslu a služeb a podpořit osvědčené postupy týkající se podnikatelského prostředí a kultury, včetně dovedností, sociální odpovědnosti podniků a rovných příležitostí pro muže a ženy, a podporovat mladé podnikatele v zahajování činnosti, a to mimo jiné prostřednictvím vzdělávání a průběžné odborné přípravy a od základní školy až po vysoké školství.
(32) Evropská rada na svém zasedání v Bruselu ve dnech 20. a 21. března 2003 upřednostnila inovace a podnikavost a zdůraznila, že Evropa musí více usilovat o to, aby přeměnila nápady ve skutečnou přidanou hodnotu.
Kromě toho vyzvala k provedení další akce na podporu vytváření podmínek pro inovační činnost podniků.
Lineární model inovací, podle kterého směruje výzkum přímo k inovaci, se neukázal jako dostačující k vysvětlení inovační výkonnosti ani k návrhu vhodných politických odpovědí v oblasti inovací.
Vzhledem k tomu, že jádrem inovačního procesu jsou podniky, měly by financování určené k podněcování inovační činnosti podniků, příprava zavádění inovací na trh, jakož i správa a kultura inovací být zahrnuty pod program pro podnikání a inovace.
Tím by mělo být zaručeno, že inovace podpoří konkurenceschopnost a prosadí se do praktického použití v rámci do podnikání.
Evropská rada na svém zasedání v Bruselu ve dnech 25. a 26. března 2004 doplnila, že čisté technologie jsou životně důležité pro plné využití synergie mezi podniky a životním prostředím.
Podpora ekologických inovací, které zahrnují inovativní čisté technologie, může pomoci při využití jejich potenciálu.
(33) Trh pro přenos a přejímání znalostí je často neprůhledný a nedostatek informací a chybějící spojení způsobují překážky na trhu.
Pro podniky je rovněž obtížné začlenit technologie, jež nejsou součástí jejich tradičních oblastí činnosti, a získat přístup k novým typům dovedností.
Finanční rizika mohou být v případě inovací vysoká, ziskovost může být z důvodu problémů při rozvoji opožděna a daně, pokud jde o úspěch a neúspěch, nemusejí být neutrální.
Dovednosti potřebné k využití možností se mohou brzy vyčerpat.
Institucionální či regulativní překážky mohou zpozdit nebo poškodit vznik nových trhů a přístup na ně.
Úpadkové právo může představovat výraznou překážku přijetí podnikatelského rizika z důvodu obav před neúspěchem.
Hospodářské okolnosti mohou kromě toho určit, zda k inovaci dojde či nikoli.
Rozvoj podnikatelského prostředí příznivého pro podnikavost, konkurenceschopnost a inovace by měl zahrnovat zlepšení hospodářských a správních reforem souvisejících s podnikáním a inovacemi, zejména pokud jde o zvýšení konkurenceschopnosti, snížení administrativní zátěže pro malé a střední podniky a zlepšení právního prostředí v oblasti podnikání, zakládání a převodu podniků, růstu a inovací.
(34) Takové překážky pronikání inovačních technologií na trh se zejména týkají environmentálních technologií.
Tržní ceny velice často plně nezohledňují environmentální náklady na výrobky a služby.
Část nákladů, která není v tržních cenách zohledněna, nese spíše společnost jako celek než původce znečištění.
Toto selhání trhu, jakož i zájem Společenství na zachování zdrojů, předcházení znečištění a hospodárnější ochraně životní prostředí odůvodňují zesílenou podporu pro ekologické inovace.
(35) Cílem akcí Společenství v oblasti inovací je podporovat rozvoj inovační politiky v členských státech a jejich regionech a usnadňovat využívání účinků synergie mezi státními, regionálními a evropskými inovačními politikami a podpůrnými opatřeními.
Společenství je schopné usnadnit nadnárodní výměnu informací, vzájemné učení a vytváření sítí a může řídit spolupráci v oblasti inovační politiky.
Vytváření sítí mezi zúčastněnými stranami je klíčovým bodem k usnadnění toku znalostí a nápadů nezbytných pro inovace.
(36) Usnesení Rady přijaté v Bruselu v rámci Rady ve složení pro telekomunikace ze dne 9. prosince 2004 stanoví základy pro návrh nové iniciativy týkající se informační společnosti, jehož cílem je posílit příspěvek informační společnosti k výkonnosti Evropy.
Komise ve výše uvedeném sdělení ze dne 2. února 2005 navrhuje soustředit úsilí na "realizaci silnějšího a trvalého růstu a na vytváření více lepších pracovních míst".
Toto sdělení zdůrazňuje, že zavedení informačních a komunikačních technologií jak soukromým, tak veřejným sektorem je klíčovým prvkem při zlepšování evropské inovační výkonnosti a konkurenceschopnosti.
Měl by být proto zaveden program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií.
(37) Akce v rámci programu na podporu politiky informačních a komunikačních technologií by měly rovněž přispět k cílům strategie i2010, a to při zohlednění jiných programů Společenství v oblasti informačních a komunikačních technologií, aby se předešlo zdvojení úsilí.
(38) Informační a komunikační technologie jsou pilířem znalostní ekonomiky.
Přispívají téměř z poloviny k růstu produktivity v moderních ekonomikách a přinášejí jedinečná řešení pro zásadní společenské výzvy.
Zlepšování služeb veřejného sektoru a služeb obecného zájmu by mělo probíhat za úzké spolupráce s příslušnými politikami Společenství, například v oblastech veřejného zdraví, vzdělávání a odborné přípravy, životního prostředí, dopravy a rozvoje vnitřního trhu a hospodářské soutěže.
(39) Je třeba podporovat uplatňování a co nejlepší využívání řešení založených na inovativních informačních a komunikačních technologiích, zejména pro služby v oblastech veřejného zájmu, včetně zlepšení kvality života znevýhodněných skupin obyvatelstva, jako jsou osoby se zdravotním postižením a starší osoby.
Podpora Společenství by také měla usnadňovat koordinaci a provádění akcí pro rozvoj informační společnosti napříč členskými státy.
(40) Průběžné hodnocení programu e-TEN (Transevropská telekomunikační síť) doporučuje použít pro intervence Společenství ve prospěch projektů na podporu transevropských služeb v oblastech veřejného zájmu přístup založený na poptávce.
(41) Sdělení Komise o elektronické správě (e-Government) a elektronickém zdravotnictví (e-Health) a související závěry Rady vyzývají ke zvýšení úsilí při inovacích, výměně osvědčených postupů a interoperabilitě a upozorňují na potřebu posílení synergie mezi souvisejícími programy Společenství.
Interoperabilita je pro rozvoj informační společnosti velmi důležitá.
(42) Za účelem řešení otázek digitálně šířeného obsahu v informační společnosti byl vymezen právní rámec směrnicí Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází [17], směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti [18] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru [19].
(43) Odlišné postupy v členských státech nadále vytvářejí technické překážky bránící širšímu přístupu a opakovanému použití informací veřejného sektoru v Unii.
(44) Akce Společenství týkající se digitálně šířeného obsahu by měla zohlednit mnohojazyčnou a multikulturní zvláštnost Společenství.
(45) Přírodní zdroje, jejichž obezřetné a racionální využívání stanoví článek 174 Smlouvy, zahrnují kromě obnovitelných zdrojů energie i ropu, zemní plyn a pevná paliva, což jsou nepostradatelné zdroje energie, ale též hlavní zdroje emisí oxidu uhličitého.
(46) Zelená kniha Komise nazvaná "K evropské strategii bezpečnosti zásobování energií" upozorňuje na to, že se Unie stává stále více závislá na vnějších zdrojích energie a že by tato její závislost mohla během 20 až 30 let vzrůst na 70 %.
Proto zelená kniha zdůrazňuje potřebu udržovat rovnováhu nabídkové politiky jasnou akcí ve prospěch poptávkové politiky a vyzývá k lépe řízené spotřebě, která je šetrnější k životnímu prostředí, a to zejména v odvětví dopravy a stavebnictví.
Podle této zelené knihy je třeba z hlediska nabídky upřednostňovat rozvoj nových a obnovitelných zdrojů energie s cílem reagovat na problém globálního oteplování a dosáhnout cíle, který byl již stanoven v dřívějších akčních plánech a usneseních, 12 % energie z obnovitelných zdrojů energie v rámci hrubé vnitřní spotřeby do roku 2010.
(47) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou [20] požaduje, aby členské státy stanovily státní směrné cíle v souladu s globálním směrným cílem Společenství 12 % hrubé národní spotřeby elektřiny do roku 2010 a zejména s 22,1 % směrným podílem elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na celkové spotřebě elektřiny ve Společenství do roku 2010.
Sdělení Komise ze dne 26. května 2004 nazvané "Podíl obnovitelných zdrojů energie v EU" varuje, že cíle 12 % podílu obnovitelné energie z celkové spotřeby energie ve Společenství v roce 2010 nebude dosaženo, pokud nebude přijata další akce.
(48) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov [21] požaduje, aby členské státy v případě nových a stávajících budov uplatňovaly minimální požadavky na energetickou náročnost, zajistily energetickou certifikaci budov a požadovaly pravidelnou inspekci kotlů a klimatizačních systémů v budovách.
(49) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/30/ES ze dne 8. května 2003 o podpoře užívání biopaliv nebo jiných obnovitelných pohonných hmot v dopravě [22] požaduje, aby členské státy zajistily, že na jejich trh bude uváděno alespoň minimální procento biopaliv a jiných obnovitelných pohonných hmot.
(50) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES ze dne 11. února 2004 o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií a o změně směrnice 92/42/EHS [23] požaduje, aby členské státy provedly analýzy svých možností vysoce účinné kombinované výroby tepla a stanovily režimy podpory v souladu s určenými celostátními možnostmi.
(51) Ve snaze usnadnit provádění uvedených opatření Společenství, dosáhnout u obnovitelných zdrojů energie jejich rychlejšího pronikání na trh a zvýšit energetickou účinnost je třeba mít zvláštní podpůrné programy na úrovni Společenství, které vytvoří podmínky pro posun směrem k udržitelným energetickým systémům, zejména za účelem podpory standardizace zařízení na produkci nebo spotřebu obnovitelných zdrojů energie, většího rozšiřování technologií a rozšíření osvědčených postupů v oblasti řízení poptávky.
Totéž platí pro opatření Společenství týkající se označování energetické účinnosti elektrických spotřebičů a elektronických, kancelářských a komunikačních zařízení, jakož i standardizace osvětlovacích, vytápěcích a klimatizačních zařízení.
Měl by být proto zaveden program Inteligentní energie – Evropa.
(52) Program Inteligentní energie – Evropa by měl přispět k dosažení obecných cílů zlepšení energetické diverzifikace a zajištění zásobování a k posílení konkurenceschopnosti podniků v Unii, zejména malých a středních podniků, přičemž by měl chránit životní prostředí a plnit mezinárodní závazky v této oblasti.
Opatření ke zlepšení energetické účinnosti v tomto zvláštním programu by se měla rovněž zaměřit na technologická zlepšení ve výrobních procesech a měla by navrhnout zvýšení účinnosti zkvalitněním dopravní logistiky.
(53) K dosažení plné účinnosti stávající strategie pro udržitelnou energii je třeba nejen zajistit pokračování podpory Společenství pro rozvoj a provádění politiky v této oblasti a prostřednictvím účinnějších informačních kampaní odstranit stávající netechnické překážky, ale především podporovat zvýšení investic a stimulovat zavádění inovativních technologií na trh v celém Společenství.
(54) Obnovitelné zdroje energie a energetická účinnost jsou nejen přínosem pro životní prostředí, ale patří i k nejrychleji rostoucím průmyslovým odvětvím ve Společenství a vytvářejí nová a inovativní pracovní místa.
Evropský průmysl obnovitelných zdrojů energie je nejvýkonnější na světě, pokud jde o rozvoj technologií pro výrobu energie z obnovitelných zdrojů.
Tyto technologie jsou přínosem pro hospodářskou a sociální soudržnost a zabraňují plýtvání zdroji.
(55) Platnost rozhodnutí č. 1230/2003/ES skončí dnem 31. prosince 2006.
(56) Tři ze čtyř zvláštních oblastí programu zavedeného rozhodnutím č. 1230/2003/ES by měly pokračovat na základě tohoto rámcového programu, a to: i) podpora energetické účinnosti a racionálního využívání zdrojů energie ("SAVE"), ii) podpora nových a obnovitelných zdrojů energie ("ALTENER") a iii) podpora energetické účinnosti a využívání nových a obnovitelných zdrojů energie v dopravě ("STEER").
(57) V rámci nových nástrojů Společenství pro vnější pomoc by měl zůstat zachován mezinárodní rozměr ("COOPENER") programu zavedeného rozhodnutím č. 1230/2003/ES, a to jako součást tematického programu týkajícího se životního prostředí a udržitelného řízení přírodních zdrojů včetně energie.
Měla by však existovat úzká vazba mezi příslušnými částmi tohoto tematického programu a programem Inteligentní energie – Evropa, a to v zájmu pomoci malým a středním podnikům při využívání možných trhů pro inteligentní energie mimo Evropu.
(58) V souladu se zásadami dobré správy a dokonalejších právních předpisů pověřila Komise nezávislé odborníky provedením předběžného hodnocení obnoveného víceletého programu Společenství v oblasti energie, který po 31. prosinci 2006 nahradí současný program Inteligentní energie – Evropa.
Ve své zprávě odborníci došli k závěru, že je nezbytné zajistit pokračování programu Inteligentní energie – Evropa po roce 2006 a obnovit ho v rámci komplexnějšího a náročnějšího nástroje.
Tento program by měl být zaveden také s cílem dalšího zlepšení evropských silných stránek a excelence v oblasti technologií pro udržitelnou energii a jejich použití.
(59) Při provádění tohoto rámcového programu by se měla zohlednit potřeba vstřícnosti vůči uživateli a zjednodušení správních postupů.
Komise by měla zveřejnit a široce distribuovat uživatelskou příručku, která stanoví jasný, jednoduchý a průhledný rámec obecných zásad účasti příjemců v rámcovém programu.
To by mělo usnadnit zejména účast malých a středních podniků.
V uživatelské příručce by měla být práva a povinnosti příjemců; finanční ustanovení týkající se např. způsobilých nákladů a výší pomoci; zásady pro správní pravidla a postupy, zejména postupy předkládání žádostí vstřícné vůči uživatelům, které ve vhodných případech využívají dvoustupňový postup podávání žádostí za podmínky, že tento postup neprodlužuje dobu mezi hodnocením a podpisem smlouvy; pravidla pro využití a šíření výsledků projektů; a zásady pro hodnocení, výběr a udělování návrhů.
(60) V souladu s nařízením Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství [24], může Komise pro provádění rámcového programu na základě analýzy nákladů a přínosů využít novou nebo stávající výkonnou agenturu.
(61) Rámcový program by měl rovněž podpořit i úvahy o budoucích strukturách a potřebách evropských politik inovací.
(62) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž zvýšení konkurenceschopnosti a inovací Společenství, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států z důvodu potřeby mnohostranných partnerství, mezinárodní mobility a výměny informací v celém Společenství, a proto jich může být z důvodu povahy nezbytných akcí a opatření lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(63) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [25].
(64) S ohledem na povahu záležitostí, kterými se zvláštní programy mají zabývat, měly by být Komisi nápomocny různé výbory pro provádění každého zvláštního programu.
Tyto výbory budou zasedat souběžně a pravidelně s cílem umožnit společná zasedání k projednání horizontálních nebo společných otázek, jak je určí Řídící výbor programu pro podnikání a inovace ve spolupráci s Komisí.
(65) V zájmu zlepšení soudržnosti mezi prvky rámcového programu a jeho účinností by se Komise měla radit se Strategickým poradním sborem pro konkurenceschopnost a inovace.
(66) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 456/2005/ES ze dne 9. března 2005 o zavedení víceletého programu Společenství pro usnadnění přístupu k digitálně šířenému obsahu a jeho používání a využívání v Evropě [26] zavádí víceletý program známý jako "e-Contentplus".
Použitelnost uvedeného rozhodnutí skončí dnem 31. prosince 2008.
Opatření, jejichž cílem je usnadnění přístupu k digitálně šířenému obsahu a jeho používání a využívání v Evropě, by po uvedeném dni měla pokračovat v rámci programu na podporu politiky informačních a komunikačních technologií zavedeného tímto rozhodnutím.
(67) Opatření stanovená v rozhodnutí 96/413/ES by měla být začleněna do programu pro podnikání a inovace.
Rozhodnutí 96/413/ES by proto mělo být zrušeno,
ROZHODLY TAKTO:
HLAVA I
SPOLEČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Rámcový program pro konkurenceschopnost a inovace
Článek 1
Zavedení
1. Zavádí se rámcový program pro akce Společenství v oblasti konkurenceschopnosti a inovací se zvláštním zaměřením na potřeby malých a středních podniků, který zahrnuje období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 (dále jen "rámcový program").
2. Rámcový program přispívá ke konkurenceschopnosti a inovativnímu potenciálu Společenství jako pokročilé znalostní společnosti s udržitelným rozvojem založeným na silném hospodářském růstu a s vysoce konkurenceschopném sociálně tržním hospodářství s vysokou úrovní ochrany a zlepšením kvality životního prostředí.
3. Rámcový program se nevztahuje na činností v oblasti výzkumu, technologického rozvoje a demonstrací uskutečňovaných v souladu s článkem 166 Smlouvy.
Přispívá k zaplnění mezery mezi výzkumem a inovacemi a podporuje všechny formy inovací.
Článek 2
Cíle
1. Rámcový program má tyto cíle:
a) posílit konkurenceschopnost podniků, a zejména malých a středních podniků;
b) podporovat inovace ve všech formách, včetně ekologických inovací;
c) urychlit vývoj udržitelné, konkurenceschopné, inovativní informační společnosti přístupné všem;
d) podporovat energetickou účinnost a nové a obnovitelné zdroje energie ve všech odvětvích včetně dopravy.
2. Cíle rámcového programu jsou sledovány prováděním těchto zvláštních programů zavedených podle hlavy II (dále jen "zvláštní programy"):
a) program pro podnikání a inovace;
b) program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií;
c) program Inteligentní energie – Evropa.
Článek 3
Rozpočet
1. Finanční krytí na provádění tohoto rámcového programu se stanoví na 3621300 milionů EUR.
2. Orientační rozdělení rozpočtu mezi jednotlivé zvláštní programy je uvedeno v příloze I.
3. Roční položky, které jsou k dispozici, schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
Článek 4
Účast třetích zemí
Rámcový program je otevřen účasti:
a) zemí Evropského sdružení volného obchodu (ESVO), které jsou členy Evropského hospodářského prostoru (EHP), v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP;
b) přistupujícím a kandidátským zemím, na něž se vztahuje předvstupní strategie, v souladu se obecnými zásadami a podmínkami pro účast těchto zemí na programech Společenství stanovenými v příslušných rámcových dohodách a rozhodnutích Rady přidružení;
c) zemím západního Balkánu v souladu s ustanoveními, jež se s těmito zeměmi určí po uzavření rámcových dohod týkajících se jejich účasti na programech Společenství;
d) dalším třetím zemím, umožní-li to dohody a postupy.
KAPITOLA II
Provádění rámcového programu
Článek 5
Roční pracovní programy
1. Komise přijímá roční pracovní programy pro zvláštní programy postupem podle čl. 46 odst. 2, s přihlédnutím k potřebě úprav zohledňujících budoucí vývoj, zejména v návaznosti na průběžné hodnocení.
Komise zajistí provádění ročních pracovních programů a úplně a bez prodlení informuje Evropský parlament o jejich přípravě a provádění.
2. Změny ročních pracovních programů týkající se rozpočtových přídělů přesahujících 1 milion EUR se přijímají postupem podle čl. 46 odst. 2.
Článek 6
Společná prováděcí opatření pro rámcový program
1. Nástroje uvedené v kapitole I oddíle 2, kapitole II oddíle 2 a kapitole III oddíle 2 hlavy II představují společný soubor nástrojů pro rámcový program.
Lze je rovněž použít k plnění cílů každého zvláštního programu v souladu s příslušným ročním pracovním programem.
Úplný seznam nástrojů bude podrobně uveden v uživatelské příručce zmíněné v článku 47.
2. Poskytnuté financování musí zcela splňovat pravidla Společenství týkající se státních podpor a vyhovovat souvisejícím nástrojům.
Použijí se pravidla Společenství pro přístup veřejnosti k dokumentům.
Zohlední se zásady průhlednosti a rovného zacházení pro muže a ženy.
Článek 7
Technická pomoc
Finanční krytí stanovené tímto rozhodnutím může být rovněž vynaloženo na nezbytné výdaje související s přípravnou akcí, sledováním, kontrolou, auditem a hodnocením, jež jsou přímo nezbytné k efektivnímu a účinnému provádění tohoto rozhodnutí a k dosažení jeho cílů.
Taková akce může zahrnovat zejména studie, porady, informační činnosti, publikace, výdaje na informační nástroje, systémy a sítě pro výměnu a zpracování informací, jakož i další výdaje na technickou, vědeckou a administrativní pomoc a odborné přispění, jež Komise využije pro účely provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 8
Sledování a hodnocení
1. Komise pravidelně sleduje provádění rámcového programu a jeho zvláštních programů.
Posuzuje rovněž synergie uvnitř rámcového programu a s dalšími doplňkovými programy Společenství, a případně i synergie s vnitrostátními programy spolufinancovanými Unií.
Je-li to možné, posuzuje hledisko rovného zacházení pro muže a ženy a dodržování zásady nepřípustnosti diskriminace v činnostech programu.
Komise vypracuje pro rámcový program a pro každý zvláštní program výroční zprávu o provádění, v níž posoudí podporované činnosti z hlediska finančního provádění, výsledků, a je-li to možné, i dopadů ve věci podporovaných činností.
Ve výroční zprávě programu pro podnikání a inovace se zřetelně určí činnosti související s ekologickými inovacemi.
2. Rámcový program a jeho zvláštní programy podléhají průběžnému a závěrečnému hodnocení.
Tato hodnocení posoudí např. případnost, provázanost a synergie, účinnost, úspornost, udržitelnost, účelnost a případně, je-li to možné, i rozdělování finančních prostředků s ohledem na odvětví.
Závěrečné hodnocení navíc posoudí, do jaké míry rámcový program jako celek a každý z jeho zvláštních programů splnily své cíle.
Při průběžném i závěrečném hodnocení se použijí vhodné metody k měření dopadu rámcového programu a každého zvláštního programu na jejich cíle, mimo jiné na konkurenceschopnost, inovace, podnikavost, růst produktivity, zaměstnanost a životní prostředí.
Hodnocení posoudí kvalitu služeb uvedených v čl. 21 odst.
2, poskytovaných partnery v rámci sítě. Průběžná hodnocení mohou rovněž zahrnovat prvky hodnocení ex post s ohledem na předchozí programy.
3. Průběžná a závěrečná hodnocení zvláštních programů a nezbytné rozpočtové příděly se zahrnou do příslušných ročních pracovních programů.
Roční pracovní programy stanoví soubor měřitelných cílů pro každou konkrétní akci, vhodná hodnotící kritéria a soubor kvantitativních a kvalitativních ukazatelů k měření účinnosti při dosahování výsledků, které přispějí k dosažení cílů rámcového programu jako celku, jakož i cílů daného zvláštního programu.
Průběžné a závěrečné hodnocení rámcového programu a nezbytné rozpočtové příděly se zahrnou do ročního pracovního programu programu pro podnikání a inovace.
4. Průběžné hodnocení rámcového programu se dokončí do 31. prosince 2009 a závěrečné hodnocení do 31. prosince 2011.
Průběžná a závěrečná hodnocení zvláštních programů se uskuteční tak, aby bylo možné zohlednit jejich výsledky v průběžném a závěrečném hodnocení rámcového programu.
5. Výroční zprávy o provádění a výsledky průběžných a závěrečných hodnocení rámcového programu a jeho zvláštních programů sdělí Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
Článek 9
Ochrana finančních zájmů Společenství
1. Komise zajistí, aby při provádění akcí financovaných na základě tohoto rozhodnutí byly chráněny finanční zájmy Společenství použitím opatření, jimiž se předchází podvodům, korupci a jiným nedovoleným činnostem, účinnými kontrolami, zpětným získáváním neoprávněně vyplacených částek a, zjistí-li se nesrovnalosti, prostřednictvím účinných, přiměřených a odrazujících sankcí, a to v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 2988/95, nařízením (Euratom, ES) č. 2185/96 a nařízením (ES) č. 1073/1999.
2. Pokud jde o akce financované na základě tohoto rozhodnutí, použije se nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 a nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 při jakémkoli porušení právního předpisu Společenství, včetně nesplnění smluvní povinnosti sjednané stanovených na základě rámcového programu, vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být z důvodu neoprávněného výdaje poškozen souhrnný rozpočet Evropské unie nebo rozpočty jí spravované.
3. Veškerá prováděcí opatření vyplývající z tohoto rozhodnutí stanoví zejména dohled a finanční kontrolu prováděné Komisí nebo jí pověřeným zástupcem a audity prováděné Účetním dvorem, a to podle potřeby i na místě.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ PROGRAMY
KAPITOLA I
Program pro podnikání a inovace
Oddíl 1
Cíle a oblasti činnosti
Článek 10
Zavedení a cíle
1. Zavádí se program pro podnikání a inovace na podporu podniků, zejména malých a středních podniků, podnikavosti, inovací, včetně ekologických inovací, a průmyslové konkurenceschopnosti.
2. Akce v rámci programu pro podnikání a inovace zlepšují, povzbuzují a podporují:
a) přístup k finančním prostředkům pro zahájení podnikání malých a středních podniků a pro jejich růst, jakož i investice do inovačních činností;
b) vytvoření prostředí, jež je příznivé pro spolupráci malých a středních podniků, zejména v oblasti přeshraniční spolupráce;
c) všechny formy inovací v podnicích;
d) ekologické inovace;
e) kulturu podnikavosti a inovací;
f) hospodářskou a správní reformu související s podnikáním a inovacemi.
Článek 11
Přístup k finančním prostředkům pro zahájení podnikání malých a středních podniků a jejich růst
Akce související s přístupem malých a středních podniků k finančním prostředkům pro zahájení podnikání a pro jejich růst, jakož i pro investice do inovačních činností, včetně ekologických inovací, mohou zahrnovat:
a) zvyšování objemů investic fondů rizikového kapitálu a investičních nástrojů podporovaných investory typu "business angels";
b) zvyšování potenciálu dluhových nástrojů pro financování malých a středních podniků;
c) zlepšování finančního prostředí pro malé a střední podniky a jejich připravenosti k investicím.
Článek 12
Spolupráce malých a středních podniků
Akce související se spoluprací malých a středních podniků mohou zahrnovat:
a) posilování služeb na podporu malých a středních podniků;
b) příspěvek k opatřením napomáhajícím a povzbuzujícím malé a střední podniky k přeshraniční spolupráci s jinými podniky a aktéry v oblasti inovací, včetně zapojení malých a středních podniků v oblasti evropské a mezinárodní normalizace;
c) podporu a usnadňování mezinárodní obchodní spolupráce, mimo jiné na regionální úrovni a rovněž prostřednictvím sítí malých a středních podniků podporujících koordinaci a rozvoj jejich hospodářských a průmyslových činností.
Článek 13
Inovační činnosti
Akce související s inovacemi mohou zahrnovat:
a) podporu inovací specifických pro určitá odvětví, klastrů, inovačních sítí, partnerství pro inovace mezi veřejným a soukromým sektorem, spolupráce s příslušnými mezinárodními organizacemi, jakož i řízení inovací;
b) podporu celostátních a regionálních programů pro inovace v hospodářské oblasti;
c) podporu zavádění inovačních technologií a koncepcí a inovačního využití stávajících technologií a koncepcí;
d) podporu služeb pro nadnárodní přenos znalostí a technologií a pro ochranu a správu duševního a průmyslového vlastnictví;
e) vývoj a zkoumání nových typů inovačních služeb;
e) podporu technologií a vědomostí prostřednictvím archivace a přenosu dat.
Článek 14
Činnosti týkající se ekologických inovací
Akce související s ekologickou inovací mohou zahrnovat:
a) podporu zavádění environmentálních technologií a ekologických inovací;
b) společné investice do fondů rizikového kapitálu, které poskytují vlastní kapitál mimo jiné společnostem investujícím do ekologických inovací postupem podle přílohy II;
c) podporu sítí a klastrů ekologických inovací a partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem v oblasti ekologických inovací, rozvoj inovačních podnikatelských služeb a usnadnění nebo podporu ekologických inovací;
d) podporu nových a integrovaných přístupů týkajících se ekologických inovací v oblastech, jako jsou environmentální řízení a navrhování ekologicky šetrných výrobků, postupů a služeb, s přihlédnutím k jejich celému životnímu cyklu.
Článek 15
Kultura podnikavosti a inovací
Akce související s kulturou podnikavosti a inovací mohou zahrnovat:
a) povzbuzování podnikavosti, schopností a kultury v oblasti podnikání, jakož i vyvažování rizik a přínosů spojených s podnikáním, zejména v případě žen a mladých lidí;
b) povzbuzování podnikatelského prostředí otevřeného pro inovace a rozvoj a růst podniků;
c) podporu vývoje politik a spolupráce mezi účastníky, včetně mezinárodní spolupráce vedoucích pracovníků celostátních a regionálních programů, zejména s cílem podpořit vstřícnost programů a opatření vůči malým a středním podnikům;
d) povzbuzování zakládání a převodů podniků.
Článek 16
Hospodářská a správní reforma související s podnikáním a inovacemi
Akce týkající se hospodářské a správní reformy související s podnikáním a inovacemi mohou zahrnovat:
a) sběr údajů, vyhodnocování a sledování výkonu, jakož i vývoj a koordinaci politiky;
b) příspěvky k definování a podpoře strategií konkurenceschopnosti souvisejících s odvětvími průmyslu a služeb;
c) podporu vzájemného učení za účelem dosažení excelence v celostátních, regionálních a místních správních orgánech.
Oddíl 2
Provádění
Článek 17
Finanční nástroje Společenství pro malé a střední podniky
1. Finanční nástroje Společenství by měly usnadnit malým a středním podnikům přístup k finančním prostředkům v určitých fázích jejich životního cyklu: v počáteční fázi a ve fázích zahájení podnikání, rozvoje a převodu či přechodu podniku.
Do působnosti příslušných nástrojů se zahrnou investice malých a středních podniků například do technologického rozvoje, inovací, včetně ekologických inovací, přenosu technologií, jakož i do přeshraničního rozšíření jejich podnikatelské činnosti.
2. Nástroji uvedenými v odstavci 1 jsou:
a) mechanismus pro inovativní malé a střední podniky a malé a střední podniky s vysokým růstem (GIF);
b) záruční mechanismus malých a středních podniků (SMEG);
c) mechanismus pro budování kapacit (CBS).
3. Prováděcí opatření týkající se jednotlivých nástrojů jsou stanovena v příloze II.
Článek 18
Mechanismus GIF
1. Mechanismus GIF spravuje jménem Komise Evropský investiční fond (EIF).
GIF zahrnuje tyto úkoly:
a) přispívat k zakládání a financování malých a středních podniků a ke snižování nedostatku vlastního a rizikového kapitálu na trhu, jenž jim brání ve využívání jejich růstového potenciálu, a to s cílem rozvinout evropský trh rizikového kapitálu;
b) podporovat inovativní malé a střední podniky s vysokým růstovým potenciálem, zejména podniky zabývající se výzkumem, vývojem a dalšími inovačními činnostmi.
2. Mechanismus GIF je tvořen dvěma nástroji:
- první nástroj, "GIF1", se zaměřuje na investice v raných fázích (počáteční fáze a fáze zahájení podnikání).
Investuje do specializovaných fondů rizikového kapitálu, jako např. fondů pro rané fáze, regionálně působících fondů, fondů zaměřených na určitá odvětví, technologie nebo výzkum a technologický rozvoj, jakož i fondů spjatých s inkubátory, které pak následně poskytují kapitál malým a středním podnikům.
Může rovněž spoluinvestovat do fondů a investičních nástrojů podporovaných investory typu "business angels",
- druhý nástroj, "GIF2", se zaměřuje na investice ve fázi rozvoje a investuje do specializovaných fondů rizikového kapitálu, které pak následně inovativním malým a středním podnikům s vysokým růstovým potenciálem poskytují během fáze rozvoje kvazivlastní nebo vlastní kapitál.
Investice prostřednictvím nástroje GIF2 se vyhýbají odkupu nebo financování přesunu kapitálu, jejichž cílem je spekulativní rozprodej části majetku.
V rámci mechanismu GIF je možné investovat do zprostředkovatelských subjektů, a to v rámci případné spolupráce s celostátními nebo regionálními režimy podporujícími malé obchodní investiční společnosti.
Kromě finančních prostředků z mechanismu GIF poskytnou většinu kapitálu investovaného do fondu investoři, kteří provozují svou činnost v podmínkách odpovídajících zásadě investování za tržních podmínek, bez ohledu na právní povahu a vlastnickou strukturu těchto investorů.
Článek 19
Mechanismus SMEG
1. Mechanismus SMEG spravuje jménem Komise EIF.
Mechanismus SMEG zahrnuje tyto úkoly:
a) poskytovat protizáruky nebo případně společné záruky pro záruční režimy uplatňované ve způsobilých zemích;
b) poskytovat přímé záruky jinému vhodnému finančnímu zprostředkovateli.
2. Mechanismus SMEG tvoří čtyři nástroje:
- první nástroj – a) dluhové financování prostřednictvím úvěrů nebo leasingu – zmenší obtíže, se kterými se setkávají obzvláště malé a střední podniky, potřebují-li si zajistit přístup k finančním prostředkům, a to buď v důsledku toho, že investice do určitých činností souvisejících s vědomostmi, jakými je např. technologický rozvoj, inovace či přenos technologií, jsou vnímány jako rizikovější, nebo v důsledku nedostatečného zajištění,
- druhý nástroj – b) financování mikroúvěry – podpoří finanční instituce, aby hrály větší úlohu v poskytování úvěrů menšího rozsahu, což by pro dlužníky s nedostatečným zajištěním obvykle představovalo poměrně vyšší jednotkové náklady. Vedle záruk nebo protizáruk mohou finanční zprostředkovatelé obdržet dotace na částečné vyrovnání vysokých administrativních nákladů spojených s financováním mikroúvěry,
- třetí nástroj – c) záruky pro investování do vlastního nebo kvazivlastního kapitálu malých a středních podniků – zahrnuje investice, které poskytují kapitál pro počáteční fázi nebo fázi zahájení podnikání, jakož i mezaninové financování, aby se snížily určité obtíže, kterým malé a střední podniky čelí kvůli své malé finanční síle, a obtíže související s převodem či přechodem podniků,
- čtvrtý nástroj – d) sekuritizace portfolií pohledávek malých a středních podniků – mobilizuje dodatečné dluhové financování malých a středních podniků na základě příslušných ujednání o sdílení rizik s dotčenými institucemi.
Podpora pro takové transakce závisí na tom, zda se emitující instituce zaváží poskytnout značnou část vzniklé likvidity mobilizovaného kapitálu pro další úvěrování malých a středních podniků v přiměřené lhůtě.
Výše tohoto nového dluhového financování se vypočte podle výše zaručených portfoliových rizik a sjedná se spolu s danou lhůtou s každou emitující institucí jednotlivě.
Článek 20
Mechanismus CBS
1. Mechanismus CBS je provozován spolu s mezinárodními finančními institucemi, včetně Evropské banky pro obnovu a rozvoj, Evropské investiční banky, EIF a Rozvojové banky Rady Evropy.
Mechanismus CBS zahrnuje tyto úkoly:
a) zvyšovat investiční a technologickou odbornost fondů a dalších finančních zprostředkovatelů investujících do inovativních malých a středních podniků nebo malých a středních podniků s růstovým potenciálem;
b) podněcovat poskytování úvěrů malým a středním podnikům posílením postupů pro schvalování úvěrů pro malé a střední podniky.
2. Mechanismus CBS sestává z akce pro počáteční kapitál a akce pro partnerství.
Akce pro počáteční kapitál poskytuje granty k podněcování poskytování rizikového kapitálu pro inovativní malé a střední podniky a jiné malé a střední podniky s růstovým potenciálem, včetně takovýchto podniků v tradiční ekonomice, prostřednictvím podpory fondů pro počáteční fáze a fáze zahájení podnikání nebo podobné organizace.
Podpora může být rovněž poskytnuta pro dlouhodobý nábor dalších zaměstnanců se specifickou odborností v oblasti investic nebo technologií.
Akce pro partnerství poskytuje granty finančním zprostředkovatelům na pokrytí nákladů spojených s technickou pomocí při zlepšování postupů pro schvalování úvěrů pro dluhové financování malých a středních podniků, s cílem podněcovat poskytování finančních prostředků malým a středním podnikům v zemích s nízkou mírou bankovního zprostředkování.
Pro účely akce pro partnerství se "nízká míra zprostředkování" vztahuje na bankovní služby v zemích, kde se podle příslušných údajů Evropské centrální banky nebo Mezinárodního měnového fondu domácí úvěry jako procentuální podíl na hrubém domácím produktu nacházejí značně pod úrovní průměru Společenství.
Akce pro partnerství doplňuje úvěrové linie nebo sdílení rizika poskytované mezinárodními finančními institucemi partnerským bankám nebo finančním institucím ze způsobilých zemí.
Značná část této akce se vztahuje ke zlepšování schopnosti bank a jiných finančních institucí vyhodnocovat obchodní životaschopnost projektů se značným podílem ekologických inovací.
Článek 21
Podpůrné služby ve prospěch podniků a inovací
1. Podpůrné služby ve prospěch podniků a inovací, zejména pro malé a střední podniky, jsou podporovány.
2. S ohledem na zkušenosti a dovednosti získané v rámci stávajících evropských podpůrných sítí pro podniky lze poskytnout finanční podporu partnerům účastnícím se na sítích, a to zejména za účelem poskytování:
a) informací, zpětné vazby, služeb pro obchodní spolupráci a internacionalizaci;
b) služeb pro inovace, přenos technologií a předávání vědomostí;
c) služeb podporujících účast malých a středních podniků na sedmém rámcovém programu.
Podrobnosti týkající se těchto služeb jsou stanoveny v příloze III.
3. Partnery pro účast na sítích Komise vybírá na základě výzev k podávání návrhů ve vztahu k různým službám uvedeným v odstavci 2.
V návaznosti na tyto výzvy k podávání návrhů může Komise s vybranými partnery účastnícími se na sítích uzavřít rámcovou dohodu o partnerství, která stanoví typ nabízené činnosti, postup pro udělování grantů partnerům a všeobecná práva a povinnosti každé smluvní strany.
Rámcové partnerství může zahrnovat celé období trvání programu.
4. Vedle služeb uvedených v odstavci 2 může Komise na základě výzev k podávání návrhů, které mohou být vyhrazeny pro partnery účastnící se na sítích, poskytnout finanční podporu pro provádění dalších činností souvisejících s rámcovým programem.
Tyto služby zajistí, že zúčastněné strany a možní uchazeči mohou obdržet všestrannou pomoc týkající se možností podpory podle rámcového programu.
5. Partnery účastnící se na sítích Komise podporuje zpřístupněním vhodné koordinace a provozní podpory.
Organizacím usazeným v zemích, které se rámcového programu neúčastní, může být povoleno využívat výhod této koordinace a provozní podpory.
6. Komise zajistí, aby partneři účastnící se na sítích navzájem spolupracovali a v případě, že se partner účastnící se na sítích nemůže zabývat dotazem přímo, předal tento partner dotaz příslušnému jinému partnerovi účastnícímu se na sítích.
Článek 22
Pilotní projekty a projekty tržní replikace týkající se inovací a ekologických inovací
Společenství podporuje projekty související s prvním použitím nebo tržní replikací technik, výrobků nebo praktik souvisejících s inovacemi nebo s ekologickými inovacemi, jež mají význam pro Společenství, u nichž již proběhly úspěšné technické demonstrace, avšak které z důvodu zbytkového rizika zatím významně nepronikly na trh.
Tyto projekty jsou určeny k podpoře širšího využití takových technik, výrobků nebo praktik v rámci zúčastněných zemí a k usnadnění jejich zavedení na trh.
Článek 23
Analýzy, rozvoj a koordinace politik a twinning
Na podporu analýz, rozvoje a koordinace politik se zúčastněnými zeměmi lze provádět tato opatření:
a) studie, sběr údajů, průzkumy a publikace, jež se pokud možno opírají o úřední statistiky;
b) twinning a porady odborníků, včetně odborníků z veřejných institucí, odporníků vyslaných malými a středními podniky a jinými zúčastněnými stranami, konference a další akce;
c) zvyšování povědomí, vytváření sítí a další související činnosti;
d) referenční srovnávání celostátní a regionální výkonnosti a práce na osvědčených postupech, včetně jejich šíření a zavádění.
Článek 24
Podpůrná opatření k programu pro podnikání a inovace
Komise provádí pravidelně tato opatření:
a) analýza a sledování konkurenceschopnosti a odvětvových otázek, včetně výroční zprávy Komise o konkurenceschopnosti evropského průmyslu;
b) příprava posuzování dopadů opatření Společenství, jež mají zvláštní význam pro konkurenceschopnost podniků, a jejich zveřejnění za účelem zjištění oblastí, ve kterých je třeba zjednodušit stávající právní předpisy nebo připravit nová legislativní opatření, jež by inovace ve Společenství více zatraktivnily;
c) hodnocení specifických hledisek nebo specifických prováděcích opatření ve vztahu k programu pro podnikání a inovace;
d) šíření vhodných informací ve vztahu k programu pro podnikání a inovace.
Oddíl 3
Roční pracovní program
Článek 25
Roční pracovní program
Roční pracovní program podrobně a v souladu s cíli uvedenými v článku 10 stanoví:
a) prováděcí opatření;
b) priority;
c) kvalitativní a kvantitativní cíle;
d) vhodná hodnotící kritéria a kvalitativní a kvantitativní ukazatele k analýze účinnosti při dosahování výsledků, které přispějí ke splnění cílů zvláštních programů a rámcového programu jako celku;
e) provozní harmonogramy;
f) pravidla pro účast;
g) kritéria pro výběr a hodnocení opatření.
Roční pracovní program jasně určí opatření pro podporu ekologických inovací.
Činnosti uvedené v článku 24 nejsou součástí ročního pracovního programu.
KAPITOLA II
Program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií
Oddíl 1
Cíle a oblasti činnosti
Článek 26
Zavedení a cíle
1. Zavádí se program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií.
2. Program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií zahrnuje tyto akce:
a) rozvoj jednotného evropského informačního prostoru a posilování vnitřního trhu pro výrobky a služby informačních a komunikačních technologií a výrobky a služby založené na informačních a komunikačních technologiích;
b) podněcování inovací prostřednictvím širšího přijetí informačních a komunikačních technologií a investic do nich;
c) rozvoj informační společnosti přístupné všem, úspornějších a účinnějších služeb v oblastech veřejného zájmu a zlepšení kvality života.
3. Akce uvedené v odstavci 2 se provádějí se zvláštním důrazem na podporu možností a přínosů, jež z informačních a komunikačních technologií plynou pro občany, veřejné orgány a podniky, zejména malé a střední podniky, a na zvyšování povědomí o těchto možnostech a přínosech.
Článek 27
Jednotný evropský informační prostor
Akce související s jednotným evropským informačním prostorem se zaměří na:
a) odstraňování překážek v přístupu ke službám založeným na informačních a komunikačních technologiích a stanovení vhodných rámcových podmínek pro rychlé, vhodné a účinné sbližování digitálních komunikačních technologií a služeb, mimo jiné včetně interoperability, užívání otevřených standardů a hledisek bezpečnosti a důvěry;
b) zlepšování podmínek pro vývoj digitálně šířeného obsahu zohledňujícího mnohojazyčnost a kulturní rozmanitost;
c) sledování evropské informační společnosti prostřednictvím sběru údajů a analýzy vývoje, dostupnosti a využití služeb digitální komunikace, včetně rozšiřování internetu, přístupu k širokopásmovému připojení a jeho zavádění, jakož i vývoje obsahu a služeb.
Článek 28
Inovace prostřednictvím širšího přijetí informačních a komunikačních technologií a investic do nich
Akce související s inovacemi prostřednictvím širšího přijetí informačních a komunikačních technologií a investicemi do nich se zaměří na:
a) podporu inovací v postupech, službách a výrobcích umožňovaných informačními a komunikačními technologiemi, zejména v malých a středních podnicích a veřejných službách, při zohlednění nezbytných požadavků na příslušné schopnosti;
b) usnadňování spolupráce veřejného a soukromého sektoru, jakož i partnerství pro urychlování inovací informačních a komunikačních technologií a investic do nich;
c) podporu a zvyšování povědomí o možnostech a přínosech, jež z informačních a komunikačních technologií a jejich nových aplikací vyplývají pro občany a podniky, včetně posilování důvěry v nové informační a komunikační technologie a otevřenosti vůči nim, a podněcování diskuze na celoevropské úrovni o nových trendech a vývojích v oblasti informačních a komunikačních technologií.
Článek 29
Informační společnost přístupná všem, úspornější a účinnější služby v oblastech veřejného zájmu a zlepšení kvality života
Akce související s rozvojem informační společnosti přístupné všem, úspornějších a účinnějších služeb v oblastech veřejného zájmu a zlepšením kvality života se zaměří na:
a) rozšíření přístupnosti informačních a komunikačních technologií včetně digitálně šířeného obsahu a digitální gramotnosti;
b) posílení důvěry v používání informačních a komunikačních technologií, jakož i jejich podpory, přičemž se zvláštní pozornost zaměří na otázky soukromí;
c) zlepšování kvality, účinnosti a dostupnosti elektronických služeb v oblastech veřejného zájmu a přístupu k nim a dále účasti, jež informační a komunikační technologie umožňují, včetně případných interoperabilních celoevropských nebo přeshraničních veřejných služeb, jakož i vytváření dílčích základních oblastí společného zájmu a sdílení osvědčených postupů.
Oddíl 2
Provádění
Pododdíl 1
Projekty, akce týkající se osvědčených postupů a tematické sítě
Článek 30
Obecně
Program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií lze provádět prostřednictvím projektů, akcí týkajících se osvědčených postupů a tematických sítí, včetně akcí pro široce pojaté zkoušení a demonstrace inovativních veřejných služeb v celoevropském měřítku.
Projekty, akce týkající se osvědčených postupů a tematické sítě se zaměří na podněcování uplatňování a co nejlepšího využívání řešení založených na inovativních informačních a komunikačních technologiích, zejména ve službách v oblastech veřejného zájmu a službách pro malé a střední podniky. Podpora Společenství rovněž usnadní koordinaci a provádění akcí pro rozvoj informační společnosti napříč členskými státy.
Článek 31
Projekty, akce týkající se osvědčených postupů a tematické sítě
1. Podporovány jsou:
a) projekty, včetně prováděcích projektů, pilotních projektů a projektů tržní replikace;
b) akce týkající se osvědčených postupů pro šíření znalostí a sdílení zkušeností v celém Společenství;
c) tematické sítě sdružující různé zúčastněné strany v rámci určitého cíle, aby se usnadnila koordinace a přenos vědomostí.
2. Projekty se zaměřují na podporu inovací, přenosu technologií a šíření nových technologií, jež jsou vyvinuté natolik, že je lze zavést na trh.
Společenství může granty přispívat do rozpočtu projektů uvedených v odst. 1 písm. a).
3. Akce týkající se osvědčených postupů se provádějí v klastrech zabývajících se specifickými tématy a propojených prostřednictvím tematických sítí.
Příspěvek Společenství pro akce uvedené v odst. 1 písm. b) je možné poskytnout do výše přímých nákladů považovaných za nezbytné nebo vhodné pro dosažení specifických cílů dané akce.
4. Tematické sítě mohou být spjaty s akcemi týkajícími se osvědčených postupů.
Podpora tematických činností se poskytuje pro způsobilé náklady na koordinaci a realizaci sítě.
Z příspěvku Společenství mohou být hrazeny dodatečné způsobilé náklady těchto opatření.
Pododdíl 2
Ostatní ustanovení
Článek 32
Žádosti
Součástí žádosti o podporu Společenství pro projekty, akce týkající se osvědčených postupů a tematické sítě podle článku 31 je finanční plán, v němž se uvedou veškeré složky financování projektů, včetně požadované finanční podpory ze strany Společenství, a jakékoli další požadavky na podporu z jiných zdrojů.
Uvedení informací o finančním plánu může být případně rovněž požadováno od žadatelů o jiné formy podpory Společenství, jako jsou služby nebo studie.
Článek 33
Analýzy, vývoj a koordinace politik se zúčastněnými zeměmi
Na podporu analýz, vývoje a koordinace politik se zúčastněnými zeměmi se provádějí tato opatření:
a) studie, sběr údajů, průzkumy a publikace, jež se pokud možno opírají o úřední statistiky;
b) porady odborníků, včetně odborníků z veřejných institucí, odborníků vyslaných malými a středními podniky a jinými zúčastněnými stranami, konference a další akce;
c) zvyšování povědomí, vytváření sítí a další související činnosti;
d) referenční srovnávání vnitrostátní výkonnosti a práce na osvědčených postupech, včetně jejich šíření a zavádění.
Článek 34
Podpora, komunikace, sdílení a šíření informací
1. Na podporu provádění programu na podporu informačních a komunikačních technologií nebo přípravy plánovaných činností se provádějí tato opatření:
a) činnosti týkající se podpory, šíření, informování a komunikace;
b) výměna informací, vědomostí a zkušeností, pořádání konferencí, seminářů, workshopů nebo jiných schůzek a řízení sdružených činností.
2. Opatření zaměřená na obchodování s výrobky, postupy nebo službami, odbytové činnosti a podpora prodeje nejsou pro podporu způsobilé.
Článek 35
Projekty společného zájmu: zadávání zakázek na základě technických specifikací stanovených v součinnosti se členskými státy
Komise může v případech, kdy je to nezbytné pro dosažení cílů programu na podporu politiky informačních a komunikačních technologií a kdy existuje zřetelný společný zájem členských států, pokud jde o celoevropské uplatňování výrobků, služeb, hlavních složek služeb nebo dílčích základních oblastí, zřídit projekty společného zájmu, jež zahrnují nezbytné technické a organizační úkoly.
Zohlední se stávající iniciativy, aby se předešlo zdvojení úsilí.
Komise se v součinnosti se členskými státy dohodne na společných technických specifikacích a na harmonogramu provádění daných projektů.
Na základě těchto společných technických specifikací a harmonogramů provádění zveřejní Komise výzvy k podávání nabídek pro provádění dotyčných projektů.
Tyto výzvy k podávání nabídek zadává výhradně Komise, a to v souladu s pravidly Společenství pro zadávání veřejných zakázek.
Oddíl 3
Roční pracovní program
Článek 36
Roční pracovní program
Roční pracovní program podrobně a v souladu s cíly uvedenými v článku 26 stanoví:
a) prováděcí opatření;
b) priority;
c) kvalitativní a kvantitativní cíle;
d) vhodná hodnotící kritéria a kvalitativní a kvantitativní ukazatele k analýze účinnosti při dosahování výsledků, které přispějí ke splnění cílů zvláštních programů a rámcového programu jako celku;
e) provozní harmonogramy;
f) pravidla pro účast;
g) kritéria pro výběr a hodnocení opatření.
KAPITOLA III
Program Inteligentní energie – Evropa
Oddíl 1
Cíle a oblasti činnosti
Článek 37
Zavedení a cíle
1. Zavádí se program Inteligentní energie – Evropa na podporu energetické účinnosti, obnovitelných zdrojů energie a diverzifikace energie.
Program přispívá k zajištění bezpečné a udržitelné energie pro Evropu a současně posiluje její konkurenceschopnost.
2. Program Inteligentní energie – Evropa zahrnuje akce zejména na:
a) podporu energetické účinnosti a racionálního využívání zdrojů energie;
b) podporu nových a obnovitelných zdrojů energie a podporu diverzifikace energie;
c) podporu energetické účinnosti a využívání nových a obnovitelných zdrojů energie v dopravě.
Článek 38
Operativní cíle
Z operativního hlediska sleduje program Inteligentní energie – Evropa tyto cíle:
a) poskytovat prvky nezbytné pro zlepšení udržitelnosti, vývoj potenciálu měst a oblastí, jakož i pro přípravu legislativních opatření potřebných k dosažení souvisejících strategických cílů; vyvinout prostředky a nástroje pro návaznost, sledování a hodnocení dopadů opatření přijatých Společenstvím a jeho členskými státy v oblastech působnosti programu;
b) navýšit v členských státech investice do nových a nejúčinnějších technologií v oblasti energetické účinnosti, obnovitelných zdrojů energie a diverzifikace energie, a to rovněž v dopravě, překonáním mezery mezi úspěšnou demonstrací inovačních technologií a jejich účinným zavedením na trh v širokém měřítku, s cílem zvýšit objem investic veřejného a soukromého sektoru, podporovat klíčové strategické technologie, snížit náklady, zvýšit zkušenost s fungováním trhu a přispět ke snížení finančních rizik a dalších vnímaných rizik a překážek, jež tento typ investic brzdí;
c) odstraňovat překážky účinných a inteligentních způsobů výroby a spotřeby energie, jež nejsou technického rázu, podporou budování institucionálních kapacit, mimo jiné na místní a regionální úrovni, zvyšováním povědomí, především prostřednictvím vzdělávacího systému, povzbuzováním výměny zkušeností a know-how mezi hlavními dotčenými činiteli, podniky a občany všeobecně a podněcováním šíření osvědčených postupů a nejlepších dostupných technologií a především prostřednictvím jejich podpory na úrovni Společenství.
Článek 39
Energetická účinnost a racionální využívání zdrojů energie (SAVE)
Akce na podporu energetické účinnosti a racionálního využívání zdrojů energie mohou zahrnovat:
a) zlepšování energetické účinnosti a racionálního využívání energie, zejména ve stavebnictví a průmyslu, s výjimkou akcí popsaných v článku 41;
b) podporu přípravy legislativních opatření a jejich uplatňování.
Článek 40
Nové a obnovitelné zdroje energie (ALTENER)
Akce na podporu nových a obnovitelných zdrojů energie mohou zahrnovat:
a) podporu nových a obnovitelných zdrojů energie pro centralizovanou i decentralizovanou výrobu elektřiny, tepla a chlazení, a tím i podporu diverzifikace zdrojů energie, s výjimkou akcí popsaných v článku 41;
b) zapojení nových a obnovitelných zdrojů energie do místního prostředí a energetických systémů;
c) podporu přípravy legislativních opatření a jejich uplatňování.
Článek 41
Energie v dopravě (STEER)
Akce na podporu energetické účinnosti a využívání nových a obnovitelných zdrojů energie v dopravě mohou zahrnovat:
a) podpůrné iniciativy týkající se všech energetických hledisek dopravy a diverzifikace paliv;
b) podporu obnovitelných paliv a energetické účinnosti v dopravě;
c) podporu přípravy legislativních opatření a jejich uplatňování.
Článek 42
Integrované iniciativy
Akce spojující jednotlivé specifické oblasti uvedené v článcích 39, 40 a 41 nebo týkající se určitých priorit Společenství mohou zahrnovat:
a) začlenění energetické účinnosti a obnovitelných zdrojů energie do různých odvětví hospodářství;
b) spojování různých opatření, nástrojů a účastníků v rámci stejné akce nebo projektu.
Oddíl 2
Provádění
Článek 43
Projekty na podporu a šíření
Podporovány jsou:
a) strategické studie na základě sdílených analýz a pravidelného sledování vývoje trhu a energetických trendů pro přípravu budoucích legislativních opatření nebo pro přezkum stávajících právních předpisů, včetně takových, jež se týkají fungování vnitřního trhu s energiemi, pro provádění střednědobých a dlouhodobých strategií v oblasti energie s cílem podporovat udržitelný rozvoj, pro přípravu dlouhodobých dobrovolných závazků hospodářských subjektů v průmyslu a dalších zúčastněných stran, jakož i pro vývoj norem a systémů označování a certifikace, případně rovněž ve spolupráci s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi;
b) vytváření, rozšiřování nebo reorganizace struktur a nástrojů pro udržitelný energetický rozvoj, včetně místní a regionální energetické správy, a vývoj odpovídajících finančních produktů a tržních nástrojů, a to na základě zkušeností z minulých a současných sítí;
c) podpora udržitelných energetických systémů a zařízení za účelem dalšího urychlení jejich pronikání na trh a povzbuzení investic pro usnadnění přechodu od demonstrace k uvedení účinnějších technologií na trh, osvětové kampaně a vytváření institucionálních kapacit;
d) rozvoj informačních, vzdělávacích a školicích struktur, využívání výsledků, podpora a šíření know-how a osvědčených postupů zahrnujících všechny spotřebitele, šíření výsledků akcí a projektů a spolupráce se členskými státy prostřednictvím provozních sítí;
e) sledování provádění a dopadu legislativních a podpůrných opatření Společenství.
Článek 44
Projekty tržní replikace
Společenství podporuje projekty související s tržní replikací inovačních technik, postupů, výrobků nebo praktik s významem pro Společenství, u nichž již proběhly úspěšné technické demonstrace.
Tyto projekty jsou určeny k podpoře širšího využití těchto technik, postupů, výrobků nebo praktik v rámci zúčastněných zemí a k usnadnění jejich zavádění na trh.
Oddíl 3
Roční pracovní program
Článek 45
Roční pracovní program
Roční pracovní program podrobně a v souladu s cíly uvedenými v článku 37 stanoví:
a) prováděcí opatření;
b) priority;
c) kvalitativní a kvantitativní cíle;
d) vhodná hodnotící kritéria a kvalitativní a kvantitativní ukazatele k analýze účinnosti při dosahování výsledků, které přispějí ke splnění cílů zvláštních programů a rámcového programu jako celku;
e) provozní harmonogramy;
f) pravidla pro účast;
g) kritéria pro výběr a hodnocení opatření.
HLAVA III
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 46
Výbory
1. Komisi jsou nápomocny následující výbory:
a) výbor pro program pro podnikání a inovace nazvaný Řídící výbor programu pro podnikání a inovace (EIPC),
b) výbor pro program na podporu politiky informačních a komunikačních technologií nazvaný Řídící výbor pro informační a komunikační technologie (ICTC),
c) výbor pro program Inteligentní energie – Evropa nazvaný Řídící výbor programu IEE (IEEC).
Celkovou koordinaci a spolupráci v rámci celého rámcového programu, včetně strategického řízení, a soudržné celkové provádění zajišťuje Komise, které je nápomocen EIPC v úzké spolupráci s ICTC a IEEC.
2. Pro výbory uvedené v odstavci 1 se použijí články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbory uvedené v odstavci 1 přijmou své jednací řády.
Článek 47
Uživatelská příručka
1. Po vstupu tohoto rámcového programu v platnost zveřejní Komise snadno čitelnou a uživatelsky přívětivou uživatelskou příručku, která jasně, jednoduše a průhledně stanoví rámec obecných zásad pro účast příjemců v rámcovém programu.
Uživatelská příručka usnadní účast zejména malým a středním podnikům.
2. Komise zajistí, aby čas mezi podáním žádostí a oznámením výsledků hodnocení byl co nejkratší.
Výsledek hodnocení se zašle v přiměřené lhůtě.
Článek 48
Strategický poradní sbor pro konkurenceschopnost a inovace
Komise se radí se Strategickým poradním sborem pro konkurenceschopnost a inovace složeným ze zástupců průmyslových a podnikatelských sdružení, včetně sdružení zastupujících malé a střední podniky, a dalších odborníků.
Jejich odbornost by se měla týkat oblastí a otázek, jimiž se zabývá rámcový program, včetně financování, informačních a komunikačních technologií, energie a ekologických inovací.
Článek 49
Zrušení
Rozhodnutí 96/413/ES se zrušuje.
Článek 50
Přechodná opatření
Prováděcí opatření pro sledování cíle stanoveného v čl. 27 písm. b) se až do 31. prosince 2008 uskutečňují podle rozhodnutí č. 456/2005/ES.
Poté se akce zahájené podle rozhodnutí č. 456/2005/ES k uvedenému dni nebo dříve řídí uvedeným rozhodnutím s tou výjimkou, že výbor zřízený uvedeným rozhodnutím se nahradí ICTC zřízeným podle čl. 46 odst. 1 písm. b) tohoto rozhodnutí.
V případě služeb uvedených v čl. 21 odst. 2 písm. a) může Komise až do 31. prosince 2007 pokračovat v provozování sítě Euro Info center a v uzavírání ročních zvláštních grantových dohod s jejími členy, financovaných podle tohoto rámcového programu, i v provozních opatřeních víceletého programu pro podnik a podnikavost zavedeného rozhodnutím 2000/819/ES.
Článek 51
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Ve Štrasburku dne 24. října 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předsedkyně P. Lehtomäki [1] Úř. věst. C 65, 17.3.2006, s. 22. [2] Úř. věst. C 115, 16.5.2006, s. 17.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1672/2006/ES
ze dne 24. října 2006,
kterým se zavádí program společenství pro zaměstnanost a sociální solidaritu – Progress
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 13 odst. 2, článek 129 a čl. 137 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na svém zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 zahrnula podporu zaměstnanosti a sociálního začlenění jako nedílnou součást do celkové strategie Unie, aby bylo dosaženo strategického cíle pro příští desetiletí, a to stát se nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější ekonomikou světa založenou na znalostech, schopnou udržitelného hospodářského růstu, s větším počtem pracovních míst a lepšími pracovními místy a větší sociální soudržností.
Stanovila ambiciózní cíle a cílové plány, aby Unie opět získala podmínky pro plnou zaměstnanost, zlepšila kvalitu a produktivitu práce a podporovala sociální soudržnost a trh práce prospívající začlenění.
Na tuto strategii se dále znovu zaměřila Evropská rada na zasedání v Bruselu ve dnech 22. a 23. března 2005.
(2) V souladu se záměrem vyjádřeným Komisí upevnit a racionalizovat nástroje financování Společenství by toto rozhodnutí mělo zavést jednotný a racionalizovaný program, který umožní pokračování a rozvoj činností zahájených na základě rozhodnutí Rady 2000/750/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterým se stanoví akční program Společenství pro boj proti diskriminaci (2001–2006) [4], rozhodnutí Rady 2001/51/ES ze dne 20. prosince 2000, kterým se zavádí akční program týkající se strategie Společenství pro rovnost žen a mužů (2001–2005) [5], rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 50/2002/ES [6] ze dne 7. prosince 2001, kterým se zavádí akční program Společenství pro podporu spolupráce členských států v boji proti sociálnímu vyloučení, rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1145/2002/ES [7] ze dne 10. června 2002 o podpůrných opatřeních Společenství v oblasti zaměstnanosti a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 848/2004/ES [8] ze dne 29. dubna 2004 o zavedení akčního programu Společenství na podporu organizací působících na evropské úrovni v oblasti rovnosti mužů a žen, jakož i činností vykonávaných na úrovni Společenství, pokud jde o pracovní podmínky.
(3) Evropská rada na mimořádném zasedání o zaměstnanosti v Lucemburku ve dnech 20. a 21. listopadu 1997 zahájila evropskou strategii zaměstnanosti za účelem koordinace politik zaměstnanosti členských států na základě společně sjednaných hlavních zásad a doporučení pro zaměstnanost.
Evropská strategie zaměstnanosti je nyní nejdůležitějším nástrojem na evropské úrovni při provádění cílů Lisabonské strategie v oblasti zaměstnanosti a trhu práce.
(4) Evropská rada na zasedání v Lisabonu došla k závěru, že je nepřijatelné, aby tolik lidí v Unii žilo pod hranicí chudoby a v sociálním vyloučení, a považovala proto za nezbytné učinit kroky, které by díky stanovení vhodných cílů znamenaly rozhodující pokrok k vymýcení chudoby.
Tyto cíle byly sjednány na zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7., 8. a 9. prosince 2000.
Dále bylo dohodnuto, že politiky pro boj proti sociálnímu vyloučení by se měly zakládat na otevřené metodě koordinace spojující národní akční plány a iniciativu Komise pro spolupráci.
(5) Demografické změny jsou hlavní dlouhodobou výzvou pro schopnost systémů sociální ochrany zajistit přiměřené důchody a vysoce kvalitní zdravotní a dlouhodobou péči, které jsou přístupné všem a které je možné v dlouhodobém horizontu financovat.
Je důležité podporovat politiky, které umožní dosáhnout jak přiměřené sociální ochrany, tak i udržitelnosti systémů sociální ochrany.
Evropská rada na zasedání v Lisabonu rozhodla, že spolupráce v této oblasti by se měla zakládat na otevřené metodě koordinace.
(6) V této souvislosti je třeba věnovat pozornost specifické situaci migrujících osob a rovněž významu přijímaní opatření pro přeměnu neohlášené práce na práci řádnou.
(7) Zajištění minimálních norem a trvalého zlepšování pracovních podmínek v Unii je hlavním bodem evropské sociální politiky a významným celkovým cílem Evropské unie.
Společenství musí hrát důležitou roli při podporování a doplňování činností členských států v oblastech zdraví a bezpečnosti pracovníků, pracovních podmínek, včetně potřeby souladu mezi pracovním a rodinným životem, ochrany pracovníků při skončení pracovního poměru, informování, konzultací a účasti pracovníků a zastupování a kolektivní obrany zájmů pracovníků a zaměstnavatelů.
(8) Zákaz diskriminace je základní zásadou Evropské unie.
Článek 13 Smlouvy stanoví opatření pro boj proti diskriminaci na základě pohlaví, rasy nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
Zákaz diskriminace je rovněž zakotven v článku 21 Listiny základních práv Evropské unie.
Mělo by se přihlédnout ke zvláštním rysům různých forem diskriminace a souběžně by měla být vypracována příslušná opatření pro předcházení diskriminaci na základě jednoho nebo více důvodů a pro boj proti ní.
Proto by při úvahách o přístupnosti a výsledcích programu měly být zohledněny konkrétní potřeby osob se zdravotním postižením z hlediska zajištění jejich plného a rovného přístupu k činnostem financovaným tímto programem a k výsledkům a hodnocení těchto činností, včetně náhrady dodatečných nákladů vzniklých těmto osobám v důsledku jejich zdravotního postižení.
Dlouholeté zkušenosti získané v boji proti některým formám diskriminace, včetně diskriminace na základě pohlaví, mohou být užitečné i při boji proti jiným druhům diskriminace.
(9) Na základě článku 13 Smlouvy přijala Rada tyto směrnice: směrnici 2000/43/ES [9] ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, jež zakazuje diskriminaci na základě rasy či etnického původu mimo jiné v oblastech zaměstnání, odborného a všeobecného vzdělávání, zboží a služeb a sociální ochrany; směrnici 2000/78/ES [10] ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, jež zakazuje diskriminaci v zaměstnání a povolání na základě náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace, a směrnici 2004/113/ES [11] ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování.
(10) Podle článků 2 a 3 Smlouvy je rovné zacházení s muži a ženami základní zásadou práva Společenství. Směrnice a jiné akty přijaté na základě této zásady hrají významnou úlohu ve zlepšování postavení žen v Unii.
Zkušenosti z opatření přijatých na úrovni Společenství ukazují, že podporování rovnosti žen a mužů v politikách Společenství a boj proti diskriminaci v praxi vyžadují kombinaci nástrojů, včetně právních předpisů, finančních nástrojů a začleňování těchto zásad, jež se mají vzájemně doplňovat.
V souladu se zásadou rovnosti mužů a žen by mělo být začleňování hlediska rovnosti žen a mužů podporováno ve všech oddílech a činnostech tohoto programu.
(11) Velkým přínosem na evropské úrovni mohou být mnohé nevládní organizace činné na různých úrovních, a to prostřednictvím klíčových sítí, které napomáhají ke změně politických směrů týkajících se obecných cílů tohoto programu.
(12) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, vzhledem k nutnosti výměny informací na evropské úrovni a šíření osvědčených postupů na úrovni celého Společenství, a proto jich z důvodu mnohostranného rozměru akcí a opatření Společenství může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.
(13) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční krytí, které je pro rozpočtový orgán hlavní referenční hodnotou při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 37 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném rozpočtovém řízení [12].
(14) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [13].
(15) Jelikož je program rozdělen do pěti oddílů, mohou členské státy stanovit rotaci svých zástupců podle témat, jimiž se zabývá výbor nápomocný Komisi,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Zavedení a doba trvání programu
1. Tímto rozhodnutím se zavádí program Společenství pro zaměstnanost a sociální solidaritu nazvaný Progress (dále jen "program") s cílem finančně podpořit provádění cílů Evropské unie v oblastech zaměstnanosti a sociálních věcí, jak jsou vymezeny ve sdělení Komise o Sociální agendě, a tím přispět k dosažení cílů Lisabonské strategie v těchto oblastech.
2. Program běží od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
Článek 2
Obecné cíle
1. Program sleduje tyto obecné cíle:
a) zlepšit znalost a chápání situace v členských státech a v jiných zúčastněných zemích prostřednictvím analýz, hodnocení a podrobného sledování politik;
b) podporovat rozvoj statistických nástrojů a metod a společných ukazatelů, případně rozdělených podle pohlaví a věkových skupin, v oblastech spadajících pod tento program;
c) podporovat a popřípadě sledovat provádění právních předpisů Společenství a cílů politik Společenství v členských státech a hodnotit jejich účinnost a dopad;
d) podporovat vytváření sítí, vzájemné učení, určování a šíření osvědčených postupů a inovativních přístupů na evropské úrovni;
e) zvyšovat povědomí zainteresovaných stran a široké veřejnosti o politikách a cílech Společenství sledovaných v rámci každého z pěti oddílů programu;
f) zlepšovat popřípadě schopnost klíčových sítí na evropské úrovni propagovat, podporovat a dále rozvíjet politiky a cíle Společenství.
2. Začleňování hlediska rovnosti žen a mužů se podporuje ve všech oddílech a činnostech programu.
3. Výsledky dosažené v rámci oddílů a činností programu se předávají zúčastněným stranám a případně i veřejnosti.
Komise zajišťuje případné výměny názorů s hlavními zainteresovanými stranami.
Článek 3
Struktura programu
Program je rozdělen do těchto pěti oddílů:
1. Zaměstnanost;
2. Sociální ochrana a začlenění;
3. Pracovní podmínky;
4. Boj proti diskriminaci a rozmanitost;
5. Rovnost žen a mužů.
Článek 4
Oddíl 1: Zaměstnanost
Oddíl 1 podporuje provádění evropské strategie zaměstnanosti těmito prostředky:
a) zlepšováním chápání situace v zaměstnanosti a vyhlídek, zvláště prostřednictvím analýz a studií a rozvojem statistik a společných ukazatelů v rámci evropské strategie zaměstnanosti;
b) sledováním a hodnocením provádění evropských hlavních zásad a doporučení pro zaměstnanost a jejich dopadů, zejména prostřednictvím společné zprávy o zaměstnanosti, a analýzou vzájemného působení evropské strategie zaměstnanosti a obecné hospodářské a sociální politiky a jiných oblastí politiky;
c) organizováním výměn ohledně politik, osvědčených postupů a inovativních přístupů a podporou vzájemného učení v souvislosti s evropskou strategií zaměstnanosti;
d) zvyšováním povědomí, šířením informací a podporou diskuse o výzvách v oblasti zaměstnanosti a politikách a provádění národních reformních programů, včetně diskuse mezi sociálními partnery, regionálními a místními činiteli a jinými zainteresovanými stranami.
Článek 5
Oddíl 2: Sociální ochrana a začlenění
Oddíl 2 podporuje provádění otevřené metody koordinace v oblasti sociální ochrany a začlenění těmito prostředky:
a) zlepšováním chápání otázek sociálního vyloučení a chudoby, politik sociální ochrany a začlenění, zvláště pomocí analýz a studií a rozvojem statistik a společných ukazatelů v rámci otevřené metody koordinace v oblasti sociální ochrany a začlenění;
b) sledováním a hodnocením provádění otevřené metody koordinace v oblasti sociální ochrany a začlenění a jejích dopadů na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství, jakož i analýzou vzájemného působení mezi touto otevřenou metodou koordinace a ostatními oblastmi politiky;
c) organizováním výměn ohledně politik, osvědčených postupů a inovativních přístupů a podporou vzájemného učení v souvislosti se strategií sociální ochrany a začlenění;
d) zvyšováním povědomí, šířením informací a podporou diskuse o klíčových výzvách a otázkách politiky, jež vyvstaly v souvislosti s koordinačním procesem Společenství v oblasti sociální ochrany a začlenění, včetně diskuse mezi sociálními partnery, regionálními a místními činiteli, nevládními organizacemi a jinými zainteresovanými stranami;
e) rozvíjením schopnosti klíčových sítí na evropské úrovni podporovat a dále rozvíjet strategie a cíle politiky Společenství v oblasti sociální ochrany a začlenění.
Článek 6
Oddíl 3: Pracovní podmínky
Oddíl 3 podporuje zlepšení pracovního prostředí a pracovních podmínek, včetně zdraví a bezpečnosti při práci a souladu mezi pracovním a rodinným životem, těmito prostředky:
a) zlepšováním chápání situace, pokud jde o pracovní podmínky, zvláště prostřednictvím analýz a studií a případně rozvojem statistik a ukazatelů, jakož i hodnocením účinnosti a dopadů stávajících právních předpisů, politik a postupů;
b) podporou provádění pracovního práva Společenství prostřednictvím účinného sledování, pořádání seminářů pro odborníky z dané oblasti, vypracování obecných směrů a vytváření sítí mezi specializovanými subjekty, včetně sociálních partnerů;
c) zaváděním preventivních opatření a zvyšováním prevence v oblasti zdraví a bezpečnosti při práci;
d) zvyšováním povědomí, šířením informací a podporou diskuse o hlavních výzvách a otázkách politiky, pokud jde o pracovní podmínky, včetně diskuse mezi sociálními partnery a dalšími zainteresovanými stranami.
Článek 7
Oddíl 4: Boj proti diskriminaci a rozmanitost
Oddíl 4 podporuje účinné provádění zásady zákazu diskriminace a její začleňování do všech politik Společenství těmito prostředky:
a) zlepšováním chápání situace, pokud jde o diskriminaci, zvláště prostřednictvím analýz a studií a případně rozvojem statistik a ukazatelů, jakož i hodnocením účinnosti a dopadů stávajících právních předpisů, politik a postupů;
b) podporou provádění právních předpisů Společenství pro boj proti diskriminaci prostřednictvím účinného sledování, pořádání seminářů pro odborníky z dané oblasti a vytváření sítí mezi specializovanými subjekty zabývajícími se bojem proti diskriminaci;
c) zvyšováním povědomí, šířením informací a podporou diskuse o hlavních výzvách a otázkách politiky, pokud jde o diskriminaci, a začleňováním zásady zákazu diskriminace do všech politik Společenství, a to i u sociálních partnerů, nevládních organizací a jiných zainteresovaných stran;
d) rozvíjením schopnosti klíčových sítí na evropské úrovni podporovat a dále rozvíjet strategie a cíle politiky Společenství v oblasti boje proti diskriminaci.
Článek 8
Oddíl 5: Rovnost žen a mužů
Oddíl 5 podporuje účinné provádění zásady rovnosti žen a mužů a začleňování hlediska rovnosti žen a mužů do všech politik EU těmito prostředky:
a) zlepšováním chápání situace, pokud jde o otázky rovnosti žen a mužů a začleňování hlediska rovnosti žen a mužů, zvláště prostřednictvím analýz a studií a rozvojem statistik a případně ukazatelů, jakož i hodnocením účinnosti a dopadů stávajících právních předpisů, politik a postupů;
b) podporou provádění právních předpisů Společenství v oblasti rovnosti žen a mužů prostřednictvím účinného sledování, pořádání seminářů pro odborníky z dané oblasti a vytváření sítí mezi specializovanými subjekty zabývajícími se otázkami rovnosti žen a mužů;
c) zvyšováním povědomí, šířením informací a podporou dialogu o klíčových výzvách a otázkách politiky, pokud jde o rovnost žen a mužů a začleňování hlediska rovnosti žen a mužů, mezi sociálními partnery, nevládními organizacemi a jinými zainteresovanými stranami;
d) rozvíjením schopnosti klíčových sítí na evropské úrovni podporovat a dále rozvíjet strategie a cíle politiky Společenství v oblasti rovnosti žen a mužů.
Článek 9
Druhy akcí
1. Program financuje tyto druhy akcí, které mohou být případně prováděny v nadnárodním rámci:
a) analytické činnosti:
i) sběr, rozvoj a šíření údajů a statistik,
ii) rozvoj a šíření společných metodik a případně ukazatelů nebo měřítek,
iii) provádění studií, analýz a průzkumů a šíření jejich výsledků,
iv) provádění hodnocení a vyhodnocování dopadů a šíření jejich výsledků,
v) vypracování a zveřejňování obecných směrů, zpráv a vzdělávacích materiálů prostřednictvím internetu nebo jiných médií;
b) činnosti v oblasti vzájemného učení, zvyšování povědomí a šíření informací:
i) určování a výměny osvědčených postupů, inovačních přístupů a zkušeností a organizace vzájemných hodnocení a vzájemného učení formou schůzek, pracovních setkání nebo seminářů na evropské, nadnárodní nebo státní úrovni, pokud možno s přihlédnutím ke specifickým podmínkám jednotlivých států,
ii) organizování konferencí a seminářů předsednictví,
iii) organizování konferencí a seminářů podporujících tvorbu a provádění právních předpisů Společenství a cílů politik,
iv) organizování mediálních kampaní a akcí,
v) shromažďování a zveřejňování materiálů pro šíření informací i výsledků programu;
c) podpora hlavních činitelů:
i) podpora pro provozní náklady klíčových sítí na evropské úrovni, jejichž činnosti se vztahují k provádění cílů programu,
ii) organizování pracovních skupin státních úředníků za účelem sledování provádění právních předpisů Společenství,
iii) financování specializovaných seminářů pro odborníky z dané oblasti, úředníky na klíčových pozicích a jiné významné činitele,
iv) vytváření sítí mezi specializovanými subjekty na evropské úrovni,
v) financování sítí odborníků,
vi) financování observatoří na evropské úrovni,
vii) výměna zaměstnanců mezi státními správami,
viii) spolupráce s mezinárodními institucemi.
2. Činnosti uvedené v odst. 1 písm. b) musí mít výrazný evropský rozměr a být takového rozsahu, který je vhodný pro zajištění skutečné evropské přidané hodnoty, a musí být prováděny celostátními, regionálními či místními orgány, specializovanými subjekty upravenými právem Společenství nebo činiteli, kteří jsou ve své oblasti považováni za klíčové.
3. Program nefinancuje žádná opatření na přípravu a provádění evropských roků.
Článek 10
Přístup k programu
1. Přístup k programu je otevřen všem veřejnoprávním nebo soukromoprávním organizacím či jiným subjektům, zejména:
a) členským státům;
b) veřejným službám zaměstnanosti a jejich agenturám;
c) místním a regionálním orgánům;
d) specializovaným subjektům upraveným právem Společenství;
e) sociálním partnerům;
f) nevládním organizacím, zejména těm, jež jsou organizovány na evropské úrovni;
g) vysokoškolským institucím a výzkumným ústavům;
h) odborníkům na hodnocení;
i) národním statistickým úřadům;
j) sdělovacím prostředkům.
2. Komise se může rovněž programu přímo účastnit, pokud jde o činnosti uvedené v čl. 9 odst. 1 písm. a) a b).
Článek 11
Postup při žádosti o podporu
1. Činnosti druhu uvedeného v článku 9 mohou být financovány:
a) zakázkou na služby na základě nabídkového řízení, přičemž se na spolupráci s národními statistickými úřady vztahují postupy Eurostatu;
b) částečnou podporou udělenou na základě výzvy k předkládání návrhů, přičemž spolufinancování ze strany Společenství nesmí zpravidla překročit 80 % celkových výdajů vynaložených příjemcem.
Jakákoli finanční podpora přesahující tento strop může být udělena pouze za výjimečných okolností a po pečlivém přezkoumání.
2. Činnostem druhu uvedeného v čl. 9 odst. 1 může být udělena finanční podpora na základě žádostí, např. ze strany členských států, v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [14], a zejména s článkem 110 uvedeného nařízení, a nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [15], a zejména článkem 168 uvedeného nařízení.
Článek 12
Prováděcí ustanovení
1. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí v níže uvedených záležitostech se přijmou postupem podle čl. 13 odst. 2:
a) obecné pokyny k provádění programu;
b) roční pracovní program pro provádění programu, rozdělený do samostatných oddílů;
c) finanční podpora, kterou má poskytnout Společenství;
d) roční rozpočet s výhradou článku 17;
e) postupy pro výběr akcí, které mají být podporovány Společenstvím, a návrh seznamu akcí, které takovou podporu mají získat, předložený Komisí;
f) kritéria hodnocení programu, včetně kritérií pro stanovení nákladové účinnosti, jakož i způsoby šíření a předávání výsledků.
2. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí se ve všech záležitostech neuvedených v odstavci 1 přijmou postupem podle čl. 13 odst. 3.
Článek 13
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 14
Spolupráce s jinými výbory
1. Komise naváže nezbytná spojení s Výborem pro sociální ochranu a Výborem pro zaměstnanost, aby zajistila, že tyto výbory jsou pravidelně a řádně informovány o provádění činností uvedených v tomto rozhodnutí.
2. Komise rovněž informuje ostatní příslušné výbory o akcích uskutečněných v rámci pěti oddílů programu.
3. Komise případně zavede pravidelnou a strukturovanou spolupráci mezi výborem uvedeným v článku 13 a výbory pro sledování zřízenými pro jiné příslušné politiky, nástroje a akce.
Článek 15
Soulad a doplňkovost
1. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkový soulad s ostatními politikami, nástroji a akcemi Unie a Společenství, zejména zavedením vhodných mechanismů pro koordinaci činností programu s příslušnými činnostmi týkajícími se výzkumu, spravedlnosti a vnitřních věcí, kultury, vzdělávání, odborné přípravy a politiky týkající se mládeže a v oblasti rozšíření a vnějších vztahů Společenství, a s regionální politikou a obecnou hospodářskou politikou.
Zvláštní pozornost je věnována možným součinnostem mezi tímto programem a programy v oblasti vzdělávání a odborné přípravy.
2. Komise a členské státy zajistí soulad a doplňkovost činností prováděných v rámci tohoto programu a ostatních souvisejících akcí Unie a Společenství, zejména v rámci strukturálních fondů a zvláště Evropského sociálního fondu, a zamezí jejich zdvojování.
3. Komise zajistí, aby výdaje, které jsou hrazeny tímto programem a tomuto programu účtovány, nebyly účtovány v rámci žádného jiného finančního nástroje Společenství.
4. Komise pravidelně informuje výbor uvedený v článku 13 o jiných akcích Společenství, které přispívají k plnění cílů Lisabonské strategie v oblasti sociální agendy.
5. Členské státy vyvinou maximální možné úsilí k zajištění souladu a doplňkovosti činností v rámci programu a činností prováděných na celostátní, regionální a místní úrovni.
Článek 16
Účast třetích zemí
Program je otevřen účasti:
- zemí ESVO/EHP v souladu s podmínkami stanovenými v dohodě o EHP,
- přistupujících a kandidátských zemí přidružených k Evropské unii, jakož i zemí západního Balkánu zapojených do procesu stabilizace a přidružení.
Článek 17
Financování
1. Finanční krytí pro provádění činností Společenství uvedených v tomto rozhodnutí od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013 se stanoví na 657590000 EUR [16].
2. Během celé doby trvání programu jsou pro rozdělení finančních prostředků mezi různé oddíly dodržovány tyto spodní hranice:
Oddíl 1 _BAR_ Zaměstnanost _BAR_ 23 % _BAR_
Oddíl 2 _BAR_ Sociální ochrana a začlenění _BAR_ 30 % _BAR_
Oddíl 3 _BAR_ Pracovní podmínky _BAR_ 10 % _BAR_
Oddíl 4 _BAR_ Boj proti diskriminaci a rozmanitost _BAR_ 23 % _BAR_
Oddíl 5 _BAR_ Rovnost žen a mužů _BAR_ 12 % _BAR_
3. Maximálně 2 % finančního krytí jsou určena na provádění programu s cílem uhradit například výdaje spojené s fungováním výboru uvedeného v článku 13 nebo s hodnoceními, která mají být provedena podle článku 19.
4. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
5. Komise může požádat o technickou nebo administrativní pomoc, a to pro vzájemný prospěch Komise i příjemců, jakož i o podpůrné výdaje.
Článek 18
Ochrana finančních zájmů Společenství
1. Komise zajistí, aby při provádění akcí financovaných na základě tohoto rozhodnutí byly chráněny finanční zájmy Společenství uplatňováním preventivních opatření proti podvodu, korupci a jiným nezákonným činnostem, prováděním účinných kontrol a vymáháním neoprávněně vyplacených částek a v případě zjištění nesrovnalostí prostřednictvím účinných, přiměřených a odrazujících sankcí v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [17], nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem [18] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [19].
2. Pokud jde o akce Společenství financované podle tohoto rozhodnutí, "nesrovnalostí" podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 se rozumí jakékoliv porušení právního předpisu Společenství nebo jakékoliv nesplnění smluvní povinnosti vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být z důvodu neoprávněného výdaje poškozen souhrnný rozpočet Evropské unie nebo rozpočty jí spravované.
3. Smlouvy a dohody, jakož i dohody se zúčastněnými třetími zeměmi, vyplývající z tohoto rozhodnutí stanoví především dohled a finanční kontrolu ze strany Komise (nebo jakéhokoliv zástupce zmocněného Komisí) a audity Účetního dvora, v případě nutnosti na místě.
Článek 19
Sledování a hodnocení
1. Za účelem zajištění pravidelného sledování programu a umožnění nezbytných úprav směřování vypracovává Komise výroční zprávy o činnostech zaměřené na výsledky programu a předává je Evropskému parlamentu a výboru uvedenému v článku 13.
2. Jednotlivé oddíly programu rovněž podléhají hodnocení v polovině období, které poskytne celkový pohled na program s cílem změřit pokrok dosažený při plnění cílů programu, účinnost využití zdrojů a jeho přidanou evropskou hodnotu.
Toto hodnocení může být doplněno průběžnými hodnoceními.
Tato hodnocení provádí Komise s pomocí externích odborníků.
Jakmile budou jejich výsledky k dispozici, uvedou se ve zprávě o činnosti uvedené v odstavci 1.
3. Hodnocení ex-post celého programu provede Komise za pomoci externích odborníků do 31. prosince 2015 s cílem změřit vliv cílů programu a jeho přidanou evropskou hodnotu.
Tento dokument předloží Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů.
4. Provádění jednotlivých oddílů programu, včetně předložení výsledků a dialogu o budoucích prioritách, se rovněž projedná v rámci Fóra o provádění sociální agendy.
Článek 20
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Ve Štrasburku dne 24. října 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell fontelles Za Radu předsedkyně P. Lehtomäki [1] Úř. věst. C 255, 14.10.2005, s. 67. [2] Úř. věst. C 164, 5.7.2005, s. 48.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1673/2006/ES
ze dne 24. října 2006
o financování evropské normalizace
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 a čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská normalizace představuje dobrovolnou činnost, kterou vyvíjejí ve vlastním zájmu zúčastněné strany, které si přejí vytvořit normy a jiné produkty normalizace v reakci na své potřeby.
Tyto produkty normalizace vytváří Evropský výbor pro normalizaci (CEN), Evropský výbor pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) a Evropský institut pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI), orgány uvedené v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [3] (dále jen "evropské normalizační orgány").
(2) Směrnice 98/34/ES stanoví, že Komise může po poradě s výborem zřízeným uvedenou směrnicí předkládat evropským normalizačním orgánům žádosti o vypracování norem.
Partnerské vztahy mezi těmito orgány a Společenstvím a Evropským sdružením volného obchodu, které rovněž podporuje evropskou normalizaci, upravují obecné zásady spolupráce mezi CEN, CENELEC, ETSI a Evropskou komisí a Evropským sdružením volného obchodu ze dne 28. března 2003 [4].
(3) Je nezbytné, aby se Společenství podílelo na financování evropské normalizace vzhledem k užitečné roli, kterou tato normalizace hraje při podpoře jeho právních předpisů a politik.
Evropská normalizace na jedné straně přispívá k fungování a k upevnění vnitřního trhu, a to především díky takzvaným směrnicím nového přístupu v oblasti zdraví, bezpečnosti a ochrany životního prostředí a spotřebitelů, a k zajištění interoperability v odvětvích, jako je doprava.
Na druhé straně evropská normalizace pomáhá zlepšit konkurenceschopnost podniků tím, že usnadňuje zejména volný pohyb zboží a služeb, interoperabilitu sítí a komunikačních prostředků, technologický rozvoj a inovaci v činnostech, jako jsou informační technologie.
Je tudíž vhodné zahrnout do tohoto rozhodnutí také financování činností evropské normalizace v oblasti informačních technologií a telekomunikací, které upravuje mimo jiné rozhodnutí Rady 87/95/EHS ze dne 22. prosince 1986 o normalizaci v oblasti informačních technologií a telekomunikací [5].
(4) Toto rozhodnutí by mělo poskytnout výslovný, úplný a podrobný právní základ pro financování poskytované Společenstvím na veškeré činnosti evropské normalizace, které jsou potřebné k provádění jeho politik a právních předpisů.
(5) Je nutné zajistit, aby malé a střední podniky, zejména malé podniky, mikropodniky a řemeslné podniky, mohly používat evropské normy.
Proto by tyto normy měly být vytvářeny a upravovány s ohledem na charakteristické rysy a prostředí těchto podniků.
(6) Financování Společenstvím by mělo být zaměřeno na vytvoření norem a jiných produktů normalizace a mělo by usnadňovat podnikům jejich používání prostřednictvím překladů do různých úředních jazyků Společenství, posílit soudržnost evropského systému normalizace a zajistit spravedlivý a průhledný přístup k evropským normám všem účastníkům trhu v celé Evropské unii.
To je důležité zejména v případech, kdy používání norem umožňuje dosahovat souladu s právními předpisy Společenství.
(7) Rozpočtové prostředky vyhrazené na činnosti evropské normalizace by měl každoročně určovat rozpočtový orgán v mezích orientačního finančního krytí stanoveného na období příslušného finančního rámce a měly by být předmětem každoročního rozhodnutí Komise, které stanoví částky a případně i maximální míru spolufinancování podle typu činnosti.
(8) S ohledem na velice rozsáhlé pole působnosti evropské normalizace v rámci podpory politik a právních předpisů Společenství a různé typy normalizačních činností je vhodné nastavit i různé způsoby financování. Jedná se především o granty bez výzvy k podávání návrhů u evropských normalizačních orgánů, v souladu s čl. 110 odst. 1 druhým pododstavcem nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6], (dále jen "finanční nařízení") a čl. 168 odst. 1 písm. d) nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 [7].
(9) Totéž by se dále mělo vztahovat na subjekty, které ačkoli nejsou uznanými evropskými normalizačními orgány uvedenými v příloze I směrnice 98/34/ES, byly pověřeny v základním aktu a obdržely za úkol provádět přípravnou práci na podporu evropské normalizace ve spolupráci s evropskými normalizačními orgány.
(10) Členské státy jsou vybízeny, aby pro úkoly spojené s normalizací zajistily řádné vnitrostátní financování.
(11) Navíc pokud evropské normalizační orgány trvale podporují činnosti Společenství, měly by mít účinné a výkonné ústřední sekretariáty.
Komise by proto měla mít pravomoc udělovat granty těmto orgánům, které sledují cíle v obecném evropském zájmu, bez toho, aby v případě grantů na provozní náklady uplatňovala zásadu postupného snižování uvedenou v čl. 113 odst.
2 finančního nařízení. Účinné fungování evropských normalizačních orgánů mimo jiné vyžaduje, aby členové těchto orgánů z členských států plnili své povinnosti, pokud jde o finanční příspěvek na evropský systém normalizace.
(12) Financování normalizačních činností by mělo být schopno pokrýt i přípravné a doplňkové činnosti při vytváření norem či jiných produktů normalizace.
Jedná se zejména o výzkumnou činnost, vypracovávání přípravných dokumentů pro právní předpisy, provádění mezilaboratorních zkoušek a validaci či hodnocení norem.
Kromě toho by podpora normalizace na evropské a mezinárodní úrovni měla zahrnovat i provádění programů technické pomoci a spolupráce s třetími zeměmi.
Za účelem zlepšení přístupu na trhy a posílení konkurenceschopnosti podniků z Evropské unie je proto vhodné zavést možnost udělování grantů i jiným subjektům prostřednictvím výzvy k podávání návrhů nebo, v případě potřeby, zadávání zakázek.
(13) Komise a evropské normalizační orgány spolu pravidelně podepisují dohody o partnerství, které stanoví správní a finanční pravidla pro financování normalizačních činností v souladu s finančním nařízením.
Evropský parlament a Rada by měly být o obsahu těchto dohod průběžně informovány.
(14) S ohledem na zvláštní povahu normalizační práce, a zejména na to, že se na procesu normalizace podílejí různé zainteresované subjekty, je vhodné uznat, že spolufinancování činností při vytváření evropských norem a jiných produktů normalizace, na které je poskytován grant Společenství, je možné poskytovat formou věcného plnění, například poskytnutím odborníků.
(15) Aby bylo zajištěno účinné provádění tohoto rozhodnutí, je vhodné umožnit využití potřebné odbornosti, zejména v oblasti auditu a finančního řízení, prostředků administrativní podpory, které by mohly usnadnit jeho provádění, a pravidelného hodnocení významnosti činností financovaných Společenstvím tak, aby byla ověřena jejich užitečnost a dopad.
(16) Měla by být rovněž přijata přiměřená opatření k zabránění podvodům a nesrovnalostem a ke zpětnému získání neoprávněně vyplacených finančních prostředků podle nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [8], nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem [9] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [10],
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro příspěvek Společenství na financování evropské normalizace za účelem podpory provádění zvláštních politik, opatření, akcí a právních předpisů Společenství.
Článek 2
Subjekty způsobilé k financování Společenstvím
Financování Společenstvím lze poskytovat uznaným evropským normalizačním orgánům, které jsou uvedeny v příloze I směrnice 98/34/ES, za účelem provádění činností uvedených v článku 3 tohoto rozhodnutí.
Financování Společenstvím lze však poskytnout rovněž jiným subjektům za účelem provádění přípravných či doplňkových prací pro evropskou normalizaci, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 písm. b), a na programy uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. f).
Článek 3
Normalizační činnosti způsobilé k financování Společenstvím
1. Společenství může financovat tyto činnosti evropské normalizace:
a) tvorba a revize evropských norem a veškerých dalších produktů normalizace, které jsou nezbytné a vhodné pro provádění politik a právních předpisů Společenství;
b) provádění přípravných či doplňkových prací pro evropskou normalizaci, jako jsou studie, programy, hodnocení, srovnávací analýzy, výzkumná činnost, laboratorní práce, mezilaboratorní zkoušky a práce týkající se posuzování shody;
c) činnosti ústředních sekretariátů evropských normalizačních orgánů, jako jsou rozvoj politik, koordinace normalizačních činností, zpracovávání odborné dokumentace a poskytování informací zúčastněným stranám;
d) ověřování kvality evropských norem a veškerých dalších produktů normalizace a jejich shody s odpovídajícími politikami a právními předpisy Společenství;
e) v případě potřeby překlad evropských norem či jiných evropských produktů normalizace používaných na podporu politik a právních předpisů Společenství do jiných úředních jazyků Společenství, než jsou pracovní jazyky evropských normalizačních orgánů; příprava dokumentů vysvětlujících, vykládajících a zjednodušujících normy a příprava návodů pro uživatele a dokumentů shrnujících osvědčené postupy;
f) činnost směřující k provádění programů technické pomoci a spolupráce s třetími zeměmi a k podpoře a využívání evropského systému normalizace a evropských norem zúčastněnými stranami v rámci Společenství a na mezinárodní úrovni.
2. Činnosti uvedené v odst. 1 písm. a) může Společenství financovat pouze poté, co byl výbor zřízený článkem 5 směrnice 98/34/ES konzultován k žádostem, které mají být předloženy u evropských normalizačních orgánů.
Článek 4
Financování
Rozpočtové prostředky vyhrazené na činnosti uvedené v tomto rozhodnutí stanoví každoročně rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
Článek 5
Způsoby financování
1. Financování Společenstvím se poskytuje tak, že se
a) granty bez výzvy k podávání návrhů udělí evropským normalizačním orgánům na provádění činností uvedených v článku 3 a subjektům, které jsou pověřeny v základním aktu v souladu s článkem 49 finančního nařízení, na provádění prací uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) tohoto rozhodnutí ve spolupráci s evropskými normalizačními orgány;
b) granty po výzvě k podávání návrhů nebo postupem zadávání veřejných zakázek udělí jiným subjektům na provedení normalizačních prací uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo programů uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. f) ve spolupráci s evropskými normalizačními orgány.
2. Činnosti ústředních sekretariátů evropských normalizačních orgánů, které jsou uvedeny v čl. 3 odst. 1 písm. c), lze financovat buď na základě grantů na činnosti, nebo na základě grantů na provozní náklady. Granty na provozní náklady se v případě opětovného poskytnutí automaticky nesnižují.
3. Komise stanoví způsoby financování uvedené v odstavcích 1 a 2, částky a případně i maximální procentní podíly financování podle typu činností.
Rozhodnutí Komise v této věci se zveřejňují.
4. Grantové dohody mohou umožnit paušální krytí režijních nákladů příjemce do výše 30 % celkových způsobilých přímých nákladů na akce kromě případů, kdy jsou nepřímé náklady příjemce hrazeny prostřednictvím provozního grantu financovaného ze souhrnného rozpočtu Evropské unie.
5. Spolufinancování ve formě věcného plnění je přijatelné.
Věcné plnění se oceňuje v souladu s nařízením (ES, Euratom) č. 2342/2002.
6. Společné cíle spolupráce a správní a finanční podmínky pro granty udělované evropským normalizačním orgánům jsou definovány v rámcových dohodách o partnerství, které podepisuje Komise se zmíněnými orgány v souladu s finančním nařízením a nařízením (ES, Euratom) č.
2342/2002. O uzavření těchto dohod jsou informovány Evropský parlament a Rada.
Článek 6
Řízení a průběžná kontrola
1. Rozpočtové prostředky určené rozpočtovým orgánem na financování normalizačních činností mohou pokrývat rovněž správní výdaje spojené s přípravnými činnostmi, průběžnou kontrolou, inspekcemi, auditem a hodnocením, které jsou přímo nezbytné pro dosahování cílů tohoto rozhodnutí, a to zejména se studiemi, schůzemi, informačními a publikačními činnostmi, dále výdaje spojené s informačními sítěmi za účelem výměny informací a veškeré další výdaje na technickou a administrativní podporu, které může Komise pro normalizační činnosti používat.
2. Komise hodnotí významnost normalizačních činností financovaných Společenstvím s ohledem na potřeby politiky a právních předpisů Společenství a alespoň jednou za pět let o výsledcích tohoto hodnocení informuje Evropský parlament a Radu.
Článek 7
Ochrana finančních zájmů Společenství
1. Komise zajistí, aby byly finanční zájmy Společenství při provádění činností financovaných podle tohoto rozhodnutí chráněny pomocí uplatňování preventivních opatření proti podvodům, korupci a jinému protiprávnímu jednání, dále pomocí účinných kontrol a zpětného získávání neoprávněně vyplacených částek a v případě, že jsou zjištěny nesrovnalosti, také pomocí účinných, přiměřených a odrazujících sankcí v souladu s nařízeními (ES, Euratom) č. 2988/95, (ES, Euratom) č. 2185/96 a (ES) č. 1073/1999.
2. Pokud jde o činnosti Společenství financované podle toho nařízení, pojmem "nesrovnalost" podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 se rozumí jakékoliv porušení právního předpisu Společenství nebo smluvního závazku vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být poškozen souhrnný rozpočet Evropské unie nebo rozpočty jí spravované, a to formou neoprávněného výdaje.
3. Dohody a smlouvy uzavřené na základě tohoto rozhodnutí obsahují ustanovení o průběžné kontrole a finanční kontrole prováděné Komisí nebo jí pověřeným zástupcem a o auditu prováděném Účetním dvorem, který lze v případě potřeby provést na místě.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1718/2006/ES
ze dne 15. listopadu 2006
o provádění programu podpory evropského audiovizuálního odvětví (MEDIA 2007)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 150 odst. 4 a čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské audiovizuální odvětví musí hrát prvořadou roli při vytváření evropského občanství, neboť představuje jeden z hlavních prostředků přiblížení společných a sdílených základních, společenských a kulturních hodnot Unie Evropanům, zvláště pak mladým lidem.
Podpora Společenství má za cíl pomoci audiovizuálnímu odvětví podporovat dialog mezi kulturami, zvyšovat vzájemné povědomí mezi evropskými kulturami a rozvíjet jeho politický, kulturní, společenský a hospodářský potenciál, který tvoří skutečnou přidanou hodnotu při naplňování úkolu, aby se evropské občanství stalo skutečností.
Tato podpora má za cíl posílení jeho konkurenceschopnosti a zejména zvýšení podílu zahraničních evropských děl na trhu v Evropě.
(2) Je rovněž nezbytné podporovat aktivní občanství a znásobit úsilí s cílem zajistit dodržování zásady lidské důstojnosti, podporovat rovnost mezi muži a ženami a bojovat proti všem formám diskriminace a vyloučení, včetně rasismu a xenofobie.
(3) Všechna opatření přijatá podle tohoto programu by měla být slučitelná s Listinou základních práv Evropské unie, a zejména s jejím článkem 11 o svobodě projevu a pluralitě sdělovacích prostředků.
(4) Článek 22 uvedené listiny uvádí, že Unie respektuje kulturní a jazykovou rozmanitost.
Proto je nezbytné věnovat pozornost zvláštním potřebám menších členských států a potřebám zemí s více než jednou jazykovou oblastí.
(5) Podpora Společenství audiovizuálnímu odvětví se opírá o článek 151 Smlouvy.
(6) Podpora Společenství audiovizuálnímu odvětví je rovněž v souladu s novým strategickým cílem, definovaným pro Unii Evropskou radou na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000, kterým je posílení odborné přípravy, zaměstnanosti, hospodářské reformy a sociální soudržnosti v rámci ekonomiky založené na znalostech.
Ve svých závěrech Evropská rada konstatovala, že "odvětví tvorby obsahu vytváří přidanou hodnotu prostřednictvím využívání a šíření evropské kulturní rozmanitosti".
Tento přístup byl potvrzen v závěrech zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 20. a 21. března 2003.
(7) Podpora Společenství audiovizuálnímu odvětví je založena na značných zkušenostech získaných v průběhu programů MEDIA I, MEDIA II, MEDIA Plus a Vzdělávání MEDIA [4], které od roku 1991 pomáhají rozvoji evropského audiovizuálního průmyslu, jak se jasně ukázalo při hodnocení těchto programů.
(8) Ze získaných výsledků vyplývá, že činnost Společenství se musí zejména soustředit:
- v fázi předcházející audiovizuální výrobě na rozvoj evropských audiovizuálních děl a na získávání a zlepšování dovedností v audiovizuální oblasti, přičemž toto zlepšování dovedností musí být považováno za nedílnou součást procesu přípravy výroby audiovizuálních děl,
- ve fázi následující po audiovizuální výrobě na distribuci, uvádění v kinech a propagaci evropských audiovizuálních děl,
- na digitalizaci, která rozhodujícím způsobem přispívá k posílení audiovizuálního odvětví, a na to, aby byla hlavním bodem programu MEDIA 2007.
Podpora digitálních služeb a evropských katalogů je jednou z priorit programu, aby byla překonána roztříštěnost evropského audiovizuálního trhu.
(9) Program Media by měl povzbudit autory (scénáristy a režiséry) v tvůrčím procesu a vést je k tomu, aby rozvíjeli a používali nové tvůrčí techniky, které posílí inovační schopnosti evropského audiovizuálního odvětví.
(10) Existuje více platforem digitalizace v projekcích filmů, v závislosti na různých použitích, uživatelích a potřebách.
Pilotní projekty programu MEDIA jsou zkušební základnou pro další vývoj audiovizuálního odvětví.
(11) Přípravná akce "Růst a audiovizuální oblast: Audiovizuální oblast i2i", doplňující programy MEDIA Plus a Vzdělávání MEDIA, představovala další etapu v provádění politiky podpory Společenství audiovizuálnímu odvětví.
Měla zejména za cíl vyřešit problémy související s přístupem malých a středních podniků audiovizuálního odvětví k financování.
Hodnocení akce "Růst a audiovizuální oblast: Audiovizuální oblast i2i" potvrdilo, že akce odpovídala potřebám odvětví a že je třeba pokračovat v činnosti Společenství v tomto směru, ale že by měla být více zaměřená na zvláštní potřeby odvětví.
(12) Pro evropské audiovizuální odvětví je charakteristický značný potenciál růstu, inovace a dynamiky, dále roztříštěnost trhu vyplývající z kulturní a jazykové rozmanitosti a s tím související značný počet středních, malých a velmi malých podniků s trvalým nedostatkem kapitálu.
Pro účely provádění podpory Společenství je třeba vzít v úvahu zvláštní povahu audiovizuálního odvětví a je třeba zajistit, aby byly správní a finanční postupy týkající se částky podpory v co nejvyšší možné míře zjednodušeny a přizpůsobeny sledovaným cílům a praxi a požadavkům audiovizuálního odvětví.
(13) Jednou z hlavních překážek hospodářské soutěže v celé EU je téměř úplný nedostatek společností specializujících se na poskytování úvěrového financování v audiovizuálním odvětví.
(14) Komise a členské státy by měly přezkoumat svou podporu audiovizuálnímu odvětví, zejména výsledky přípravné akce "Růst a audiovizuální oblast: Audiovizuální oblast i2i", aby stanovily, do jaké míry může budoucí podpora zjednodušit rozvoj zvláštních nabídek malým a středním podnikům na uvěrové financování.
(15) Systémy úvěrového financování, které byly v členských státech vyvinuty za účelem podpory vnitrostátních audiovizuálních projektů a mobilizace soukromého kapitálu, by měly být prozkoumány za účelem zjištění, zda by tento kapitál mohl být zpřístupněn pro zahraniční evropské projekty.
(16) Větší transparentnost a lepší šíření informací o evropském audiovizuálním trhu mohou zvýšit konkurenceschopnost subjektů v odvětví, a zejména malých a středních podniků.
To by mohlo povzbudit důvěru soukromých investorů na základě lepšího pochopení potenciálu průmyslu.
Usnadňuje to také hodnocení a sledování akce Společenství.
Účast Evropské unie v Evropské audiovizuální observatoři by jí měla pomoci k dosažení těchto cílů.
(17) Ve Společenství s 25 členskými státy se spolupráce stále více stává strategickou odpovědí za účelem posílení konkurenceschopnosti evropského filmového průmyslu.
Proto je zde potřeba větší podpory pro projekty sítí v rámci celé EU na všech úrovních programu MEDIA – v odborné přípravě, rozvoji, distribuci a propagaci.
To se týká zejména spolupráce s příslušnými subjekty z členských zemí, které přistoupily k Evropské unii po 30. dubnu 2004.
Je třeba zdůraznit, že všechny strategie spolupráce mezi subjekty působícími v audiovizuálním odvětví by měly být v souladu s právními předpisy Společenství v oblasti hospodářské soutěže.
(18) Veřejná podpora kinu na evropské, celostátní, regionální nebo místní úrovni je podstatná pro překonání strukturálních obtíží odvětví a umožnění evropskému audiovizuálnímu průmyslu reagovat na výzvu globalizace.
(19) Země přistupující k Evropské unii a ty země ESVO, které jsou stranami Dohody o EHP, jsou uznávány za možné účastníky programů Společenství v souladu s dohodami, které jsou s těmito zeměmi uzavřeny.
(20) Je třeba posílit spolupráci mezi MEDIA a Eurimages, aniž by to ovšem vedlo k integraci ve finančních a správních záležitostech.
(21) Evropská rada přijala na svém zasedání v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003 "Agendu pro západní Balkán: směrem k evropské integraci", která stanoví, že programy Společenství by měly být otevřeny zemím, které jsou v procesu stabilizace a přidružení, a to na základě rámcových dohod, které mají být mezi Společenstvím a těmito zeměmi podepsány.
(22) Ostatní evropské země, které jsou stranami Úmluvy Rady Evropy o přeshraniční televizi, jsou nedílnou součástí evropské audiovizuální oblasti a mělo by jim proto být umožněno, pokud si to přejí a s ohledem na rozpočtové úvahy nebo priority jejich audiovizuálních odvětví, účastnit se tohoto programu nebo využívat formu omezenější spolupráce na základě dodatečných rozpočtových položek a zvláštních ujednání v souladu s podmínkami, které budou stanoveny v dohodách mezi dotyčnými stranami.
(23) Spolupráce s neevropskými třetími zeměmi rozvinutá na základě vzájemných a vyvážených zájmů může vytvořit přidanou hodnotu pro evropský audiovizuální průmysl v oblasti propagace, přístupu na trh, distribuce, šíření a uvádění evropských děl v těchto zemích.
Taková spolupráce by měla být rozvíjena na základě dodatečných rozpočtových položek a zvláštních ujednání, která budou mezi dotyčnými stranami dohodnuta.
(24) Měla by být provedena vhodná opatření, aby se předešlo nesrovnalostem a podvodům a aby byly ztracené, neoprávněně vyplacené nebo neoprávněně použité finanční prostředky získány zpět.
(25) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční krytí, které je pro rozpočtový orgán hlavní referenční hodnotou při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 37 interinstitucionální dohody ze dne 17. května 2006 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném rozpočtovém řízení [5].
(26) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(27) Opatření pro sledování a hodnocení akcí by měla zahrnovat podrobné výroční zprávy, jakož i konkrétní, měřitelné, dosažitelné, relevantní a termínované cíle a ukazatele.
(28) Je třeba stanovit opatření s cílem zajistit přechod od programů MEDIA Plus a Vzdělávání MEDIA k programu zavedenému tímto rozhodnutím.
(29) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků akce lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
ROZHODLY TAKTO:
KAPITOLA I
CELKOVÉ CÍLE A ROZPOČET
Článek 1
Celkové cíle a priority programu
1. Tímto rozhodnutím se zavádí program podpory evropského audiovizuálního odvětví, dále jen "program", na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
2. Audiovizuální odvětví je hlavním prostředkem pro vyjadřování a rozvoj evropských kulturních hodnot a pro vytváření vysoce kvalifikovaných perspektivních zaměstnání.
Tvořivost audiovizuálního odvětví je pozitivním faktorem konkurenceschopnosti a kulturní přitažlivosti pro veřejnost.
Tento program má za cíl ekonomicky posílit audiovizuální odvětví, aby mu prostřednictvím rozvoje průmyslu s působivým a rozmanitým obsahem a hodnotným a dostupným dědictvím umožnil účinněji plnit jeho kulturní roli a poskytnout vnitrostátní podpoře přidanou hodnotu.
a) zachovávat a posilovat evropskou kulturní a jazykovou rozmanitost a kinematografické a audiovizuální dědictví, zaručit jeho dostupnost veřejnosti a podporovat dialog mezi kulturami;
b) zvýšit oběh a sledovanost evropských audiovizuálních děl uvnitř Evropské unie i mimo ni, mimo jiné prostřednictvím větší spolupráce mezi subjekty působícími v daném odvětví;
c) posílit konkurenceschopnost evropského audiovizuálního odvětví v rámci otevřeného a konkurenčního evropského trhu příznivého pro zaměstnanost, a to i podporou vazeb mezi profesionály z audiovizuálního odvětví.
3. a) ve fázi předcházející audiovizuální výrobě: získávání a zlepšování dovedností v audiovizuální oblasti a rozvoj evropských audiovizuálních děl;
b) ve fázi následující po audiovizuální výrobě: distribuci a propagaci evropských audiovizuálních děl;
c) pilotní projekty pro zajištění přizpůsobení programu vývoji trhu.
4. a) podpora tvořivosti v audiovizuálním odvětví a podpora znalostí a šíření evropského kinematografického a audiovizuálního dědictví;
b) posílení struktury evropského audiovizuálního odvětví, zejména malých a středních podniků;
c) snižování rozdílů existujících na evropském audiovizuálním trhu mezi zeměmi s vysokou audiovizuální výrobní kapacitou a zeměmi nebo regiony s nízkou audiovizuální výrobní kapacitou nebo s omezenou zeměpisnou a jazykovou oblastí;
d) sledování a podpora vývoje trhu s ohledem na digitalizaci, včetně propagace atraktivních digitálních katalogů evropských filmů v digitálních platformách.
Článek 2
Finanční krytí
1. Finanční krytí pro provádění tohoto programu na období uvedené v čl. 1 odst. 1 se stanoví na 754950000 EUR. Orientační rozdělení této částky podle oblastí je uvedeno v kapitole II bodě 1.4 přílohy.
2. Roční rozpočtové položky schválí rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
KAPITOLA II
ZVLÁŠTNÍ CÍLE VE FÁZI PŘEDCHÁZEJÍCÍ AUDIOVIZUÁLNÍ VÝROBĚ
Článek 3
Získávání a zlepšování dovedností v audiovizuální oblasti
1. a) techniky psaní scénářů s cílem zvýšit kvalitu evropských audiovizuálních děl a jejich možný oběh;
b) ekonomické, finanční a obchodní řízení tvorby, distribuce a propagace audiovizuálních děl s cílem umožnit vypracování evropských strategií počínaje fází vývoje;
c) zohledňování digitálních technologií při výrobě, postprodukci, distribuci, uvádění na trh a archivaci evropských audiovizuálních programů.
Přijmou se rovněž kroky k zajištění účasti profesionálů a školitelů z jiných zemí, než ve kterých se konají činnosti odborné přípravy podporované podle bodu 2 písm. a), b) a c).
2. a) - evropských filmových škol,
- ústavů odborné přípravy,
- partnerů v odborném odvětví;
b) vzděláváním školitelů;
c) podporou filmových škol;
d) přijímáním koordinačních činností a propagací subjektů podporovaných v souvislostmi s činnostmi uvedenými v bodě 1.
3. Prostřednictvím zvláštních stipendií umožňovat profesionálům z členských států, které přistoupily k Evropské unii po 30. dubnu 2004, účastnit se činností odborné přípravy uvedených v bodě 1.
Opatření uvedená v bodech 1, 2 a 3 se provádějí v souladu s ustanoveními přílohy.
Článek 4
Rozvoj
1. a) podpora rozvoje produkčních projektů určených pro evropský a mezinárodní trh a předložených nezávislými produkčními společnostmi;
b) podpora vypracování plánů financování pro společnosti a projekty evropské výroby, zejména financování koprodukcí.
2. Komise učiní kroky k zajištění toho, aby se činnosti podporované v oblasti zlepšování odborných dovedností a činnosti uvedené v odstavci 1 vzájemně doplňovaly.
3. Opatření uvedená v odstavcích 1 a 2 se provádějí v souladu s ustanoveními přílohy.
KAPITOLA III
ZVLÁŠTNÍ CÍLE VE FÁZI NÁSLEDUJÍCÍ PO AUDIOVIZUÁLNÍ VÝROBĚ
Článek 5
Distribuce a šíření
a) posilovánít evropské distribuce povzbuzením distributorů, aby investovali do koprodukce, získávání a propagace zahraničních evropských filmů a zaváděli koordinované strategie uvádění na trh;
b) zlepšení šíření zahraničních evropských filmů na evropských nebo mezinárodních trzích prostřednictvím pobídkových opatření pro vývoz, distribuci na všech nosičích a uvádění v kinech;
c) prosazování nadnárodního šíření evropských audiovizuálních děl vyráběných nezávislými produkčními společnostmi povzbuzováním spolupráce mezi subjekty provozujícími vysílání na jedné straně a nezávislými výrobci a distributory na straně druhé;
d) podpora digitalizace evropských audiovizuálních děl a rozvoje konkurenceschopného digitálního tržního prostředí;
e) podpora kin, aby využívala možností nabízených digitální distribucí.
Opatření uvedená v písmenech a) až e) se provádějí v souladu s ustanoveními přílohy.
Článek 6
Propagace
a) zlepšení šíření evropských audiovizuálních děl zajištěním přístupu evropského audiovizuálního odvětví na evropské a mezinárodní profesionální trhy;
b) zlepšení přístupu evropské a mezinárodní veřejnosti k evropským audiovizuálním dílům;
c) povzbuzování společné akce vnitrostátních organizací pro propagaci filmů a audiovizuálních programů;
d) povzbuzování propagace evropského kinematografického a audiovizuálního dědictví a zlepšení přístupu veřejnosti k němu, a to na evropské i mezinárodní úrovni.
Opatření uvedená v písmenech a) až d) se provádějí v souladu s ustanoveními přílohy.
KAPITOLA IV
PILOTNÍ PROJEKTY
Článek 7
Pilotní projekty
1. Aby bylo zajištěno přizpůsobení programu vývoji trhu, zejména pokud jde o zavádění a používání informačních a komunikačních technologií, může program podporovat pilotní projekty.
2. Za účelem provádění odstavce 1 jsou Komisi nápomocny technické poradní skupiny složené z odborníků určených členskými státy na návrh Komise.
KAPITOLA V
OPATŘENÍ PRO PROVÁDĚNÍ PROGRAMU A FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 8
Ustanovení týkající se třetích zemí
1. a) zemí ESVO, které jsou členy EHP, v souladu ustanoveními Dohody o EHP;
b) přistupujících zemí, které využívají strategie před přistoupením k Evropské unii v souladu s obecnými zásadami, obecnými podmínkami a ujednáními pro účast těchto zěmí na programech Společenství, stanovenými v rámcových smlouvách a v rozhodnutích rad přidružení;
c) zemí západního Balkánu v souladu s ujednáními dohodnutými s těmito zeměmi v návaznosti na rámcové dohody o jejich účasti na programech Společenství, které budou vypracovány.
2. Program je rovněž otevřen účasti jiných států, než byly uvedeny v odstavci 1, které jsou stranami Úmluvy Rady Evropy o přeshraniční televizi, pokud budou obdrženy dodatečné rozpočtové položky v souladu s podmínkami, které budou mezi dotyčnými stranami dohodnuty.
3. Otevření programu pro evropské třetí země uvedené v odstavcích 1 a 2 může být podrobeno předběžnému přezkoumání slučitelnosti jejich vnitrostátních právních předpisů s právními předpisy Společenství, včetně čl. 6 odst. 5 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání [7]. Toto ustanovení neplatí pro akce podle článku 3 tohoto rozhodnutí.
4. Program je také otevřený spolupráci s jinými třetími zeměmi, které uzavřely s Evropskou unií dohody o přidružení nebo spolupráci obsahující ustanovení o audiovizuálním odvětví, a to na základě dodatečných rozpočtových položek a zvláštních ujednání, která budou dohodnuta.
Země západního Balkánu uvedené v odstavci 1, které si nepřejí plnou účast na programu, mohou využívat spolupráci s programem za podmínek uvedených v tomto odstavci.
Článek 9
Finanční ustanovení
1. Příjemci programu mohou být právnické a fyzické osoby.
Aniž jsou dotčeny dohody a úmluvy, jichž je Společenství smluvní stranou, musí být podniky čerpající podporu z programu, a to v daném okamžiku i v budoucnu, přímo nebo formou většinové účasti vlastněny členskými státy nebo jejich státními příslušníky.
2. V závislosti na příjemcích a druhu akce může Komise rozhodnout, zda mohou být osvobozeni od povinnosti ověření odborných dovedností a kvalifikace požadovaných pro úspěšné dokončení určité akce nebo pracovního programu.
Komise může rovněž vzít v úvahu druh podporované akce, zvláštní charakteristiku cílové skupiny veřejnosti z příslušného audiovizuálního odvětví, jakož i cíle programu.
3. V závislosti na druhu akce může mít finanční podpora formu grantů nebo stipendií nebo jakéhokoli jiného nástroje schváleného nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [8]. Komise může také udělit ceny za činnost nebo projekty prováděné v rámci programu. Podle povahy činnosti může být povoleno použití stupnic jednotkových nákladů nebo paušální financování pro příspěvky, které nepřekračují částku uvedenou v článku 181 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 [9].
4. Komise dodržuje zásadu proporcionality z hlediska administrativních a finančních požadavků, jako jsou kritéria způsobilosti a finanční způsobilost, s ohledem na výši uděleného grantu.
5. Finanční podpora poskytnutá podle podmínek programu nesmí přesáhnout 50 % konečných nákladů na podporovanou činnost.
V případech výslovně uvedených v příloze však může finanční podpora dosáhnout až 75 %.
Taková podpora se kromě toho poskytuje za předpokladu, že jsou zajištěny transparentní a objektivní postupy pro její udělení.
6. Podle zvláštní povahy spolufinancovaných činností a v souladu s čl. 112 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 může Komise považovat za způsobilé ty náklady, které jsou přímo spjaté s prováděním podporované činnosti, a to i tehdy, pokud jejich část příjemce vynaložil již před výběrovým řízením.
7. V souladu s čl. 113 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a ve spojení s článkem 172 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 může být spolufinancování úplně nebo částečně provedeno v naturáliích, pokud výše příspěvku nepřesahuje skutečné náklady a je řádně doložena účetními doklady, nebo pokud nepřesahuje náklady obvyklé na dotyčném trhu. Do takových příspěvků je možné zahrnout zabezpečení prostor pro vzdělávání nebo propagaci.
8. Jakékoli částky vrácené v rámci programu, částky z programů MEDIA (1991 až 2006) a částky nepoužité vybranými projekty se přidělí pro potřeby programu MEDIA 2007.
Článek 10
Provádění tohoto rozhodnutí
1. Za provádění tohoto programu v souladu s ustanoveními přílohy je odpovědná Komise.
2. a) obecné zásady pro všechna opatření popsaná v příloze;
b) obsah výzev k předkládání návrhů, definice kritérií a postupy pro výběr projektů;
c) otázky týkající se ročního vnitřního rozdělování zdrojů programu, včetně rozdělování mezi opatření v oblastech zlepšování odborných dovedností, rozvoje, distribuce, šíření a propagace;
d) opatření pro sledování a hodnocení akcí;
e) jakýkoli návrh na přidělení finančních prostředků Společenství přesahujících 200000 EUR na příjemce a rok v případě odborné přípravy a propagace, 200000 EUR v případě rozvoje a 300000 EUR v případě distribuce;
f) výběr pilotních projektů uvedených v článku 7.
3. Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí pro všechny ostatní oblasti se přijímají postupem podle čl. 11 odst. 3.
Článek 11
Postup ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
3. Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
4. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
5. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 12
Kanceláře MEDIA desk
1. Evropská síť kanceláří MEDIA desk působí jako prováděcí subjekt pro šíření informací o programu na vnitrostátní úrovni, zejména pro přeshraniční projekty, pro zlepšování jeho viditelnosti a podporu jeho využívání, přičemž je dodržován čl. 54 odst. 2 písm. c) a odst. 3 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002, jak je stanoveno v kapitole II bodě 2.2 přílohy.
2. Podporuje se spolupráce mezi kancelářemi MEDIA desk prostřednictvím sítí, zejména blízkých sítí, s cílem usnadnit výměnu a kontakty mezi profesionály, zlepšit informovanost veřejnosti o klíčových událostech podporovaných programem, jakož i podpořit udělování cen a odměn.
3. a) mít dostatečný počet zaměstnanců s odbornými a jazykovými schopnostmi vhodnými pro práci v prostředí mezinárodní spolupráce;
b) mít vhodnou infrastrukturou, zejména pokud jde o počítačové vybavení a komunikační prostředky;
c) působit ve správním rámci, který jim umožní uspokojivě plnit úkolya zabránit střetu zájmů.
Článek 13
Slučitelnost a doplňkovost
1. Komise při provádění programu zajistí v těsné spolupráci s členskými státy obecnou slučitelnost a doplňkovost s ostatními příslušnými politikami, programy a akcemi Společenství, které se dotýkají oblasti odborné přípravy a audiovizuální oblasti.
2. Komise rovněž zajistí koordinaci mezi tímto programem a jinými programy Společenství v oblastech vzdělávání, odborné přípravy, výzkumu a informační společnosti.
3. Komise zajistí účinné spojení mezi tímto programem a programy a akcemi v oblasti odborné přípravy a audiovizuální oblasti, které jsou prováděny v rámci spolupráce Společenství se třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména s Radou Evropy (Eurimages a Evropská audiovizuální observatoř (dále jen "observatoř")).
Článek 14
Sledování a hodnocení
1. Komise zajistí, aby u činností, na které se vztahuje toto rozhodnutí, bylo prováděno předběžné hodnocení, sledování a následné hodnocení.
Výsledky procesu sledování a hodnocení se vezmou v úvahu při provádění programu.
Komise zajistí pravidelné vnější a nezávislé hodnocení programu.
Za účelem účinného hodnocení programu může Komise shromažďovat údaje pro posouzení všech činností podporovaných programem.
Toto hodnocení by mělo vzít v úvahu opatření Komise pro sledování a hodnocení podle čl. 10 odst.
Tento proces sledování zahrnuje vypracovávání zpráv uvedených v odst. 2 písm. a) a c) a zvláštní činnosti.
2. a) do tří let od začátku programu průběžnou hodnotící zprávu o výsledcích a kvalitativních a kvantitativních hlediscích provádění programu;
b) do čtyř let od začátku programu sdělení o pokračování programu;
c) do 31. prosince 2015 podrobnou zprávu o následném hodnocení týkající se provádění a výsledků programu po dokončení jeho provádění.
Komise zveřejní a rozšíří prostřednictvím kanceláří MEDIA desk všechny příslušné statistiky a analýzy.
3. Zprávy vypracované podle odst. 2 písm. a) a c) určí přidanou hodnotu programu.
Článek 15
Přechodná ustanovení
Činnosti zahájené před 31. prosincem 2006 na základě rozhodnutí Rady 2000/821/ES [10] a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 163/2001/ES [11] jsou nadále řízeny až do svého skončení v souladu s ustanoveními uvedených rozhodnutí.
Výbor uvedený v článku 8 rozhodnutí 2000/821/ES a v článku 6 rozhodnutí č. 163/2001/ES se nahrazuje výborem uvedeným v článku 11 tohoto rozhodnutí.
KAPITOLA VI
INFORMACE O EVROPSKÉM AUDIOVIZUÁLNÍM ODVĚTVÍ A ÚČAST V EVROPSKÉ AUDIOVIZUÁLNÍ OBSERVATOŘI
Článek 16
Informace o evropském audiovizuálním odvětví
Evropská unie přispívá k větší transparentnosti a lepšímu šíření informací o evropském audiovizuálním odvětví.
Článek 17
Účast v Evropské audiovizuální observatoři
Za účelem provádění článku 16 je Evropská unie po celou dobu trvání programu členem observatoře.
Ve vztazích s observatoří zastupuje Evropskou unii Komise.
Článek 18
Příspěvek k plnění cílů programu
a) podporou transparentnosti na trhu prostřednictvím lepší srovnatelnosti údajů získaných v jednotlivých zemích a zajištěním přístupu subjektů k finančním a právním statistikám a informacím, zejména o členských státech, které přistoupily k Evropské unii po 30. dubnu 2004, čímž se posiluje schopnost evropského audiovizuálního odvětví soutěžit a rozvíjet se;
b) umožněním účinnějšího sledování programu a usnadněním jeho hodnocení.
Článek 19
Sledování a hodnocení
Sledování a hodnocení účasti Evropské unie v observatoři je uskutečňováno v rámci sledování a hodnocení programu podle článku 14.
KAPITOLA VII
VSTUP V PLATNOST
Článek 20
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2007.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1719/2006/ES
ze dne 15. listopadu 2006,
kterým se zavádí program "Mládež v akci" na období 2007 až 2013
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 149 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Smlouva o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva") zavádí občanství Unie a stanoví, že činnost Společenství v oblasti všeobecného a odborného vzdělávání a mládeže je zaměřena zejména na podporu rozvoje výměn mládeže a pedagogických pracovníků a kvalitního vzdělávání.
(2) Smlouva o Evropské unii je založena na zásadách svobody, demokracie, dodržování lidských práv a základních svobod, rovnosti mužů a žen a zákazu diskriminace.
K rozvíjení těchto hodnot má přispět podpora aktivního občanství mladých lidí.
(3) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1031/2000/ES [4] byl zaveden akční program Společenství "Mládež".
Na základě zkušeností získaných z tohoto programu by měla pokračovat spolupráce a činnost Společenství v této oblasti.
(4) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 790/2004/ES [5] byl zaveden akční program Společenství na podporu subjektů činných na evropské úrovni v oblasti mládeže.
(5) Mimořádné zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 stanovilo pro Evropskou unii strategický cíl, zahrnující mimo jiné aktivní politiku zaměstnanosti přikládající větší význam celoživotnímu vzdělávání; tento cíl doplnila Evropská rada na zasedání v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 o strategii udržitelného rozvoje.
(6) Laekenské prohlášení, připojené k závěrům předsednictví ze zasedání Evropské rady ve dnech 14. a 15. prosince 2001, potvrzuje, že jedním ze základních úkolů, které má Evropská unie řešit, je, jak přiblížit občany, a především mladé lidi, evropskému projektu a evropským institucím.
(7) Dne 21. listopadu 2001 přijala Komise bílou knihu nazvanou "Nový podnět pro evropskou mládež", v níž navrhuje rámec spolupráce v oblasti mládeže zaměřený především na posílení účasti, informovanosti, dobrovolných činností mladých a na větší porozumění mladým lidem.
Evropský parlament přijal tyto návrhy v usnesení ze dne 14. května 2002 [6].
(8) Usnesení Rady a zástupců vlád členských států, zasedajících v Radě, ze dne 27. června 2002 [7] zavádí především otevřenou metodu koordinace vztahující se na priority v oblasti účasti, informovanosti, dobrovolných činností mladých lidí a většího porozumění mládeži.
To by mělo být vzato v úvahu při provádění programu "Mládež v akci" (dále jen "program").
(9) Rada v závěrech ze dne 6. května 2003 [8] zdůrazňuje, že je nezbytné udržet a rozvíjet stávající nástroje Společenství konkrétně určené pro mladé lidi, neboť jsou zásadní pro posílení spolupráce členských států v oblasti mládeže, a že by priority a cíle těchto nástrojů měly být rovněž harmonizovány s rámcem evropské spolupráce v oblasti mládeže.
(10) Evropská rada na jarním zasedání ve dnech 22. a 23. března 2005 přijala Evropský pakt pro mládež jako jeden z nástrojů přispívajících k dosažení lisabonských cílů růstu a zaměstnanosti.
Pakt se soustřeďuje na tři oblasti: zaměstnanost, integraci a sociální rozvoj; vzdělávání, odbornou přípravu a mobilitu; zajišťování souladu mezi pracovním a rodinným životem.
(11) Akce Společenství zahrnuje příspěvek na vysoce kvalitní vzdělávání a odbornou přípravu a v souladu s čl. 3 odst. 2 Smlouvy musí být zaměřena na odstranění nerovností a podporu rovného zacházení pro muže a ženy.
(12) Je třeba reagovat na zvláštní potřeby postižených osob.
(13) Je nezbytné podporovat aktivní občanství a při provádění směrů činnosti zesílit v souladu s čl. 13 odst. 1 Smlouvy boj proti všem formám vyloučení a diskriminace, včetně diskriminace na základě pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace.
(14) Kandidátské země a země ESVO, které jsou stranami Dohody o EHP, se mohou v souladu s dohodami uzavřenými s těmito zeměmi podílet na programech Společenství.
(15) Evropská rada přijala na zasedání v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003 "Soluňskou agendu pro západní Balkán: směrem k evropské integraci", která stanoví, že by programy Společenství měly být otevřeny zemím, které jsou součástí procesu stabilizace a přidružení, a to na základě rámcových dohod, které mají být podepsány mezi Společenstvím a těmito zeměmi.
(16) Měla by být přijata opatření s cílem otevřít program Švýcarsku.
(17) Barcelonské prohlášení, přijaté na Evropsko-středomořské konferenci v roce 1995, uvádí, že výměny mladých lidí by měly být prostředkem pro přípravu budoucích generací na užší spolupráci mezi evropskými a středomořskými partnery při současném dodržování zásad v oblasti lidských práv a základních svobod.
(18) Na základě sdělení Komise nazvaného "Rozšířená Evropa – sousedství: nový rámec pro vztahy s našimi sousedy na východě a na jihu" stanoví Rada ve svých závěrech ze dne 16. června 2003 akční směry Společenství pro zesílení kulturní spolupráce, vzájemného porozumění a spolupráce v oblasti vzdělávání a odborné přípravy se sousedními zeměmi.
(19) Zprávy o průběžném hodnocení stávajícího programu Mládež a veřejné konzultace týkající se budoucnosti činnosti Společenství v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a mládeže odkrývají naléhavou a v některých ohledech rostoucí potřebu další spolupráce a mobility v oblasti mládeže na evropské úrovni a vyjadřují přání jednoduššího, vstřícnějšího a pružnějšího přístupu k provádění těchto akcí.
(20) V souladu se zásadou řádného finančního řízení může být provádění programu zjednodušeno využitím paušálního financování ve vztahu buď k podpoře udělené účastníkům programu, nebo k podpoře Společenství na struktury zřízené k řízení programu na vnitrostátní úrovni.
(21) Program by měl být pravidelně sledován a hodnocen ve spolupráci mezi Komisí a členskými státy tak, aby bylo možné provádět úpravy, především co se týče priorit pro provádění opatření.
Uvedené sledování a hodnocení by mělo zahrnovat měřitelné a důležité cíle a ukazatele.
(22) Formulace právního základu programu musí být dostatečně pružná, aby umožňovala vhodné úpravy akcí, jež by reagovaly na měnící se potřeby v období let 2007 až 2013, a aby se předešlo zbytečně podrobným ustanovením předchozích programů; je třeba cílevědomě omezit toto rozhodnutí na obecný popis akcí a nejdůležitějších souvisejících správních a finančních ustanovení.
(23) Je vhodé zajistit řádné ukončení programu, zejména pokud jde o pokračování víceletých ujednání pro jeho řízení, jako je financování technické a správní pomoci.
Od 1. ledna 2014 zajistí technická a správní pomoc, bude-li to třeba, řízení akcí nedokončených do konce roku 2013.
(24) Je třeba stanovit zvláštní úpravu k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [9], a k prováděcím pravidlům k němu, jakož i odchylky od těchto aktů, nezbytné kvůli vlastnostem příjemců a druhu akcí.
(25) Měla by být prováděna vhodná opatření, aby se předešlo nesrovnalostem a podvodům a aby byly ztracené nebo neoprávněně vyplacené nebo použité finanční prostředky získány zpět.
(26) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční krytí, které je pro rozpočtový orgán hlavní referenční hodnotou při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 37 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 17. května 2006 o rozpočtové kázni a řádném finačním řízení [10].
(27) Jelikož cílů tohoto programu nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, neboť tyto cíle vyžadují zejména vícestranná partnerství, nadnárodní opatření pro mobilitu a výměnu informací na evropské úrovni, a proto jich může být z důvodu nadnárodní a vícestranné povahy navrhovaných akcí a opatření lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity uvedenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(28) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11].
(29) Přechodná opatření pro sledování akcí zahájených před 31. prosincem 2006 by měla být přijata na základě rozhodnutí č. 1031/2000/ES a rozhodnutí č. 790/2004/ES,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Zavedení programu
1. Tímto rozhodnutím se zavádí akční program Společenství "Mládež v akci" (dále jen "program"), jehož cílem je rozvoj spolupráce v oblasti mládeže v Evropské unii.
2. Program začíná dne 1. ledna 2007 a končí dne 31. prosince 2013.
Článek 2
Obecné cíle programu
1. a) podporovat aktivní občanství mladých lidí obecně a jejich evropské občanství zvláště;
b) rozvíjet solidaritu a podporovat toleranci u mladých lidí, zejména za účelem posílení sociální soudržnosti Evropské unie;
c) podporovat vzájemné porozumění mezi mladými lidmi v různých zemích;
d) přispívat k rozvoji kvality systémů na podporu mládežnických aktivit a schopností organizací občanské společnosti v oblasti mládeže;
e) podporovat evropskou spolupráci v oblasti mládeže.
2. Obecné cíle programu doplňují cíle sledované v dalších oblastech činností Společenství, zejména v oblasti celoživotního učení, včetně odborné přípravy a neformálního a informálního učení, jakož i v jiných oblastech, jako jsou kultura, sport a zaměstnanost.
3. Obecné cíle programu přispívají k rozvoji politik Evropské unie, zejména pokud jde o uznání kulturní, multikulturní a jazykové rozmanitosti Evropy, o podporu sociálního začlenění a boji proti veškeré diskriminaci na základě pohlaví, rasového nebo etnického původu, náboženského vyznání nebo světového názoru, zdravotního postižení, věku nebo sexuální orientace, jakož i pokud jde o udržitelný rozvoj.
Článek 3
Zvláštní cíle programu
1. V rámci obecného cíle týkajícího se podpory aktivního občanství mladých lidí obecně a jejich evropského občanství zvláště:
a) poskytnout mladým lidem a mládežnickým organizacím příležitost podílet se na rozvoji společnosti obecně a Evropské unie zvláště;
b) rozvíjet u mladých lidí pocit sounáležitosti s Evropskou unií;
c) podporovat účast mladých lidí na demokratickém životě Evropy;
d) podporovat mobilitu mladých lidí v Evropě;
e) rozvíjet mezikulturní vzdělávání v oblasti mládeže;
f) propagovat mezi mladými lidmi základní hodnoty Evropské unie, zejména úctu k lidské důstojnosti, rovnost, dodržování lidských práv, toleranci a nepřípustnost diskriminace;
g) podporovat iniciativu, podnikavost a tvořivost;
h) umožňovat účast na programu mladým lidem, kteří mají méně příležitostí, včetně zdravotně postižených mladých lidí;
i) zajišťovat, aby při účasti v programu byla dodržována zásada rovnosti mezi muži a ženami a aby při jednotlivých akcích byla podporována rovnost žen a mužů;
j) poskytovat příležitosti pro neformální a informální učení v evropském rozměru a otevírat inovační příležitosti v souvislosti s aktivním občanstvím.
2. V rámci obecného cíle týkajícího se rozvoje solidarity a podpory tolerance u mladých lidí, zejména za účelem posílení sociální soudržnosti Evropské unie:
a) poskytnout mladým lidem příležitost, aby svou osobní angažovanost vyjádřili prostřednictvím dobrovolné činnosti na evropské a mezinárodní úrovni;
b) zapojit mladé lidi do akcí podporujících solidaritu mezi občany Evropské unie.
3. V rámci obecného cíle týkajícího se podpory vzájemného porozumění mezi mladými lidmi v různých zemích:
a) rozvíjet výměny a mezikulturní dialog mezi mladými Evropany a mladými lidmi ze sousedních zemí;
b) přispívat v těchto zemích k rozvoji kvality struktur na podporu mladých lidí a úlohy osob, které se aktivně podílejí na práci s mládeží a na činnosti mládežnických organizací;
c) rozvíjet spolu s dalšími zeměmi projekty tematické spolupráce, do níž budou zapojeni mladí lidé a osoby, které se aktivně podílejí na práci s mládeží a na činnosti mládežnických organizací.
4. V rámci obecného cíle týkajícího se přínosu k rozvoji kvality systémů na podporu činnosti mladých lidí a schopností organizací občanské společnosti v oblasti mládeže:
a) přispívat k vytváření sítí dotyčných organizací;
b) rozvíjet odbornou přípravu osob, které se aktivně podílejí na práci s mládeží a na činnosti mládežnických organizací, jakož i spolupráci mezi nimi;
c) podporovat inovaci při rozvoji aktivit pro mladé lidi;
d) přispívat ke zlepšení informovanosti mladých lidí a současně věnovat zvláštní pozornost přístupu zdravotně postižených mladých lidí k informacím;
e) podporovat dlouhodobé projekty a iniciativy prováděné regionálními a místními subjekty v oblasti mládeže;
f) zjednodušit uznávání neformálního vzdělání a dovedností mladých lidí získaných díky účasti na programu;
g) vyměňovat si osvědčené postupy.
5. V rámci obecného cíle týkajícího se podpory evropské spolupráce v oblasti mládeže, s náležitým přihlédnutím k místním a regionálním rysům:
a) podporovat výměnu osvědčených postupů a spolupráci mezi správními orgány a politickými činiteli na všech úrovních;
b) podporovat strukturovaný dialog mezi politickými činiteli a mladými lidmi;
c) zlepšit znalosti o mládeži a porozumění mládeži;
d) přispívat ke spolupráci mezi různými vnitrostátními a mezinárodními mládežnickými dobrovolnými činnostmi.
Článek 4
Akce
1. Mládež pro Evropu
- podporovat výměny mladých lidí v zájmu zvýšení jejich mobility,
- podporovat v oblasti mládeže iniciativy, projekty a aktivity týkající se účasti na demokratickém životě v zájmu rozvíjení občanství a vzájemného porozumění mladých lidí.
2. Evropská dobrovolná služba
Cílem této akce je podpořit účast mladých lidí na různých formách dobrovolné činnosti jak uvnitř Evropské unie, tak mimo ni.
3. Mládež ve světě
- podporovat projekty s partnerskými zeměmi uvedenými v čl. 5 odst. 2, zejména výměny mladých lidí a osob, které se aktivně podílejí na práci s mládeží a na činnosti mládežnických organizací,
- podporovat iniciativy posilující vzájemné porozumění mezi mladými lidmi, jejich smysl pro solidaritu a toleranci, jakož i rozvoj spolupráce v oblasti mládeže a občanské společnosti v těchto zemích.
4. Systémy na podporu mládeže
Cílem této akce je podpořit subjekty, které jsou na evropské úrovni činné v oblasti mládeže, zejména fungování nevládních mládežnických organizací, vytváření jejich sítí, poradenství pro osoby, které vypracovávají projekty, a zajištění kvality prostřednictvím výměny, odborné přípravy a vytváření sítí osob, které se aktivně podílejí na práci s mládeží a na činnosti mládežnických organizací, prostřednictvím podpory inovace a kvality, informovanosti mladých lidí, vytváření struktur a činností nezbytných pro program, aby bylo dosaženo jeho cílů, a prostřednictvím podpory partnerství s místními a regionálními orgány.
5. Podpora evropské spolupráce v oblasti mládeže
- organizovat strukturovaný dialog mezi různými činiteli v oblasti mládeže, zejména mladými lidmi navzájem, osobami, které se aktivně podílejí na práci s mládeží a na činnosti mládežnických organizací, a politickými činiteli,
- podporovat mládežnické semináře zaměřené na sociální, kulturní a politické otázky, o které se mladí lidé zajímají,
- přispívat k rozvoji politiky spolupráce v oblasti mládeže,
- podporovat rozvoj sítí nezbytných pro větší porozumění mládeži.
Článek 5
Účast na programu
1. a) členské státy;
b) země ESVO, které jsou stranami Dohody o EHP, v souladu s ustanoveními uvedené dohody;
c) kandidátské země, které využívají předvstupní strategie, v souladu s obecnými zásadami, podmínkami a postupy pro účast těchto zemí na programech Společenství, stanovenými v rámcových dohodách uzavřených s těmito zeměmi;
d) země západního Balkánu v souladu s pravidly, která budou stanovena společně s těmito zeměmi po uzavření rámcových dohod o jejich účasti na programech Společenství;
e) Švýcarsko, s výhradou uzavření dvoustranné dohody s touto zemí.
2. Akce uvedené v bodech 2 a 3 přílohy jsou otevřeny pro spolupráci se třetími zeměmi, které uzavřely dohody se Společenstvím týkající se oblasti mládeže (dále jen "partnerské země").
Tato spolupráce je v případě potřeby založena na dodatečných rozpočtových prostředcích přidělených partnerskými zeměmi v souladu s postupy dohodnutými s těmito zeměmi.
Článek 6
Přístup k programu
1. Program je určen na podporu neziskových projektů pro mladé lidi, skupiny mladých lidí, osoby, které se aktivně podílejí na práci s mládeží a na činnosti mládežnických organizací, pro jiné neziskové organizace a sdružení a v některých odůvodněných případech pro jiné partnery působící v oblasti mládeže.
2. Aniž jsou dotčena pravidla stanovená v příloze pro provádění akcí, je program určen mladým lidem ve věku od 15 do 28 let, ačkoli některé akce mohou být otevřeny mladým lidem od 13 nebo až do 30 let věku.
3. Příjemci musí mít zákonné bydliště v některé ze zemí účastnících se programu nebo, podle povahy akce, v některé z partnerských zemí.
4. Všichni mladí lidé bez rozdílu musí mít možnost přístupu k činnostem programu, s výhradou ustanovení přílohy.
Komise a zúčastněné země zajistí, aby bylo vynaloženo zvláštní úsilí ve prospěch mladých lidí, kteří mají účast na programu ztíženou ze vzdělávacích, sociálních, fyzických, psychologických, hospodářských nebo kulturních důvodů nebo z důvodu bydliště v odlehlých oblastech.
5. Zúčastněné země usilují o přijetí vhodných opatření, aby účastníci programu mohli mít přístup ke zdravotní péči v souladu s právními předpisy Společenství.
Země původu usiluje o přijetí příslušných opatření, aby mohla být účastníkům Evropské dobrovolné služby zachována jejich sociální ochrana.
Zúčastněné země rovněž usilují o přijetí vhodných opatření, v souladu se Smlouvou, pro odstranění právních a administrativních překážek znemožňujících přístup k programu.
Článek 7
Mezinárodní spolupráce
Program je rovněž otevřen spolupráci s mezinárodními organizacemi působícími v oblasti mládeže, zejména s Radou Evropy.
Článek 8
Provádění programu
1. Komise zajistí provádění akcí, na které se vztahuje program, v souladu s přílohou.
2. Komise a zúčastněné země přijmou vhodná opatření pro vytvoření struktur na evropské, celostátní a v případě potřeby regionální nebo místní úrovni, aby bylo dosaženo cílů programu a v co největší míře využity akce programu.
3. Komise a zúčastněné země přijmou vhodná opatření, aby podpořily uznávání neformálního a informálního učení mladých lidí, například vydáváním dokladů nebo osvědčení, s přihlédnutím k vnitrostátní situaci, kterými se uznávají zkušenosti získané příjemci a které potvrzují přímou účast mladých lidí nebo osob, jež se aktivně podílejí na práci s mládeží a na činnosti mládežnických organizací, na určité akci programu.
Tento cíl může být posílen doplněním dalších akcí Společenství podle článku 11.
4. Komise ve spolupráci se zúčastněnými zeměmi zajistí náležitou ochranu finančních zájmů Společenství tím, že zavede účinná, přiměřená a odrazující opatření, správní kontroly a sankce.
5. Komise a zúčastněné země zajistí, aby akce podporované programem byly řádně propagovány.
6. a) přijmou opatření nezbytná k zajištění řádného fungování programu na vnitrostátní úrovni se zapojením stran zabývajících se jednotlivými aspekty mládeže v souladu s vnitrostátní praxí;
b) zřídí nebo určí a kontrolují vnitrostátní agentury při provádění akcí programu na vnitrostátní úrovni v souladu s čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 a v souladu s těmito kritérii:
i) subjekt zřízený nebo určený jako vnitrostátní agentura je právnickou osobou nebo je součástí organizace s právní subjektivitou (a řídí se právem zúčastněné země).
Takovou agenturou nemůže být určeno ministerstvo;
ii) tento subjekt má dostatečný počet pracovníků s odpovídající kvalifikací pro práci v prostředí mezinárodní spolupráce, vhodnou infrastrukturu a správní prostředí, které mu umožní vyhnout se každému střetu zájmů;
iii) tento subjekt je schopen uplatňovat pravidla správy prostředků a smluvní podmínky stanovené na úrovni Společenství;
iv) tento subjekt má dostatečné finanční záruky (nejlépe od orgánu veřejné moci) a správní kapacitu odpovídající objemu prostředků Společenství, které bude muset spravovat;
c) přebírají odpovědnost za to, že vnitrostátní agentury uvedené v písmenu b) řádně spravují poukázané prostředky určené pro projekty.
Zejména odpovídají za zajištění toho, aby vnitrostátní agentury dodržovaly zásady transparentnosti, rovného zacházení a zákazu kumulace podpor z jiných prostředků Společenství, a za povinnost vymáhat zpět všechny prostředky, které mají uhradit příjemci;
d) přijmou nezbytná opatření k provádění auditu a kontroly finančních prostředků vnitrostátních agentur uvedených v písmenu b), zejména:
i) před zahájením činnosti vnitrostátní agentury poskytnou Komisi nezbytné záruky ohledně existence, významnosti a funkčnosti vnitrostátní agentury v souladu s pravidly řádné finanční správy, vhodných postupů, kontrolních systémů, účetních systémů a postupů pro zadávání zakázek a přidělování grantů;
ii) na konci každého rozpočtového roku ujistí Komisi o spolehlivosti finančních systémů a postupů vnitrostátních agentur a o správnosti jejich účtů;
iii) v případě nesrovnalostí, nedbalosti nebo podvodu ze strany vnitrostátní agentury uvedené v písmenu b), v jejichž důsledku musí Komise vymáhat prostředky od vnitrostátních agentur, přebírají odpovědnost za veškeré prostředky nezískané zpět.
7. V rámci postupu uvedeného v čl. 10 odst. 1 může Komise vypracovat pro každou akci uvedenou v příloze obecné zásady za účelem přizpůsobení programu jakýmkoli změnám priorit evropské spolupráce v oblasti mládeže.
Článek 9
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Prováděcí opatření
1. a) způsoby provádění programu, včetně ročního pracovního plánu;
b) všeobecná rovnováha mezi jednotlivými akcemi programu;
c) ve finanční oblasti kritéria (například mladé obyvatelstvo, HDP a zeměpisná vzdálenost mezi zeměmi) pro stanovení orientačního rozdělení prostředků mezi členské státy pro akce řízené decentralizovaným způsobem;
d) sledování dohody uvedené v bodě 4.2 přílohy, včetně ročního pracovního plánu a výroční zprávy Evropského fóra mládeže;
e) způsoby hodnocení programu;
f) způsoby osvědčování účasti dotyčných mladých lidí;
g) způsoby přizpůsobení akcí programu podle čl. 8 odst. 7.
2. Ve všech ostatních otázkách se opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí přijímají postupem podle čl. 9 odst. 3.
Článek 11
Doplňkovost s dalšími akcemi Společenství
1. Komise zajistí doplňkovost programu ve vztahu k jiným oblastem činnosti Společenství, jako je zejména vzdělávání, odborná příprava, kultura, občanství, sport, jazyky, zaměstnanost, zdraví, výzkum, podnikání, vnější činnost Unie, sociální začlenění, rovnost žen a mužů a boj proti diskriminaci.
2. Program může v případě slučitelnosti sdílet zdroje s jinými nástroji Společenství za účelem provádění akcí, které splňují cíle programu i těchto nástrojů.
3. Komise a členské státy kladou důraz na akce programu, které přispívají k rozvoji cílů jiných oblastí činnosti Společenství, jako je vzdělávání, odborná příprava, kultura a sport, jazyky, sociální začlenění, rovnost pohlaví a boj proti diskriminaci.
Článek 12
Doplňkovost s vnitrostátními politikami a nástroji
1. Zúčastněné země mohou požádat Komisi o oprávnění udělit evropskou značku celostátním, regionálním nebo místním akcím podobným těm, které jsou uvedeny v článku 4.
2. Zúčastněná země může příjemcům poskytnout vnitrostátní prostředky, které budou spravovány podle pravidel programu, a k tomuto účelu může využít decentralizovaných struktur programu, pokud zajistí poměrné doplňkové financování těchto struktur.
Článek 13
Obecná finanční ustanovení
1. Rozpočet pro provádění tohoto programu na období uvedené v článku 1 se stanoví na 885000000 EUR.
2. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
Článek 14
Finanční ustanovení týkající se příjemců
1. Granty v rámci programu mohou získat právnické a fyzické osoby.
2. Komise může podle charakteristik příjemců a povahy akcí rozhodnout, že je lze osvobodit od ověřování odborných schopností a kvalifikace požadované k provedení navrhované akce nebo pracovního programu.
Při určování požadavků ve vztahu k výši finanční podpory dodržuje Komise zásadu proporcionality, s přihlédnutím k vlastnostem příjemců, jejich věku, povaze akce a výši finanční podpory.
3. Podle povahy akce může mít finanční podpora formu dotací nebo stipendií.
Komise může rovněž udělit ceny za akce nebo projekty uskutečněné v rámci programu.
Podle povahy akce může být povoleno paušální financování nebo použití stupnic jednotkových nákladů.
4. V případě grantů na akce by dohody měly být podepsány do dvou měsíců od udělení grantů.
5. Granty na provozní náklady poskytnuté v rámci programu organizacím činným na evropské úrovni, definovaným v článku 162 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [12], nejsou v případě opětovného poskytnutí automaticky snižovány podle čl. 113 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
6. V souladu s čl. 54 odst. 2 písm. c) nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 smí Komise svěřit úkoly veřejné moci, a zejména úkoly plnění rozpočtu, strukturám uvedeným v čl. 8 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
7. V souladu s čl. 38 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 platí možnost uvedená v odstavci 6 tohoto článku také pro struktury ve všech zúčastněných zemích.
Článek 15
Kontrola a hodnocení
1. Komise zajistí, aby byl program pravidelně kontrolován z hlediska plnění jeho cílů.
Kontrola zahrnuje zprávy uvedené v odstavci 3 a zvláštní činnosti.
Konzultací Komise týkajících se této kontroly se účastní mladí lidé.
2. Komise zajistí pravidelné, nezávislé a externí hodnocení programu.
3. Zúčastněné země předloží Komisi do 30. června 2010 zprávu o provádění programu a do 30. června 2015 zprávu o dopadu programu.
4. a) do 31. března 2011 průběžnou hodnotící zprávu o dosažených výsledcích a kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění programu;
b) do 31. prosince 2011 sdělení o pokračování programu;
c) do 31. března 2016 zprávu o následném hodnocení.
Článek 16
Přechodné ustanovení
Na akce zahájené před 31. prosincem 2006 na základě rozhodnutí č. 1031/2000/ES a rozhodnutí č. 790/2004/ES se až do jejich ukončení nadále použijí uvedená rozhodnutí.
V případě potřeby mohou být rozpočtové položky zapsány do rozpočtu na dobu po roce 2013 na krytí technické a správní pomoci nezbytné pro umožnění řízení akcí nedokončených do 31. prosince 2013.
Výbor uvedený v článku 8 rozhodnutí č. 1031/2000/ES se nahrazuje výborem uvedeným v článku 9 tohoto rozhodnutí.
Jak stanoví článek 18 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002, mohou být pro program zpřístupněny položky odpovídající účelově vázaným příjmům z náhrady částek vyplacených bez právního důvodu podle rozhodnutí č. 1031/2000/ES a rozhodnutí č. 790/2004/ES.
Článek 17
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2007.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č 1720/2006/ES
ze dne 15. listopadu 2006,
kterým se zavádí akční program v oblasti celoživotního učení
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 149 odst. 4 a čl. 150 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Rady 1999/382/ES [4] byla zavedena druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti odborného vzdělávání "Leonardo da Vinci".
(2) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 253/2000/ES [5] byla zavedena druhá fáze akčního programu Společenství v oblasti vzdělávání "Socrates".
(3) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 2318/2003/ES [6] byl přijat víceletý program pro účinnou integraci informačních a komunikačních technologií (ICT) do vzdělávacích systémů a systémů odborné přípravy v Evropě (program e-učení).
(4) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 791/2004/ES [7] byl zaveden akční program Společenství na podporu subjektů činných na evropské úrovni v oblasti vzdělávání a odborného vzdělávání a na podporu určitých činností v této oblasti.
(5) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 2241/2004/ES [8] byl vytvořen jednotný rámec pro průhlednost v oblasti kvalifikací a schopností (Europass).
(6) Rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 2317/2003/ES [9] byl vytvořen program pro zlepšování kvality vysokého školství a pro podporu mezikulturního porozumění prostřednictvím spolupráce se třetími zeměmi (Erasmus Mundus) (2004 až 2008).
(7) Boloňskou deklarací podepsanou dne 19. června 1999 ministry školství 29 evropských zemí byl vytvořen mezivládní proces zaměřený na vytvoření "Evropské oblasti vysokoškolského vzdělávání" do roku 2010, který vyžaduje podporu na úrovni Společenství.
(8) Evropská rada na svém zasedání v Lisabonu konaném ve dnech 23. a 24. března 2000 stanovila strategický cíl pro Evropskou unii, podle nějž se má stát nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomikou na světě, schopnou udržitelného hospodářského růstu, s větším počtem pracovních míst, s lepšími pracovními místy a větší sociální soudržností, a vyzvala Radu ve složení pro vzdělávání, aby provedla celkovou reflexi konkrétních budoucích cílů vzdělávacích systémů se zaměřením na společné zájmy a priority při respektování rozmanitosti jednotlivých států.
(9) Znalostní společnost vysoké úrovně je klíčem k výraznějšímu růstu a k vyšší zaměstnanosti.
Vzdělávání a odborná příprava jsou pro Evropskou unii zásadními prioritami pro naplnění lisabonských cílů.
(10) Dne 12. února 2001 Rada přijala zprávu o konkrétních budoucích cílech vzdělávacích systémů vzdělávání a odborné přípravy.
Dne 14. června 2002 pak přijala podrobný pracovní program o činnostech navazujících na tyto cíle, jenž vyžaduje podporu na úrovni Společenství.
(11) Evropská rada se na zasedání v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001 dohodla na strategii pro udržitelný rozvoj a dodala environmentální rozměr Lisabonskému procesu pro zaměstnanost, hospodářské reformy a sociální soudržnost.
(12) Evropská rada na zasedání v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002 stanovila cíl, podle nějž se systémy vzdělávání a odborné přípravy Evropské unie mají do roku 2010 stát zárukou světové kvality, a vyzvala k provádění opatření vedoucích ke zlepšení osvojování základních dovedností, zejména výukou alespoň dvou cizích jazyků od útlého věku.
(13) Sdělení Komise a usnesení Rady ze dne 27. června 2002 o celoživotním učení [10] potvrzují, že by celoživotní učení mělo být posíleno akcemi a politikami vytvořenými v této oblasti v rámci programů Společenství.
(14) Usnesením Rady ze dne 19. prosince 2002 [11] byl vytvořen proces posílené evropské spolupráce v oblasti odborného vzdělávání a odborné přípravy vyžadující podporu na úrovni Společenství.
Kodaňská deklarace odsouhlasená dne 30. listopadu 2002 ministry školství 31 evropských zemí zapojila do uvedeného procesu sociální partnery a kandidátské země.
(15) Sdělení Komise o akčním plánu pro dovednosti a mobilitu poukázalo na trvající potřebu akcí na evropské úrovni pro zlepšení uznávání všeobecných a odborných kvalifikací.
(16) Sdělení Komise o akčním plánu na podporu studia jazyků a jazykové rozmanitosti stanovilo akce, které je třeba provést na evropské úrovni v období 2004 až 2006, a vyžaduje návaznou činnost.
(17) Podpora výuky a studia cizích jazyků a podpora jazykové rozmanitosti by měla být pro akce Společenství v oblasti vzdělávání a odborné přípravy prioritou.
Výuka a studium cizích jazyků jsou zvlášť důležité pro sousedící členské státy.
(18) Průběžné hodnotící zprávy o stávajících programech Socrates a Leonardo da Vinci a veřejné konzultace ohledně budoucnosti činností Společenství v oblasti vzdělání a odborné přípravy odhalily silnou a v některých ohledech rostoucí potřebu trvající spolupráce a mobility v těchto oblastech na evropské úrovni.
Zprávy zdůraznily význam vytvoření užších vazeb mezi programy Společenství a rozvojem politiky vzdělávání a odborné přípravy, vyjádřily přání, aby akce Společenství byla strukturovaná tak, aby lépe odpovídala zásadám celoživotního učení, a požadovaly jednodušší, uživatelsky přístupnější a pružnější přístup k provádění takové akce.
(19) V souladu se zásadou řádného finančního řízení může být provádění programu zjednodušeno prostřednictvím financování paušálními částkami, pokud jde o podporu udělovanou účastníkům programu nebo o podporu Společenství pro struktury zřizované na vnitrostátní úrovni za účelem správy programu.
(20) Podstatné výhody by vzešly z integrace podpory Společenství ve prospěch mezinárodní spolupráce a mobility v oblastech vzdělávání a odborné přípravy do jediného programu, který by umožnil větší součinnost mezi různými oblastmi činností a nabídl více kapacit na podporu rozvoje celoživotního učení a soudržnější, jednotnější a účinnější správu.
Jediný program by rovněž podnítil lepší spolupráci mezi jednotlivými stupni vzdělávání a odborné přípravy.
(21) Měl by proto být zaveden program celoživotního učení, který by prostřednictvím celoživotního učení přispíval k rozvoji Evropské unie jako vyspělé společnosti založené na znalostech s udržitelným hospodářským rozvojem, větším počtem a vyšší kvalitou pracovních míst a větší sociální soudržností.
(22) Vzhledem ke zvláštnostem odvětví školského vzdělávání, vysokoškolského vzdělávání, odborného vzdělávání a dalšího vzdělávání a k následné potřebě akce Společenství, která má být založena na cílech, formách akce a organizačních strukturách jim uzpůsobeným, je vhodné ponechat jednotlivé programy v rámci programu celoživotního učení zaměřeného na každý z těchto čtyřech odvětví při maximalizaci soudržnosti a společných prvků mezi nimi.
(23) Ve svém sdělení "Budování naší společné budoucnosti: Politické výzvy a rozpočtové prostředky rozšířené Unie 2007–2013" Komise stanovila řadu kvantifikovaných cílů, jichž má být dosaženo novou generací vzdělávacích programů a programů odborné přípravy Společenství, vyžadujících podstatný nárůst akcí pro mobilitu a partnerství.
(24) Vzhledem k prokázaným prospěšným dopadům mezinárodní mobility na jednotlivce a na vzdělávací systémy a systémy odborné přípravy, ke značné výši neuspokojené poptávky po mobilitě ve všech odvětvích a k jejímu významu v souvislosti s lisabonským cílem je nutné podstatně zvýšit objem podpory pro mezinárodní mobilitu ve čtyřech odvětvových podprogramech.
(25) Za účelem přiměřenějšího krytí skutečných dodatečných nákladů nesených studenty studujícími v zahraničí by standardní grant na mobilitu studenta měl být po celou dobu trvání programu zachován na průměrné výši 200 EUR na měsíc v reálných hodnotách.
(26) Mělo by být zavedeno více opatření pro potřeby mobility jednotlivých žáků středních škol a jednotlivých účastníků dalšího vzdělávání, jež dosud nebyly programy Společenství pokryty, a to zavedením nových typů akcí mobility do programů Comenius a Grundtvig.
Rovněž by se ve větší míře měly využívat příležitosti mobility jednotlivých učitelů ve vztahu k rozvoji dlouhodobé spolupráce mezi školami v sousedících regionech.
(27) Malé a střední podniky hrají v evropském hospodářství důležitou roli.
Dosud byla ovšem účast těchto podniků v programu Leonardo da Vinci omezená.
Měly by být podniknuty kroky ke zvýšení atraktivity akce Společenství pro tyto podniky, zejména prostřednictvím zajištění většího počtu příležitostí mobility dostupných učňům.
Měla by rovněž být podniknuta vhodná opatření pro uznávání výsledků takovéto mobility, podobná opatřením existujícím v rámci programu Erasmus.
(28) S ohledem na zvláštní vzdělávací problémy, jimž čelí děti osob cestujících v souvislosti s povoláním a mobilních pracovníků v Evropě, by měly být příležitosti dostupné v rámci programu Comenius plně využity k podpoře mezinárodních činností zaměřených na potřeby těchto dětí.
(29) Zvýšenou mobilitu v celé Evropě by měly doprovázet neustále se zvyšující standardy.
(30) Čtyři odvětvové podprogramy je vhodné doplnit programem průřezovým, a to s cílem reagovat na zvýšenou potřebu podpůrných činností na evropské úrovni určených pro dosažení těchto politických cílů, za účelem poskytnutí prostředků podpory činnosti mezi odvětvími v oblasti jazyků a informačních a komunikačních technologií a s cílem posílit šíření a využívání výsledků programu.
(31) S cílem reagovat na rostoucí potřebu znalostí a dialogu o evropském integračním procesu a jeho vývoji je důležité podporovat vysokou kvalitu výuky, výzkumu a reflexe v této oblasti podporou vysokoškolských institucí zaměřujících se na studium evropského integračního procesu, evropských sdružení v oblasti vzdělávání a odborné přípravy a akce Jean Monnet.
(32) Je nutné zajistit dostatečnou pružnost ve formulaci tohoto rozhodnutí a umožnit vhodné úpravy akcí programu celoživotního učení tak, aby odpovídal měnícím se potřebám v období let 2007 až 2013 a aby se vyhnul nepřiměřeně podrobným ustanovením předchozích fází programů Socrates a Leonardo da Vinci.
(33) Ve všech svých činnostech má Společenství odstraňovat nerovnosti a podporovat rovnost mezi muži a ženami podle čl. 3 odst. 2 Smlouvy.
(34) Dále podle článku 151 Smlouvy má Společenství při své činnosti podle ostatních ustanovení Smlouvy přihlížet ke kulturním hlediskům, zejména s cílem uznávat a podporovat rozmanitost svých kultur.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat součinnosti mezi oblastí kultury a vzdělávání a odborné přípravy.
Rovněž by měl být podněcován mezikulturní dialog.
(35) Je třeba podporovat aktivní občanství a úctu k lidským právům a demokracii a zesílit boj proti všem formám vyloučení včetně rasismu a xenofobie.
(36) Při provádění všech částí programu je třeba rozšířit přístup pro členy znevýhodněných skupin a zabývat se aktivně zvláštními vzdělávacími potřebami osob se zdravotním postižením, a to včetně využití vyšších grantů s ohledem na zvýšené náklady účastníků se zdravotním postižením a včetně poskytnutí podpory pro výuku a používání znakových řečí a Braillova písma.
(37) Je třeba vzít v úvahu úspěchy Evropského roku vzdělávání prostřednictvím sportu (2004) a možný vzdělávací prospěch plynoucí ze spolupráce mezi vzdělávacími institucemi a sportovními organizacemi, kterou tento evropský rok vyzdvihl.
(38) Kandidátské země na přistoupení k Evropské unii a země ESVO, které jsou členy EHP, se mohou účastnit programů Společenství v souladu s dohodami, které mají být mezi nimi a Společenstvím podepsány.
(39) Evropská rada na zasedání v Soluni konaném ve dnech 19. a 20. června 2003 schválila závěry Rady ze dne 16. června 2003 o západním Balkánu včetně přílohy, nazvané "Soluňská agenda pro západní Balkán: směrem k evropské integraci", která stanoví, že programy Společenství by měly být otevřeny zemím, které jsou v procesu stabilizace a přidružení, a to na základě rámcových dohod, které mají být podepsány mezi Společenstvím a těmito zeměmi.
(40) Společenství a Švýcarská konfederace oznámily svůj záměr jednat o uzavření dohod v oblastech společného zájmu, jako jsou programy Společenství pro vzdělávání, odbornou přípravu a mládež.
(41) Program celoživotního učení by měl být pravidelně sledován a vyhodnocován ve spolupráci mezi Komisí a členskými státy za účelem možnosti provádění úprav, a to zejména priorit pro provádění opatření.
Hodnocení by mělo zahrnovat vnější hodnocení prováděné nezávislými a nestrannými subjekty.
(42) Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 28. února 2002 o provádění programu Socrates [12] upozornil na nepřiměřeně obtížné administrativní postupy pro žadatele o grant v druhé fázi programu.
(43) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [13], a nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 [14], jež chrání finanční zájmy Společenství, musí být používána se zřetelem na zásady jednoduchosti a jednotnosti ve výběru rozpočtových nástrojů, na omezení počtu případů, kde si Komise ponechává přímou odpovědnost za jejich provádění a řízení, a na požadovanou úměrnost mezi výší zdrojů a administrativní zátěží související s jejich použitím.
(44) Pro úspěšné provádění programu je zásadní radikální administrativní zjednodušení postupů předkládání žádostí.
Administrativní a účetní požadavky by měly být přiměřené výši grantu.
(45) Rovněž by měla být přijata vhodná opatření pro zabránění nesrovnalostem a podvodům a měly by být podniknuty nezbytné kroky pro získání zpět ztracených, nesprávně vyplacených nebo nesprávně použitých prostředků.
(46) Je vhodné zajistit řádné uzavření programu celoživotního učení, zejména pokud jde o pokračování víceletých opatření pro jeho řízení, jako je financování technické a správní pomoci.
Od 1. ledna 2014 by v případě potřeby měla technická a správní pomoc zajistit řízení akcí, jež nebyly ukončeny ke konci roku 2013, včetně sledování a auditu.
(47) Jelikož cíle tohoto rozhodnutí, totiž přínosu evropské spolupráce ke kvalitnímu vzdělávání a odborné přípravě, nemůže být z důvodu potřeby mnohostranných partnerství, mezinárodní mobility a výměny informací v rámci celého Společenství uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich tedy být s ohledem na povahu nezbytných akcí a opatření lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné.
(48) Toto rozhodnutí stanoví pro celou dobu trvání programu finanční krytí, které je pro rozpočtový orgán hlavní referenční hodnotou při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 37 interinstitucionální dohody mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí ze dne 17. května 2006 o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení [15].
(49) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [16],
ROZHODLY TAKTO:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA I
Program celoživotního učení
Článek 1
Zavedení programu celoživotního učení
1. Tímto rozhodnutím se zavádí akční program Společenství v oblasti celoživotního učení, dále jen "program celoživotního učení".
2. Obecným cílem programu celoživotního učení je přispívat prostřednictvím celoživotního učení k rozvoji Společenství jako vyspělé znalostní společnosti s udržitelným hospodářským rozvojem, s větším počtem a vyšší kvalitou pracovních míst a s větší sociální soudržností při zajištění dobré ochrany životního prostředí pro budoucí generace.
Program se zejména zaměřuje na podporu výměny, spolupráce a mobility mezi vzdělávacími systémy a systémy odborné přípravy v rámci Společenství tak, aby se staly zárukou světové kvality.
3. a) přispívat k rozvoji kvalitního celoživotního učení a podporovat vysokou výkonnost, inovace a evropský rozměr v systémech a postupech v dané oblasti;
b) podporovat realizaci Evropského prostoru celoživotního učení;
c) napomáhat zvyšování kvality, přitažlivosti a dosažitelnosti příležitostí celoživotního učení dostupných v členských státech;
d) posilovat přínos celoživotního učení k sociální soudržnosti, aktivnímu občanství, mezikulturnímu dialogu, rovnosti žen a mužů a osobnímu naplnění;
e) napomáhat podpoře tvořivosti, konkurenceschopnosti, zaměstnatelnosti a růstu podnikatelského ducha;
f) přispívat k zvýšené účasti lidí všech věkových kategorií na celoživotním učení, a to včetně jedinců se zvláštními potřebami a znevýhodněných skupin, bez ohledu na jejich socio-ekonomické zázemí;
g) podporovat studium jazyků a jazykovou rozmanitost;
h) podporovat rozvoj inovačního obsahu, služeb, pedagogik a praxe využívaných na základě informačních a komunikačních technologií v oblasti celoživotního učení;
i) posilovat úlohu celoživotního učení při vytváření smyslu pro evropské občanství založeného na pochopení a respektování lidských práv a demokracie a při podpoře tolerance a úcty vůči ostatním národům a kulturám;
j) podporovat spolupráci při zajišťování kvality ve všech oblastech vzdělávání a odborné přípravy v Evropě;
k) podněcovat nejlepší využití výsledků, inovačních výrobků a procesů a vyměňovat si osvědčené postupy v oblastech, kterých se program celoživotního učení týká, a to za účelem zvýšení kvality vzdělávání a odborné přípravy.
4. V souladu se správními ustanoveními stanovenými v příloze program celoživotního učení podporuje a doplňuje opatření přijatá členskými státy, přičemž plně respektuje jejich odpovědnost za obsah systémů vzdělávání a odborné přípravy a jejich kulturní a jazykovou rozmanitost.
5. Podle článku 3 jsou cíle programu celoživotního učení sledovány prováděním čtyř odvětvových programů, jednoho průřezového programu a programu Jean Monnet (společně dále jen "podprogramy").
6. Toto rozhodnutí se provádí v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2013.
Přípravná opatření včetně rozhodnutí Komise podle článku 9 však mohou být prováděna od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
Článek 2
Definice
1. "předškolním" organizovaná vzdělávací činnost uskutečňovaná před začátkem povinné základní školní docházky;
2. "žákem" osoba zapsaná pro výuku ve škole;
3. "školou" všechny druhy institucí zajišťujících všeobecné vzdělání (předškolní, základní nebo střední), odborné a technické vzdělání a výjimečně, v případě opatření na podporu studia jazyků, neškolské instituce poskytující učňovskou odbornou přípravu;
4. "učiteli/pedagogickými pracovníky" osoby, které jsou prostřednictvím svých povinností přímo zapojeny do vzdělávacího procesu ve členských státech;
5. "školiteli" osoby, které jsou prostřednictvím svých povinností přímo zapojeny do procesu odborného vzdělávání a přípravy v členských státech;
6. "studentem" osoba zapsaná u vysokoškolské instituce, bez ohledu na oblast studia, za účelem vysokoškolského studia vedoucího k získání uznávaného akademického titulu nebo jiné uznávané vysokoškolské kvalifikace, a to až po úroveň doktorátu včetně;
7. "učněm" osoba podstupující odbornou přípravu v instituci nebo organizaci poskytující odbornou přípravu nebo na pracovišti;
8. "účastníkem dalšího vzdělávání" žák účastnící se dalšího vzdělávání;
9. "osobami na trhu práce" osoby pracující, osoby samostatně výdělečně činné nebo osoby, jež mohou být zaměstnány;
10. a) jakýkoli druh vysokoškolské instituce podle vnitrostátních právních předpisů nebo praxe, která nabízí uznávané akademické tituly nebo jiné uznávané vysokoškolské kvalifikace, a to bez ohledu na to, jak jsou tyto instituce ve členských státech nazývány;
b) jakákoliv instituce, která v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo praxí nabízí odborné vzdělání či přípravu na vysokoškolské úrovni;
11. a) zahrnují minimálně tři vysokoškolské instituce ze tří různých členských států;
b) provádí studijní program, který zahrnuje dobu studia v alespoň dvou z těchto tří institucí;
c) disponují stálými mechanismy pro uznávání doby studia strávené v partnerských institucích založenými na evropském systému převodu kreditů nebo s ním slučitelnými;
d) končí udělením jednoho společného, dvou nebo několika akademických titulů ze strany zúčastněných institucí, přičemž tyto tituly jsou členskými státy uznávány nebo akreditovány;
12. "odbornou přípravou" jakákoli forma počátečního odborného vzdělávání nebo přípravy včetně technické a odborné výuky a učňovského vzdělávání, která přispívá k dosažení odborné kvalifikace uznávané příslušnými orgány v členském státě, v němž je tato kvalifikace získána, jakož i jakékoliv další odborné vzdělávání či příprava, jimž se daná osoba během pracovního života věnuje;
13. "dalším vzděláváním" všechny formy všeobecného dalšího vzdělávání, ať již formální, neformální či informální povahy;
14. "studijním pobytem" krátkodobý pobyt zaměřený na studium konkrétního aspektu celoživotního učení v jiném členském státě;
15. "mobilitou" strávení určitého období v jiném členském státě za účelem studia, získávání pracovních zkušeností, jiného vzdělávání nebo výuky či souvisejících administrativních činností, které je podle potřeby podporováno formou přípravných či opakovacích kurzů přípravou v jazyce hostitelské země nebo v pracovním jazyce;
16. "stáží" strávení určitého období v podniku či organizaci v jiném členském státě, které je podle potřeby podporováno formou přípravných či opakovacích kurzů v jazyce hostitelské země nebo v pracovním jazyce, s cílem pomoci jednotlivcům přizpůsobit se požadavkům trhu práce v rámci Společenství, získat konkrétní dovednosti a v souvislosti se získáním pracovních zkušeností zlepšit pochopení hospodářské a sociální kultury dané země;
17. "jednostranným" zahrnující jednu instituci;
18. "dvoustranným" zahrnující partnery ze dvou členských států;
19. "mnohostranným" zahrnující partnery z nejméně tří členských států.
Komise může považovat sdružení nebo jiné subjekty, jež mají členy ze tří nebo více členských států, za mnohostranné;
20. "partnerstvím" dvoustranná nebo mnohostranná dohoda mezi skupinou institucí nebo organizací v různých členských státech, jejímž účelem je provádění společných evropských činností v celoživotním učení;
21. "sítí" formální nebo neformální seskupení subjektů činných v konkrétní oblasti, oboru nebo odvětví celoživotního učení;
22. "projektem" činnost s definovaným výstupem společně prováděná formálním nebo neformálním seskupením organizací nebo institucí na základě spolupráce;
23. "koordinátorem projektu" organizace nebo instituce, která řídí provádění projektu mnohostranným seskupením;
24. "partnery projektu" organizace nebo instituce jiné než koordinátor, které tvoří mnohostranné seskupení;
25. "podnikem" každý podnik zapojený do hospodářské činnosti ve veřejném nebo soukromém sektoru bez ohledu na velikost, právní status nebo hospodářské odvětví, ve kterém působí, včetně sociálního hospodářství;
26. "sociálními partnery" se rozumí na vnitrostátní úrovni organizace zaměstnavatelů a pracujících v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo praxí, na úrovni Společenství pak organizace zaměstnavatelů a pracujících účastnící se sociálního dialogu na úrovni Společenství;
27. "poradenstvím" takové činnosti, jako jsou poskytování informací, hodnocení, orientace a konzultace, které mají pomáhat studujícím, školitelům a jiným pracovníkům při výběru vzdělávacích programů, programů odborné přípravy nebo pracovních příležitostí;
28. "šířením a využíváním výsledků" činnosti určené k zajištění toho, aby byly výsledky programu celoživotního učení a jeho předchůdců v širokém měřítku náležitě zkoumány, demonstrovány a prováděny;
29. "celoživotním učením" veškeré všeobecné vzdělávání, odborné vzdělávání a odborná příprava, neformální vzdělávání a informální učení v průběhu života, jejichž výsledkem je zdokonalení znalostí, dovedností a schopností v osobní, občanské, sociální nebo se zaměstnáním související perspektivě. Zahrnuje poskytování poradenských služeb.
Článek 3
Podprogramy
1. a) program Comenius, který je zaměřen na výukové a vzdělávací potřeby osob v předškolním a školním vzdělávání až po úroveň ukončení vyššího středního vzdělání a na instituce a organizace nabízející toto vzdělávání;
b) program Erasmus, který je zaměřen na výukové a vzdělávací potřeby všech osob ve formálním vysokoškolském vzdělávání a odborném vzdělávání a odborné přípravě na vysokoškolské úrovni bez ohledu na délku příslušného studia nebo kvalifikace a včetně doktorského studia a na instituce a organizace nabízející nebo podporující toto vzdělávání nebo přípravu;
c) program Leonardo da Vinci, který je zaměřen na výukové a vzdělávací potřeby všech osob účastnících se odborného vzdělávání a odborné přípravy na jiné než vysokoškolské úrovni a na instituce a organizace nabízející nebo podporující toto vzdělávání a přípravu;
d) program Grundtvig, který je zaměřen na výukové a vzdělávací potřeby osob ve všech formách dalšího vzdělávání a na instituce a organizace nabízející nebo podporující toto vzdělávání.
2. a) spolupráce a inovace politik v oblasti celoživotního učení;
b) podpora studia jazyků;
c) rozvoj inovačního obsahu, služeb, pedagogik a postupů využívaných na základě informačních a komunikačních technologií v oblasti celoživotního učení;
d) šíření a využívání výsledků akcí podporovaných podle tohoto programu a předchozích souvisejících programů a výměna osvědčených postupů.
3. a) akci Jean Monnet;
b) provozní granty na podporu určených institucí zabývajících se otázkami souvisejícími s evropskou integrací;
c) provozní granty na podporu dalších evropských institucí a sdružení v oblasti vzdělávání a odborné přípravy.
Článek 4
Přístup k programu celoživotního učení
a) žáky, studenty, učně a účastníky dalšího vzdělávání;
b) učitele, školitele a jiné pracovníky účastnící se kteréhokoli aspektu celoživotního učení;
c) osoby na trhu práce;
d) instituce nebo organizace poskytující možnosti vzdělávání v souvislosti s programem celoživotního učení nebo v mezích jeho podprogramů;
e) osoby a subjekty zodpovědné za systémy a politiky týkající se kteréhokoli aspektu celoživotního učení na místní, regionální a celostátní úrovni;
f) podniky, sociální partnery a jejich organizace na všech úrovních, včetně obchodních organizací a obchodních a průmyslových komor;
g) subjekty poskytující poradenské, konzultační a informační služby související se všemi aspekty celoživotního učení;
h) sdružení pracující v oblasti celoživotního učení včetně sdružení studentů, učňů, žáků, učitelů, rodičů a účastníků dalšího vzdělávání;
i) výzkumná střediska a subjekty zabývající se otázkami celoživotního učení;
j) neziskové organizace, dobrovolné organizace, nevládní organizace.
Článek 5
Akce Společenství
1. a) mobilita osob při celoživotním učení;
b) dvoustranná a mnohostranná partnerství;
c) mnohostranné projekty určené zejména na podporu kvality systémů vzdělávání a odborné přípravy formou předávání inovací na mezinárodní úrovni;
d) jednostranné a vnitrostátní projekty;
e) mnohostranné projekty a sítě;
f) pozorování a analýza politik a systémů v oblasti celoživotního učení, vytváření a pravidelné zlepšování referenčního materiálu včetně průzkumů, statistik, analýz a ukazatelů, opatření na podporu průhlednosti a uznávání kvalifikací a předchozího vzdělání, a opatření na podporu spolupráce v zajištění kvality;
g) provozní granty na úhradu některých provozních a správních nákladů institucí a sdružení činných v oblasti, kterou pokrývá program celoživotního učení;
h) další iniciativy zaměřené na podporu cílů programu celoživotního učení ("doprovodná opatření").
2. Podpora Společenství může být poskytována na přípravné návštěvy související s jakýmikoli akcemi uvedenými v tomto článku.
3. Komise může pořádat semináře, konference nebo schůzky, jež mohou usnadnit provádění programu celoživotního učení, vykonávat vhodnou informační a publikační činnost a činnost spočívající v šíření získaných poznatků a zvyšování povědomí o programu a rovněž může program sledovat a hodnotit.
4. Akce uvedené v tomto článku mohou být prováděny prostřednictvím výzev k podávání návrhů, výzev k podávání nabídek nebo přímo Komisí.
Článek 6
Úkoly Komise a členských států
1. Komise zajistí účinné a účelné provádění akcí Společenství podle programu celoživotního učení.
2. a) podniknou kroky nezbytné pro zajištění účinného fungování programu celoživotního učení na vnitrostátní úrovni a zapojí všechny strany zabývající se aspekty celoživotního učení v souladu s vnitrostátní praxí nebo právními předpisy;
b) i) organizace zřízená nebo určená jako vnitrostátní agentura musí mít právní subjektivitu nebo být součástí subjektu, který právní subjektivitu má, a musí se řídit právem dotyčného členského státu.
Za vnitrostátní agenturu nelze určit ministerstvo;
ii) každá vnitrostátní agentura musí pro plnění svých úkolů disponovat dostatečným počtem pracovníků s odbornými a jazykovými schopnostmi, které jsou nutné pro práci v prostředí mezinárodní spolupráce v oblasti vzdělání a odborné přípravy;
iii) musí disponovat vhodnou infrastrukturou, zejména pokud se týká informačních a komunikačních technologií;
iv) musí pracovat v administrativním prostředí, které jí umožňuje plnit své úkoly uspokojivým způsobem a vyhnout se konfliktu zájmů;
v) musí být v rámci svého postavení schopna uplatňovat pravidla finančního řízení a smluvní podmínky stanovené na úrovni Společenství;
vi) musí nabízet odpovídající finanční záruky, vydané pokud možno orgánem veřejné moci, a její řídící kapacity musí být přiměřené míře prostředků Společenství, které bude spravovat;
c) nesou odpovědnost za to, že vnitrostátní agentury uvedené v písmenu b) řádně spravují úvěry, které na ně byly převedeny na podporu projektů, a zejména nesou odpovědnost za to, že vnitrostátní agentury dodržují zásady průhlednosti a rovnosti zacházení, zabraňují dvojímu financování ve vztahu k dalším zdrojům prostředků Společenství, sledují projekty a vymáhají zpět veškeré prostředky, které jsou příjemci povinni vrátit;
d) i) poskytnou Komisi před zahájením činnosti vnitrostátní agentury nezbytné záruky ohledně její existence a vhodnosti a dále záruky toho, že jsou v agentuře v souladu s pravidly řádného finančního řízení řádně používány příslušné postupy, řídicí systémy, účetní systémy a postupy zadávání zakázek a přidělování grantů;
ii) každý rok předloží Komisi prohlášení o zabezpečení spolehlivosti finančních systémů a postupů vnitrostátních agentur a řádného vedení jejich účetnictví;
e) v případě nesrovnalosti, nedbalosti nebo podvodu, který lze přičíst vnitrostátní agentuře zřízené nebo určené podle písmena b), kdy uvedená skutečnost vede k vzniku nároků Komise vůči vnitrostátní agentuře, které nejsou uspokojeny v plné výši, nesou odpovědnost za prostředky, které nejsou získány zpět;
f) na žádost Komise označí instituce či organizace poskytující možnosti vzdělávání nebo druhy takových institucí či organizací, jež by mohly být považovány za způsobilé pro účast v programu celoživotního učení na jejich území;
g) vyvinou úsilí k přijetí všech vhodných opatření pro odstranění právních a správních překážek řádného fungování programu celoživotního učení;
h) podniknou kroky k zajištění toho, aby k případné součinnosti s dalšími programy a finančními nástroji Společenství a s dalšími souvisejícími programy prováděnými v daném členském státě docházelo na vnitrostátní úrovni.
3. a) přechod mezi akcemi prováděnými v rámci předchozích programů v oblasti vzdělávání, odborné přípravy a celoživotního učení a činnostmi, které mají být prováděny v rámci programu celoživotního učení;
b) dostatečnou ochranu finančních zájmů Společenství, zejména zavedením účinných, přiměřených a odrazujících opatření, správních kontrol a sankcí;
c) šíření informací, publicitu a návazné kroky týkající se akcí podporovaných v rámci programu celoživotního učení;
d) sběr, analýzu a zpracování dostupných údajů, jež jsou nezbytné pro měření výsledků a účinků programu a pro sledování a vyhodnocení činností uvedených v článku 15;
e) šíření výsledků předchozího kola vzdělávacích programů, programů odborné přípravy a programu celoživotního učení.
Článek 7
Účast třetích zemí
1. a) zemí ESVO, které jsou členy EHP, v souladu s podmínkami stanovenými v Dohodě o EHP;
b) kandidátských zemí, které využívají předvstupní strategie v souladu s obecnými zásadami a obecnými podmínkami pro účast těchto zemí na programech Společenství, stanovenými v rámcových dohodách uzavřených s těmito zeměmi;
c) zemí západního Balkánu v souladu s postupy stanovenými s těmito zeměmi v návaznosti na rámcové dohody o jejich účasti na programech Společenství;
d) Švýcarské konfederace na základě dvoustranné dohody, která s ní bude uzavřena.
2. Hlavní činnost 1 programu Jean Monnet uvedená v čl. 3 odst. 3 písm. a) je otevřená také vysokoškolským institucím v jakékoli jiné třetí zemi.
3. Na třetí země účastnící se programu celoživotního učení se vztahují všechny povinnosti a všechny úkoly stanovené tímto rozhodnutím ve vztahu k členským státům.
Článek 8
Mezinárodní spolupráce
V rámci programu celoživotního učení a podle článku 9 může Komise spolupracovat se třetími zeměmi a s příslušnými mezinárodními organizacemi, zejména Radou Evropy, Organizací pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) a Organizací OSN pro vzdělání, vědu a kulturu (UNESCO).
KAPITOLA II
Provádění programu celoživotního učení
Článek 9
Prováděcí opatření
1. a) ročního plánu práce včetně priorit;
b) ročních přídělů a rozdělení prostředků mezi podprogramy a v jejich rámci;
c) všeobecných pokynů pro provádění podprogramů (včetně rozhodnutí o povaze akcí, jejich trvání a úrovni financování), výběrových kritérií a postupů;
d) návrhů Komise týkajících se výběru žádostí o mnohostranné projekty a sítě podle čl. 33 odst. 1 písm. b) a c);
e) návrhů Komise týkajících se výběru žádostí o akce uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), na něž se nevztahuje písmeno d) tohoto odstavce, a v čl. 5 odst. 1 písm. f), g) a h), pro něž podpora Společenství přesahuje částku 1 milion EUR;
f) definicí jednotlivých rolí a povinností Komise, členských států a vnitrostátních agentur ve vztahu k "postupu vnitrostátní agentury" stanovenému v příloze;
g) rozdělení prostředků mezi členskými státy pro akce, které budou řízeny "postupem vnitrostátní agentury" stanoveným v příloze;
h) opatření pro zajištění vnitřní soudržnosti v rámci programu celoživotního učení;
i) opatření pro sledování a vyhodnocování programu celoživotního učení a podprogramů a pro šíření a předávání výsledků.
2. Prováděcí opatření pro veškeré ostatní záležitosti, které nejsou uvedeny v odstavci 1, se přijímají postupem podle čl. 10 odst. 3.
Článek 10
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
5. Členské státy nemohou být zastupovány osobami zaměstnanými ve vnitrostátních agenturách uvedených v čl. 6 odst. 2 písm. b) nebo osobami, které nesou odpovědnost za jejich provoz.
Článek 11
Sociální partneři
1. Kdykoli je výbor konzultován v jakékoli záležitosti týkající se použití tohoto rozhodnutí v souvislosti s odborným vzděláváním a odbornou přípravou, mohou se zástupci sociálních partnerů jmenovaní Komisí na základě návrhů evropských sociálních partnerů podílet na práci výboru jako pozorovatelé.
Počet těchto pozorovatelů se rovná počtu zástupců členských států.
2. Pozorovatelé mají právo požádat, aby byl v zápisu ze schůze výboru uveden jejich postoj.
Článek 12
Horizontální politiky
a) podporou zvyšování povědomí o významu kulturní a jazykové rozmanitosti v Evropě a o potřebě boje proti rasismu, předsudkům a xenofobii;
b) prováděním opatření pro studující se zvláštními potřebami a zejména podporou jejich zapojení do hlavního proudu vzdělávání a odborné přípravy;
c) podporou rovnosti žen a mužů a přispíváním k boji proti všem formám diskriminace založené na pohlaví, rase nebo etnickém původu, náboženském vyznání nebo světovém názoru, zdravotním postižení, věku nebo sexuální orientaci.
Článek 13
Soudržnost a doplňkovost s dalšími politikami
1. Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí celkovou soudržnost a doplňkovost s pracovním programem "Vzdělávání a odborná příprava 2010" a s dalšími příslušnými politikami, nástroji a akcemi Společenství, zejména s těmi, jež se týkají oblasti kultury, médií, mládeže, výzkumu a rozvoje, zaměstnanosti, uznávání kvalifikací, podniků, životního prostředí, informačních a komunikačních technologií a statistického programu Společenství.
Komise ve spolupráci s členskými státy zajistí dobře fungující vazbu mezi programem celoživotního učení a programy a akcemi v oblasti vzdělávání a odborné přípravy prováděnými v rámci předvstupních nástrojů Společenství a jinou spoluprací s třetími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi.
2. Komise výbor pravidelně informuje o dalších významných iniciativách Společenství v oblasti celoživotního učení včetně spolupráce s třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi.
3. Při provádění akcí v rámci programu celoživotního učení bere Komise i členské státy ohled na priority stanovené v integrovaných hlavních směrech pro zaměstnanost přijatých Radou jako součást lisabonského partnerství pro růst a zaměstnanost.
4. V partnerství s evropskými sociálními partnery Komise vyvine úsilí k rozvoji náležité koordinace mezi programem celoživotního učení a sociálním dialogem na úrovni Společenství včetně různých hospodářských odvětví.
5. Při provádění programu celoživotního učení Komise zajistí vhodnou pomoc Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) v oblastech, které souvisí s jeho pravomocí, a v souladu s opatřeními stanovenými v nařízení Rady (EHS) č. 337/75 [17]. V případě potřeby může rovněž Komise zajistit podporu Evropské nadace odborného vzdělávání v rozsahu jejího pověření a v souladu s opatřeními stanovenými v nařízení Rady (EHS) č. 1360/90 [18].
6. Komise pravidelně informuje Poradní výbor pro odborné vzdělávání o příslušném pokroku v oblasti odborného vzdělávání a přípravy.
KAPITOLA III
Finanční ustanovení – hodnocení
Článek 14
Financování
1. Orientační finanční krytí pro provádění tohoto rozhodnutí v období 7 let od 1. ledna 2007 se stanoví na 6970000000 EUR.
Částky, které se v rámci tohoto krytí přidělují programům Comenius, Erasmus, Leonardo da Vinci a Grundtvig, nesmí být nižší, než je uvedeno v části B bodě 11 přílohy.
Tyto příděly může Komise změnit postupem podle čl. 10 odst.
2. Až 1 % přídělů programu celoživotního učení může být použito na podporu účasti v partnerství, projektech a sítích organizovaných v rámci programu celoživotního učení partnerů ze třetích zemí, kteří se neúčastní programu celoživotního učení na základě článku 7.
3. Roční rozpočtové položky schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního rámce.
Článek 15
Sledování a hodnocení
1. Komise ve spolupráci s členskými státy pravidelně sleduje a hodnotí program celoživotního učení v porovnání s jeho cíli.
2. Komise zajistí pravidelná nezávislá externí hodnocení programu celoživotního učení a pravidelně zveřejňuje statistické údaje o výsledcích sledování.
3. Při provádění programu celoživotního učení se zohlední výsledky sledování a hodnocení programu a předchozího kola vzdělávacích programů a programů odborné přípravy.
4. Členské státy předloží Komisi do 30. června 2010 zprávu o provádění programu celoživotního učení a do 30. června 2015 zprávu o jeho dopadu.
5. a) do 31. března 2011 průběžnou hodnotící zprávu o kvalitativních a kvantitativních aspektech provádění programu celoživotního učení včetně analýzy dosažených výsledků;
b) do 31. prosince 2011 sdělení o pokračování programu celoživotního učení;
c) do 31. března 2016 zprávu o následném hodnocení.
HLAVA II
PODPROGRAMY
KAPITOLA I
Program Comenius
Článek 16
Přístup k programu Comenius
a) žáky v rámci školního vzdělávání až do ukončení vyššího středního vzdělání;
b) školy uvedené členskými státy;
c) učitele a jiné pracovníky v těchto školách;
d) sdružení, neziskové organizace, nevládní organizace a zástupce subjektů, které jsou zapojeny do školního vzdělávání;
e) osoby a subjekty odpovědné za organizaci a zajišťování vzdělávání na místní, regionální a celostátní úrovni;
f) výzkumná střediska a subjekty zabývající se otázkami celoživotního učení;
g) vysokoškolské instituce;
h) subjekty poskytující poradenské, konzultační a informační služby ohledně všech aspektů celoživotního učení.
Článek 17
Cíle programu Comenius
1. a) rozvíjet znalosti a porozumění mezi mladými lidmi a pedagogickými pracovníky ohledně rozmanitosti evropských kultur a jazyků a ohledně její hodnoty;
b) pomáhat mladým lidem získávat základní životní dovednosti a schopnosti nezbytné pro osobní rozvoj, pro budoucí zaměstnání a pro aktivní evropské občanství.
2. a) zlepšit kvalitu a zvýšit objem mobility žáků a pedagogických pracovníků v různých členských státech;
b) zlepšit kvalitu a zvýšit objem partnerství mezi školami v různých členských státech, aby se společných vzdělávacích činností během trvání programu zúčastnily alespoň 3 miliony žáků;
c) podporovat studium moderních cizích jazyků;
d) podporovat rozvoj inovačního obsahu, služeb, pedagogik a praxe založených na informačních a komunikačních technologií v oblasti celoživotního učení;
e) zvýšit kvalitu a evropský rozměr vzdělávání učitelů;
f) podporovat zlepšování pedagogických přístupů a vedení škol.
Článek 18
Akce programu Comenius
1. a) mobilitu osob uvedenou v čl. 5 odst. 1 písm. a). Při zajišťování nebo podpoře organizace této mobility se přijmou nezbytná přípravná opatření a věnuje se pozornost tomu, aby byl pro osoby využívající mobilitu zabezpečen přiměřený dohled, poradenství a podpora.
i) výměnu žáků a pracovníků;
ii) mobilitu žáků do škol a stáže pedagogických pracovníků ve školách nebo podnicích;
iii) účast učitelů a dalších pedagogických pracovníků na vzdělávacích kurzech;
iv) studijní a přípravné pobyty pro mobilitu, partnerství, projektové nebo síťové činnosti;
v) asistenční pobyty učitelů a potenciálních učitelů;
b) i) školami s cílem rozvoje společných vzdělávacích projektů pro žáky a jejich učitele ("partnerství škol v rámci programu Comenius");
ii) organizacemi odpovědnými za všechna hlediska školního vzdělávání za účelem posílení meziregionální spolupráce včetně spolupráce příhraničních regionů ("regionální partnerství v rámci programu Comenius");
c) i) rozvoj, podporu a šíření osvědčených vzdělávacích postupů, včetně nových výukových metod nebo materiálů;
ii) rozvoj nebo výměnu zkušeností se systémy poskytujícími informace nebo poradenství zejména přizpůsobené studujícím, učitelům a jiným pracovníkům, kterých se týká program Comenius;
iii) rozvoj, podporu a šíření nových vzdělávacích kurzů pro učitele nebo jejich nového obsahu;
d) i) rozvoj vzdělávání v oboru nebo oblasti, ve kterých působí, k vlastnímu užitku a celkově ve prospěch vzdělávání;
ii) získávání a šíření příslušných osvědčených postupů a inovací;
iii) poskytování podpory obsahu pro projekty a partnerství vytvořené někým jiným;
iv) podporu rozvoje analýzy potřeb a jejího praktického využití ve školním vzdělávání;
e) další iniciativy zaměřené na podporu cílů programu Comenius uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. h) ("doprovodná opatření").
2. O provozních podrobnostech akcí uvedených v odstavci 1 se rozhodne postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 19
Částky přidělené programu Comenius
Alespoň 80 % z částek přidělených programu Comenius je věnováno podpoře mobility podle čl. 18 odst. 1 písm. a) a partnerstvím v rámci programu Comenius podle čl. 18 odst. 1 písm. b).
KAPITOLA II
Program Erasmus
Článek 20
Přístup k programu Erasmus
a) studenty a učně studující ve všech formách vysokoškolského vzdělávání a odborné přípravy;
b) vysokoškolské instituce uvedené členskými státy;
c) učitele, školitele a jiné pracovníky v těchto institucích;
d) sdružení a zástupce subjektů, které jsou zapojeny do vysokoškolského vzdělávání, včetně příslušných sdružení studentů, vysokých škol a učitelů či a školitelů;
e) podniky, sociální partnery a další zástupce pracovního života;
f) veřejné a soukromé subjekty včetně neziskových a nevládních organizací, zodpovědné za organizaci a zajišťování vzdělávání a odborné přípravy na místní, regionální a celostátní úrovni;
g) výzkumná střediska a subjekty zabývající se otázkami celoživotního učení;
h) subjekty poskytující poradenské, konzultační a informační služby ohledně všech aspektů celoživotního učení.
Článek 21
Cíle programu Erasmus
1. a) podporovat realizaci Evropského prostoru vysokoškolského vzdělávání;
b) posilovat přínos vysokoškolského vzdělávání a dalšího odborného vzdělávání inovačnímu procesu.
2. a) zlepšit kvalitu a zvýšit objem mobility studentů a pedagogických pracovníků v rámci Evropy, a přispět tak k dosažení toho, aby se do roku 2012 zúčastnily mobility studentů podle programu Erasmus a programů, které mu předcházely, alespoň 3 miliony osob;
b) zlepšit kvalitu a zvýšit objem mnohostranné spolupráce mezi vysokoškolskými institucemi v Evropě;
c) zvýšit úroveň průhlednosti a slučitelnosti kvalifikací vysokoškolského vzdělávání a dalšího odborného vzdělávání získaných v Evropě;
d) zlepšit kvalitu a zvýšit objem spolupráce mezi vysokoškolskými institucemi a podniky;
e) usnadňovat rozvoj inovačních postupů v oblasti vzdělávání a odborné přípravy na vysokoškolské úrovni a jejich předávání včetně předávání z jedné zúčastněné země do dalších;
f) podporovat rozvoj inovačního obsahu, služeb, pedagogických postupů a praxe založených na informačních a komunikačních technologiích v oblasti celoživotního učení.
Článek 22
Akce programu Erasmus
1. a) i) mobilitu studentů za účelem studia nebo odborné přípravy na vysokoškolských institucích v členských státech a stáže v podnicích, školicích střediscích, výzkumných střediscích nebo jiných organizacích;
ii) mobilitu pedagogických pracovníků vysokoškolských institucí za účelem výuky nebo odborné přípravy v zahraniční partnerské instituci;
iii) mobilitu jiných pracovníků vysokoškolských institucí a zaměstnanců podniků za účelem odborné přípravy nebo výuky;
iv) intenzivní programy Erasmus pořádané na mnohostranném základě.
Podporu mohou získat také domácí a hostitelské vysokoškolské instituce nebo podniky pro akce na zajištění kvality ve všech fázích opatření pro mobilitu, včetně přípravných a opakovacích jazykových kursů;
b) mnohostranné projekty uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), zaměřené mimo jiné na inovace, pokusy a výměnu osvědčených postupů v oblastech uvedených ve zvláštních a operativních cílech;
c) mnohostranné sítě uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), provozované asociacemi vysokoškolských institucí a představující oblast jednoho vědního oboru nebo oblast napříč vědními obory ("tematické sítě v rámci programu Erasmus"), které jsou zaměřeny na rozvoj nových studijních konceptů a schopností. Tyto sítě mohou také zahrnovat zástupce jiných veřejných subjektů nebo podniků či sdružení;
d) další iniciativy zaměřené na podporu cílů programu Erasmus uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. h) ("doprovodná opatření").
2. a) studenti vysokoškolských institucí, kteří jsou zapsáni alespoň do druhého roku studia, v rámci akce mobility programu Erasmus absolvují studijní období v jiném členském státě, bez ohledu na to, zda získali finanční podporu v rámci daného programu či nikoli. Tato období jsou plně uznávána podle interinstitucionálních dohod mezi vysílající a hostitelskou institucí. Hostitelské instituce těmto studentům neúčtují školné;
b) studenti zapsaní v programech Joint Masters (společný magisterský program) a účastnící se mobility;
c) studenti vysokoškolských institucí účastnící se stáží.
3. O provozních podrobnostech akcí uvedených v odstavci 1 se rozhodne postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 23
Částky přidělené programu Erasmus
Alespoň 80 % z částek přidělených programu Erasmus je věnováno podpoře mobility podle čl. 22 odst. 1 písm. a).
KAPITOLA III
Program Leonardo da Vinci
Článek 24
Přístup k programu Leonardo da Vinci
a) osoby účastnící se všech forem odborného vzdělávání a přípravy s výjimkou vysokoškolské úrovně;
b) osoby na trhu práce;
c) instituce nebo organizace poskytující možnosti vzdělávání v oblastech, na které se vztahuje program Leonardo da Vinci;
d) učitele, školitele a jiné pracovníky v těchto institucích nebo organizacích;
e) sdružení a zástupce subjektů, které jsou zapojeny do odborného vzdělávání a přípravy, včetně sdružení učňů, rodičů a učitelů;
f) podniky, sociální partnery a další zástupce pracovního života včetně obchodních komor a jiných obchodních organizací;
g) subjekty poskytující poradenské, konzultační a informační služby související se všemi aspekty celoživotního učení;
h) osoby a subjekty zodpovědné za systémy a politiky týkající se jakéhokoli aspektu odborného vzdělávání a přípravy na místní, regionální a celostátní úrovni;
i) výzkumná střediska a subjekty zabývající se otázkami celoživotního učení;
j) vysokoškolské instituce;
k) neziskové organizace, dobrovolné organizace, nevládní organizace.
Článek 25
Cíle programu Leonardo da Vinci
1. a) podporovat účastníky odborné přípravy a dalších vzdělávacích činností v získávání a používání vědomostí, dovedností a kvalifikací podporujících osobní rozvoj, zaměstnatelnost a účast na evropském trhu práce;
b) podporovat zvyšování kvality a inovace v systémech, institucích a postupech odborného vzdělávání a přípravy;
c) zvýšit přitažlivost odborného vzdělávání a přípravy a mobility pro zaměstnavatele a jednotlivce a usnadňovat mobilitu učňů.
2. a) zlepšit kvalitu a zvýšit objem mobility osob zapojených do počátečního odborného vzdělávání a přípravy a do další odborné přípravy v rámci Evropy, aby do ukončení programu celoživotního učení došlo k nárůstu stáží v podnicích alespoň na 80000 za rok;
b) zlepšit kvalitu a zvýšit objem spolupráce mezi institucemi nebo organizacemi poskytujícími možnosti vzdělávání, podniky, sociálními partnery a dalšími příslušnými subjekty v Evropě;
c) podporovat rozvoj inovačních postupů v oblasti odborného vzdělávání a přípravy na jiné než vysokoškolské úrovni a jejich předávání, včetně předávání z jedné zúčastněné země do dalších;
d) zlepšit průhlednost a uznávání kvalifikací a schopností, včetně kvalifikací a schopností získaných neformálním vzděláváním a informálním učením;
e) podporovat studium moderních cizích jazyků;
f) podporovat rozvoj inovačního obsahu, služeb, pedagogik a praxe založených na informačních a komunikačních technologiích v oblasti celoživotního učení.
Článek 26
Akce programu Leonardo da Vinci
1. a) i) mezinárodní stáže v podnicích nebo vzdělávacích institucích;
ii) stáže a výměny zaměřené na další profesní rozvoj školitelů a poradců a na osoby zodpovědné za zařízení odborné přípravy, plánování odborné přípravy a profesní poradenství v podnicích;
b) partnerství uvedená v čl. 5 odst. 1 písm. b) zaměřená na témata společného zájmu zúčastněných organizací;
c) mnohostranné projekty uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. c), zejména projekty zaměřené na zdokonalení systémů odborné přípravy, a to zaměřením se na předávání inovací zahrnující jazykové, kulturní a právní přizpůsobení vnitrostátním potřebám inovačních výrobků a procesů vyvinutých v odlišných podmínkách;
d) mnohostranné projekty uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), zaměřené na zdokonalení systémů odborné přípravy, a to zaměřením se na rozvoj inovací a osvědčených postupů;
e) tematické sítě odborníků a organizací uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), pracující na konkrétních problémech týkajících se odborného vzdělávání a přípravy;
f) další iniciativy zaměřené na podporu cílů programu Leonardo da Vinci uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. h) ("doprovodná opatření").
2. O provozních podrobnostech těchto akcí se rozhodne postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 27
Částky přidělené programu Leonardo da Vinci
Alespoň 60 % z částek přidělených programu Leonardo da Vinci je věnováno podpoře mobility a partnerstvím podle čl. 26 odst. 1 písm. a) a b).
KAPITOLA IV
Program Grundtvig
Článek 28
Přístup k programu Grundtvig
a) účastníky dalšího vzdělávání;
b) instituce nebo organizace poskytující možnosti vzdělávání dospělých;
c) učitele a jiné pracovníky v těchto institucích nebo organizacích;
d) instituce zapojené do počáteční nebo další odborné přípravy pracovníků působících v dalším vzdělávání;
e) sdružení a zástupce subjektů, které jsou zapojeny do dalšího vzdělávání, včetně sdružení studujících a učitelů;
f) subjekty poskytující poradenské, konzultační a informační služby týkající se všech aspektů celoživotního učení;
g) osoby a subjekty zodpovědné za systémy a politiky týkající se jakéhokoli aspektu dalšího vzdělávání na místní, regionální a celostátní úrovni;
h) výzkumná střediska a subjekty zabývající se otázkami celoživotního učení;
i) podniky;
j) neziskové organizace, dobrovolné organizace, nevládní organizace;
k) vysokoškolské instituce.
Článek 29
Cíle programu Grundtvig
1. a) reagovat na otázku vzdělávání stárnoucí populace v Evropě;
b) pomáhat zajišťovat dospělým osobám cesty ke zdokonalení znalostí a schopností.
2. a) zvýšit kvalitu a dostupnost mobility osob zapojených do dalšího vzdělávání v celé Evropě a zvýšit objem této mobility, aby do roku 2013 byla podporována mobilita alespoň 7000 těchto osob ročně;
b) zlepšit kvalitu a zvýšit objem spolupráce mezi organizacemi zapojenými do dalšího vzdělávání v Evropě;
c) pomáhat osobám ze slabých sociálních skupin a osobám v okrajových sociálních podmínkách, zejména pak starším osobám a osobám, které skončily vzdělávání bez dosažení základní kvalifikace, aby získaly jiné příležitosti zapojit se do dalšího vzdělávání;
d) podporovat rozvoj inovačních postupů v dalším vzdělávání a jejich předávání, včetně předávání ze zemí účastnících se tohoto programu do jiných zemí;
e) podporovat rozvoj inovačního obsahu, služeb, pedagogik a praxe založených na informačních a komunikačních technologií v oblasti celoživotního učení;
f) zdokonalit pedagogické přístupy a řízení organizací zabývajících se dalším vzděláváním.
Článek 30
Akce programu Grundtvig
1. a) mobilitu osob uvedenou v čl. 5 odst. 1 písm. a). Při zajišťování nebo podpoře organizace této mobility se přijmou nezbytná přípravná opatření a zajistí se, aby byl pro osoby účastnící se mobility zabezpečen přiměřený dohled a podpora. Tato mobilita může zahrnovat návštěvy, asistenční pobyty a výměny účastníků formálního a neformálního dalšího vzdělávání, včetně odborné přípravy a profesního rozvoje pracovníků působících v dalším vzdělávání, a to především v součinnosti s partnerstvími a projekty;
b) partnerství uvedená v čl. 5 odst. 1 písm. b) ("studijní partnerství v rámci programu Grundtvig"), zaměřující se na témata společného zájmu zúčastněných organizací;
c) mnohostranné projekty uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), zaměřené na zdokonalení systémů dalšího vzdělávání prostřednictvím rozvoje a předávání inovací a osvědčených postupů;
d) i) rozvoji dalšího vzdělávání v oboru, oblasti nebo aspektu řízení, se kterým souvisí;
ii) určování, zdokonalování a šíření významných osvědčených postupů a inovací;
iii) poskytování podpory obsahu pro projekty a partnerství vytvořené někým jiným a podporování vzájemné součinnosti mezi těmito projekty a partnerstvími;
iv) podporování rozvoje analýzy potřeb a zabezpečování jakosti v rámci dalšího vzdělávání;
e) další iniciativy zaměřené na podporu cílů programu Grundtvig uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. h) ("doprovodná opatření").
2. O provozních podrobnostech akcí uvedených v odstavci 1 se rozhodne postupem podle čl. 10 odst. 2.
Článek 31
Částky přidělené programu Grundtvig
Alespoň 55 % z částek přidělených programu Grundtvig je věnováno podpoře mobility a partnerstvím podle čl. 30 odst. 1 písm. a) a b).
KAPITOLA V
Průřezový program
Článek 32
Cíle průřezového programu
1. a) podporovat evropskou spolupráci v oblastech pokrývajících dva či více odvětvových podprogramů;
b) podporovat kvalitu a průhlednost vzdělávacích systémů a systémů odborné přípravy členských států.
2. a) podporovat rozvoj politiky a spolupráci v oblasti celoživotního učení na evropské úrovni, zejména v rámci Lisabonského procesu a pracovního programu "Vzdělávání a odborná příprava 2010", jakož i Boloňského a Kodaňského procesu a jejich následovníků;
b) zajistit dostatečný přísun srovnatelných údajů, statistik a analýz pro podchycení vývoje politiky celoživotního učení, jakož i sledovat pokrok v plnění cílů a úkolů celoživotního vzdělávání a určovat oblasti, kterým je třeba věnovat zvláštní pozornost;
c) podporovat studium jazyků a jazykovou rozmanitost v členských státech;
d) podporovat rozvoj inovačního obsahu, služeb, pedagogik a praxe založených na informačních a komunikačních technologiích v oblasti celoživotního učení;
e) zajistit, aby výsledky programu celoživotního učení byly v širokém měřítku náležitě uznávány, demonstrovány a prováděny.
Článek 33
Akce průřezového programu
1. a) mobilita osob uvedená v čl. 5 odst. 1 písm. a) včetně studijních pobytů odborníků a úředníků určených státními, regionálními nebo místními orgány, ředitelů vzdělávacích institucí, institucí odborné přípravy a poradenských služeb, jakož i služeb akreditace praxe, a sociálních partnerů;
b) mnohostranné projekty uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), zaměřené na přípravu a testování návrhů politik vytvořených na úrovni Společenství a inovace v celoživotním učení;
c) i) tematické sítě pracující na otázkách souvisejících s obsahem celoživotního učení nebo s metodikami a politikami celoživotního učení. Tyto sítě mohou sledovat, vyměňovat, určovat a analyzovat osvědčené postupy a inovace a podávat návrhy na lepší a širší používání těchto postupů v rámci členských států;
ii) fóra o strategických otázkách celoživotního učení;
d) i) studie a srovnávací výzkum;
ii) rozvoj ukazatelů a statistických průzkumů, včetně podpory práce v oblasti celoživotního učení ve spolupráci s Eurostatem;
iii) podpora provozu sítě Eurydice a financování evropské jednotky Eurydice zřízené Komisí;
e) i) sítě organizací, které usnadňují mobilitu a uznávání, jako jsou Euroguidance a národní informační střediska pro akademické uznávání (NARIC);
ii) podporu pro nadnárodní webové služby, jako je Ploteus;
iii) činnosti v rámci iniciativy Europass podle rozhodnutí č. 2241/2004/ES;
f) další iniciativy uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. h) ("doprovodná opatření"), včetně činností vzájemného učení zaměřených na podporu cílů hlavní činnosti uvedené v čl. 3 odst. 2 písm. a).
2. a) i) vývoj nových učebních materiálů pro studium jazyků, včetně on-line kurzů, a nástrojů pro jazykové testy;
ii) vývoj nástrojů a kurzů pro přípravu učitelů jazyků, školitelů a jiných pracovníků;
b) mnohostranné sítě uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e) v oblasti studia jazyků a jazykové rozmanitosti;
c) další iniciativy, které jsou v souladu s cíli programu celoživotního učení, uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. h), včetně činností zaměřených na zatraktivnění studia jazyků pro studující prostřednictvím masmédií nebo marketingových, propagačních a informačních kampaní, jakož i konferencí, studií a vývoje statistických ukazatelů v oblasti studia jazyků a jazykové rozmanitosti.
3. a) mnohostranné projekty uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), zaměřené na vývoj a případně na šíření inovačních metod, obsahů, služeb a prostředí;
b) mnohostranné sítě uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), zaměřené na sdílení a výměnu znalostí, zkušeností a osvědčených postupů;
c) další akce zaměřené na zlepšení politiky a praxe celoživotního učení uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. f), které mohou zahrnovat mechanismy pro hodnocení, sledování, srovnávání, zlepšování kvality a analýzu trendů, pokud jde o technologie a pedagogiku.
4. a) jednostranné a vnitrostátní projekty uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. d);
b) i) podporu využívání a zavádění inovačních výrobků a procesů;
ii) podporu spolupráce mezi projekty prováděnými ve stejné oblasti;
iii) vývoj osvědčených postupů, pokud jde o metody šíření;
c) vytváření referenčního materiálu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. f), což může zahrnovat sběr příslušných statistických údajů a studií v oblasti šíření, využívání výsledků a výměny osvědčených postupů.
KAPITOLA VI
Program Jean Monnet
Článek 34
Přístup k programu Jean Monnet
a) studenty a výzkumné pracovníky v oblasti evropské integrace ve všech formách vysokoškolského vzdělávání na území Společenství a mimo něj;
b) vysokoškolské instituce ve Společenství i mimo něj uznávané ve svých zemích;
c) pedagogické a jiné pracovníky těchto institucí;
d) sdružení a zástupce subjektů, které jsou zapojeny do vzdělávání a odborné přípravy na území Společenství a mimo něj;
e) veřejné a soukromé subjekty zodpovědné za organizaci a poskytování vzdělávání a odbornou přípravu na místní, regionální a celostátní úrovni;
f) výzkumná střediska a subjekty zabývající se otázkami evropské integrace na území Společenství a mimo něj.
Článek 35
Cíle programu Jean Monnet
1. a) podněcovat výukové a výzkumné činnosti a reflexi v oblasti studií evropské integrace;
b) podporovat existenci přiměřeného spektra institucí a sdružení zaměřených na otázky související s evropskou integrací a se vzděláváním a odbornou přípravou v evropské perspektivě.
2. a) podněcovat vysokou kvalitu výuky, výzkumu a reflexe ve studiích evropské integrace ve vysokoškolských institucích na území Společenství a mimo něj;
b) zvyšovat znalosti a povědomí mezi specializovanými akademickými pracovníky a evropskými občany obecně o otázkách evropské integrace;
c) podporovat klíčové evropské instituce zabývající se otázkami evropské integrace;
d) podporovat existenci vysoce kvalitních evropských institucí a sdružení působících v oblasti vzdělávání a odborné přípravy.
Článek 36
Akce programu Jean Monnet
1. a) i) katedry Jean Monnet, centra excelence a výukové moduly;
ii) sdružení profesorů, jiných učitelů ve vysokoškolském vzdělávání a výzkumných pracovníků specializujících se na evropskou integraci;
iii) podporu pro mladé výzkumné pracovníky specializující se na studium evropské integrace;
iv) informační a výzkumné činnosti související se Společenstvím a zaměřené na podporu diskuse o procesu evropské integrace, jeho reflexe a znalostí o něm;
b) mnohostranné projekty a sítě uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. e), které mohou zahrnovat podporu pro vytváření mnohostranných výzkumných skupin v oblasti evropské integrace.
2. a) Evropská univerzita v Brugách a Natolinu;
b) Evropský univerzitní institut ve Florencii;
c) Evropský institut veřejné správy v Maastrichtu;
d) Akademie evropského práva v Trevíru;
e) Evropská agentura pro rozvoj speciálního vzdělávání v Middelfartu;
f) Mezinárodní středisko evropského vzdělávání v Nice.
3. V rámci hlavní činnosti uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. c) mohou být přidělovány provozní granty uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. g) na úhradu některých provozních a správních nákladů evropských institucí nebo sdružení činných v oblasti vzdělávání a odborné přípravy.
4. Granty mohou být přidělovány jednou ročně nebo opakovaně podle rámcové dohody o partnerství s Komisí.
Článek 37
Částky přidělované programu Jean Monnet
Alespoň 16 % z částek přidělených programu Jean Monnet je věnováno podpoře hlavní činnosti uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. a), alespoň 65 % hlavní činnosti uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. b) a alespoň 19 % hlavní činnosti uvedené v čl. 3 odst. 3 písm. c).
HLAVA III
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 38
Přechodné ustanovení
1. Akce, které byly zahájeny dne 31. prosince 2006 nebo před tímto datem na základě rozhodnutí 1999/382/ES, rozhodnutí č. 253/2000/ES, rozhodnutí č. 2318/2003/ES, rozhodnutí č. 791/2004/ES nebo rozhodnutí č. 2241/2004/ES, jsou řízeny v souladu s ustanoveními uvedených rozhodnutí, s tou výjimkou, že se výbory zřízené uvedenými rozhodnutími nahrazují výborem zřízeným článkem 10 tohoto rozhodnutí.
2. V souladu s článkem 18 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 mohou být položky odpovídající přiděleným příjmům z vrácení částek nesprávně vyplacených podle rozhodnutí 1999/382/ES, rozhodnutí č. 253/2000/ES, rozhodnutí č. 2318/2003/ES, rozhodnutí č. 791/2004/ES nebo rozhodnutí č. 2241/2004/ES dány k dispozici programu celoživotního učení.
Článek 39
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Ve Štrasburku dne 15. listopadu 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell fontelles Za Radu předsedkyně P. Lehtomäki [1] Úř. věst. C 221, 8.9.2005, s. 134. [2] Úř. věst. C 164, 5.7.2005, s. 59.
Společný postoj Rady 2006/29/SZBP
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se zrušuje společný postoj 96/184/SZBP k vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. února 1996 přijala Rada společný postoj 96/184/SZBP [1] k vývozu zbraní do bývalé Jugoslávie, který byl několikrát pozměněn.
V důsledku toho se zbrojní embargo uvalené v roce 1996 vztahuje pouze na Bosnu a Hercegovinu.
(2) Události v Bosně a Hercegovině, včetně skutečnosti, že Bosna a Hercegovina nyní přijala a provádí právní předpisy o vývozu, dovozu a tranzitu zbraní, které splňují příslušné normy EU, jsou dostatečným důvodem pro zrušení omezujících opatření, jež byla proti tomuto státu uplatňována podle společného postoje 96/184/SZBP.
(3) Dne 21. listopadu 2005 Rada dále zmocnila Komisi k zahájení jednání s Bosnou a Hercegovinou o dohodě o stabilizaci a přidružení.
(4) Společný postoj 96/184/SZBP by proto měl být zrušen, přičemž se má za to, že členské státy budou důsledně používat Kodex chování EU pro vývoz zbraní přijatý dne 8. června 1998, a pokud jde o vývoz do bývalé Jugoslávie, vezmou v úvahu cíle politiky EU v regionu, která je zejména zaměřena na zklidnění a stabilizaci situace v oblasti, včetně požadavku kontroly zbrojení, snižování počtu zbraní na nejnižší možnou úroveň a opatření k budování důvěry,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Společný postoj 96/184/SZBP se zrušuje.
Článek 2
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/30/SZBP
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se obnovují a doplňují omezující opatření proti Pobřeží slonoviny
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 13. prosince 2004 přijala Rada společný postoj 2004/852/SZBP týkající se omezujících opatření proti Pobřeží slonoviny [1], aby provedla opatření vůči Pobřeží slonoviny uložená rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národu 1572 (2004).
V souladu s uvedenou rezolucí se tato opatření používala do 15. prosince 2005.
(2) S ohledem na nedávný vývoj v Pobřeží slonoviny přijala Rada bezpečnosti OSN dne 15. prosince 2005 rezoluci 1643 (2005), kterou se obnovují omezující opatření stanovená v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1572(2004) na dalších dvanáct měsíců.
(3) Proto by k provedení rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1643 (2005) měla být opatření stanovená ve společném postoji 2004/852/SZBP obnovena na dalších dvanáct měsíců s účinkem od 16. prosince 2005.
(4) Kromě těchto opatření vyžaduje odstavec 6 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1643 (2005), aby byla přijata opatření k zamezení dovozu veškerých surových diamantů z Pobřeží slonoviny, která Společenství již uplatňuje na základě nařízení Rady (ES) č. 2368/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se provádí Kimberleyský systém certifikace pro mezinárodní obchod se surovými diamanty [2],
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Opatření stanovená ve společném postoji 2004/852/SZBP se použijí po další období dvanácti měsíců, nerozhodne-li Rada v souladu s případnou budoucí příslušnou rezolucí Rady bezpečnosti OSN jinak.
Článek 2
Kromě opatření uvedených v článku 1 se v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1643 (2005) zakazuje přímý i nepřímý dovoz veškerých surových diamantů z Pobřeží slonoviny do Společenství bez ohledu na to, zda pocházejí z Pobřeží slonoviny či nikoliv.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se ode dne 16. prosince 2005 do dne 15. prosince 2006.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/31/SZBP
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se obnovují omezující opatření vůči Libérii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/137/SZBP o omezujících opatřeních vůči Libérii [1], aby provedla opatření vůči Libérii podle rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1521 (2003).
(2) Dne 22. prosince 2004 přijala Rada společný postoj 2004/902/SZBP [2], kterým se použitelnost společného postoje 2004/137/SZBP prodloužila o dvanáct měsíců v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1579 (2004).
(3) S ohledem na vývoj v Libérii přijala Rada bezpečnosti OSN dne 20. prosince 2005 rezoluci 1647 (2005), kterou se prodlužují omezující opatření týkající se zbraní a cestování stanovená v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) o dalších dvanáct měsíců a prodlužují omezující opatření týkající se diamantů a stavebního dřeva stanovená v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) o dalších šest měsíců.
(4) K provedení rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1647 (2005) by proto měla být opatření stanovená ve společném postoji 2004/137/SZBP prodloužena s účinkem od 23. prosince 2005,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Opatření stanovená v článcích 1 a 2 společného postoje 2004/137/SZBP se použijí po dalších dvanáct měsíců, pokud Rada v souladu s případnou budoucí související rezolucí Rady bezpečnosti OSN nerozhodne jinak.
2. Opatření stanovená v článcích 3 a 4 společného postoje 2004/137/SZBP se použijí po dalších šest měsíců, pokud Rada v souladu s případnou budoucí související rezolucí Rady bezpečnosti OSN nerozhodne jinak.
Článek 2
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se ode dne 23. prosince 2005 do dne 22. prosince 2006.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2006/49/SZBP
ze dne 30. ledna 2006
o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině, stanovený ve společné akci 2004/569/SZBP [1] ze dne 12. července 2004, skončí dne 28. února 2006.
(2) Dne 24. listopadu 2005 Rada přijala společnou akci 2005/824/SZBP o Policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině [2], která stanoví pokračování EUPM s pozměněným mandátem a rozsahem.
(3) Dne 14. prosince 2005 Řídící výbor Rady pro nastolení míru jmenoval pana Christiana Schwarz-Schillinga vysokým představitelem v Bosně a Hercegovině, jakožto nástupce lorda Ashdowna, a to s účinkem ode dne 1. února 2006.
(4) Pan Christian Schwarz-Schilling by měl být s účinkem ode dne 1. února 2006 jmenován novým zvláštním zástupcem EU v Bosně a Hercegovině a společná akce 2004/569/SZBP by se měla s účinkem od téhož dne zrušit.
(5) Na základě přezkumu společné akce 2004/569/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce EU prodloužen do 28. února 2007.
(6) Mandát zvláštního zástupce EU by měl být vykonáván v koordinaci s Komisí s cílem zajistit soulad s jinými příslušnými činnostmi spadajícími do pravomoci Společenství.
(7) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle SZBP stanovené v článku 11 Smlouvy o Evropské unii,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pan Christian SCHWARZ-SCHILLING je jmenován zvláštním zástupcem Evropské unie v Bosně a Hercegovině s účinkem od 1. února 2006 do 28. února 2007.
Článek 2
Mandát zvláštního zástupce EU je založen na cílech politiky EU v Bosně a Hercegovině.
Tyto cíle se soustřeďují na neustálý pokrok při provádění Všeobecné rámcové mírové dohody (GFAP) v Bosně a Hercegovině, v souladu s plánem Úřadu vysokého zástupce pro provádění mise a procesem stabilizace a přidružení, s cílem vytvořit stabilní, životaschopnou, mírovou a mnohonárodnostní Bosnu a Hercegovinu, která mírumilovně spolupracuje se svými sousedy a nezvratně směřuje ke členství v EU.
Článek 3
Za účelem dosažení cílů politiky EU v Bosně a Hercegovině má zvláštní zástupce EU mandát:
a) nabízet poradenství a podporu EU v politickém procesu;
b) podporovat celkovou politickou koordinaci EU v Bosně a Hercegovině;
c) podporovat celkovou koordinaci EU v úsilí EU v oblasti boje proti organizované trestné činnosti a poskytovat v tomto směru místní politické vedení, aniž by byla dotčena vedoucí úloha Policejní mise Evropské unie (EUPM) při koordinaci policejních aspektů tohoto úsilí a vojenská linie velení ALTHEA (EUFOR);
d) poskytovat místní politické poradenství veliteli sil EU, a to i s ohledem na kapacity typu integrované policejní jednotky, na kterou se může zvláštní zástupce EU po dohodě s uvedeným velitelem obracet, aniž je dotčena linie velení;
e) přispívat k posílení vnitřní koordinace a soudržnosti působení EU v Bosně a Hercegovině, a to i informováním vedoucích misí EU a účastí na jejich pravidelných setkáních, případně prostřednictvím zástupce, předsedáním koordinační skupině složené ze všech subjektů EU působících v oblasti za účelem koordinace aspektů provádění akcí EU a poskytováním pokynů těmto subjektům, pokud jde o vztahy s orgány Bosny a Hercegoviny;
f) zajišťovat soulad a soudržnost opatření EU vůči veřejnosti.
Mluvčí zvláštního zástupce EU je hlavní kontaktní osobou EU pro sdělovací prostředky Bosny a Hercegoviny v otázkách společné zahraniční a bezpečnostní politiky/Evropské bezpečnostní a obranné politiky (SZBP/EBOP);
g) udržovat přehled o celé šíři činností v oblasti právního státu a v této souvislosti poskytovat podle potřeby poradenství generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli a Komisi;
h) poskytovat v rámci svých širších povinností a své úlohy v linii velení EUPM pokyny o místní politické situaci vedoucímu EUPM;
i) podporovat přípravu a provádění restrukturalizace policie v rámci širšího přístupu mezinárodního společenství a orgánů Bosny a Hercegoviny k oblasti právního státu a v návaznosti na poskytování technických policejních odborných znalostí a pomoci ze strany EUPM v tomto ohledu;
j) poskytovat podporu posílené a účinnější koordinaci trestního soudnictví a policie v Bosně a Hercegovině v úzké spolupráci s EUPM;
k) poskytovat podle potřeby poradenství generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli a Komisi a účastnit se nezbytné místní koordinace, pokud jde o činnosti podle hlavy VI Smlouvy, včetně Europolu, a související činnosti Společenství;
l) být za účelem zajištění soudržnosti a případného spolupůsobení nadále konzultován o prioritách týkajících se pomoci Společenství pro obnovu, rozvoj a stabilizaci.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU odpovídá za provádění mandátu z pověření a pod operativním vedením generálního tajemníka/vysokého představitele.
Zvláštní zástupce EU je odpovědný za veškeré výdaje Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
Postavení zvláštního zástupce EU se žádným způsobem nedotýká mandátu vysokého zástupce pro Bosnu a Hercegovinu, včetně jeho koordinační úlohy, pokud jde o veškeré činnosti všech civilních organizací a agentur, jak jsou uvedeny v GFAP a v následných závěrech a prohlášeních Rady pro nastolení míru.
Článek 6
1. Finanční referenční částka určená k pokrytí výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 770000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly pro souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Státní příslušníci hostitelské země a sousedních zemí se mohou účastnit nabídkových řízení.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Výdaje jsou způsobilé od 1. února 2006.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytnou logistickou podporu v regionu.
Článek 7
1. Zvláštnímu zástupci EU je přidělen vyhrazený personál EU s označením příslušnosti k EU, který je mu nápomocen při provádění jeho mandátu a který přispívá k soudržnosti, zviditelnění a účinnosti celé akce EU v Bosně a Hercegovině, zejména v politických, politicko-vojenských a bezpečnostních otázkách, a s ohledem na komunikaci a vztahy se sdělovacími prostředky.
V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které jsou mu k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu po konzultaci s předsednictvím, s pomocí generálního tajemníka/vysokého představitele, a v plné spolupráci s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány EU mohou navrhnout vyslání personálu k práci u zvláštního zástupce EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem EU k zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo orgán EU.
3. Všechna pracovní místa typu A, která nejsou obsazena vysláním, budou příslušným způsobem zveřejněna Generálním sekretariátem Rady a budou rovněž oznámena členským státům a orgánům EU za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a hladké fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 8
Zvláštní zástupce EU zpravidla podává osobně zprávy generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy budou předávány generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení generálního tajemníka/vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě.
Článek 9
Pro zajištění souladu vnějších činností EU jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi generálního tajemníka/vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Komise.
V oblasti jsou udržovány úzké vztahy s předsednictvím, Komisí a vedoucími mise, kteří se snaží napomáhat zvláštnímu zástupci EU při provádění jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními subjekty v oblasti, mimo jiné s Organizací pro bezpečnost a spolupráci v Evropě.
Článek 10
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v regionu podléhají pravidelnému přezkumu.
Zvláštní zástupce EU předloží generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli, Radě a Komisi před koncem června roku 2006 zprávu o pokroku a do poloviny listopadu roku 2006 souhrnnou zprávu o provádění mandátu.
Tyto zprávy tvoří základ pro vyhodnocení společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společný postoj Rady 2006/50/SZBP
ze dne 30. ledna 2006,
kterým se prodlužuje a mění společný postoj 2004/133/SZBP o omezujících opatřeních vůči extremistům z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/133/SZBP o omezujících opatřeních vůči extremistům z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie [1].
(2) Společný postoj Rady 2004/133/SZBP byl změněn společným postojem Rady 2005/80/SZBP ze dne 31. ledna 2005 [2] a jeho použitelnost byla prodloužena do 9. února 2006.
(3) Po přezkumu společného postoje 2004/133/SZBP se považuje za vhodné prodloužit jeho použitelnost o dalších 12 měsíců a přezkoumat seznam osob uvedený v jeho příloze,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Použitelnost společného postoje 2004/133/SZBP se prodlužuje do dne 9. února 2007.
Článek 2
Příloha společného postoje 2004/133/SZBP se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto společného postoje.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se ode dne 10. února 2006.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/51/SZBP
ze dne 30. ledna 2006,
kterým se obnovují omezující opatření vůči Zimbabwe
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 19. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/161/SZBP [1], kterým se omezující opatření vůči Zimbabwe obnovují na dobu 12 měsíců ode dne 21. února 2004.
(2) Společný postoj Rady 2005/146/SZBP [2], přijatý dne 21. února 2005, prodloužil použitelnost společného postoje 2004/161/SZBP do 20. února 2006.
(3) S ohledem na situaci
Společný postoj Rady 2006/95/SZBP
ze dne 14. února 2006,
kterým se obnovují omezující opatření vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/179/SZBP [1] o omezujících opatřeních, v podobě omezení vstupu, vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky.
Tato opatření byla obnovena společným postojem 2005/147/SZBP [2] a končí dnem 27. února 2006.
(2) Na základě přezkumu společného postoje 2004/179/SZBP by se omezující opatření měla prodloužit o dalších dvanáct měsíců,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Použitelnost společného postoje 2004/179/SZBP se prodlužuje do 27. února 2007.
Článek 2
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2006/118/SZBP
ze dne 20. února 2006
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Střední Asii a o změně společné akce 2005/588/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. července 2005 Rada přijala společnou akci 2005/588/SZBP o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Střední Asii [1].
(2) Na základě přezkumu společné akce 2005/588/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie prodloužen o 12 měsíců a společná akce 2005/588/SZBP by měla být změněna.
(3) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Jána KUBIŠE jako zvláštního zástupce Evropské unie pro Střední Asii, stanovený ve společné akci 2005/588/SZBP, se prodlužuje do 28. února 2007.
Článek 2
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU od 1. března 2006 do 28. února 2007 činí 925000 EUR.
2. Výdaje jsou způsobilé od 1. března 2006.
Článek 3
Společná akce 2005/588/SZBP se mění takto:
1. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Zvláštní zástupce EU předloží generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi před koncem června roku 2006 zprávu o pokroku a do poloviny listopadu roku 2006 souhrnnou zprávu o provádění mandátu.
Tyto zprávy tvoří základ pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společná akce Rady 2006/119/SZBP
ze dne 20. února 2006
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě, stanovený ve společné akci Rady 2003/873/SZBP ze dne 8. prosince 2003, kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě [1], pozbude platnosti dne 28. února 2006.
(2) Dne 14. listopadu 2005 přijala Rada společnou akci 2005/797/SZBP [2] o policejní misi Evropské unie pro Palestinská území, EUPOL COPPS, která stanoví zvláštní úlohu zvláštního zástupce Evropské unie.
(3) Dne 12. prosince 2005 přijala Rada společnou akci 2005/889/SZBP [3] o zřízení mise Evropské unie pro pomoc na hranicích na hraničním přechodu Rafáh (EU BAM Rafah), která rovněž stanoví zvláštní úlohu zvláštního zástupce Evropské unie.
(4) Na základě přezkumu společné akce 2003/873/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie změněn a prodloužen o období dvanácti měsíců.
(5) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Marca OTTEHO jako zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě se prodlužuje do 28. února 2007.
Článek 2
Mandát zvláštního zástupce Evropské unie vychází z cílů politiky Evropské unie týkající se mírového procesu na Blízkém východě.
Tyto cíle zahrnují
a) řešení se dvěma státy, kdy budou Izrael a demokratický, životaschopný, mírový a svrchovaný palestinský stát existovat bok po boku v bezpečných a uznávaných hranicích a těšit se normálním vztahům se svými sousedy v souladu s rezolucemi Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 242, 338 1397 a 1402 a se zásadami Madridské konference;
b) řešení izraelsko-syrské a izraelsko-libanonské otázky;
c) uspokojivé řešení složité otázky Jeruzaléma a spravedlivé, životaschopné a dohodnuté řešení problému palestinských uprchlíků;
d) brzké svolání mírové konference, která by se měla zabývat politickými a hospodářskými aspekty i otázkami týkajícími se bezpečnosti, potvrdit parametry politického řešení a stanovit realistický a jasně vymezený časový rozvrh;
e) zavedení udržitelných a účinných policejních opatření pod palestinským vedením v souladu s nejlepšími mezinárodními normami a ve spolupráci s programy Evropského společenství pro oblast budování institucí, jakož i s dalším mezinárodním úsilím v širších souvislostech bezpečnostního sektoru, včetně reformy trestního soudnictví;
f) zajištění přítomnosti třetí strany na hraničním přechodu Rafáh s cílem přispět v součinnosti s úsilím Společenství v oblasti budování institucí k otevření hraničního přechodu Rafáh a budovat důvěru mezi izraelskou vládou a palestinskou samosprávou.
Tyto cíle vycházejí ze závazku Evropské unie
a) spolupracovat se stranami a s partnery v mezinárodním společenství, zejména v rámci Kvarteta pro Blízký východ, s cílem využít všech příležitostí k prosazování míru a uspokojivé budoucnosti pro všechny obyvatele tohoto regionu;
b) být i nadále nápomocna při bezpečnostních reformách v Palestině, při brzkém uspořádání voleb a při politické a správní reformě;
c) plně přispívat k budování míru a k obnově palestinského hospodářství jako nedílné součásti rozvoje regionu.
Zvláštní zástupce EU podporuje práci generálního tajemníka, vysokého představitele v regionu, a to i v rámci Kvarteta pro Blízký východ.
Článek 3
K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU uděluje mandát
a) poskytovat aktivní a účinný příspěvek Evropské unie k činnostem a iniciativám vedoucím ke konečnému urovnání izraelsko-palestinského konfliktu a izraelsko-syrského a izraelsko-libanonského konfliktu;
b) usnadňovat a udržovat úzké styky se všemi stranami mírového procesu na Blízkém východě, ostatními zeměmi regionů, členy Kvarteta pro Blízký východ a dalšími dotčenými zeměmi, s OSN a dalšími dotčenými mezinárodními organizacemi za účelem vzájemné spolupráce při posilování mírového procesu;
c) zajišťovat trvalou přítomnost Evropské unie na daném území a na příslušných mezinárodních fórech a přispívat k řešení krizí a jejich předcházení;
d) sledovat a podporovat mírová jednání mezi stranami a případně poskytovat poradenství a zprostředkovatelskou pomoc Evropské unie;
e) pokud je o to požádán, přispívat k plnění mezinárodních dohod dosažených mezi stranami a navazovat s nimi diplomatická jednání v případě porušení podmínek těchto dohod;
f) věnovat zvláštní pozornost faktorům, které mají dopad na regionální rozměr mírového procesu na Blízkém východě;
g) vést konstruktivní jednání se signatáři dohod v rámci mírového procesu za účelem podpory dodržování základních norem demokracie, včetně dodržování lidských práv a právního státu;
h) podávat zprávy o možnostech zásahu Evropské unie do mírového procesu a o nejlepším způsobu provádění iniciativ Evropské unie a nepřetržitého úsilí Evropské unie souvisejícího s mírovým procesem na Blízkém východě, jako je příspěvek Evropské unie k palestinským reformám, a včetně politických aspektů příslušných rozvojových projektů Evropské unie;
i) sledovat činnost obou stran při provádění cestovní mapy a v oblastech, které by mohly ohrozit výsledek jednání o trvalém statusu, s cílem umožnit Kvartetu pro Blízký východ lépe posoudit dodržování podmínek stranami;
j) usnadňovat spolupráci v bezpečnostních otázkách v rámci Stálého bezpečnostního výboru Evropské unie a Palestiny, založeného dne 9. dubna 1998, i jinými způsoby;
k) přispívat k lepšímu porozumění úlohy Evropské unie jako jednoho z tvůrců veřejného mínění v regionu;
l) vytvořit a provádět program EU související s bezpečnostními otázkami.
Za tímto účelem může být zvláštnímu zástupci EU nápomocen odborník pověřený praktickým prováděním operativních projektů souvisejících s bezpečnostními otázkami;
m) podle potřeby dávat pokyny vedoucímu mise/policejnímu komisaři koordinačního úřadu Evropské unie pro podporu palestinské policie (EUPOL COPPS);
n) podle potřeby dávat pokyny vedoucímu mise Evropské unie pro pomoc na hranicích na hraničním přechodu Rafáh (EU BAM Rafah).
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU z pověření a pod operativním vedením generálního tajemníka, vysokého představitele odpovídá za provádění mandátu.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU se stanoví na 1200000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Hradit lze výdaje vynaložené od 1. března 2006.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytnou logistickou podporu v dané oblasti.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány Evropské unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Evropské unie ke zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Evropské unie.
3. Všechna pracovní místa typu A, která nejsou obsazena vysláním, jsou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a jsou rovněž oznámena členským státům a orgánům za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
Zvláštní zástupce EU zpravidla podává osobně zprávy generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy jsou předávány generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení generálního tajemníka, vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 8
Pro zajištění souladu vnější činnosti Evropské unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi generálního tajemníka, vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Komise.
Na místě je udržováno také úzké spojení s předsednictvím, Komisí a vedoucími mise, kteří učiní vše, aby byli zvláštnímu zástupci EU nápomocni při vykonávání jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli působícími na místě.
Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Zvláštní zástupce EU předloží generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi před koncem června roku 2006 zprávu o pokroku a do poloviny listopadu roku 2006 souhrnnou zprávu o výkonu svého mandátu.
Tyto zprávy tvoří základ pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společná akce Rady 2006/120/SZBP
ze dne 20. února 2006
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko, stanovený ve společné akci Rady 2005/265/SZBP ze dne 23. března 2005 o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko [1], pozbude platnosti dne 28. února 2006.
(2) Dne 20. září 2005 se Politický a bezpečnostní výbor dohodl na zřízení Pohraniční mise EU pro Moldavsko a Ukrajinu, mimo jiné posílením týmu zvláštního zástupce EU pro Moldavsko.
(3) Na základě přezkumu společné akce 2005/265/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce EU prodloužen o období dvanácti měsíců.
(4) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Adriaana JACOBOVITSE de SZEGED jako zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko se prodlužuje do 28. února 2007.
Článek 2
1. Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Evropské unie v Moldavsku.
Tyto cíle zahrnují:
a) přispívat k mírovému urovnání konfliktu v Podněstří a k provádění tohoto urovnání na základě uskutečnitelného řešení, při respektování svrchovanosti a územní celistvosti Moldavské republiky v jejích mezinárodně uznávaných hranicích;
b) přispívat k posilování demokracie, právního státu a k dodržování lidských práv a základních svobod všech občanů Moldavské republiky;
c) podporovat dobré a úzké vztahy mezi Moldavskou republikou a Evropskou unií na základě společných hodnot a zájmů a v souladu s akčním plánem evropské politiky sousedských vztahů;
d) pomáhat v boji proti obchodu s lidmi a zbraněmi a jiným zbožím uskutečňovanému z území Moldavska a přes území Moldavska;
e) přispívat k posilování stability a spolupráce v této oblasti;
f) posílit efektivnost působení Evropské unie v Moldavské republice a v dané oblasti a zvýšit její viditelnost;
g) zvyšovat účinnost hraničních a celních kontrol a činností při ostraze hranic v Moldavsku a na Ukrajině podél jejich společné hranice se zvláštním zaměřením na podněsterský úsek, zejména prostřednictvím pohraniční mise EU.
2. Zvláštní zástupce EU podporuje činnost generálního tajemníka, vysokého představitele v Moldavské republice a dané oblasti a působí v úzké spolupráci s předsednictvím, vedoucími misí EU a Komisí.
Článek 3
1. K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU uděluje mandát:
a) posilovat účast Evropské unie přispívající k řešení konfliktu v Podněstří v souladu s dohodnutými cíli politiky Evropské unie a v úzké koordinaci s OBSE tím, že k zastupování Evropské unie využívá vhodných forem a způsobů, účastní se dohodnutých fór a rozvíjí a udržuje úzké kontakty se všemi důležitými činiteli;
b) být podle potřeby nápomocen při přípravě opatření EU přispívajících ke konečnému urovnání konfliktu;
c) pozorně sledovat politický vývoj v Moldavské republice, včetně oblasti Podněstří, prostřednictvím rozvoje a udržování úzkých kontaktů s vládou Moldavské republiky a jinými místními činiteli, a v případě potřeby nabízet poradenství a podporu EU;
d) pomáhat při dalším rozvoji politiky EU ve vztahu k Moldavské republice a celé oblasti, zejména s ohledem na předcházení konfliktům a jejich řešení;
e) prostřednictvím podpůrného týmu vedeného vyšším politickým poradcem zvláštního zástupce EU:
i) zajišťovat politický přehled o vývoji a činnostech týkajících se moldavsko-ukrajinské státní hranice,
ii) analyzovat politický závazek Moldavska a Ukrajiny zlepšovat správu hranic,
iii) podporovat spolupráci mezi moldavskou a ukrajinskou stranou v hraničních otázkách, též s cílem vytvořit předpoklady pro urovnání konfliktu v Podněstří.
2. Za účelem plnění svého mandátu vede zvláštní zástupce EU přehled o všech činnostech EU, zejména o souvisejících aspektech akčního plánu evropské politiky sousedských vztahů.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU z pověření a pod operativním vedením generálního tajemníka, vysokého představitele odpovídá za provádění mandátu.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU se stanoví na 1030000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Hradit lze výdaje vynaložené od 1. března 2006.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytují logistickou podporu v dané oblasti.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány Evropské unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Evropské unie k zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Evropské unie.
3. Všechna pracovní místa stupně A, která nejsou obsazena vysláním, jsou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a jsou rovněž oznámena členským státům a orgánům Evropské unie za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
Zvláštní zástupce EU podává zpravidla osobně zprávy generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli a Politickém a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy budou předávány generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení generálního tajemníka, vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 8
1. Pro zajištění souladu vnějších činností Evropské unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi generálního tajemníka, vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Komise.
Na místě je udržováno také úzké spojení s předsednictvím, Komisí a vedoucími misí, kteří učiní vše, aby byli zvláštnímu zástupci nápomocni při vykonávání jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli působícími na místě.
2. Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soulad mezi prováděním této společné akce a vnějšími činnostmi Společenství podle čl.
3 druhého pododstavce Smlouvy. Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Zvláštní zástupce EU předloží generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi před koncem června roku 2006 zprávu o pokroku a do poloviny listopadu roku 2006 souhrnnou zprávu o výkonu svého mandátu.
Tyto zprávy tvoří základ pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společná akce Rady 2006/121/SZBP
ze dne 20. února 2006
o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz, stanovený ve společné akci Rady 2003/872/SZBP ze dne 8. prosince 2003, kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz [1], pozbude platnosti dne 28. února 2006.
(2) Na základě přezkumu uvedené společné akce by měl být mandát zvláštního zástupce EU změněn a prodloužen o období dvanácti měsíců.
(3) Po odchodu zvláštního zástupce EU Heikkiho Talvitieho doporučil generální tajemník/vysoký představitel jmenovat pana Petera Semnebyho novým zvláštním zástupcem EU pro jižní Kavkaz.
(4) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle společné bezpečnostní a zahraniční politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pan Peter SEMNEBY je jmenován zvláštním zástupcem Evropské unie pro jižní Kavkaz na období od 1. března 2006 do 28. února 2007.
Článek 2
1. Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky EU v oblasti jižního Kavkazu.
Tyto cíle zahrnují:
a) pomoc Arménii, Ázerbájdžánu a Gruzii při provádění politických a hospodářských reforem, zejména v oblasti právního státu, demokratizace, lidských práv, řádné správy věcí veřejných, rozvoje a snižování chudoby;
b) v souladu se stávajícími mechanismy předcházení konfliktům v oblasti a přispívání k mírovému řešení konfliktů, mimo jiné i podporou návratu uprchlíků a vnitřně vysídlených osob;
c) vedení konstruktivních jednání s hlavními zúčastněnými činiteli v záležitostech týkajících se oblasti;
d) podporu další spolupráce mezi státy v oblasti, zejména mezi státy jižního Kavkazu, mimo jiné v otázkách týkajících se hospodářství, energetiky a dopravy;
e) zvyšování účinnosti a viditelnosti působení Evropské unie v této oblasti.
2. Zvláštní zástupce EU podporuje činnost generálního tajemníka/vysokého představitele v dané oblasti.
Článek 3
K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU uděluje mandát:
a) rozvíjet kontakty s vládami, parlamenty, soudními orgány a občanskou společností v této oblasti;
b) podporovat Arménii, Ázerbájdžán a Gruzii ve spolupráci na regionálních otázkách společného zájmu, jako je společné ohrožení bezpečnosti, boj proti terorismu, nedovolenému obchodu a organizovanému zločinu;
c) přispívat k předcházení konfliktům a napomáhat při vytváření podmínek pro pokrok při řešení konfliktů, mimo jiné i prostřednictvím doporučení pro činnost týkající se občanské společnosti a obnovy příslušných území, aniž by byly dotčeny povinnosti Komise v rámci smlouvy o ES;
d) přispívat k řešení konfliktů a napomáhat při realizaci těchto řešení v těsné spolupráci s generálním tajemníkem OSN a jeho zvláštním zástupcem pro Gruzii, se Skupinou přátel Gruzie při úřadu generálního tajemníka OSN, s Organizací pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE) a její Minskou skupinou, jakož i přispívat k mechanismu pro řešení konfliktů v Jižní Osetii;
e) posílit dialog mezi Evropskou unií a hlavními zúčastněnými činiteli v záležitostech týkajících se této oblasti;
f) napomáhat Radě při dalším rozvoji souhrnné politiky vůči jižnímu Kavkazu;
g) prostřednictvím podpůrného týmu:
- poskytovat Evropské unii zprávy a průběžné hodnocení situace na hranicích a usnadnit budování důvěry mezi Gruzií a Ruskou federací, a tím zabezpečit účinnou spolupráci a spojení se všemi příslušnými činiteli,
- pomáhat gruzínské pohraniční stráži a dalším příslušným vládním institucím v Tbilisi při přípravě komplexní reformní strategie,
- spolupracovat s gruzínskými orgány s cílem posílit komunikaci mezi Tbilisi a hranicemi, včetně odborného vedení.
To se provádí na základě úzké spolupráce s regionálním středisky pohraniční stráže mezi Tbilisi a hranicemi (s výjimkou Abcházie a Jižní Osetie).
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU z pověření a pod operativním vedením generálního tajemníka/vysokého představitele odpovídá za provádění mandátu.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU se stanoví na 2960000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Hradit lze výdaje vynaložené od 1. března 2006.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytují logistickou podporu v dané oblasti.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány Evropské unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Evropské unie k zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Evropské unie.
3. Všechna pracovní místa kategorie A, která nejsou obsazena vysláním, jsou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a jsou rovněž oznámena členským státům a orgánům za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
Zvláštní zástupce EU podává zpravidla osobně zprávy generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy, mimo jiné o činnostech podpůrného týmu, budou předávány generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 8
Pro zajištění souladu vnější činnosti Evropské unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi generálního tajemníka/vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Komise.
Na místě je udržováno také úzké spojení s předsednictvím, Komisí a vedoucími misí, kteří učiní vše, aby byli zvláštnímu zástupci nápomocni při vykonávání jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli v oblasti.
Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Zvláštní zástupce EU předloží generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli, Radě a Komisi před koncem června roku 2006 zprávu o pokroku a do poloviny listopadu roku 2006 souhrnnou zprávu výkonu svého mandátu.
Tyto zprávy tvoří základ pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společná akce Rady 2006/122/SZBP
ze dne 20. února 2006
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer, stanovený ve společné akci Rady 2003/869/SZBP ze dne 8. prosince 2003, kterou se mění a prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer [1], pozbude platnosti dne 28. února 2006.
(2) Na základě přezkumu společné akce 2003/869/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce EU prodloužen o období dvanácti měsíců.
(3) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Alda AJELLA jako zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer se prodlužuje do 28. února 2007.
Článek 2
Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů z cílů politiky Evropské unie týkající se mírového a transformačního procesu v oblasti afrických Velkých jezer.
Tyto cíle zahrnují:
a) aktivní a účinné přispívání Evropské unie k ukončení transformace v Konžské demokratické republice (KDR) a k politickému a hospodářskému vývoji v Burundi, Rwandě a Ugandě;
b) věnování zvláštní pozornosti regionálnímu rozměru vývoje v těchto zemích;
c) zajištění neustálé přítomnosti Evropské unie na tomto území a na příslušných mezinárodních fórech, udržování styků s klíčovými činiteli a přispívání k řešení krizí;
d) přispívání k důsledné, udržitelné a odpovědné politice Evropské unie v oblasti afrických Velkých jezer.
Zvláštní zástupce EU podporuje činnost generálního tajemníka, vysokého představitele v dané oblasti.
Článek 3
K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU uděluje mandát
a) navazovat a udržovat úzké styky se všemi stranami mírového a transformačního procesu v oblasti afrických Velkých jezer, dalšími zeměmi oblasti, Spojenými státy americkými, dalšími dotčenými zeměmi, Organizací spojených národů (OSN) a dalšími dotčenými mezinárodními organizacemi, Africkou unií, subregionálními organizacemi a jejich zástupci a dalšími významnými regionálními vůdci za účelem vzájemné spolupráce při posilování mírového procesu a mírových dohod v dané oblasti;
b) sledovat mírový a transformační proces probíhající mezi stranami a případně poskytovat poradenství a zprostředkovatelskou pomoc Evropské unie;
c) přispívat, pokud je o to požádán, k plnění mírových dohod a dohod o příměří dosažených mezi stranami a navazovat s nimi diplomatická jednání v případě porušení podmínek uvedených dohod;
d) vést konstruktivní jednání se signatáři dohod v rámci mírového procesu za účelem podpory dodržování základních norem demokracie a řádné správy věcí veřejných, včetně dodržování lidských práv a právního státu;
e) přispívat k provádění obecných zásad EU týkajících se dětí v ozbrojených konfliktech;
f) přispívat k přípravě konference o míru, bezpečnosti, demokracii a rozvoji v oblasti Velkých jezer, a v tomto smyslu spolupracovat se zvláštním zástupcem generálního tajemníka OSN pro oblast Velkých jezer a zvláštním vyslancem předsedy Africké unie;
g) podávat zprávy o možnostech podpory Evropské unie mírovému a transformačnímu procesu a o nejlepším způsobu provádění iniciativ Evropské unie;
h) sledovat činnost stran konfliktu, která by mohla ohrozit výsledek probíhajícího mírového procesu;
i) přispívat k lepšímu porozumění úlohy Evropské unie jako jedné z organizací ovlivňujících veřejné mínění v oblasti;
j) poskytovat podle potřeby rady a pomoc při provádění reformy bezpečnostního sektoru v KDR, zejména vydávat pokyny v politických otázkách vedoucímu policejní mise EU (EUPOL "Kinshasa") a vedoucímu mise EU zaměřené na rady a pomoc konžským orgánům při reformě bezpečnostního sektoru (EUSEC RD Congo), aby mohli plnit své úkoly na místní úrovni.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU z pověření a pod operativním vedením generálního tajemníka, vysokého představitele odpovídá za výkon mandátu.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU se stanoví na 820000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Hradit lze výdaje vynaložené od 1. března 2006.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytují logistickou podporu v dané oblasti.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány Evropské unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Evropské unie ke zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Evropské unie.
3. Všechna pracovní místa typu A, která nejsou obsazena vysláním, jsou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a jsou rovněž oznámena členským státům a orgánům za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
Zvláštní zástupce EU zpravidla podává osobně zprávy generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy budou předávány generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení generálního tajemníka, vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 8
Pro zajištění souladu vnější činnosti Evropské unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi generálního tajemníka, vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Komise.
Na místě je udržováno také úzké spojení s předsednictvím, Komisí a vedoucími misí, kteří učiní vše, aby byli zvláštnímu zástupci nápomocni při vykonávání jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli v oblasti.
Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Zvláštní zástupce EU předloží generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi před koncem června roku 2006 zprávu o pokroku a do poloviny listopadu roku 2006 souhrnnou zprávu o výkonu svého mandátu.
Tyto zprávy tvoří základ pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společná akce Rady 2006/123/SZBP
ze dne 20. února 2006
o prodloužení a změně mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 17. října 2005 Rada přijala společnou akci 2005/724/SZBP [1] o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii.
(2) Dne 24. listopadu 2005 Rada přijala společnou akci 2005/826/SZBP [2] o zřízení policejního poradního týmu EU (EUPAT) v Bývalé jugoslávské republice Makedonii, jíž se stanoví specifická úloha zvláštního zástupce EU v linii velení.
(3) Na základě přezkumu společné akce 2005/724/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce EU změněn a prodloužen o období dvanácti měsíců,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Erwana FOUÉRÉHO jako zvláštního zástupce EU v Bývalé jugoslávské republice Makedonii, stanovený ve společné akci 2005/724/SZBP, se prodlužuje do 28. února 2007.
Článek 2
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU v období od 1. března 2006 do 28. února 2007 činí 675000 EUR.
2. Hradit lze výdaje vynaložené od 1. března 2006.
Článek 3
Společná akce 2005/724/SZBP se mění takto:
1. Ustanovení čl. 3 písm. e) a f) se nahrazují tímto:
"e) poskytovat vedoucímu policejního poradního týmu EU (EUPAT) místní politické vedení, zajišťovat koordinaci mezi EUPATem a dalšími činiteli EU a převzít odpovědnost za vztahy mezi EUPATem a orgány a sdělovacími prostředky hostitelské strany;
f) společně s vedoucím EUPATu a v koordinaci s předsednictvím vést pravidelný dialog s orgány Bývalé jugoslávské republiky Makedonie o pokroku činností EUPATu."
2. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Zvláštní zástupce EU předloží generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi před koncem června roku 2006 zprávu o pokroku a do poloviny listopadu roku 2006 souhrnnou zprávu o výkonu svého mandátu.
Tyto zprávy tvoří základ pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společná akce Rady 2006/124/SZBP
ze dne 20. února 2006
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Afghánistán
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Afghánistán, stanovený ve společné akci Rady 2003/871/SZBP [1], pozbude platnosti dne 28. února 2006.
(2) Na základě přezkumu společné akce 2003/871/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce EU změněn a prodloužen o období dvanácti měsíců.
(3) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Francesca VENDRELLA jako zvláštního zástupce EU v Afghánistánu se prodlužuje do 28. února 2007.
Článek 2
Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Evropské unie v Afghánistánu.
Zvláštní zástupce EU zejména:
1. přispívá k provádění společného prohlášení EU a Afghánistánu a dohody s Afghánistánem ("Afghanistan Compact"), jakož i příslušných rezolucí Rady bezpečnosti OSN a dalších příslušných rezolucí OSN;
2. podporuje kladné příspěvky regionálních subjektů v Afghánistánu a sousedních zemí k mírovému procesu v Afghánistánu, a přispívá tak k upevnění afghánského státu;
3. podporuje klíčovou úlohu OSN, zejména zvláštního zástupce generálního tajemníka, a
4. podporuje činnost generálního tajemníka, vysokého představitele v dotyčném regionu.
Článek 3
K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU ukládají v rámci jeho mandátu tyto úkoly:
a) vyjadřovat stanoviska EU k politickému vývoji a opírat se přitom o klíčové zásady dohodnuté mezi Afghánistánem a mezinárodním společenstvím, zejména o společné prohlášení EU a Afghánistánu a dohodu s Afghánistánem ("Afghanistan Compact");
b) navazovat a udržovat úzké vztahy s afghánskými zastupitelskými orgány, zejména s vládou a parlamentem, a poskytovat jim podporu.
Měly by se rovněž udržovat styky s dalšími postavami afghánské politiky a s jinými příslušnými subjekty uvnitř země i mimo ni;
c) udržovat úzké styky s příslušnými mezinárodními a regionálními organizacemi, zejména s místními zástupci OSN;
d) být neustále v úzkém styku se sousedními a dalšími zúčastněnými zeměmi v této oblasti v zájmu zohlednění jejich stanovisek k situaci v Afghánistánu a rozvoje spolupráce mezi těmito zeměmi a Afghánistánem v politice EU;
e) informovat o pokroku dosaženém při plnění cílů společného prohlášení EU a Afghánistánu a dohody s Afghánistánem ("Afghanistan Compact"), zejména v těchto oblastech:
- řádná správa věcí veřejných a zřízení orgánů právního státu,
- reformy bezpečnostního sektoru, včetně zřízení soudních orgánů, národního vojska a policejních sil,
- dodržování lidských práv všech afghánských občanů, bez ohledu na pohlaví, národnostní příslušnost nebo náboženství,
- dodržování demokratických zásad, právního státu, práv příslušníků menšin, práv žen a dětí a zásad mezinárodního práva,
- podpora zapojení žen do veřejné správy a občanské společnosti,
- dodržování mezinárodních závazků Afghánistánu, včetně spolupráce při mezinárodním úsilí v boji proti terorismu, nedovolenému obchodu s drogami a obchodu s lidmi,
- usnadňování humanitární pomoci a klidného návratu uprchlíků a vnitřně vysídlených osob;
f) ve spolupráci se zástupci členských států a Komise napomáhat při zajišťování toho, aby činnost EU zaměřená na rozvoj Afghánistánu odrážela její politický přístup;
g) společně s Komisí se aktivně podílet na mechanismu sledování zavedeném v rámci dohody s Afghánistánem ("Afghanistan Compact");
h) poskytovat rady o účasti a postojích EU na mezinárodních konferencích o Afghánistánu.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU z pověření a pod operativním vedením generálního tajemníka, vysokého představitele odpovídá za výkon mandátu.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU se stanoví na 1330000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Hradit lze výdaje vynaložené od 1. března 2006.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytnou logistickou podporu v dané oblasti.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány EU mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem EU k zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán EU.
3. Všechna pracovní místa stupně A, která nejsou obsazena vysláním, jsou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a jsou rovněž oznámena členským státům a orgánům EU za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
Zvláštní zástupce EU podává zpravidla osobně zprávy generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy budou předávány generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení generálního tajemníka, vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 8
Pro zajištění souladu vnější činnosti EU jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi generálního tajemníka, vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Komise.
Na místě je udržováno také úzké spojení s předsednictvím, Komisí a vedoucími misí, kteří učiní vše, aby byli zvláštnímu zástupci nápomocni při vykonávání jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli působícími na místě.
Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami EU v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Zvláštní zástupce EU předloží generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi před koncem června roku 2006 zprávu o pokroku a do poloviny listopadu roku 2006 souhrnnou zprávu o výkonu svého mandátu.
Tyto zprávy tvoří základ pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společná akce Rady 2006/184/SZBP
ze dne 27. února 2006
na podporu Úmluvy o biologických a toxinových zbraních (BTWC) v rámci strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, v jejíž kapitole III je obsažen seznam opatření pro boj proti tomuto šíření.
(2) Evropská unie aktivně provádí strategii EU, zavádí opatření uvedená v kapitole III této strategie, zejména opatření související s posílením Úmluvy o biologických a toxinových zbraních (BTWC), a to včetně opatření na podporu vnitrostátního provádění této úmluvy, a pokračuje v úvahách o mechanismu ověřování.
(3) Důležitým prvkem pro zvyšování průhlednosti provádění BTWC je předložení opatření vedoucích k vytvoření důvěry, a proto byl schválen akční plán EU, jehož účelem je zvýšit počet takových opatření předkládaných členskými státy a vést všechny členské státy k tomu, aby generálnímu tajemníkovi OSN předkládaly seznamy vhodných odborníků a laboratoří, a jehož výsledky by mohly sloužit k vymezení obsahu dalších společných akcí v této oblasti.
(4) Hodnotící konference o BTWC konaná v roce 2006 bude vhodnou příležitostí pro dosažení dohody ohledně konkrétních, praktických a realistických opatření k posílení BTWC a jejího dodržování.
V tomto ohledu je Evropská unie nadále odhodlána vypracovávat opatření za účelem ověřování dodržování BTWC.
Jelikož však žádná jednání o takovémto mechanismu ověřování neprobíhají, je třeba ještě vykonat mnoho užitečné práce v rámci pracovního programu mezi zasedáními BTWC.
(5) Dohledem nad řádným prováděním finančního příspěvku EU je pověřena Komise,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Za účelem okamžitého a praktického uplatňování některých součástí strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení Evropská unie podporuje BTWC, a to s těmito cíli:
- podpora všeobecné platnosti BTWC,
- podpora provádění BTWC státy, které jsou stranami úmluvy.
2. Projekty, které odpovídají opatřením strategie EU, jsou projekty, jejichž cílem je:
- podpora všeobecné platnosti BTWC prostřednictvím provádění různých činností, včetně regionálních a subregionálních pracovních schůzek a seminářů, s cílem zvýšit počet členů BTWC,
- pomoc státům, které jsou stranami úmluvy, při vnitrostátním provádění BTWC, a to s cílem zajistit, aby státy, které jsou stranami úmluvy, přejaly mezinárodní závazky vyplývající z BTWC do svých vnitrostátních právních předpisů a správních opatření.
Podrobný popis výše uvedených projektů je obsažen v příloze.
Článek 2
1. Za provádění této společné akce odpovídá předsednictví v plné spolupráci s Komisí.
Komise dohlíží na řádné provádění finančního příspěvku EU uvedeného v článku 3.
2. Za účelem provádění cílů uvedených v čl. 1 odst. 1 je předsednictví nápomocen generální tajemník/vysoký představitel pro SZBP, který odpovídá za politickou koordinaci provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2.
3. Technickým prováděním projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 je pověřen Postgraduální institut mezinárodních studií v Ženevě, který provádí své úkoly pod vedením předsednictví a pod dohledem generálního tajemníka/vysokého představitele.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro dva projekty uvedené v čl. 1 odst. 2 činí 867000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly Společenství použitelnými pro souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává majetkem Společenství.
3. Pro účely provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 uzavře Komise finanční ujednání s Postgraduálním institutem mezinárodních studií
Společná akce Rady 2006/202/SZBP
ze dne 27. února 2006,
kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. září 2005 přijala Rada společnou akci 2005/643/SZBP [1], kterou se od 15. září 2005 zřizuje pozorovatelská mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) s cílem napomoci Indonésii při provádění konečné dohody o Acehu, jak je uvedena v memorandu o porozumění mezi indonéskou vládou a Hnutím za svobodný Aceh (GAM), podepsaném dne 15. srpna 2005.
(2) Článek 15 společné akce 2005/643/SZBP stanoví, že Rada nejpozději do 15. března 2006 vyhodnotí, zda by AMM měla být prodloužena.
(3) Dne 13. února 2006 vyzvala indonéská vláda EU, aby prodloužila mandát AMM o další tři měsíce.
GAM tomuto prodloužení mise rovněž vyjádřilo podporu.
(4) Dne 27. února 2006 Rada znovu zdůraznila, že podporuje mírový proces v Acehu, a potvrdila svou ochotu prodloužit mandát AMM o další tři měsíce.
(5) Společná akce 2005/643/SBZP by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2005/643/SZBP se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. AMM zejména:
a) monitoruje opětovnou integraci aktivních členů GAM;
b) monitoruje situaci v oblasti lidských práv a je v této oblasti nápomocna s ohledem na úkoly uvedené v písmeni a);
c) monitoruje proces legislativních změn;
d) rozhoduje o sporných případech amnestie;
e) vyšetřuje stížnosti a údajná porušení memoranda o porozumění a rozhoduje o nich;
f) navazuje a udržuje styky a dobrou spolupráci se stranami.".
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Struktura AMM
Struktura AMM včetně velitelství a oblastních úřadů je upřesněna v OPLANu.".
3. V článku 16 druhém pododstavci se datum nahrazuje tímto: " 15. června 2006.".
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2006/204/SZBP
ze dne 10. března 2006,
kterým se obnovují opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 30. března 2004 přijala Rada společný postoj 2004/293/SZBP na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [1].
Tato opatření byla obnovena společným postojem 2005/227/SZBP [2] a jejich použitelnost končí dnem 16. března 2006.
(2) Rada považuje za nezbytné prodloužit opatření uložená společným postojem 2004/293/SZBP na dalších dvanáct měsíců,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Společný postoj 2004/293/SZBP se prodlužuje do 16. března 2007.
Článek 2
Tento společný postoj vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/231/SZBP
ze dne 20. března 2006,
kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a zrušuje společný postoj 2005/936/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 15 a 34 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. prosince 2001 přijala Rada společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [1].
(2) Dne 21. prosince 2005 přijala Rada společný postoj 2005/936/SZBP, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP [2].
(3) Společný postoj 2001/931/SZBP stanoví pravidelné přezkoumávání.
(4) Bylo rozhodnuto aktualizovat přílohu společného postoje 2001/931/SZBP a zrušit společný postoj 2005/936/SZBP.
(5) V souladu s kritérii stanovenými v čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP byl vypracován seznam,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje společný postoj 2001/931/SZBP, je obsažen v příloze.
Článek 2
Zrušuje se společný postoj 2005/936/SZBP.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/242/SZBP
ze dne 20. března 2006
ke konferenci o revizi Úmluvy o biologických a toxinových zbraních v roce 2006
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie považuje Úmluvu o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) zbraní a toxinových zbraní a o jejich zničení (dále jen "úmluva") za klíčový prvek mezinárodního nešíření zbraní a rámce odzbrojení a za základní kámen úsilí k zamezení tomu, aby se biologické látky a toxiny vůbec vyvíjely a využívaly jako zbraně.
Evropská unie navíc zůstává odhodlána vyvinout opatření za účelem kontroly dodržování úmluvy v dlouhodobém výhledu.
(2) Dne 17. května 1999 přijala Rada společný postoj 1999/346/SZBP [1] o pokroku v přípravě závazného protokolu, který posílí dodržování úmluvy, a dne 25. června 1996 přijala společný postoj 96/408/SZBP [2] k přípravám na čtvrtou konferenci o revizi úmluvy.
(3) Dne 17. listopadu 2003 přijala Rada společný postoj 2003/805/SZBP o dosažení univerzality a posílení mnohostranných dohod v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů [3].
Podle uvedeného společného postoje je úmluva jednou z těchto mnohostranných dohod.
(4) Dne 12. prosince 2003 přijala Evropská rada strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, jejímž cílem je mimo jiné zpřísnit úmluvu, pokračovat v úvahách o kontrole dodržování úmluvy, podporovat vnitrostátního provádění úmluvy, včetně prostřednictvím trestněprávních předpisů, a posilovat dodržování úmluvy.
(5) Dne 28. dubna 2004 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů jednomyslně rezoluci 1540 (2004), která označuje šíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů za hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost.
Provádění ustanovení této rezoluce přispívá k provádění úmluvy.
(6) Dne 1. června 2004 přijala Rada prohlášení na podporu bezpečnostní iniciativy proti šíření zbraní hromadného ničení.
(7) Dne 14. listopadu 2002 se státy, které jsou stranami úmluvy, vzájemnou dohodou rozhodly pořádat třikrát do roka týdenní jednání, počínaje rokem 2003, a to až do šesté revizní konference, která by se měla konat do konce roku 2006.
Každé jednání států, které jsou stranami úmluvy, má být připraveno dvoutýdenním jednáním odborníků a šestá konference o revizi úmluvy má vzít v úvahu výsledky těchto jednání a rozhodnout o dalších krocích.
Státy, které jsou stranami úmluvy, rozhodly, že se šestá revizní konference bude konat v Ženevě roku 2006 a bude jí předcházet přípravný výbor.
(8) Dne 13. prosince 1982 přijalo Valné shromáždění Organizace spojených národů rezoluci (A/RES/37/98) o chemických a bakteriologických (biologických) zbraních, v níž se generální tajemník Organizace spojených národů vyzývá, aby posoudil informace, které mu budou případně předloženy o činnostech, jež mohou představovat porušení ženevského protokolu z roku 1925.
Dne 26. srpna 1988 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 620, která mimo jiné vybízí generálního tajemníka, aby ihned zahájil šetření v reakci na tvrzení týkající se možného užití chemických a bakteriologických (biologických) nebo toxinových zbraní, které může představovat porušení ženevského protokolu z roku 1925.
(9) Dne 27. února 2006 schválila Evropská unie společnou akci týkající se úmluvy s cílem celosvětově prosazovat úmluvu a podporovat její provádění státy, které jsou jejími stranami, tak, aby tyto státy promítly své mezinárodní závazky z ní vyplývající do svých vnitrostátních právních předpisů a správních opatření.
(10) Souběžně se společnou akcí schválila Evropská unie akční plán týkající se úmluvy, ve kterém se členské státy zavázaly předložit Organizaci spojených národů v dubnu 2006 odezvy na opatření vedoucí k vytvoření důvěry a generálnímu tajemníku Organizace spojených národů seznamy příslušných odborníků a laboratoří za účelem usnadnění veškerého vyšetřování údajného použití chemických a biologických zbraní.
(11) S ohledem na nadcházející konferenci o revizi úmluvy, která se bude konat v období od 20. listopadu do 8. prosince 2006, a zasedání jejího přípravného výboru ve dnech 26. až 28. dubna 2006 je zapotřebí aktualizovat postoj Evropské unie,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Cílem Evropské unie je dále posílit Úmluvu o zákazu vývoje, výroby a hromadění zásob bakteriologických (biologických) a toxinových zbraní a o jejich zničení.
Evropská unie dále pracuje na vytvoření účinného mechanismu k posílení a kontrole dodržování úmluvy.
Evropská unie bude proto podporovat úspěšný výsledek jednání šesté revizní konference v roce 2006.
Článek 2
Za účelem dosažení cíle stanoveného v článku 1 Evropská unie:
a) přispěje na šesté revizní konferenci k úplnému posouzení působení úmluvy, včetně plnění závazků států, které jsou jejími stranami;
b) podpoří další pracovní program mezi zasedáními v období mezi šestou a sedmou revizní konferencí a určí konkrétní oblasti a způsoby dalšího postupu v rámci tohoto pracovního programu;
c) podpoří sedmou konferenci o revizi úmluvy, která se bude konat nejpozději v roce 2011;
d) pomůže dosáhnout shody vedoucí k úspěšnému výsledku šesté revizní konference na základě rámce zavedeného na těchto předchozích konferencích a bude prosazovat mimo jiné tyto zásadní otázky:
i) celosvětové přistoupení k úmluvě všech států, i prostřednictvím vyzvání států, které nejsou stranami úmluvy, aby k ní neprodleně přistoupily a právně se zavázaly k odzbrojení a nešíření biologických a toxinových zbraní, a vyzváním těchto států, aby se v době, než k úmluvě přistoupí, účastnily jako pozorovatelé jednání států, které jsou jejími stranami, a aby na dobrovolném základě prováděly její ustanovení. Usilovat o to, aby zákaz biologických a toxinových zbraní byl uznán univerzálně závazným pravidlem mezinárodního práva, i prostřednictvím zavedení celosvětové platnosti úmluvy,
ii) plné dodržování povinností v rámci úmluvy a jejich účinné provádění všemi státy, které jsou jejími stranami,
iii) v souvislosti s plným dodržováním všech ustanovení úmluvy všemi státy, které jsou jejími stranami, případné posílení vnitrostátních prováděcích opatření, včetně trestněprávních předpisů, a kontrolu patogenních mikroorganismů a toxinů v rámci úmluvy.
Práce na vytvoření účinného mechanismu k posílení a kontrole dodržování úmluvy,
iv) úsilí o posílení transparentnosti prostřednictvím zvýšené výměny informací mezi státy, které jsou stranami úmluvy, zejména prostřednictvím každoroční výměny informací mezi státy, které jsou stranami úmluvy (tzv. opatření vedoucí k vytvoření důvěry), určením opatření pro hodnocení a pro posílení mechanismu vedoucího k vytvoření důvěry, pokud jde o zapojení zemí a jeho prospěšnost, a posouzením otázky, zda je třeba rozšířit oblast působnosti těchto opatření,
v) dodržování závazků v rámci rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1540 (2004), zejména vyloučení rizika získání nebo použití biologických nebo toxinových zbraní k teroristickým účelům, včetně možného přístupu teroristů k materiálu, vybavení a znalostem, které mohou být použity pro vývoj a výrobu biologických a toxinových zbraní,
vi) programy globálního partnerství skupiny G8 zaměřené na podporu odzbrojení, kontrolu a bezpečnost citlivých materiálů, zařízení a odbornou pomoc,
vii) zvažování a rozhodování o další činnosti týkající se dokončení práce ke dni stanovenému v rámci programu mezi zasedáními v období let 2003 až 2005 a úsilí o diskusi a podporu společného porozumění a účinných opatření v těchto oblastech: přijetí nezbytných vnitrostátních opatření k provádění zákazů uvedených v úmluvě, včetně trestněprávních předpisů; vnitrostátní mechanismy k zavedení a udržení bezpečnosti a dohledu nad patogenními mikroorganismy a toxiny; podpora mezinárodní kapacity k reakci na šetření a zmírnění účinků případů údajného použití biologických a toxinových zbraní nebo podezřelých výskytů nemocí; posílení a rozšíření úsilí vnitrostátních a mezinárodních subjektů a stávajících mechanismů určených ke kontrole, odhalení, diagnóze a potírání infekčních chorob postihujících lidi, zvířata a rostliny; obsah, vyhlášení a přijetí kodexů chování pro vědce; je třeba vzít na vědomí, že všechny státy, které jsou stranami úmluvy, budou muset vyvinout další úsilí ve výše uvedených oblastech za účelem posílení provádění úmluvy.
Článek 3
Opatření přijatá Evropskou unií pro účely článku 2 zahrnují:
a) dohodu mezi členskými státy o konkrétních, praktických a uskutečnitelných návrzích na účinnou podporu provádění úmluvy, které mají být jménem Evropské unie předloženy na šesté revizní konferenci k hodnocení státům, jež jsou stranami úmluvy;
b) případné úkony předsednictví, v souladu s článkem 18 Smlouvy o Evropské unii, s cílem:
i) podpořit všeobecné dodržování úmluvy,
ii) podpořit vnitrostátní provádění úmluvy státy, které jsou jejími stranami,
iii) naléhavě vyzvat státy, které jsou stranami úmluvy, aby podporovaly účinné a úplné posouzení úmluvy a účastnily se ho, a znovu tak potvrdily svůj závazek vyplývající z této základní mezinárodní normy proti biologickým zbraním,
iv) podporovat výše uvedené návrhy usilující o další posílení úmluvy předložené Evropskou unii ke zvážení státům, které jsou stranami úmluvy;
c) prohlášení Evropské unie vydaná předsednictvím během příprav a v průběhu revizní konference.
Článek 4
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2006/243/SZBP
ze dne 20. března 2006
o podpoře činností Přípravné komise pro Organizaci smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek (CTBTO) v oblasti odborné přípravy a budování kapacity pro ověřování a v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která obsahuje v kapitole III seznam opatření k boji proti tomuto šíření, jež mají být přijata v Evropské unii i ve třetích zemích.
(2) Evropská unie tuto strategii aktivně uplatňuje a zavádí opatření uvedená v kapitole III, zejména prostřednictvím uvolňování finančních zdrojů na podporu konkrétních projektů řízených mnohostrannými institucemi.
(3) Signatářské státy Smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek (CTBT), kterou přijalo Valné shromáždění Organizace spojených národů dne 10. září 1996, se rozhodly zřídit přípravnou komisi s vlastní právní subjektivitou, jejímž úkolem bude účinně provádět CTBT až do zřízení Organizace smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek (CTBTO).
(4) Dne 17. listopadu 2003 přijala Rada společný postoj 2003/805/SZBP o dosažení univerzality a posílení mnohostranných dohod v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů [1].
(5) Brzký vstup v platnost a dosažení univerzality CTBT a posílení systému dohledu a ověřování Přípravné komise pro CTBTO jsou významnými cíli strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení.
(6) Přípravná komise pro CTBTO sleduje cíle shodné s těmi, které jsou uvedeny v 4. a 5. bodě odůvodnění, a již se zabývá určováním způsobů, kterými by mohl být nejlépe posílen její ověřovací systém prostřednictvím včasného poskytování poradenství a odborné přípravy pracovníkům signatářských států, kteří se podílejí na uplatňování ověřovacího režimu.
Proto je vhodné svěřit Přípravné komisi pro CTBTO technické provádění této společné akce,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Pro účely okamžitého a praktického provedení některých součástí strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení podporuje Evropská unie činnosti Přípravné komise pro CTBTO v oblasti odborné přípravy a budování kapacity pro ověřování s těmito cíli:
- posílit operativní výkonnost ověřovacího systému Přípravné komise pro CTBTO,
- zlepšit kapacitu signatářských států CTBT tak, aby byly splněny jejich povinnosti ověřování uložené CTBT a tyto státy mohly plně využít výhod, které vyplývají z účasti v režimu CTBT a z možného využití získaných výsledků ve vědecké a civilní oblasti.
2. Projekt Přípravné komise pro CTBTO sleduje v souladu s opatřením strategie EU tyto cíle:
- poskytovat odbornou přípravu pro budování kapacity s ohledem na ověřovací systém Přípravné komise pro CTBTO,
- poskytovat elektronický a interaktivní přístup ke vzdělávacím programům a technickým seminářům, jakož i trvalý přístup ke vzdělávacím modulům.
Uvedený projekt bude uskutečněn ve prospěch všech signatářských států CTBT.
Podrobný popis projektu je obsažen v příloze.
Článek 2
1. Předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník Rady/vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, odpovídá za provádění této společné akce v plné spolupráci s Komisí Evropských společenství.
2. Komise dohlíží nad řádným prováděním finančního příspěvku uvedeného v článku 3.
3. Technickým prováděním projektu podle čl. 1 odst. 2 je pověřena Přípravná komise pro CTBTO, která tento úkol vykonává pod vedením předsednictví a pod dohledem generálního tajemníka/vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře generální tajemník/vysoký představitel s Přípravnou komisí pro CTBTO potřebná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění projektu uvedeného v čl. 1 odst. 2 se stanoví na 1133000 EUR.
2. Na správu výdajů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie uvedených v odstavci 1 se vztahují rozpočtové postupy a pravidla Společenství s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Pro účely plnění výdajů uvedených v odstavci 1 uzavře Komise zvláštní finanční dohodu s Přípravnou komisí pro CTBTO v souladu s předpisy a pravidly CTBTO.
Uvedená dohoda stanoví, že Přípravná komise pro CTBTO zajistí viditelnost příspěvku EU úměrně k jeho výši.
Článek 4
Předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, podává Radě pravidelné zprávy o provádění této společné akce, které vypracovává Přípravná komise pro CTBTO.
Komise je plně zapojena a poskytuje informace o finančních aspektech provádění projektu uvedeného v čl. 1 odst.
Článek 5
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí patnáct měsíců ode dne přijetí.
Článek 6
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2006/244/SZBP
ze dne 20. března 2006
o účasti Evropské unie v Organizaci pro rozvoj energetiky na Korejském poloostrově (KEDO)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě společného postoje 2001/869/SZBP [1] se Evropská unie zapojila do Organizace pro rozvoj energetiky na Korejském poloostrově (KEDO) s cílem pomoci nalézt celkové řešení otázky nešíření jaderných zbraní na Korejském poloostrově.
(2) Strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení, přijatá Evropskou radou dne 12. prosince 2003, přikládá zvláštní důležitost tomu, aby všechny strany dodržovaly ustanovení Smlouvy o nešíření jaderných zbraní.
(3) Prostřednictvím účasti v KEDO přispívá Evropská unie ke svému cíli, tj. nalézt celkové řešení otázky šíření jaderných zbraní na Korejském poloostrově v souladu s cíli šestistranných jednání.
(4) Mezi členy výkonného výboru KEDO panuje shoda o tom, že je třeba co nejdříve ukončit projekt jaderného lehkovodního reaktoru, prováděný v rámci KEDO, a KEDO do konce roku 2006 řádným způsobem zlikvidovat.
(5) Za tímto účelem sjednalo Evropské společenství pro atomovou energii (Euratom) prodloužení svého členství v KEDO, a to konkrétně za účelem podpory cíle ukončení projektu lehkovodního reaktoru a likvidace KEDO.
(6) Stávající podrobná ujednání pro zastoupení Evropské unie ve výkonné radě KEDO by měla zůstat zachována.
V této souvislosti souhlasily Rada a Komise s tím, že pokud by se výkonná rada KEDO měla zabývat jakoukoli záležitostí spadající mimo pravomoci Euratomu, mělo by se těchto záležitostí ujmout a vyjádřit k nim postoj předsednictví Rady.
(7) Společný postoj 2001/869/SZBP, jehož použitelnost skončila dnem 31. prosince 2005, by měl být nahrazen novým společným postojem,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Cílem tohoto společného postoje je umožnit Evropské unii účastnit se procesu co nejrychlejšího ukončení projektu lehkovodního reaktoru a řádné likvidace KEDO před koncem roku 2006.
Článek 2
1. Pokud jde o záležitosti spadající mimo pravomoci Euratomu, postoj v rámci výkonného výboru KEDO určí Rada a vyjádří jej předsednictví.
2. Předsednictví je proto úzce přidruženo k jednání výkonného výboru KEDO a je okamžitě informováno o jakékoli záležitosti týkající se společné zahraniční a bezpečnostní politiky, již je třeba projednat na zasedáních výkonné rady.
3. Komise pravidelně a podle potřeby podává zprávy Radě v rámci pravomocí předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník/vysoký přestavitel.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se ode dne 1. ledna 2006 do zániku KEDO nebo do 31. prosince 2006, podle toho, co nastane dříve.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/276/SZBP
ze dne 10. dubna 2006
o omezujících opatření vůči některým představitelům Běloruska a o zrušení společného postoje 2004/661/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. září 2004 přijala Rada společný postoj 2004/661/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska [1] týkající se těch představitelů Běloruska, kteří nezahájili nezávislé vyšetřování a stíhání údajných trestných činů, ačkoliv je to jejich povinností, a osob, které jsou podle Pourgouridesovy zprávy považovány za hlavní postavy ve zmizení čtyř velmi známých osob v Bělorusku v létech 1999 a 2000 a v následném zakrytí tohoto činu, a to s ohledem na jejich zjevné maření spravedlnosti.
(2) Dne 13. prosince 2004 přijala Rada společný postoj 2004/848/SZBP, kterým se mění společný postoj 2004/661/SZBP [2], s cílem rozšířit rozsah omezujících opatření na osoby, které jsou přímo odpovědné za podvodné volby a referendum konané v Bělorusku dne 17. října 2004, a rovněž na osoby, které jsou odpovědné za závažné porušování lidských práv při represích proti pokojným demonstrantům po volbách a referendu v Bělorusku.
(3) Evropská rada odsoudila dne 23. března 2006 zásah běloruských orgánů, které uvedeného dne zatýkaly pokojné demonstranty vykonávající své zákonné právo na svobodu shromažďování na protest proti způsobu konání prezidentských voleb, které v Bělorusku proběhly dne 19. března 2006.
Evropská rada vyjádřila politování nad tím, že běloruské orgány nesplnily závazky OBSE ohledně demokratických voleb, a domnívá se, že prezidentské volby proběhly se zásadními nedostatky.
(4) Evropská rada následně rozhodla, že by EU měla přijmout omezující opatření vůči osobám odpovědným za porušení mezinárodních volebních norem, včetně prezidenta Lukašenka.
(5) Měla by rovněž být přijata omezující opatření vůči vedoucím představitelům Běloruska a osobám odpovědným za porušení mezinárodních volebních norem a za zásah proti občanské společnosti a demokratické opozici.
(6) Omezující opatření uložená společným postojem 2004/661/SZBP a doplňující omezující opatření by měla být soustředěna v jednom nástroji.
Společný postoj 2004/661/SZBP by proto měl být zrušen.
(7) Pokud jde o omezující opatření uvedená v 1. bodě odůvodnění, EU přezkoumá svůj postoj s ohledem na budoucí vývoj s přihlédnutím k ochotě příslušných běloruských orgánů plně a transparentně prošetřit uvedená zmizení a předat spravedlnosti osoby odpovědné za tyto zločiny.
(8) Omezující opatření proti osobám přímo odpovědným za podvodné volby a referendum konané v Bělorusku dne 17. října 2004 a proti osobám odpovědným za vážné porušování lidských práv při represích proti pokojným demonstrantům po těchto volbách a referendu by se měla přezkoumat s ohledem na reformy volebního řádu, které mají tento volební řád uvést v soulad se závazky v rámci OBSE a s dalšími mezinárodními normami pro demokratické volby podle doporučení OBSE a Úřadu pro demokratické instituce a lidská práva (ODIHR), jakož i s ohledem na konkrétní činy orgánů prokazující respektování lidských práv při pokojných demonstracích.
(9) Omezující opatření vůči osobám odpovědným za porušení mezinárodních volebních norem během voleb konaných dne 19. března 2006 a za zásah proti občanské společnosti v souvislosti s těmito volbami by se měla přezkoumat s ohledem na urychlené propuštění a rehabilitaci všech osob zadržovaných z politických důvodů a s ohledem na reformy volebního řádu, které mají tento řád uvést v soulad se závazky OBSE a s dalšími mezinárodními normami pro demokratické volby podle doporučení OBSE a ODIHR, na průběh příštích voleb, na konkrétní činy orgánů prokazujících respektování demokratických hodnost, právního státu, lidských práv a základních svobod, včetně svobody projevu a sdělovacích prostředků a svobody shromažďování a sdružování k politickým účelům,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily vstupu na svá území nebo průjezdu přes ně osobám, které jsou odpovědné za:
a) to, že nezahájily nezávislé vyšetřování a stíhání údajných trestných činů, ačkoliv je to jejich povinností, a osobám, které jsou podle Pourgouridesovy zprávy považovány za hlavní postavy ve zmizení čtyř velmi známých osob v Bělorusku v letech 1999 a 2000 a v následném zakrytí tohoto činu vzhledem k tomu, že zjevně mařily spravedlnost, které jsou uvedeny na seznamu v příloze I;
b) podvodné volby a referendum konané v Bělorusku dne 17. října 2004 a osoby, které jsou odpovědné za vážné porušování lidských práv při represích proti pokojným demonstrantům po těchto volbách a referendu v Bělorusku, které jsou uvedeny na seznamu v příloze II;
c) za porušení mezinárodních volebních norem při prezidentských volbách konaných v Bělorusku dne 19. března 2006 a za zásah proti občanské společnosti a demokratické opozici, které jsou uvedeny na seznamu v příloze III.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavcem 1 nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména:
i) jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace;
ii) jako hostitelská země mezinárodní konference svolané OSN nebo pod její záštitou;
iii) podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách; nebo
iv) podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatou stolicí (Vatikánským městským státem) a Itálií.
4. Odstavec 3 se vztahuje rovněž na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
5. Rada se řádně uvědomí o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavců 3 nebo 4.
6. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření uložených podle odstavce 1, pokud je cesta odůvodněná na základě naléhavé humanitární potřeby nebo na základě účasti na mezivládních setkáních, včetně setkání podporovaných Evropskou unií, nebo těch, kdy je hostitelem členský stát vykonávající předsednictví úřadu OBSE, je-li politický dialog veden tak, že přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Bělorusku.
7. Členský stát, který si přeje udělit výjimky podle odstavce 6, tuto skutečnost písemně oznámí Radě.
Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce.
Pokud jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
8. Pokud členský stát podle odstavců 3, 4, 6 a 7 povolí osobám uvedeným v příloze vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 2
Na základě politického vývoje v Bělorusku Rada na návrh členského státu nebo Komise upraví seznamy uvedené v přílohách I, II a III.
Článek 3
Pro dosažení nejvyššího účinku uvedených opatření vybízí EU třetí státy, aby přijaly omezující opatření podobná těm, která jsou obsažena v tomto společném postoji.
Článek 4
Tento společný postoj se použije po dobu 12 měsíců.
Bude průběžně přezkoumáván.
Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, bude prodloužen nebo změněn.
Článek 5
Společný postoj 2004/661/SZBP se zrušuje.
Článek 6
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 7
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2006/300/SZBP
ze dne 21. dubna 2006,
kterou se mění společná akce 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa") a prodlužuje její použitelnost
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. prosince 2004 Rada přijala společnou akci 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa") [1].
(2) Dne 7. listopadu 2005 Rada souhlasila s prodloužením EUPOL "Kinshasa" po skončení jejího mandátu o dalších dvanáct měsíců.
(3) Společnou akcí 2005/822/SZBP Rada změnila a prodloužila mandát EUPOL "Kinshasa" pro první fázi na období do 30. dubna 2006.
Tato společná akce zahrnuje druhou fázi tohoto prodloužení do 31. prosince 2006.
(4) Dne 12. srpna 2005 schválila Rada rozhodnutím 2005/680/SZBP [2] Dohodu mezi Evropskou unií a Konžskou demokratickou republikou o postavení a činnosti policejní mise Evropské unie v Konžské demokratické republice (EUPOL "Kinshasa") jménem Unie.
(5) Dne 23. března 2006 se Rada rozhodla, že by měla proběhnout další příprava a plánování dočasného posílení mise EUPOL "Kinshasa" během volebního procesu na podporu konžských pořádkových sborů v Kinshase.
Mandát mise by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2004/847/SZBP se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. EUPOL "Kinshasa" se dočasně posiluje během volebního procesu v Konžské demokratické republice v souladu s článkem 3.
K posílení dojde nejpozději jeden měsíc přede dnem prvního kola voleb v KDR a skončí nejpozději po uplynutí pěti měsíců.";
2. Články 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
"Článek 2
Plánovací fáze
Generální sekretariát Rady připraví všechny technické prostředky nutné k provedení EUPOL "Kinshasa".
Vedoucí mise vypracuje operační plán, který vezme v úvahu komplexní vyhodnocení rizika.
Koncepci operací a operační plán schvaluje Rada.
Příslušné přílohy koncepce operací a operačního plánu, které se týkají dočasného posílení EUPOL "Kinshasa", se použijí do konce období dočasného posílení.
Článek 3
Prohlášení o mandátu mise
Evropská unie uskuteční policejní misi v Kinshase (KDR), jejímž cílem je monitorovat zřizování a počáteční fungování IPJ, odborně ji vést a poskytovat jí rady, aby tak bylo zajištěno, že IPJ vyvíjí činnost v souladu s výcvikem absolvovaným v akademickém středisku a s mezinárodními osvědčenými postupy v této oblasti.
Tyto činnosti budou zaměřeny na linii velení IPJ s cílem posílit řídící schopnost IPJ a monitorovat operativní jednotky při plnění jejich úkolů, odborně je vést a poskytovat jim rady.
EUPOL "Kinshasa" nadále monitoruje a odborně vede IPJ a poskytuje jí rady, pokud jde o její zřizování a vývoj, včetně širšího poradenství linii velení IPJ ohledně provádění misí a dalšího poradenství ohledně ostatních otázek doplňujících efektivní provádění policejní činnosti v KDR, a zdokonaluje spolupráci s misí EUSEC RD CONGO v oblasti reformy bezpečnostního sektoru.
EUPOL "Kinshasa" vytvoří za účelem dočasného posílení EUPOL "Kinshasa" během volebního procesu podpůrný prvek policejní koordinace, který je nedílnou součástí EUPOL "Kinshasa" a který zajišťuje rozšířenou a koordinovanou reakci konžských pořádkových sborů v Kinshase v případě nepokojů během období voleb.
Oblast odpovědnosti se omezuje na Kinshasu.
Podpůrný prvek policejní koordinace jako součást EUPOL "Kinshasa" nemá výkonné pravomoci.
Za účelem dočasného posílení EUPOL "Kinshasa" během volebního procesu se EUPOL "Kinshasa" zmocňuje k použití vyhrazených dvoustranných finančních příspěvků k pořízení dodatečného vybavení pro konžské pořádkové sbory v Kinshase.
Zvláštní finanční ujednání se uzavírají přímo mezi velitelem mise a dvoustrannými přispěvateli.
Článek 4
Struktura mise
Misi tvoří velitelství a policejní pozorovatelé.
Velitelství se skládá z kanceláře vedoucího mise a ze skupiny pro správní podporu.
Všichni pozorovatelé, odborní vedoucí, poradci a vedoucí výcviku jsou spoluumístěni na operativní základně IPJ.
Za účelem dočasného posílení EUPOL "Kinshasa" během volebního procesu je součástí EUPOL "Kinshasa" vyhrazený koordinační prvek, který je pověřen plněním zvláštních úkolů, jimiž je mise během tohoto období pověřena.";
3. V článku 8 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Politickou kontrolu a strategické řízení mise vykonává Politický a bezpečnostní výbor pod vedením Rady.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání odpovídajících rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc měnit koncepci operací, operační plán a linii velení.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení operace, má i nadále Rada, které je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel.";
4. Článek 9 se mění takto:
a) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání odpovídajících rozhodnutí o přijetí navrhovaných příspěvků a o ustavení výboru přispěvatelů.";
b) odstavec 4 se zrušuje.
5. V článku 14 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Její použitelnost končí dnem 31. prosince 2006."
Článek 2
Finanční referenční částka určená na úhradu výdajů mise na období od 1. května 2006 do 31. prosince 2006 se stanoví na nejvýše 3500000 EUR.
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2006/303/SZBP
ze dne 25. dubna 2006,
kterou se mění společná akce 2005/355/SZBP o poradní a pomocné misi Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (KDR) a prodlužuje její použitelnost
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 2. května 2005 Rada přijala společnou akci 2005/355/SZBP o poradní a pomocné misi Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (KDR) [1] (EUSEC RD Kongo) a následně, dne 1. prosince 2005, společnou akci 2005/868/SZBP, kterou se mění společná akce 2005/355/SZBP, pokud jde o zavedení projektu technické pomoci týkajícího se zlepšení série plateb ministerstva obrany v KDR [2].
(2) Mandát mise EUSEC RD Kongo uplyne 2. května 2006.
(3) Politický a bezpečnostní výbor souhlasil s prodloužením mandátu mise EUSEC RD Kongo do konce června 2007 a s přizpůsobením struktury této mise popřechodové etapě v KDR.
(4) Společná akce 2005/355/SZBP by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2005/355/SZBP se mění takto:
1. V článku 3 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) odborníci přidělení zejména na klíčová místa v konžské státní správě:
- kabinet ministra obrany,
- společný generální štáb,
- generální štáb pozemních sil,
- generální štáb námořních sil,
- generální štáb vzdušných sil." ;
2. V čl. 15 odst. 1 se datum použití nahrazuje tímto datem:
" 30. června 2007".
Článek 2
Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s misí od 3. května 2006 do 30. června 2007 činí 4750000 EUR.
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2006/304/SZBP
ze dne 10. dubna 2006
o zřízení plánovacího týmu EU (EUPT Kosovo) v souvislosti s možnou operací EU pro řešení krize v oblasti právního státu a v dalších možných oblastech v Kosovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1244 byl na počátku listopadu roku 2005 zahájen proces k určení budoucího statusu Kosova, přičemž zvláštním vyslancem OSN pro tento proces byl jmenován pan Martti Ahtisaari.
Úspěch tohoto procesu je nezbytný nejen pro poskytnutí jasnější perspektivy obyvatelům Kosova, ale také pro celkovou stabilitu daného regionu.
(2) Organizace spojených národů se bude v Kosovu nadále plně angažovat až do skončení mandátu stanoveného v rezoluci Rady bezpečnosti OSN č.
1244. OSN však uvedla, že za situace po určení statusu již nebude hrát vedoucí úlohu.
Evropská unie má bytostný zájem na kladném výsledku tohoto procesu, jakož i odpovědnost a prostředky přispívat k takovému výsledku.
Je pravděpodobné, že EU společně s dalšími partnery přispěje zásadním způsobem.
EU tedy bude muset plnit v Kosovu důležitou úlohu za složité situace.
Mohla by převzít odpovědnost za významné operace, zejména v oblasti policie a právního státu.
(3) Proces stabilizace a přidružení je pro politiku EU vůči oblasti západního Balkánu strategickým rámcem a jeho je nástroje jsou pro Kosovo otevřené, včetně Evropského partnerství, politického a odborného dialogu v rámci mechanismu sledování procesu stabilizace a přidružení, mimo jiné v souvislosti s normami v oblasti právního státu, a souvisejících programů pomoci Společenství.
(4) V červnu roku 2005 Evropská rada zdůraznila, že Kosovo bude i nadále ve střednědobém časovém horizontu potřebovat civilní a vojenskou přítomnost pro zajištění bezpečnosti a zejména ochrany menšin, pro poskytování pomoci při pokračujícím provádění norem a pro výkon patřičného dohledu nad dodržováním ustanovení obsažených v dohodě o statusu.
V tomto ohledu zdůraznila Evropská rada ochotu EU plně se na této civilní a vojenské přítomnosti podílet v úzké spolupráci s příslušnými partnery a mezinárodními organizacemi.
(5) Dne 7. listopadu 2005 Rada uvítala komplexní posouzení situace v Kosovu, které předložil velvyslanec Kai Eide, a vyjádřila plnou podporu záměru generálního tajemníka OSN zahájit politický proces k určení budoucího statusu Kosova.
(6) S ohledem na možnost posílení přítomnosti EU v Kosovu Rada dne 7. listopadu 2005 rovněž vyzvala generálního tajemníka/vysokého představitele a Komisi, aby nadále pracovali na vymezení možné budoucí úlohy a příspěvku EU, mimo jiné v oblasti policie, právního státu a hospodářství, a aby v brzké době Radě předložili společné návrhy.
(7) Generální tajemník/vysoký představitel a Komise předložili Radě dne 6. prosince 2005 zprávu nazvanou "Budoucí úloha a přínos EU v Kosovu".
Zpráva obsahovala návrh na budoucí angažovanost EU v Kosovu.
Zdůraznila přání normalizovat vztahy EU s Kosovem v co nejvyšší míře s použitím všech nástrojů dostupných v rámci procesu stabilizace a přidružení.
Kromě toho zdůraznila potřebu připravit budoucí misi EBOP, včetně zřízení a rozmístění řádného plánovacího týmu v dostatečném časovém předstihu, aby bylo možné zahájit plánování EU v souvislosti s integrovanou misí EU, mimo jiné v oblasti právního státu a policie.
(8) Dne 12. prosince 2005 Rada zopakovala, že plně podporuje politický proces týkající se určení budoucího statusu Kosova, jakož i pana Marttiho Ahtisaariho.
Rada zároveň znovu potvrdila své odhodlání plně se podílet na vymezení statusu Kosova a svoji připravenost být úzce zapojena do jednání a do provádění budoucího statusu Kosova, a to prostřednictvím zástupce EU pro proces určení budoucího statusu Kosova.
Rada opět zdůraznila rozhodující význam pokračujícího provádění norem v současné době i v budoucnu v zájmu napomáhání pokroku směrem k evropským normám.
Prozatímní samosprávné instituce musejí zejména dosáhnout dalšího pokroku, pokud jde o ochranu menšin, plné dodržování zásad právního státu, transparentní veřejnou správu bez politického vměšování, prostředí příznivé pro navracení a ochranu kulturních a náboženských památek.
(9) Dne 12. prosince 2005 Rada také "uvítala společnou zprávu generálního tajemníka/vysokého představitele a Komise o budoucí úloze a přínosu EU v Kosovu.
Vyzvala generálního tajemníka/vysokého představitele a Komisi, aby pokračovali ve zkoumání těchto otázek v koordinaci s dalšími mezinárodními činiteli, zejména v oblasti policie a právního státu (včetně plánování možné mise EBOP v případě nepředvídaných událostí), hospodářského rozvoje a podpory evropské perspektivy Kosova, a aby zajistili aktivní působení příslušných orgánů Rady při zabezpečení včasné přípravy úlohy EU v Kosovu."
(10) Ve dnech 19. až 27. února 2006 se uskutečnila společná vyšetřovací mise Rady a Komise v Kosovu v souvislosti s možným budoucím zapojením EBOP a Společenství v širším kontextu právního státu.
Vyšetřovací mise ve své zprávě mimo jiné doporučila, aby EU zřídila plánovací tým, jehož úkolem by bylo zajistit, aby rozhodování EU mohlo být založeno na spolehlivých a dobře analyzovaných skutečnostech, to znamená aby bylo v souladu s procesem určení budoucího statusu.
(11) Dne 4. dubna 2006 zvláštní zástupce generálního tajemníka OSN Jessen-Petersen přivítal v dopise generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli účast EU na jednáních o budoucí mezinárodní angažovanosti v Kosovu a vyzval EU, aby umístila plánovací tým EU pro Kosovo (dále jen "EUPT Kosovo") v Prištině.
(12) V průběhu vyšetřovací mise a dalších konzultací s EU prozatímní samosprávné instituce uvedly, že by uvítaly plánovací tým EU, jehož úkolem by bylo pokročit v plánování možné mise EBOP v případě nepředvídaných událostí, která by se týkala oblasti právního státu.
(13) Zřízením EUPT Kosovo nebudou v žádném případě ani žádným způsobem předjímány výsledky procesu určení budoucího statusu nebo jakékoli následné rozhodnutí EU zahájit v Kosovu misi EBOP.
(14) V souladu s hlavními směry přijatými na zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. a 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit úlohu generálního tajemníka/vysokého představitele v souladu s čl. 18 odst. 3 a článkem 26 Smlouvy.
14 odst. 1 Smlouvy je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce.
Stanovení částek, které mají být financovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, dokládá vůli legislativního orgánu a závisí na dostupnosti rozpočtových položek závazků v průběhu daného rozpočtového roku.
(16) V maximálním možném rozsahu by mělo být využito přesunu zařízení, které zbylo po jiných probíhajících nebo ukončených operativních činnostech EU, zejména po misích EUPOL PROXIMA, EUPAT a EUPM, s přihlédnutím k operativním potřebám a zásadám řádného finančního řízení.
(17) EUPT Kosovo bude svůj mandát vykonávat za situace, v níž není plně zabezpečen právní stát a jež by mohla narušit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Cíl
1. Evropská unie zřizuje plánovací tým Evropské unie (EUPT Kosovo) v souvislosti s možnou operaci EU pro řešení krize v Kosovu.
2. Cílem EUPT Kosovo je:
- zahájit plánování, včetně nezbytných postupů pro zadávání zakázek, v zájmu zajištění hladkého přechodu mezi vybranými úkoly mise OSN v Kosovu (UNMIK) a možnou operací EU pro řešení krize, v oblasti právního státu a v jiných oblastech, jež může Rada určit v souvislosti s procesem určení budoucího statusu,
- poskytovat podle potřeby odborné poradenství s cílem dosáhnout toho, aby EU přispívala k dialogu s UNMIK, podporovala jej a rozvíjela, a to v souvislosti s plány na snížení stavů a na předání pravomocí místním institucím.
Článek 2
Úkoly
Při plnění svého cíle se EUPT Kosovo zaměřuje na tyto úkoly:
1. zahájit dialog s mezinárodním společenstvím, kosovskými institucemi a místními dotčenými subjekty o jejich názorech a úvahách týkajících se operativních otázek, jež souvisejí s budoucím uspořádáním;
2. pečlivě sledovat a analyzovat plánování UNMIK v době jejího končícího mandátu a aktivně poskytovat poradenství;
3. zahájit plánování s cílem umožnit hladký přechod pravomocí UNMIK v rámci jejích vybraných úkolů na budoucí operaci EU pro řešení krize, v oblasti právního státu a v jiných oblastech, jež může Rada určit v souvislosti s procesem určení budoucího statusu;
4. zahájit činnost spočívající v určení možných prvků mandátů, cílů, zvláštních úkolů a programů a velikosti personálu pro možnou operaci EU pro řešení krize, včetně návrhu rozpočtu, jež lze použít jako základ pro pozdější rozhodování EU.
V této souvislosti se EUPT Kosovo začne zabývat úvahami o vypracování strategií ukončení činnosti;
5. navrhnout a připravit všechny možné aspekty požadavků na zadávání zakázek pro možnou operaci EU pro řešení krize;
6. zajistit příslušnou logistickou podporu pro možnou operaci EU pro řešení krize, mimo jiné prostřednictvím vytvoření skladovací kapacity umožňující skladovat zařízení a provádět jeho údržbu a servis, včetně zařízení přesunutého z jiných současných nebo bývalých operací EU pro řešení krize, pokud to přispěje k celkové účinnosti a účelnosti možné operace EU pro řešení krize;
7. navrhnout a připravit analýzu hrozeb a rizik pod vedením SITCEN EU a bezpečnostní kanceláře Rady pro jednotlivé prvky možné operace EU pro řešení krize v Kosovu a připravit orientační rozpočet (na základě zkušeností OMIK a UNMIK) týkající se nákladů na bezpečnost;
8. přispět ke komplexnímu a ucelenému přístupu EU s přihlédnutím k pomoci v policejní a soudní oblasti poskytované v rámci procesu stabilizace a přidružení;
9. v souvislosti s plánováním možné operace EU pro řešení krize v Kosovu v případě nepředvídaných událostí si podle potřeby vzájemně poskytovat konkrétní pomoc s operacemi EU pro řešení krize nebo vyšetřovacími/přípravnými misemi na zřízení operací EU pro řešení krize.
S takovou pomocí musí vyjádřit výslovný souhlas vedoucí EUPT Kosovo a její doba trvání je omezená.
Článek 3
Struktura
1. EUPT Kosovo má v zásadě tuto strukturu:
- kancelář vedoucího EUPT Kosovo,
- policejní tým,
- právní tým,
- administrativní tým.
2. EUPT Kosovo zřídí
- kancelář v Prištině,
- koordinační kancelář v Bruselu.
Článek 4
Vedoucí EUPT Kosovo a personál
1. Vedoucí EUPT Kosovo odpovídá za řízení a koordinaci činností EUPT Kosovo.
2. Vedoucí EUPT Kosovo zajišťuje běžné řízení EUPT Kosovo a odpovídá za personál a kázeňské otázky.
Kázeňské otázky týkající se vysílaného personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu nebo orgánu EU.
3. Vedoucí EUPT Kosovo podepíše smlouvu s Komisí.
4. EUPT Kosovo tvoří zejména civilní personál vyslaný členskými státy nebo orgány EU.
Každý členský stát nebo orgán EU nese náklady na jím vyslaný personál, včetně platů, nákladů na zdravotní péči a cestovních výdajů do Kosova a zpět, jakož i jiných příspěvků mimo denní diety.
5. EUPT Kosovo může rovněž přijmout mezinárodní i místní personál jako zaměstnance na smluvním základě, a to podle potřeby.
6. Veškerý personál v EUPT Kosovo zůstává podřízen vysílajícím členským státům nebo orgánům EU a vykonává své povinnosti a jedná výlučně v zájmu podpůrné akce EU.
Personál ctí bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [1] (dále jen "bezpečnostní předpisy Rady").
7. Rozmístění EUPT Kosovo proběhne postupně a začne koncem dubna 2006 rozmístěním základního týmu, přičemž záměrem je mít na místě úplný tým do 1. září 2006.
Článek 5
Linie velení
1. Struktura EUPT Kosovo má jednotnou linii velení.
2. Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje pro EUPT Kosovo politickou kontrolu a strategické řízení.
3. Generální tajemník/vysoký představitel dává pokyny vedoucímu EUPT Kosovo.
4. Vedoucí EUPT Kosovo tento tým vede a zajišťuje jeho běžné řízení.
5. Vedoucí EUPT Kosovo podává zprávy generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli.
Článek 6
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečnostní výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení EUPT Kosovo.
2. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc jmenovat na návrh generálního tajemníka/vysokého představitele vedoucího EUPT Kosovo.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení EUPT Kosovo, si ponechává Rada.
3. Politický a bezpečnostní výbor dostává pravidelně zprávy a může od vedoucího EUPT Kosovo žádat zvláštní zprávy o provádění úkolů uvedených v článku 2 a o koordinaci s dalšími činiteli uvedenými v článku 10.
Politický a bezpečnostní výbor může v případě potřeby pozvat vedoucího EUPT Kosovo na svá zasedání.
4. Politický a bezpečnostní výbor podává pravidelně zprávy Radě.
Článek 7
Účast třetích států
Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost EU a její jednotný institucionální rámec, přistupující státy budou vyzvány, aby přispěly k EUPT Kosovo s tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, příspěvků, pojištění pro případ zvýšeného rizika a cestovních výdajů na cestu do oblasti mise a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady EUPT Kosovo.
Článek 8
Bezpečnost
1. Vedoucí EUPT Kosovo odpovídá za bezpečnost EUPT Kosovo a na základě konzultací s bezpečnostní kanceláří generálního sekretariátu Rady odpovídá za zajištění dodržování minimálních bezpečnostních požadavků, které se na misi vztahují.
2. EUPT Kosovo má odpovědného bezpečnostního pracovníka podřízeného vedoucímu EUPT Kosovo.
Článek 9
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů EUPT Kosovo činí 3005000 EUR.
2. Výdaje financované částkou uvedenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s pravidly a postupy použitelnými pro souhrnný rozpočet EU s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Vedoucí EUPT Kosovo podává Komisi vyčerpávající zprávy o činnostech prováděných v rámci své smlouvy a je v témž rozsahu pod jejím dohledem.
4. Finanční opatření respektují operativní požadavky EUPT Kosovo, včetně slučitelnosti vybavení a interoperability jeho týmů.
5. Výdaje lze financovat ode dne vstupu této společné akce v platnost.
Článek 10
Koordinace s jinými činiteli
1. Úzká koordinace mezi EU a všemi příslušnými činiteli, včetně UN/UNMIK, OBSE a NATO/KFOR, jakož i dalšími významnými činiteli jako jsou Spojené státy americké a Rusko, musí i nadále zajišťovat doplňkovost a součinnost úsilí mezinárodního společenství.
Všechny členské státy EU jsou o tomto koordinačním procesu v plném rozsahu informovány.
2. Při plnění svých povinností se vedoucí EUPT Kosovo účastní koordinačních mechanismů EU zavedených v kosovské Prištině.
Článek 11
Postavení personálu EUPT Kosovo
1. Postavení personálu EUPT Kosovo v Kosovu, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných ke splnění úkolů a řádnému fungování EUPT Kosovo, se v případě potřeby dohodne v souladu s postupem podle článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník/vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může takovou dohodu sjednat jeho jménem.
2. Členský stát nebo orgán EU, který vyslal člena personálu, nese odpovědnost za řešení veškerých stížností souvisejících s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se jej týkají.
Dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán EU je odpovědný za zahájení veškerých řízení proti jím vyslanému členu personálu.
3. Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodních a místních smluvních členů personálu se stanoví ve smlouvách mezi vedoucím EUPT Kosovo a dotyčným členem personálu.
Článek 12
Opatření Společenství
Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soulad mezi prováděním této společné akce a vnějšími činnostmi Společenství podle čl. 3 druhého pododstavce Smlouvy.
Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
Článek 13
Poskytování utajovaných informací
1. Generální tajemník/vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn poskytovat NATO/KFOR utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely dané akce až do úrovně "CONFIDENTIEL UE".
2. Generální tajemník/vysoký představitel je v souladu s operativními potřebami EUPT Kosovo a v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn poskytovat UN/UNMIK a OBSE utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely dané akce až do úrovně "RESTREINT UE".
Za tím účelem se vypracují místní ujednání.
3. Generální tajemník/vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím stranám přidruženým k této společné akci EU neutajované dokumenty o jednáních Rady týkajících se dané akce, na které se vztahuje profesní tajemství podle čl. 6 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/338/ES, Euratom ze dne 22. března 2004, kterým se přijímá jednací řád Rady [2].
Článek 14
Přezkum
Do 31. října 2006 Rada posoudí, zda by EUPT Kosovo měl po 31. prosinci 2006 pokračovat, s přihlédnutím k nutnosti zajistit hladký přechod k možné operaci EU pro řešení krize
Společný postoj Rady 2006/318/SZBP
ze dne 27. dubna 2006,
kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. dubna 2004 přijala Rada společný postoj 2004/423/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru [1].
Tato opatření nahradila opatření stanovená ve společném postoji 2003/297/SZBP [2], jimiž byla nahrazena omezující opatření původně přijatá v roce 1996 [3].
(2) Dne 25. dubna 2005 přijala Rada společný postoj 2005/340/SZBP, kterým se prodlužují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru [4].
Tato opatření přestanou být použitelná dne 29. dubna 2006.
(3) Vzhledem k současné politické situaci v Barmě/Myanmaru, jak o ní svědčí skutečnost, že
- vojenské orgány nezahájily s demokratickým hnutím skutečné rozhovory o procesu vedoucím k národnímu usmíření, dodržování lidských práv a demokracii;
- nebylo umožněno skutečné a otevřené národní shromáždění;
- Daw Aung San Suu Kyi, další členové Národní ligy pro demokracii (NLD) i další političtí vězňové jsou stále zadržováni;
- pokračuje neustálé pronásledování NLD a dalších organizovaných politických hnutí;
- nadále jsou vážně porušována lidská práva včetně skutečnosti, že nebyla přijata žádná opatření k vymýcení používání nucené práce v souladu s doporučeními skupiny Mezinárodní organizace práce na vysoké úrovni v její zprávě z roku 2001 a v souladu s doporučeními a návrhy následných misí Mezinárodní organizace práce a
- v poslední době narůstá omezování činnosti mezinárodních a nevládních organizací,
pokládá Rada za plně odůvodněné zachovat omezující opatření vůči vojenskému režimu v Barmě/Myanmaru, proti těm, kdo nejvíce těží ze špatné vlády tohoto režimu, a těm, kdo aktivně brání procesu národního usmíření, dodržování lidských práv a demokracii.
(4) Současně by měl být zachován rozsah zákazu udělování víz a zmrazení majetku, aby zahrnoval příslušníky vojenského režimu, vojenské a bezpečnostní síly, hospodářské zájmy vojenského režimu a jiné jednotlivce, skupiny, podniky či subjekty spojené s vojenským režimem, kteří stanovují nebo provádějí politiky zabraňující přechodu Barmy/Myanmaru k demokracii nebo kteří z nich mají prospěch, a jejich rodiny a blízké osoby.
(5) Rozsah těchto opatření by měl rovněž nadále zahrnovat zákaz zpřístupnění finančních půjček nebo úvěrů barmským státním podnikům a zákaz nabývání nebo rozšiřování účasti v barmských státních podnicích.
(6) Rada se domnívá, že ačkoliv se některá opatření stanovená tímto společným postojem týkají osob spojených s barmským/myanmarským režimem, jakož i členů jejich rodin, neměla by se tato opatření v zásadě vztahovat na děti mladší osmnácti let.
(7) Zákaz návštěv na vysoké úrovni od úrovně politického ředitele výše by se měl zachovat, aniž jsou dotčeny případy, kdy Evropská unie rozhodne, že návštěva přímo souvisí s národním usmířením, dodržováním lidských práv a demokracií v Barmě/Myanmaru.
(8) V případě podstatného zlepšení celkové politické situace v Barmě/Myanmaru bude poté, co Rada zhodnotí vývoj, zváženo zrušení těchto omezujících opatření a postupné obnovení spolupráce s Barmou/Myanmarem.
(9) K provedení některých opatření je nezbytná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Zakazuje se prodej, dodávky, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu všech typů včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, jakož i vybavení, které může být použito k vnitřní represi, do Barmy/Myanmaru státními příslušníky členských států nebo z území členských států, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, nebo za použití plavidel či letadel členských států.
2. Zakazuje se
a) poskytovat technickou pomoc, zprostředkovatelské nebo jiné služby související s vojenskou činností a s poskytováním, výrobou, údržbou a užíváním zbraní a souvisejícího materiálu všech typů, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, jakož i souvisejícího vybavení, které může být použito k vnitřní represi, přímo či nepřímo jakékoli fyzické nebo právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc související s vojenskou činností, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozních úvěrů pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu, jakož i vybavení, které může být použito k vnitřní represi nebo na poskytování související technické pomoci anebo zprostředkovatelských a jiných služeb přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo orgánu v Barmě/Myanmaru nebo pro použití v této zemi;
c) vědomě a úmyslně se účastnit činností, jejichž cílem nebo následkem je překonání zákazů uvedených v písmenech a) nebo b).
Článek 2
1. Článek 1 se nevztahuje na
a) prodej, dodávky, převod nebo vývoz nesmrtícího vojenského vybavení nebo vybavení, které může být použito k vnitřní represi, určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné účely nebo pro programy OSN, EU a Společenství na budování institucí nebo na materiál určený pro operace EU a OSN pro řešení krizí;
b) prodej, dodávky, převod nebo vývoz zařízení na odminování a materiálu používaného při odminování;
c) poskytování finančních prostředků a finanční pomoci spojené s takovým vybavením nebo s takovými programy a operacemi;
d) poskytování technické pomoci spojené s takovým vybavením nebo s takovými programy a operacemi,
pokud byl tento vývoz předem schválen odpovědným orgánem.
2. Článek 1 se nevztahuje na ochranné oděvy, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážené do Barmy/Myanmaru zaměstnanci OSN, zaměstnanci EU, Společenství nebo jeho členských států, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřebu.
Článek 3
Programy nehumanitární pomoci nebo rozvoje se pozastavují.
Výjimky jsou uděleny pro projekty a programy na podporu
a) lidských práv, demokracie, řádné správy věcí veřejných, předcházení konfliktům a budování občanské společnosti,
b) zdravotnictví a vzdělávání, zmírnění chudoby a zejména zajištění základních potřeb a živobytí pro nejchudší a nejzranitelnější skupiny obyvatelstva,
c) ochrany životního prostředí, zejména programů řešících problém neudržitelné a nadměrné těžby dřeva, která vede k odlesňování.
Tyto projekty a programy by měly být prováděny prostřednictvím agentur OSN, nevládních organizací a v rámci decentralizované spolupráce s místními civilními správními orgány.
V této souvislosti vede Evropská unie i nadále dialog s barmskou vládou o tom, že jejím úkolem je vynaložit větší úsilí pro dosažení rozvojových cílů tisíciletí OSN.
Projekty a programy by měly být pokud možno vymezeny, sledovány, řízeny a vyhodnocovány po poradě s občanskou společností a všemi demokratickými skupinami, včetně Národní ligy pro demokracii.
Článek 4
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily vstupu na své území nebo průjezdu přes své území
a) vyšším představitelům Státní rady pro mír a rozvoj, zástupcům barmských orgánů v odvětví cestovního ruchu, vyšším představitelům armády, vlády nebo bezpečnostních sil, kteří stanovují či provádějí politiky zabraňující přechodu Barmy/Myanmaru k demokracii nebo z nich mají prospěch, a členům jejich rodin, přičemž tyto fyzické osoby jsou uvedeny v příloze I;
b) aktivním příslušníkům barmské armády s hodností brigádní generál a výše a členům jejich rodin, přičemž tyto fyzické osoby jsou uvedeny v příloze I.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy, aby odmítly vstup na své území vlastním státním příslušníkům.
3. Odstavcem 1 nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména
a) jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace,
b) jako hostitelská země mezinárodní konference svolané OSN nebo pod její záštitou,
c) podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách, nebo
d) podle smlouvy o smíru z roku 1929 (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatou stolicí (Vatikánským městským státem) a Itálií.
4. Odstavec 3 se vztahuje rovněž na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
5. Rada je řádně uvědoměna o všech případech, kdy členský stát udělí výjimku podle odstavců 3 nebo 4.
6. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření stanovených v odstavci 1, pokud je cesta odůvodněná na základě naléhavé humanitární potřeby nebo na základě účasti na mezivládních setkáních, včetně setkání podporovaných Evropskou unií nebo těch, kdy je hostitelem členský stát vykonávající předsednictví OBSE, na které je veden politický dialog, který přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Barmě/Myanmaru.
7. Členský stát, který si přeje udělit výjimky podle odstavce 6, tuto skutečnost písemně oznámí Radě.
Výjimka se pokládá za udělenou, pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemnou námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navrhované výjimce.
Pokud jeden nebo více členů Rady vznese námitku, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
8. Pokud členský stát podle odstavců 3, 4, 6 a 7 povolí osobám uvedeným v příloze I vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 5
1. Veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které náleží jednotlivým členům vlády Barmy/Myanmaru a fyzickým nebo právnickým osobam, subjektům nebo orgánům s nimi spojenými, uvedenými v příloze I, nebo které tyto osoby a subjekty vlastní, drží či ovládají, se zmrazují.
2. Ve prospěch fyzických nebo právnických osob, subjektů a orgánů uvedených v příloze I nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Příslušný orgán může za podmínek, které považuje za vhodné, povolit uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud rozhodne, že dotyčné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou
a) nezbytné pro uspokojení základních potřeb osob uvedených v příloze I a na nich závislých členů rodiny, včetně úhrad za potraviny, nájemného nebo hypotéky, plateb za léky a lékařskou péči, daní, pojistného a poplatků za veřejné služby,
b) určeny výlučně k úhradě přiměřených poplatků za odborné výkony a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb,
c) určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů,
d) nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, pokud příslušný orgán uvědomí alespoň dva týdny před udělením povolení všechny ostatní příslušné orgány a Komisi o důvodech, proč se domnívá, že by mělo být zvláštní povolení uděleno.
Příslušný orgán uvědomí příslušné orgány ostatních členských států a Komisi o každém povolení, které udělí podle tohoto článku.
4. Odstavec 2 se nevztahuje na připisování na zmrazené účty
a) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují omezující opatření,
pokud se na veškeré tyto úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje odstavec 1.
5. Zakazuje se
a) poskytovat jakékoli finanční půjčky nebo úvěry barmským státním podnikům uvedeným v příloze II nebo nabývat dluhopisy, depozitní certifikáty, opční listy nebo směnky vydané těmito podniky;
b) získávat nebo zvyšovat účasti v barmských státních podnicích uvedených v příloze II, včetně úplného nabytí těchto podniků a nabývání akcií a jiných kapitálových cenných papírů.
6. Ustanovením odst. 5 písm. a) není dotčeno plnění závazků vyplývajících ze smluv nebo dohod, které byly uzavřeny před 25. říjnem 2004.
7. Zákaz uvedený v odst. 5 písm. b) nebrání zvýšení účastí v barmských státních podnicích uvedených v příloze II, je-li toto zvýšení povinné na základě dohody uzavřené s dotyčným barmským státním podnikem před 25. říjnem 2004.
Článek 6
Dvoustranné vládní návštěvy na vysoké úrovni (ministři a úředníci od úrovně politického ředitele výše) v Barmě/Myanmaru jsou i nadále pozastaveny.
Ve výjimečných případech může Rada rozhodnout o udělení výjimky z tohoto pravidla.
Článek 7
Členské státy nepovolují vysílání vojenských pracovníků do diplomatických zastoupení Barmy/Myanmaru v členských státech.
Všichni vojenští pracovníci vyslaní do diplomatických zastoupení členských států v Barmě/Myanmaru zůstávají odvoláni.
Článek 8
Na návrh členského státu nebo Komise přijme Rada v případě potřeby úpravu seznamu, který je obsažen v příloze I.
Článek 9
Tento společný postoj je průběžně přezkoumáván.
Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, bude jeho použitelnost prodloužena nebo bude odpovídajícím způsobem změněn, zejména pokud jde o barmské státní podniky uvedené v příloze II.
Článek 10
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se po dobu dvanácti měsíců ode dne 30. dubna 2006.
Článek 11
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2006/319/SZBP
ze dne 27. dubna 2006
o vojenské operaci Evropské unie na podporu mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC) během volebního procesu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 25 třetí pododstavec a čl. 28 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. října 2005 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů (OSN) rezoluci 1635 (2005) o situaci v Konžské demokratické republice (KDR), v níž mimo jiné znovu potvrdila svou podporu provedení celkové a úplné dohody o transformaci v KDR, podepsané dne 17. prosince 2002, a zdůraznila význam voleb jako základu pro dlouhodobější obnovení míru a stability, národní smíření a nastolení právního státu v KDR.
Kromě této rezoluce byl prodloužen mandát mise OSN v KDR (MONUC) do 30. září 2006.
(2) Evropská unie se zavázala k podpoře transformačního procesu v KDR a Rada k tomuto účelu přijala mimo jiné společné akce týkající se dvou současných misí: společnou akci 2004/847/SZBP ze dne 9. prosince 2004 o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa") [1] a společnou akci 2005/355/SZBP ze dne 2. května 2005 o poradní a pomocné misi Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (KDR) [2] (dále jen "EUSEC RD Congo").
V roce 2003 provedla Evropská unie v rámci společné akce 2003/423/SZBP [3] v KDR vojenskou operaci, operaci Artemis, v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1484 (2003).
(3) Dne 20. února 2006 přijala Rada společnou akci 2006/122/SZBP [4] o prodloužení mandátu pana Alda Ajella jako zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer.
(4) Dopisem ze dne 27. prosince 2005 vyzval náměstek generálního tajemníka OSN pro mírové operace Evropskou unii, aby uvážila možnost rozmístit v Konžské demokratické republice vojenské síly, které by pomáhaly MONUC v průběhu volebního procesu.
(5) Dne 23. března 2006 Rada schválila dokument uvádějící možnosti pomoci EU při podpoře MONUC.
(6) Předsednictví potvrdilo zásady pro vojenskou podporu EU poskytovanou MONUC v dopise ze dne 28. března 2006.
(7) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1671 (2006) ze dne 25. dubna 2006 zmocnila EU rozmístit síly v KDR na podporu MONUC v průběhu volebního procesu; obsahuje rovněž ustanovení o rozšíření použití Dohody mezi Organizací spojených národů a Konžskou demokratickou republikou o statutu MONUC, která byla podepsána dne 4. května 2000, na síly vedené EU.
(8) Orgány KDR přivítaly možnou vojenskou podporu EU poskytovanou MONUC v průběhu volebního procesu.
(9) Politický a bezpečnostní výbor by měl vykonávat politickou kontrolu nad vojenskou operací EU v KDR na podporu MONUC, poskytovat jí strategické řízení a přijímat vhodná rozhodnutí v souladu s čl. 25 třetím pododstavcem Smlouvy o EU.
(10) V souladu s čl. 28 odst. 3 Smlouvy o EU by měly operativní výdaje vyplývající z této společné akce v souvislosti s vojenstvím nebo obranou hradit členské státy v souladu s rozhodnutím Rady 2004/197/SZBP ze dne 23. února 2004 o vytvoření mechanismu pro správu financování společných nákladů operací Evropské unie v souvislosti s vojenstvím nebo obranou [5] (dále jen "ATHENA").
14 odst. 1 Smlouvy o EU by měly být ve společných akcích vymezeny prostředky, které budou Evropské unii poskytnuty.
Finanční referenční částka na společné náklady vojenské operace EU představuje nejlepší aktuální odhad, aniž jsou dotčeny konečné údaje, které mají být zahrnuty do rozpočtu, jenž má být schválen v souladu s pravidly stanovenými v ATHENA.
(12) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o EU a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a činností Evropské unie, které mají vliv na obranu.
Dánsko se neúčastní provádění této společné akce, a proto se nepodílí na financování operace,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mise
1. Evropská unie vede vojenskou operaci Evropské unie v KDR na podporu MONUC během volebního procesu, nazvanou "EUFOR RD Congo", v souladu s mandátem stanoveným v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1671 (2006).
2. Síly vyčleněné pro tento účel operují v souladu s cíli pro možnou podporu EU poskytovanou MONUC, schválenými Radou dne 23. března 2006.
Článek 2
Jmenování velitele operace EU
Velitelem operace EU je jmenován generálporučík Karlheinz VIERECK.
Článek 3
Určení operačního velitelství EU
Operační velitelství EU se nachází v operačním velitelství spolkové branné moci v Postupimi (Einsatzführungskommando der Bundeswehr (EinsFüKdo Bw)).
Článek 4
Určení velitele sil EU
Velitelem sil EU je jmenován generálmajor Christian DAMAY.
Článek 5
Plánování a zahájení operace
Rozhodnutí o zahájení vojenské operace EU přijme Rada po schválení operačního plánu a pravidel zapojení a s ohledem na volební kalendář KDR.
Článek 6
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečností výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení vojenské operace EU.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání odpovídajících rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy o EU.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc měnit plánovací dokumenty, včetně operačního plánu, linie velení a pravidel zapojení.
Zahrnuje rovněž pravomoc přijímat další rozhodnutí o jmenování velitele operace EU nebo velitele sil EU.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení operace, má i nadále Rada, které je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel.
2. Politický a bezpečnostní výbor podává pravidelně zprávy Radě.
3. Předseda Vojenského výboru Evropské unie pravidelně předkládá Politickému a bezpečnostnímu výboru zprávy o vedení vojenské operace EU.
Politický a bezpečnostní výbor může podle potřeby přizvat velitele operace nebo velitele sil na svá jednání.
Článek 7
Vojenské řízení
1. Vojenský výbor EU sleduje řádný výkon vojenské operace EU vedené pod odpovědností velitele operace EU.
2. Velitel operace EU pravidelně předkládá zprávy Vojenskému výboru EU.
V případě potřeby může přizvat velitele operace EU nebo velitele sil EU na svá jednání.
3. Vojenský výbor EU je hlavním bodem pro styk s velitelem operace EU.
Článek 8
Soudržnost reakce EU
Předsednictví, generální tajemník/vysoký představitel, zvláštní zástupce EU, velitel operace EU, velitel sil EU, vedoucí mise EUPOL "Kinshasa" a vedoucí mise EUSEC RD Congo zajistí úzkou koordinaci svých činností s ohledem na provádění této společné akce.
Článek 9
Vztahy s OSN, KDR a dalšími aktéry
1. Generální tajemník/vysoký představitel, kterému je nápomocen zvláštní zástupce EU, vystupuje v úzké spolupráci s předsednictvím jako hlavní bod pro styk s OSN, orgány KDR a sousedících zemí, jakož i s dalšími příslušnými aktéry.
2. Velitel operace EU v úzké spolupráci s generálním tajemníkem/vysokým představitelem udržuje styk s odborem pro mírové operace (DPKO) Oganizace spojených národů a s MONUC v otázkách týkajících se jeho mise.
3. Velitel sil EU ve spolupráci se zvláštním zástupcem EU a vedoucími mise EUPOL "Kinshasa" a EUSEC RD Congo udržuje v otázkách týkajících se jeho mise úzké kontakty s MONUC a místními orgány a případně dalšími mezinárodními aktéry.
Článek 10
Účast třetích států
1. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost Evropské unie a jednotný institucionální rámec a v souladu s příslušnými pokyny Evropské rady:
- jsou evropské členské státy NATO, které nejsou členy EU, vyzvány, aby se podílely na vojenské operaci EU,
- země kandidující na přistoupení k Evropské unii a jiní možní partneři mohou být vyzváni k účasti na vojenské operaci EU v souladu s dohodnutým postupem.
2. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor, aby na doporučení velitele operace EU a Vojenského výboru EU přijímal odpovídající rozhodnutí o přijetí navrhovaných příspěvků.
3. Podrobnosti týkající se účasti třetích států jsou předmětem dohod, které budou uzavřeny postupem podle článku 24 Smlouvy o EU.
Generální tajemník/vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může tyto dohody sjednat jeho jménem.
Jestliže EU a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích EU pro řešení krizí, použije se uvedená dohoda v souvislosti této operace.
4. Třetí státy, které poskytují vojenské operaci EU významné vojenské příspěvky, mají ve vztahu k běžnému řízení operace stejná práva a povinnosti jako členské státy Evropské unie, které se operace účastní.
5. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor, aby přijal rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů, pokud třetí státy poskytnou významné vojenské příspěvky.
Článek 11
Akce Společenství
Rada a Komise, každá v rámci svých příslušných pravomocí, zajistí soulad mezi prováděním této společné akce a vnějšími činnostmi Společenství podle článku 3 Smlouvy o EU.
Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
Článek 12
Postavení sil pod vedením EU
Postavení sil vedených EU a jejich personálu, včetně jejich výsad, imunit a dalších záruk nezbytných pro splnění jejich mise, bude určeno v souladu s odpovídajícími ustanoveními rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1671 (2006).
Článek 13
Finanční opatření
1. Společné náklady vojenské operace EU spravuje ATHENA.
2. Pro účely této vojenské operace EU:
- nejsou náklady na kasárn a ubytování ozbrojených sil způsobilé k platbě jako společné náklady,
- nejsou výdaje spojené s přepravou ozbrojených sil způsobilé k platbě jako společné náklady.
3. Finanční referenční částka pro společné náklady vojenské operace EU na období čtyř měsíců se stanoví na 16700000 EUR. Procentní sazba referenční částky podle čl. 31 odst. 3 rozhodnutí 2004/197/SZBP se stanoví na 70 %.
Článek 14
Poskytování informací OSN, MONUC a jiným třetím stranám
1. Generální tajemník/vysoký představitel je oprávněn v souladu s bezpečnostními nařízeními Rady poskytovat OSN, MONUC a jiným třetím stranám přidruženým k této společné akci utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely vojenské operace EU až do úrovně klasifikace platné pro jednotlivé třetí strany.
2. Generální tajemník/vysoký představitel je oprávněn poskytovat OSN, MONUC a jiným třetím stranám přidruženým k této společné akci neutajované dokumenty EU vztahující se k jednáním Rady o operaci, na které se vztahuje povinnost služebního tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady [6].
Článek 15
Vstup v platnost a ukončení
1. Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
2. Vojenská operace EU skončí čtyři měsíce po dni prvního kola voleb v KDR.
3. Tato společná akce bude zrušena po odsunu všech sil EU v souladu se schváleným plánem ukončení vojenské operace EU.
Článek 16
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2006/362/SZBP
ze dne 18. května 2006,
kterým se mění společný postoj 2006/276/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. dubna 2006 přijala Rada společný postoj 2006/276/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska a o zrušení společného postoje 2004/661/SZBP [1], kterým uložila cestovní omezení vůči prezidentu Lukašenkovi, členům vedení a některým představitelům Běloruska.
(2) V návaznosti na své závěry ze dne 10. dubna 2006 považuje Rada za vhodné také zmrazit finančních prostředky a hospodářské zdroje výše uvedených osob, které se podílely na porušení mezinárodních volebních norem a na zásahu proti občanské společnosti a demokratické opozici při prezidentských volbách konaných dne 19. března 2006.
(3) Tato finanční omezení by měla být přezkoumávána s ohledem na urychlené propuštění a rehabilitaci všech osob zadržovaných z politických důvodů, s ohledem na reformy volebního řádu, které mají tento řád uvést v soulad se závazky OBSE a s dalšími mezinárodními normami pro demokratické volby podle doporučení OBSE a Úřadu pro demokratické instituce a lidská práva (ODIHR), na průběh příštích voleb, na konkrétní činy orgánů prokazujících respektování demokratických hodnot, právního státu, lidských práv a základních svobod, včetně svobody projevu a sdělovacích prostředků a svobody shromažďování a sdružování k politickým účelům.
(4) Je tedy vhodné provést některé technické změny příloh společného postoje 2006/276/SZBP.
(5) K provedení těchto opatření je třeba akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Ve společném postoji 2006/276/SZBP se vkládají nové články, které znějí:
"Článek 1a
1. Veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje náležející osobám, které jsou odpovědné za porušení mezinárodních volebních norem během prezidentských voleb v Bělorusku dne 19. března 2006 a za zásah proti občanské společnosti a demokratické opozici, jakož i fyzickým či právnickým osobám nebo subjektům s nimi spojeným, uvedeným v příloze IV, nebo tyto prostředky a zdroje jimi vlastněné, držené či ovládané se zmrazují.
2. Takovým osobám uvedeným v příloze IV nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
Článek 1b
1. Příslušné orgány členských států mohou povolit uvolnění určitých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů za podmínek, které považují za vhodné, pokud rozhodnou, že dotyčné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou:
a) nezbytné pro uspokojení základních potřeb osob uvedených v příloze IV a na nich závislých rodinných příslušníků, včetně úhrad za potraviny, plateb nájemného nebo splácení hypoték, plateb za léky a lékařskou péči, plateb daní, pojistného a poplatků za veřejné služby,
b) určené výlučně k úhradě přiměřených honorářů za odborné výkony a náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb,
c) určené výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů,
d) nezbytné pro úhradu mimořádných výdajů, pokud příslušný orgán oznámí alespoň dva týdny před udělením povolení všem ostatním příslušným orgánům a Komisi důvody, proč se domnívá, že by mělo být zvláštní povolení uděleno.
Příslušný orgán uvědomí příslušné orgány ostatních členských států a Komisi o jakémkoli povolení, které bylo uděleno podle tohoto článku.
2. Ustanovení čl. 1a odst. 2 se nevztahuje na připisování na zmrazené účty:
a) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů; nebo
b) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují ustanovení tohoto společného postoje,
pokud se na veškeré takové úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje čl. 1a odst. 1."
Článek 2
Ve společném postoji 2006/276/SZBP se článek 2 nahrazuje tímto:
"Článek 2
Na základě politického vývoje
Společný postoj Rady 2006/380/SZBP
ze dne 29. května 2006,
kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a zrušuje společný postoj 2006/231/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 15 a 34 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. prosince 2001 přijala Rada společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [1].
(2) Dne 20. března 2006 přijala Rada společný postoj 2006/231/SZBP, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP [2].
(3) Společný postoj 2001/931/SZBP stanoví pravidelné přezkoumávání.
(4) Bylo rozhodnuto aktualizovat přílohu společného postoje 2001/931/SZBP a zrušit společný postoj 2006/231/SZBP.
(5) V souladu s kritérii stanovenými v čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP byl vypracován seznam,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje společný postoj 2001/931/SZBP, je obsažen v příloze.
Článek 2
Zrušuje se společný postoj 2006/231/SZBP.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2006/407/SZBP
ze dne 7. června 2006,
kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. února 2006 přijala Rada společnou akci 2006/202/SZBP, kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) [1] o další tři měsíce až do 15. června 2006.
(2) Dne 5. května 2006 vyzvala indonéská vláda EU, aby prodloužila mandát AMM o další tři měsíce až do 15. září 2006.
Hnutí za svobodný Aceh (GAM) tomuto prodloužení mise rovněž vyjádřilo podporu.
(3) Dne 11. května 2006 Politický a bezpečnostní výbor znovu zdůraznil, že podporuje mírový proces
Společná akce Rady 2006/413/SZBP
ze dne 12. června 2006,
kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/190/SZBP o Integrované misi Evropské unie na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. března 2005 přijala Rada společnou akci 2005/190/SZBP o Integrované misi Evropské unie na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX [1].
Použitelnost uvedené společné akce končí dnem 30. června 2006.
(2) Dne 18. července 2005 Rada uvítala zahájení EUJUST LEX a závazek Komise zahájit přípravné a doplňkové práce v této oblasti.
Berouc na vědomí potřeby stanovené Irákem, zejména v oblasti právního státu a lidských práv, vyzvala Rady své příslušné útvary, aby zvážily, jaká další následná opatření by Evropská unie mohla přijmout, aby Iráku pomohla dosáhnout jeho cílů.
(3) Dne 7. listopadu 2005 Rada ocenila práci EUJUST LEX a vzala na vědomí žádost přechodné irácké vlády o prodloužení mise po skončení jejího současného mandátu a rozšíření rozsahu poskytované odborné přípravy.
Rada znovu zdůraznila svou podporu přípravám Komise na provádění doplňkové činnosti v této oblasti.
(4) Evropská rada na zasedání ve dnech 15. a 16. prosince 2005 znovu zdůraznila svůj závazek k podpoře obnovy Iráku, mimo jiné prostřednictvím EUJUST LEX.
(5) Na základě iráckých potřeb a žádostí vyjádřila Rada dne 15. května 2006 svou připravenost prodloužit činnosti EUJUST LEX po skončení jejího současného mandátu.
(6) Dne 12. června 2006, v návaznosti na přezkum mise generálním tajemníkem, vysokým představitelem, souhlasila Rada s prodloužením trvání EUJUST LEX o dalších osmnáct měsíců po skončení jejího současného mandátu, totiž do 31. prosince 2007.
Tato společná akce se týká první fáze tohoto prodloužení do 31. října 2006.
(7) Společná akce 2005/190/SZBP by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2005/190/SZBP se mění takto:
1. V článku 5 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. EUJUST LEX připravuje všechny technické nástroje nezbytné ke svému výkonu.
Vedoucí mise vypracuje změny OPLAN v souladu se změněným CONOPS, které vezmou v úvahu souhrnné posouzení rizika."
2. V článku 11 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. S ohledem na zvláštní bezpečnostní situaci
Společná akce Rady 2006/418/SZBP
ze dne 12. června 2006
o podpoře činností MAAE v oblasti jaderného zabezpečení a kontroly a v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, jejíž kapitola III obsahuje výčet opatření k boji proti tomuto šíření, jež musí být přijata v Evropské unii i ve třetích zemích.
(2) Evropská unie aktivně provádí tuto strategii a uvádí v účinek opatření uvedená v její kapitole III, zejména uvolňováním finančních zdrojů na podporu konkrétních projektů řízených mnohostrannými institucemi, jako je Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE).
(3) Dne 17. listopadu 2003 přijala Rada společný postoj 2003/805/SZBP [1] o dosažení univerzality a posílení mnohostranných dohod v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů.
Uvedený společný postoj mimo jiné vyzývá k podpoře uzavření dohod a dodatkových protokolů o komplexních zárukách MAAE a zavazuje Evropskou unii k činnosti směřující k tomu, aby se dodatkový protokol a dohody o komplexních zárukách staly normou pro ověřovací systém MAAE.
(4) Dne 17. května 2004 přijala Rada společnou akci 2004/495/SZBP [2] o podpoře činností MAAE podle jejího Programu jaderného zabezpečení a v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení.
(5) Dne 18. července 2005 přijala Rada společnou akci 2005/574/SZBP [3] o podpoře činností MAAE v oblasti jaderného zabezpečení a kontroly a v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení.
(6) Co se týče EU, přijala Rada dne 22. prosince 2003 směrnici 2003/122/Euratom [4] o kontrole vysokoaktivních uzavřených zdrojů záření a opuštěných zdrojů; v souladu s prohlášením skupiny G 8 a akčním plánem o zajištění radioaktivních zdrojů zůstává posílení kontroly vysoce radioaktivních zdrojů záření ve všech třetích zemích důležitým cílem, který má být sledován.
(7) V červenci roku 2005 dosáhly signatářské státy a Evropské společenství pro atomovou energii shody o změnách Úmluvy o fyzické ochraně jaderných materiálů, které rozšíří její působnost na jaderné materiály a zařízení používané pro mírové vnitrostátní účely a skladování, jakož i pro dopravu, a které založí povinnost signatářských států učinit porušení předmětem trestních sankcí.
(8) V září roku 2005 byla otevřena k podpisu Mezinárodní úmluva o potlačování činů jaderného terorismu (Úmluva o jaderném terorismu).
Jakmile vstoupí v platnost, budou signatářské státy povinny přijmout právní předpisy, které tyto činy učiní trestnými.
(9) MAAE sleduje stejné cíle, které jsou stanoveny v 3. až 8. bodu odůvodnění.
Činí tak prováděním svého plánu pro jaderné zabezpečení, který je financován z dobrovolných příspěvků do Fondu jaderného zabezpečení MAAE,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Pro účely okamžitého a praktického provedení některých prvků strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení podporuje Evropská unie činnosti MAAE v oblasti jaderného zabezpečení a kontroly, aby dosáhla těchto cílů:
- pracovat k dosažení univerzality mezinárodních aktů o nešíření jaderných zbraní a jaderném zabezpečení, včetně souhrnných dohod o bezpečnostních zárukách a dodatkového protokolu,
- zlepšit ochranu materiálů a zařízení, u nichž hrozí šíření, a související technologie, poskytovat legislativní a regulační pomoc v oblasti jaderného zabezpečení a bezpečnostních záruk,
- zesílit odhalování a potírání nedovoleného obchodování s jadernými a jinými radioaktivními materiály.
2. Opatřením strategie EU odpovídají ty projekty MAAE, které mají za cíl
- posílit vnitrostátní legislativní a regulační infrastruktury pro provádění příslušných mezinárodních aktů v oblasti jaderného zabezpečení a kontroly, včetně dohod o komplexních zárukách a dodatkového protokolu,
- pomáhat státům při zesilování zabezpečení a kontroly jaderných a jiných radioaktivních materiálů,
- posílit schopnost států odhalovat a potírat nedovolené obchodování s jadernými a jinými radioaktivními materiály.
Tyto projekty budou prováděny po úvodním vyhodnocení odborným týmem v zemích, které potřebují v těchto oblastech pomoc.
Podrobný popis uvedených projektů je uveden v příloze.
Článek 2
1. Za provádění společné akce odpovídá předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku.
Komise je do plnění tohoto úkolu plně zapojena.
2. Komise dohlíží na řádné provádění finančního příspěvku uvedeného v článku 3.
3. Technické provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 se svěřuje MAAE, jež své úkoly vykonává pod vedením předsednictví a pod dohledem generálního tajemníka, vysokého představitele. Za tímto účelem uzavře generální tajemník, vysoký představitel s MAAE nezbytná ujednání.
4. Výběr příjemců a opatření provede prováděcí subjekt na základě úvodního vyhodnocení uvedeného v čl. 1 odst. 2. Členské státy a Komise budou konzultovány v příslušné pracovní skupině Rady.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 se stanoví na 6995000 EUR.
2. Na správu výdajů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie uvedených v odstavci 1 se vztahují rozpočtové postupy a pravidla Společenství s tou podmínkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Pro účely provádění výdajů uvedených v odstavci 1 uzavře Komise s MAAE zvláštní finanční dohodu v souladu s předpisy a pravidly MAAE.
Tato dohoda stanoví, že MAAE zajistí viditelnost příspěvku EU, úměrnou jeho výši.
Článek 4
Předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, předloží Radě zprávu o provádění této společné akce na základě pravidelných zpráv připravovaných MAAE.
Komise je do této činnosti plně zapojena a poskytuje informace o finančních stránkách provádění projektů uvedených v čl. 1 odst.
Článek 5
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 12. září 2007.
Článek 6
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2006/419/SZBP
ze dne 12. června 2006
na podporu provedení rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1540 (2004) a v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která obsahuje v kapitole III seznam opatření k boji proti tomuto šíření, jež mají být přijata v Evropské unii i ve třetích zemích.
(2) EU aktivně provádí tuto strategii a uvádí v účinnost opatření uvedená v kapitole III, zejména uvolňováním finančních zdrojů na podporu konkrétních projektů řízených mnohostrannými institucemi, poskytováním technické a odborné pomoci potřebným státům pro široký rozsah opatření pro nešíření zbraní a podporou úlohy Rady bezpečnosti Organizace spojených národů (dále jen "RB OSN").
(3) Dne 28. dubna 2004 přijala RB OSN jednomyslně rezoluci 1540 (2004), která je prvním mezinárodním nástrojem, který se komplexním způsobem zabývá zbraněmi hromadného ničení, jejich nosiči a souvisejícími materiály.
Stanoví závazné povinnosti pro všechny státy, zaměřené na zabránění a odrazení nestátních aktérů od přístupu k takovým zbraním a materiálu s nimi souvisejícímu.
(4) Rezoluce RB OSN 1540 (2004) vyzývá státy, aby výboru Rady bezpečnosti zřízenému uvedenou rezolucí (dále jen "výbor 1540") předložily zprávu o krocích, které učinily nebo zamýšlejí k provedení této rezoluce učinit.
V této souvislosti předsednictví jménem Evropské unie předložilo dne 28. října 2004 zprávu Evropské unie o provádění rezoluce RB OSN 1540 (2004) a členské státy Evropské unie předložily své zprávy jednotlivě.
(5) EU podnikla kroky vůči třetím státům, aby podpořila předkládání zpráv států podle rezoluce RB OSN 1540 (2004).
Příprava těchto zpráv vyžaduje od těchto států značné úsilí a technické znalosti.
Proto může technická pomoc a výměna zkušeností z postupu vypracovávání zpráv států a přijímání opatření k provedení rezoluce RB OSN 1540 (2004) přímo přispět k lepšímu plnění povinnosti podávat zprávy podle uvedené rezoluce a k jejímu skutečnému provádění.
(6) Dne 27. dubna 2006 RB OSN jednomyslně přijala rezoluci 1673 (2006), která prodloužila mandát výboru 1540 na dobu dvou let, a rozhodla, že výbor by měl zintenzívnit své úsilí o podporu úplného provedení rezoluce RB OSN 1540 (2004) prostřednictvím pracovního programu, informačních činností, pomoci a spolupráce.
Rovněž vyzvala výbor 1540, aby spolu se státy a mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi prozkoumal možnost sdílení zkušeností a získaných ponaučení a dostupnost programů, které by mohly usnadnit provedení rezoluce RB OSN 1540 (2004).
(7) Zpráva výboru 1540 doporučila, aby regionální a subregionální informační činnosti byly rozšířeny a zintenzívněny s cílem poskytnout státům strukturovaným způsobem vedení pro provádění povinností vyplývajících z rezoluce RB OSN 1540 (2004), s ohledem na to, že 62 států ještě musí předložit svou první zprávu a 55 jiných států, které předložily svou první zprávu, musí ještě předložit dodatečné informace a objasnění vyžadované výborem 1540.
(8) Zpráva výboru 1540 rovněž shrnula, že kromě států, které zprávu nepředložily, 32 států požádalo ve svých zprávách o pomoc při provádění rezoluce RB OSN 1540 (2004).
(9) Rada bezpečnosti pověřila dne 9. června 2004 odbor OSN pro záležitosti odzbrojení (sekretariát OSN) úkolem poskytnout materiální a logistickou podporu výboru 1540 a jeho odborníkům.
(10) Finanční a správní rámcová dohoda, uzavřená mezi Evropským společenstvím a OSN, stanoví rámec pro OSN a Evropské společenství za účelem posílení jejich spolupráce včetně programového partnerství.
Uvedená rámcová dohoda má být provedena prostřednictvím zvláštní dohody o financování, jak je uvedeno v této společné akci.
(11) Dohledem nad řádným prováděním finančního příspěvku EU by měla být pověřena Komise,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. V souladu se strategií EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která stanoví cíl posílit roli Rady bezpečnosti OSN a zvýšit její odborné znalosti nezbytné pro plnění výzev spojených se šířením zbraní, podporuje Evropská unie provádění rezoluce RB OSN 1540 (2004).
2. Projekty na podporu rezoluce RB OSN 1540 (2004), odpovídající opatřením strategie EU, jsou zaměřeny na:
- zvýšení povědomí o požadavcích spojených s rezolucí RB OSN 1540 (2004) a významu tohoto mezinárodního nástroje v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení,
- přispění k posílení vnitrostátních správních kapacit třetích států ve třech regionech (Asie–Tichomoří, Afrika a Latinská Amerika–Karibik) při vypracovávání zpráv států o provádění rezoluce RB OSN 1540 (2004).
Podrobný popis projektů je uveden v příloze.
Článek 2
1. Za provádění této společné akce odpovídá předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník Rady/vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku.
Komise je plně zapojena.
2. Komise dohlíží na řádné provádění finančního příspěvku EU uvedeného v článku 3.
1 odst. 2 je svěřeno odboru pro záležitosti odzbrojení sekretariátu OSN (dále jen "sekretariát OSN (OZO)").
V tomto postavení by měl tento úkol vykonávat v rámci odpovědnosti předsednictví a pod dohledem generálního tajemníka/vysokého představitele.
Za tímto účelem uzavře generální tajemník/vysoký představitel se sekretariátem OSN (OZO) nezbytná ujednání.
Článek 3
1. Finanční referenční částka pro provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 se stanoví na 195000 EUR.
2. Na správu výdajů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie uvedených v odstavci 1 se vztahují rozpočtové postupy a pravidla Společenství s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Pro účely provádění výdajů uvedených v odstavci 1 uzavře Komise se sekretariátem OSN (OZO) zvláštní finanční dohodu v souladu s předpisy a pravidly OSN.
Tato dohoda stanoví, že sekretariát OSN (OZO) zajistí viditelnost příspěvku EU úměrnou jeho výši.
Článek 4
Předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník Rady/vysoký představitel pro SZBP, podává Radě zprávy o provádění této společné akce vycházející z pravidelných zpráv vypracovaných sekretariátem OSN (OZO).
Komise je do této činnosti plně zapojena a poskytuje informace o finančních aspektech provádění projektů uvedených v čl. 1 odst.
Článek 5
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 12. června 2008.
Článek 6
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2006/439/SZBP
ze dne 27. června 2006
o dalším příspěvku Evropské unie k procesu urovnání konfliktu v Gruzii/Jižní Osetii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 18. července 2005 přijala Rada společnou akci 2005/561/SZBP [1] o dalším příspěvku Evropské unie k procesu urovnání konfliktu v Gruzii/Jižní Osetii, jejíž použitelnost končí dnem 30. června 2006.
(2) Příspěvek EU podle této společné akce k vyslání mise OBSE do Gruzie umožnil účinně zajistit fungování stálých sekretariátů pro gruzínskou a jihoosetinskou stranu pod záštitou OBSE a usnadňovat jednání v rámci Společné kontrolní komise (SKK), která je hlavním fórem procesu urovnávání konfliktu.
(3) OBSE a spolupředsedové SKK požádali o následnou pomoc EU a EU schválila poskytnutí další finanční pomoci pro proces urovnávání konfliktu.
(4) EU soudí, že její pomoc posílila účinnost její úlohy a úlohy OBSE v řešení tohoto konfliktu a že by měla být i nadále poskytována.
(5) EU připomíná podporu, kterou poskytuje iniciativám zaměřeným na mírové urovnání konfliktu, a očekává, že SKK v tomto ohledu sehraje pozitivní úlohu.
(6) EU bere na vědomí, že SKK přispívá k činnostem spojeným se studií pro posouzení potřeb, kterou provádí OBSE v pásmu gruzínsko-jihoosetinského konfliktu a přilehlých oblastech.
(7) Je potřeba zajistit náležitou viditelnost příspěvku EU pro projekt.
(8) Dne 20. února 2006 přijala Rada společnou akci 2006/121/SZBP [2] o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro jižní Kavkaz.
V souladu s uvedenou společnou akcí by měl mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz obsahovat mimo jiné úkoly přispívat k předcházení konfliktů, být nápomocen při řešení konfliktů a zintenzívnit dialog Evropské unie s hlavními zúčastněnými činiteli v tomto regionu,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Evropská unie přispívá k posílení procesu urovnávání konfliktu v Jižní Osetii.
2. Evropská unie za tímto účelem poskytuje OBSE příspěvek na financování jednání SKK a ostatních mechanismů v rámci SKK, na pořádání konferencí pod záštitou SKK a na úhradu některých nákladů na provoz obou sekretariátů po dobu jednoho roku.
Článek 2
Za provádění této společné akce v zájmu splnění jejích cílů uvedených v článku 1 odpovídá předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku.
Článek 3
1. Vyplacení finanční pomoci poskytované na základě této společné akce je podmíněno konáním pravidelných schůzí SKK a ostatními mechanismy v rámci SKK během dvanácti měsíců od vstupu v platnost finanční dohody, která má být uzavřena mezi Komisí a misí OBSE v Gruzii.
Gruzínská i jihoosetinská strana by měly vyvinout prokazatelné úsilí o dosažení skutečného politického pokroku směrem k trvalému a mírovému urovnání svých sporů.
2. Komise se pověřuje úkolem kontrolovat a hodnotit využití finančního příspěvku EU, zejména s ohledem na podmínky stanovené v odstavci 1.
K tomuto účelu uzavře Komise s misí OBSE v Gruzii finanční dohodu o využití příspěvku EU, který bude mít formu grantu.
Komise rovněž zajišťuje správné využití grantu pro účely stanovené v čl. 1 odst.
3. Mise OBSE v Gruzii odpovídá za náhradu výdajů na misi, za organizování konferencí pod záštitou SKK a za řádný nákup a předání zařízení.
Finanční dohoda stanoví, že mise OBSE zajišťuje viditelnost příspěvku EU k projektu a podává Komisi pravidelné zprávy o jeho využití.
4. Komise udržuje v úzké spolupráci se zvláštním zástupcem EU pro Jižní Kavkaz úzké spojení s misí OBSE v Gruzii za účelem sledování a hodnocení vlivu příspěvku EU.
5. Komise podává písemné zprávy o provádění této společné akce Radě pod vedením předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku.
Tyto zprávy se zakládají zejména na pravidelných zprávách, které má poskytovat mise OBSE v Gruzii, jak stanoví odstavec 3.
Článek 4
1. Finanční referenční částka pro příspěvek EU uvedený v čl. 1 odst. 2 se stanoví na 140000 EUR.
2. Správa výdajů financovaných z částky stanovené v odstavci 1 se řídí postupy a pravidly Evropského společenství platnými pro souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Evropského společenství.
3. Výdaje jsou způsobilé počínaje dnem 1. července 2006.
Článek 5
1. Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se ode dne 1. července 2006 do dne 30. června 2007.
2. Tato společná akce bude přezkoumána deset měsíců po vstupu v platnost.
K tomuto účelu účelem posoudí zvláštní zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz ve spolupráci s Komisí potřebu další podpory procesu urovnávání konfliktu
Společná akce Rady 2006/468/SZBP
ze dne 5. července 2006
o obnovení a revizi mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 18. července 2005 Rada přijala společnou akci 2005/556/SZBP o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán [1].
(2) Evropská unie se na diplomatické a politické úrovni od počátku aktivně účastní mezinárodního úsilí o potlačení a vyřešení krize v Dárfúru.
(3) Evropská unie si přeje posílit svou politickou úlohu v krizi s mnoha místními, regionálními a mezinárodními činiteli a zachovat návaznost mezi pomocí Evropské unie při řešení krize v Dárfúru v čele s Africkou unií na jedné straně a celkovými politickými vztahy se Súdánem, včetně provádění souhrnné mírové dohody mezi vládou Súdánu a Súdánským lidovým osvobozeneckým hnutím/armádou (SPLM/A), na straně druhé.
(4) Dne 5. května 2006 byla v Abuji uzavřena mírová dohoda o Dárfúru mezi súdánskou vládou a Súdánským osvobozeneckým hnutím/armádou (SLM/A).
Evropská unie bude usilovat o důsledné a rychlé provádění této dohody jakožto nezbytného předpokladu pro trvalý mír a bezpečnost a ukončení utrpení milionů lidí v Dárfúru.
Úkoly zvláštního zástupce Evropské unie by měly plně zohledňovat úlohu Evropské unie, pokud jde o provádění mírové dohody o Dárfúru, a to i v souvislosti s procesem vnitrodárfúrsko dialogu a konzultací.
(5) Evropská unie poskytuje misi Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu (AMIS) významnou pomoc, a to v oblasti plánování a podpory řízení, financování a logistiky.
(6) Africká unie uvedla, že je třeba významně posílit misi AMIS vzhledem k dalším úkolům, které má mise plnit v souvislosti s prováděním mírové dohody o Dárfúru, což znamená rozšíření mise AMIS, pokud jde o další vojenský a civilní policejní personál, logistiku a celkové schopnosti.
Dne 15. května 2006 souhlasila Rada s prodloužením civilně-vojenské akce Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu.
Proto jsou i nadále nezbytná odpovídající politická jednání s Africkou unií a vládou Súdánu, jakož i zvláštní koordinační schopnosti.
(7) Dne 31. března 2005 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1593 (2005) o zprávě Mezinárodní vyšetřovací komise o porušování mezinárodního humanitárního práva a lidských práv v Dárfúru.
(8) Stálá přítomnost v Chartúmu by umožnila posílení styků zvláštního zástupce EU se súdánskou vládou, súdánskými politickými stranami, s velitelstvím mise AMIS, Organizací spojených národů a jejími agenturami a s diplomatickými misemi, jakož i podrobnější sledování činností Výboru pro posuzování a hodnocení a souvisejících pracovních skupin a komisí a větší podíl na těchto činnostech.
Umožnila by rovněž sledovat podrobněji situaci ve východním Súdánu a udržovat pravidelné styky s vládou jižního Súdánu a Súdánským lidovým osvobozeneckým hnutím.
(9) Mandát zvláštního zástupce EU pro Súdán by proto měl být revidován a obnoven a jeho trvání sladěno s mandáty jiných zvláštních zástupců EU.
Společná akce 2005/556/SZBP by proto měla být zrušena.
(10) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle SZBP stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Pekky HAAVISTA jakožto zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán se obnovuje do 28. února 2007.
Článek 2
Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Evropské unie v Súdánu, zejména pokud jde o:
a) úsilí vyvíjené v rámci mezinárodního společenství a na podporu Africké unie a OSN s cílem pomáhat súdánským stranám, Africké unii a OSN provádět mírovou dohodu o Dárfúru, jakož i usnadnit provádění souhrnné mírové dohody a podpory dialogu jih-jih, s patřičným ohledem na regionální rozměr těchto otázek a zásadu, že Afrika sama rozhoduje o svém osudu, a
b) zajištění maximální účinnosti a viditelnosti příspěvku Evropské unie misi Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu (AMIS).
Článek 3
1. Za účelem dosažení cílů politiky má zvláštní zástupce EU mandát:
a) udržovat kontakt s Africkou unií, vládou Súdánu, ozbrojenými hnutími Dárfúru a dalšími súdánskými stranami, jakož i nevládními organizacemi, a úzce spolupracovat s OSN a dalšími významnými mezinárodními činiteli za účelem plnění politických cílů Evropské unie;
b) zastupovat Evropskou unii při vnitrodárfúrském dialogu, při vrcholných schůzkách společné komise, jakož i dalších požadovaných příslušných jednáních;
c) v rámci možností zastupovat Evropskou unii v komisích pro posuzování a hodnocení souhrnné mírové dohody a mírové dohody o Dárfúru;
d) sledovat vývoj, pokud jde o rozhovory mezi súdánskou vládou a Východní frontou, a zastupovat při těchto rozhovorech Evropskou unii, pokud je o to stranami a prostředníky požádán;
e) zajistit návaznost mezi příspěvkem Evropské unie na řešení krize v Dárfúru a celkovými politickými vztahy Evropské unie se Súdánem;
f) s ohledem na lidská práva, včetně práv dětí a žen, a na boj proti beztrestnosti v Súdánu sledovat situaci a udržovat pravidelné kontakty se súdánskými orgány, Africkou unií a OSN, zejména s úřadem vysokého komisaře pro lidská práva, pozorovateli v oblasti lidských práv působícími v dané oblasti a úřadem žalobce Mezinárodního trestního soudu.
2. Za účelem plnění svého mandátu zvláštní zástupce EU mimo jiné:
a) udržuje si přehled o všech činnostech Evropské unie,
b) zajišťuje koordinaci a návaznost příspěvků Evropské unie pro AMIS,
c) podporuje politický proces a činnosti související s prováděním souhrnné mírové dohody a mírové dohody o Dárfúru a
d) sleduje, jak súdánské strany plní příslušné rezoluce Rady bezpečnosti OSN, zejména 1556(2004), 1564(2004), 1591(2005), 1593(2005), 1672(2006) a 1679(2006), a podává o tom zprávy.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU odpovídá za provádění mandátu z pověření a pod operativním vedením generálního tajemníka, vysokého představitele.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
3. Zvláštní zástupce EU podává Politickému a bezpečnostnímu výboru pravidelné zprávy o situaci v Dárfúru, zejména o provádění mírové dohody o Dárfúru a pomoci Evropské unie pro AMIS, jakož i o situaci v celém Súdánu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU v období od 18. července 2006 do 28. února 2007 se stanoví na 1030000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly platnými pro rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem Evropské unie a Komisí.
Výdaje jsou způsobilé od 18. července 2006.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytnou v daném regionu logistickou podporu.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které jsou mu k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní zástupe EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány Evropské unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Evropské unie ke zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Evropské unie.
3. Všechna pracovní místa typu A, která nejsou obsazena vysláním, jsou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a jsou rovněž oznámena členským státům a orgánům Evropské unie za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
1. Při koordinaci příspěvků Evropské unie pro AMIS je zvláštnímu zástupci EU nápomocna koordinační jednotka ad hoc (úřad zvláštního zástupce EU) vytvořená v Addis Abebě a jednající z jeho pověření, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 2 společné akce 2005/557/SZBP ze dne 18. července 2005 o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [2].
2. Úřad zvláštního zástupce EU v Addis Abebě tvoří politický poradce, vysoký vojenský poradce a policejní poradce.
3. Policejní poradce a vojenský poradce v úřadu zvláštního zástupce EU působí jako poradci zvláštního zástupce EU v policejních a vojenských otázkách aspektech podpůrné akce Evropské unie podle odstavce 1.
V této funkci jsou odpovědni zvláštnímu zástupci EU.
4. Policejní poradce a vojenský poradce nedostávají pokyny od zvláštního zástupce EU týkající se řízení výdajů souvisejících s policejními a vojenskými aspekty podpůrné akce Evropské unie podle odstavce 1.
Zvláštní zástupce EU nemá v tomto ohledu žádnou odpovědnost.
5. Úřad zvláštního zástupce EU se zřizuje v Chartúmu a tvoří jej politický poradce a nezbytný personál pro administrativní a logistickou podporu.
Úřad v Chartúmu by měl v případě potřeby vycházet z odborných zkušeností úřadu zvláštního zástupce EU v Addis Abebě, pokud jde o vojenské a policejní záležitosti.
Článek 8
Zvláštní zástupce EU zpravidla osobně podává zprávy generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy se předávají generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení generálního tajemníka, vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 9
Pro zajištění provázanosti vnější činnosti Evropské unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi generálního tajemníka, vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU pravidelně informuje mise členských států a delegace Komise.
V oblasti jsou udržovány úzké vztahy s předsednictvím, Komisí a vedoucími misí, kteří vynakládají veškeré úsilí, aby byli zvláštnímu zástupci EU nápomocni při provádění jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli v oblasti.
Článek 10
Provádění této společné akce a její provázanost s jinými iniciativami Evropské unie v oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Do poloviny listopadu roku 2006 předloží zvláštní zástupce EU generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli, Radě a Komisi souhrnnou zprávu o provádění mandátu.
Tato zpráva bude základem pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společný postoj Rady 2006/518/SZBP
ze dne 24. července 2006,
kterým se mění a obnovují některá omezující opatření vůči Libérii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/137/SZBP o omezujících opatřeních vůči Libérii [1], aby provedla opatření uložená vůči Libérii rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1521 (2003).
Uvedená opatření byla obnovena společným postojem Rady 2006/31/SZBP [2].
(2) S ohledem na vývoj v Libérii přijala Rada bezpečnosti OSN dne 13. června 2006 rezoluci 1683 (2006), kterou se zavádějí další výjimky z opatření stanovených v odstavci 2 písm. a) a b) rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) týkající se zbrojního embarga.
(3) Dne 20. června 2006 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1689 (2006), kterou se na dalších šest měsíců obnovují opatření stanovená v odstavci 6 rezoluce Rady bezpečnosti 1521 (2003), týkající se zákazu dovozu všech surových diamantů z Libérie.
(4) Rada bezpečnosti OSN se rovněž rozhodla neobnovit opatření stanovená v odstavci 10 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003), týkající se zákazu dovozu veškerých výrobků z kulatiny a dřeva pocházejících z Libérie; rozhodla však o přezkumu tohoto rozhodnutí po uplynutí 90 dnů za účelem obnovení těchto opatření, pokud nebude během této doby informována o tom, že byly schváleny právní předpisy v oblasti lesnictví navržené Výborem pro sledování reformy lesnictví (FRMC).
(5) K provedení rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1683 (2006) a 1689 (2006) by proto měla být opatření stanovená společným postojem 2004/137/SZBP a obnovená společným postojem 2006/31/SZBP změněna a případně obnovena.
(6) K provedení některých z těchto opatření je potřebná činnost Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Kromě výjimek z uplatňování uvedených v čl. 1 odst. 2 společného postoje 2004/137/SZBP se opatření stanovená v čl. 1 odst. 1 společného postoje 2006/31/SZBP nepoužijí na
a) zbraně a střelivo, které již byly poskytnuty členům zvláštní bezpečnostní služby (SSS) pro účely odborné přípravy a které zůstávají uschovány u SSS pro neomezené operativní použití, za předpokladu, že jejich převod na SSS předem schválí výbor zřízený podle odstavce 21 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1521 (2003) (dále jen "výbor"), a na technickou a finanční pomoc týkající se takových zbraní a střeliva;
b) zbraně a střelivo určené pro použití členy policejních a bezpečnostních sil vlády Libérie, kteří byli prověřeni a vyškoleni od zahájení mise Organizace spojených národů
Společná akce Rady 2006/523/SZBP
ze dne 25. července 2006,
kterou se mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 14. prosince 2005 jmenoval Řídící výbor Rady pro nastolení míru pana Christiana Schwarz-Schillinga vysokým představitelem v Bosně a Hercegovině.
(2) Dne 30. ledna 2006 přijala Rada společnou akci 2006/49/SZBP [1] o jmenování pana Christiana Schwarz-Schillinga zvláštním zástupcem Evropské unie v Bosně a Hercegovině.
(3) Podle rozhodnutí politických ředitelů Řídícího výboru Rady pro nastolení míru ze dne 22.– 23. června 2006 zahájí Úřad vysokého zástupce (OHR) přípravy na ukončení činnosti dne 30. června 2007.
Souběžně s tím by měly probíhat přípravy na posílení úřadu zvláštního zástupce EU.
(4) Mandát zvláštního zástupce EU by měl být změněn, aby mohl podpořit plánování pro budoucí posílený úřad zvláštního zástupce EU v souvislosti s ukončením činnosti OHR,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2006/49/SZBP se mění takto:
1. V článku 3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"m) podporovat plánování pro posílený úřad zvláštního zástupce EU v souvislosti s ukončením činnosti Úřadu vysokého zástupce (OHR), včetně poradenství v oblasti aspektů transformace týkajících se informování veřejnosti, v úzké koordinaci s Komisí."
2. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená k pokrytí výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU se stanoví na 1090000 EUR."
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2006/607/SZBP
ze dne 7. září 2006,
kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. června 2006 přijala Rada společnou akci 2006/407/SZBP, kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) [1] o další tři měsíce až do 15. září 2006.
(2) Dne 21. července 2006 vyzvala indonéská vláda EU, aby naposledy prodloužila mandát AMM o tři měsíce až do 15. prosince 2006.
Hnutí za svobodný Aceh (GAM) tomuto prodloužení mise rovněž vyjádřilo podporu.
(3) Dne 28. července 2006 Politický a bezpečnostní výbor znovu zdůraznil, že podporuje mírový proces
Společná akce Rady 2006/623/SZBP
ze dne 15. září 2006
o zřízení týmu EU podílejícího se na přípravách zřízení možné mezinárodní civilní mise v Kosovu, včetně účasti zvláštního zástupce Evropské unie (přípravný tým MCM/ZZEU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů (OSN) 1244 byl na počátku listopadu roku 2005 zahájen proces k určení budoucího statusu Kosova, a to pod vedením zvláštního vyslance OSN pro určení statusu pana Marttiho Ahtisaariho.
Úspěch tohoto procesu je nezbytný nejen pro poskytnutí jasnější perspektivy obyvatelům Kosova, ale také pro celkovou stabilitu daného regionu.
(2) Organizace spojených národů se bude v Kosovu nadále plně angažovat až do skončení mandátu stanoveného v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1244.
OSN však uvedla, že poté, co dojde k určení statusu, nebude zaujímat vedoucí roli.
Evropská unie má bytostný zájem na kladném výsledku tohoto procesu, jakož i odpovědnost a prostředky, aby k takovému výsledku přispěla.
EU prohlásila, že je po vyřešení otázky statusu připravena posílit svoji úlohu v Kosovu.
EU tedy bude muset plnit významnou úlohu v Kosovu za složité situace.
(3) Strategickým rámcem politiky EU vůči oblasti západního Balkánu je proces stabilizace a přidružení, jehož nástroje jsou Kosovu otevřené, včetně evropského partnerství, politického a odborného dialogu v rámci mechanismu sledování procesu stabilizace a přidružení a souvisejících programů pomoci Společenství.
(4) Dne 12. července 2006 generální tajemník/vysoký představitel Solana a komisař Rehn předložili Radě zprávu nazvanou "Budoucí úloha a přínos EU v Kosovu".
Zpráva analyzovala povahu, rozsah a úkoly budoucí mezinárodní angažovanosti v Kosovu, úlohu EU po vyřešení otázky statusu a praktické prostředky k uskutečnění budoucí perspektivy Kosova v EU, aniž byly dotčeny výsledky jednání o statusu.
(5) Zpráva zdůraznila, že by budoucí mezinárodní civilní mise v Kosovu (MCM) měla být založena na rezoluci Rady bezpečnosti OSN.
Měla by zajistit provádění nevojenských aspektů dohody o statusu.
MCM bude spolupracovat s orgány Kosova s cílem podpořit provádění dohody o statusu a v případě potřeby využije svého práva zasáhnout.
(6) Zpráva doporučila, aby vedoucí MCM, který bude představitelem mezinárodního společenství jmenovaným Radou bezpečnosti OSN, vykonával současně funkci zvláštního zástupce EU (ZZEU).
Představitel mezinárodního společenství/zvláštní zástupce EU bude vykonávat ústřední koordinační úlohu ve vztahu k dalším mezinárodním činitelům v souvislosti se všemi otázkami týkajícími se provádění dohody o statusu a zřídí vhodné mechanismy.
Představitelem mezinárodního společenství a zvláštním zástupcem EU bude v době řešení otázky statusu jmenován občan Evropské unie.
Důležitou součástí jeho mandátu bude, aby hrál hlavní úlohu při zřizování MCM během přechodného období mezi rozhodnutím o statusu a ukončením mandátu mise OSN v Kosovu.
(7) Zpráva rovněž doporučila, aby byl co nejdříve vytvořen tým EU, jehož úkolem je přispívat k přípravám MCM zahrnující účast ZZEU.
Evropská komise by se měla na tomto úsilí plně podílet.
Přípravy MCM by měly probíhat v úzké spolupráci s dalšími významnými mezinárodními činiteli (zejména s Úřadem zvláštního vyslance OSN pro Kosovo, misí OSN v Kosovu, USA).
(8) V dopise generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli ze dne 11. srpna 2006 úřadující zvláštní zástupce generálního tajemníka OSN pro Kosovo Steven P. Schook uvítal zapojení EU do jednání o budoucí mezinárodní angažovanosti v Kosovu a vyzval EU, aby přípravný tým MCM/ZZEU umístila v Prištině.
(9) Dne 10. dubna 2006 přijala Rada společnou akci 2006/304/SZBP [1] o zřízení plánovacího týmu EU (EUPT Kosovo) v souvislosti s možnou operací EU pro řešení krize v Kosovu; činnost přípravného týmu MCM/ZZEU by měla být úzce koordinována s činností EUPT Kosovo.
(10) V souladu s hlavními směry přijatými na zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit úlohu generálního tajemníka/vysokého představitele v souladu s čl. 18 odst. 3 a článkem 26 Smlouvy.
14 odst. 1 Smlouvy je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce.
Stanovení částek, které mají být financovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, dokládá vůli legislativního orgánu a závisí na dostupnosti rozpočtových položek závazků v průběhu daného rozpočtového roku.
(12) Přípravný tým MCM/ZZEU bude svůj mandát vykonávat za situace, v níž není plně zabezpečena stabilita a jež by mohla narušit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Cíle
1. Evropská unie zřizuje tým, jehož úkolem je podílet se na přípravách zřízení možné mezinárodní civilní mise v Kosovu zahrnující účast zvláštního zástupce Evropské unie (přípravný tým MCM/ZZEU).
Přípravný tým MCM/ZZEU začne fungovat nejpozději do konce září 2006.
2. Přípravný tým MCM/ZZEU má tyto cíle:
- ve spolupráci s mezinárodním společenstvím a orgány Kosova a v těsné spolupráci s misí OSN v Kosovu přispívat k přípravám zřízení možné mezinárodní civilní mise, ať již jde o plány na dokončení provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1244 nebo veškerá nutná přechodná opatření týkající se možné mezinárodní civilní mise,
- v úzké spolupráci s Evropskou komisí a v konzultaci s mezinárodním společenstvím a orgány Kosova připravit základy budoucího příspěvku EU k možné mezinárodní civilní misi,
- aniž jsou dotčeny pravomoci Společenství a mandát EUPT Kosovo, zajistit soudržnou a integrovanou úlohu EU v Kosovu s ohledem na včasnou přípravu podpory EU pro provádění dohody o statusu.
Článek 2
Úkoly
Za účelem plnění svých cílů se přípravný tým MCM/ZZEU zaměřuje na tyto úkoly:
1. Vést intenzivní dialog, zejména prostřednictvím neformální pracovní skupiny MCM, se všemi klíčovými místními i mezinárodními partnery o jejich názorech na přípravy možné mezinárodní civilní mise.
2. S mezinárodními partnery a v konzultaci s Úřadem zvláštního vyslance OSN pro Kosovo zahájit práci na stanovení možných prvků v souvislosti s funkcemi, strukturou a počtem personálu možné mezinárodní civilní mise, včetně rozdělení povinností a příspěvků mezi mezinárodní činitele a jakýchkoli přechodných opatření.
3. Zahájit práci na stanovení všech nezbytných prvků souvisejících s příspěvkem EU k možné mezinárodní civilní misi včetně účasti ZZEU.
4. Těsně spolupracovat se všemi příslušnými místními a mezinárodními partnery, jak je uvedeno v článku 10.
Článek 3
Struktura
Přípravný tým MCM/ZZEU má k dispozici kancelář vedoucího přípravného týmu MCM/ZZEU v Prištině, tým poradců a administrativní tým.
Přípravný tým MCM/ZZEU bude nasazen postupně s ohledem na vývoj jednání o statusu.
Článek 4
Vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU a personál
1. Vedoucím přípravného týmu MCM/ZZEU je jmenován pan Torbjörn Sohlström.
2. Vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU odpovídá za řízení a koordinaci činností přípravného týmu MCM/ZZEU.
3. Vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU vykonává běžné řízení přípravného týmu MCM/ZZEU a odpovídá za personální a kázeňské záležitosti.
Kázeňské otázky týkající se vysílaného personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu nebo orgánu EU.
4. Přípravný tým MCM/ZZEU tvoří zejména civilní personál vyslaný členskými státy nebo orgány EU.
Každý členský stát nebo orgán EU nese náklady na jím vyslaný personál včetně platů, nákladů na zdravotní péči a cestovních výdajů do Kosova a zpět, jakož i jiných příspěvků kromě denních diet.
5. Přípravný tým MCM/ZZEU může v případě potřeby přijmout rovněž mezinárodní i místní personál jakožto zaměstnance na smluvním základě.
6. Veškerý personál přípravného týmu MCM/ZZEU zůstává podřízen vysílajícím členským státům nebo orgánům EU a vykonává své povinnosti a jedná výlučně v zájmu podpůrné akce EU.
Veškerý personál ctí bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy stanovené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [2] (dále jen "bezpečnostní předpisy Rady").
Článek 5
Linie velení
1. Struktura přípravného týmu MCM/ZZEU má jednotnou linii velení.
2. Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje přípravnému týmu MCM/ZZEU politickou kontrolu a strategické řízení.
3. Generální tajemník, vysoký představitel dává pokyny vedoucímu přípravného týmu MCM/ZZEU.
4. Vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU tento přípravný tým vede a zajišťuje jeho běžné řízení.
5. Vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU podává hlášení generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli.
Článek 6
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečnostní výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení přípravného týmu MCM/ZZEU.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s čl. 25 odst.
3 Smlouvy o Evropské unii. Toto zmocnění zahrnuje i pravomoc jmenovat na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele vedoucího přípravného týmu MCM/ZZEU.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení činnosti přípravného týmu MCM/ZZEU, si ponechává Rada.
3. Politický a bezpečnostní výbor dostává pravidelně zprávy a může od vedoucího přípravného týmu MCM/ZZEU žádat zvláštní zprávy o provádění úkolů uvedených v článku 2 a o koordinaci s dalšími činiteli podle článku 10.
Politický a bezpečnostní výbor může ve vhodných případech pozvat vedoucího přípravného týmu MCM/ZZEU na svá zasedání.
4. Politický a bezpečnostní výbor podává pravidelně zprávy Radě.
Článek 7
Účast třetích států
Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost EU a její jednotný institucionální rámec, přistupující státy se vyzvou, aby přispěly k přípravnému týmu MCM/ZZEU s tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, příspěvků, pojištění pro případ zvýšeného rizika a cestovních výdajů na cestu do oblasti mise a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady přípravného týmu MCM/ZZEU.
Článek 8
Bezpečnost
1. Vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU odpovídá za bezpečnost přípravného týmu MCM/ZZEU a na základě konzultací s bezpečnostní kanceláří generálního sekretariátu Rady odpovídá za zajištění dodržování minimálních bezpečnostních požadavků, které se na misi vztahují.
2. Přípravný tým MCM/ZZEU má odpovědného bezpečnostního pracovníka podřízeného vedoucímu přípravného týmu MCM/ZZEU.
Článek 9
Finanční ustanovení
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů přípravného týmu MCM/ZZEU je 869000 EUR.
2. Výdaje financované částkou uvedenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s pravidly a postupy použitelnými na souhrnný rozpočet EU s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU podává Komisi podrobné zprávy o činnostech prováděných v rámci své smlouvy a je v témž rozsahu pod dohledem Komise.
Za tímto účelem vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU podepíše smlouvu s Komisí.
4. Finanční opatření respektují operativní požadavky přípravného týmu MCM/ZZEU.
5. Výdaje lze financovat ode dne vstupu této společné akce v platnost.
Článek 10
Koordinace s jinými činiteli
1. Společně s mezinárodními partnery a na základě častých konzultací s misí OSN v Kosovu zajišťuje vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU postup prací v neformální pracovní skupině MCM.
2. Přípravný tým MCM/ZZEU se pravidelně schází s EUPT Kosovo a s dalšími činiteli EU v zájmu zajištění úzké spolupráce a soudržnosti při přípravě plánování angažovanosti EU v situaci po určení statusu.
3. Úzká spolupráce mezi EU a všemi příslušnými činiteli, včetně UN/UNMIK, Úřadem zvláštního vyslance OSN pro Kosovo, OBSE a NATO/KFOR, jakož i dalšími významnými činiteli jako jsou Spojené státy americké a Rusko, bude i nadále zajišťovat doplňkovost a součinnost úsilí mezinárodního společenství.
Za tímto účelem vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU hraje aktivní úlohu v neformálním řídícím výboru pro budoucí uspořádání v Prištině.
4. Při plnění svých povinností se vedoucí přípravného týmu MCM/ZZEU účastní koordinačních mechanismů EU zavedených v kosovské Prištině.
5. Všechny členské státy EU jsou o tomto koordinačním procesu v plném rozsahu informovány.
Článek 11
Postavení personálu přípravného týmu MCM/ZZEU
1. Postavení personálu přípravného týmu MCM/ZZEU v Kosovu, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných ke splnění úkolů a k řádnému fungování přípravného týmu MCM/ZZEU, se v případě potřeby dohodne postupem podle článku 24 Smlouvy o Evropské Unii.
Generální tajemník, vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může tuto dohodu sjednat jeho jménem.
2. Členský stát nebo orgán EU, který vyslal člena personálu, nese odpovědnost za řešení veškerých stížností souvisejících s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se jej týkají.
Dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán EU je odpovědný za zahájení veškerých řízení proti jím vyslanému členu personálu.
3. Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodních a místních smluvních členů personálu jsou uvedeny ve smlouvách mezi vedoucím přípravného týmu MCM/ZZEU a dotyčným členem personálu.
Článek 12
Opatření Společenství
Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soudržnost mezi prováděním této společné akce a vnějších činností Společenství podle čl. 3 druhého pododstavce Smlouvy o Evropské unii.
Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
Článek 13
Poskytování utajovaných informací
1. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn poskytovat NATO/KFOR utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely dané akce až do stupně "CONFIDENTIEL UE".
2. Generální tajemník/vysoký představitel je v souladu s operativními potřebami přípravného týmu MCM/ZZEU a v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn poskytovat UN/UNMIK a OBSE utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely dané akce až do stupně "RESTREINT UE".
Za tím účelem se vypracují místní ujednání.
3. Generální tajemník, vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím stranám přidruženým k této společné akci EU neutajované dokumenty o jednáních Rady týkající se dané akce, na které se vztahuje profesní tajemství podle čl. 6 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/338/ES, Euratom ze dne 22. března 2004, kterým se přijímá jednací řád Rady [3].
Článek 14
Vstup v platnost a doba použitelnosti
1. Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
2. Použije se do 31. března 2007 nebo do dne jmenování zvláštního zástupce EU
Společný postoj Rady 2006/624/SZBP
ze dne 15. září 2006,
kterým se mění společný postoj 2005/440/SZBP o omezujících opatřeních vůči Konžské demokratické republice
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na skutečnost, že dne 18. dubna 2005 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 1596 (2005), přijala Rada dne 13. června 2005 společný postoj 2005/440/SZBP [1] o omezujících opatřeních vůči Konžské demokratické republice.
(2) Dne 29. listopadu 2005 přijala Rada rozhodnutí 2005/846/SZBP [2], kterým se provádí společný postoj 2005/440/SZBP, jímž do přílohy uvedeného společného postoje vložila seznam osob, na které se vztahují opatření uložená rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1596 (2005).
(3) Dne 21. prosince 2005 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1649 (2005), která rozšiřuje opatření uložená rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1596 (2005) na vedoucí politické a vojenské představitele cizích ozbrojených skupin působících v Konžské demokratické republice, kteří brání odzbrojení a dobrovolnému navracení nebo přesídlení bojovníků, jež patří k těmto skupinám, a na vedoucí politické a vojenské představitele konžských milic, kteří získávají podporu mimo Konžskou demokratickou republiku, zejména na ty, jež působí v Ituri, kteří brání v účasti svých bojovníků na procesech odzbrojení, demobilizace a znovuzačlenění.
(4) Dne 31. července 2006 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1698 (2006), která rozšiřuje opatření uložená rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1596 (2005) na vedoucí politické a vojenské představitele, kteří v ozbrojených konfliktech využívají děti nebo je do nich najímají, čímž porušují platné mezinárodní právo, a na jednotlivce, kteří se dopouštějí závažných porušení mezinárodního práva, která se týkají dětí v rámci ozbrojených konfliktů, včetně zabití a těžkého ublížení na zdraví, sexuálního násilí, únosu a nuceného vysídlení.
(5) Společný postoj 2005/440/SZBP by měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(6) Opatření Společenství, která se vztahují na jednotlivce, na něž se zaměřuje tento společný postoj, jsou stanovena v nařízení Rady (ES) č. 1183/2005 ze dne 18. července 2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice [3],
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Článek 3 společného postoje 2005/440/SZBP se nahrazuje tímto:
"Článek 3
V souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1596 (2005), rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1649 (2005) a rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1698 (2006) je potřeba zavést omezující opatření vůči následujícím osobám, jak je určí Výbor pro sankce:
- osobám, které porušují zbrojní embargo,
- vedoucím politickým a vojenským představitelům cizích ozbrojených skupin působících v Konžské demokratické republice, kteří brání odzbrojení a dobrovolnému navrácení nebo přesídlení bojovníků, jež patří k těmto skupinám,
- vedoucím politickým a vojenským představitelům konžských milic, kteří získávají podporu mimo Konžskou demokratickou republiku, zejména těm, jež působí v Ituri, kteří brání v účasti svých bojovníků na procesech odzbrojení, demobilizace a znovuzačlenění,
- vedoucím politickým a vojenským představitelům, kteří v ozbrojených konfliktech využívají děti nebo je do nich najímají, čímž porušují platné mezinárodní právo,
- jednotlivcům, kteří se dopouštějí závažných porušení mezinárodního práva, která se týkají dětí v rámci ozbrojených konfliktů, včetně zabití a těžkého ublížení na zdraví, sexuálního násilí, únosu a nuceného vysídlení.
Dotyčné osoby jsou uvedeny na seznamu v příloze tohoto společného postoje."
Článek 2
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/625/SZBP
ze dne 15. září 2006
o zákazu prodeje nebo dodávek zbraní a souvisejícího materiálu a poskytování souvisejících služeb subjektům nebo jednotlivcům v Libanonu v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1701 (2006)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 7. srpna 2006 libanonská vláda rozhodla o tom, že v jižním Libanonu rozmístí libanonské ozbrojené síly a podle potřeby požádá o pomoc dalších sil tvořených Prozatímními silami OSN v Libanonu (UNFIL), aby tak usnadnila vstup libanonských ozbrojených sil do této oblasti, a zopakovala svůj záměr posílit libanonské ozbrojené síly potřebným materiálem, který jim umožní plnění jejich úkolů.
(2) Dne 11. srpna 2006 Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala rezoluci 1701 (2006) a přivítala rozhodnutí libanonské vlády o rozmístění jejích ozbrojených sil v jižním Libanonu a současně i její závazek rozšířit svoji pravomoc na celé své území za použití svých vlastních legitimních ozbrojených sil.
Proto, aby libanonská vláda mohla vykonávat plnou svrchovanost nad celým územím Libanonu tak, aby se na něm nenacházely zbraně bez jejího souhlasu a aby na něm byla jedinou autoritou, rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1701 (2006) mimo jiné zakazuje prodej nebo dodávky zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu a rovněž poskytování technického výcviku nebo pomoci spojené s poskytnutím, výrobou, údržbou nebo užíváním zbraní a souvisejícího materiálu jakémukoli subjektu nebo jednotlivci v Libanonu, ledaže to povolí libanonská vlády nebo to vyžaduje UNIFIL k plnění svého poslání.
(3) Zákaz poskytování pomoci související s prodejem nebo dodávkami zbraní a souvisejícího materiálu by měl zahrnovat i financování a finanční pomoc.
(4) K provedení určitých opatření je třeba akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Zakazuje se přímý i nepřímý prodej, dodávky, přeprava nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro uvedené zboží, jakémukoli subjektu nebo jednotlivci v Libanonu státními příslušníky členských států nebo z území členských států anebo pomocí plavidel či letadel pod jejich vlajkou, ať již pocházejí z jejich území či nikoli.
2. Zakazuje se:
a) poskytovat technickou pomoc, zprostředkovatelské nebo jiné služby související s vojenskou činností a s poskytováním, výrobou, údržbou a užíváním zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro uvedené zboží, přímo či nepřímo jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libanonu nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc související s vojenskou činností, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, přepravu nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu nebo na poskytování s tím související technické pomoci, zprostředkovatelských a jiných služeb přímo či nepřímo jakékoli fyzické či právnické osobě, subjektu nebo orgánu v Libanonu nebo pro použití v této zemi;
c) podílet se vědomě nebo záměrně na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obejít zákaz uvedený v písmeni a) nebo b).
Článek 2
1. Článek 1 se nepoužije na prodej, dodávky, přepravu nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu nebo na poskytnutí technické pomoci, financování a finanční pomoci, zprostředkovatelských a jiných služeb spojených se zbraněmi a souvisejícím materiálem, pokud
a) není zboží dodáváno nebo služby poskytovány přímo či nepřímo žádné milici, k jejímuž odzbrojení vyzvala Rada bezpečnosti OSN ve svých rezolucích 1559 (2004) a 1680 (2006), a
b) transakce byla povolena libanonskou vládou nebo
c) zboží či služby jsou určeny pro použití UNIFIL k plnění jejich poslání nebo pro použití libanonskými ozbrojenými silami.
2. Prodej, dodávky, přeprava nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu nebo poskytnutí technické pomoci, financování a finanční pomoci, zprostředkovatelských a jiných služeb podle odstavce 1 podléhá povolení ze strany příslušných orgánů členských států.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude přezkoumán nejpozději do dvanácti měsíců po svém přijetí, s přihlédnutím k určením Rady bezpečnosti, a poté vždy po dvanácti měsících.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/671/SZBP
ze dne 5. října 2006,
kterým se prodlužuje platnost společného postoje 2004/694/SZBP o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 11. října 2004 Rada přijala společný postoj 2004/694/SZBP [1] o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) s cílem zmrazit veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje patřící všem osobám, které ICTY veřejně obvinil z válečných zločinů a které nejsou ve vyšetřovací vazbě tribunálu.
(2) Společný postoj 2004/694/SZBP se použije do dne 10. října 2006.
(3) Rada považuje za nezbytné prodloužit platnost společného postoje 2004/694/SZBP o dalších 12 měsíců.
(4) K provedení těchto opatření je třeba činnosti Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Platnost společného postoje 2004/694/SZBP se tímto prodlužuje do dne 10. října 2007.
Článek 2
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2006/708/SZBP
ze dne 17. října 2006,
kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/190/SZBP o Integrované misi Evropské unie na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. června 2006, v návaznosti na přezkum mise generálním tajemníkem/vysokým představitelem, souhlasila Rada s prodloužením trvání EUJUST LEX o dalších osmnáct měsíců po skončení jejího stávajícího mandátu do 31. prosince 2007.
(2) Rada přijala stejného dne společnou akci 2006/413/SZBP, kterou se mění a prodlužuje společná akce 2005/190/SZBP o Integrované misi Evropské unie na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX [1].
Uvedená společná akce upravuje první fázi tohoto prodloužení, tedy do 31. října 2006.
(3) Tato společná akce by měla být základem pro druhou fázi tohoto prodloužení, tedy do 31. prosince 2007.
(4) Společná akce 2005/190/SZBP [2] by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2005/190/SZBP se mění takto:
1. V článku 11 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. S ohledem na zvláštní bezpečnostní situaci v Iráku se služby v Bagdádu poskytují prostřednictvím smluv uzavřených mezi Spojeným královstvím a společnostmi, které tyto služby poskytují a fakturují.
Rozpočet mise EUJUST LEX kryje tyto náklady do výše 2400000 EUR.
Spojené království ve spolupráci s vedoucím mise předkládá Radě zprávy o těchto nákladech obsahující náležité informace."
2. V článku 14 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Její použitelnost končí dnem 31. prosince 2007".
Článek 2
Finanční referenční částka určená na pokrytí dodatečných výdajů v souvislosti s misí na období od 1. listopadu 2006 do 31. prosince 2007 se stanoví na 11200000 EUR.
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2006/755/SZBP
ze dne 7. listopadu 2006
o dočasném přijetí určitých Palestinců členskými státy Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 14. listopadu 2005 přijala Rada společný postoj 2005/793/SZBP [1] o dočasném přijetí určitých Palestinců členskými státy Evropské unie, který stanovil prodloužení platnosti jejich vnitrostátních povolení ke vstupu na území členských států a k pobytu na něm uvedených ve společném postoji 2002/400/SZBP [2] o dalších dvanáct měsíců.
(2) Na základě vyhodnocení uplatňování společného postoje 2002/400/SZBP Rada považuje za vhodné, aby platnost těchto povolení byla prodloužena o dalších dvanáct měsíců,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Členské státy uvedené v článku 2 společného postoje 2002/400/SZBP prodlouží platnost vnitrostátních povolení ke vstupu a k pobytu udělených podle článku 3 uvedeného společného postoje o dalších dvanáct měsíců.
Článek 2
Rada vyhodnotí uplatňování společného postoje 2002/400/SZBP do šesti měsíců od přijetí tohoto společného postoje.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společné akce Rady 2006/773/SZBP
ze dne 13. listopadu 2006,
kterým se mění a prodlužuje společná akce 2005/889/SZBP o zřízení mise Evropské unie pro pomoc na hranicích na hraničním přechodu Rafáh (EU BAM Rafah)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 25. listopadu 2005 přijala společnou akci 2005/889/SZBP o zřízení mise Evropské unie pro pomoc na hranicích na hraničním přechodu Rafáh (EU BAM Rafah) [1] na dobu 12 měsíců.
(2) Ujednání mezi izraelskou vládou a palestinskou správou stanoví, že původní dvanáctiměsíční mandát mise může být prodloužen o dalších šest měsíců, nedohodnou-li se všechny strany na ukončení mise.
(3) Rada dne 15. září 2006 znovu zdůraznila svůj závazek pokračovat v misi EU BAM Rafah.
(4) Jak palestinská, tak izraelská strana souhlasily s rozšířením mise EU BAM Rafah v souladu s článkem V ujednání o misi Evropské unie pro pomoc na hranicích mezi pásmem Gazy a Egyptem na hraničním přechodu Rafáh.
(5) Společná akce 2005/889/SBZP by měla být odpovídajícím způsobem pozměněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2005/889/SZBP se mění takto:
1. Článek 3 se zrušuje.
2. V článku 13 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka na pokrytí výdajů souvisejících s misí je 1696659 EUR pro rok 2005 a 5903341 pro období od 1. ledna 2006 do 24. května 2007."
3. V článku 16 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Její použitelnost končí dnem 24. května 2007."
4. Článek 17 se nahrazuje tímto:
"Článek 17
Tato společná akce bude přezkoumána nejpozději do 31. března 2007."
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem jejího přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2006/787/SZBP
ze dne 13. listopadu 2006,
kterým se prodlužují některá omezující opatření proti Uzbekistánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 14. listopadu 2005 společný postoj 2005/792/SZBP [1] o omezujících opatřeních proti Uzbekistánu.
Tato opatření pozbudou platnosti dnem 14. listopadu 2006.
(2) Rada se na základě vyhodnocení situace v Uzbekistánu rozhodla prodloužit omezující opatření týkající se zbraní o dobu dvanácti měsíců a omezující opatření týkající se vstupu o dobu šesti měsíců.
(3) Rada nicméně rozhodla, že by se mělo být obnoveno konání schůzí uvedených v článku 4 společného postoje 2005/792/SZBP, s cílem přimět prostřednictvím dialogu Uzbekistán, aby dodržoval zásady respektování lidských práv, právního státu a základních svobod.
(4) Rada během tohoto období opatření přezkoumá s ohledem na případné významné změny stávající situace, zejména pokud jde o prvky uvedené v 7. bodu odůvodnění společného postoje 2005/792/SZBP.
(5) K provedení některých opatření je třeba akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Opatření uvedená v článcích 1 a 2 společného postoje 2005/792/SZBP se prodlužují o dobu dvanácti měsíců a opatření uvedená v článku 3 o dobu šesti měsíců.
Článek 2
Tento společný postoj bude průběžně přezkoumáván.
Pokud Rada dojde k závěru, že jeho cílů nebylo dosaženo, bude prodloužen či případně změněn.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2006/795/SZBP
ze dne 20. listopadu 2006
o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 15. července 2006 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1695 (2006), ve které odsoudila odpálení několika balistických raket Korejskou lidově demokratickou republikou (KLDR) dne 5. července 2006.
(2) Dne 14. října 2006 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1718 (2006), v níž odsoudila jadernou zkoušku, kterou KLDR oficiálně ohlásila dne 9. října 2006, a vyjádřila své nejhlubší znepokojení nad ohrožením, které tato zkouška představuje pro Smlouvu o nešíření jaderných zbraní a pro mezinárodní úsilí zaměřené na posílení celosvětového režimu nešíření jaderných zbraní, a nad nebezpečím, které představuje pro mír a stabilitu v oblasti a mimo ni.
Rada bezpečnosti OSN proto tuto zkoušku označila za jasnou hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost.
(3) Dne 17. října 2006 Rada Evropské unie rozhodně odsoudila zkoušku jaderného výbušného zařízení v KLDR a naléhavě tuto zemi vyzvala, aby okamžitě obnovila šestistranné rozhovory, aby se vzdala všech jaderných zbraní a stávajících jaderných programů a aby dodržovala své závazky v rámci Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, včetně podrobení všech svých jaderných činností kontrole Mezinárodní agentury pro atomovou energii.
Rada rovněž prohlásila, že plně provede ustanovení všech příslušných rezolucí Rady bezpečnosti OSN, zejména rezolucí 1695 (2006) a 1718 (2006).
(4) Rezoluce Rady bezpečnosti 1718 (2006) zakazuje přímé nebo nepřímé dodávky, prodej nebo převod do KLDR státními příslušníky členských států nebo z území členských států anebo pomocí plavidel a letadel spadajících do jejich pravomoci některých konvenčních zbraní definovaných pro účely Registru konvenčních zbraní OSN nebo souvisejícího materiálu včetně náhradních dílů nebo věcí určených Radou bezpečnosti OSN či výborem ustaveným podle odstavce 12 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006) (dále jen "výbor").
Rada považuje za vhodné zahrnout také další konvenční zbraně, včetně přinejmenším všeho zboží a technologie uvedených na společném seznamu vojenského vybavení EU.
(5) Podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006) se dále zakazují přímé nebo nepřímé dodávky, prodej nebo převod věcí uvedených v příslušných dokumentech OSN, které zejména zahrnují věci uvedené na seznamech Skupiny jaderných dodavatelů a Režimu kontroly raketových technologií, a jiných materiálů, vybavení, zboží a technologií souvisejících s jadernými programy, balistickými raketovými programy nebo jinými programy zbraní hromadného ničení, do KLDR státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo za použití plavidel či letadel pod jejich vlajkou.
(6) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006) také zakazuje poskytování technického výcviku, služeb a pomoci v souvislosti s věcmi uvedenými ve 4. a 5. bodě odůvodnění, jejichž zákaz by měl zahrnovat také finanční prostředky a finanční pomoc.
(7) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006) dále zakazuje nákup z KLDR věcí uvedených ve 4. a 5. bodě odůvodnění.
(8) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006) rovněž zakazuje dodávky, prodej nebo převod luxusního zboží do KLDR.
(9) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006) taktéž zavádí opatření pro zamezení vstupu na území členských států nebo průjezdu přes ně osob, které jsou podle výboru nebo Rady bezpečnosti zodpovědné, i prostřednictvím podpory nebo povzbuzování, za politiku KLDR související s programy KLDR v oblasti jaderných zbraní, balistických raket a dalších zbraní hromadného ničení, a jejich rodinných příslušníků.
(10) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006) dále ukládá zmrazení finančních prostředků, dalších finančních aktiv a hospodářských zdrojů přímo nebo nepřímo vlastněných nebo ovládaných osobami nebo subjekty, které se podle výboru nebo Rady bezpečnosti OSN podílejí na programech KLDR v oblasti jaderných zbraní, jiných zbraní hromadného ničení a balistických raket nebo které tyto programy podporují, a to i jinými nedovolenými prostředky, nebo ovládaných osobami či subjekty, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, a stanoví povinnost, aby žádné finanční prostředky, finanční aktiva ani hospodářské zdroje nebyly zpřístupněny těmto osobám nebo subjektům ani poskytnuty v jejich prospěch.
(11) Pokud to Rada bude považovat za vhodné, může tento společný postoj změnit tak, aby byla omezující opatření rozšířena na další osoby, subjekty nebo věci nebo na další kategorie osob, subjektů či věcí.
(12) K provedení některých opatření je nutná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Zakazují se přímé i nepřímé dodávky, prodej nebo převod následujících věcí a technologií, včetně programového vybavení, do KLDR státními příslušníky členských států anebo přes území nebo z území členských států, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států:
a) zbraně a související materiál jakéhokoli druhu, včetně zbraní a střeliva, vojenská vozidla a vybavení a náhradní díly pro výše uvedené věci, s výjimkou nebojových vozidel vyrobených s využitím materiálů, které poskytují balistickou ochranu, nebo vozidel, která jsou těmito materiály vybavena a slouží pouze pro ochranu personálu EU a jejích členských států v KLDR;
b) veškeré věci, materiály, vybavení, zboží a technologie určené Radou bezpečnosti OSN nebo výborem v souladu s odst. 8 písm. a) bodem ii) rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006), které by mohly přispět k programům KLDR v oblasti jaderných zbraní, balistických raket nebo jiných zbraní hromadného ničení.
2. Rovněž se zakazuje:
a) poskytovat technický výcvik, poradenství, služby, pomoc nebo zprostředkovatelské služby související s věcmi a technologiemi uvedenými v odstavci 1 a poskytovat, vyrábět, provádět údržbu a používat dané věci přímo nebo nepřímo jakékoli osobě, subjektu nebo orgánu v KLDR nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc související s věcmi a technologiemi uvedenými v odstavci 1, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz těchto věcí, nebo na poskytování technického výcviku, poradenství, služeb, pomoci nebo zprostředkovatelských služeb přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo orgánu v KLDR nebo pro použití v této zemi;
c) podílet se vědomě nebo záměrně na činnostech, jejichž cílem nebo důsledkem je obejít zákaz uvedený v písmenech a) a b).
3. Zakazuje se rovněž nákup věcí a technologií uvedených v odstavci 1 z KLDR, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, příslušníky členských států nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států.
Článek 2
Zakazují se přímé i nepřímé dodávky, prodej nebo převod luxusního zboží do KLDR státními příslušníky členských států anebo přes území nebo z území členských států, ať už z tohoto území pocházejí či nikoli, nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států.
Článek 3
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zamezení vstupu na své území nebo průjezdu přes ně osob uvedených v příloze, které jsou podle výboru nebo Rady bezpečnosti OSN zodpovědné, i prostřednictvím podpory nebo povzbuzování, za politiku KLDR související s programy KLDR v oblasti jaderných zbraní, balistických raket a dalších zbraní hromadného ničení, a jejich rodinných příslušníků.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud výbor u jednotlivých případů stanoví, že cesta je odůvodněná humanitární potřebou, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud výbor dojde k závěru, že by výjimka jinak podpořila cíle rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006).
4. Pokud členský stát podle odstavce 3 povolí osobám uvedeným na seznamu v příloze vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 4
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje přímo nebo nepřímo vlastněné, držené nebo ovládané osobami a subjekty, které se podle výboru nebo Rady bezpečnosti OSN podílejí na programech KLDR v oblasti jaderných zbraní, jiných zbraní hromadného ničení a balistických raket nebo tyto programy podporují, a to i nedovolenými prostředky, nebo osobami či subjekty, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v odstavci 1 nesmějí být dány k dispozici, přímo ani nepřímo, ani nesmějí být v jejich prospěch poskytnuty žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Výjimku lze učinit v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a) nezbytné k uspokojení základních potřeb, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b) určeny výlučně k hrazení přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb; nebo
c) určeny výlučně k uhrazení poplatků nebo nákladů na služby, v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků a hospodářských zdrojů;
za předpokladu, že dotyčný členský stát oznámil výboru svůj záměr povolit přístup k těmto finančním prostředkům nebo hospodářským zdrojům a do pěti pracovních dnů od tohoto oznámení neobdržel od výboru zamítavé rozhodnutí.
4. Výjimku lze rovněž učinit v případě finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, které jsou:
a) nezbytné pro hrazení mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu výše uvedenému výboru a po schválení výborem; nebo
b) předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí, v kterémžto případě mohou být finanční prostředky a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo být předmětem výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno přede dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1718 (2006) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v odstavci 1, a po oznámení dotyčného členského státu výboru.
5. Odstavec 2 se nepoužije na připisování na zmrazené účty:
a) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů nebo
b) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků uzavřených nebo vzniklých před 14. říjnem 2006,
za předpokladu, že se na tyto úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 5
Členské státy v souladu se svými vnitrostátními orgány a právními předpisy a s mezinárodním právem spolupracují, aby zabránily nedovolenému obchodu s jadernými, chemickými nebo biologickými zbraněmi, balistickými střelami, jejich nosiči, souvisejícími materiály a technologiemi, a to i za pomoci kontroly nákladů směřujících do KLDR a z ní.
K tomuto účelu by se mohlo použít stávajících mechanismů nešíření zbraní hromadného ničení, aby byly zajištěny účinné inspekce námořních, leteckých i pozemních nákladů.
Článek 6
Rada vyhotoví seznam obsažený v příloze a na základě rozhodnutí výboru nebo Rady bezpečnosti OSN provádí jeho změny.
Článek 7
Tento společný postoj se přezkoumá a v případě potřeby změní, zejména pokud jde o kategorie osob, subjektů nebo věcí nebo dalších osob, subjektů nebo věcí, jichž by se měly týkat omezující opatření, nebo s ohledem na příslušné rezoluce Rady bezpečnosti OSN.
Článek 8
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 9
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2006/867/SZBP
ze dne 30. listopadu 2006,
kterou se prodlužuje a mění mandát Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 25. listopadu 2002 společnou akci 2002/921/SZBP, kterou se prodlužuje mandát Pozorovatelské mise Evropské unie [1] (dále jen "EUMM").
(2) Dne 21. listopadu 2005 přijala Rada společnou akci 2005/807/SZBP [2], kterou se prodlužuje mandát EUMM do 31. prosince 2006.
(3) EUMM by měla pokračovat ve své činnosti na západním Balkánu na podporu politiky Evropské unie vůči tomuto regionu, se zvláštním důrazem na politický a bezpečnostní vývoj v Kosovu, Srbsku a sousedních regionech, které by mohly být dotčeny jakýmkoliv nepříznivým vývojem v Kosovu.
(4) Přítomnost EUMM v Albánii by měla být ukončena do konce roku 2006.
(5) Přítomnost EUMM v Černé Hoře by se měla omezit na dva pozorovatele do konce roku 2006 a měla by být ukončena v polovině roku 2007.
(6) K ukončení celé EUMM by mělo dojít do konce roku 2007 a sekretariát Rady by měl předložit do poloviny roku 2007 úplnou zprávu o provádění strategie ukončení EUMM.
(7) Mandát EUMM by proto měl být prodloužen a odpovídajícím způsobem pozměněn,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát EUMM stanovený ve společné akci 2002/921/SZBP se prodlužuje do 31. prosince 2007.
Článek 2
Společná akce 2002/921/SZBP se mění takto:
1. v čl. 2 odst. 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) monitorovat politický a bezpečnostní vývoj v oblasti své odpovědnosti, se zvláštním důrazem na Kosovo, Srbsko a sousední regiony, které by mohly být dotčeny jakýmkoliv nepříznivým vývojem v Kosovu;"
2. v čl. 3 se odst. 3 se nahrazuje tímto:
"3. Generální tajemník/vysoký představitel zajistí pružné a řádné fungování EUMM.
V této souvislosti pravidelně přehodnotí funkce a oblast územního působení EUMM, aby se vnitřní organizace EUMM i nadále přizpůsobovala prioritám Unie na západním Balkáně.
Komise je plně zapojena.
S ohledem na dohodu o ukončení celé EUMM do konce roku 2007 bude do poloviny roku 2007 předložena úplná zpráva o provádění strategie ukončení EUMM."
3. V článku 8 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"Použije se do 31. prosince 2007."
Článek 3
Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů týkajících se EUMM činí v období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2007 2318000 EUR.
Tato částka zahrnuje rovněž výdaje související s ukončením EUMM.
Článek 4
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 5
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2006/868/SZBP
ze dne 30. listopadu 2006,
kterou se mění společná akce 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa")
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. prosince 2004 Rada přijala společnou akci 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa") [1].
(2) Ve společné akci 2006/300/SZBP se zejména stanoví, že mise EUPOL "Kinshasa" bude dočasně posílena během volebního procesu v KDR.
(3) Dočasné posílení mise EUPOL "Kinshasa" by mělo být prodlouženo do 31. prosince 2006,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
V článku 1 společné akce 2004/847/SZBP se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. EUPOL "Kinshasa" se dočasně posiluje během volebního procesu
Společná akce Rady 2006/913/SZBP
ze dne 7. prosince 2006,
kterou se mění a prodlužuje společná akce 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa")
Prodloužení do roku 2007
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. prosince 2004 Rada přijala společnou akci 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa") [1].
(2) Společnou akcí 2005/822/SZBP ze dne 21. listopadu 2005 [2] Rada změnila a prodloužila mandát EUPOL "Kinshasa" pro první fázi na období do 30. dubna 2006.
Společnou akcí 2006/300/SZBP ze dne 21. dubna 2006 Rada změnila a prodloužila mandát EUPOL "Kinshasa" do 31. prosince 2006 [3] a stanovila zejména dočasné posílení EUPOL "Kinshasa" během volebního procesu v KDR.
(3) Dne 30. listopadu 2006 Rada přijala společnou akci 2006/868/SZBP, kterou dočasné posílení EUPOL "Kinshasa" prodloužila do 31. prosince 2006.
(4) Celkový mandát EUPOL "Kinshasa" by měl být upraven a prodloužen o další období šesti měsíců a dočasné posílení by mělo být prodlouženo o další období tří měsíců.
(5) Tato společná akce by měla být podle potřeby přezkoumána, jakmile Rada rozhodne o budoucí činnosti EU v oblasti reformy bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2004/847/SZBP se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. EUPOL "Kinshasa" se dočasně posiluje během volebního procesu v Konžské demokratické republice a v bezprostředně následujícím období v souladu s článkem 3.
Toto posílení končí nejpozději dnem 31. března 2007."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Prohlášení o mandátu mise
Evropská unie uskuteční policejní misi v Kinshase (KDR), jejímž cílem je monitorovat zřizování a počáteční fungování IPJ, odborně ji vést a poskytovat jí rady, aby tak bylo zajištěno, že IPJ vyvíjí činnost v souladu s výcvikem absolvovaným v akademickém středisku a s mezinárodními osvědčenými postupy v této oblasti.
Tyto činnosti budou zaměřeny na linii velení IPJ s cílem posílit řídící schopnost IPJ a monitorovat operativní jednotky při plnění jejich úkolů, odborně je vést a poskytovat jim rady.
EUPOL "Kinshasa" nadále monitoruje a odborně vede IPJ a poskytuje jí rady, pokud jde o její vývoj, a pomáhá zajistit řádné začlenění IPJ do Konžské národní policie (PNC).
EUPOL "Kinshasa" rovněž posiluje své poradenství konžské policii s cílem usnadnit společně s EUSEC RD CONGO proces reformy bezpečnostního sektoru v KDR.
EUPOL "Kinshasa" vytvoří za účelem dočasného posílení EUPOL "Kinshasa" během volebního procesu podpůrný prvek policejní koordinace, který bude nedílnou součástí EUPOL "Kinshasa" a celkového bezpečnostního rámce voleb, s cílem zajistit rozšířenou a koordinovanou reakci pořádkových sborů PNC v Kinshase v případě nepokojů během období voleb, se zvláštním zaměřením na volby prezidenta Konžské demokratické republiky.
Oblast odpovědnosti se omezuje na Kinshasu.
Podpůrný prvek policejní koordinace jako součást EUPOL "Kinshasa" nemá výkonné pravomoci.
Za účelem dočasného posílení EUPOL "Kinshasa" během volebního procesu se EUPOL "Kinshasa" zmocňuje k použití vyhrazených dvoustranných finančních příspěvků k pořízení dodatečného vybavení pro pořádkové sbory PNC v Kinshase."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Struktura mise
Misi tvoří velitelství a policejní pozorovatelé.
Velitelství se skládá z kanceláře vedoucího mise a ze skupiny pro správní podporu.
Všichni pozorovatelé, odborní vedoucí, poradci a vedoucí výcviku IPJ jsou společně umístěni na operativní základně IPJ.
Za účelem dočasného posílení EUPOL "Kinshasa" během volebního procesu je součástí EUPOL "Kinshasa" vyhrazený koordinační prvek, který je pověřen plněním zvláštních úkolů, jimiž je mise během tohoto období pověřena."
4. V článku 14 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Její použitelnost končí dnem 30. června 2007."
Článek 2
Finanční referenční částka určená na úhradu výdajů mise na období od 1. ledna 2007 do 30. června 2007 se stanoví na nejvýše 2075000 EUR.
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2006/918/SZBP
ze dne 11. prosince 2006,
kterou se mění a prodlužuje společná akce 2006/304/SZBP o zřízení plánovacího týmu EU (EUPT Kosovo) v souvislosti s možnou operací EU pro řešení krize v oblasti právního státu a v dalších možných oblastech v Kosovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. dubna 2006 přijala Rada společnou akci 2006/304/SZBP [1] o zřízení plánovacího týmu EU (EUPT Kosovo) v souvislosti s možnou operací EU pro řešení krize v oblasti právního státu a v dalších možných oblastech v Kosovu.
Použitelnost této společné akce skončí dnem 31. prosince 2006.
(2) Dne 11. října 2006 doporučil Politický a bezpečnostní výbor, aby byl EUPT Kosovo prodloužen, a dohodl se na tom, že mandát EUPT Kosovo by měl být upraven.
(3) Společná akce 2006/304/SZBP by měla být odpovídajícím způsobem prodloužena a změněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2006/304/SZBP se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se první odrážka nahrazuje tímto:
- "— nadále pokračovat v plánování a přijímat opatření k zajištění hladkého přechodu mezi vybranými úkoly mise OSN v Kosovu (UNMIK) a možnou operací EU pro řešení krize v oblasti právního státu a v jiných oblastech, jež může Rada určit v souvislosti s procesem určení budoucího statusu;".
2. V článku 2 se bod 5 nahrazuje tímto:
"5. zjistit potřeby budoucí možné operace EU pro řešení krize, pokud jde o požadované podpůrné prostředky, včetně veškerého zařízení, služeb a prostor, a vypracovat příslušné podmínky nebo technické specifikace; navrhnout opatření týkající se obstarání požadovaného zařízení, služeb a prostor a provést tato opatření, s přihlédnutím k možnosti převzetí vhodného zařízení, prostor a materiálu z dostupných zdrojů, a to včetně UNMIK, je-li to vhodné, proveditelné a nákladově efektivní.
Nabídková řízení se zahajují a zakázky se zadávají popřípadě na základě ustanovení s odkladným účinkem nebo rámcových smluv;
s cílem umožnit rychlé zahájení budoucí možné operace EBOP pro řešení krize provádět nábor personálu, který by byl základem této operace;
vypracovat plán pro zahájení budoucí možné operace EU pro řešení krize;".
3. V článku 4 se zrušuje odstavec 7.
4. V článku 9 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená na krytí výdajů EUPT Kosovo v době od 10. dubna 2006 do 31. prosince 2006 činí 3005000 EUR.
Finanční referenční částka určená na krytí výdajů EUPT Kosovo v době od 1. ledna 2007 do 31. května 2007 činí 10545000 EUR."
5. V článku 9 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"6. V řádně odůvodněných výjimečných případech, zejména v souvislosti s dodavateli nabízejícími obzvláště výhodné podmínky, může Komise udělit výjimky z pravidel původu použitelných pro zadávání zakázek."
6. Článek 14 se nahrazuje tímto:
"Článek 14
Přezkum
Do 15. dubna 2007 Rada posoudí, zda by EUPT Kosovo měl po 31. květnu 2007 pokračovat, s přihlédnutím k nutnosti zajistit hladký přechod k možné operaci EU pro řešení krize
Akt správní rady Europolu
ze dne 29. září 2005,
kterým se mění seznam pracovních pozic v rámci Europolu uvedený v dodatku 1 služebního řádu Europolu
(2006/C 68/01)
SPRÁVNÍ RADA,
s ohledem na služební řád Europolu, ve znění schváleném Radou Evropské unie dne 4. prosince 1998 (dále jen "služební řád") [1], a zejména dodatek 1 tohoto služebního řádu,
s ohledem na stanovisko personálních odborníků Europolu,
vzhledem k tomu, že je úkolem správní rady na základě jednomyslného rozhodnutí upravit seznam pracovních pozic Europolu, jak jsou uvedeny v dodatku 1 služebního řádu,
PŘIJALA NÁSLEDUJÍCÍ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
První odstavec dodatku 1 k služebnímu řádu Europolu se nahrazuje takto:
"
"DODATEK 1
Pracovní místa v Europolu
1. V souladu s odstavcem 3 jsou následující pracovní pozice pracovními pozicemi, které jsou zastoupeny v Europolu:
Ředitel _BAR_ _BAR_
Náměstci ředitele _BAR_ _BAR_
Asistenti ředitele _BAR_ _BAR_
Vedoucí oddělení _BAR_ Podpora ředitelství/sekretariát odboru řízení a správy úřadu Analýzy Specializované oblasti prosazování práva Sekretariát odboru závažné trestné činnosti Lidské zdroje Oddělení pro styk s veřejností/komunikace úřadu Ochrana a ostraha/všeobecné služby _BAR_
Vedoucí oddělení _BAR_ Finance Právní záležitosti Zadávání zakázek Specializované oblasti správy informací a informačních technologií Sekretariát odboru správy informací a informačních technologií Integrita informací _BAR_
První úředníci _BAR_ Specializované oblasti prosazování práva Sekretariát odboru závažné trestné činnosti Analýzy Lidské zdroje – nábor Oddělení pro styk s veřejností/komunikace úřadu Podnikové normy a integrita _BAR_
První úředníci _BAR_ Specializované oblasti správy informací a informačních technologií Sekretariát odboru správy informací a informačních technologií Integrita informací Podpora ředitelství/sekretariát odboru řízení a správy úřadu Oddělení pro styk s veřejností/komunikace úřadu Právní záležitosti Zadávání zakázek Finance Lidské zdroje – specializované oblasti řízení lidských zdrojů [Ochrana a ostraha] [2]/všeobecné služby Překladatel _BAR_
Druzí úředníci _BAR_ Specializované oblasti prosazování práva Sekretariát odboru závažné trestné činnosti Analýzy _BAR_
Druzí úředníci _BAR_ Specializované oblasti správy informací a informačních technologií Sekretariát odboru správy informací a informačních technologií Integrita informací Podpora ředitelství/sekretariát odboru řízení a správy úřadu Právní záležitosti Lidské zdroje Finance Zadávání zakázek Oddělení pro styk s veřejností/komunikace úřadu [Ochrana a ostraha] [2]/všeobecné služby Překladatel _BAR_
Asistenti ředitelství _BAR_ Asistenti ředitele a náměstků ředitele _BAR_
Asistenti _BAR_ Administrativní asistenti (všechny příslušné odbory a oddělení) Techničtí asistenti * Dočasní asistenti [3] _BAR_
Asistenti _BAR_ Analytičtí asistenti _BAR_
Ostatní zaměstnanci _BAR_ Specializovaní řidiči * Řidiči * [Zaměstnanci ochrany a ostrahy] [2] * Operátoři * Kvalifikovaní pracovníci * _BAR_
Tento seznam může být pozměněn jednomyslným rozhodnutím správní rady."
"
Článek 2
Toto rozhodnutí bude uveřejněno
Rámcové rozhodnutí Rady 2006/783/SVV
ze dne 6. října 2006
o uplatňování zásady vzájemného uznávání příkazů ke konfiskaci
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 odst. 1 písm. a) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Dánského království [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. října 1999 a 16. října 1999 zdůraznila, že zásada vzájemného uznávání by se měla stát základním kamenem soudní spolupráce v občanskoprávních i trestních věcech v Unii.
(2) Podle odstavce 51 závěrů ze zasedání Evropské rady v Tampere tvoří praní peněz jádro organizované trestné činnosti a mělo by být vymýceno, kdekoli se objeví; Evropská rada je rozhodnuta zajistit přijetí konkrétních opatření vedoucí k vysledování, zmrazení, zajištění a konfiskaci výnosů z trestné činnosti.
V souvislosti s tím Evropská rada v odstavci 55 závěrů vyzývá ke sbližování hmotných i procesních trestněprávních předpisů o praní peněz (například vysledování, zmrazení a konfiskace prostředků).
(3) Všechny členské státy ratifikovaly Úmluvu Rady Evropy ze dne 8. listopadu 1990 o praní, vysledování, zajištění a konfiskaci výnosů z trestné činnosti (dále jen "úmluva z roku 1990").
Úmluva zavazuje signatáře k uznávání a výkonu rozhodnutí o konfiskaci vydaného jinou stranou nebo k podání žádosti příslušným orgánům této strany, aby dosáhly vydání rozhodnutí o konfiskaci, a pokud je vydáno, zavazuje je k jeho provedení.
Strany mohou odmítnout žádost o konfiskaci mimo jiné tehdy, pokud by trestný čin, na který se vztahuje žádost, podle práva dožádané strany nebyl trestným činem nebo pokud právní řád dožádané strany neobsahuje možnost konfiskace pro druh trestného činu, na který se žádost vztahuje.
(4) Dne 30. listopadu 2000 přijala Rada program opatření k provádění zásady vzájemného uznávání rozhodnutí ve věcech trestních, jehož hlavní prioritou (opatření 6 a 7) je přijetí nástroje pro uplatňování zásady vzájemného uznávání ve vztahu k zajištění důkazních prostředků a majetku.
Kromě toho je cílem tohoto programu podle odstavce 3.3 zlepšovat, v souladu se zásadou vzájemného uznávání, výkon příkazů ke konfiskaci, jež byly vydány v jednom členském státě, v jiném členském státě, mezi jiným za účelem odškodnění oběti trestného činu a brát přitom v úvahu existenci úmluvy z roku 1990.
S ohledem na dosažení tohoto cíle zužuje toto rámcové rozhodnutí v oblasti své působnosti důvody k odmítnutí výkonu a zakazuje jakýkoli systém, podle nějž by se mezi členskými státy převáděla příkazy ke konfiskaci na vnitrostátní příkazy ke konfiskaci.
(5) Rámcové rozhodnutí Rady 2001/500/SVV [3] obsahuje ustanovení o praní peněz, identifikaci, vysledování, zmrazení, zajištění a konfiskaci nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní.
Podle výše uvedeného rámcového rozhodnutí mají členské státy rovněž povinnost nečinit ani nezachovávat žádné výhrady k článku 2 úmluvy z roku 1990, pokud lze za trestný čin uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření omezující svobodu s horní hranicí sazby přesahující jeden rok.
(6) Dne 22. července 2003 přijala Rada rámcové rozhodnutí 2003/577/SVV o výkonu příkazů k zajištění majetku nebo důkazních prostředků v Evropské unii [4].
(7) Hlavním motivem organizované trestné činnosti je finanční prospěch.
Aby byly veškeré snahy v oblasti prevence a potírání této trestné činnosti účinné, musí se zaměřit na vysledování, zmrazení, zajišťování a konfiskaci výnosů z trestné činnosti.
Nestačí zajistit v rámci Evropské unie pouhé vzájemné uznávání prozatímních opatření, jako je zmrazení a zajištění; účinný boj s hospodářskou trestnou činností vyžaduje i vzájemné uznávání příkazů ke konfiskaci výnosů z trestné činnosti.
(8) Účelem tohoto rámcového rozhodnutí je usnadnit spolupráci mezi členskými státy při vzájemném uznávání a výkonu příkazů ke konfiskaci majetku tak, aby byl členský stát povinen na svém území uznávat a vykonávat příkazy ke konfiskaci vydané příslušným trestním soudem jiného členského státu.
Toto rámcové rozhodnutí navazuje na rámcové rozhodnutí Rady 2005/212/SVV ze dne 24. února 2005 o konfiskaci výnosů majetku z trestné činnosti a nástrojů trestné činnosti [5].
Účelem uvedeného rámcového rozhodnutí je zajistit, aby všechny členské státy měly účinná pravidla, jimiž se řídí konfiskace výnosů z trestné činnosti, mezi jiným i ve vztahu k důkaznímu břemenu týkajícímu se zdroje majetku osoby odsouzené pro trestný čin související s organizovanou trestnou činností.
(9) Spolupráce mezi členskými státy, založená na zásadě vzájemného uznávání a bezprostředního výkonu soudních rozhodnutí, předpokládá důvěru v to, že rozhodnutí, která mají být uznána a vykonána, budou vždy přijímána v souladu se zásadami zákonnosti, subsidiarity a proporcionality.
Rovněž předpokládá, že budou zachována práva udělená zúčastněným osobám nebo třetím osobám zúčastněným v dobré víře.
V souvislosti s tím by se mělo patřičně zvážit, jak zabránit úspěšnému uplatnění nepoctivých nároků právnických nebo fyzických osob.
(10) Řádné uplatňování tohoto rámcového rozhodnutí v praxi vyžaduje těsnou vazbu mezi zúčastněnými příslušnými vnitrostátními orgány, zejména v případech souběžného výkonu příkazu ke konfiskaci ve více než jednom členském státě.
(11) Výrazy "výnosy" a "nástroje" používané v tomto rámcovém rozhodnutí jsou dostatečně široce vymezeny, aby podle potřeby zahrnovaly předměty trestné činnosti.
(12) Pokud existují pochybnosti o místě, kde se nachází majetek, jenž je předmětem příkazu ke konfiskaci, měl by členský stát ke správnému určení tohoto místa využít všech dostupných prostředků, včetně dostupných informačních systémů.
(13) Toto rámcové rozhodnutí ctí základní práva a zachovává zásady zakotvené v článku 6 Smlouvy o Evropské unii, které jsou vyjádřeny i v Listině základních práv Evropské unie, zejména v kapitole VI uvedené listiny.
Nic v tomto rámcovém rozhodnutí nelze vykládat tak, že zakazuje odmítnout provést konfiskaci majetku, na který byl vydán příkaz ke konfiskaci, jestliže existují důvody se domnívat, že příkaz ke konfiskaci byl vydán za účelem stíhat nebo potrestat určitou osobu z důvodu jejího pohlaví, rasy, náboženství, etnického původu, státní příslušnosti, jazyka, politického přesvědčení nebo sexuální orientace nebo že by této osobě mohla být z kterékoli z těchto příčin způsobena újma.
(14) Toto rámcové rozhodnutí nebrání členskému státu v tom, aby uplatňoval své ústavní zásady týkající se práva na spravedlivý proces, svobody sdružování, svobody tisku a svobody projevu v jiných sdělovacích prostředcích.
(15) Toto rámcové rozhodnutí neřeší vrácení majetku jeho právoplatnému majiteli.
(16) Tímto rámcovým rozhodnutím není dotčeno, pro jaký účel členské státy použijí částky získané jeho uplatňováním.
(17) Tímto rámcovým rozhodnutím není dotčen výkon povinností členských států v souvislosti s udržováním práva a pořádku a při ochraně vnitřní bezpečnosti podle článku 33 Smlouvy o Evropské unii,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účel
1. Účelem tohoto rámcového rozhodnutí je stanovení pravidel, podle nichž členský stát na svém území uznává a vykonává příkaz ke konfiskaci vydaný příslušným trestním soudem jiného členského státu.
2. Tímto rámcovým rozhodnutím není dotčena povinnost ctít základní práva a obecné právní zásady zakotvené v článku 6 Smlouvy o Evropské unii a veškeré povinnosti vyplývající z postavení soudních orgánů v této souvislosti zůstávají nedotčeny.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí:
a) "vydávajícím státem" se rozumí členský stát, v němž soud v rámci trestního řízení vydal příkaz ke konfiskaci;
b) "vykonávajícím státem" se rozumí členský stát, jemuž byl příkaz ke konfiskaci předán pro účely jeho výkonu;
c) "příkazem ke konfiskaci" se rozumí pravomocný trest nebo opatření nařízené soudem následující po řízení, které se týká jednoho nebo více trestných činů a které vede k trvalému odnětí majetku;
d) "majetkem" se rozumí jakýkoli majetek, hmotný nebo nehmotný, movitý nebo nemovitý, a právní listiny a dokumenty dokládající nárok na tento majetek nebo právo k tomuto majetku, o kterém soud vydávajícího státu rozhodl, že
i) je výnosem z trestného činu nebo celkově nebo částečně hodnotě takového výnosu odpovídá,
nebo
ii) je nástrojem takového trestného činu,
nebo
iii) podléhá konfiskaci vyplývajícímu z toho, že vydávající stát použije některou z rozšířených konfiskačních pravomocí uvedených v čl. 3 odst.
1 a 2 rámcového rozhodnutí 2005/212/SVV, nebo
iv) podléhá konfiskaci podle jiných ustanovení vztahujících se k rozšířeným konfiskačním pravomocím podle práva vydávajícího státu;
e) "výnosy" se rozumí všechny ekonomické výhody pocházející z trestných činů.
Tato výhoda může spočívat ve veškerém majetku v jakékoli podobě;
f) "nástroji" se rozumí jakýkoli majetek zcela nebo částečně použitý nebo určený k použití libovolným způsobem pro spáchání jednoho nebo více trestných činů;
g) "kulturní statky, jež jsou součástí národního kulturního dědictví" se vymezují podle čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 93/7/EHS ze dne 15. března 1993 o navracení kulturních statků neoprávněně vyvezených z území členského státu [6];
h) pokud trestní řízení vedoucí k příkazu ke konfiskaci zahrnuje základní trestný čin a rovněž praní peněz, rozumí se "trestným činem" podle čl. 8 odst. 2 písm. f) základní trestný čin.
Článek 3
Určení příslušných orgánů
1. Každý členský stát uvědomí generální sekretariát Rady, který orgán nebo orgány jsou podle jeho práva příslušné pro účely tohoto rámcového rozhodnutí, je-li tento členský stát:
- vydávajícím státem
nebo
- vykonávajícím státem.
2. Bez ohledu na čl. 4 odst. 1 a 2 může každý členský stát, je-li to nezbytné s ohledem na jeho vnitřní organizační uspořádání, určit jeden nebo více ústředních orgánů, které jsou pověřeny správním doručováním a přebíráním příkazů ke konfiskaci a poskytováním pomoci příslušným orgánům.
3. Generální sekretariát Rady zpřístupní obdržené informace všem členským státům a Komisi.
Článek 4
Předávání příkazů ke konfiskaci
1. Příkaz ke konfiskaci spolu s osvědčením podle odstavce 2, jehož jednotný formulář je uveden v příloze, může být v případě příkazu ke konfiskaci týkajícího se peněžité částky předán příslušnému orgánu členského státu, kde má příslušný orgán vydávajícího státu přiměřené důvody se domnívat, že má fyzická nebo právnická osoba, proti níž byl příkaz ke konfiskaci vydán, majetek nebo příjmy.
Pokud se příkaz ke konfiskaci týká specificky určených věcí tvořících součást majetku, může být příkaz ke konfiskaci i osvědčení předáno příslušnému úřadu členského státu, ve kterém má příslušný orgán vydávajícího státu přiměřené důvody se domnívat, že se nachází majetek, na nějž byl vydán příkaz ke konfiskaci.
Pokud nemá vydávající stát přiměřené důvody k určení členského státu, jemuž by bylo možné předat příkaz ke konfiskaci, lze předat příkaz ke konfiskaci příslušnému orgánu členského státu, v němž má fyzická osoba, proti které je příkaz ke konfiskaci vydán, obvyklé bydliště nebo právnická osoba, proti níž je příkaz ke konfiskaci vydán, sídlo.
2. Příkaz ke konfiskaci nebo jeho ověřený opis spolu s osvědčením předá příslušný orgán vydávajícího státu přímo orgánu vykonávajícího státu, který je příslušný k jeho výkonu, a to způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu a za podmínek, jež vykonávajícímu státu umožňují přesvědčit se o jeho pravosti.
Originál příkazu ke konfiskaci nebo jeho ověřený opis a originál osvědčení se na požádání předají vykonávajícímu státu.
Veškerý úřední styk probíhá přímo mezi uvedenými příslušnými orgány.
3. Osvědčení musí být podepsáno a správnost jeho obsahu ověřena příslušným orgánem vydávajícího státu.
4. Není-li orgán příslušný k výkonu příkazu ke konfiskaci příslušnému orgánu vydávajícího státu znám, provede příslušný orgán vydávajícího státu veškerá nezbytná šetření, včetně šetření prostřednictvím kontaktních míst Evropské soudní sítě, aby získal informace od vykonávajícího státu.
5. Nemá-li orgán vykonávajícího státu, který obdrží příkaz ke konfiskaci, pravomoc jej uznat a přijmout nezbytná opatření pro jeho výkon, postoupí je z moci úřední orgánu příslušnému pro jeho výkon a uvědomí o tom příslušný orgán vydávajícího státu.
Článek 5
Předání příkazu ke konfiskaci jednomu nebo více vykonávajícím státům
1. S výhradou odstavců 2 a 3 lze příkaz ke konfiskaci předat podle článku 4 vždy pouze jednomu vykonávajícímu státu.
2. Příkaz ke konfiskaci, který se týká specificky určených věcí tvořících součást majetku, lze současně předat více vykonávajícím státům v případech, kdy:
- má příslušný orgán vydávajícího státu přiměřené důvody předpokládat, že se různé věci tvořící součást majetku, na nějž byl příkaz ke konfiskaci vydán, nacházejí v různých vykonávajících státech,
nebo
- konfiskace specificky určené věci tvořící součást majetku, na nějž byl příkaz ke konfiskaci vydán, zahrnuje soudní řízení ve více než jednom vykonávajícím státě,
nebo
- příslušný orgán vydávajícího státu má přiměřené důvody předpokládat, že se specificky určená věc tvořící součást majetku, na nějž byl příkaz ke konfiskaci vydán, nachází v jednom ze dvou nebo více uvedených vykonávajících států.
3. Příkaz ke konfiskaci týkající se peněžité částky lze současně předat více vykonávajícím státům, pokud se příslušný orgán vydávajícího státu domnívá, že existuje zvláštní potřeba tak učinit, například pokud:
- předmětný majetek nebyl zajištěn na základě rámcového rozhodnutí Rady 2003/577/SVV
nebo
- hodnota majetku, který může být ve vydávajícím státě a v kterémkoli vykonávajícím státě konfiskován, nebude patrně stačit k získání celé částky, na niž byl příkaz ke konfiskaci vydán.
Článek 6
Trestné činy
1. Jestliže čin vedoucí k vydání příkazu ke konfiskaci naplňuje jednu nebo více z následujících skutkových podstat trestného činu, jak jsou vymezeny právem vydávajícího státu, a ve vydávajícím státě za něj lze uložit trest odnětí svobody s horní hranicí sazby nejméně tří let, vykoná se příkaz ke konfiskaci bez ověření oboustranné trestnosti:
- účast na zločinném spolčení,
- terorismus,
- obchod s lidmi,
- pohlavní vykořisťování dětí a dětská pornografie,
- nedovolený obchod s omamnými a psychotropními látkami,
- nedovolený obchod se zbraněmi, střelivem a výbušninami,
- korupce,
- podvody včetně podvodů postihujících finanční zájmy Evropských společenství ve smyslu Úmluvy ze dne 26. července 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství,
- praní výnosů z trestné činnosti,
- padělání měny včetně eura,
- počítačová trestná činnost,
- trestné činy proti životnímu prostředí, včetně nezákonného obchodování s ohroženými živočišnými druhy a ohroženými rostlinnými druhy a odrůdami,
- napomáhání při nedovoleném překročení státní hranice a při nedovoleném pobytu,
- vražda, těžké ublížení na zdraví,
- nedovolený obchod s lidskými orgány a tkáněmi,
- únos, omezování osobní svobody a braní rukojmí,
- rasismus a xenofobie,
- organizovaná nebo ozbrojená loupež,
- nedovolený obchod s kulturními statky, včetně starožitností a uměleckých děl,
- podvodná jednání,
- vydírání a vymáhání peněz za ochranu,
- padělání a pirátství výrobků,
- padělání veřejných listin a obchod s veřejnými listinami,
- padělání platebních prostředků,
- nedovolený obchod s hormony a jinými růstovými stimulátory,
- nedovolený obchod s jadernými nebo radioaktivními materiály,
- obchod s odcizenými vozidly,
- znásilnění,
- žhářství,
- trestné činy, jejichž stíhání je v pravomoci Mezinárodního trestního soudu,
- únos letadla nebo plavidla,
- sabotáž.
2. Rada může kdykoli po konzultaci s Evropským parlamentem na základě podmínek stanovených v čl. 39 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii jednomyslně rozhodnout o přidání dalších kategorií trestných činů na seznam uvedený v odstavci 1. Rada přezkoumá s přihlédnutím ke zprávě, kterou předloží Komise podle článku 22, zda by měl být tento seznam rozšířen nebo pozměněn.
3. U jiných činů, než na které se vztahuje odstavec 1, může vykonávající stát podmínit uznání a výkon příkazu ke konfiskaci tím, že čin, pro který byl příkaz ke konfiskaci vydán, je trestným činem umožňujícím konfiskaci podle práva vykonávajícího státu, nezávisle na znacích skutkové podstaty nebo popisu trestného činu podle práva vydávajícího státu.
Článek 7
Uznání a výkon
1. Příslušné orgány vykonávajícího státu uznají bez dalších formalit příkaz ke konfiskaci předaný v souladu s články 4 a 5 a neprodleně přijmou veškerá opatření nezbytná pro jeho výkon, neodvolají-li se na některý z důvodů k odmítnutí uznání nebo výkonu podle článku 8 nebo na některý z důvodů k odkladu podle článku 10.
2. Týká-li se žádost o konfiskaci specificky určené věci tvořící součást majetku, mohou se příslušné orgány vydávajícího a vykonávajícího státu dohodnout, je-li to podle práva těchto států možné, že konfiskace ve vykonávajícím státě bude spočívat v požadavku zaplatit peněžitou částku odpovídající hodnotě předmětného majetku.
3. Týká-li se příkaz ke konfiskaci peněžité částky a platba není obdržena, vykonají příslušné orgány vykonávajícího státu příkaz ke konfiskaci v souladu s odstavcem 1 u každé věci tvořící součást majetku, která je pro tento účel dostupná.
4. Týká-li se příkaz ke konfiskaci peněžité částky, přepočtou podle potřeby příslušné orgány vykonávajícího státu částku, která má být konfiskována, na měnu vykonávajícího státu za použití směnného kurzu platného v době, kdy je vydán příkaz ke konfiskaci.
5. Každý členský stát může v prohlášení uloženém na generálním sekretariátu Rady prohlásit, že jeho příslušné orgány nebudou uznávat a vykonávat příkazy ke konfiskaci za okolností, kdy byl příkaz ke konfiskaci majetku vydán na základě rozšířených konfiskačních pravomocí uvedených v čl.
2 písm. d) bodě iv). Toto prohlášení lze kdykoli stáhnout.
Článek 8
Důvody k odmítnutí uznání nebo výkonu
1. Příslušný orgán vykonávajícího státu může odmítnout uznat a vykonat příkaz ke konfiskaci, pokud není předloženo osvědčení podle článku 4 nebo pokud není úplné nebo zjevně neodpovídá příkazu ke konfiskaci.
2. Příslušný justiční orgán vykonávajícího státu, jak je vymezen právem tohoto státu, může rovněž odmítnout uznat a vykonat příkaz ke konfiskaci, pokud se zjistí, že:
a) výkon příkazu ke konfiskaci by byl v rozporu se zásadou překážky věci pravomocně rozhodnuté;
b) v některém z případů podle čl. 6 odst. 3 se příkaz ke konfiskaci týká činu, který není trestným činem umožňujícím konfiskaci podle práva vykonávajícího státu; pokud se však příkaz ke konfiskaci týká daňových, celních a devizových věcí, nesmí být jeho výkon odmítnut z toho důvodu, že právní předpisy vykonávajícího státu neukládají stejný druh daně nebo poplatku nebo neobsahují stejná daňová, celní a devizová ustanovení jako právní předpisy vydávajícího státu;
c) právo vykonávajícího státu stanoví imunitu nebo výsadu, která brání výkonu vnitrostátního příkazu ke konfiskaci předmětného majetku;
d) práva některé zúčastněné osoby včetně třetích osob v dobré víře neumožňují podle právních předpisů vykonávajícího státu výkon příkazu ke konfiskaci, včetně případu, kdy se jedná o následek použití právních prostředků podle článku 9;
e) podle osvědčení uvedeného v čl. 4 odst. 2 se dotyčná osoba osobně neúčastnila řízení, jehož výsledkem bylo vydání příkazu ke konfiskaci, ani v něm nebyla právně zastoupena, pokud se v osvědčení neuvádí, že tato osoba byla o řízení v souladu s právem vydávajícího státu vyrozuměna osobně nebo prostřednictvím zástupce určeného nebo přiděleného v souladu s vnitrostátním právem anebo že tato osoba dala najevo, že příkaz ke konfiskaci nenapadne;
f) příkaz ke konfiskaci se zakládá na trestním řízení ve věci trestných činů, které
- jsou podle práva vykonávajícího státu považovány za činy zcela nebo částečně spáchané na jeho území nebo na místě rovnocenném jeho území,
nebo
- byly spáchány mimo území vydávajícího státu a právo vykonávajícího státu nepřipouští soudní řízení ve věci těchto činů, jsou-li spáchány mimo jeho území;
g) podle názoru daného orgánu byl příkaz ke konfiskaci vydán za okolností, kdy byl příkaz ke konfiskaci majetku vydán na základě rozšířených konfiskačních pravomocí uvedených v čl. 2 písm. d) bodě iv);
h) výkon příkazu ke konfiskaci je podle zákonných lhůt vykonávajícího státu promlčen, pokud na základě trestního práva tohoto státu spadá daný čin do jeho soudní pravomoci.
3. Pokud se příslušnému orgánu vykonávajícího státu jeví, že:
- příkaz ke konfiskaci byl vydán za okolností, kdy byl příkaz ke konfiskaci vydán na základě rozšířených konfiskačních pravomocí uvedených v čl. 2 písm. d) bodě iii),
a
- příkaz ke konfiskaci je mimo oblast působnosti varianty, kterou vykonávající stát přijal podle čl. 3 odst. 2 rámcového rozhodnutí 2005/212/SVV,
vykoná příkaz ke konfiskaci alespoň v rozsahu stanoveném pro podobné vnitrostátní případy v jeho právu.
4. Příslušné orgány vykonávajícího státu zvláště zváží možnost konzultovat vhodným způsobem příslušné orgány vydávajícího státu předtím, než se rozhodnou odmítnout uznání a výkon příkazu ke konfiskaci podle odstavce 2 anebo omezit jeho výkon podle odstavce 3.
Konzultace je povinná, pokud se rozhodnutí může zakládat na:
- odstavci 1,
- odst. 2 písm. a), e), f) nebo g),
- odst. 2 písm. d) a nejsou poskytnuty informace podle čl. 9 odst. 3
nebo
- odstavci 3.
5. Není-li možné vykonat příkaz ke konfiskaci z důvodu, že majetek určený ke konfiskaci již byl konfiskován, ztratil se, byl zničen, nelze jej nalézt na místě uvedeném v osvědčení anebo místo, kde se nachází, nebylo uvedeno dostatečně přesně, a to ani po konzultaci s vydávajícím státem, je to neprodleně oznámeno příslušným orgánům vydávajícího státu.
Článek 9
Právní prostředky ve vykonávajícím státě proti uznání a výkonu
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, kterými zajistí, aby mohly všechny zúčastněné osoby včetně třetích osob v dobré víře podávat právní prostředky proti uznání a výkonu příkazu ke konfiskaci na základě článku 7 k hájení svých práv.
Právní prostředek se podává u soudu ve vykonávajícím státě v souladu s právem tohoto státu.
Právní prostředek může mít podle práva vykonávajícího státu odkladný účinek.
2. Věcné důvody pro vydání příkazu ke konfiskaci nelze u soudu ve vykonávajícím státě napadnout.
3. Je-li u soudu ve vykonávajícím státě podán právní prostředek, je o tom uvědoměn příslušný orgán vydávajícího státu.
Článek 10
Odklad výkonu
1. Příslušný orgán vykonávajícího státu může odložit výkon příkazu ke konfiskaci předaného v souladu s články 4 a 5:
a) pokud se v případě příkazu ke konfiskaci týkajícího se určité peněžité částky domnívá, že hrozí nebezpečí, že celková hodnota získaná z jeho výkonu překročí částku uvedenou v příkazu ke konfiskaci vzhledem k současnému výkonu příkazu ke konfiskaci ve více členských státech;
b) v případech právních prostředků uvedených v článku 9;
c) pokud by výkon příkazu ke konfiskaci mohl narušit probíhající vyšetřování trestného činu nebo trestní řízení, na dobu, kterou považuje příslušný orgán za přiměřenou;
d) pokud je považováno za nezbytné mít příkaz ke konfiskaci nebo jeho části přeloženy na náklady vykonávajícího státu, na dobu nutnou k pořízení překladu,
nebo
e) je-li majetek již předmětem řízení o konfiskaci ve vykonávajícím státě.
2. Příslušný orgán vykonávajícího státu přijme na dobu trvání odkladu veškerá opatření, jež by přijal u podobného vnitrostátního případu, aby zamezil možnost, že majetek již nebude k dispozici pro výkon příkazu ke konfiskaci.
3. V případě odkladu podle odst. 1 písm. a) příslušný orgán vykonávajícího státu ihned uvědomí příslušný orgán vydávajícího státu způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu a příslušný orgán vydávajícího státu splní povinnosti uvedené v čl. 14 odst. 3.
4. V případech uvedených v odst. 1 písm. b), c), d) a e) předá příslušný orgán vykonávajícího státu zprávu o odkladu včetně důvodů tohoto odkladu a pokud možno i předpokládané délky jeho trvání neprodleně příslušnému orgánu vydávajícího státu způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu.
Jakmile důvod odkladu pomine, přijme příslušný orgán vykonávajícího státu neprodleně opatření nezbytná pro výkon příkazu ke konfiskaci a uvědomí o tom příslušný orgán vydávajícího státu způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu.
Článek 11
Více příkazů ke konfiskaci
Jestliže příslušné orgány vykonávajícího státu vyřizují:
- dva či více příkazy ke konfiskaci týkající se peněžité částky, jež byly vydány proti téže fyzické nebo právnické osobě, a dotyčná osoba nemá ve vykonávajícím státě dostatek prostředků, jež by umožnily výkon všech příkazů ke konfiskaci, nebo
- dva či více příkazy ke konfiskaci týkající se téže specificky určené věci tvořící součást majetku,
přijme rozhodnutí o tom, které z příkazů ke konfiskaci vykonat, příslušný orgán vykonávajícího státu v souladu s právem tohoto státu a po řádném zvážení všech okolností, k nimž patří vztah zajištěného majetku k trestnému činu, závažnost a místo spáchání trestného činu a data vydání a předání dotyčných příkazů ke konfiskaci.
Článek 12
Právo rozhodné pro výkon
1. Aniž je dotčen odstavec 3, řídí se výkon příkazu ke konfiskaci právem vykonávajícího státu a pouze jeho orgány jsou příslušné rozhodovat o postupech pro výkon příkazu ke konfiskaci a stanovit veškerá s tím související opatření.
2. Je-li dotyčná osoba schopna předložit důkaz o úplné nebo částečné konfiskaci v kterémkoli státě, konzultuje příslušný orgán vykonávajícího státu vhodným způsobem příslušný orgán vydávajícího státu.
Každá dílčí částka, která se v případě konfiskace výnosů na základě příkazu ke konfiskaci vymůže v jiném než ve vykonávajícím státě, se v plné výši odečte od částky, která má být konfiskována ve vykonávajícím státě.
3. Příkaz ke konfiskaci vydaný proti právnické osobě se vykoná, i pokud vykonávající stát neuznává zásadu trestní odpovědnosti právnických osob.
4. Vykonávající stát nesmí na základě předání podle článků 4 a 5 uložit jako alternativu k příkazu ke konfiskaci žádná opatření, včetně trestu odnětí svobody nebo jiných opatření omezujících osobní svobodu, pokud k tomu vydávající stát nedá souhlas.
Článek 13
Amnestie, milost, přezkum příkazů ke konfiskaci
1. Amnestii nebo milost může udělit vydávající stát i vykonávající stát.
2. Pouze vydávající stát může rozhodnout o žádosti o přezkum příkazu ke konfiskaci.
Článek 14
Důsledky předání příkazů ke konfiskaci
1. Předání příkazu ke konfiskaci jednomu nebo více vykonávajícím státům podle článků 4 a 5 neomezuje právo vydávajícího státu na to, aby příkaz ke konfiskaci vykonal sám.
2. V případě předání příkazu ke konfiskaci týkajícího se peněžité částky jednomu nebo více vykonávajícím státům nesmí celková hodnota získaná z jeho výkonu přesáhnout maximální částku stanovenou v příkazu ke konfiskaci.
3. Příslušný orgán vydávajícího státu ihned způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu uvědomí příslušný orgán dotčeného vykonávajícího státu:
a) domnívá-li se, například na základě informací, které mu sdělil vykonávající stát podle čl. 10 odst. 3, že existuje nebezpečí výkonu přesahujícího maximální stanovenou částku. V případě použití čl. 10 odst. 1 písm. a) uvědomí příslušný orgán vydávajícího státu co nejdříve příslušný orgán vykonávajícího státu, zda toto nebezpečí již pominulo;
b) pokud byl příkaz ke konfiskaci zcela nebo zčásti vykonán ve vydávajícím státě nebo jiném vykonávajícím státě.
Uvede se částka, u níž příkaz ke konfiskaci dosud nebyl vykonán;
c) jestliže po předání příkazu ke konfiskaci podle článků 4 a 5 obdrží orgán vydávajícího státu jakoukoli peněžitou částku, kterou dotyčná osoba uhradila dobrovolně v souvislosti s příkazem ke konfiskaci. Použije se čl.
12 odst. 2.
Článek 15
Ukončení výkonu
Příslušný orgán vydávajícího státu neprodleně uvědomí způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu příslušný orgán vydávajícího státu o každém rozhodnutí nebo opatření, v jehož důsledku přestává být příkaz ke konfiskaci vykonatelný nebo má být z nějakého jiného důvodu z vykonávajícího státu stažen.
Vykonávající stát ukončí výkon příkazu ke konfiskaci, jakmile jej o tomto rozhodnutí nebo opatření příslušný orgán vydávajícího státu uvědomí.
Článek 16
Nakládání s konfiskovaným majetkem
1. Vykonávající stát naloží s penězi získanými z výkonu příkazu ke konfiskaci takto:
a) je-li částka získaná výkonem příkazu ke konfiskaci nižší než 10000 EUR nebo této částce odpovídá, připadne tato částka vykonávajícímu státu;
b) v ostatních případech vykonávající stát poukáže 50 % částky získané z výkonu příkazu ke konfiskaci vydávajícímu státu.
2. S majetkem získaným výkonem příkazu ke konfiskaci jiným než penězi se naloží jedním ze dvou způsobů, o nichž vykonávající stát rozhodne:
a) majetek lze prodat.
V tom případě se s výnosem z prodeje naloží podle odstavce 1;
b) majetek lze předat vydávajícímu státu.
Zahrnuje-li příkaz ke konfiskaci peněžitou částku, lze majetek předat vydávajícímu státu pouze tehdy, dá-li k tomu tento stát souhlas;
c) není-li možné použít písmena a) ani b), lze s majetkem naložit jiným způsobem v souladu s předpisy vykonávajícího státu.
3. Bez ohledu na odstavec 2 se od vykonávajícího státu nevyžaduje, aby prodal nebo vrátil specificky určené věci tvořící součást majetku uvedené v příkazu ke konfiskaci, které představují kulturní statky a které jsou součástí národního dědictví daného státu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se použijí, není-li mezi vydávajícím a vykonávajícím státem dohodnuto jinak.
Článek 17
Informace o výsledku výkonu
Příslušný orgán vydávajícího státu uvědomí bez odkladu způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu příslušný orgán vykonávajícího státu:
a) o předání příkazu ke konfiskaci příslušnému orgánu podle čl. 4 odst. 5,
b) o rozhodnutí neuznat příkaz ke konfiskaci společně s důvody tohoto rozhodnutí,
c) o úplném nebo částečném odmítnutí výkonu příkazu ke konfiskaci z důvodů uvedených v článku 11, čl. 12 odst. 1 a 2 a čl. 13 odst. 1,
d) o provedení výkonu příkazu ke konfiskaci, jakmile je ukončeno,
e) o použití alternativních opatření podle čl. 12 odst. 4.
Článek 18
Náhrada
1. Aniž je dotčen čl. 9 odst. 2, pokud vykonávající stát podle svého práva odpovídá za škodu způsobenou některé ze zúčastněných osob zmíněných ve článku 9 výkonem příkazu ke konfiskaci předaného na základě článků 4 a 5, nahradí vydávající stát vykonávajícímu státu částku, kterou vykonávající stát na základě této odpovědnosti vyplatil jako náhradu škody uvedené osobě, s výjimkou případů, kdy je tato škoda nebo její část způsobena výhradně jednáním vykonávajícího státu, a v rozsahu, v jakém je tato škoda nebo její část způsobena výhradně jednáním vykonávajícího státu.
2. Odstavcem 1 není dotčeno právo členských států týkající se nároků fyzických nebo právnických osob na náhradu škody.
Článek 19
Jazyky
1. Osvědčení musí být přeloženo do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků vykonávajícího státu.
2. Každý členský stát může v okamžiku přijetí tohoto rámcového rozhodnutí nebo později uvést v prohlášení, které bude uloženo v generálním sekretariátu Rady, že bude přijímat překlad do jednoho nebo více dalších úředních jazyků orgánů Evropských společenství.
Článek 20
Náklady
1. Aniž je dotčen článek 16, nesmějí členské státy vůči sobě uplatňovat nároky na náhradu nákladů vynaložených v souvislosti s použitím tohoto rámcového rozhodnutí.
2. Pokud vykonávajícímu státu vznikly výdaje, které pokládá za vysoké nebo mimořádné, může vydávajícímu státu navrhnout, aby se o ně podělily.
Vydávající stát tento návrh zváží na základě podrobného výčtu předaného vykonávajícím státem.
Článek 21
Vztahy k jiným dohodám a ujednáním
Toto rámcové rozhodnutí se nedotýká použití dvoustranných nebo mnohostranných dohod či ujednání mezi členskými státy, pokud tyto dohody a ujednání pomáhají dále zjednodušit nebo usnadnit postupy výkonu příkazu ke konfiskaci.
Článek 22
Provedení
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím do 24. listopadu 2008.
2. Členské státy sdělí generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě zprávy vypracované Komisí s pomocí těchto údajů ověří Rada nejpozději do 24. listopadu 2009, do jaké míry dosáhly členské státy souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
3. Generální sekretariát Rady oznámí členským státům a Komisi prohlášení učiněná podle čl. 7 odst. 5 a čl. 19 odst. 2.
4. Členský stát, který při vzájemném uznávání a výkonu příkazů ke konfiskaci opakovaně zaznamenal potíže nebo nedostatečnou činnost ze strany jiného členského státu, jež se dvoustrannými konzultacemi nepodařilo vyřešit, může uvědomit Radu za účelem vyhodnocení provádění tohoto rámcového rozhodnutí na úrovni členských států.
5. Členské státy jednající jako vykonávající státy oznámí na začátku kalendářního roku Radě a Komisi počet případů, u nichž se použilo čl. 17 písm. b), a shrnou důvody, které k tomu vedly.
Do 24. listopadu 2013 vypracuje Komise na základě obdržených informací zprávu společně s podněty, které pokládá za vhodné.
Článek 23
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Usnesení Rady
z 13. března 2006
o reakci celních orgánů na nejnovější vývoj, pokud jde o padělání a pirátství
(2006/C 67/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE
1. PŘIPOMÍNÁ cíle stanovené Lisabonskou strategií, oživené na zasedání Evropské rady konaném ve dnech 22. a 23. března 2005, na jejichž základě musí Unie "obnovit základ své konkurenceschopnosti, zvýšit svůj potenciál růstu a svoji produktivitu a posílit sociální soudržnost, a přitom klást hlavní důraz na znalosti, inovaci a optimalizaci lidského kapitálu";
2. ZDŮRAZŇUJE, že strategického cíle stanoveného Evropskou radou lze dosáhnout pouze prostřednictvím dobře fungujícího vnitřního trhu s odpovídajícími opatřeními pro podporu investic v oblasti znalostní ekonomiky;
3. UZNÁVÁ hrozbu, již představuje vážný nárůst padělání a pirátství pro znalostní ekonomiku Unie a zejména pro zdraví a bezpečnost, jakož i klíčovou odpovědnost celních orgánů za ochranu hospodářství a spotřebitelů před touto hrozbou;
4. ZDŮRAZŇUJE, že účinné a jednotné celní kontroly, jež mají chránit zákonnou obchodní činnost před nekalou soutěží a krádeží vědomostí, jsou nezbytné pro ochranu zájmů Společenství a odvrácení nebezpečí narušení hospodářské soutěže.
Vzhledem k tomu, že celní orgány odpovídají za zabavení převážné většiny padělaného zboží, a vzhledem k tomu, že objem zabaveného zboží se v EU za posledních pět let zvýšil o více než 1000 %, další praktické kroky ke zlepšení celních kontrol posílí ochranu hospodářství a spotřebitelů;
5. ZDŮRAZŇUJE potřebu zajistit, aby celní kontroly a opatření pro spolupráci poskytovaly maximální ochranu hospodářství a spotřebitelů před tímto nebezpečným nezákonným obchodováním a UZNÁVÁ, že je to zásadní problém, který vyžaduje dokonalejší celní postupy.
Řešení tohoto problému představuje zároveň cenný příspěvek na podporu poctivého obchodu, zabezpečení příjmů Společenství a příjmů jednotlivých států, ochranu spotřebitelů a boje proti organizované trestné činnosti a praní peněz;
6. VÍTÁ sdělení Komise o reakci celních orgánů na padělání a pirátství [1] (dále jen "sdělení"), zejména
- konkrétní opatření ke zlepšení celních kontrol, zejména prostřednictvím intenzivnější výměny postupů a informací týkajících se řízení rizik, a k posílení mezinárodní spolupráce, především s hlavními vyvážejícími zeměmi a příslušnými mezinárodními organizacemi;
- potřebu navázat a podporovat pevné partnerství celních orgánů a obchodních subjektů, založené na závazcích obou stran, pro řešení problému padělaného a pirátského zboží;
- přístup přijatý za účelem řešení rostoucího problému padělaného zboží, zejména takového, jež ohrožuje zdraví a bezpečnost, prostřednictvím komplexního akčního plánu EU založeného na konkrétních opatřeních uvedených ve sdělení;
7. VYZÝVÁ Komisi, aby
- předložila příslušné návrhy na podporu provádění přístupu stanoveného ve sdělení, se zvláštní pozorností zaměřenou na posílení výměny informací mezi celními orgány a mezi celními orgány a subjekty zapojenými do boje proti padělání a pirátství;
- podávala zprávy o provádění sdělení a opatření v něm uvedených v rámci výroční zprávy podle článku 23 nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 [2];
8. VYZÝVÁ Komisi a členské státy, aby v rámci svých pravomocí prováděly komplexní přístup uvedený ve sdělení, a dále tak zlepšovaly celní kontroly a spolupráci za účelem boje proti rostoucí hrozbě padělání a pirátství.
[1] KOM(2005) 479 v konečném znění.
[2] Nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo, Úř. věst.
L 196, 2.8.2003, s. 7.
--------------------------------------------------
Doporučení Komise
ze dne 18. ledna 2006
týkající se koordinovaného monitorovacího programu Společenství pro rok 2006 s cílem zajistit dodržování maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v některých dalších produktech rostlinného původu a na jejich povrchu a vnitrostátních monitorovacích programů pro rok 2007
(oznámeno pod číslem K(2006) 11)
(Text s významem pro EHP)
(2006/26/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 86/362/EHS a 90/642/EHS stanoví, že by Komise měla postupně pracovat na vytvoření systému, který by umožnil odhad dietární expozice pesticidům.
Aby bylo možné vytvářet reálné odhady, měly by být k dispozici údaje o monitorování reziduí pesticidů v řadě potravinářských produktů, které představují hlavní složky evropské stravy.
Obecně se uznává, že hlavní složky evropské stravy sestávají zhruba z 20–30 potravinářských produktů.
Vzhledem ke zdrojům, jež jsou pro účely monitorování reziduí pesticidů na vnitrostátní úrovni k dispozici, jsou členské státy v rámci koordinovaného monitorovacího programu schopny ročně analyzovat vzorky pouze osmi produktů.
Používání pesticidů vykazuje změny v časovém rozpětí tříletých cyklů.
Každý pesticid by proto měl být monitorován ve 20–30 potravinářských produktech po dobu několika tříletých cyklů.
(2) V roce 2006 by měla být monitorována rezidua pesticidů, na něž se vztahuje toto doporučení, neboť tak bude možné tyto údaje využít pro odhad skutečné dietární expozice těmto reziduím.
(3) K počtům vzorků, jež mají být odebrány v rámci každé koordinované monitorovací činnosti, je třeba zaujmout systematický statistický přístup.
Takovýto postup byl vytvořen Komisí pro Codex Alimentarius [3].
Na základě binomického rozdělení pravděpodobnosti lze vypočítat, že zkoumání 613 vzorků umožní s více než 99 % jistotou odhalit vzorek obsahující rezidua pesticidů, která překračují mez stanovitelnosti (LOD), pokud méně než 1 % produktů rostlinného původu obsahuje rezidua překračující tuto mez.
Odběr těchto vzorků by měl být mezi členskými státy rozdělen na základě počtu obyvatel a spotřebitelů, přičemž se z jednoho produktu odebere minimálně 12 vzorků ročně.
(4) Na internetových stránkách Komise [4] jsou zveřejněny pokyny "Quality Control Procedures for Pesticide Residue Analysis", které se týkají postupů řízení jakosti u analýz reziduí pesticidů.
Platí, že by analytické laboratoře členských států měly tyto pokyny uplatňovat v co největší míře a že by tyto pokyny měly být průběžně přezkoumávány s ohledem na zkušenosti získané v rámci monitorovacích programů.
(5) Směrnice Komise 2002/63/ES stanoví metody Společenství pro odběr vzorků určených k úřední kontrole residuí pesticidů v produktech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu [5].
Metody odběru vzorků a postupy uvedené v této směrnice zahrnují ty, které doporučila Komise pro Codex Alimentarius.
(6) Směrnice 86/362/EHS a 90/642/EHS požadují, aby členské státy vymezily kritéria, která se uplatňují při vypracovávání vnitrostátních programů inspekcí.
Tyto informace by měly zahrnovat kritéria uplatňovaná při stanovování počtu vzorků, jež mají být odebrány, analýz, jež mají být provedeny, a použitých vykazovaných limitů, dále kritéria, na jejichž základě byly vykazované limity vymezeny, a podrobné informace o akreditaci laboratoří, které analýzy provádějí, podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [6].
Měl by rovněž být uveden počet a druh porušení právních předpisů a opatření, jež byla přijata.
(7) Maximální přípustné hodnoty reziduí ve výživě pro kojence a malé děti byly stanoveny v souladu s článkem 6 směrnice Komise 91/321/EHS ze dne 14. května 1991 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [7] a článkem 6 směrnice Komise 96/5/ES, Euratom ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti [8].
(8) Informace o výsledcích monitorovacích programů je obzvláště vhodné zpracovávat, uchovávat či přenášet v elektronické podobě nebo pomocí informačních technologií.
Byly vytvořeny formáty, jež členským státům slouží k předkládání údajů Komisi prostřednictvím elektronické pošty.
Členské státy by proto měly být schopny zaslat Komisi své zprávy ve standardním formátu.
Nejúčinnějším způsobem dalšího zdokonalování standardního formátu jsou pokyny, které vypracovává Komise.
(9) Opatření tohoto doporučení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
DOPORUČUJE:
1. Členské státy se vyzývají, aby v průběhu roku 2006 odebraly a analyzovaly vzorky, a to pro kombinace produktů/reziduí pesticidů stanovené v příloze I, přičemž se vychází z počtu vzorků každého produktu, jenž byl členským státům přidělen v příloze II, a odpovídajícím způsobem se zohledňuje vnitrostátní podíl a podíl Společenství a třetích zemí na trhu daného členského státu.
Postup pro odebírání vzorků a počet jednotek by měly být v souladu se směrnicí 2002/63/ES.
2. Pokud jde o pesticidy představující akutní riziko, tj. v případech, kdy je dána akutní referenční dávka (např. organické estery kyseliny fosforečné, endosulfan a N-methylkarbamáty), odběr vzorků by se měl provádět tak, aby bylo možné vybrat dva laboratorní vzorky.
Pokud první laboratorní vzorek obsahuje zjistitelné reziduum pesticidu, na který je analýza zaměřena, měly by se jednotky druhého vzorku analyzovat samostatně.
Týká se těchto produktů:
- lilek,
- vinné hrozny [9],
- banány,
- paprikové lusky.
Přiměřené množství těchto produktů má rovněž být podrobeno samostatné analýze jednotlivých jednotek v druhém laboratorním vzorku, a to v případě, kdy jsou takové pesticidy zjištěny ve vzorku prvním, a zejména v případě, pokud se jedná o produkty jednoho producenta.
3. Z celkového množství vzorků podle přílohy I a II má každý členský stát odebrat a provést analýzu:
a) alespoň desíti vzorků výživy pro kojence a malé děti vyrobených převážně na bázi zeleniny, ovoce nebo obilovin;
b) vzorků (nejméně jednoho, je-li dostupný) z produkce organického zemědělství, a to v počtu, jež odpovídá podílu organického zemědělství na trhu v každém členském státě.
4. Členské státy se vyzývají, aby oznámily výsledky analýz vzorků testovaných na kombinace produktů/reziduí pesticidů stanovené v příloze I nejpozději do 31. srpna 2007 a při tom uvedly:
a) použité analytické metody a dosažené vykazované limity, a to v souladu s postupy pro kontrolu kvality stanovenými v dokumentu "Quality Control Procedures for Pesticide Residue Analysis" (Postupy řízení jakosti u analýz reziduí pesticidů);
b) počet a povahu případů porušení limitů a přijatá opatření.
5. Zpráva by měla být vypracována ve formátu – včetně elektronického formátu – podle pokynů, které členským státům poskytl Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat v souvislosti s prováděním doporučení Komise týkajících se koordinovaných monitorovacích programů Společenství.
Výsledky vzorků výživy pro kojence a malé děti a vzorků z ekologického zemědělství mají být podány na samostatných záznamových listech.
6. Členské státy se vyzývají, aby Komisi a ostatním členským státům nejpozději do dne 31. srpna 2006 zaslaly informace požadované podle čl. 7 odst. 3 směrnice 86/362/EHS a čl. 4 odst. 3 směrnice 90/642/EHS, jež se týkají monitorovací činnosti v roce 2005, aby bylo alespoň na základě kontrolního odběru vzorků zajištěno dodržování maximálních limitů reziduí pesticidů, a to včetně:
a) výsledků svých vnitrostátních programů týkajících se reziduí pesticidů;
b) informací o postupech kontroly kvality ve svých laboratořích, a zejména informací o těch aspektech pokynů "Quality Control Procedures for Pesticide Residue Analysis" (Postupy řízení jakosti u analýz reziduí pesticidů), jež nebyly schopny uplatnit či s jejichž uplatňováním měly potíže;
c) informací o akreditaci laboratoří, které analýzy provádějí, v souladu s ustanoveními článku 12 nařízení (ES) č. 882/2004 (včetně rozsahu působnosti akreditace, akreditačního subjektu a kopie osvědčení o akreditaci);
d) informací o testech pro stanovení odborné způsobilosti a kruhových testech, jichž se laboratoře zúčastnily.
7. Členské státy se vyzývají, aby Komisi nejpozději do dne 30. září 2006 zaslaly návrhy svých vnitrostátních programů monitorování maximálních limitů reziduí pesticidů stanovených směrnicemi 90/642/EHS a 86/362/EHS pro rok 2007, včetně informací o:
a) kritériích uplatňovaných při stanovování počtu vzorků, jež mají být odebrány, a analýz, jež mají být provedeny,
b) použitých vykazovaných limitech a kritériích, na jejichž základě byly vykazované limity vymezeny, a
c) podrobnostech týkajících se akreditace laboratoří provádějících analýzy podle nařízení (ES) č. 882/2004.
Doporučení Komise
ze dne 15. prosince 2005
o pokynech pro používání nařízení (Euratom) č. 302/2005 o uplatňování dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu
(oznámeno pod číslem K(2005) 5127)
(2006/40/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na nařízení (Euratom) č. 302/2005 ze dne 8. února 2005 o uplatňování dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu [1], a zejména na článek 37 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (Euratom) č. 302/2005 vymezuje povahu a rozsah požadavků uvedených v článcích 77, 78, 79 a 81 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii.
(2) Podle prohlášení Rady/Komise připojeného k uvedenému nařízení Komise přijme a vyhlásí obecné pokyny představující nezávaznou pomůcku a pokyny pro provozovatele s cílem usnadnit používání nařízení (Euratom) č. 302/2005.
(3) Tyto pokyny by měly zaznamenat nabídnutá vysvětlení a dohody dosažené během dvoustranných diskuzí mezi Komisí a různými zainteresovanými stranami.
Neměly by z nich vyplývat žádná zákonná práva nebo povinnosti.
(4) Na základě rozvoje v oblasti dozoru nad bezpečností by Komise měla mít možnost toto doporučení po konzultacích se zúčastněnými stranami a členskými státy případně změnit,
DOPORUČUJE:
Při používání nařízení (Euratom) č. 302/2005 by měly být dodržovány pokyny stanovené v příloze. Má se za to, že dodržováním pokynů osoby, podniky a členské státy uvedené v čl. 3 odst. 1 a 2 uvedeného nařízení plní ustanovení uvedeného nařízení, kterých se tyto pokyny týkají.
Doporučení Komise
ze dne 6. února 2006
o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách
(oznámeno pod číslem K(2006) 235)
(Text s významem pro EHP)
(2006/88/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Doporučení Komise 2002/201/ES ze dne 4. března 2002 o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách [1] je součástí obecné strategie snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v životním prostředí, krmivech a potravinách.
Jeho cílem je doporučit intervenční prahové hodnoty a postupem času také cílové hodnoty pro krmiva a potraviny.
(2) Ačkoli z toxikologického hlediska by se jakákoli hodnota měla vztahovat jak na dioxiny, tak na PCB s dioxinovým efektem, nařízením Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [2], byly maximální limity v potravinách stanoveny v roce 2001 pouze pro dioxiny, a nikoli pro PCB s dioxinovým efektem, protože o výskytu PCB s dioxinovým efektem bylo v té době k dispozici jen velmi málo údajů.
Podobně směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [3] byly maximální limity v krmivech stanoveny v roce 2001 pouze pro dioxiny, a nikoli pro PCB s dioxinovým efektem.
(3) Podle nařízení (ES) č. 466/2001 by Komise měla do konce roku 2004 poprvé přezkoumat ustanovení o dioxinech v potravinách s ohledem na nové údaje o přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, zejména za účelem zařazení PCB s dioxinovým efektem mezi látky, jejichž limit má být stanoven.
Směrnice 2002/32/ES obsahuje podobné ustanovení o přezkumu týkající se dioxinů v krmivech.
(4) Nyní je již k dispozici více údajů o přítomnosti PCB s dioxinovým efektem v krmivech a potravinách.
Proto byly maximální limity stanoveny pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem vyjádřenou v ekvivalentech toxicity Světové zdravotnické organizace (WHO) za použití WHO-TEF (faktorů ekvivalentní toxicity WHO), jelikož tento přístup je z toxikologického hlediska nejvhodnější.
V zájmu zajištění hladkého přechodu by měly vedle nově stanovených limitů pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem zůstat po přechodné období v platnosti i stávající maximální limity pro dioxiny.
(5) Intervenční prahové hodnoty pro dioxiny byly stanoveny doporučením Komise 2002/201/ES s cílem podnítit proaktivní přístup ke snižování přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách a krmivech.
Tyto intervenční prahové hodnoty slouží příslušným orgánům a hospodářským subjektům jako nástroje k poukázání na případy, kdy je žádoucí zjistit zdroj kontaminace a přijmout opatření pro jeho omezení nebo odstranění.
Vzhledem k tomu, že dioxiny a PCB s dioxinovým efektem mají odlišné zdroje, je třeba stanovit zvláštní intervenční prahové hodnoty jednak pro dioxiny a jednak pro PCB s dioxinovým efektem.
Je proto třeba nahradit doporučení 2002/201/ES.
(6) Dále je třeba intervenční prahové hodnoty pravidelně upravovat v souladu s klesajícím trendem přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem a aktivním přístupem zaměřeným na postupné snižování jejich přítomnosti v krmivech a potravinách.
(7) Směrnice 2002/32/ES umožňuje stanovení intervenčních prahových hodnot.
Je proto vhodné převést intervenční prahové hodnoty pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem v krmivech do směrnice 2002/32/ES.
(8) Cílové hodnoty jsou hodnotami kontaminace, kterých je třeba v krmivech a potravinách dosáhnout, aby byla expozice člověka v konečném důsledku snížena u většiny populace Společenství na hodnotu TWI (tolerable weekly intake – přijatelný týdenní příjem – "PTP") pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem stanovenou Vědeckým výborem pro potraviny (SCF). Při jejich stanovování by se mělo přihlédnout k přesnějším informacím o dopadu environmentálních opatření a opatření zaměřených na zdroje kontaminace na úrovni krmiv a potravin na snižování přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v krmných surovinách, krmivech a potravinách.
Vzhledem k tomu, že při stanovování těchto cílových hodnot je nutné vzít v úvahu mnoho různých faktorů, mělo by být stanovení těchto cílových hodnot odloženo do konce roku 2008,
DOPORUČUJE:
(1) Aby členské státy prováděly – úměrně své produkci, využívání a spotřebě krmných surovin, krmiv a potravin – namátkové monitorování přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, a pokud je to možné, také jiných PCB než s dioxinovým efektem v krmných surovinách, krmivech a potravinách.
Toto monitorování by mělo být prováděno podle doporučení Komise 2004/704/ES ze dne 11. října 2004 o monitorování základních hodnot dioxinů a polychlorovaných bifenylů typu dioxinů v krmivech [4] a doporučení Komise 2004/705/ES ze dne 11. října 2004 o monitorování základních hodnot dioxinů a polychlorovaných bifenylů typu dioxinů v potravinách [5].
(2) Aby v případě nedodržení ustanovení směrnice 2002/32/ES a nařízení (ES) č. 466/2001 a (s výhradou bodu 3) v případech, kdy jsou zjištěny hodnoty dioxinů a/nebo PCB s dioxinovým efektem přesahující intervenční prahové hodnoty stanovené v příloze I tohoto doporučení, pokud jde o potraviny, a v příloze II směrnice 2002/32/ES, pokud jde o krmiva, členské státy ve spolupráci s hospodářskými subjekty.
a) zahájily šetření s cílem zjistit zdroj kontaminace;
b) přijaly opatření k omezení nebo odstranění zdroje kontaminace;
c) prověřily, zda jsou přítomny jiné PCB než s dioxinovým efektem.
(3) Aby členské státy, v nichž jsou základní hodnoty dioxinů a PCB s dioxinovým efektem zvláště vysoké, stanovily vnitrostátní intervenční prahové hodnoty pro domácí produkci krmných surovin, krmiv a potravin, a to tak, aby přibližně u 5 % výsledků získaných v rámci monitorování podle bodu 1 bylo provedeno šetření s cílem zjistit zdroj kontaminace.
(4) Aby členské státy informovaly Komisi a ostatní členské státy o svých zjištěních, o výsledcích svých šetření a o opatřeních přijatých za účelem omezení nebo odstranění zdroje kontaminace.
(5) Aby členské státy předávaly informace podle bodu 4 v případě potravin nejpozději do 31. března každého roku a v případě krmiv v rámci výroční zprávy, která se Komisi předkládá podle čl. 22 odst.
2 směrnice Rady 95/53/ES [6], s výjimkou případů, kdy tyto informace mají pro ostatní členské státy bezprostřední význam, přičemž v takovém případě se předají neprodleně.
Po zavedení víceletých vnitrostátních plánů kontrol podle článků 41 a 42 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [7] mohou být informace předávány v rámci výroční zprávy, která se Komisi předkládá podle článku 44 nařízení (ES) č.
Doporučení Komise 2002/201/ES se zrušuje s účinkem ode dne 14. listopadu 2006.
Doporučení Rady
ze dne 14. února 2006
o jmenování člena Výkonné rady Evropské centrální banky
(2006/108/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 112 odst. 2 písm. b) a čl. 122 odst. 4 této smlouvy a na články 11.2 a 43.3 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
Funkční období Otmara ISSINGA končí dne 31. května 2006.
Je třeba přistoupit ke jmenování člena Výkonné rady Evropské centrální banky,
DOPORUČUJE:
jmenovat Jürgena STARKA členem Výkonné rady Evropské centrální banky na dobu osmi let s účinkem ode dne 1. června 2006.
Toto doporučení podléhá rozhodnutí hlav států nebo vlád členských států Evropského společenství, jejichž měnou je euro, a to po konzultaci s Evropským parlamentem a s Radou guvernérů Evropské centrální banky.
Toto doporučení bude zveřejněno
Doporučení Evropského parlamentu a Rady
ze dne 15. února 2006
o další evropské spolupráci při zabezpečování kvality v oblasti vysokoškolského vzdělávání
(2006/143/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 149 odst. 4 a čl. 150 odst. 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přestože provedení doporučení Rady 98/561/ES ze dne 24. září 1998 o evropské spolupráci při zabezpečování kvality v oblasti vysokoškolského vzdělávání [3] bylo podle zprávy Komise ze dne 30. září 2004 úspěšné, je třeba zlepšovat fungování evropského vysokoškolského vzdělávání, zejména pokud jde o kvalitu, aby bylo transparentnější a důvěryhodnější pro evropské občany i pro studenty a akademické pracovníky z jiných světadílů.
(2) Doporučení 98/561/ES vyzvalo k podpoře a případně k vytvoření transparentních systémů zabezpečování kvality.
Téměř všechny členské státy zřídily vnitrostátní systémy zabezpečování kvality a zahájily nebo umožnily vytvoření jedné nebo více agentur zabezpečujících kvalitu nebo akreditace.
(3) Doporučení 98/561/ES zdůraznilo, že systémy zabezpečování kvality mají být založené na řadě základních prvků, včetně hodnocení programů nebo institucí prostřednictvím vnitřního hodnocení a vnějšího přezkumu, a mají zahrnovat účast studentů, zveřejňování výsledků a mezinárodní účast.
Výsledky hodnocení týkajícího se zabezpečování kvality výrazně pomáhají institucím vysokoškolského vzdělávání zlepšit jejich fungování.
(4) Základní prvky uvedené v 3. bodě odůvodnění již byly zavedeny téměř ve všech systémech zabezpečování kvality a v září 2003 byly v Berlíně potvrzeny evropskými ministry školství v souvislosti s boloňským procesem, který směřuje k vytvoření evropského prostoru vysokoškolského vzdělávání.
(5) Evropské sdružení pro zabezpečení kvality ve vysokoškolském vzdělávání (ENQA) bylo založeno v roce 2000 a jeho členská základna se neustále rozšiřuje o nové agentury zabezpečující kvalitu a akreditace ve všech členských státech.
(6) V souvislosti s boloňským procesem a v návaznosti na setkání v Berlíně v září 2003 přijali ministři školství ze 45 zemí během svého setkání v Bergenu ve dnech 19.– 20. května 2005 standardy a hlavní směry pro zabezpečování kvality v evropském prostoru vysokoškolského vzdělávání tak, jak je navrhlo ENQA.
Uvítali také zásadu evropského registru agentur zabezpečujících kvalitu založeného na vnitrostátním přezkumu a požádali, aby ENQA ve spolupráci s Evropskou asociací univerzit (EUA), Evropskou asociací institucí terciálního vzdělávání (EURASHE) a Národními svazy studentů v Evropě (ESIB) dále vypracovalo prováděcí pravidla a zásady a aby o tom ministrům podalo zprávu prostřednictvím skupiny pro pokračování boloňského procesu.
Dále podtrhli důležitost spolupráce mezi agenturami uznávanými na vnitrostátní úrovni s ohledem na posílení vzájemného uznávání akreditací či rozhodnutí o zabezpečení kvality.
(7) Činnost EU podporující zabezpečování kvality by měla být rozvíjena v souladu s činnostmi prováděnými v souvislosti s boloňským procesem.
(8) Na podporu transparentnosti ve vysokoškolském vzdělávání a uznávání kvalifikací a doby studia v zahraničí je žádoucí vytvořit registr nezávislých a důvěryhodných agentur zabezpečujících kvalitu, ať veřejných či soukromých, které působí v Evropě na regionální či státní úrovni a mají všeobecný nebo specializovaný charakter.
(9) Evropská Rada se v Barceloně v březnu 2002 vyjádřila, že v souvislosti s lisabonskou strategií by se systém evropského školství a odborného vzdělávání měl stát "světovou značkou kvality",
DOPORUČUJÍ ČLENSKÝM STÁTŮM, ABY:
1. podporovaly všechny instituce vysokoškolského vzdělávání působící na jejich území, aby v souladu se standardy a hlavními směry zabezpečování kvality v evropském prostoru vysokoškolského vzdělávání přijatými v Bergenu v souvislosti s boloňským procesem zavedly nebo vytvořily přísné vnitřní systémy zabezpečení kvality;
2. podporovaly všechny agentury zabezpečující kvalitu nebo akreditace, které působí na jejich území, aby byly ve svém hodnocení nezávislé, uplatňovaly prvky zabezpečování kvality stanovené v doporučení 98/561/ES a aby pro účely hodnocení uplatňovaly společný soubor obecných norem a hlavních směrů přijatých v Bergenu.
Tyto standardy by měly být dále vypracovány ve spolupráci se zástupci odvětví vysokoškolského vzdělávání.
Měly by být uplatňovány takovým způsobem, aby chránily a rozvíjely rozmanitost a inovaci;
3. podporovaly zástupce vnitrostátních orgánů, odvětví vysokoškolského vzdělávání a agentur zabezpečujících kvalitu a akreditace, aby spolu se sociálními partnery založili "Evropský registr agentur zabezpečujících kvalitu" (dále jen "evropský registr") založený na vnitrostátním přezkumu, které zohledňuje zásady uvedené v příloze, a aby určili podmínky registrace a pravidla pro správu registru;
4. umožnily institucím vysokoškolského vzdělávání působícím na jejich území vybrat si v evropském registru mezi agenturami zabezpečujícími kvalitu nebo akreditace takovou agenturu, která vyhovuje jejich potřebě a profilu, pokud je to v souladu s jejich vnitrostátními právními předpisy nebo je to povoleno jejich vnitrostátními orgány;
5. umožnily institucím vysokoškolského vzdělávání snažit se o doplňující hodnocení jinou agenturou uvedenou v evropském registru, a to například za účelem zlepšení jejich mezinárodní pověsti;
6. podporovaly spolupráci mezi agenturami za účelem vybudování vzájemné důvěry a uznávání hodnocení týkajících se zabezpečení kvality a akreditace, a tím přispěly k uznávání kvalifikace pro účely studia či práce v jiné zemi;
7. zajistily přístup veřejnosti k hodnocením provedeným agenturami zabezpečujícími kvalitu a akreditace, které jsou uvedeny v evropském registru,
VYZÝVAJÍ KOMISI, ABY:
1. pokračovala v úzké spolupráci s členskými státy v podpoře spolupráce mezi institucemi vysokoškolského vzdělávání, agenturami zabezpečujícími kvalitu a akreditace, příslušnými orgány a jinými subjekty činnými v této oblasti;
2. předkládala každé tři roky Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o pokroku dosaženém v rozvíjení systémů zabezpečování kvality v jednotlivých členských státech a o činnostech v rámci spolupráce na evropské úrovni, včetně pokroku dosaženého při naplňování výše zmíněných cílů. Ve Štrasburku dne 15. února 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda H. Winkler [1] Úř. věst. C 255, 14.10.2005, s. 72. [2] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 13. října 2005 (dosud nezveřejněné
Doporučení Rady
ze dne 14. března 2006
o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (6. ERF) za rozpočtový rok 2004
(2006/220/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na třetí úmluvu AKT–ES, podepsanou v Lomé dne 8. prosince 1984,
s ohledem na interní dohodu 86/126/EHS o financování a správě pomoci Společenství [1], a zejména na čl. 29 odst. 3 uvedené dohody,
s ohledem na finanční nařízení ze dne 11. listopadu 1986 pro šestý Evropský rozvojový fond (6. ERF) [2], a zejména na články 66 až 73 uvedeného nařízení,
po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se 6. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2004, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2004 včetně odpovědí Komise [3],
vzhledem k tomu, že podle čl. 29 odst. 3 interní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 6. ERF,
vzhledem k tomu, že provádění operací 6. ERF Komisí během rozpočtového roku 2004 bylo celkově uspokojivé,
DOPORUČUJE, aby Evropský parlament udělil Komisi absolutorium za provádění operací 6. ERF za rozpočtový rok 2004.
Doporučení Rady
ze dne 14. března 2006
o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (7. ERF) za rozpočtový rok 2004
(2006/221/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na čtvrtou úmluvu AKT–ES, podepsanou v Lomé dne 15. prosince 1989, ve znění dohody podepsané na Mauriciu dne 4. listopadu 1995,
s ohledem na interní dohodu 91/401/EHS o financování a správě pomoci Společenství podle čtvrté úmluvy AKT–ES [1], zřizující mimo jiné sedmý Evropský rozvojový fond (7. ERF), a zejména na čl. 33 odst. 3 uvedené dohody,
s ohledem na finanční nařízení 91/491/EHS ze dne 29. července 1991 o spolupráci při financování rozvoje v rámci čtvrté úmluvy AKT–ES [2], a zejména na články 69 až 77 uvedeného nařízení,
po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se operací 7. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2004, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2004 včetně odpovědí Komise [3],
vzhledem k tomu, že podle čl. 33 odst. 3 interní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 7. ERF,
vzhledem k tomu, že provádění operací 7. ERF Komisí během rozpočtového roku 2004 bylo celkově uspokojivé,
DOPORUČUJE, aby Evropský parlament udělil Komisi absolutorium za provádění operací 7. ERF za rozpočtový rok 2004.
Doporučení Rady
ze dne 14. března 2006
o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (8. ERF) za rozpočtový rok 2004
(2006/222/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na čtvrtou úmluvu AKT–ES, podepsanou v Lomé dne 15. prosince 1989, ve znění dohody podepsané v Mauriciu dne 4. listopadu 1995,
s ohledem na interní dohodu o financování a správě pomoci Společenství podle druhého finančního protokolu ke čtvrté úmluvě AKT–ES [1], zřizující mimo jiné osmý Evropský rozvojový fond (8. ERF), a zejména na čl. 33 odst. 3 uvedené dohody,
s ohledem na finanční nařízení ze dne 16. června 1998 o spolupráci při financování rozvoje v rámci čtvrté úmluvy AKT–ES [2], a zejména na články 66 až 74 uvedeného nařízení,
po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se operací 8. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2004, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2004 včetně odpovědí Komise [3],
vzhledem k tomu, že podle čl. 33 odst. 3 uvedené interní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 8. ERF,
vzhledem k tomu, že provádění operací 8. ERF Komisí během rozpočtového roku 2004 bylo celkově uspokojivé,
DOPORUČUJE, aby Evropský parlament udělil Komisi absolutorium za provádění operací 8. ERF za rozpočtový rok 2004.
Doporučení Rady
ze dne 14. března 2006
o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (9. ERF) za rozpočtový rok 2004
(2006/223/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o partnerství AKT–ES, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1],
s ohledem na interní dohodu o financování a správě pomoci Společenství podle finančního protokolu k Dohodě o partnerství AKT–ES [2], zřizující mimo jiné devátý Evropský rozvojový fond (9. ERF), a zejména na čl. 32 odst. 3 uvedené dohody,
s ohledem na finanční nařízení ze dne 27. března 2003 pro devátý Evropský rozvojový fond [3], a zejména na články 96 až 103 uvedeného nařízení,
po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se operací 9. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2004, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2004 včetně odpovědí Komise [4],
vzhledem k tomu, že podle čl. 32 odst. 3 uvedené interní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 9. ERF,
vzhledem k tomu, že provádění operací 9. ERF Komisí během rozpočtového roku 2004 bylo celkově uspokojivé,
DOPORUČUJE, aby Evropský parlament udělil Komisi absolutorium za provádění operací 9. ERF pro rozpočtový rok 2004.
Doporučení Komise
ze dne 11. dubna 2006
týkající se opatření ke snížení rizika pro látky: dibutyl-ftalát; 3,4-dichloranilin; di(isodecyl)-ftalát; 1,2-benzendikarboxylová kyselina, di-C9-11-rozvětvené alkylestery, bohaté na C10-alkylestery; di(isononyl)-ftalát; 1,2-benzendikarboxylová kyselina, di-C8-10-rozvětvené alkylestery, bohaté na C9-alkylestery; ethylendiamintetraoctová kyselina; methyl-acetát; chloroctová kyselina; n-pentan; tetranatrium-ethylendiamintetraacetát
(Text s významem pro EHP)
(2006/283/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V rámci nařízení (EHS) č. 793/93 byly jako prioritní látky pro hodnocení v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1179/94 [2], nařízením Komise (ES) č. 2268/95 [3] a nařízením Komise (ES) č. 143/97 [4], pokud jde o první, druhý a třetí seznam prioritních látek, jak předpokládá nařízení (EHS) č. 793/93, určeny následující látky:
- dibutyl-ftalát,
- 3,4-dichloranilin,
- ethylendiamintetraoctová kyselina,
- methyl-acetát,
- tetranatrium-ethylendiamintetraacetát,
- di(isodecyl)-ftalát,
- 1,2-benzendikarboxylová kyselina, di-C9-11-rozvětvené alkylestery, bohaté na C10-alkylestery,
- di(isononyl)-ftalát,
- 1,2-benzendikarboxylová kyselina, di-C8-10-rozvětvené alkylestery, bohaté na C9-alkylestery,
- n-pentan,
- chloroctová kyselina.
(2) Státy v rolích zpravodajů určené v souladu s uvedenými nařízeními dokončily pro tyto látky hodnocení rizik s ohledem na člověka a životní prostředí v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1488/94 ze dne 28. června 1994, kterým se stanoví zásady hodnocení rizik existujících látek pro člověka a životní prostředí [5], a navrhly strategii omezování těchto rizik v souladu s nařízením (EHS) č. 793/93.
(3) Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí (SCTEE) byl konzultován a vydal stanoviska, pokud jde o hodnocení rizik prováděná zpravodaji.
Stanoviska byla zveřejněna na webových stránkách vědeckého výboru.
(4) Výsledky hodnocení rizik a další výsledky strategií omezování těchto rizik jsou uvedeny ve sdělení Komise [6].
(5) Na základě uvedeného hodnocení je vhodné doporučit některá opatření ke snížení rizika pro některé látky.
(6) Opatření ke snížení rizika doporučená pro pracovníky by měla být uvážena v rámci právních předpisů o ochraně pracovníků, u kterého se má za to, že poskytuje odpovídající rámec pro snížení rizik příslušných látek v potřebném rozsahu.
(7) Opatření ke snížení rizika stanovená v tomto doporučení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 793/93,
DOPORUČUJE:
ODDÍL 1
DIBUTYL-FTALÁT
(č.
CAS 84-74-2; č.
EINECS 201-557-4)
Opatření ke snížení rizika pro životní prostředí (1, 2)
1. Příslušné orgány v dotčených členských státech by měly v povoleních vydávaných podle směrnice Rady 96/61/ES [7] stanovit podmínky, mezní hodnoty emisí či rovnocenné parametry nebo technická opatření týkající se dibutyl-ftalátu, aby dotčená zařízení byla nejpozději do konce října 2007 provozována v souladu s nejlepšími dostupnými technikami ("best available techniques", dále jen BAT), se zřetelem k technickým charakteristikám dotyčných zařízení, k jejich zeměpisné poloze a k místním podmínkám životního prostředí.
2. Členské státy by měly pečlivě sledovat zavádění BAT, pokud jde o dibutyl-ftalát, a oznámit veškerý důležitý vývoj Komisi v rámci výměny informací o BAT.
ODDÍL 2
3,4-DICHLORANILIN
(č.
CAS 95-76-1; č.
EINECS 202-448-4)
Opatření ke snížení rizika pro pracovníky (3) a životní prostředí (4, 5)
3. Zaměstnavatelé, kteří používají 3,4-dichloranilin ve výrobě a dalším zpracování pro účely, které jsou v hodnocení rizik uvedeny jako předmět obav, by měli vzít na vědomí veškeré zvláštní pokyny pro dané odvětví ohledně úklidu, údržby a oprav vypracované na vnitrostátní úrovni a založené na nezávazných praktických pokynech, které lze získat od Komise podle čl. 12 odst. 2 směrnice Rady 98/24/ES [8].
Má se za to, že platné právní předpisy na úrovni Společenství o přípravcích na ochranu rostlin (směrnice 91/414/EHS [9]) a o biocidech (směrnice 98/8/ES [10]) poskytují přiměřený rámec pro snížení rizik látek v potřebném rozsahu a použijí se.
V tomto rámci:
4. Je třeba uvážit informace z hodnocení rizik 3,4-dichloranilinu, který se uvolňuje z diuronu použitého jako herbicid na nepropustném povrchu.
5. Je třeba zabránit zneužití diuronu v malém balení.
ODDÍL 3
ETHYLENDIAMINTETRAOCTOVÁ KYSELINA
(č.
CAS 60-00-4; č.
EINECS 200-449-4)
Opatření ke snížení rizika pro životní prostředí (6, 7, 8, 9)
6. Pro povodí, kde mohou emise ethylendiamintetraoctové kyseliny (EDTA) zapříčinit riziko, by měl příslušný členský stát stanovit normy environmentální kvality a vnitrostátní opatření ke snížení znečištění, jejichž cílem je, aby tyto normy environmentální kvality byly splněny do roku 2015, by měla být začleněna do plánů povodí v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES [11].
7. Příslušné orgány v dotčených členských státech by měly v povoleních vydávaných podle směrnice 96/61/ES stanovit podmínky, mezní hodnoty emisí či rovnocenné parametry nebo technická opatření týkající se EDTA, aby dotčená zařízení byla nejpozději do konce října 2007 provozována v souladu s BAT, se zřetelem k technickým charakteristikám dotyčných zařízení, k jejich zeměpisné poloze a k místním podmínkám životního prostředí.
8. Členské státy by měly pečlivě sledovat zavádění BAT, pokud jde o EDTA, a oznámit veškerý důležitý vývoj Komisi v rámci výměny informací o BAT.
9. Místní emise do životního prostředí by se v případě potřeby měly řídit vnitrostátními pravidly, aby se zajistilo, že nebudou očekávána žádná rizika pro životní prostředí.
ODDÍL 4
METHYL-ACETÁT
(č.
CAS 79-20-9; č.
EINECS 201-185-2)
Opatření ke snížení rizika pro pracovníky (10)
10. Zaměstnavatelé, kteří používají výrobky obsahující methyl-acetát pro podlahářské práce ve stavebnictví, by měli vzít na vědomí veškeré zvláštní pokyny pro dané odvětví vypracované na vnitrostátní úrovni a založené na nezávazných praktických pokynech, které lze získat od Komise podle čl. 12 odst. 2 směrnice 98/24/ES.
ODDÍL 5
CHLOROCTOVÁ KYSELINA
(č.
CAS 79-11-8; č.
EINECS 201-178-4)
Opatření ke snížení rizika pro pracovníky (11) a životní prostředí (12, 13, 14)
11. Zaměstnavatelé, kteří používají chloroctovou kyselinu (MCAA) pro účely, které jsou v hodnocení rizik uvedeny jako předmět obav, by měli vzít na vědomí veškeré zvláštní pokyny pro dané odvětví vypracované na vnitrostátní úrovni a založené na nezávazných praktických pokynech, které lze získat od Komise podle čl. 12 odst. 2 směrnice 98/24/ES.
12. Příslušné orgány v dotčených členských státech by měly v povoleních vydávaných podle směrnice 96/61/ES stanovit podmínky, mezní hodnoty emisí či rovnocenné parametry nebo technická opatření týkající se MCAA, aby dotčená zařízení byla nejpozději do konce října 2007 provozována v souladu s BAT a se zřetelem k technickým charakteristikám dotyčných zařízení, k jejich zeměpisné poloze a k místním podmínkám životního prostředí.
13. Členské státy by měly pečlivě sledovat zavádění BAT, pokud jde o MCAA, a oznámit veškerý důležitý vývoj Komisi v rámci výměny informací o BAT.
14. Místní emise do životního prostředí by se v případě potřeby měly řídit vnitrostátními pravidly, aby se zajistilo, že nebudou očekávána žádná rizika pro životní prostředí ani pro osoby exponované prostřednictvím životního prostředí.
ODDÍL 6
TETRANATRIUM-ETHYLENDIAMINTETRAACETÁT
(č.
CAS 64-02-8; č.
EINECS 200-573-9)
Opatření ke snížení rizika pro životní prostředí (15, 16, 17, 18)
15. Pro povodí, kde mohou emise tetranatrium-ethylendiamintetraacetátu (Na4EDTA) zapříčinit riziko, by měl příslušný členský stát stanovit normy environmentální kvality a vnitrostátní opatření ke snížení znečištění, jejichž cílem je, aby tyto normy environmentální kvality byly splněny do roku 2015, by měla být začleněna do plánů povodí v souladu se směrnicí 2000/60/ES.
16. Příslušné orgány v dotčených členských státech by měly v povoleních vydávaných podle směrnice 96/61/ES stanovit podmínky, mezní hodnoty emisí či rovnocenné parametry nebo technická opatření týkající se Na4EDTA, aby dotčená zařízení byla nejpozději do konce října 2007 provozována v souladu s BAT a se zřetelem k technickým charakteristikám dotyčných zařízení, k jejich zeměpisné poloze a k místním podmínkám životního prostředí.
17. Členské státy by měly pečlivě sledovat zavádění BAT, pokud jde o Na4EDTA, a oznámit veškerý důležitý vývoj Komisi v rámci výměny informací o BAT.
18. Místní emise do životního prostředí by se v případě potřeby měly řídit vnitrostátními pravidly, aby se zajistilo, že nebudou očekávána žádná rizika pro životní prostředí.
ODDÍL 7
URČENÍ
19. Toto doporučení je určeno všem odvětvím, která látky dováží, vyrábí, přepravují, skladují, formulují do přípravků či jinak zpracovávají, používají, odstraňují či regenerují, a členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 8. května 2006
o podpoře využívání pobřežní elektrické energie loděmi v kotvištích přístavů Společenství
(Text s významem pro EHP)
(2006/339/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V listopadu 2002 Komise přijala sdělení Evropskému parlamentu a Radě o strategii Evropské unie pro snížení emisí do ovzduší z námořních plavidel [1], které naléhalo na přístavní orgány, aby po lodích v přístavu vyžadovaly využívání elektřiny z pozemních zdrojů, aby je k němu motivovaly a usnadňovaly jim jej.
(2) Evropský parlament ve svém usnesení o této strategii ze dne 4. prosince 2003 [2] zdůraznil, že využívání elektřiny z pozemských zdrojů v přístavu by bylo možné usnadnit vypracováním zprávy uvádějící pozitivní příklady těchto opatření a rovněž jejich náklady a přínos.
(3) Rada ve svých závěrech týkajících se této strategie ze dne 22. prosince 2003 [3] uznala, že ne všechny problémy životního prostředí se na mezinárodní úrovni řeší náležitým způsobem a že zvláště podílem námořních plavidel na koncentraci částic a ozonu a jeho prekurzorů ve vnějším ovzduší je třeba se dále zabývat.
(4) Komise v souvislosti se sdělením Čistý vzduch pro Evropu (program CAFE): K tematické strategii pro kvalitu ovzduší [4] přezkoumala podíl lodní dopravy na koncentraci znečišťujících látek ve vnějším ovzduší a zjistila, že je zvláště v přístavních oblastech významný.
V některých přístavních oblastech mohou emise z lodí ohrožovat splnění norem kvality ovzduší.
(5) V rámci programu CAFE se zjistilo, že ve srovnání s dalšími opatřeními v jiných oblastech se hospodárnost snižování emisí z lodí zvyšuje.
Většinu znečišťujících emisí z lodí v kotvišti lze snížit pouze prostřednictvím opatření týkajících se motoru a následného zpracování nebo používáním pobřežní elektřiny.
(6) Emise z lodních motorů jsou na mezinárodní úrovni regulovány prostřednictvím Mezinárodní námořní organizace (IMO).
Vývoj těchto norem nestačí reagovat na problémy kvality ovzduší v přístavech ve Společenství.
(7) Článek 4b směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS [5] vyjímá z požadavku na používání lodního paliva s 0,1 % obsahem síry lodě, které vypínají všechny motory a využívají během kotvení v přístavech pobřežní elektřinu.
(8) Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [6], povoluje členským státům za určitých podmínek uplatnit plné nebo částečné osvobození od daně nebo sníženou úroveň zdanění na elektřinu,
DOPORUČUJE:
1. Členské státy by měly zvážit zavedení pobřežní elektřiny tak, aby ji mohly používat lodě v kotvištích přístavů, zvláště v těch přístavech, kde jsou překračovány mezní hodnoty pro kvalitu ovzduší nebo v jejichž souvislosti veřejnost vyjádřila obavy týkající se vysoké hladiny hluku, a zejména v kotvištích nacházejících se v blízkosti obytných oblastí.
2. Členské státy by měly věnovat pozornost odborným stanoviskům, která jsou uvedena v příloze a zabývají se používáním pobřežní elektřiny ke snížení emisí pro různé typy lodí, tras a přístavů a jeho výhodami z ekonomického i praktického hlediska.
Přínos pro životní prostředí a hospodárnost by nicméně měly být vyhodnocovány případ od případu.
3. V zájmu vypracování harmonizovaných mezinárodních norem pro pobřežní elektrická připojení a s ohledem na probíhající práce by se činnost členských států měla odvíjet v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) v souvislosti s probíhajícím přezkumem Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí (úmluva MARPOL).
4. Členské státy by měly zvážit uplatnění hospodářských pobídek provozovatelů k používání pobřežní elektřiny, která se lodím poskytuje, s využitím možností stanovených v právních předpisech Společenství.
5. Členské státy by měly zvýšit informovanost o pobřežní elektřině u místních orgánů, jež zodpovídají za přístavní oblasti, námořních orgánů, přístavních orgánů, klasifikačních společností a průmyslových sdružení.
6. Členské státy by měly povzbuzovat přístavní orgány a průmysl k výměně osvědčených postupů týkajících se pobřežní elektřiny a sjednocení postupů pro tuto službu.
7. Členské státy by měly Komisi podat zprávu o opatřeních, které hodlají přijmout s cílem snížit emise z lodí v přístavech, zvláště v místech, kde jsou překračovány mezní hodnoty pro kvalitu ovzduší.
Doporučení Komise
ze dne 7. června 2006,
kterým se stanoví pokyny pro použití údajů o neprovádění zkoušek na zvířatech podle směrnice Rady 76/768/EHS
(Text s významem pro EHP)
(2006/406/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů týkajících se kosmetických prostředků [1], a zejména na druhou větu druhého pododstavce čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS stanoví, že výrobce nebo osoba odpovědná za uvádění kosmetického prostředku na trh Společenství mohou využít možnosti uvést na obalu nebo v jakémkoli dokumentu, poznámce, na jakékoli etiketě, kroužku nebo límcové etiketě, které výrobek doprovázejí nebo k němu odkazují, skutečnost, že nebyly prováděny žádné zkoušky na zvířatech, pouze tehdy, pokud výrobce ani jeho dodavatelé neprováděli ani nezadali žádné zkoušky na zvířatech konečného výrobku, jeho prototypu ani jeho přísad a pokud nepoužili žádné přísady, které byly pro účely vývoje nových kosmetických prostředků zkoušeny na zvířatech třetími osobami.
(2) V takovém případě je možné na kosmetickém prostředku uvést, že v souvislosti s jeho vývojem nebyly prováděny zkoušky na zvířatech.
(3) Je nezbytné stanovit pokyny zaměřené na to, aby na použití takových údajů byla uplatněna obecná kritéria, aby tak bylo dosaženo jednotného chápání takových údajů, a zejména aby tyto údaje spotřebitele nemátly nebo nevedly k nerovné soutěži mezi výrobci na trhu.
6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS by v rámci dobré administrativní spolupráce usnadnilo společné provádění kontrolními orgány.
Tím by se například zabránilo narušení vnitřního trhu.
(5) Opatření tohoto doporučení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
DOPORUČUJE:
Pro účely uplatnění čl. 6 odst. 3 druhého pododstavce směrnice 76/768/EHS použijí členské státy následující pokyny.
1. Hlavní zásady
Použití údajů na kosmetických prostředcích by nemělo být pro spotřebitele zavádějící.
Spotřebitel má mít právo moci se poučeně rozhodnout na základě etikety s údajem: "nebyly prováděny zkoušky na zvířatech".
Informace by měla být spotřebiteli užitečná.
Použití údajů nemá vést k nerovné soutěži na trhu mezi výrobci ani dodavateli, kteří takový údaj používají jako marketingový prostředek.
2. Dobrovolné použití údaje
Podle druhého pododstavce čl. 6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS může údaj použít výrobce nebo osoba odpovědná za uvádění prostředku na trh, aby tak označil, že prostředek nebyl zkoušen na zvířatech. Uvedení takového údaje tedy pro výrobce ani pro osobu odpovědnou za uvádění prostředku na trh není povinné. Jedná se o možnost nabídnutou těmto osobám, jsou-li splněny podmínky druhého pododstavce čl. 6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS s ohledem na tyto pokyny.
3. Výklad požadavků stanovených ve druhém pododstavci čl. 6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS
Z důvodů vyjasnění jsou dále uvedeny definice některých termínů používaných v těchto pokynech:
- "kosmetickým prostředkem" se rozumí "kosmetický prostředek" definovaný v článku 1 směrnice 76/768/EHS,
- "konečným kosmetickým výrobkem" se rozumí "konečný kosmetický výrobek" definovaný v čl. 4a odst. 3 písm. a) směrnice 76/768/EHS,
- "přísadou" se rozumí chemická látka nebo přípravek syntetického nebo přírodního původu, včetně parfemačních a aromatických látek použitých ve složení kosmetických prostředků (viz v této souvislosti čl. 5a odst. 1 směrnice 76/768/EHS, který vyjímá "parfemační a aromatické látky" pouze pro účely sestavení soupisu přísad),
- "prototypem kosmetického přípravku" se rozumí "prototyp" definovaný v čl. 4a odst. 3 písm. b) směrnice 76/768/EHS,
- "zvířetem" se rozumí "zvíře" definované v čl. 2 písm. a) směrnice Rady 86/609/EHS [2],
- "zkoušením" se rozumí jakékoli zkoušky prováděné v souvislosti s vývojem nebo hodnocením bezpečnosti prostředku nebo jeho přísad (viz v této souvislosti čl. 7a odst. 1 písm. h) směrnice 76/768/EHS),
- "přezkušováním" se rozumí opětovné zkoušení produktu nebo jeho přísad.
Požadavky čl. 6 odst. 3 druhého pododstavce se vykládají takto:
a) textem "nebyly prováděny žádné zkoušky na zvířatech" se rozumí, že v souvislosti s vývojem nebo hodnocením bezpečnosti kosmetického prostředku nebo jeho přísad nebyly prováděny žádné zkoušky na zvířatech.
Údaj může být uveden pouze tehdy, jestli zkoušky na zvířatech byly zcela nahrazeny alternativní metodou, a nejedná se tedy pouze o zkoušky, které omezují počet nebo utrpení zvířat v pokusu.
Kromě toho nezáleží na tom, kde se zkouška (včetně "přezkušování") provádí (ve Společenství nebo třetí zemi), ani kdy byla provedena;
b) textem "výrobce ani jeho dodavatelé neprováděli ani nezadali žádnou zkoušku na zvířatech (…)" se rozumí, že výrobce ani jeho dodavatelé, včetně všech dodavatelů v dodavatelském řetězci:
- přímo neprováděli zkoušky na zvířatech,
- nezadali zkoušky na zvířatech, což znamená, že nežádali ani nezaplatili zkoušky na zvířatech například prostřednictvím sponzorování výzkumu akademických institucí;
c) skutečností, že výrobce ani jeho dodavatelé "nepoužili žádné přísady, které byly pro účely vývoje nových kosmetických prostředků zkoušeny na zvířatech třetími osobami" se rozumí, že výrobce ani jeho dodavatelé nepoužili přísady, k nimž jsou, např. ve vědecké literatuře, k dispozici údaje pocházející ze zkoušek na zvířatech provedených třetími osobami za účelem vývoje nového kosmetického prostředku.
V tomto kontextu se "vývojem nového kosmetického prostředku" rozumí buď úprava prostředku, který již na trhu existuje, nebo vývoj zcela nového výrobku (inovace).
Nový obal nelze považovat za nový kosmetický prostředek.
4. Důkazní břemeno
Jakákoli osoba, která na kosmetický prostředek uvede údaj, že v souvislosti s jeho vývojem nebyly prováděny zkoušky na zvířatech, je za tento údaj odpovědná a měla by být schopna jeho oprávněnost vzhledem ke směrnici 76/768/EHS prokázat.
V této souvislosti se připomíná, že musí být snadno dostupné veškeré příslušné informace ke kontrolním účelům podle čl. 7a odst. 1 směrnice 76/768/EHS, a zejména podle písmen d) a h) tohoto článku, která znějí:
"d) Posouzení bezpečnosti konečného výrobku pro lidské zdraví.
[…]
h) údaje o jakémkoli zkoušení na zvířatech prováděném výrobcem, jeho zprostředkovateli nebo dodavateli v souvislosti s vývojem nebo hodnocením bezpečnosti prostředku nebo jeho přísad, včetně jakéhokoli zkoušení prováděného za účelem splnění právních nebo regulativních požadavků nečlenských zemí".
5. Formulace údajů
Jakákoli osoba, která si přeje použít údaj, který označuje, že nebyly prováděny zkoušky na zvířatech, si může zvolit formulaci údaje a/nebo použít obrázek, piktogram nebo jiné znázornění za podmínky, že jsou splněny všechny příslušné požadavky směrnice 76/768/EHS.
Doporučení Rady
ze dne 27. dubna 2006
k vypracování dohod mezi policií, celními orgány a dalšími specializovanými donucovacími orgány ohledně předcházení trestné činnosti a boji proti ní
(2006/C 124/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
PŘIPOMÍNAJÍC, že:
(1) jedním z cílů Evropské unie je postupné vytváření prostoru svobody, bezpečnosti a práva rozvíjením společné činnosti mezi členskými státy v oblasti policejní a soudní spolupráce v trestních věcech;
(2) tohoto cíle má být dosaženo předcházením organizované i neorganizované trestné činnosti a bojem proti ní, zejména proti terorismu, obchodu s lidmi, trestným činům proti dětem, nedovolenému obchodu s drogami a nedovolenému obchodu se zbraněmi, korupci a podvodům, zejména prostřednictvím užší spolupráce mezi policejními složkami, celními orgány a dalšími příslušnými orgány v členských státech; rovněž by se měla posílit spolupráce s institucemi, orgány a agenturami EU jako jsou Komise (OLAF), Europol, Eurojust a Cepol a případně i jejich vzájemná spolupráce;
(3) společná akce podle článku 30 Smlouvy o Evropské unii v oblasti policejní spolupráce zahrnuje operativní spolupráci mezi příslušnými orgány, zejména mezi policií, celními orgány a dalšími specializovanými donucovacími orgány členských států, pokud jde o předcházení trestným činům, jejich odhalování a objasňování;
(4) k co nejúčinnějšímu dosahování tohoto cíle je zapotřebí vysokého stupně spolupráce na vnitrostátní úrovni mezi policií, celními orgány a dalšími specializovanými donucovacími orgány;
(5) v Haagském program na posílení svobody, bezpečnosti a práva v Evropské unii, přijatém na zasedání Evropské rady v listopadu 2004, bylo zdůrazněno, že optimální úroveň ochrany prostoru svobody, bezpečnosti a práva vyžaduje od příslušných donucovacích orgánů, zejména policie, celní správy a pohraniční stráže, víceoborovou a vzájemně sladěnou činnost jak na úrovni EU, tak na vnitrostátní úrovni;
(6) Komise vydala sdělení nazvaná "Posílení policejní a celní spolupráce v Evropské unii", "Zlepšování přístupu donucovacích orgánů k informacím" a "Vývoj strategické koncepce boje proti organizované trestné činnosti";
(7) v členských státech existují odlišné právní a správní předpisy nebo opatření týkající se úlohy a funkce policejních složek, celních orgánů a dalších příslušných orgánů, pokud jde o předcházení trestné činnosti a boji proti ní;
(8) s cílem zamezit duplicitě mezi akcemi policejních složek, celních orgánů a dalších příslušných orgánů a optimálně využívat jejich doplňkových zdrojů je nezbytné podporovat a zajišťovat vysokou úroveň jejich styků a spolupráce i účinnou odezvu ve formě organizačních opatření;
(9) v usnesení Rady ze dne 29. listopadu 1996 o vypracování dohod mezi policejními nebo celními orgány v boji proti drogám [1] byly členské státy naléhavě vyzvány, aby v boji proti drogám uzavíraly dohody mezi policejními a celními orgány, a že se uznává nutnost tyto dohody rozšiřovat i na další oblasti trestné činnosti;
DOPORUČUJE, ABY ČLENSKÉ STÁTY:
1. přijímaly opatření nezbytná k uzavírání formálních dohod nebo jiných ujednání na vnitrostátní úrovni mezi policejními složkami, celními orgány a dalšími příslušnými orgány, pokud jde o předcházení trestné činnosti a boji proti ní, aniž by jimi byly dotčeny vnitrostátní právní a správní předpisy;
2. do těchto dohod nebo jiných ujednání zařadily zejména ustanovení týkající se těchto otázek:
a) přesného vymezení a dodržování pravomocí každého orgánu;
b) výměny a vzájemného využívání důležitých informací a případně strategického, taktického a operativního zpravodajství zejména umožněním vzájemného přímého nebo nepřímého přístupu do databází, s náležitým ohledem na osobní práva a pravidla o ochraně údajů;
c) rozvoje a podporování osvědčených postupů;
d) postupů v případě provozních záležitostí a případně:
- společných akcí,
- společných mobilních hlídkových jednotek,
- společných vyšetřovacích týmů,
- společných zpravodajských týmů,
- sdílení zařízení různými orgány a spolupráce při vývoji, nákupu, uvádění do provozu a používání techniky;
e) výměny styčných důstojníků na velitelské úrovni v případě policejních složek, celních orgánů a dalších příslušných orgánů a rovněž u vnitrostátní jednotky Europolu a vnitrostátních kanceláří Europolu za účelem posílení vzájemné důvěry a usnadnění komunikace, bude-li to považováno za potřebné a v souladu s vnitrostátními právními předpisy;
f) společného výcviku pro příslušné orgány, případně s podporou ze strany CEPOL;
g) výměny informací o metodách analýzy a vyšetřování a případně o společném hodnocení jejich využití;
h) výměny statistických údajů o trestné činnosti a případně o vývoji společného systému shromažďování těchto údajů;
i) případně vnitrostátnímu podporování koncepce platformy společné pro více orgánů, skládající se z policejních důstojníků a zástupců celních orgánů a dalších příslušných orgánů, zejména v případě mezinárodní výměny informací;
j) případné účasti v mnohostranných stálých strukturách pro spolupráci mezi policií, celními orgány a dalšími donucovacími orgány v regionech na vnitřních hranicích členských států;
k) přijímání opatření pro úzkou spolupráci na místní úrovni;
l) společných tiskových prohlášení v případě společných akcí;
3. do jednoho roku prostřednictvím generálního sekretariátu informovaly Radu o opatřeních, která přijaly na základě tohoto doporučení;
4. začaly uplatňovat toto doporučení místo usnesení Rady ze dne 29. listopadu 1996 o vypracování dohod mezi policejními nebo celními orgány v boji proti drogám.
[1] Úř. věst.
C 375, 12.12.1996, s. 1.
--------------------------------------------------
Doporučení Komise
ze dne 11. srpna 2006
o omezujících programech, které mají omezit další šíření organismu Diabrotica virgifera Le Conte v oblastech Společenství, v nichž byl potvrzen jeho výskyt
(2006/565/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/766/ES ze dne 24. října 2003 o mimořádných opatřeních proti šíření Diabrotica virgifera Le Conte na území Společenství [1] (dále jen "organismus") stanovuje omezení pěstování kukuřice v oblastech, které byly dříve známy jako prosté uvedeného organismu, avšak v nichž byl organismus později objeven, a v oblastech, v nichž se již organismus usídlil.
(2) Podle čl. 4a odst. 2 rozhodnutí 2003/766/ES mohou členské státy v zamořených zónách a v jejich blízkosti každoročně organizovat omezující programy na omezení šíření organismu ze zamořených zón do oblastí, které jsou prosté organismu.
(3) Měly by být vypracovány odborné pokyny, aby se usnadnil koordinovaný přístup k těmto omezujícím programům.
(4) Omezující programy by měly být založeny na uznávaných vědeckých zásadách, biologii organismu, míře zamoření a na konkrétním systému produkce kukuřice v příslušném členském státě.
(5) Při tvorbě odborných pokynů byla zohledněna práce a zkušenosti odpovědných úředních subjektů členských států, pokud jde o ochranu proti tomuto organismu.
(6) Odborné pokyny stanovené tímto doporučením jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
DOPORUČUJE:
1. Přesné vymezení zamořených zón uvedených v čl. 4a odst. 1 rozhodnutí 2003/766/ES by mělo být založeno na uznávaných vědeckých zásadách, biologii organismu, míře zamoření a na konkrétním systému produkce kukuřice v příslušném členském státě.
Vymezení zamořených zón by mělo být přezkoumáno, pokud jsou během alespoň dvou po sobě následujících let při průzkumech podle článku 2 rozhodnutí 2003/766/ES získány obdobné výsledky týkající se nepřítomnosti či přítomnosti organismu.
2. Při realizaci omezujících programů podle čl. 4a odst. 2 rozhodnutí 2003/766/ES by členské státy měly zohlednit tyto zásady:
a) Opatření na omezení šíření organismu ze zamořených zón do oblastí, které jsou organismu prosté ("omezující opatření"). Měla by být stanovena v zóně ("omezující zóna"), která by měla sahat alespoň 10 km do zamořené zóny a alespoň 30 km do zóny nezamořené.
Na kukuřičných polích v omezující zóně by členské státy měly zajistit, aby:
- byl osevní postup organizován tak, že kukuřice není v žádném období dvou po sobě následujících let pěstována více než jednou, nebo
- osevní postup probíhal tak, že kukuřice může být pěstována dvakrát v období tří po sobě následujících let a alespoň jeden z těchto kukuřičných porostů je podle systému pro místní předpověď vývoje organismu založen po vylíhnutí larev, nebo
- osevní postup probíhal tak, že kukuřice může být pěstována dvakrát v období tří po sobě následujících let, pokaždé v kombinaci s účinným ošetřením insekticidy proti dospělým jedincům nebo s jinými opatřeními nebo ošetřeními, která zaručují obdobnou úroveň ochrany proti organismu.
b) Opatření vycházející z celoplošné ochrany proti škůdcům ve zbývající části zamořené zóny, která mají snížit možnost dalšího šíření organismu a zajistit udržitelnou produkci kukuřice ("opatření na potlačení").
c) Výskyt organismu v nezamořené části omezující zóny by měl být důkladně monitorován pomocí vhodných pastí s pohlavními feromony a s ohledem na místní podmínky a charakteristiky omezující zóny.
Doporučení Komise
ze dne 17. srpna 2006
o přítomnosti deoxynivalenolu, zearalenonu, ochratoxinu A, T-2 a HT-2 a fumonisinů v produktech určených ke krmení zvířat
(Text s významem pro EHP)
(2006/576/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na žádost Komise přijal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) stanoviska týkající se mykotoxinů – dne 2. června 2004 [1] k deoxynivalenolu, dne 28. července 2004 [2] k zearalenonu, dne 22. září 2004 [3] k ochratoxinu A a dne 22. června 2005 [4].
(2) Podle těchto stanovisek všechny čtyři mykotoxiny vyvolávají u několika druhů zvířat toxické účinky.
Deoxynivalenol, zearalenon a fumonisin B1 a B2 přecházejí z krmiva do masa, mléka a vajec pouze ve velmi malé míře, a potraviny živočišného původu tudíž přispívají k celkové expozici člověka těmto toxinům pouze okrajově.
Ochratoxin A může přecházet z krmiva do potravin živočišného původu, ale z hodnocení expozice vyplývá, že potraviny živočišného původu mají na expozici ochratoxinem A prostřednictvím stravy u člověka pouze drobný podíl.
(3) Údaje o přítomnosti T-2 a HT-2 toxinu v produktech určených ke krmení zvířat jsou v současné době velmi omezené.
Je rovněž naléhavě nutné vyvinout a validovat citlivou metodu zkoušení.
Existují však náznaky, že by přítomnost T-2 and HT-2 v produktech určených ke krmení zvířat mohla být důvodem k obavám.
Proto je nezbytné vyvinout citlivou metodu zkoušení, shromáždit větší množství údajů o výskytu a provést další šetření a výzkum zaměřené na faktory podílející se na přítomnosti T-2 a HT-2 v obilovinách a výrobcích z obilovin, zejména v ovsu a výrobcích z ovsa.
(4) S ohledem na závěry vědeckých stanovisek uvedených v 1. bodě odůvodnění, na nedostatek spolehlivých údajů o T-2 a HT-2 toxinu a na velké rozdíly v přítomnosti těchto mykotoxinů v jednotlivých letech je zapotřebí, aby se kromě údajů, které jsou již k dispozici z koordinovaných kontrolních programů pro roky 2002 [5], 2004 [6] a 2005 [7].
(5) Ve snaze poskytnout členským státům vodítko, podle kterého by se mohly orientovat v otázce přijatelnosti obilovin a výrobků z obilovin a krmných směsí určených pro krmení zvířat, a s cílem zamezit rozdílnému akceptování hodnot v různých členských státech a z toho plynoucímu nebezpečí narušení hospodářské soutěže je vhodné, aby byly doporučeny směrné hodnoty.
(6) V případě fumonisinu B1 + B2 by členské státy měly směrné hodnoty používat až od 1. října 2007, aby byl zajištěn soulad s pravidly stanovenými nařízením Komise (ES) č. 856/2005 ze dne 6. června 2005 kterým se mění nařízení (ES) č. 466/2001, pokud jde o fusariové toxiny [8].
(7) Hodnocení postupu stanoveného v tomto doporučení by mělo být provedeno do roku 2009, zejména za účelem posouzení míry jeho přispění k ochraně zdraví zvířat.
Údaje z monitorování získané na základě tohoto doporučení rovněž umožní lépe pochopit každoroční rozdíly a přítomnost těchto mykotoxinů v celé řadě vedlejších produktů používaných ke krmení zvířat, což má prvořadý význam pro případné přijetí dalších právních opatření,
DOPORUČUJE:
1. Členské státy by s aktivním přispěním provozovatelů krmivářských podniků měly posílit monitorování přítomnosti deoxynivalenolu, zearalenonu, ochratoxinu A a fumonisinu B1 + B2, T-2 a HT-2 toxinu v obilovinách a výrobcích z obilovin určených ke krmení zvířat a v krmných směsích.
2. Členské státy by měly zajistit, aby byly vzorky současně analyzovány na přítomnost deoxynivalenolu, zearalenonu, ochratoxinu A, fumonisinu B1 + B2 a T-2 a HT-2 toxinu, aby bylo možné zhodnotit míru společného výskytu.
3. Členské státy by měly věnovat zvláštní pozornost přítomnosti těchto mykotoxinů ve vedlejších nebo druhotných produktech výroby potravin určených ke krmení zvířat.
4. Členské státy by měly zajistit pravidelné poskytování výsledků zkoušek Komisi, aby výsledky mohly být zaneseny do jedné databáze.
5. Členské státy by měly zajistit, aby byly při posuzování přijatelnosti krmných směsí a obilovin a výrobků z obilovin určených pro krmení zvířat používány směrné hodnoty uvedené v příloze.
V případě fumonisinu B1 + B2 by členské státy měly tyto směrné hodnoty používat od 1. října 2007.
6. Členské státy by měly zejména zajistit, aby provozovatelé krmivářských podniků směrné hodnoty uvedené v bodě 5 používali ve svém systému analýzy rizik a kritických kontrolních bodů [9] pro stanovení kritických limitů v kritických kontrolních bodech oddělujících přijatelnost od nepřijatelnosti, pro prevenci, vyloučení nebo snížení zjištěných rizik.
Při používání těchto směrných hodnot by členské státy měly zohledňovat skutečnost, že směrné hodnoty pro obiloviny a výrobky z obilovin jsou stanoveny pro nejtolerantnější druhy zvířat, a že tudíž mají být považovány za horní směrné hodnoty.
U krmiv pro citlivější zvířata by členské státy měly zajistit, aby výrobci krmiv používali pro obiloviny a výrobky z obilovin nižší směrné hodnoty zohledňující citlivost jednotlivých druhů zvířat a umožňující dodržet směrné hodnoty stanovené pro krmné směsi pro tyto druhy zvířat.
Doporučení Komise
ze dne 17. srpna 2006
k prevenci a snižování fusariových toxinů v obilovinách a výrobcích z obilovin
(Text s významem pro EHP)
(2006/583/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí Rady 93/5/EHS ze dne 25. února 1993 o pomoci členských států Komisi a o jejich spolupráci při vědeckém zkoumání otázek týkajících se potravin [1] byl proveden a v září 2003 dokončen úkol vědecké spolupráce 3.2.10 nazvaný "Sběr údajů o výskytu fusariových toxinů v potravinách a posouzení jejich příjmu v potravě obyvatelstvem v členských státech EU" [2].
Z výsledků uvedeného úkolu vyplývá, že fusariové toxiny jsou v potravním řetězci ve Společenství široce rozšířeny.
Hlavními zdroji příjmu fusariových toxinů v potravě jsou výrobky z obilovin, zejména z pšenice a kukuřice.
Zatímco příjmy fusariových toxinů v potravě jsou u celé populace a u dospělých jedinců často nižší než přijatelný denní příjem (TDI) pro příslušné toxiny, u rizikových skupin, jako jsou například kojenci a malé děti, se hodnotám TDI blíží a v některých případech je dokonce překračují.
(2) Zejména u deoxynivalenolu se příjem v potravě u malých dětí a mladistvých blíží hodnotě TDI.
V případě zearalenonu by se měla věnovat pozornost skupinám obyvatelstva, které nebyly v rámci úkolu vymezeny a které mohou pravidelně ve vysokých dávkách přijímat produkty vysoce kontaminované zearalenonem.
U fumonisinů výsledky kontrol sklizně roku 2003 naznačují, že kukuřice a výrobky z kukuřice mohou být fumonisiny značně kontaminovány.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [3], stanoví maximální limity deoxynivalenolu a zearalenonu a ukládá stanovit maximální limity fumonisinů a T-2 a HT-2 toxinů v obilovinách a výrobcích z obilovin počínaje rokem 2007.
(4) Maximální limity stanovené pro fusariové toxiny v obilovinách a výrobcích z obilovin zohledňují provedené toxikologické hodnocení, výsledky vyhodnocení expozice a realizovatelnost takových limitů.
Uznává se však, že je třeba vynaložit maximální úsilí na další snížení přítomnosti těchto fusariových toxinů v obilovinách a výrobcích z obilovin.
(5) Co se týká krmiv, doporučení Komise 2006/576/ES ze dne 17. srpna 2006 o přítomnosti deoxynivalenolu, zearalenonu, ochratoxinu A, T-2 a HT-2 a fumonisinů v produktech určených ke krmení zvířat [4] doporučuje posílit monitorování přítomnosti fusariových toxinů v obilovinách a výrobcích z obilovin určených ke krmení zvířat a v krmných směsích a stanoví směrné hodnoty, které se mají používat při posuzování vhodnosti krmných směsí a obilovin a výrobků z obilovin určených pro krmení zvířat.
(6) Přítomnost fusariových toxinů v produktech určených pro krmení zvířat může vyvolat toxické účinky u všech druhů zvířat, má vliv na zdraví zvířat, vnímavost se však u různých druhů zvířat značně liší.
V zájmu ochrany zdraví zvířat a zabránění nepříznivým dopadům na živočišnou produkci je rovněž důležité předcházet a snižovat v co nejvyšší možné míře přítomnost fusariových toxinů v krmných obilovinách a produktech z krmných obilovin.
(7) Jednotlivé články řetězce zpracování obilí by proto měly být vedeny k přijetí správné praxe s cílem předcházet a snižovat kontaminaci fusariovými toxiny a mělo by se toho dosáhnout prostřednictvím zásad jednotně uplatňovaných v rámci Společenství.
Plné zavedení zásad podle tohoto doporučení do praxe by mělo vést k dalšímu snížení úrovně kontaminace.
(8) Tyto zásady zohledňují "Zásady správné praxe pro prevenci a snižování kontaminace obilovin mykotoxiny, včetně příloh týkajících se ochratoxinu A, zearalenonu, fumonisinů a trichothecenů (CAC/RCP 51-2003)" přijaté Komisí pro Kodex Alimentarius v roce 2003,
DOPORUČUJE:
aby členské státy při přijímání opatření zaměřených na články řetězce zpracování obilí zohlednily jednotné zásady stanovené v příloze za účelem řízení a zvládnutí kontaminace obilovin fusariovými toxiny.
Doporučení Komise
ze dne 24. srpna 2006
o digitalizaci kulturního materiálu a jeho dostupnosti on-line a o uchovávání digitálních záznamů
(2006/585/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 1. června 2005 Komise představila iniciativu i2010, která usiluje o optimalizaci přínosů nových informačních technologií k hospodářskému růstu, k vytváření pracovních míst a ke kvalitě života evropských občanů.
Komise učinila z digitálních knihoven klíčové hledisko iniciativy i2010.
Ve svém sdělení "i2010: digitální knihovny" ze dne 30. září 2005 [1] stanovila svou strategii pro digitalizaci kolektivní paměti Evropy, její dostupnost on-line a její uchovávání v digitální podobě.
Uvedená kolektivní paměť zahrnuje tištěný materiál (knihy, časopisy, noviny), fotografie, muzejní předměty, archiválie a audiovizuální materiál (dále jen "kulturní materiál").
(2) Členským státům by měla být doporučena opatření pro používání této strategie, jejichž cílem je prostřednictvím internetu optimalizovat hospodářský a kulturní potenciál kulturního dědictví Evropy.
(3) V této souvislosti by měl být podporován rozvoj digitalizovaného materiálu z knihoven, archivů a muzeí.
Dostupnost uvedeného materiálu on-line umožní občanům v celé Evropě k němu přistupovat a využívat jej k zábavě, studiu nebo práci.
Rozmanité a mnohojazyčné dědictví Evropy získá jasný profil na internetu.
Digitalizovaný materiál lze navíc opětovně použít v odvětvích, jako jsou cestovní ruch a vzdělávání, nebo při nových tvořivých činnostech.
(4) Závěry Rady ze dnů 15.– 16. listopadu 2004 o pracovním plánu na podporu kultury pro období 2005–2006 navíc zdůrazňují příspěvek tvořivosti a tvůrčích odvětví k hospodářskému růstu v Evropě, jakož i potřebu koordinovaného úsilí v oblasti digitalizace.
(5) Doporučení Evropského parlamentu a Rady ze dne 16. listopadu 2005 o filmovém dědictví a konkurenceschopnosti souvisejících průmyslových činností [2] již členským státům doporučilo přijmout vhodná opatření k častějšímu používání digitálních a nových technologií při shromažďování, katalogizaci, uchovávání a restaurování kinematografických děl.
Pokud jde o kinematografická díla, toto doporučení v řadě aspektů doplňuje doporučení Evropského parlamentu a Rady o filmovém dědictví.
(6) Digitalizace je důležitým prostředkem pro zajištění širšího přístupu ke kulturnímu materiálu.
V některých případech jde o jediný prostředek, který zaručí, že tento materiál bude dostupný budoucím generacím.
V členských státech proto v současné době probíhá řada iniciativ v oblasti digitalizace, ale úsilí je roztříštěno.
Vzájemně sladěná akce členských států, pokud jde o digitalizaci jejich kulturního dědictví, by vedla k větší soudržnosti při výběru materiálu a zabránila vícenásobné digitalizaci.
Rovněž by vedla k vytvoření bezpečnějšího prostředí pro společnosti, které investují do digitalizačních technologií.
Přehledy stávajících a plánovaných činnosti v oblasti digitalizace a kvantitativní cíle pro digitalizaci by pomohly k dosažení těchto záměrů.
(7) Sponzorování digitalizace ze strany soukromého sektoru nebo partnerství soukromého a veřejného sektoru může zapojit do digitalizace soukromé subjekty a mělo by se nadále podporovat.
(8) Investice do nových technologií a zařízení pro digitalizaci ve velkém rozsahu mohou snížit náklady na digitalizaci při zachování nebo zlepšení kvality, a měly by se tedy doporučit.
(9) Společný mnohojazyčný přístupový bod by umožnil prohledávat distribuované – tj. uchovávané na různých místech a různými organizacemi – digitální kulturní dědictví Evropy on-line.
Takový přístupový bod by zvýšil viditelnost kulturního dědictví a zdůraznil společné prvky.
Přístupový bod by měl stavět na stávajících iniciativách, jako je Evropská knihovna (TEL), v rámci kterých evropské knihovny již spolupracují. Měl by pokud možno úzce spolupracovat se soukromými nositeli práv ke kulturnímu materiálu a se všemi zúčastněnými stranami.
Je vhodné podporovat silné odhodlání členských států a kulturních institucí dospět k takovému přístupovému bodu.
(10) Pouze část materiálu v knihovnách, archivech a muzeích patří mezi volná díla ve smyslu, že se na něj nikdy nevztahovala nebo již nevztahují práva duševního vlastnictví, zatímco zbytek je chráněn právy duševního vlastnictví. Vzhledem k tomu, že práva duševního vlastnictví jsou klíčovým nástrojem na podporu tvořivosti, měl by se kulturní materiál Evropy digitalizovat, zpřístupňovat a uchovávat při plném respektování autorského práva a práv s ním souvisejících. Významné jsou v této souvislosti zejména čl. 5 odst. 2 písm. c), čl. 5 odst. 3 písm. n), čl. 5 odst. 5 a 40. bod odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti [3]. Mechanismy udílení licencí v případech, jako jsou např. osiřelá díla – tj. díla chráněná autorským právem, jehož nositele je obtížné nebo dokonce nemožné určit – a díla, která již nejsou vydávána tiskem nebo (audiovizuálně) šířena, mohou usnadnit udílení práv a následnou digitalizaci a dostupnost on-line. Takové mechanismy by tedy měly být podporovány v úzké spolupráci s nositeli práv.
(11) Ustanovení vnitrostátních právních předpisů mohou obsahovat překážky pro užití volných děl, například tím, že vyžadují správní úkon pro každé rozmnožení díla.
Veškeré takové překážky by měly být zjištěny a měly by být učiněny kroky vedoucí k jejich odstranění.
(12) Usnesení Rady C/162/02 ze dne 25. června 2002 o zachování budoucích památek – uchování digitálního obsahu pro budoucí generace [4] navrhuje cíle a předběžná opatření pro uchování digitálního obsahu pro budoucí generace.
V současné době však v členských státech neexistují jasné a úplné politiky v oblasti uchovávání digitálního obsahu.
Neexistence takových politik ohrožuje přežití digitalizovaného materiálu a může vést ke ztrátě materiálu vytvořeného v digitálním formátu.
Rozvoj účinných prostředků pro uchovávání digitálních záznamů má dalekosáhlé důsledky, nejen pro uchovávání materiálu ve veřejných institucích, ale rovněž pro jakoukoli organizaci, která má povinnost nebo která hodlá uchovávat digitální materiál.
(13) Několik členských států zavedlo nebo zvažuje zákonné povinnosti vyžadující, aby producenti digitálního materiálu poskytli jednu nebo více rozmnoženin svého materiálu pověřenému depozitnímu subjektu.
Účinná spolupráce mezi členskými státy je nezbytná k zamezení značné rozdílnosti pravidel pro povinnou rozmnoženinu digitálního materiálu a měla by se podporovat.
(14) "Web-harvesting" je nová technika pro sběr materiálu z internetu pro účely uchování.
Její součástí je aktivní shromažďování materiálu pověřenými institucemi namísto čekání, až bude deponován, čímž se minimalizuje administrativní zatížení producentů digitálního materiálu, a proto by tato technika měla být upravena vnitrostátními právními předpisy,
DOPORUČUJE, ABY ČLENSKÉ STÁTY:
Digitalizace a dostupnost on-line
1. sbíraly informace o současných i plánovaných digitalizacích knih, časopisů, novin, fotografií, muzejních předmětů, archiválií, audiovizuálního materiálu (dále jen "kulturního materiálu") a vytvářely přehledy takových digitalizací s cílem zabránit zdvojování úsilí a posílit spolupráci a synergie na evropské úrovni;
2. vypracovaly kvantitativní cíle pro digitalizaci analogového materiálu v archivech, knihovnách a muzeích, a uvedly přitom očekávaný nárůst objemu digitalizovaného materiálu, který by mohl tvořit součást evropské digitální knihovny, jakož i navýšení rozpočtů přidělených veřejnými orgány;
3. podporovaly partnerství mezi kulturními institucemi a soukromým sektorem s cílem vytvořit nové způsoby financování digitalizace kulturního materiálu;
4. zřídily a udržovaly zařízení pro digitalizaci ve velkém měřítku, a to jako součást středisek kompetence pro digitalizaci v Evropě nebo v úzké spolupráci s nimi;
5. podporovaly evropskou digitální knihovnu v podobě mnohojazyčného přístupového bodu k distribuovanému – tj. uchovávanému na různých místech a různými organizacemi – digitálnímu kulturnímu materiálu Evropy, a to prostřednictvím:
a) podněcování kulturních institucí, vydavatelů a dalších nositelů práv, aby učinili své digitalizované materiály prohledávatelné prostřednictvím evropské digitální knihovny,
b) zajištění, aby kulturní instituce a případně soukromé společnosti používaly společné normy v oblasti digitalizace za účelem dosažení interoperability digitalizovaného materiálu na evropské úrovni a usnadnění mezijazyčné prohledávatelnosti;
6. zlepšily podmínky pro digitalizaci kulturního materiálu a jeho dostupnost on-line, a to prostřednictvím:
a) vytváření mechanismů pro usnadnění užití osiřelých děl, v návaznosti na konzultaci zúčastněných stran,
b) zřízení či podpory mechanismů na dobrovolném základě pro usnadnění užití děl, která již nejsou vydávána tiskem nebo šířena, v návaznosti na konzultaci zúčastněných stran,
c) podpory dostupnosti seznamů známých osiřelých a volných děl,
d) odhalování překážek ve svých vnitrostátních právních předpisech bránících dostupnosti on-line a následnému využívání kulturního materiálu, který patří mezi volná díla, a uskutečňování kroků k odstranění těchto překážek;
Uchovávání digitálních záznamů
7. stanovily vnitrostátní strategie pro dlouhodobé uchovávání digitálního materiálu a přístup k němu, které budou plně respektovat autorské právo a které:
a) popíšou organizační přístup a uvedou úlohy a zodpovědnosti dotčených stran i přidělené prostředky,
b) budou obsahovat konkrétní akční plány s naznačenými cíli a harmonogram pro dosažení specifických cílů;
8. si vzájemně vyměňovaly informace o strategiích a akčních plánech;
9. zapracovaly do svých právních předpisů ustanovení umožňující vícenásobné rozmnožování a migraci digitálního kulturního materiálu prováděné veřejnými institucemi pro účely uchovávání a při plném respektování právních předpisů Společenství a mezinárodních právních předpisů o právech duševního vlastnictví;
10. při určování politik a postupů, pokud jde o povinnou rozmnoženinu materiálu původně vytvořeného v digitálním formátu, zohlednily vývoj v ostatních členských státech s cílem zabránit značné rozdílnosti mechanismů pro odevzdávání povinných rozmnoženin;
11. zapracovaly do svých právních předpisů ustanovení umožňující uchovávání webového obsahu pověřenými institucemi za použití technik pro shromažďování materiálu z internetu, jako je například "web harvesting", a při plném respektování právních předpisů Společenství a mezinárodních právních předpisů o právech duševního vlastnictví;
Následná opatření k tomuto doporučení
12. informovaly Komisi po 18 měsících od vyhlášení tohoto doporučení
Doporučení Komise
ze dne 22. září 2006
o účinnosti prostředků na ochranu proti slunečnímu záření a o uváděných tvrzeních, která s nimi souvisí
(oznámeno pod číslem K(2006) 4089)
(Text s významem pro EHP)
(2006/647/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 211 druhou odrážku této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření jsou kosmetickými prostředky ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1].
(2) Podle čl. 2 prvního pododstavce směrnice 76/768/EHS nesmí kosmetické prostředky uvedené na trh ve Společenství poškozovat lidské zdraví, jsou-li aplikovány za obvyklých nebo rozumně předvídatelných podmínek použití, s přihlédnutím zejména k obchodní úpravě výrobku, jeho označení a návodu k použití.
(3) Ustanovení čl. 6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS ukládá členským státům povinnost provést veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby nebyly při označování, nabízení k prodeji a propagaci kosmetických prostředků používány texty, názvy, obchodní značky, vyobrazení a názorné nebo jiné symboly, které by přisuzovaly těmto výrobkům vlastnosti, jež nemají.
(4) Kromě toho podle článku 7a směrnice 76/768/EHS musí výrobce nebo jeho zástupce nebo osoba, na jejíž objednávku je kosmetický prostředek vyroben, nebo osoba odpovědná za uvedení dovezeného kosmetického prostředku na trh Společenství uchovávat pro kontrolní účely údaje týkající se důkazu o účinku připisovaném kosmetickému prostředku, pokud to odůvodňuje povaha účinku nebo výrobku, jež musí být snadno přístupné pro příslušné orgány dotyčného členského státu.
(5) S cílem přispět k vysoké úrovni ochrany zdraví by měly být vypracovány pokyny ohledně důsledků ustanovení obsažených v čl. 6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS pro tvrzení o účinnosti prostředků na ochranu proti slunečnímu záření.
(6) V tomto směru již průmysl jisté úsilí vyvinul, i přesto je však vhodné uvést příklady tvrzení, která by ve spojitosti s prostředky na ochranu proti slunečnímu záření neměla být uváděna, zvláštní opatření, která by měla být dodržena, a pokyny k použití, které by pro některé deklarované vlastnosti měly být doporučeny.
(7) Dále je třeba zabývat se některými dalšími aspekty tvrzení o prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření a o jejich účinnosti, konkrétně o minimální účinnosti prostředku na ochranu proti slunečnímu záření v zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví, a možnostmi jednoduchého a srozumitelného označování prostředků na ochranu proti slunečnímu záření s cílem usnadnit spotřebitelům výběr vhodného prostředku.
(8) Sluneční záření se mimo jiné skládá z (krátkovlnného) ultrafialového záření B (dále jen "UVB záření") a (dlouhovlnného) ultrafialového záření A (dále jen "UVA záření").
Zánět kůže (spálení sluncem) a následné zarudnutí kůže (erytém) způsobuje především UVB záření.
Riziko rakoviny vzniká zejména při UVB záření, avšak zanedbatelné není ani riziko spojené s UVA zářením.
UVA záření je kromě toho příčinou předčasného stárnutí kůže.
Podle výsledků výzkumu má nadměrná expozice UVB a UVA záření dopady na imunitní systém.
(9) Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření mohou být účinné pro předcházení spálení sluncem.
Podle vědeckých poznatků mohou prostředky na ochranu proti slunečnímu záření rovněž zamezit poškození spojenému s předčasným stárnutím kůže účinkem záření a chránit před potlačením imunitního systému v důsledku expozice slunečnímu záření.
Epidemiologické studie prokázaly, že používání prostředků na ochranu proti slunečnímu záření může zabránit vzniku některých forem karcinomu kůže.
(10) Aby prostředky na ochranu proti slunečnímu záření měly tyto ochranné vlastnosti, musí chránit před UVB i UVA zářením.
Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření by proto měly poskytovat ochranu před UVB i UVA, ačkoliv se ochranný sluneční faktor vztahuje pouze na ochranu před zářením způsobujícím zarudnutí kůže (erytém), tedy především před UVB zářením.
(11) Dokonce i velmi účinné prostředky na ochranu proti slunečnímu záření, které mají chránit před UVB i UVA zářením, nemohou zaručit úplnou ochranu před zdravotními riziky způsobenými ultrafialovým zářením.
Žádný prostředek na ochranu proti slunečnímu záření nemůže odfiltrovat veškeré ultrafialové záření.
Kromě toho dosud neexistují jednoznačné vědecké důkazy o tom, že používání prostředků na ochranu proti slunečnímu záření zabraňuje vzniku melanomu kůže.
Prostředkům na ochranu proti slunečnímu záření by tedy nemělo být připisováno, že poskytují úplnou ochranu před riziky způsobenými nadměrnou expozicí ultrafialovému záření, ani by takový dojem tyto prostředky neměly vytvářet.
(12) Toto platí zejména pro vystavování kojenců a malých dětí slunci.
Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření by neměly budit dojem, že pro kojence a malé děti poskytují dostatečnou ochranu, neboť vystavování slunci během dětství významně přispívá ke vzniku rakoviny kůže v pozdějším věku.
(13) Nesprávným představám o vlastnostech prostředků na ochranu proti slunečnímu záření by se mělo předcházet prostřednictvím vhodných varování.
(14) Na základě několika studií upozornila Mezinárodní agentura pro výzkum rakoviny Světové zdravotnické organizace na důležitost vztahu mezi správnou aplikací prostředku na ochranu proti slunečnímu záření a účinností ochranného slunečního faktoru jemu připisovaného.
Důležité je zejména časté a opakované nanášení prostředků na ochranu proti slunečnímu záření.
Aby bylo dosaženo stupně ochrany, který je vyznačen uvedením ochranného slunečního faktoru, musí být tyto prostředky nanášeny v množství, které odpovídá množství použitému při zkouškách, tj.
2 mg/cm 2, které se rovná 6 čajovým lžičkám přípravku (přibližně 36 gramům) na tělo jedné průměrné dospělé osoby. Jedná se o vyšší množství, než které spotřebitelé obvykle aplikují.
Nanášením menšího množství prostředku na ochranu proti slunečnímu záření se ochrana nepoměrně snižuje.
Například, pokud je aplikované množství přípravku snížené na polovinu, může se účinnost ochrany snížit až o dvě třetiny.
(15) V zájmu zajištění vysoké úrovně ochrany veřejného zdraví by prostředky na ochranu proti slunečnímu záření měly být dostatečně účinné proti UVB a UVA záření.
Prostředek na ochranu proti slunečnímu záření by proto měl poskytovat minimální ochranu před UVB a UVA zářením.
Vyšší ochranný sluneční faktor (tj. především ochrana před UVB zářením) by měl obsahovat rovněž vyšší ochranu před UVA zářením.
Ochrana před UVB a UVA zářením by proto měla být spojená.
Z vědeckých poznatků vyplývá, že některým biologickým poškozením kůže lze zabránit a snížit jejich výskyt, pokud ochranný faktor měřený metodou přetrvávající pigmentace kůže (tj. především UVA záření) se rovná alespoň 1/3 faktoru měřeného metodou pro zkoušení ochranného slunečního faktoru (tj. především UVB záření).
V zájmu zajištění rozsáhlé ochrany kromě toho dermatologové doporučují, aby kritická vlnová délka činila nejméně 370 nm.
(16) K zajištění reprodukovatelnosti a srovnatelnosti doporučované minimální ochrany před UVB zářením by se měla používat mezinárodní metoda pro zkoušení ochranného slunečního faktoru (2006) v podobě z roku 2006, kdy ji aktualizoval evropský, japonský a jihoafrický průmysl a průmysl Spojených států amerických.
V zájmu posouzení minimální ochrany před UVA zářením by se měla používat metoda přetrvávající pigmentace kůže v podobě používané japonským průmyslem a upravené francouzskou zdravotní agenturou Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé – Afssaps a rovněž kritická vlnová délka.
Tyto zkušební metody byly předloženy Evropskému výboru pro normalizaci (CEN) za účelem vypracování evropské normy v této oblasti [2].
(17) Třebaže by tyto zkušební metody měly být používány jako referenční metody, upřednostňovány by měly být zkušební metody in vitro, které poskytují rovnocenné výsledky, neboť metody in vivo jsou z etických důvodů sporné.
Průmysl by měl více usilovat o vývoj zkušebních metod in vitro pro ochranu před UVB i UVA zářením.
(18) Tvrzení o účinnosti prostředků na ochranu proti slunečnímu záření by měla být jednoduchá a jednoznačná a měla by se zakládat na stejných kritériích, aby bylo spotřebiteli umožněno snazší srovnání výrobků a snazší výběr prostředku vhodného pro danou expozici a daný typ kůže.
(19) S cílem usnadnit spotřebiteli výběr prostředku, který chrání před UVB i UVA zářením, je zejména nutné, aby tvrzení o ochraně před UVA byla jednotná.
(20) Velké množství různých číselných údajů používaných na etiketách k označení ochranného slunečního faktoru nijak nepřispívají k tomu, aby byla tvrzení jednodušší a jednoznačnější. Zvyšování stupně ochrany z nižšího čísla na vyšší je bezvýznamné, zejména pokud jde o čísla vyšších faktorů.
Zvyšování ochrany je navíc v případě spálení sluncem pouze lineární, to znamená, že prostředek s ochranným slunečním faktorem 30 chrání před spálením sluncem dvakrát lépe než ochranný sluneční faktor 15. Prostředek s ochranným slunečním faktorem 15 však pohlcuje 93 % UVB záření, zatímco prostředek s ochranným slunečním faktorem 30 pohlcuje 97 % UVB záření.
Ochranu před ultrafialovým zářením kromě toho ochranné sluneční faktory nad 50 nikterak významně nezvyšují.
Škálu označovaných ochranných slunečních faktorů je proto možné zúžit, aniž by se spotřebiteli omezil výběr různých stupňů ochrany.
(21) Označování pomocí jedné ze čtyř kategorií "nízká ochrana", "střední ochrana", "vysoká ochrana" a "velmi vysoká ochrana") představuje jednodušší a jednoznačnější údaj o účinnosti prostředků na ochranu proti slunečnímu záření než různé číselné údaje.
Kategorie by proto měla být na etiketě uvedena alespoň tak dobře viditelně jako ochranný sluneční faktor.
(22) Spotřebitelé by měli být informováni o rizicích souvisejících s nadměrnou expozicí slunci.
Kromě toho potřebují spotřebitelé vodítko pro výběr vhodného stupně účinnosti prostředku na ochranu proti slunečnímu záření s ohledem na míru expozice slunci a typ kůže,
DOPORUČUJE:
ODDÍL 1
PŘEDMĚT A DEFINICE
1. Toto doporučení obsahuje následující pokyny:
a) oddíl 2 se týká použití čl. 6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS v souvislosti s některými vlastnostmi o prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření a tvrzeními uváděnými ohledně jejich účinnosti;
b) oddíly 3, 4 a 5 se týkají minimální účinnosti prostředků na ochranu proti slunečnímu záření v zájmu zajištění vysokého stupně ochrany před UVB a UVA zářením a jednoduchého a srozumitelného označování prostředků na ochranu proti slunečnímu záření s cílem usnadnit spotřebiteli výběr vhodného prostředku.
2. Pro účely tohoto doporučení se:
a) "prostředkem na ochranu proti slunečnímu záření" rozumí jakýkoliv přípravek (např. krém, olej, gel nebo sprej) určený k aplikaci na lidskou pokožku, jehož výhradním či převážným účelem je chránit ji před ultrafialovým zářením pohlcením, rozptylem či odrazem záření;
b) "tvrzením" rozumí jakékoliv prohlášení o vlastnostech prostředku na ochranu proti slunečnímu záření ve formě textu, názvů, obchodních značek, vyobrazení a názorných nebo jiných symbolů, které jsou používány při označování, nabízení k prodeji a propagaci prostředků na ochranu proti slunečnímu záření;
c) "UVB zářením" rozumí sluneční záření se spektrem 290–320 nm;
d) "UVA zářením" rozumí sluneční záření se spektrem 320–400 nm;
e) "kritickou vlnovou délkou" rozumí vlnová délka, při které úsek pod integrovanou křivkou optické hustoty začínající na 290 nm je roven 90 % integrovaného úseku mezi 290 až 400 nm;
f) "minimální erytémovou dávkou" rozumí množství energie potřebné k vyvolání erytému;
g) "ochranným slunečním faktorem" rozumí poměr minimální erytémové dávky pro kůži chráněnou prostředkem na ochranu proti slunečnímu záření k minimální erytémové dávce pro nechráněnou kůži;
h) "ochranným faktorem proti UVA" rozumí poměr minimální dávky UVA potřebné k navození přetrvávající pigmentace u kůže chráněné prostředkem na ochranu proti slunečnímu záření k minimální dávce UVA potřebné k navození minimálního tmavnutí u nechráněné kůže.
ODDÍL 2
OCHRANA PŘED UVA/UVB, TVRZENÍ, OPATŘENÍ PRO POUŽITÍ A POKYNY K POUŽITÍ
3. Pro účely souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 76/768/EHS by měly být zohledněny vlastnosti a tvrzení uvedená v bodech 4 až 8.
4. Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření by měly chránit před UVB i UVA zářením.
5. Používána by neměla být tvrzení, která výrobkům přisuzují tyto vlastnosti:
a) 100 % ochrana před ultrafialovým zářením (např. "sunblock", "sunblocker" nebo "úplná ochrana");
b) opakovaná aplikace výrobku není za žádných okolností nutná (např. "celodenní ochrana").
6. Na prostředcích na ochranu proti slunečnímu záření by měla být uváděna varování, že neposkytují 100 % ochranu, a doporučení týkající se opatření, která by měla být navíc při jejich použití dodržena.
Jednat se může např. o tato varování:
a) "Nezůstávejte na slunci příliš dlouho, i když jste použili prostředky na ochranu proti slunečnímu záření";
b) "Nevystavujte kojence a malé děti přímému slunci";
c) "Nadměrná expozice slunci představuje vážné zdravotní riziko".
7. Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření by měly být opatřeny pokyny k použití, které zajistí docílení deklarované účinnosti výrobku.
Jednat se může např. o tyto pokyny:
a) "Aplikujte prostředek před zahájením slunění";
b) "K udržení ochrany aplikaci opakujte, zejména při pocení, po koupání nebo osušení ručníkem".
8. Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření by měly být opatřeny pokyny k použití, které zajistí, aby byly na kůži aplikovány v množství dostatečném k docílení účinnosti, která jim je připisována.
Potřebné množství může být vyjádřeno například pomocí piktogramu či obrázku nebo odměřeno pomocí dávkovače.
Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření by měly být opatřeny upozorněním na rizika vyplývající z aplikace sníženého množství, např. "Varování: Snížení tohoto množství prostředku podstatně snižuje stupeň ochrany".
ODDÍL 3
MINIMÁLNÍ ÚČINNOST
9. Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření by měly poskytovat minimální stupeň ochrany před UVB a UVA zářením.
Stupeň ochrany by měl být měřen standardizovanými, reprodukovatelnými zkušebními metodami a měl by zohledňovat fotodegradaci.
Upřednostňovány by měly být zkušební metody in vitro.
10. Prostředky na ochranu proti slunečnímu záření by měly poskytovat tento minimální stupeň ochrany:
a) ochranu před UVB s ochranným slunečním faktorem 6, jaké se dosáhne při použití mezinárodní metody pro zkoušení ochranného slunečního faktoru (2006), nebo rovnocenný stupeň ochrany dosažený metodou in vitro;
b) ochranu před UVA s ochranným faktorem proti UVA rovnající se 1/3 ochranného slunečního faktoru, jaké se dosáhne při použití metody přetrvávající pigmentace kůže v podobě upravené francouzskou zdravotní agenturou Agence française de sécurité sanitaire des produits de santé – Afssaps, nebo rovnocenný stupeň ochrany dosažený metodou in vitro;
c) kritickou vlnovou délku 370 nm, jaké se dosáhne při použití zkušební metody ke stanovení kritické vlnové délky.
ODDÍL 4
JEDNODUCHÁ A SMYSLUPLNÁ TVRZENÍ O ÚČINNOSTI
11. Tvrzení o účinnosti prostředků na ochranu proti slunečnímu záření by měla být jednoduchá, jednoznačná a smysluplná a měla by se zakládat na standardizovaných, reprodukovatelných kritériích.
12. Tvrzení o ochraně před UVB a UVA by měla být uváděna pouze tehdy, pokud je ochrana rovna či vyšší než stupně stanovené v bodu 10.
13. Účinnost prostředků na ochranu proti slunečnímu záření by měla být na etiketě uváděna odkazem na kategorie jako "nízká ochrana", "střední ochrana", "vysoká ochrana" a "velmi vysoká ochrana".
Každá kategorie by měla být rovna standardizovanému stupni ochrany před zářením UVB a UVA.
14. Používání různých číselných údajů uváděných na etiketách k označování ochranných slunečních faktorů by mělo být zamezeno, aby se různé výrobky snadněji srovnávaly, aniž by v důsledku toho měli spotřebitelé menší výběr.
Pro jednotlivé kategorie a jejich příslušné označení se doporučují tyto ochranné sluneční faktory:
Kategorie uvedená na výrobku _BAR_ Ochranný sluneční faktor uvedený na výrobku _BAR_ Naměřený ochranný sluneční faktor (měřen v souladu se zásadami doporučenými v bodu 10 písm. a)) _BAR_ Doporučený minimální ochranný faktor proti UVA (měřen v souladu se zásadami doporučenými v bodu 10 písm. b)) _BAR_ Doporučená minimální kritická vlnová délka (měřena v souladu se zásadami doporučenými v bodu 10 písm. c)) _BAR_
"Nízká ochrana" _BAR_ "6" _BAR_ 6–9,9 _BAR_ 1/3 ochranného slunečního faktoru uvedeného na výrobku _BAR_ 370 nm _BAR_
"10" _BAR_ 10–14,9 _BAR_
"Střední ochrana" _BAR_ "15" _BAR_ 15–19,9 _BAR_
"20" _BAR_ 20–24,9 _BAR_
"25" _BAR_ 25–29,9 _BAR_
"Vysoká ochrana" _BAR_ "30" _BAR_ 30–49,9 _BAR_
"50" _BAR_ 50–59,9 _BAR_
"Velmi vysoká ochrana" _BAR_ "50 +" _BAR_ 60 ≤ _BAR_
15. Kategorie prostředků na ochranu proti slunečnímu záření by měla být na etiketě uváděna alespoň tak dobře viditelně jako ochranný sluneční faktor.
ODDÍL 5
INFORMACE PRO SPOTŘEBITELE
16. Spotřebitelé by měli být informováni o rizicích souvisejících s nadměrnou expozicí ultrafialovému záření a o kategorii prostředků na ochranu proti slunečnímu záření vhodné pro danou míru expozice slunci a daný typ kůže.
Tyto informace mohou být poskytovány například na vnitrostátních internetových stránkách, v letácích nebo tiskových zprávách.
ODDÍL 6
URČENÍ
17. Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 23. října 2006,
kterým se v důsledku přistoupení Bulharska a Rumunska upravuje doporučení Komise 2000/473/Euratom o uplatňování článku 36 Smlouvy o Euratomu týkajícího se monitorování úrovně radioaktivity v životním prostředí pro účely hodnocení ozáření obyvatelstva jako celku
(oznámeno pod číslem K(2006) 4931)
(2006/715/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na čl. 4 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení Bulharska a Rumunska, a zejména na článek 56 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 56 aktu o přistoupení stanoví, že v případě právních aktů, které zůstávají v platnosti po dni 1. ledna 2007 a musejí být upraveny v důsledku přistoupení, ale jejichž nezbytné úpravy nebyly uvedeny v aktu o přistoupení nebo v jeho přílohách, přijme Komise tyto nezbytné úpravy ve všech případech, kdy přijala původní právní akt.
(2) V závěrečném aktu konference, která vypracovala smlouvu o přistoupení, se uvádí, že vysoké smluvní strany se na politické úrovni dohodly na souboru úprav, které je v důsledku přistoupení nutno provést v právních aktech přijatých orgány, a vyzvaly Radu a Komisi, aby tyto úpravy přijaly před přistoupením, případně jejich znění doplnily a aktualizovaly podle vývoje práva Evropské unie.
(3) Doporučení Komise 2000/473/Euratom ze dne 8. června 2000 o uplatňování článku 36 Smlouvy o Euratomu týkajícího se monitorování úrovně radioaktivity v životním prostředí pro účely hodnocení ozáření obyvatelstva jako celku [1] by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
DOPORUČUJE:
1. Doporučení Komise 2000/473/Euratom se mění v souladu s přílohou tohoto doporučení.
2. Toto doporučení vstupuje v platnost s výhradou a dnem vstupu smlouvy o přistoupení Bulharska a Rumunska v platnost.
3. Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 16. listopadu 2006
o monitorování pozaďových hodnot dioxinů, PCB s dioxinovým efektem a jiných PCB než s dioxinovým efektem v potravinách
(oznámeno pod číslem K(2006) 5425)
(Text s významem pro EHP)
(2006/794/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [1], stanoví maximální limity pro dioxiny a pro sumu dioxinů a polychlorovaných bifenylů (PCB) s dioxinovým efektem v potravinách.
(2) Je nezbytné vytvořit v rámci Evropského společenství spolehlivé údaje o přítomnosti dioxinů, furanů a PCB s dioxinovým efektem v co nejširší škále potravin, aby bylo možné vytvořit si přesný obrázek o časovém vývoji přirozeného výskytu těchto látek v potravinách.
(3) Doporučení Komise 2006/88/ES ze dne 6. února 2006 o snižování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách [2] doporučuje, aby členské státy v souladu s doporučením Komise 2004/705/ES [3] prováděly namátkové monitorování přítomnosti dioxinů, PCB s dioxinovým efektem, a pokud je to možné, jiných PCB než s dioxinovým efektem v potravinách.
(4) Doporučení 2004/705/ES doporučuje členským státům minimální četnost vzorků, které se mají každoročně analyzovat pro různé kategorie potravin, a rovněž formát podávání zpráv o výsledcích monitorování přirozeného výskytu dioxinů, furanů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách.
Novým členským státům, které přistoupily k Evropskému společenství dne 1. května 2004, bylo poskytnuto přechodné opatření.
(5) Vzhledem k získaným zkušenostem je vhodné změnit stávající monitorovací program.
Doporučení 2004/705/ES by proto mělo být nahrazeno novým doporučením.
(6) Je důležité, aby údaje shromážděné podle tohoto doporučení byly pravidelně sdělovány Komisi.
Komise zajistí zanesení těchto údajů do databáze.
Rovněž by měly být poskytnuty údaje z předchozích let, které byly získány využitím metody analýzy podle požadavků stanovených ve směrnici Komise 2002/69/ES ze dne 30. července 2002, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu dioxinů a stanovení PCB s dioxinovým efektem v potravinách [4], a odrážející pozaďové hodnoty,
DOPORUČUJE:
1. Aby členské státy od roku 2007 až do 31. prosince 2008 prováděly monitorování přirozeného výskytu dioxinů, furanů a polychlorovaných bifenylů (PCB) s dioxinovým efektem v potravinách za použití doporučené minimální četnosti vzorků, které se mají každoročně analyzovat, jak vzorově stanoví tabulka v příloze I.
2. Aby členské státy, je-li to možné, provedly v týchž vzorcích rovněž analýzu jiných PCB než s dioxinovým efektem.
3. Aby členské státy pravidelně poskytovaly Komisi výsledky monitorování obsahující informace ve formátu, který je navržen v příloze II tak, aby mohly být zaneseny do jedné databáze.
Rovněž by měly být poskytnuty údaje z předchozích let, které byly získány využitím metody analýzy podle požadavků stanovených ve směrnici 2002/69/ES, a odrážející pozaďové hodnoty.
Doporučení 2004/705/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené doporučení se považují za odkazy na toto doporučení.
Doporučení Komise
ze dne 24. října 2006
o správě finančních zdrojů na vyřazování jaderných zařízení z provozu a nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady
(2006/851/Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 124 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Preambule Smlouvy vychází z toho, že členské státy usilují vytvořit bezpečnostní podmínky, jež vyloučí ohrožení života a zdraví obyvatelstva.
(2) Ustanovení čl. 2 písm. b) Smlouvy vyzývá Společenství, aby zejména vypracovávalo jednotné bezpečnostní standardy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků a dbalo na jejich dodržování.
(3) Kapitola III Smlouvy stanoví základní standardy, které Společenství umožňují zajistit ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků před nebezpečím ionizujícího záření.
(4) Směrnice Rady 96/29/Euratom [1] stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření.
(5) Podle směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [2] členské státy "přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění, aby ještě před vydáním povolení byly záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí mimo jiné v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, posouzeny z hlediska jejich vlivů."
(6) Následky ionizujícího záření z radioaktivních materiálů mohou překračovat dobu životnosti jaderných zařízení i hranice jednotlivých států.
(7) Bezpečnost pracovníků a obyvatelstva před těmito riziky má pro Evropská společenství rozhodující význam.
Vysoké bezpečnostní standardy by se proto měly dodržovat, aby bylo zaručeno, že tato rizika jsou během doby životnosti jaderných zařízení i po jejím uplynutí ošetřena.
(8) Evropský parlament, Rada a Komise zdůraznily "nutnost, aby členské státy zajistily, aby byly finanční prostředky přezkoumávané členskými státy skutečně vynakládány na opatření k vyřazování z provozu jaderných elektráren a nakládání s jejich jadernými odpady a byly transparentně spravovány tak, aby nebránily volné soutěži na trhu s energií." [3].
(9) Komise také zdůraznila, "že je třeba zabezpečit, aby byly fondy vytvořené k financování vyřazování z provozu jaderných elektráren a nakládání s jejich jadernými odpady v návaznosti na cíle Smlouvy o Euratomu spravovány transparentním způsobem a byly použity výlučně jen k danému účelu.
V této souvislosti zamýšlí Komise každoročně zveřejnit v rámci pravomocí, které jí byly svěřeny Smlouvou o Euratomu, zprávu o využívání fondů určených k vyřazování z provozu jaderných elektráren a k nakládání s jejich jadernými odpady.
Zejména bude dbát na plné uplatnění příslušných ustanovení práva Společenství." [4].
(10) Ve svém sdělení Evropskému parlamentu a Radě [5] Komise upozornila na potřebu větší transparentnosti a harmonizace správy těchto finančních zdrojů.
Komise rovněž vyjádřila úmysl předložit v roce 2005 doporučení.
(11) Postupy vyřazování z provozu mohou být samy o sobě rovněž spojeny s riziky pro veřejné zdraví a životní prostředí, zejména pokud se včas nepřijmou opatření nezbytná k ošetření radiologických rizik spojených s postupy vyřazování z provozu.
(12) Aby byla veškerá tato rizika ošetřena, mělo by se zajistit bezpečné vyřazování zařízení z provozu včetně dlouhodobého nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem.
(13) Bezpečné vyřazování jaderných zařízení z provozu, včetně dlouhodobého nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým jaderným palivem, si vyžaduje značné finanční zdroje.
Nedostatek těchto zdrojů v době, kdy jsou potřeba, může proces vyřazování nepříznivě ovlivnit.
Pro úplné vyřazení jaderných zařízení v souladu s bezpečnostními standardy by měly být v odpovídající době dostupné dostatečné finanční zdroje.
(14) V souladu se zásadou "znečišťovatel platí" by provozovatelé jaderných zařízení měli mít během jejich doby životnosti vyčleněny přiměřené finanční zdroje na budoucí náklady spojené s vyřazováním z provozu.
(15) Brzkému odstavení ekonomicky nerentabilních jaderných reaktorů se v rámci přístupových jednání dostalo zvláštní pozornosti.
Společenství se proto z vlastního podnětu účastnilo na získávání finančních zdrojů a za určitých podmínek poskytuje hospodářskou podporu různým projektům vyřazování zařízení z provozu v některých nových členských státech.
(16) Článek 26 Společné úmluvy o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady, která vstoupila v platnost dne 18. června 2001, uvádí, že "každá smluvní strana přijme příslušná opatření k tomu, aby zajistila bezpečné vyřazování jaderného zařízení z provozu.
Tato opatření musí mimo jiné zajistit, že je k dispozici kvalifikovaný personál a dostatečné finanční zdroje."
Ustanovení čl. 22 bodu ii) této úmluvy vyzývá všechny smluvní strany, aby přijaly příslušné kroky k zajištění toho, aby "v průběhu provozní životnosti zařízení pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady a pro účely jejich trvalého vyřazení z provozu byly k dispozici přiměřené finanční zdroje".
(17) Ustanovení čl. 2 písm. c) Smlouvy vyzývá Společenství, aby usnadňovalo investice a zajistilo vybudování základních zařízení nezbytných pro rozvoj jaderné energetiky ve Společenství.
Rozvoj jaderné energetiky je neoddělitelně spjat s procesem vyřazování těchto zařízení.
Článek 41 Smlouvy požaduje, aby se investiční záměry v souvislosti s jadernou energetikou sdělovaly Komisi, která je přezkoumá.
Nařízení Rady (Euratom) č. 2587/1999 ze dne 2. prosince 1999, kterým se vymezují investiční záměry, které se mají sdělovat Komisi v souladu s článkem 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii [6], zahrnuje činnosti v rámci vyřazování z provozu mezi investiční záměry, které je třeba Komisi sdělovat a projednat s ní.
Osoby a podniky [7] by následně měly informovat Komisi o opatřeních, jimiž se vyřazování z provozu financuje v případě nově vybudovaných jaderných zařízení.
(18) Zajištění dostatečných finančních zdrojů v případě potřeby si vyžaduje řádnou a obezřetnou analýzu jak zdrojů financování, tak nákladů spojených s vyřazováním zařízení z provozu.
Je nutné, aby metoda určování částek k financování vyřazení z provozu zohledňovala technologická hlediska a požadavky jaderné bezpečnosti.
(19) Pro zajištění toho, aby byly zdroje pro účely vyřazování jaderných zařízení z provozu v případě potřeby dostupné, má rozhodující význam transparentní správa těchto finančních zdrojů spojená s příslušným externím dohledem a s její pomocí bude rovněž snadnější nebránit volné soutěži na trhu s energií.
Pro splnění těchto cílů lze využít různých způsobů správy.
Měl by být zřízen zvláštní vnitrostátní subjekt, který bude poskytovat odborný posudek týkající se správy fondu a nákladů na vyřazování zařízení z provozu.
(20) Prostřednictvím tohoto doporučení nevznikají odchylky od pravidel pro státní podporu.
Zásah státu se v této souvislosti týká otázek, na něž se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a musí proto být odpovídajícím způsobem posouzen.
Nicméně v případě, že pro cíle této smlouvy není nutný nebo jde až mimo jejich rámec či narušuje hospodářskou soutěž na vnitřním trhu nebo tímto narušením hrozí, je nutné jej posuzovat podle Smlouvy o založení Evropského společenství.
(21) Způsob, jakým se finanční zdroje investují, by měl být pečlivě ošetřen, aby se předešlo možnému zneužití.
Investice by měly být dlouhodobé a mít zabezpečený rizikový profil a zároveň poskytovat náležitou ochranu skutečné hodnoty fondů.
(22) S ohledem na zajištění bezpečnosti by se při soustřeďování příslušných zdrojů s cílem zajistit vyřazení jaderných zařízení z provozu měly zohlednit konkrétní podmínky v některých zařízeních.
(23) Ze zkušeností vyplývá, že výměna informací mezi odborníky z jednotlivých členských států ohledně různých přístupů k vyřazování z provozu a nakládání s odpady a ohledně finančních opatření v jejich souvislosti představuje vynikající způsob, jak usnadnit společnou reakci na problémy spojené s bezpečností.
Ve snaze zintenzivnit spolupráci mezi Komisí a členskými státy proto Komise oznamuje, že hodlá zřídit stálou skupinu zabývající se financováním vyřazení z provozu.
Skupina pro financování vyřazení z provozu by měla být ve svých řízeních Komisi nápomocna v souvislosti s tímto doporučením.
(24) Aniž je dotčena obecná zásada subsidiarity, měl by být navržen určitý stupeň harmonizace, pokud jde o pojmy používané v problematice vyřazování z provozu.
Pokroku v této harmonizaci by mělo být dosaženo prostřednictvím skupiny pro financování vyřazení z provozu, v jejímž rámci by se měly společně dohodnout výklady tohoto doporučení za účelem jeho praktického provádění zejména s ohledem na harmonizaci metodik pro výpočet nákladů na činnosti v rámci vyřazování z provozu.
(25) Výzkumné úkoly v oblasti jaderné energie, které se mohou týkat rizik vyplývajících z ionizujícího záření po uplynutí doby životnosti zařízení, plní Společné středisko jaderného výzkumu zřízené na základě článku 8 Smlouvy.
Za účelem zaručení bezpečnosti takových zařízení by Komise měla zajistit soulad tohoto střediska s doporučeními obsaženými níže.
Komise by zejména měla ověřit přiměřenost finančních zdrojů určených na vyřazování zařízení střediska z provozu.
Nejvhodnější pozici pro provádění těchto úkolů mají oddělení Komise odpovědná za záležitosti jaderné energie a za záležitosti rozpočtu,
DOPORUČUJE:
ODDÍL 1
CÍL
S ohledem na cíle Smlouvy v oblasti bezpečnosti toto doporučení navrhuje opatření, která zajistí, aby byly v plánovanou dobu dostupné přiměřené finanční zdroje pro veškeré činnosti v rámci vyřazování jaderných zařízení z provozu a pro nakládání s vyhořelým palivem a radioaktivními odpady.
ODDÍL 2
DEFINICE
Pro účely tohoto doporučení se použijí tyto definice:
a) "vyřazováním z provozu" se rozumějí všechny činnosti zahrnující technické vyřazování jaderného zařízení z provozu (dekontaminace, likvidace a demolice) a nakládání s odpady (nakládání s radioaktivními odpady a vyhořelým palivem a jejich zneškodňování), které vedou k vynětí těchto jaderných zařízení z radiologických omezení;
b) "fondem pro vyřazování zařízení z provozu" se rozumí každý typ finančního zdroje, který je zvlášť určen k pokrytí výdajů nezbytných k vyřazování jaderných zařízení z provozu;
c) "vnějším fondem pro vyřazování zařízení z provozu" se rozumí fond pro vyřazování zařízení z provozu, který je spravován zvláštním subjektem, jenž se rozhoduje nezávisle na přispěvatelích tohoto fondu;
d) "vnitřním fondem pro vyřazování zařízení z provozu" se rozumí fond pro vyřazování zařízení z provozu, který je spravován provozovatelem;
e) "vyčleněným fondem pro vyřazování zařízení z provozu" se rozumí fond pro vyřazování zařízení z provozu, ať už vnitřní nebo vnější, který označen jako samostatný;
f) "provozovatelem" se rozumí právnická osoba, jež provozuje jaderné zařízení a má rozhodující díl odpovědnosti za jadernou bezpečnost;
g) "jaderným zařízením" se rozumí každé civilní zařízení a jeho pozemek, budovy a vybavení, v němž se radioaktivní materiály vyrábějí, zpracovávají, používají, v němž se s nimi manipuluje nebo v němž se skladují či zneškodňují.
ODDÍL 3
VYŘAZOVÁNÍ JADERNÝCH ZAŘÍZENÍ Z PROVOZU
1. Veškerá jaderná zařízení by po trvalé odstávce měla být vyřazena z provozu a mělo by být náležitě řešeno nakládání s odpady.
2. Činnosti v rámci vyřazování z provozu by se měly vykonávat bez přílišného rizika pro obyvatelstvo a pracovníky.
3. V celém průběhu vyřazování jaderného zařízení by měla být uplatňována zásada "znečišťovatel platí".
Vzhledem k tomu by prvořadým cílem provozovatelů jaderných zařízení mělo být zajistit dostupnost přiměřených finančních zdrojů na bezpečné vyřazení z provozu předtím, než bude příslušné jaderné zařízení trvale odstaveno.
4. Dostupné finanční zdroje by měly být zaměřeny na ošetření všech hledisek činností v rámci vyřazování zařízení z provozu, od technického vyřazení zařízení až po nakládání s odpady.
ODDÍL 4
INSTITUCIONÁLNÍ A PROCEDURÁLNÍ HLEDISKA
5. Aniž je dotčen článek 41 Smlouvy a platná nařízení týkající se jeho provádění [8], osoby a podniky by měly podávat zprávu o plánovaných režimech financování vyřazení z provozu v souvislosti s postupem podle článku 41 Smlouvy týkajícího se výstavby nových jaderných zařízení.
Komise bude při přezkumu navrhovaného režimu financování vyřazení z provozu konzultovat – podle požadavků článku 44 Smlouvy – skupinu pro financování vyřazení z provozu.
6. V případě, že ještě není stanoven, by členské státy měly zřídit nebo jmenovat vnitrostátní subjekt, který je s to poskytovat odborný posudek týkající se správy fondu a nákladů na vyřazování zařízení z provozu.
Tento subjekt by měl být nezávislý na přispěvatelích fondu.
Vnitrostátní subjekt by měl každoročně přezkoumat shromážděné finanční zdroje a pravidelně, alespoň každých 5 let, přezkoumat odhady nákladů na vyřazování z provozu.
Veškeré nesrovnalosti mezi odhady nákladů a shromážděnými zdroji by se měly včas řešit.
Členské státy by měly každoročně podávat Komisi zprávu o závěrech řízení příslušného výše zmíněného vnitrostátního subjektu.
ODDÍL 5
FONDY PRO VYŘAZOVÁNÍ ZAŘÍZENÍ Z PROVOZU
7. Jaderná zařízení by na základě příjmů získaných z jaderných činností během určené doby životnosti měla zřídit příslušné fondy pro vyřazování z provozu.
8. Pro všechna jaderná zařízení se upřednostňuje volba vyčleněného fondu s příslušnou kontrolou obezřetného používání.
Klíčový význam pro zajištění řádné správy a použití fondů má přezkum prováděný vnitrostátním subjektem, stanovený v tomto doporučení.
9. Novými jadernými zařízeními by měly být zřizovány vyčleněné fondy s příslušnou kontrolou obezřetného používání.
ODDÍL 6
ODHAD NÁKLADŮ NA VYŘAZOVÁNÍ Z PROVOZU
10. S ohledem na rozdíly v použití shromážděných fondů pro vyřazování zařízení z provozu by technické vyřazování zařízení z provozu na jedné straně a nakládání s odpady na straně druhé měly být řešeny odděleně, a to na základě oddělených výpočtů nákladů.
11. V zájmu zajištění dostupnosti přiměřených finančních zdrojů by výpočty nákladů měly být založeny na obezřetné volbě z reálně dostupných alternativ a měly by podléhat externímu dohledu a souhlasu vnitrostátního subjektu stanoveného v tomto doporučení.
12. Veškeré odhady nákladů by se měly vztahovat ke konkrétní lokalitě a měly by být založeny na nejlepším dostupném odhadu.
13. Pokud se během provádění projektu vyřazování z provozu prokáže, že je nákladnější, než uváděly schválené odhady nákladů, dodatečné výdaje by měl uhradit provozovatel.
Toto hledisko by mělo být pečlivě ošetřeno v případě změny provozovatele nebo po uplynutí doby životnosti jaderného zařízení.
14. Náležitá pozornost by měla být věnována případům, které vyplývají z historických důvodů, kde je nejvhodnější zvláštní řešení.
Při postupu případ od případu by měla být zajištěna transparentnost a plná účast vnitrostátního subjektu stanoveného v tomto doporučení.
ODDÍL 7
POUŽITÍ FONDŮ PRO VYŘAZOVÁNÍ ZAŘÍZENÍ Z PROVOZU
15. Finanční zdroje by měly být používány pouze za účelem, k němuž byly zřízeny a k němuž jsou spravovány.
V této souvislosti by měla být věnována náležitá pozornost transparentnosti.
Všechny informace, které nejsou obchodně citlivé, by měly být veřejně dostupné.
16. Měly by se vyhledávat investice aktiv se zabezpečeným rizikovým profilem, u nichž by měl být zajištěn kladný výnos v jakékoli době.
17. Jelikož provozovatel nemá vliv na finanční správu vnějšího fondu pro vyřazování zařízení z provozu, hodnotu investic by měl v zájmu zajištění dostupnosti přiměřených finančních prostředků v případě potřeby zaručit stát, a to i přesto, že do doby, než je třeba finanční zdroje použít, nezávislý správce investovaných částek zaznamenal nominální ztrátu.
V takových případech by fondy neměly být doplněny částkou vyšší, než činí ztráta na investicích.
18. Pokud správa vnitřního fondu plní své úkoly nedostatečně, měl by za zajištění dostupnosti přiměřených finančních prostředků v případě potřeby být odpovědný provozovatel.
19. Jaderná zařízení, jejichž hlavní účel je jiný než prodej produktů či služeb, by pro vyřazení z provozu měla mít řádný plán a rozpočet, aby bylo k dispozici náležité financování bezpečného a včasného vyřazení těchto zařízení z provozu.
20. Rozpočtové plánování by měl přezkoumat vnitrostátní subjekt stanovený v tomto doporučení.
Pokud takový vnitrostátní subjekt neexistuje, mohou členské státy žádat Komisi o poskytnutí poradenství ohledně opatření, která se mají přijmout.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/1/ES
ze dne 18. ledna 2006
o užívání vozidel najatých bez řidiče pro silniční přepravu zboží
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 84/647/EHS ze dne 19. prosince 1984 o užívání vozidel najatých bez řidiče pro silniční přepravu zboží [3] byla podstatně změněna [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Použití najatých vozidel umožňuje z národohospodářského hlediska v určitých případech optimální alokaci zdrojů tím, že se omezí plýtvání výrobními faktory.
(3) Tato možnost činí z mikroekonomického hlediska organizaci dopravy pružnější a zvyšuje tím produktivitu podniků.
(4) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "vozidlem" motorové vozidlo, tahač, přívěs a návěs nebo souprava vozidel, která jsou určena výhradně pro přepravu zboží;
b) "najatým vozidlem" každé vozidlo, které je dopravci v rámci smlouvy s podnikem poskytujícím vozidlo dáno na určitou dobu za úhradu k dispozici pro silniční přepravu zboží pro cizí nebo vlastní potřebu.
Článek 2
1. Každý členský stát umožní, aby vozidla najatá podniky usazenými na území jiného členského státu byla provozována na jeho území za účelem přepravy mezi členskými státy, jestliže
a) je vozidlo registrováno nebo uvedeno do provozu v souladu s právními předpisy uvedeného jiného členského státu;
b) se smlouva vztahuje výlučně na nájem vozidla bez řidiče a není spjata s jinou smlouvou o využití řidiče nebo pomocníků řidiče uzavřenou s týmž podnikem;
c) najaté vozidlo je k výlučné dispozici podniku používajícímu je během doby platnosti smlouvy o pronájmu;
d) najaté vozidlo je řízeno pracovníkem podniku, který je najal.
2. Dodržení podmínek uvedených v odst. 1 písm. a) až d) musí být prokázáno na základě následujících dokladů, které se musí nacházet ve vozidle:
a) smlouva o pronájmu nebo ověřený výtah z této smlouvy, kde je uvedeno zejména jméno pronajímatele, nájemce, datum a trvání smlouvy a identifikace vozidla;
b) není-li osobou najímající vozidlo řidič, řidičova pracovní smlouva nebo ověřený výtah z této smlouvy, kde je uvedeno zejména jméno zaměstnavatele, jméno zaměstnance, datum a trvání pracovní smlouvy nebo písemný doklad o mzdě novějšího data.
Doklady podle písmen a) a b) mohou být případně nahrazeny rovnocenným dokladem vydaným příslušnými orgány členského státu.
Článek 3
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že jejich podniky mohou pro silniční přepravu zboží používat najatá vozidla, která jsou v jejich zemi registrována nebo uvedena do provozu v souladu s právními předpisy, za stejných podmínek jako vozidla těmto podnikům patřící, a to pokud jsou splněny podmínky uvedené v článku 2.
2. Členské státy mohou z působnosti odstavce 1 vyloučit dopravu pro vlastní potřebu prováděnou vozidly s přípustnou celkovou hmotností nad šest tun.
Článek 4
Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členského státu, které stanoví pro užívání najatých vozidel podmínky méně přísné než podmínky stanovené v článcích 2 a 3.
Článek 5
Aniž jsou dotčeny články 2 a 3, není touto směrnicí ovlivněno používání pravidel, která se týkají:
a) organizace trhu silniční přepravy zboží pro cizí a vlastní potřebu, zejména týkající se přístupu na trh a omezení silniční kapacity kvótami;
b) stanovení přepravních sazeb a podmínek pro silniční přepravu zboží;
c) stanovení cen za nájem vozidla;
d) dovozu vozidel;
e) podmínek pro přístup k činnosti nebo povolání pronajímatele silničních vozidel.
Článek 6
Směrnice 84/647/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/2/ES
ze dne 6. ledna 2006,
kterou se za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES o některých metodách kvantitativní analýzy dvousložkových směsí textilních vláken
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/73/ES ze dne 16. prosince 1996 o některých metodách kvantitativní analýzy dvousložkových směsí textilních vláken [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES ze dne 16. prosince 1996 o názvech textilií [2] vyžaduje označování etiketami k určení složení vlákenných směsí textilních výrobků spolu s prováděním kontrol shody těchto výrobků s údaji na etiketě prostřednictvím analýzy.
(2) Směrnice 96/73/ES stanoví jednotné metody kvantitativní analýzy dvousložkových směsí textilních vláken.
(3) Na základě nejnovějších poznatků technické pracovní skupiny došlo k přizpůsobení směrnice 96/74/ES technickému pokroku tím, že do seznamu vláken stanoveného v přílohách I a II byla doplněna vlákna polylaktid a elastomultiester.
(4) Je proto třeba definovat jednotné metody zkoušek pro polylaktid a elastomultiester.
(5) Směrnice 96/73/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 96/73/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 6. ledna 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění ustanovení těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/3/ES
ze dne 9. ledna 2006,
kterou se mění přílohy I a II směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES o názvech textilií za účelem jejich přizpůsobení technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 96/74/ES ze dne 16. prosince 1996 o názvech textilií [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 96/74/ES stanoví pravidla o označování výrobků etiketami nebo o jiném označování podle obsahu textilních vláken za účelem ochrany zájmů spotřebitele.
Textilní výrobky mohou být uváděny na trh ve Společenstv, pouze pokud splňují ustanovení uvedené směrnice.
(2) S ohledem na nedávná zjištění technické pracovní skupiny je pro účely přizpůsobení směrnice 96/74/ES technickému pokroku nezbytné doplnit na seznam vláken v přílohách I a II uvedené směrnice elastomultiester.
(3) Směrnici 96/74/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(4) Ustanovení této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro směrnice o názvech a označování textilií etiketami,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 96/74/ES se mění takto:
1. V příloze I se doplňuje nový řádek 45, který zní:
"45 _BAR_ Elastomultiester _BAR_ vlákno vytvořené interakcí dvou nebo více chemicky rozdílných lineárních makromolekul ve dvou nebo více odlišných fázích (z nichž žádná nepřesahuje 85 % hmotnostních), obsahující esterové skupiny jako převládající funkční jednotku (minimálně 85 %), které po vhodném zpracování, při němž se protáhne na jeden a půl násobek původní délky, se po uvolnění v podstatě rychle vrátí na svojí počáteční délku" _BAR_
2. V příloze II se doplňuje nový údaj 45, který zní:
"45 _BAR_ Elastomultiester _BAR_ 1,50" _BAR_
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. ledna 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění ustanovení těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/4/ES
ze dne 26. ledna 2006,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí pro karbofuran
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí limity reziduí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, aby bylo množství reziduí co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí a odhadovaný dietární příjem spotřebitelů.
Maximální limity reziduí (MLR) stanovené na úrovni Společenství představují nejvyšší množství reziduí, které se může v komoditách vyskytovat, pokud byly dodrženy zásady správné zemědělské praxe.
(2) Maximální limity reziduí pesticidů jsou neustále přezkoumávány a měněny s ohledem na nové informace a údaje.
Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, pokud povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k detekovatelným množstvím reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo pokud nejsou povolena žádná použití, nebo pokud nebyla použití, která byla povolena členskými státy, podložena nezbytnými údaji, anebo pokud použití přípravků na ochranu rostlin ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí pesticidů v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uváděny do oběhu na trhu ve Společenství, nebyla podložena nezbytnými údaji.
(3) Některé členské státy informovaly Komisi o svém přání přezkoumat v souladu s článkem 8 směrnice 90/642/EHS vnitrostátní maximální limity reziduí vzhledem k obavám z expozice spotřebitelů.
Komisi byly předloženy návrhy na přezkoumání maximálních limitů reziduí stanovených na úrovni Společenství.
(4) Celoživotní a krátkodobá expozice spotřebitelů pesticidům uvedeným v této směrnici prostřednictvím potravin byla znovu posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [3].
Na tomto základě je vhodné stanovit nové MLR, které zajistí, aby nedošlo k nepřijatelné expozici spotřebitelů.
(5) Případná akutní expozice spotřebitelů těmto pesticidům prostřednictvím jednotlivých potravin, které mohou obsahovat rezidua, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Byl učiněn závěr, že rezidua pesticidů v množství nepřevyšujícím tyto nové maximální limity reziduí nevyvolají akutní toxické účinky.
(6) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly o těchto nových MLR vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
(7) Přílohy směrnic 86/362/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Část A přílohy II směrnice 86/362/EHS se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Část A přílohy II směrnice 90/642/EHS se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 27. července 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat nejpozději od 27. července 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/5/ES
ze dne 17. ledna 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky warfarin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], se zřizuje seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich možné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje warfarin.
(2) Účinky warfarinu na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaný oznamovateli. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], bylo členským státem zpravodajem jmenováno Irsko. Dne 8. května 1996 předložilo Irsko Komisi příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání bylo dokončeno dne 23. září 2005 formou zprávy Komise o přezkoumání warfarinu.
(4) Zpráva o warfarinu a další informace byly rovněž předloženy Vědeckému výboru pro rostliny.
Výbor byl požádán, aby se vyjádřil k přijatelnosti použití klinických údajů získaných po opakovaném použití warfarinu jako antikoagulantu v humánním lékařství pro stanovení přijatelného denního příjmu (ADI – Acceptable Daily Intake) a přijatelné úrovně expozice uživatele (AOEL – Acceptable Operator Exposure Level).
Ve svém stanovisku [4] dospěl Vědecký výbor k závěru, že pro warfarin není nutné stanovit přijatelný denní příjem.
Navíc lze s jistotou očekávat, že údaje dostupné na základě širokého klinického užívání warfarinu jako antikoagulantu pomohou přijatelný denní příjem stanovit, bude-li to považováno za nezbytné.
Podobně lze na základě údajů o lidském zdraví stanovit přijatelnou úroveň expozice uživatele s ohledem na to, že u krys se přibližně 15 % aplikované dávky vstřebává pokožkou.
(5) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující warfarin mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit warfarin do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících warfarin udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(6) Warfarin se používá jako rodenticid. Na všechny ostatní účinné látky, které se používají jako rodenticidy, se vztahuje nařízení Komise (ES) č. 1112/2002 ze dne 20. června 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro čtvrtou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS [5]. Uvedená látka je v současné době navíc předmětem hodnocení v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [6]. Jako u všech látek zařazených do přílohy I směrnice 91/414/EHS, status warfarinu lze přehodnotit podle čl. 5 odst. 5 uvedené směrnice s ohledem na jakékoli nově dostupné údaje, zejména údaje z hodnocení podobných látek nebo z hodnocení warfarinu samotného dle směrnice 98/8/ES.
(7) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout nejasnosti, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení umožní přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členských státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(8) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(9) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnulo šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících warfarin, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly podle vhodnosti měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace dle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(10) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(11) Opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění uvedených předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními uvedených předpisů a ustanoveními této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V případě potřeby členské státy změní nebo odejmou stávající povolení v souladu se směrnicí 91/414/EHS pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku warfarin do 31. března 2007.
Do tohoto dne zejména ověří, že jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se warfarinu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o účinné látce, a že držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 přehodnotí členské státy každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující warfarin jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které budou nejpozději do 30. září 2006 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají warfarinu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje warfarin jako jedinou účinnou látku, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení nejpozději do 30. září 2010, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje warfarin jako jednu z několika účinných látek, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení do 30. září 2010 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka zařazuje do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/6/ES
ze dne 17. ledna 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky tolylfluanidu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla pro druhou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a stanoví seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje tolylfluanid.
(2) Účinky tolylfluanidu na lidské zdraví a životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 451/2000 a (ES) č. 703/2001 pro rozsah použití navrhovaných oznamovatelem. Tato nařízení navíc určují členské státy zpravodaje, které musejí předložit hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 451/2000. Pro tolylfluanid bylo členským státem zpravodajem Finsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 13. června 2003.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a EÚBP v rámci pracovní skupiny pro hodnocení a byla předložena Komisi dne 14. března 2005 v podobě vědecké zprávy EÚBP o tolylfluanidu [4].
Tato zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončena dne 23. září 2005 v podobě zprávy Komise o přezkoumání tolylfluanidu.
(4) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující tolylfluanid mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit tolylfluanid do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(5) Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních bodů. Podle čl.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám.
Je proto vhodné požadovat, aby tolylfluanid byl předmětem dalšího zkoušení s cílem potvrdit posouzení dlouhodobého rizika pro býložravé savce a aby takové studie předložil oznamovatel.
(6) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(7) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tolylfluanid, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(8) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92 [5], do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a kterými se mění příloha I, však toto ujasnění neukládá členských státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(9) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. března 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. března 2007 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku tolylfluanid.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se tolylfluanidu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o této účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující tolylfluanid jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 30. září 2006 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají tolylfluanidu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje tolylfluanid jako jedinou účinnou látku, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou nejpozději do 30. září 2010, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje tolylfluanid jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou do 30. září 2010 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES
ze dne 15. února 2006
o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4], s ohledem na společný text schválený dohodovacím výborem dne 8. prosince 2005,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na sdělení Komise o trvale udržitelném rozvoji vybrala Evropská rada cíle jako obecné vodítko pro budoucí vývoj v prioritních oblastech, jako jsou přírodní zdroje a veřejné zdraví.
(2) Voda je vzácným přírodním zdrojem, který by měl být s ohledem na jeho jakost chráněn, střežen, spravován a podle toho by s ním mělo být nakládáno.
Zvláště povrchové vody jsou obnovitelnými zdroji s omezenou schopností regenerace po nepříznivých dopadech lidské činnosti.
(3) Politika Společenství pro životní prostředí by měla usilovat o vysokou úroveň ochrany a přispět k prosazování cílů zachování, ochrany a zlepšení kvality životního prostředí a ochrany lidského zdraví.
(4) V prosinci 2000 přijala Komise sdělení Evropskému parlamentu a Radě o rozvoji nové politiky v oblasti vod ke koupání a zahájila rozsáhlé konzultace všech zainteresovaných a dotčených stran.
Hlavním výsledkem těchto konzultací byla obecná podpora pro vypracování nové směrnice, která by byla založena na nejnovějších vědeckých poznatcích a věnovala by zvláštní pozornost širší účasti veřejnosti.
(5) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [5] obsahuje závazek zajistit vysoký stupeň ochrany vod ke koupání, včetně přezkumu směrnice Rady 76/160/EHS ze dne 8. prosince 1975 o jakosti vod ke koupání [6].
(6) Podle Smlouvy musí Společenství při přípravě politiky pro životní prostředí mimo jiné přihlížet k dostupným vědeckým a technickým údajům.
Tato směrnice by měla využít vědecké poznatky při zavádění nejspolehlivějších určujících ukazatelů k předvídání mikrobiologicky podmíněného zdravotního rizika a k dosažení vysoké úrovně ochrany.
Měly by se provést další epidemiologické studie o zdravotních rizicích spojených s koupáním, zejména ve sladkých vodách.
(7) Ke zvýšení účinnosti a rozumného využívání zdrojů musí být tato směrnice úzce koordinována s ostatními právními předpisy Společenství týkajícími se vody, např. se směrnicemi Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod [7] a 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů [8] a se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [9].
(8) Dotčené osoby by měly být odpovídajícím způsobem informovány o plánovaných opatřeních a o pokroku při provádění.
Veřejnost by měla dostávat odpovídající a včasné informace o výsledcích monitorování jakosti vod ke koupání a opatřeních k řízení rizik, aby se předešlo zdravotním rizikům, zejména v souvislosti s předvídatelnými případy krátkodobého znečištění nebo výjimečných situací.
Měly by se použít nové technologie, které umožňují, aby byla veřejnost informována o vodách ke koupání v rámci celého Společenství efektivním a srovnatelným způsobem.
(9) K monitorování je třeba použít harmonizované metody a praktiky rozboru.
Jakost je nutné sledovat a posuzovat v delším období, aby bylo možno dosáhnout reálné klasifikace vod ke koupání.
(10) Shoda by měla být záležitostí vhodných opatření řízení a zajištění jakosti, nejen měření a výpočtů.
Proto je vhodný systém profilů vod ke koupání, který by umožnil lepší pochopení rizik a poskytl základ pro opatření řízení.
Zároveň by se měla zvláštní pozornost věnovat dodržování norem jakosti a hladkému přechodu od směrnice 76/160/EHS.
(11) Dne 17. února 2005 ratifikovalo Společenství Úmluvu EHK OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (Aarhuská úmluva).
Proto je vhodné začlenit do této směrnice ustanovení o přístupu veřejnosti k informacím a zajistit účast veřejnosti na jejím provádění, aby se doplnila směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí [10] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na přípravě některých plánů a programů týkajících se životního prostředí [11].
(12) Jelikož cílů této směrnice, totiž dosažení dobré jakosti vod ke koupání a vysoké úrovně ochrany členskými státy na základě společných norem v rámci celého Společenství, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může jich být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(13) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12].
(14) Trvalý význam politiky Společenství v oblasti vod ke koupání je zřejmý každou koupací sezonu, jelikož chrání veřejnost před znečištěním způsobeným nehodou i trvalým znečištěním, ke kterému došlo v oblastech koupání ve Společenství nebo v jejich blízkosti.
Celková jakost vod ke koupání se od vstupu směrnice 76/160/EHS v platnost značně zlepšila.
Směrnice však odráží stav poznání a zkušeností z počátku sedmdesátých let.
Od té doby se změnil způsob využívání vod ke koupání stejně jako stav vědeckého a technického poznání.
Uvedená směrnice by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice obsahuje ustanovení pro:
a) monitorování a klasifikaci jakosti vod ke koupání;
b) řízení jakosti vod ke koupání a
c) informování veřejnosti o jakosti vod ke koupání.
2. Účelem této směrnice je zachovat a chránit životní prostředí, zlepšit jeho kvalitu a chránit lidské zdraví, a to doplněním směrnice 2000/60/ES.
3. Tato směrnice se vztahuje na jakoukoli část povrchových vod, u které příslušný orgán očekává, že se v nich bude koupat velký počet lidí, a pro kterou nevydal trvalý zákaz koupání nebo trvalé varování před koupáním (dále jen "vody ke koupání").
Nevztahuje se na:
a) plavecké a lázeňské bazény;
b) ohraničené vody podléhající úpravě nebo používané k léčebným účelům;
c) uměle vytvořené ohraničené vody oddělené od povrchových a podzemních vod.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice platí níže uvedené definice.
1. Výrazy "povrchové vody", "podzemní vody", "vnitrozemské vody", "brakické vody", "pobřežní vody" a "povodí" mají stejný význam jako ve směrnici 2000/60/ES.
2.
"Příslušným orgánem" se rozumí orgán nebo orgány, které členské státy určily k zajištění shody s požadavky této směrnice, nebo jiný orgán či subjekt, který byl pověřen tímto úkolem.
3.
"Trvalým" se ve vztahu k zákazu koupání nebo varování před koupáním rozumí trvající nejméně jednu celou koupací sezonu.
4.
"Velkým počtem" se ve vztahu ke koupajícím rozumí počet, který příslušný orgán považuje za velký při zohlednění zejména minulých trendů nebo infrastruktury či zařízení nebo jiných přijatých opatření na podporu koupání.
5.
"Znečištěním" se rozumí výskyt mikrobiologické kontaminace či jiných organismů nebo odpadků, které ovlivňují jakost vod ke koupání a představují riziko pro zdraví koupajících se, jak je uvedeno v článku 8 a 9 a příloze I sloupci A.
6.
"Koupací sezonou" se rozumí období, během něhož lze očekávat velký počet koupajících se.
7.
"Opatřeními řízení" se rozumí tato opatření přijatá s ohledem na vody ke koupání:
a) vytvoření a udržování profilu vod ke koupání;
b) vytvoření monitorovacího kalendáře;
c) monitorování vod ke koupání;
d) posuzování jakosti vod ke koupání;
e) klasifikace vod ke koupání;
f) zjišťování a posuzování příčin znečištění, které může mít vliv na vody ke koupání a poškodit zdraví koupajících se;
g) informování veřejnosti;
h) přijetí opatření, která mají zabránit, aby byli koupající se vystaveni znečištění;
i) přijetí opatření k omezení rizika znečištění.
8.
"Krátkodobým znečištěním" se rozumí mikrobiologická kontaminace uvedená v příloze I sloupci A, která má jasně zjistitelné příčiny, u níž se obvykle neočekává, že zhorší jakost vod ke koupání po dobu delší než přibližně 72 hodin poté, co došlo k prvnímu ovlivnění jakosti vod ke koupání, a pro niž příslušný orgán vytvořil postupy k předvídání a řešení, jak je stanoveno v příloze II.
9.
"Výjimečnou situací" se rozumí událost nebo kombinace událostí ovlivňujících jakost vod ke koupání na dotyčném místě, u nichž se neočekává výskyt častěji než jednou za čtyři roky.
10.
"Souborem údajů o jakosti vod ke koupání" se rozumí údaje získané podle článku 3.
11.
"Posuzováním jakosti vod ke koupání" se rozumí proces vyhodnocování jakosti vod ke koupání pomocí metody posuzování uvedené v příloze II.
12.
"Rozmnožením sinic" se rozumí nahromadění sinic ve formě květu, koberce nebo pěny.
13. Výraz "dotyčná veřejnost" má stejný význam jako ve směrnici Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí [13].
KAPITOLA II
JAKOST VOD KE KOUPÁNÍ A JEJÍ ŘÍZENÍ
Článek 3
Monitorování
1. Každý rok členské státy určí veškeré vody ke koupání a délku koupací sezony.
Poprvé tak učiní před zahájením první koupací sezony po 24. březnu 2008.
2. Členské státy zajistí, aby se monitorování ukazatelů stanovených v příloze I sloupci A uskutečnilo v souladu s přílohou IV.
3. Monitorovacím místem je místo, kde:
a) se očekává většina koupajících se nebo
b) se podle profilu vod ke koupání očekává největší riziko znečištění.
4. Před zahájením každé koupací sezony se sestaví monitorovací kalendář, poprvé před zahájením třetí celé koupací sezony po vstupu této směrnice v platnost.
Monitorování se uskuteční nejpozději čtyři dny po dni stanoveném v monitorovacím kalendáři.
5. Členské státy mohou zavést monitorování ukazatelů stanovených v příloze I sloupci A během první celé koupací sezony po vstupu této směrnice v platnost.
V tomto případě se monitorování uskuteční s četností stanovenou v příloze IV.
Výsledky monitorování lze použít k vytvoření souborů údajů o jakosti vod ke koupání uvedenému v článku 4.
Jakmile členské státy zavedou monitorování podle této směrnice, je možno zastavit monitorování ukazatelů stanovené v příloze směrnice 76/160/EHS.
6. Je možné odhlédnout od vzorků odebraných v případě krátkodobého znečištění.
Tyto vzorky se nahradí vzorky odebranými v souladu s přílohou IV.
7. Během výjimečných situací lze pozastavit monitorovací kalendář uvedený v odstavci 4.
Po skončení výjimečné situace se v něm pokud možno co nejdříve pokračuje.
Nové vzorky se odeberou pokud možno co nejdříve po skončení výjimečné situace, aby se nahradily vzorky, které v důsledku této situace chybí.
8. Členské státy informují o pozastavení monitorovacího kalendáře Komisi a uvedou důvody pozastavení.
Tyto informace poskytnou nejpozději při předložení příští výroční zprávy stanovené v článku 13.
9.
Členské státy zajistí, aby se rozbory jakosti vod ke koupání uskutečnily v souladu s referenčními metodami uvedenými v příloze I a pravidly uvedenými v příloze V. Členské státy však mohou povolit použití jiných metod nebo pravidel, mohou-li prokázat, že získané výsledky jsou rovnocenné výsledkům získaným pomocí metod uvedených v příloze I a pravidel stanovených v příloze V. Členské státy, které povolí používání rovnocenných metod nebo pravidel, poskytnou Komisi veškeré příslušné údaje o použitých metodách nebo pravidlech a o jejich rovnocennosti.
Článek 4
Posuzování jakosti vod ke koupání
1. Členské státy zajistí, aby na základě monitorování ukazatelů stanovených v příloze I sloupci A byly sestaveny soubory údajů o jakosti vod ke koupání.
2. Posuzování jakosti vod ke koupání se provádí:
a) pro veškeré vody ke koupání;
b) po skončení každé koupací sezony;
c) na základě souboru údajů o jakosti vod ke koupání sestaveném pro dotyčnou koupací sezonu a tři předcházející koupací sezony a
d) v souladu s postupem stanoveným v příloze II.
Členský stát však může rozhodnout, že se posuzování jakosti vod ke koupání bude provádět na základě souboru údajů o jakosti vod ke koupání sestaveného pouze pro tři předcházející koupací sezony.
Pokud tak rozhodne, uvědomí o tom předem Komisi.
Komisi uvědomí rovněž tehdy, jestliže se následně rozhodne, že posuzování bude provádět opět na základě čtyř koupacích sezon.
Členské státy mohou použitelné posuzované období změnit nanejvýš jednou za pět let.
3. Soubory údajů o vodách ke koupání používané k posouzení jakosti vod ke koupání zahrnují vždy nejméně 16 vzorků, nebo 12 vzorků v případě zvláštních okolností uvedených v příloze IV bodu 2.
4. Pokud však:
- je splněn požadavek odstavce 3 nebo
- soubor údajů o vodách ke koupání používaný k posouzení zahrnuje nejméně 8 vzorků, v případě vod ke koupání s koupací sezonou, jejíž délka nepřekračuje 8 týdnů,
lze provádět posuzování jakosti vod na základě souboru údajů o jakosti vod ke koupání pro méně než čtyři koupací sezony, jestliže:
a) vody ke koupání jsou nově určeny;
b) došlo ke změnám, které pravděpodobně ovlivní klasifikaci vod ke koupání podle článku 5; v takovém případě se posouzení provede na základě souboru údajů o jakosti vod ke koupání, který se skládá výhradně z výsledků vzorků odebraných poté, co ke změně došlo, nebo
c) vody ke koupání již byly posouzeny podle směrnice 76/160/EHS; v takovém případě se použijí údaje shromážděné podle uvedené směrnice a za tímto účelem se považují ukazatele 2 a 3 přílohy směrnice 76/160/EHS za rovnocenné ukazatelům 2 a 1 přílohy I sloupce A této směrnice.
5. Členské státy mohou stávající vody ke koupání dále členit nebo seskupovat na základě posouzení jakosti vod ke koupání.
Stávající vody ke koupání mohou seskupovat, pokud tyto vody:
a) spolu sousedí;
b) v předcházejících čtyřech letech získaly podobné hodnocení v souladu s odstavci 2 a 3 a odst. 4 písm. c) a
c) mají profily vod ke koupání, které vykazují společné rizikové faktory či žádné nevykazují.
Článek 5
Klasifikace a stav jakosti vod ke koupání
1. Na základě posouzení jakosti vod ke koupání provedeného podle článku 4 klasifikují členské státy podle kritérií stanovených v příloze II vody ke koupání jako:
a) "nevyhovující";
b) "přijatelné";
c) "dobré" nebo
d) "výborné".
2.
První klasifikace podle požadavků této směrnice bude dokončena nejpozději do konce koupací sezony v roce 2015.
3. Členské státy zajistí, aby do konce koupací sezony v roce 2015 byly všechny vody ke koupání přinejmenším "přijatelné".
Přijmou taková reálná a přiměřená opatření, která považují za vhodná ke zvýšení počtu vod ke koupání, jež jsou klasifikovány jako "výborné" nebo "dobré".
4. Bez ohledu na obecný požadavek odstavce 3 lze vody ke koupání dočasně klasifikovat jako "nevyhovující", ačkoli nadále vyhovují této směrnici.
V těchto případech členské státy zajistí, aby byly splněny tyto podmínky:
a) u vod ke koupání klasifikovaných jako "nevyhovující" se přijmou tato opatření s účinkem od koupací sezony následující po této klasifikaci:
i) přiměřená opatření řízení, včetně zákazu koupání nebo varování před koupáním s cílem předejít tomu, aby byli koupající se vystaveni znečištění,
ii) zjištění důvodů, proč nebylo dosaženo "přijatelného" stavu jakosti vod ke koupání,
iii) přiměřená opatření s cílem předejít příčinám znečištění, tyto příčiny omezit či odstranit a
iv) v souladu s článkem 12 upozornění veřejnosti jasným a jednoduchým varovným signálem a její informování o příčinách znečištění a přijatých opatřeních, a to na základě profilu vod ke koupání;
b) jsou-li v pěti po sobě následujících letech vody ke koupání klasifikovány jako "nevyhovující", vydá se trvalý zákaz koupání nebo trvalé varování před koupáním.
Členský stát však může vydat zákaz koupání nebo varování před koupáním před skončením pětiletého období, pokud se domnívá, že by dosažení "přijatelné" jakosti nebylo proveditelné nebo by bylo nepřiměřeně nákladné.
Článek 6
Profil vod ke koupání
1. Členské státy zajistí, aby v souladu s přílohou III byly vytvořeny profily vod ke koupání.
Každý profil vod ke koupání může zahrnovat jednu část vod ke koupání nebo několik spolu sousedících vod ke koupání.
Poprvé se profily vod ke koupání vytvoří do 24. března 2011.
2. Profily vod ke koupání se přezkoumávají a aktualizují, jak je stanoveno v příloze III.
3. Při vytváření, přezkumu a aktualizaci profilů vod ke koupání se přiměřeně použijí údaje získané při monitorování a posuzování podle směrnice 2000/60/ES, které mají pro tuto směrnici význam.
Článek 7
Opatření řízení ve výjimečných situacích
Jakmile se členské státy dozví o neočekávaných situacích, které mají nebo u nichž by se dalo důvodně předpokládat, že budou mít nepříznivý dopad na jakost vod ke koupání nebo na zdraví koupajících se, zajistí, aby byla přijata včasná a přiměřená opatření řízení.
Tato opatření zahrnují informování veřejnosti a případně dočasný zákaz koupání.
Článek 8
Rizika související se sinicemi
1. Naznačuje-li profil vod ke koupání možnost rozmnožení sinic, provede se odpovídající monitorování, aby bylo možno včas určit zdravotní rizika.
2. Dojde-li k rozmnožení sinic a byla-li zjištěna nebo předpokládají-li se zdravotní rizika, přijmou se neprodleně přiměřená opatření řízení, aby se zabránilo vystavení tomuto riziku, včetně informování veřejnosti.
Článek 9
Jiné ukazatele
1. Naznačuje-li profil vod ke koupání možné rozmnožení makroskopických řas nebo mořského fytoplanktonu, provede se šetření, aby se určila jejich přijatelnost a zdravotní rizika, a přijmou se přiměřená opatření řízení, včetně informování veřejnosti.
2. Vody ke koupání se kontrolují vizuálně, pokud jde o znečištění např. zbytky dehtu, sklem, plasty, gumou nebo jiným odpadem.
Je-li zjištěno takovéto znečištění, přijmou se přiměřená opatření řízení, včetně informování veřejnosti.
Článek 10
Spolupráce v oblasti přeshraničních vod
Dojde-li k přeshraničním dopadům na jakost vod ke koupání v jednom povodí, spolupracují přiměřeně dotčené členské státy při provádění této směrnice, včetně spolupráce prostřednictvím odpovídající výměny informací a společných opatření ke kontrole těchto vlivů.
KAPITOLA III
VÝMĚNA INFORMACÍ
Článek 11
Účast veřejnosti
Členské státy podporují účast veřejnosti na provádění této směrnice tím, že dotyčné veřejnosti poskytují příležitost:
- aby zjistila, jakým způsobem se účastnit, a
- předkládala návrhy, připomínky nebo stížnosti.
To se vztahuje zejména na vytvoření, přezkoumání a aktualizaci seznamů vod ke koupání podle čl. 3 odst. 1. Získané informace příslušné orgány řádně zohlední.
Článek 12
Informování veřejnosti
1. Členské státy zajistí, aby byly během koupací sezony aktivně šířeny níže uvedené informace a aby byly neprodleně k dispozici na snadno dostupném místě v blízkosti vod ke koupání:
a) aktuální klasifikace vod ke koupání a zákaz koupání nebo varování před koupáním, jasným a jednoduchým znakem nebo symbolem, uvedené v tomto článku;
b) obecný popis vod ke koupání v obecně srozumitelném jazyce, na základě profilu vod ke koupání vytvořeného v souladu s přílohou III;
c) v případě vod ke koupání náchylných ke krátkodobému znečištění:
- oznámení, že vody ke koupání jsou náchylné ke krátkodobému znečištění,
- údaj o počtu dnů, kdy byl v předcházející koupací sezoně kvůli takovémuto znečištění vydán zákaz koupání nebo varování před koupáním, a
- upozornění, pokud se takovéto znečištění předvídá, nebo došlo-li k němu;
d) informace o povaze a očekávané délce trvání výjimečných situací;
e) je-li vydán zákaz koupání nebo varování před koupáním, oznámení pro veřejnost s uvedením důvodů;
f) je-li vydán trvalý zákaz koupání nebo trvalé varování před koupáním, skutečnost, že voda v dotyčné oblasti již není vodou ke koupání, spolu s uvedením důvodů zrušení klasifikace, a
g) údaje, kde je možno získat podrobnější informace podle odstavce 2.
2. Členské státy využijí vhodná média a technologie, včetně internetu, k aktivnímu a okamžitému šíření informací, podle potřeby v několika jazycích, o vodách ke koupání uvedených v odstavci 1 a rovněž těchto informací:
a) seznam vod ke koupání;
b) klasifikace jednotlivých vod ke koupání v posledních třech letech a jejich profil, včetně výsledků monitorování, které bylo v souladu s touto směrnicí provedeno od poslední klasifikace;
c) v případě vod ke koupání klasifikovaných jako "nevyhovující" informace o příčinách znečištění a opatřeních přijatých k tomu, aby se zabránilo vystavení koupajících se znečištění a odstranily se příčiny znečištění podle čl. 5 odst. 4, a
d) v případě vod, které jsou náchylné ke krátkodobému znečištění, obecné informace o:
- podmínkách, které mohou vést ke krátkodobému znečištění,
- pravděpodobnosti takovéhoto znečištění a pravděpodobné délce trvání,
- příčinách znečištění a opatření přijatých k tomu, aby se zabránilo vystavení koupajících se znečištění a odstranily se jeho příčiny.
Informace uvedené v písmenu a) musí být každý rok k dispozici před zahájením koupací sezony.
Výsledky monitorování uvedené v písmenu b) musí být k dispozici na internetu po dokončení rozboru.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 je nutno šířit, jakmile jsou k dispozici, a to s účinkem od zahájení páté koupací sezony po 24. březnu 2008.
4. Členské státy a Komise informují veřejnost pokud možno pomocí georeferenční technologie a překládají informace jasným a jednoznačným způsobem, zejména prostřednictvím znaků a symbolů.
Článek 13
Zprávy
1. Členské státy předají Komisi pro každou koupací sezonu výsledky monitorování a posouzení jakosti vod ke koupání a rovněž popis významných opatření řízení, která byla přijata.
Členské státy poskytnou tyto informace každý rok do 31. prosince za předcházející sezonu.
Tyto informace začnou předávat, jakmile bylo provedeno první posouzení jakosti vod ke koupání podle článku 4.
2. Každý rok před zahájením koupací sezony informují členské státy Komisi o všech vodách určených jako vody ke koupání, včetně důvodu změn oproti předchozímu roku.
Poprvé tak učiní před zahájením koupací sezony následující po 24. březnu 2008.
3. Začalo-li monitorování podle této směrnice, předkládá se Komisi každý rok zpráva v souladu s odstavcem 1 i nadále podle směrnice 76/160/EHS, dokud nelze provést první posouzení podle této směrnice.
Během tohoto období se ve výročních zprávách nebere v úvahu ukazatel 1 přílohy směrnice 76/160/EHS a ukazatelé 2 a 3 přílohy směrnice 76/160/EHS se považují za rovnocenné ukazatelům 2 a 1 přílohy I sloupce A této směrnice.
4. Komise zveřejní výroční souhrnnou zprávu o jakosti vod ke koupání ve Společenství, včetně klasifikace vod ke koupání, shody s touto směrnicí a významných opatření řízení, která byla přijata.
Tuto zprávu Komise zveřejní každý rok do 30. dubna, včetně zveřejnění prostřednictvím internetu.
Při vypracování zprávy Komise pokud možno využije systémy sběru, vyhodnocení a prezentace údajů podle příslušných právních předpisů Společenství, zejména směrnice 2000/60/ES.
Kapitola IV
Závěrečná ustanovení
Článek 14
Zpráva a přezkum
1. Do roku 2008 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
Zpráva přihlédne zejména k:
a) výsledkům příslušné evropské epidemiologické studie, kterou provede Komise ve spolupráci s členskými státy;
b) jiným vědeckým, analytickým a epidemiologickým trendům, které mají význam pro ukazatele jakosti vod ke koupání, včetně těch, které se týkají virů, a
c) doporučením Světové zdravotnické organizace.
2. Členské státy předloží Komisi do konce roku 2014 písemné připomínky ke zprávě, včetně připomínek k potřebě dalšího nezbytného výzkumu a posouzení, jako pomoc Komisi při přezkumu této směrnice podle odstavce 3.
3. Na základě zprávy, písemných připomínek členských států a rozšířeného posouzení vlivů a s ohledem na zkušenosti získané při provádění této směrnice může Komise nejpozději v roce 2020 tuto směrnici přezkoumat se zvláštním ohledem na ukazatele jakosti vod ke koupání, včetně přezkumu, zda by bylo vhodné postupně zrušit klasifikaci vod jako "přijatelné" nebo změnit normy, které se uplatňují, a v případě potřeby předloží vhodné legislativní návrhy v souladu s článkem 251 Smlouvy.
Článek 15
Technická přizpůsobení a prováděcí opatření
1. Postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2 se rozhodne o:
a) specifikaci normy EN/ISO týkající se rovnocennosti mikrobiologických metod pro účely čl. 3 odst. 9;
b) stanovení prováděcích pravidel k čl. 8 odst. 1, čl. 12 odst. 1 písm. a) a čl. 12 odst. 4;
c) přizpůsobení metod rozborů pro ukazatele stanovené v příloze I vědeckému a technickému pokroku;
d) přizpůsobení přílohy V vědeckému a technickému pokroku;
e) stanovení pokynů pro společnou metodu posuzování jednotlivých vzorků.
2. Komise předloží návrh opatření, která mají být přijata podle odst. 1 písm. b) s ohledem na čl. 12 odst. 1 písm. a) do 24. března 2010. Než tak učiní, konzultuje zástupce členských států, orgány regionální a místní správy, příslušné organizace cestovního ruchu a spotřebitelské organizace, jakož i jiné zúčastněné strany. Po přijetí příslušných pravidel je zveřejní prostřednictvím internetu.
Článek 16
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 17
Zrušení
1. Směrnice 76/160/EHS se zrušuje s účinkem od 31. prosince 2014.
S výhradou odstavce 2 se toto zrušení netýká povinností členských států ohledně lhůt pro provedení a použití stanovených ve zrušené směrnici.
2. Jakmile členské státy přijmou nezbytné právní a správní předpisy a učiní praktická opatření k dodržení této směrnice, použije se tato směrnice a nahradí směrnici 76/160/EHS.
3. Odkazy na zrušenou směrnici 76/160/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 18
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 24. března 2008.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 20
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 15. února 2006.
Směrnice Komise 2006/8/ES
ze dne 23. ledna 2006,
kterou se přizpůsobují technickému pokroku přílohy II, III a V směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES ze dne 31. května 1999 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [1], a zejména na čl. 20 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přípravky skládající se z více než jedné látky, která je zařazena do přílohy I směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [2] jako karcinogenní, mutagenní a/nebo toxická pro reprodukci, musí být nyní označena větami označujícími riziko (R-věty) uvádějícími jak zařazení do kategorie 1 nebo 2, tak do kategorie 3.
Označení obsahující obě R-věty je však rozporné.
Přípravky by proto měly být zařazovány pouze do vyšší kategorie a odpovídajícím způsobem označovány.
(2) V případě látek vysoce toxických pro vodní prostředí (klasifikovány jako N), kterým jsou přiřazeny R-věty R50 nebo R50/53, se nyní pro látky uvedené v příloze I směrnice 67/548/EHS uplatňují specifické koncentrační limity (SCL) za účelem zabránění podcenění nebezpečí.
Uvedené opatření je příčinou nesrovnalostí mezi přípravky obsahujícími látky uvedené v příloze I směrnice 67/548/EHS, na které se uplatňují specifické koncentrační limity, a přípravky obsahující látky, které doposud nebyly zahrnuty do přílohy I, ale jsou dočasně klasifikovány a označovány v souladu s článkem 6 směrnice 67/548/EHS a u nichž se neuplatňují specifické koncentrační limity.
Je proto nezbytné zajistit, aby specifické koncentrační limity byly uplatňovány stejným způsobem na všechny přípravky obsahující látky vysoce toxické pro vodní prostředí.
(3) Dne 6. srpna 2001 přijala Komise směrnici 2001/59/ES [3], kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice 67/548/EHS.
Směrnice 2001/59/ES přezkoumala kritéria pro klasifikaci a označování látek poškozujících ozonovou vrstvu uvedená v příloze VI směrnice 67/548/EHS.
Pozměněná příloha III nyní pouze stanoví, že k R-větě R59 se přiřadí symbol N.
(4) Nesoulad v terminologii používané k popisu požadavků na balení a označování v příloze V směrnice 1999/45/ES vzbuzuje obavy.
V zájmu upřesnění je proto vhodné upravit znění přílohy V směrnice 1999/45/ES.
(5) Přílohy II, III a V směrnice 1999/45/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobení technickému pokroku směrnic pro odstranění technických překážek obchodu na úseku nebezpečných látek a přípravků zřízeného článkem 20 směrnice 1999/45/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II, III a V směrnice 1999/45/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. března 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění ustanovení těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/9/ES
ze dne 23. ledna 2006,
kterou se mění směrnice Rady 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí dikvatu stanovené v uvedené směrnici
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 91/414/EHS přísluší povolování přípravků na ochranu rostlin určených k použití na určité plodiny členským státům.
Tato povolení se musí zakládat na hodnocení účinků na zdraví lidí a zvířat a na hodnocení vlivu na životní prostředí.
Při těchto hodnoceních se přihlíží k expozici obsluhy a ostatních přítomných osob, vlivu na půdní, vodní a vzdušný ekosystém a vlivu na lidi a zvířata v důsledku dietárního příjmu ošetřených plodin.
(2) Maximální limity reziduí (MLR) odrážejí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména pokud jde o odhadovaný dietární příjem.
(3) Maximální limity reziduí pesticidů by měly být neustále přezkoumávány.
Limity mohou být změněny, aby byla zohledněna nová použití, nové informace a údaje.
(4) Maximální limity reziduí jsou stanoveny na spodní úrovni meze analytické stanovitelnosti, jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k přítomnosti detekovatelných množství reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití, nebo jestliže použití povolená členskými státy nebyla podložena nezbytnými údaji, anebo jestliže použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji.
(5) Komisi byly sděleny informace o nových použitích nebo o změnách v použití dikvatu spadajících do působnosti směrnice 90/642/EHS.
(6) Celoživotní expozice spotřebitelů pesticidům prostřednictvím potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [3].
Bylo vypočítáno, že dotyčné maximální limity reziduí budou zajišťovat, aby nebyla překročena přijatelná denní dávka.
(7) Vyhodnocení dostupných informací ukazuje, že není akutní referenční dávka (ARfD) nezbytná, a proto není krátkodobé vyhodnocení potřeba.
(8) Z těchto důvodů by měly být stanoveny nové maximální limity reziduí dikvatu.
(9) Stanovení nebo úprava prozatímních maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání členským státům v zavedení prozatímních maximálních limitů reziduí pro dikvat v souladu s čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a s přílohou VI uvedené směrnice. Má se za to, že dostatečná doba pro povolení dalšího užívání dikvatu jsou čtyři roky.
Prozatímní maximální limity reziduí stanovené Společenstvím by poté měly být konečné.
(10) Směrnice 90/642/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(11) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 90/642/EHS se mění takto: Ve skupině "4. OLEJNATÁ SEMENA" se mezi položky "Bavlníková semena" a "Ostatní" vkládá nová položka, která zní "Semena konopí".
Článek 2
Část A přílohy II směrnice 90/642/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 26. července 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 27. července 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/10/ES
ze dne 27. ledna 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek forchlorfenuronu a indoxakarbu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo Španělsko dne 7. prosince 1998 od společnosti SKW Trostberg AG (jménem Taskforce SKW Trosberg AG (Degussa AG) a Kyowa Hakko Kogyo Co.Ltd.) žádost o zařazení účinné látky forchlorfenuronu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 2000/181/ES [2] bylo potvrzeno, že je příslušná dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS dne 6. října 1997 od společnosti DuPont de Nemours žádost o zařazení účinné látky indoxakarbu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 1998/398/ES [3] bylo potvrzeno, že je příslušná dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS.
(3) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadateli. Jmenované členské státy zpravodajové předložily Komisi dne 2. března 2001 (forchlorfenuron) a 7. února 2000 (indoxakarb) návrhy hodnotících zpráv týkajících se těchto látek.
(4) Tyto návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 23. září 2005 v podobě zpráv Komise o přezkoumání forchlorfenuronu a indoxakarbu.
(5) Z přezkoumání forchlorfenuronu nevyplynuly žádné otevřené otázky či obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny nebo Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, který převzal úlohu tohoto výboru.
(6) V případě indoxakarbu byly Vědeckému výboru pro rostliny (VVR) předloženy dvě otázky.
VVR byl požádán, aby se vyjádřil k hodnotě NOEL (hodnota dávky bez pozorovaného účinku), pokud jde o účinek na červené krvinky u krys, a k přiměřenému východisku pro odvození akutní referenční dávky (ARfD) pro indoxakarb.
VVR ve svém stanovisku [4] uvedl, že změny pozorované u některých hodnot červených krvinek byly obecně nepatrné a nebyly doprovázeny výraznou retikulocytosou, což celkově poukazuje na slabý hemolytický účinek.
Jelikož nebylo možné stanovit jasnou hodnotu NOEL, dospěl VVR ke stanovení dávky, po kterou nejsou pozorované účinky nepříznivé.
VVR dále odpověděl, že obecné a nespecifické známky toxicity pozorované v rámci studie akutní neurotoxicity u krys mohou být použity jako východisko k odvození hodnoty ARfD.
(7) Doporučení VVR byla zohledněna při dalším přezkoumání členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, jakož i v této směrnici a ve zprávě o přezkoumání.
Při tomto hodnocení byly příslušné ukazatele (ARfD a přijatelný denní příjem = ADI) stanoveny na základě úrovní expozice, které určil VVR.
(8) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotčené účinné látky mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit forchlorfenuron a indoxakarb do přílohy I uvedené směrnice a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(9) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících forchlorfenuron nebo indoxakarb, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly stávající dočasná povolení přeměnit na trvalá povolení, změnit je nebo je odejmout v souladu se směrnicí 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(10) Zařazení forchlorfenuronu do přílohy I směrnice 91/414/EHS se zakládá na dokumentaci o použití této účinné látky u kiwi.
Jiné druhy použití nejsou v současné době oznamovatelem přiměřeně doloženy údaji a ukázalo se, že v rámci kritérií vyžadovaných přílohou VI uvedené směrnice nejsou odpovídajícím způsobem zohledněna všechna rizika vyplývající z takových použití.
Mají-li členské státy udělovat povolení pro jiná použití, měly by proto vyžadovat údaje a informace potřebné pro doložení, že tato užití jsou v souladu s kritérii podle směrnice 91/414/EHS, zejména v souvislosti s účinkem na člověka jako spotřebitele a na životní prostředí.
(11) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(12) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. října 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. září 2006 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky forchlorfenuron nebo indoxakarb.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se jednak forchlorfenuronu, jednak indoxakarbu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o těchto účinných látkách, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující forchlorfenuron nebo indoxakarb jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. března 2006 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají jednak forchlorfenuronu, jednak indoxakarbu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje forchlorfenuron nebo indoxakarb jako jedinou účinnou látku, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou nejpozději do 30. září 2007, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje forchlorfenuron nebo indoxakarb jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou do 30. září 2007 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/11/ES
ze dne 15. února 2006
o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na č. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 76/464/EHS ze dne 4. května 1976 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství [3] byla několikrát podstatně změněna [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Existuje potřeba všeobecného a vzájemně provázaného postupu členských států v oblasti ochrany vodního prostředí Společenství před znečišťováním způsobovaným zejména některými perzistentními, toxickými a bioakumulativními látkami.
(3) Několik úmluv je zaměřeno na ochranu mezinárodních vodních toků a mořského prostředí před znečištěním.
Je důležité zabezpečit koordinované provádění těchto úmluv.
(4) Nesoulad v předpisech platných v různých členských státech pro vypouštění některých nebezpečných látek do vodního prostředí může vytvářet nerovné podmínky pro hospodářskou soutěž, a tím přímo ovlivnit fungování vnitřního trhu.
(5) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [5] stanoví řadu opatření k ochraně sladkých a mořských vod před některými znečišťujícími látkami.
(6) Pro zajištění účinné ochrany vodního prostředí Společenství je nezbytné sestavit první seznam některých jednotlivých látek vybraných zejména na základě jejich toxicity, perzistence a bioakumulace, s výjimkou látek, které jsou biologicky neškodné nebo se v látky biologicky neškodné rychle přeměňují, nazvaný seznam I, a druhý seznam látek se škodlivým účinkem na vodní prostředí, který však může být omezen na určitou oblast a záviset na vlastnostech a místě výskytu vod, do nichž se látky vypouštějí, nazvaný seznam II.
Jakékoli vypouštění těchto látek by mělo podléhat předem udělenému povolení, v němž jsou stanoveny emisní normy.
(7) Znečišťování vypouštěním různých nebezpečných látek ze seznamu I musí být odstraněno.
Směrnice uvedené v příloze IX směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [6], stanovily mezní hodnoty.
Článek 16 směrnice 2000/60/ES obsahuje postupy ke stanovení kontrolních opatření a norem environmentální kvality použitelných pro prioritní látky.
(8) Je nutné snížit znečišťování vod látkami ze seznamu II.
Za tímto účelem by členské státy měly přijmout programy sestavené v souladu s případnými směrnicemi Rady, které obsahují normy environmentální kvality pro vody.
Emisní normy uplatňované pro uvedené látky by měly být stanovovány podle těchto norem environmentální kvality.
(9) Je důležité, aby jeden nebo více členských států mohly samostatně nebo společně přijímat přísnější opatření než opatření obsažená v této směrnici.
(10) Měl by být sestaven soupis vypouštění některých zvláště nebezpečných látek do vodního prostředí Společenství ke zjištění jejich původu.
(11) Může být nezbytné kontrolovat a v případě potřeby doplnit seznamy I a II v příloze I na základě získaných zkušeností, případně převést některé látky ze seznamu II do seznamu I.
(12) Touto směrnicí nesmějí být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze II části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
S výhradou článku 7 se tato směrnice vztahuje na:
a) vnitrozemské povrchové vody,
b) teritoriální vody,
c) vnitřní pobřežní vody.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "vnitrozemskými povrchovými vodami" všechny stojaté nebo tekoucí sladké povrchové vody nacházející se na území jednoho nebo více členských států;
b) "vnitřními pobřežními vodami" vody nacházející se mezi pevninou a základní linií, od níž se měří šířka teritoriálních vod a která v případě vodních toků dosahuje až k sladkovodní hranici;
c) "sladkovodní hranicí" místo na vodním toku, kde při odlivu a v období nízkého průtoku sladkých vod dochází k patrnému vzrůstu slanosti vlivem přítomnosti mořských vod;
d) "vypouštěním" zavádění látek ze seznamu I nebo seznamu II v příloze I do vod uvedených v článku 1, s výjimkou:
i) vypouštění bahna z říčních bagrů,
ii) provozního vypouštění z lodí v teritoriálních vodách,
iii) ukládání odpadů z lodí v teritoriálních vodách;
e) "znečišťováním" přímé nebo nepřímé vypouštění látek nebo energie člověkem do vodního prostředí, které má za následek například ohrožení lidského zdraví, poškození zdrojů obživy a vodních ekosystémů, škody na kulturních hodnotách nebo ohrožování jiného oprávněného používání vod.
Článek 3
Členské státy přijmou vhodná opatření k odstranění znečišťování vod uvedených v článku 1 nebezpečnými látkami ze tříd a skupin látek ze seznamu I v příloze I (dále jen "látky ze seznamu I") a ke snížení znečišťování zmíněných vod nebezpečnými látkami ze tříd a skupin látek ze seznamu II v příloze I (dále jen "látky ze seznamu II") v souladu s touto směrnicí.
Článek 4
S ohledem na látky ze seznamu I:
a) každé vypouštění do vod uvedených v článku 1, ve kterém může být přítomna některá z těchto látek, podléhá předem udělenému povolení vydanému příslušným orgánem dotyčného členského státu;
b) povolení stanoví emisní normy pro vypouštění těchto látek do vod uvedených v článku 1, a kde je to nutné k uplatňování této směrnice, i pro vypouštění těchto látek do stokových systémů;
c) povolení smějí být vydána pouze na omezenou dobu.
Mohou být obnovena s přihlédnutím k případným změnám mezních hodnot emisí stanovených směrnicemi uvedenými v příloze IX směrnice 2000/60/ES.
Článek 5
1. Emisní normy stanovené v povoleních udělených podle článku 4 stanoví:
a) nejvýše přípustnou koncentraci látek při vypouštění; v případě zředění se mezní hodnota emisí stanovená směrnicemi uvedenými v příloze IX směrnice 2000/60/ES dělí faktorem zředění;
b) nejvýše přípustné množství látky při vypouštění během jednoho nebo více stanovených období vyjádřeno, v případě potřeby, také jako jednotka hmotnosti znečišťující látky na jednotku charakteristického prvku znečišťující činnosti (například jednotka hmotnosti látky na jednotku suroviny nebo produktu).
2. V každém povolení mohou příslušné orgány dotyčného členského státu v případě nutnosti stanovit přísnější emisní normy než ty, které vyplývají z uplatňování mezních hodnot emisí stanovených směrnicemi uvedenými v příloze IX směrnice 2000/60/ES, přičemž vezmou v úvahu zejména toxicitu, perzistenci a bioakumulaci dotyčné látky v prostředí, do něhož je vypouštěna.
3. Jestliže znečišťující subjekt prohlásí, že není schopen dodržet požadované emisní normy, nebo je-li tato skutečnost příslušnému orgánu dotyčného členského státu zřejmá, povolení nebude uděleno.
4. Pokud emisní normy nejsou dodržovány, příslušný orgán dotyčného členského státu učiní všechny kroky potřebné k tomu, aby zajistil splnění podmínek obsažených v povolení nebo v případě nutnosti zákaz vypouštění.
Článek 6
1. Za účelem snížení znečišťování vod uvedených v článku 1 látkami ze seznamu II zavedou členské státy programy, k jejichž provádění použijí zejména postupy uvedené v odstavcích 2 a 3.
2. Veškerá vypouštění do vod uvedených v článku 1, která pravděpodobně obsahují některou z látek ze seznamu II, podléhají předem udělenému povolení vydanému příslušným orgánem dotyčného členského státu, v němž jsou stanoveny emisní normy.
Tyto normy vycházejí z norem environmentální kvality, které se stanoví v souladu s odstavcem 3.
3. Programy uvedené v odstavci 1 musí obsahovat normy environmentální kvality pro vody stanovené v souladu s případnými směrnicemi Rady.
4. Programy mohou rovněž obsahovat zvláštní ustanovení upravující složení a používání látek nebo skupin látek a výrobků a musí brát v úvahu i nejnovější technické poznatky, které jsou ekonomicky přijatelné.
5. V programech se stanoví lhůty pro jejich provádění.
6. Obsah programů a výsledky dosažené při jejich provádění se sdělí Komisi.
7. Komise společně s členskými státy zajistí pravidelné porovnávání programů s cílem zajistit dostatečnou koordinaci jejich provádění.
Považuje-li to Komise za nezbytné, předloží za tímto účelem Evropskému parlamentu a Radě příslušné návrhy.
Článek 7
Členské státy učiní všechny potřebné kroky k provádění opatření přijatých v souladu s touto směrnicí tak, aby se nezvyšovalo znečišťování vod, na které se nevztahuje článek 1.
Kromě toho zakáží veškeré jednání, které má za cíl či za následek obcházení ustanovení této směrnice.
Článek 8
Provádění opatření přijatých v souladu s touto směrnicí nesmí v žádném případě vést k přímému či nepřímému zvyšování znečištění vod uvedených v článku 1.
Článek 9
Jeden členský stát nebo více členských států může v případě potřeby samostatně nebo společně přijmout přísnější opatření než opatření stanovená touto směrnicí.
Článek 10
Příslušný orgán vypracuje soupis vypouštění do vod uvedených v článku 1, které mohou obsahovat látky ze seznamu I, pro které se uplatňují emisní normy.
Článek 11
1. Členské státy podávají v tříletých intervalech a poprvé za období od roku 1993 do roku 1995 včetně Komisi informace o provádění této směrnice, a to v podobě zprávy za příslušný úsek péče o životní prostředí, která pojedná i o dalších směrnicích Společenství, jež se k tomuto úseku vztahují.
Zpráva bude vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem uvedeným v článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [7].
Dotazník nebo osnova bude členským státům odeslána šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká.
Komisi bude zpráva odeslána do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká.
Komise uveřejní zprávu o provádění této směrnice v celém Společenství do devíti měsíců od obdržení zpráv členských států.
2. Údaje získané při provádění odstavce 1 se použijí pouze k účelům, ke kterým byly vyžádány.
3. Komise a příslušné orgány členských států, jejich úředníci a ostatní zaměstnanci nesmějí rozšiřovat údaje získané při uplatňování této směrnice, které vzhledem ke své povaze zavazují k zachování mlčenlivosti.
4. Odstavce 2 a 3 nebrání zveřejnění obecných údajů nebo přehledů, jež neobsahují údaje o určitých podnicích nebo sdruženích podniků.
Článek 12
Evropský parlament a Rada na návrh Komise z vlastního podnětu nebo na žádost členského státu a na základě zkušeností upraví nebo v případě potřeby doplní seznamy I a II v příloze I, a případně přeřadí některé látky ze seznamu II do seznamu I.
Článek 13
Směrnice 76/464/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze II části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 14
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES
ze dne 5. dubna 2006
o odpadech
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 175 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3] byla několikrát podstatně změněna [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Základním účelem všech předpisů týkajících se nakládání s odpady musí být ochrana lidského zdraví a životního prostředí před škodlivými vlivy sběru, přepravy, zpracování, skladování a skládkování odpadů.
(3) Ke zvýšení účinnosti nakládání s odpady ve Společenství je zapotřebí jednotná terminologie a definice odpadů.
(4) Na movitý majetek, kterého se majitel zbavuje nebo má v úmyslu se zbavit nebo se od něho vyžaduje, aby se ho zbavil, je třeba s výhradou některých výjimek uplatnit účinné a důsledné předpisy o odstraňování a využití odpadů.
(5) Je třeba podporovat využití odpadů a použití využitých materiálů jako surovin za účelem zachování přírodních zdrojů.
Mohlo by být zapotřebí přijmout pro opětovně použitelný odpad zvláštní předpisy.
(6) K dosažení vysokého stupně ochrany životního prostředí musí členské státy vedle odpovědných opatření k zajištění odstraňování a využití odpadů činit opatření k omezování tvorby odpadů, zejména podporou čistých technologií a výrobků, které je možné recyklovat a opětovně využít, a to s přihlédnutím ke stávajícím či potenciálním možnostem odbytu využitého odpadu.
(7) Kromě toho mohou odlišnosti v právních předpisech členských států týkajících se odstraňování a využití odpadů ovlivnit kvalitu životního prostředí a řádné fungování vnitřního trhu.
(8) Pro Společenství jako celek je důležité, aby se v odstraňování odpadu stalo soběstačným, a pro jednotlivé členské státy je žádoucí, aby o takovou soběstačnost usilovaly.
(9) K dosažení těchto cílů je třeba, aby byly v členských státech vypracovány plány pro nakládání s odpady.
(10) Je žádoucí omezovat pohyb odpadu a členské státy by ve svých plánech pro nakládání s odpady měly za tímto účelem přijmout nezbytná opatření.
(11) K zabezpečení vysokého stupně ochrany a účinné regulace je nutno udělovat povolení a kontrolovat provoz podniků, které provádějí odstraňování a využití odpadu.
(12) Při respektování určitých podmínek a za předpokladu dodržování požadavků ochrany životního prostředí mohou být některá zařízení, která sama zpracovávají nebo využívají svůj odpad, vyňata z povinnosti získat povolení.
Taková zařízení by měla podléhat registraci.
(13) V zájmu možnosti monitorování odpadu od jeho vzniku až po konečné odstranění se povinnost povolení či registrace a podrobení se přiměřené kontrole musí vztahovat i na ostatní podniky, které se zabývají odpady, například provádějí jeho sběr, přepravu či s tím spojenou zprostředkovatelskou činnost.
(14) Podíl nákladů nepokrytých výnosy ze zpracování odpadů by měl být hrazen podle zásady "znečišťovatel platí".
(15) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(16) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v části B přílohy III,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "odpadem" jakákoli látka nebo předmět spadající do kategorií uvedených v příloze I, kterých se držitel zbavuje nebo má v úmyslu se zbavit nebo se od něho požaduje, aby se jich zbavil;
b) "původcem" kdokoli, jehož činností vzniká odpad ("prvotní původce"), nebo kdokoli, kdo provádí předzpracování, směšování nebo jiné činnosti, jejichž výsledkem je změna charakteru nebo složení odpadů;
c) "držitelem" původce odpadu nebo fyzická nebo právnická osoba, která má odpad ve svém držení;
d) "nakládáním s odpady" sběr, přeprava, využití a odstraňování odpadů, včetně dozoru nad těmito činnostmi, a následná péče o místa odstranění;
e) "odstraňováním" kterýkoli z postupů uvedených v příloze II A;
f) "využitím" kterýkoli z postupů uvedených v příloze II B;
g) "sběrem" shromažďování, třídění nebo směšování odpadů pro účely přepravy.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) vypracuje Komise postupem podle čl. 18 odst. 3 seznam odpadů spadajících do kategorií uvedených v příloze I. Tento seznam je pravidelně přezkoumáván a v případě potřeby stejným postupem revidován.
Článek 2
1. Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyňaty:
a) plynné emise vypouštěné do ovzduší;
b) oblasti již upravené jinými předpisy:
i) radioaktivní odpady,
ii) odpady vznikající při geologickém průzkumu, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a provozu povrchových dolů,
iii) mrtvá těla zvířat a tyto zemědělské odpady: exkrementy a další přírodní nikoli nebezpečné látky používané v zemědělství,
iv) odpadní vody s výjimkou odpadů v kapalné formě,
v) vyřazené výbušniny.
2. Zvláštní pravidla pro jednotlivé případy nebo doplňující pravidla uvedená v této směrnici mohou být stanovena zvláštními směrnicemi.
Článek 3
1. Členské státy přijmou vhodná opatření na podporu:
a) za prvé, předcházení nebo omezování vzniku odpadů a jejich škodlivosti, zejména
i) vývojem čistých technologií, šetrnějších při využívání přírodních zdrojů,
ii) technickým vývojem a uváděním na trh výrobků navržených tak, aby způsobem své výroby, používání nebo konečného odstranění nepřispívaly nebo přispívaly co nejméně ke zvyšování množství nebo škodlivosti odpadů a nebezpečí znečišťování životního prostředí,
iii) vývojem vhodných technologií konečného odstranění nebezpečných látek obsažených v odpadech určených k využití;
b) za druhé,
i) využití odpadů prostřednictvím recyklace, opětovného použití, regenerace nebo každé jiné činnosti zaměřené na získávání druhotných surovin nebo
ii) používání odpadů jako zdroje energie.
2. Členské státy uvědomí Komisi o všech opatřeních, která zamýšlejí přijmout pro dosažení cílů uvedených v odstavci 1, s výjimkou případů, na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [6]. Komise o těchto opatřeních uvědomí ostatní členské státy a výbor uvedený v čl. 18 odst. 1.
Článek 4
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že odpady se využívají nebo odstraňují bez ohrožení lidského zdraví a bez použití postupů či metod, které mohou poškodit životní prostředí, zejména:
a) bez ohrožení vod, ovzduší, půdy, rostlin a živočichů,
b) bez obtěžování hlukem nebo zápachem,
c) bez nepříznivého ovlivňování krajiny nebo míst zvláštního zájmu.
2. Členské státy rovněž učiní nezbytná opatření pro zákaz svévolného opuštění, nepovoleného ukládání a nekontrolovaného odstraňování odpadů.
Článek 5
1. Členské státy přijmou ve spolupráci s dalšími členskými státy, pokud je to nezbytné nebo účelné, vhodná opatření k vybudování jednotné a přiměřené sítě zařízení na odstraňování odpadu s využitím nejlepší dostupné technologie, která nevyžaduje nadměrné náklady.
Tato síť musí Společenství jako celku umožnit, aby dosáhlo soběstačnosti v odstraňování odpadu, a členským státům, aby se tomuto cíli individuálně přibližovaly, přičemž se berou v úvahu zeměpisné podmínky nebo potřeby specializovaných zařízení pro určité druhy odpadu.
2. Síť uvedená v odstavci 1 musí též umožnit, aby se odpad odstraňoval v některém z nejbližších vhodných zařízení s použitím co nejvhodnějších metod a technologií k zajištění vysokého stupně ochrany životního prostředí a veřejného zdraví.
Článek 6
Členské státy zřídí nebo určí příslušný orgán nebo orgány, které budou odpovědné za provádění této směrnice.
Článek 7
1. K dosažení cílů uvedených v článcích 3, 4 a 5 je třeba, aby příslušný orgán nebo orgány uvedené v článku 6 co nejdříve vypracovaly jeden nebo několik plánů pro nakládání s odpady.
Tyto plány obsahují zejména:
a) druh, množství a původ odpadu určeného k využití nebo odstranění,
b) obecné technické požadavky,
c) veškerá zvláštní opatření týkající se zvláštních odpadů,
d) vhodná místa nebo zařízení pro odstraňování odpadu.
2. Plány uvedené v odstavci 1 mohou například zahrnovat:
a) fyzické nebo právnické osoby zmocněné k nakládání s odpady,
b) rozpočtové náklady na postupy využití a odstraňování,
c) vhodná opatření na podporu racionalizace sběru, třídění a úpravy odpadu.
3. Kde to je vhodné, spolupracují členské státy při sestavování těchto plánů s dalšími členskými státy a s Komisí.
Sdělí je Komisi.
4. Členské státy mohou přijímat nezbytná opatření, aby se zabránilo pohybům odpadu, které nejsou v souladu s jejich plány pro nakládání s odpady.
O všech takových opatřeních uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Článek 8
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby bylo zajištěno, že každý držitel odpadu:
a) přenechá manipulaci s odpadem soukromému nebo veřejnému zařízení, které odpad sbírá, nebo podniku, který provádí operace uvedené v příloze II A či II B,
nebo
b) využívá nebo odstraňuje odpad sám v souladu s ustanoveními této směrnice.
Článek 9
1. Pro účely uplatňování článků 4, 5 a 7 musí každé zařízení nebo podnik, který provádí operace uvedené v příloze II A, získat povolení od příslušného orgánu podle článku 6.
Toto povolení zahrnuje:
a) druhy a množství odpadů,
b) technické požadavky,
c) bezpečnostní opatření, která je třeba přijmout,
d) místo odstraňování,
e) metodu úpravy.
2. Povolení mohou být udělována na určité období, mohou být obnovitelná, mohou se na ně vztahovat podmínky a závazky anebo, zejména je-li navrhovaná metoda odstraňování nepřijatelná z hlediska ochrany životního prostředí, mohou být zamítnuta.
Článek 10
Pro účely uplatňování článku 4 musí každé zařízení nebo podnik, který provádí operace uvedené v příloze II B, získat povolení.
Článek 11
1. Aniž je dotčena směrnice Rady 91/689/ES ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [7], je možno vyjmout z požadavku povolení požadovaného v článku 9 nebo v článku 10:
a) zařízení nebo podniky, které odstraňují vlastní odpad v místě jeho vzniku, a
b) zařízení nebo podniky provádějící využití odpadů.
2. Výjimku podle odstavce 1 je možno uplatnit, pouze:
a) jestliže příslušné orgány přijaly obecná pravidla pro každý typ činnosti, kterými se stanoví druhy a množství odpadů a podmínky, za kterých může být daná činnost vyňata z požadavků povolení, a
b) jestliže druhy nebo množství odpadů a metody odstraňování nebo využití jsou takové, že jsou splněny podmínky požadované v článku 4.
3. Zařízení nebo podniky podle odstavce 1 podléhají registraci u příslušných orgánů.
4. Členské státy uvědomí Komisi o obecných pravidlech přijatých na základě odst. 2 písm. a).
Článek 12
Zařízení nebo podniky, které profesionálně sbírají nebo přepravují odpad nebo které zařizují odstraňování či využití odpadů pro potřeby jiných osob (obchodníků nebo zprostředkovatelů), podléhají registraci u příslušných orgánů, pokud u nich není vyžadováno povolení.
Článek 13
Zařízení nebo podniky, které provádějí operace uvedené v článcích 9 až 12, podléhají přiměřené pravidelné kontrole příslušnými orgány.
Článek 14
1. Všechna zařízení a podniky uvedené v článcích 9 a 10 musí:
a) vést záznamy o množství, charakteru, původu a případně o určení, frekvenci sbírání, způsobu přepravy a metodě zpracování odpadů uvedených v příloze I a o činnostech uvedených v příloze II A nebo II B,
b) poskytnout tyto informace na požádání příslušným orgánům uvedeným v článku 6.
2. Členské státy mohou požadovat, aby se odstavcem 1 řídili také původci odpadu.
Článek 15
Na základě zásady "znečišťovatel platí" musí náklady na odstraňování odpadů nést:
a) držitel, který přenechá manipulaci s odpadem zařízení, které odpad sbírá, nebo podniku uvedenému v článku 9,
nebo b) předchozí držitelé nebo výrobce výrobku, z něhož odpad vznikl.
Článek 16
Členské státy podávají v tříletých odstupech Komisi informace o provádění této směrnice, a to v podobě zprávy za příslušný úsek péče o životní prostředí, která pojedná i o dalších směrnicích Společenství, jež se k tomuto úseku vztahují.
Zpráva se vypracovává na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem podle čl. 18 odst.
2. Dotazník nebo osnova se členským státům zasílá šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká.
Komisi se zpráva předává do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká.
Komise uveřejní zprávu o provádění této směrnice v celém Společenství do devíti měsíců od obdržení zpráv z členských států.
Článek 17
Změny nutné pro přizpůsobování příloh této směrnice vědeckému a technickému pokroku se přijímají postupem podle čl. 18 odst. 3.
Článek 18
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 19
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 20
Směrnice 75/442/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v části B přílohy III.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 21
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/13/ES,
ze dne 3. února 2006,
kterou se mění přílohy I a II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES o nežádoucích látkách v krmivech, pokud jde o dioxiny a PCB s dioxinovým efektem
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/32/ES zakazuje uvádění do oběhu a používání produktů určených ke krmení zvířat s obsahem nežádoucích látek, jenž přesahuje maximální obsahy stanovené v příloze I uvedené směrnice.
(2) Výraz "dioxin", jak jej uvádí tato směrnice, zahrnuje skupinu 75 kongenerů polychlorovaných dibenzodioxinů ("PCDD") a 135 kongenerů polychlorovaných dibenzofuranů ("PCDF"), z nichž 17 je toxických.
Polychlorované bifenyly ("PCB") tvoří skupinu 209 různých kongenerů, které mohou být podle svých toxikologických vlastností rozděleny do dvou kategorií: 12 kongenerů vykazuje toxikologické vlastnosti podobné dioxinům, a jsou proto často označovány jako "polychlorované bifenyly s dioxinovým efektem".
Ostatní polychlorované bifenyly nejsou toxické jako dioxiny, ale mají odlišný toxikologický profil.
(3) Každý kongener ze skupiny dioxinů nebo PCB s dioxinovým efektem má jinou úroveň toxicity.
Pro posuzování toxicity těchto různých kongenerů a pro snadnější posouzení rizik a provádění regulační kontroly byl zaveden pojem "faktoru toxické ekvivalence" ("TEF").
To znamená, že analytické výsledky pro všech 17 jednotlivých kongenerů dioxinu a až 12 kongenerů PCB s dioxinovým efektem se vyjadřují jedinou kvantifikovatelnou veličinou: "ekvivalentní toxickou koncentrací TCDD" ("TEQ").
(4) Dne 30. května 2001 přijal Vědecký výbor pro potraviny stanovisko o posuzování rizik dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách, kterým aktualizoval své stanovisko na toto téma ze dne 22. listopadu 2000, a to na základě nových vědeckých informací, jež získal od přijetí původního stanoviska [2].
Vědecký výbor stanovil přijatelný týdenní příjem ("TWI") dioxinů a PCB s dioxinovým efektem na 14 WHO-TEQ/kg tělesné hmotnosti.
Odhady působení ukazují, že významná část obyvatelstva Společenství přijímá prostřednictvím potravin vyšší než přijatelný týdenní příjem.
Určité skupiny obyvatel v některých zemích by v důsledku svých dietetických návyků mohly být vystaveny vyššímu riziku.
(5) Působení dioxinů a PCB s dioxinovým efektem na člověka pochází z více než 90 % z potravin.
Potraviny živočišného původu obvykle představují asi 80 % celkového působení.
Dioxiny a PCB s dioxinovým efektem obsažené ve zvířecích buňkách pocházejí především z krmiv.
Proto jsou krmiva a v některých případech i půda považovány za potenciální zdroje dioxinů a PCB s dioxinovým efektem.
(6) Vědecký výbor pro výživu zvířat (dále jen "SCAN") byl požádán o radu ohledně zdrojů kontaminace krmiv dioxiny a polychlorovanými bifenyly, včetně PCB s dioxinovým efektem, působení dioxinů a polychlorovaných bifenylů na zvířata produkující potraviny, přenosu těchto sloučenin do potravinářských výrobků živočišného původu a jakéhokoli vlivu dioxinů a PCB přítomných v krmivech na zdraví zvířat.
Dne 6. listopadu 2000 přijal SCAN stanovisko.
Za nejvíce kontaminované krmné suroviny určil rybí maso a rybí olej. Jako další nejvážněji kontaminovaná krmná surovina byl označen živočišný tuk.
Všechny ostatní krmné suroviny živočišného nebo rostlinného původu vykazovaly poměrně nízkou úroveň kontaminace dioxiny.
Objemová krmiva vykazovala různou úroveň kontaminace dioxiny v závislosti na zeměpisné poloze, stupni kontaminace půdy a působení zdrojů znečišťujících ovzduší.
SCAN mimo jiné doporučil klást důraz na omezení dopadu nejvíce kontaminovaných krmných surovin na celkovou kontaminaci stravy.
(7) Ačkoli z toxikologického hlediska by se měl maximální obsah uplatnit jak pro dioxiny, tak pro PCB s dioxinovým efektem, byly maximální obsahy stanoveny pouze pro dioxiny, a nikoli pro PCB s dioxinovým efektem, protože o jejich obecném rozšíření bylo k dispozici jen velmi málo údajů.
Od té doby je však o přítomnosti PCB s dioxinovým efektem k dispozici více údajů.
(8) V souladu se směrnicí 2002/32/ES Komise vzhledem k novým údajům přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem do konce roku 2004 poprvé přezkoumá ustanovení týkající se dioxinů, zejména za účelem zařazení PCB s dioxinovým efektem mezi látky, jejichž obsah má být stanoven.
(9) Všichni provozovatelé v krmivovém a potravinovém řetězci musí nadále vyvíjet veškeré možné úsilí a udělat vše nezbytné, aby omezili přítomnost dioxinů a polychlorovaných bifenylů v krmivech a potravinách.
Směrnice 2002/32/ES proto stanoví, že nejpozději do 31. prosince 2006 by měly být dále přezkoumány platné maximální obsahy s cílem maximální obsahy významně snížit.
Vzhledem k času, který je nezbytný k získání nezbytných údajů z monitorování za účelem stanovení takových významně nižších obsahů, je třeba lhůtu prodloužit.
(10) Navrhuje se stanovit maximální obsahy pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem vyjádřenou v ekvivalentech toxicity Světové zdravotní organizace ("WHO") za použití WHO-TEF, protože je to z toxikologického hlediska nejvhodnější přístup.
Aby se zajistil hladký přechod, měly by se vedle nově stanovených obsahů pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem po přechodné období nadále uplatňovat stávající obsahy dioxinů.
Samostatný maximální obsah pro dioxiny ("PCDD/F") zůstane dočasně v platnosti.
Produkty určené ke krmení zvířat uvedené v bodě 27a musí během uvedeného období splňovat maximální obsahy pro dioxiny a maximální obsahy pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem.
Do 31. prosince 2008 se zváží, zda jsou jednotlivé maximální obsahy pro dioxiny nezbytné.
(11) Je velice důležité, aby analytické výsledky byly uváděny a vykládány jednotným způsobem s cílem zajistit harmonizované postupy prosazování předpisů v celém Společenství.
Směrnice Komise 2002/70/ES ze dne 26. července 2002, kterou se stanoví požadavky pro určení obsahu dioxinů a dioxinům podobných PCB v krmivech [3] stanoví, že produkt určený ke krmení zvířat se považuje za nevyhovující stanovenému maximálnímu obsahu, pokud analytický výsledek potvrzený druhou analýzou a vypočtený jako průměr nejméně dvou nezávislých určení bez jakýchkoli pochyb překročil maximální obsah, a to při zohlednění nejistoty měření.
Pro odhad rozšířené nejistoty existují různé způsoby [4].
(12) Oblast působnosti směrnice 2002/32/ES zahrnuje i možnost stanovit maximální obsahy nežádoucích látek v doplňkových látkách v krmivech.
Jelikož se ve stopových prvcích našly vysoké obsahy dioxinů, měly by být maximální obsahy stanoveny pro dioxiny a sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem ve všech doplňkových látkách, které patří k funkční skupině sloučenin stopových prvků, a maximální obsahy by měly být rozšířeny i na doplňkové látky, které patří k funkční skupině pojiv a protispékavých látek a premixů.
(13) Za účelem podpory aktivního přístupu ke snižování dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách a krmivech stanovilo doporučení Komise 2002/201/ES ze dne 4. března 2002 o omezování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách [5] akční hodnoty.
Tyto akční hodnoty slouží příslušným orgánům a provozovatelům k určení, zda je vhodné identifikovat zdroj kontaminace a přijmout opatření k jeho omezení nebo odstranění.
Jelikož jsou zdroje dioxinů a PCB s dioxinovým efektem různé, měly by být stanoveny samostatné akční hodnoty jak pro dioxiny, tak pro PCB s dioxinovým efektem.
(14) Směrnice 2002/32/ES umožňuje tyto akční hodnoty stanovit.
Akční hodnoty by proto měly být přeneseny z doporučení 2002/201/ES do přílohy II směrnice 2002/32/ES.
(15) Pro ochranu spotřebitelů je důležité a nezbytné snížit působení dioxinů a PCB s dioxinovým efektem prostřednictvím konzumace potravin na člověka.
Jelikož kontaminace potravin přímo souvisí s kontaminací krmiv, je nutné přijmout koordinovaný postup zaměřený na snížení výskytu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinovém řetězci, tzn. od krmných surovin přes zvířata produkující potraviny až k člověku.
Aktivní přístup má přinést snížení dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v krmivech a potravinách; v důsledku toho by měly být v rámci stanoveného období přezkoumány platné maximální hodnoty s cílem stanovit nižší hodnoty.
Proto se nejpozději do 31. prosince 2008 zváží podstatné snížení maximálních hodnot pro sumu dioxionů a PCB s dioxinovým efektem.
(16) Je třeba, aby se provozovatelé snažili zvýšit svou kapacitu dekontaminace a účinně odstraňovat dioxiny a PCB s dioxinovým efektem z rybího oleje.
Dále je třeba, aby provozovatelé prozkoumali různé možnosti odstraňování dioxinů a PCB s dioxinovým efektem z rybího masa a bílkovinných hydrolyzátů z ryb.
Až bude k dispozici rovněž technologie pro dekontaminaci rybího masa a bílkovinných hydrolyzátů z ryb, bude třeba, aby provozovatelé zajistili dostatečnou kapacitu pro dekontaminaci.
Podstatně nižší maximální hodnota pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, která bude zvážena do 31. prosince 2008, bude v případě rybího oleje, rybího masa a bílkovinných hydrolyzátů z ryb založena na technických možnostech nejúčinnějšího, ekonomicky životaschopného procesu dekontaminace.
Pokud jde o krmivo pro ryby, určí se tato podstatně nižší hodnota na základě technických možností nejúčinnějšího, ekonomicky životaschopného procesu dekontaminace rybího oleje a rybího masa.
(17) Extrakční postup používaný pro analýzu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem má velký vliv na analytické výsledky, a to zejména u produktů minerálního původu určených ke krmení zvířat, a je proto vhodné určit před datem uplatnění extrakční metodu, která má být k analýze dioxinů a PCB s dioxinovým efektem použita.
(18) Směrnice 2002/32/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(19) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 2002/32/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 4. listopadu 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise (ES) č. 14/2006
ze dne 6. února 2006,
kterou se mění příloha IV směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 písm. d) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V březnu 2002 přijala čtvrtá prozatímní komise pro rostlinolékařská opatření (ICPM) mezinárodní normu FAO pro rostlinolékařská opatření č. 15 nazvanou "Pokyny pro regulaci dřevěného obalového materiálu v mezinárodním obchodu" (dále jen "ISPM").
Příslušná ustanovení směrnice 2000/29/ES byla sladěna s ustanoveními uvedených pokynů směrnicí Komise 2004/102/ES ze dne 5. října 2004, kterou se mění přílohy II, III, IV a V směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [2].
(2) Kromě opatření schválených podle normy ISPM č. 15 směrnice 2004/102/ES obsahuje požadavek, aby se dovážený dřevěný obalový materiál vyráběl z odkorněné kulatiny.
Norma ISPM č. 15 poskytla v této otázce možnost volby v závislosti na technickém odůvodnění.
Použití požadavku bylo odloženo do 1. března 2006 směrnicí Rady 2005/15/ES ze dne 28. února 2005, kterou se mění příloha IV směrnice 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [3].
(3) Společenství požádalo, aby byla norma ISPM č. 15 přezkoumána na mezinárodní úrovni s cílem zahrnout požadavek, který by reagoval na obavy Společenství ohledně přítomnosti kůry na dřevěném obalovém materiálu, jež je předmětem mezinárodního obchodu.
(4) Zatímco se projednává postup pro přezkum ISPM č. 15 a než budou k dispozici výsledky zmíněného přezkumu, by mělo být použití požadavku Společenství, aby se dřevěný obalový materiál dovážený z třetích zemí vyráběl z odkorněné kulatiny, dočasně odloženo.
(5) Směrnice 2000/29/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/29/ES se mění takto:
1. V příloze IV části A kapitole I bodu 2 se poslední odstavec na konci pravého sloupce nahrazuje tímto:
"První odrážka, která stanoví, že se má dřevěný obalový materiál vyrábět z odkorněné kulatiny, se použije až ode dne 1. ledna 2009.
Tento odstavec bude přezkoumán do 1. září 2007.".
2. V příloze IV části A kapitole I bodu 8 se poslední odstavec na konci pravého sloupce nahrazuje tímto:
"První řádek písmene a), který stanoví, že se má dřevěný obalový materiál vyrábět z odkorněné kulatiny, se použije až ode dne 1. ledna 2009.
Tento odstavec bude přezkoumán do 1. září 2007.".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. února 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/15/ES
ze dne 7. února 2006
o stanovení druhého seznamu směrných limitních hodnot expozice na pracovišti k provedení směrnice Rady 98/24/ES a změně směrnic 91/322/EHS a 2000/39/ES
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na stanovisko Poradního výboru pro bezpečnost, hygienu a ochranu zdraví na pracovišti,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 98/24/ES navrhuje Komise evropské cíle ochrany zaměstnanců před riziky chemických činitelů formou směrných limitních hodnot expozice na pracovišti, které budou stanoveny na úrovni Společenství.
(2) Při plnění tohoto úkolu je Komisi nápomocen Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci, který byl zřízen rozhodnutím Komise 95/320/ES [2].
(3) Směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti jsou nezávazné hodnoty, určené s ohledem na zdraví a odvozené na základě nejnovějších dostupných vědeckých údajů a s přihlédnutím k dostupným metodám měření.
Stanovují prahové hodnoty expozice, pod nimiž se v případě dané látky neočekávají žádné škodlivé účinky.
Jsou nezbytné pro zjištění a hodnocení rizik ze strany zaměstnavatele v souladu s článkem 4 směrnice 98/24/ES.
(4) Pro každý chemický činitel používaný při práci, pro který se stanoví směrná limitní hodnota expozice na pracovišti na úrovni Společenství, mají členské státy s přihlédnutím k limitní hodnotě Společenství stanovit vlastní limitní hodnotu expozice na pracovišti, jejíž povahu však mohou určit podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí.
(5) Směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti je nutno považovat za důležitou součást celkového přístupu k zajištění ochrany zdraví zaměstnanců na pracovišti před riziky vyplývajícími z nebezpečných chemikálií.
(6) Výsledky hodnocení rizik a strategie snižování rizik vyvinuté v rámci nařízení Rady (EHS) č. 793/93 [3] o hodnocení a kontrole rizik existujících látek stanoví vymezení nebo změnu limitních hodnot expozice na pracovišti pro řadu látek.
(7) Směrnicemi Komise 91/322/EHS [4] a 96/94/ES [5] byl stanoven první a druhý seznam směrných limitních hodnot na základě směrnice Rady 80/1107/EHS ze dne 27. listopadu 1980 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí chemickým, fyzikálním a biologickým činitelům při práci [6].
(8) Směrnice 80/1107/EHS byla s účinkem od 5. května 2001 zrušena směrnicí 98/24/ES.
(9) Směrnice 98/24/ES stanovila, že směrnice 91/322/EHS a 96/94/ES zůstanou v platnosti.
(10) Směrnice 96/94/ES byla s účinkem od 31. prosince 2001 zrušena směrnicí Komise 2000/39/ES ze dne 8. červen 2000 o stanovení prvního seznamu směrných limitních hodnot expozice na pracovišti k provedení směrnice Rady 98/24/ES o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci [7].
(11) S ohledem na posouzení nejnovějších dostupných vědeckých údajů je vhodné přezkoumat směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti stanovené směrnicí 91/322/EHS.
(12) V souladu s článkem 3 směrnice 98/24/ES posoudil Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci celkem 33 látek, které jsou uvedeny v příloze této směrnice.
V příloze směrnice 91/322/EHS již 17 z těchto 33 látek bylo uvedeno.
V případě 4 z těchto látek doporučuje Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci stanovení nových směrných limitních hodnot a v případě 13 látek zachování předchozích limitních hodnot. Proto by 17 látek uvedených nyní v příloze této směrnice mělo být vymazáno z přílohy směrnice 91/322/EHS, zatímco ostatních 10 látek v příloze směrnice 91/322/EHS zůstane.
(13) 10 látek by mělo zůstat v příloze směrnice 91/322/EHS.
V případě 9 z těchto látek dosud Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti nedoporučil a v případě jedné zbývající látky se předpokládá, že dodatečné vědecké údaje budou dostupné v blízké budoucnosti a že budou předloženy ke zvážení Vědeckému výboru pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci.
(14) Seznam uvedený v příloze této směrnice zahrnuje rovněž 16 jiných látek, pro které Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci doporučil směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti na základě posouzení nejnovějších dostupných vědeckých údajů týkajících se zdravotních účinků při práci a s přihlédnutím k dostupným metodám měření v souladu s článkem 3 směrnice 98/24/ES.
(15) Jedna z těchto 16 látek, chlorbenzen, byla zahrnuta do přílohy směrnice 2000/39/ES.
Vědecký výbor pro limitní hodnoty expozice chemickým činitelům při práci přezkoumal směrné limitní hodnoty expozice na pracovišti s ohledem na nedávné vědecké údaje a doporučil stanovení nových směrných limitních hodnot expozice na pracovišti.
Tato látka, která je nyní uvedena v příloze současné směrnice, by proto měla být z přílohy směrnice 2000/39/ES vymazána.
(16) Pro některé látky je nezbytné stanovit rovněž krátkodobé limitní hodnoty s přihlédnutím ke krátkodobé expozici.
(17) Pro některé látky musí být pro zajištění nejlepší možné ochrany přihlédnuto i k možnosti proniknutí pokožkou.
(18) Tato směrnice by měla představovat konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(19) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 17 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [8].
(20) Směrnice 91/322/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
K provedení směrnice 98/24/ES se stanoví druhý seznam směrných limitních hodnot expozice na pracovišti na úrovni Společenství pro chemické činitele uvedené v příloze.
Článek 2
Členské státy stanoví pro chemické činitele uvedené v příloze s přihlédnutím k hodnotám Společenství vnitrostátní limitní hodnoty expozice na pracovišti.
Článek 3
V příloze směrnice 91/322/EHS se zrušují odkazy na látky nikotin, kyselinu mravenčí, methanol, acetonitril, nitrobenzen, resorcin, diethylamin, oxid uhličitý, kyselinu šťavelovou, kyanamid, oxid fosforečný, sirník fosforečný, brom, chlorid fosforečný, pyrethrum, baryum (rozpustné sloučeniny jako Ba) a stříbro (rozpustné sloučeniny jako Ag) a směrné limitní hodnoty těchto látek.
V příloze směrnice 2000/39/ES se vymazává odkaz na látku chlorbenzen.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 18 měsíců po jejím vstupu v platnost. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/16/ES
ze dne 7. února 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky oxamyl
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla k druhé etapě pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje oxamyl.
(2) Účinky oxamylu na lidské zdraví a životní prostředí byly posouzeny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 451/2000 a (ES) č. 703/2001 pro rozsah užití navrhovaných oznamovatelem. Tato nařízení navíc určují členské státy zpravodaje, které musí předložit hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 451/2000. Pro oxamyl bylo členským státem zpravodajem Irsko a veškeré příslušné informace byly postoupeny dne 25. srpna 2003.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a EÚBP v rámci pracovní skupiny pro hodnocení a byla předložena Komisi dne 14. ledna 2005 formou vědecké zprávy EÚBP o oxamylu [4].
Tato zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončena dne 15. července 2005 formou zprávy Komise o přezkoumání oxamylu.
(4) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující oxamyl mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit oxamyl do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech byla povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku udělována podle uvedené směrnice.
(5) Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních bodů. Čl.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS stanoví, že zařazení látky do přílohy I může podléhat určitým podmínkám.
Je proto vhodné požadovat, aby oxamyl byl předmětem dalšího testování, aby bylo potvrzeno posouzení rizika pro některé oblasti a aby oznamovatel takové studie předložil.
(6) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek posouzených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5] do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout nejasnosti, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení umožní přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členských státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(7) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které vyplynou ze zařazení.
(8) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících oxamyl, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména v článku 13 uvedené směrnice a podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené užití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(9) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 31. ledna 2007 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. února 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. ledna 2007 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku oxamyl.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se oxamylu, s výjimkou podmínek stanovených v části B těchto údajů o účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS znovu zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující oxamyl, ať jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 30. července 2006 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice, a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají oxamylu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje oxamyl jako jedinou účinnou látku, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení nejpozději do 30. července 2010 nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje oxamyl jako jednu z několika účinných látek, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení do 30. července 2010 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka zařazuje do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž rozhodné je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/17/ES
ze dne 8. února 2006,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 152 odst. 4 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/23/EC ze dne 31. března 2004 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, opatřování, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk [1] a zejména na čl. 28 písm. b), d), e), f) a i) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2004/23/ES stanoví jakostní a bezpečností normy pro darování, opatřování a vyšetřování všech lidských tkání a buněk určených k použití u člověka a pro vyšetřování přípravků získaných z lidských tkání a buněk určených k použití u člověka s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany lidského zdraví.
(2) S cílem předcházet přenosu nemocí lidskými tkáněmi a buňkami určenými k použití u člověka a zajistit stejnou úroveň jakosti a bezpečnosti vyžaduje směrnice 2004/23/ES, aby byly stanoveny zvláštní technické požadavky pro každou z etap postupu použití lidských tkání a buněk.
(3) Užití tkání a buněk pro použití v lidském těle může u příjemce znamenat riziko přenosu nemoci a další případné nežádoucí účinky.
Toto riziko lze snížit pečlivým výběrem dárce, vyšetřením každého dárce a uplatněním postupů opatřování tkání a buněk, které jsou v souladu s předpisy a postupy stanovenými a aktualizovanými na základě nejlepších dostupných vědeckých poznatků.
Proto by všechny tkáně a buňky včetně těch, které jsou použity jako výchozí surovina pro výrobu léčivých přípravků k použití ve Společenství, měly splňovat požadavky na jakost a bezpečnost stanovené v této směrnici.
(4) Z důvodu specifické povahy použití mají reprodukční buňky zvláštní charakteristiky jakosti a bezpečnosti, které je třeba zohlednit v této směrnici.
(5) Pokud jde o darování reprodukčních buněk mezi partnery, kteří mají intimní fyzický vztah, je opodstatněné vyžadovat méně přísná biologická vyšetření, neboť v tomto případě je riziko pro příjemce považováno za menší než u darování od třetí osoby.
Ve snaze minimalizovat riziko křížové kontaminace proto budou biologická vyšetření dárce nezbytná pouze v případě, že budou darované buňky zpracovány, kultivovány nebo skladovány.
(6) Tato směrnice vychází z mezinárodních zkušeností získaných při rozsáhlých konzultacích, Příručky Rady Evropy o bezpečnosti a zabezpečení jakosti orgánů, tkání a buněk, Evropské úmluvy o lidských právech, Úmluvy na ochranu lidských práv a důstojnosti lidské bytosti v souvislosti s aplikací biologie a medicíny Rady Evropy, tj. Úmluva o lidských právech a biomedicíně (Oviedo, 4.IV.1997), a jejích dalších protokolů a doporučení Světové zdravotnické organizace.
Zejména s ohledem na další biologická vyšetření dárců pocházejících z oblastí s vysokým výskytem specifických nemocí nebo dárců, jejichž sexuální partneři nebo rodiče pocházejí z oblastí s vysokým výskytem nemocí, budou členské státy vycházet ze stávajících mezinárodních vědeckých znalostí.
Směrnice je v souladu se základními zásadami stanovenými v Evropské chartě základních práv.
(7) Opatření stanovené touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného směrnicí 2004/23/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "reprodukčními buňkami" rozumí všechny tkáně a buňky určené k účelům asistované reprodukce;
b) "darováním mezi partnery" rozumí darování reprodukčních buněk mezi mužem a ženou, kteří prohlásí, že mají intimní fyzický vztah;
c) "přímým použitím" rozumí jakýkoli postup, při němž jsou buňky darovány a použity bez skladování;
d) "systémem jakosti" rozumí organizační struktura, stanovené povinnosti, postupy, procesy a zdroje k provádění řízení jakosti; zahrnuje všechny činnosti, které přímo či nepřímo přispívají k jakosti;
e) "standardními pracovními postupy" (SOP) rozumí písemné pokyny popisující jednotlivé etapy specifického postupu včetně materiálů a metod, které mají být použity, a očekávaný konečný přípravek;
f) "validací" (nebo "kvalifikací" v případě zařízení nebo prostředí) rozumí vytvoření dokumentovaného důkazu, který poskytuje vysokou záruku, že určitý proces, standardní pracovní postup, části zařízení nebo prostředí konzistentně vytvoří produkt, který splňuje předem stanovené specifikace a atributy jakosti; proces je validován s cílem vyhodnotit výkonnost systému z hlediska jeho účinnosti pro zamýšlené použití;
g) "sledovatelností" rozumí schopnost zjistit místo, kde se nachází, a identifikovat tkáň/buňku během každé etapy od opatření, přes zpracování, vyšetřování a skladování až po distribuci příjemci nebo likvidaci, což zahrnuje také schopnost identifikovat dárce a tkáňové zařízení nebo výrobní zařízení, které tkáň/buňky přijímá, zpracovává nebo skladuje, a schopnost identifikovat příjemce ve zdravotnickém zařízení používajícím/zdravotnických zařízeních používajících tkáň/buňky u příjemce/příjemců; sledovatelnost zahrnuje také schopnost najít a identifikovat všechny potřebné údaje týkající se přípravků a materiálů, které přicházejí do kontaktu s těmito tkáněmi/buňkami;
h) "organizací provádějící opatřování" rozumí zdravotnické zařízení nebo jednotka nemocnice nebo jiný subjekt, který provozuje opatřování lidských tkání a buněk a který nemusí být akreditován, určen, oprávněn nebo povolen jako tkáňové zařízení.
Článek 2
Požadavky na opatřování lidských tkání a buněk
1. S výjimkou darování reprodukčních buněk k přímému použití mezi partnery zajistí členské státy, aby byla pro opatřování lidských tkání a buněk udělena akreditace, určení, oprávnění nebo povolení pouze v případě splnění požadavků stanovených v odstavcích 2 až 12.
2. Opatřování lidských tkání a buněk provádějí osoby, které úspěšně dokončily vzdělávací program stanovený klinickým týmem specializujícím se na tkáně a buňky, které mají být opatřeny, nebo tkáňové zařízení, které má oprávnění k opatřování.
3. Tkáňové zařízení nebo organizace provádějící opatřování mají písemné dohody se zaměstnanci nebo klinickými týmy odpovědnými za výběr dárce, pokud je nezaměstnává tato organizace nebo zařízení, přičemž tyto dohody určují postupy, které je třeba dodržovat pro zajištění souladu s kritérii výběru dárců stanovenými v příloze I.
4. Tkáňové zařízení nebo organizace provádějící opatřování mají písemné dohody se zaměstnanci nebo klinickými týmy odpovědnými za opatřování tkání/buněk, pokud je nezaměstnává tato organizace nebo zařízení, přičemž tyto dohody určují typ/typy tkání a/nebo buněk a/nebo vzorků k vyšetření, které mají být zajištěny, a protokoly, které se mají dodržet.
5. Existují standardní pracovní postupy (SOP) pro ověření:
a) identita dárce;
b) podrobnosti o souhlasu dárce nebo jeho rodiny;
c) hodnocení kritérií výběru dárce upřesněných v článku 3;
d) hodnocení laboratorních vyšetření požadovaných u dárců upřesněných v článku 4.
V souladu s článkem 5 této směrnice rovněž existují standardní pracovní postupy pro opatřování, balení, označování a přepravu tkání a buněk na místo určení v tkáňovém zařízení nebo klinickému týmu odpovědnému za jejich použití v případě přímé distribuce tkání a buněk, nebo do laboratoře k vyšetření v případě vzorků tkání/buněk.
6. V souladu s článkem 5 je opatřování provedeno ve vhodných zařízeních na základě postupů, které minimalizují bakteriální nebo jinou kontaminaci opatřených tkání a buněk.
7. Materiály a vybavení pro opatřování jsou spravovány v souladu s normami a specifikacemi stanovenými v příloze IV oddílu 1.3 s náležitým ohledem na pro ně významné vnitrostátní a mezinárodní předpisy, normy a pokyny pro sterilizaci léčiv a zdravotnických prostředků.
K opatřování tkání a buněk se použijí kvalifikované a sterilní nástroje a prostředky.
8. Opatřování tkání a buněk žijících dárců probíhá v prostředí, které zaručuje jejich zdraví, bezpečnost a soukromí.
9. Kde to je třeba, jsou k dispozici zaměstnanci a vybavení nezbytné k rekonstrukci těla zemřelého dárce.
Rekonstrukce musí být dokonale dokončena.
10. Postupy opatřování tkání a buněk probíhají v souladu s požadavky stanovenými v článku 5.
11. Během opatřování tkání a buněk nebo v tkáňovém zařízení je dárci, darovaným tkáním a buňkám přidělen jednoznačný identifikační kód, který zajistí řádnou identifikaci dárce a sledovatelnost veškerého darovaného materiálu.
Kódované údaje se zanesou do rejstříku, který se k tomuto účelu vede.
12. Dokumentace dárců se vede v souladu s přílohou IV bodem 1.4.
Článek 3
Kritéria výběru dárců tkání a buněk
Příslušný orgán nebo příslušné orgány zajistí, že dárci splňují kritéria výběru stanovená:
a) v příloze I, pokud jde o dárce tkání a buněk s výjimkou dárců reprodukčních buněk;
b) v příloze III, pokud jde o dárce reprodukčních buněk.
Článek 4
Laboratorní vyšetření požadovaná u dárců
1. Příslušný orgán nebo příslušné orgány zajistí, že:
a) dárci tkání a buněk s výjimkou dárců reprodukčních buněk podstoupí biologická vyšetření stanovená v příloze II bodu 1;
b) vyšetření uvedená v písmeni a) jsou provedena v souladu s obecnými požadavky stanovenými v příloze II bodu 2.
2. Příslušný orgán nebo příslušné orgány zajistí, že:
a) dárci reprodukčních buněk podstoupí biologická vyšetření stanovená v příloze III bodech 1, 2 a 3;
b) vyšetření uvedená v písmeni a) jsou provedena v souladu s obecnými požadavky stanovenými v příloze III bodu 4.
Článek 5
Postupy darování a opatřování tkání a/nebo buněk a jejich příjem v tkáňovém zařízení
Příslušný orgán nebo příslušné orgány zajistí, že postupy darování a opatřování tkání a/nebo buněk a jejich příjem v tkáňovém zařízení jsou v souladu s požadavky stanovenými v příloze IV.
Článek 6
Požadavky na přímou distribuci příjemci specifických tkání a buněk
Příslušný orgán nebo příslušné orgány mohou udělit oprávnění k přímé distribuci specifických tkání a buněk z místa, kde je opatřování provedeno, do zdravotnického zařízení pro účely okamžité transplantace.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. listopadu 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Uvedená opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2006/18/ES
ze dne 14. února 2006,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud jde o snížené sazby daně z přidané hodnoty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Měla by být poskytnuta možnost uplatňovat sníženou sazbu daně z přidané hodnoty na dálkové vytápění, stejně jako na dodávky zemního plynu a elektřiny, pro které je možnost uplatňovat sníženou sazbu již stanovena v šesté směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [3].
(2) Pro lepší hodnocení dopadu snížených sazeb je třeba, aby Komise vypracovala hodnotící zprávu o dopadu snížených sazeb uplatňovaných na místně poskytované služby, zejména z hlediska vytváření pracovních míst, hospodářského růstu a řádného fungování vnitřního trhu.
(3) Je tedy třeba prodloužit do 31. prosince 2010 zkušební uplatňování snížených sazeb u služeb s vysokým podílem lidské práce a stanovit možnost pro všechny členské státy zapojit se do tohoto uplatňování za stejných podmínek.
28 odst. 6 směrnice 77/388/EHS, a členské státy, které si přejí změnit seznam služeb, u kterých použily toto ustanovení v minulosti, podaly Komisi žádost a současně jí poskytly příslušné údaje pro účely hodnocení.
Tohoto předchozího hodnocení ze strany Komise není třeba, pokud členské státy obdržely povolení v minulosti a předložily v této věci Komisi zprávu.
(5) Za účelem zajištění právní kontinuity by se tato směrnice měla použít ode dne 1. ledna 2006.
(6) Provádění této směrnice žádným způsobem nemění právní předpisy členských států,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. Článek 12 se mění takto:
a) V odstavci 3 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) Členské státy mohou uplatňovat sníženou sazbu na dodání zemního plynu, elektřiny a dálkového vytápění, nevznikne-li tím nebezpečí narušení hospodářské soutěže.
Členský stát, který má v úmyslu takovou sazbu uplatňovat, o tom musí předem uvědomit Komisi.
Komise rozhodne, zda hrozí nebezpečí narušení hospodářské soutěže.
Nepřijme-li Komise toto rozhodnutí do tří měsíců od uvědomění, má se za to, že žádné nebezpečí narušení hospodářské soutěže nehrozí."
b) V odstavci 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Nejpozději do 30. června 2007 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě, na základě studie provedené skupinou nezávislých ekonomických odborníků, obecnou hodnotící zprávu o dopadu snížených sazeb uplatňovaných na místně poskytované služby, včetně restauračních služeb, zejména z hlediska vytváření pracovních míst, hospodářského růstu a řádného fungování vnitřního trhu."
2. Ustanovení čl. 28 odst. 6 se mění takto:
a) První pododstavec se nahrazuje tímto:
"Rada může jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby nejdéle do 31. prosince 2010 uplatňoval snížené sazby podle čl. 12 odst.
3 písm. a) třetího pododstavce na nejvýše dvě kategorie služeb uvedených v příloze K. Ve výjimečných případech může být členský stát oprávněn uplatňovat snížené sazby na služby patřící do tří výše uvedených kategorií."
b) Čtvrtý pododstavec se nahrazuje tímto:
"Členský stát, který si přeje uplatňovat poprvé po 31. prosinci 2005 sníženou sazbu na službu nebo služby podle prvního pododstavce tohoto ustanovení, o tom uvědomí Komisi do 31. března 2006.
Do uvedeného dne sdělí Komisi všechny příslušné údaje pro vyhodnocení nových opatření, která si přeje zavést, zejména:
a) oblast působnosti opatření a podrobný popis dotčených služeb;
b) údaje prokazující splnění podmínek stanovených ve druhém a třetím pododstavci;
c) údaje o rozpočtových nákladech zamýšleného opatření."
Článek 2
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2006/19/ES
ze dne 14. února 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky 1-methylcyklopropenu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo Nizozemsko dne 28. února 2002 od společnosti Rohm and Haas France S.A. žádost o zařazení účinné látky 1-methylcyklopropenu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 2003/35/ES [2] bylo potvrzeno, že je příslušná dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Účinky této účinné látky na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená žadatelem. Jmenovaný členský stát zpravodaj předložil Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) dne 22. března 2003 návrh hodnotící zprávy týkající se této látky.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a EÚBP v rámci pracovní skupiny pro hodnocení a byla předložena Komisi dne 14. ledna 2005 v podobě vědecké zprávy EÚBP o 1-methylcyklopropenu [3].
Tato zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončena dne 23. září 2005 v podobě zprávy Komise o přezkoumání 1-methylcyklopropenu.
(4) Z přezkoumání 1-methylcyklopropenu nevyplynuly žádné otevřené otázky či obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny nebo Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, který převzal úlohu tohoto výboru.
(5) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotčenou účinnou látku mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit 1-methylcyklopropen do přílohy I uvedené směrnice a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(6) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících 1-methylcyklopropen, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly stávající dočasná povolení přeměnit na trvalá povolení, změnit je nebo je odejmout v souladu se směrnicí 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(7) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. října 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. září 2006 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku 1-methylcyklopropen. Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se 1-methylcyklopropenu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o této účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami čl. 13 odst. 2.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující 1-methylcyklopropen jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. března 2006 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají 1-methylcyklopropenu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje 1-methylcyklopropen jako jedinou účinnou látku, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou nejpozději do 30. září 2007, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje 1-methylcyklopropen jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou do 30. září 2007 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/20/ES
ze dne 17. února 2006,
kterou se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Rady 70/221/EHS o nádržích na kapalná paliva a ochraně proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na druhou odrážku čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 70/221/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se nádrží na kapalná paliva a ochrany proti podjetí zezadu u motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [2], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 70/221/EHS je jednou ze zvláštních směrnic souvisejících s postupem schvalování typu Společenství podle směrnice 70/156/EHS.
Ustanovení směrnice 70/156/EHS, která se týkají systémů, konstrukčních součástí a samostatných technických celků, se proto použijí i pro směrnici 70/221/EHS.
(2) V zájmu zvýšení úrovně ochrany by mělo být vyžadováno, aby zařízení na ochranu proti podjetí zezadu snášela zvýšené úrovně síly, a měla by být zohledněna vozidla využívající vzduchové odpružení.
(3) Vzhledem k technickému pokroku a dosaženému pokroku ve využívání vozidel, pokud jde o instalaci zvedacích plošin, je vhodné v souvislosti s instalací zařízení na ochranu proti podjetí zezadu zohlednit zvedací plošiny.
(4) Směrnice 70/221/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného podle čl. 13 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 70/221/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. S účinností od 11. září 2007, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/221/EHS, ve znění této směrnice, členský stát z důvodů souvisejících s ochranou proti podjetí zezadu:
a) odmítne udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu daného typu vozidla;
b) odmítne udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu zařízení na ochranu proti podjetí zezadu jako samostatného technického celku.
2. S účinností od 11. března 2010, pokud nejsou splněny požadavky směrnice 70/221/EHS, ve znění této směrnice, členský stát z důvodů souvisejících s ochranou proti podjetí zezadu:
a) odmítne udělit registraci nebo zakáže prodej nebo uvádění nových vozidel do provozu;
b) zakáže prodej nebo uvádění do provozu zařízení na ochranu proti podjetí zezadu jako samostatného technického celku.
Článek 3
1. Členské státy nejpozději do 11. března 2007 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 11. března 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES
ze dne 15. března 2006
o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] a s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 8. prosince 2005,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sdělení Komise nazvané "Bezpečný provoz těžební činnosti: reakce na nedávné důlní havárie" stanoví jako jednu ze svých prioritních činností iniciativu na úpravu nakládání s odpady z těžebního průmyslu.
Tato činnost má doplňovat iniciativy podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek [4], jakož i tvorbu dokumentu o nejlepších dostupných technikách pro nakládání s odpadní horninou a hlušinou z těžební činnosti podle směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [5].
(2) Evropský parlament ve svém usnesení [6] ze dne 5. července 2001 k uvedenému sdělení důrazně podpořil potřebu směrnice o odpadech z těžebního průmyslu.
(3) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [7] stanoví pro produkované odpady cíl, že by se měla snížit jejich nebezpečnost a měly by představovat co možná nejmenší riziko, že by se mělo upřednostňovat využití a zejména recyklování, že množství odpadů určených k odstranění by se mělo snížit na minimum a mělo by být zajištěno jejich bezpečné odstranění a že odpady určené k odstranění by se měly zpracovávat co možná nejblíže místu, kde jsou produkovány, do té míry, aby nebyla snížena účinnost postupů nakládání s odpady.
Rozhodnutí č. 1600/2002/ES rovněž stanoví jako prioritní činnost v oblasti živelních pohrom a katastrof vývoj dalších opatření napomáhajících prevenci nebezpečí závažných havárií, zejména s důrazem na rizika spojená s dobýváním nerostných surovin, jakož i vývoj opatření v souvislosti s odpady vznikajícími při dobývání nerostných surovin.
Rozhodnutí č. 1600/2002/ES rovněž stanoví jako prioritní činnost podporu udržitelného řízení těžebního průmyslu s cílem snížit jeho dopad na životní prostředí.
(4) V souladu s cíli politiky Společenství v oblasti životního prostředí je nezbytné stanovit minimální požadavky za účelem předcházení nebo co největšího snižování veškerých nepříznivých vlivů na životní prostředí nebo na lidské zdraví způsobených nakládáním s odpady z těžebního průmyslu, například hlušinou (tj. odpadními pevnými látkami nebo kaly zbylými po úpravě nerostů různými postupy), odpadní horninou a skrývkou (tj. materiálem, který je přemísťován těžební činností během odkrývání tělesa rudní nebo jiné nerostné suroviny, včetně fáze přípravy k dobývání), ornicí (tj. horní vrstvou povrchu země), pokud jsou odpadem, jak je definován ve směrnici Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8].
(5) V souladu s odstavcem 24 Johannesburského prováděcího plánu o udržitelném rozvoji přijaté v rámci Organizace spojených národů na Světovém summitu o udržitelném rozvoji v roce 2002 je nutné chránit základnu přírodních zdrojů hospodářského a sociálního rozvoje a zvrátit současný trend degradace přírodních zdrojů prostřednictvím jejich udržitelného a koordinovaného řízení.
(6) V souladu s tím by tato směrnice měla zahrnovat nakládání s odpady z pozemního těžebního průmyslu, tj. s odpady vznikajícími při vyhledávání, těžbě (včetně fáze přípravy k dobývání), úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů. Takové nakládání by však mělo odrážet zásady a priority stanovené ve směrnici 75/442/EHS, která se v souladu s čl.
2 odst. 1 písm. b) bodem ii) uvedené směrnice nadále vztahuje na veškeré aspekty nakládání s odpady z těžebního průmyslu, které nespadají do působnosti této směrnice.
(7) Aby se předešlo zdvojeným a neúměrným správním požadavkům, oblast působnosti této směrnice by měla být omezena na ty konkrétní činnosti, které jsou považovány za prioritní pro splnění jejích cílů.
(8) Proto by se ustanovení této směrnice neměla vztahovat na ty toky odpadu, které sice vznikají při těžbě nebo úpravě nerostných surovin, avšak nejsou s těmito činnostmi přímo spojeny, např. potravinářské odpady, odpadní olej, vozidla s ukončenou životností, použité baterie a akumulátory.
Nakládání s takovými odpady by mělo podléhat ustanovením směrnice 75/442/EHS nebo směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [9] nebo jiným příslušným právním předpisům Společenství, jak je tomu v případě odpadu vzniklého v místě vyhledávání, těžby nebo úpravy a přepraveného na místo, které není zařízením pro nakládání s odpady ve smyslu této směrnice.
(9) Stejně tak by se tato směrnice neměla vztahovat na odpady vzniklé při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin v moři, při vtlačování a zpětném vtlačování čerpané podzemní vody, přičemž na inertní odpady, odpady neklasifikované jako nebezpečné, které vznikají při vyhledávání, neznečištěnou zeminu a odpady vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny by se z důvodu jejich menšího environmentálního rizika měl vztahovat pouze omezený soubor požadavků.
Členské státy mohou snížit určité požadavky na neinertní odpady neklasifikované jako nebezpečné nebo od nich upustit.
Tyto výjimky by se však neměly vztahovat na zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.
(10) Tato směrnice sice zahrnuje nakládání s odpady z těžebního průmyslu, které mohou být radioaktivní, neměla by však zahrnovat zvláštní aspekty, které se týkají pouze radioaktivity a kterými se zabývá Smlouva o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom).
(11) Členské státy, aby dodržely zásady a priority stanovené ve směrnici 75/442/EHS, a zejména v článcích 3 a 4 uvedené směrnice, by měly zajistit, že provozovatelé těžebního průmyslu přijmou všechna nezbytná opatření za účelem předcházení veškerým skutečným nebo potenciálním nepříznivým účinkům na životní prostředí nebo lidské zdraví způsobeným nakládáním s odpady z těžebního průmyslu nebo nejvyššího možného omezení takových účinků.
(12) Tato opatření by měla být mimo jiné založena na zásadě nejlepších dostupných technik definovaných ve směrnici 96/61/ES a je na členských státech, aby při používání těchto technik určily, jak mohou být ve vhodných případech zohledněny technické vlastnosti zařízení pro nakládání s odpady, jeho zeměpisná poloha a místní environmentální podmínky.
(13) Členské státy by měly zajistit, aby provozovatelé činní v těžebním průmyslu vypracovali příslušné plány pro nakládání s odpady za účelem prevence a minimalizace, zpracování, využití a odstranění těžebního odpadu.
Tyto plány by měly být strukturovány tak, aby zajišťovaly vhodné plánování možností nakládání s odpady s cílem minimalizovat vznik odpadů a jejich škodlivost a podporovat jejich využití.
Odpady z těžebního průmyslu by měly být navíc klasifikovány ve vztahu ke svému složení, aby bylo pokud možno zaručeno, že tyto odpady budou reagovat pouze předvídatelným způsobem.
(14) Aby bylo sníženo nebezpečí havárií a aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany životního prostředí a lidského zdraví, členské státy zajistí, aby každý provozovatel zařízení pro nakládání s odpady kategorie A přijal a uplatňoval politiku prevence závažných havárií při nakládání s odpady.
Pokud jde o preventivní opatření, měla by obsahovat dodávku systému řízení bezpečnosti, havarijní plány a rozšíření bezpečnostních informací mezi osoby, které by byly závažnou havárií pravděpodobně zasaženy.
V případě havárie by měli mít provozovatelé povinnost poskytnout příslušným orgánům všechny související informace nezbytné pro zmírnění skutečných nebo potenciálních škod na životním prostředí.
Tyto požadavky by se neměly vztahovat na zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu spadající do oblasti působnosti směrnice Rady 96/82/ES.
(15) Zařízení pro nakládání s odpady by nemělo být klasifikováno v kategorii A pouze na základě rizik pro bezpečnost a ochranu zdraví pracovníků v těžebním průmyslu, která jsou zahrnuta v jiných právních předpisech Společenství, zejména ve směrnicích 92/91/EHS [10] a 92/104/EHS [11].
(16) Z důvodu zvláštní povahy nakládání s odpady z těžebního průmyslu je v případech zařízení pro nakládání s odpady, které se používají pro přijímání těchto odpadů, nezbytné zavést zvláštní postupy pro žádosti a povolení.
Členské státy by navíc měly přijmout nezbytná opatření, aby zajistily pravidelná posouzení podmínek povolení příslušným orgánem a podle potřeby jejich aktualizaci.
(17) Členské státy by měly mít povinnost zajistit, aby v souladu s Úmluvou EHK OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí ze dne 25. června 1998 (Aarhuská úmluva), podepsanou Evropským společenstvím, byla veřejnost informována o žádosti o povolení k nakládání s odpady a aby byla dotčená veřejnost před udělením povolení k nakládání s odpady konzultována.
(18) Je nezbytné jasně stanovit požadavky, které by měla zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu splňovat, pokud jde o jejich umístění, řízení, kontrolu, uzavírání a preventivní a ochranná opatření, která musí být z krátkodobého i dlouhodobého hlediska přijata v zájmu ochrany životního prostředí, především s ohledem na znečištění podzemních vod vsakováním průsakové vody do půdy.
(19) Je nezbytné jasně definovat zařízení pro nakládání s odpady kategorie A užívaná pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu s přihlédnutím k pravděpodobným vlivům jakéhokoliv znečištění v důsledku provozu takového zařízení nebo havárie, při které dojde k úniku odpadu z takového zařízení.
(20) Je třeba, aby odpady ukládané zpět do vytěžených prostor za účelem rekultivace nebo pro stavební účely související s těžbou nerostů, například pro výstavbu nebo údržbu přístupových cest pro stroje, dopravních ramp, přepážek, bezpečnostních stěn nebo etáží ve vytěžených prostorech, rovněž podléhaly určitým požadavkům za účelem ochrany povrchových a podzemních vod, zabezpečení stability takových odpadů a zajištění vhodného monitorování po ukončení takových činností.
Takové odpady by proto neměly být předmětem požadavků této směrnice, která se vztahuje výhradně na "zařízení pro nakládání s odpady", s výjimkou požadavků uvedených v konkrétním ustanovení o vytěžených prostorech.
(21) Pro zajištění řádné výstavby a údržby zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu by měly členské státy přijmout vhodná opatření zajišťující, že projektování, umístění a řízení takových zařízení jsou prováděna technicky způsobilými osobami.
Je nutné zajistit, aby odborná příprava a znalosti provozovatelů a zaměstnanců zahrnovala potřebné dovednosti.
Příslušné orgány by se dále měly přesvědčit o tom, že provozovatelé splňují příslušné požadavky pro stavbu nebo údržbu nového zařízení nebo pro jakékoliv rozšíření nebo změnu stávajícího zařízení pro nakládání s odpady, včetně období po ukončení provozu.
(22) Je nutné stanovit postupy pro monitorování zařízení pro nakládání s odpady během provozu a po jeho ukončení.
Mělo by se stanovit období pro monitorování a kontrolu zařízení pro nakládání s odpady kategorie A po ukončení jejich provozu, úměrně k riziku, které dotčené zařízení pro nakládání s odpady představuje, obdobně jako podle požadavků směrnice 1999/31/ES.
(23) Je nezbytné definovat, kdy a jak by měl být ukončen provoz zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu, a stanovit povinnosti a odpovědnosti provozovatele v období po ukončení provozu.
(24) Členské státy by měly od provozovatelů činných v těžebním průmyslu požadovat, aby uplatňovali monitorovací a řídicí postupy za účelem předcházení znečištění vody, zeminy a půdy a zjištění jakéhokoliv nepříznivého účinku, který by jejich zařízení pro nakládání s odpady mohla mít na životní prostředí nebo lidské zdraví.
Aby se snížilo na minimum znečištění vody, k vypouštění odpadu do jakéhokoliv vodního recipientu by mělo docházet v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [12].
Koncentrace kyanidu a sloučenin kyanidu z určitých odvětví těžebního průmyslu v odkalištích by s ohledem na jejich škodlivé a toxické účinky měly být sníženy na nejnižší možnou úroveň s využitím nejlepších dostupných technik.
Aby bylo těmto účinkům zabráněno, měly by být podle toho a v každém případě v souladu s konkrétními požadavky této směrnice stanoveny maximální limity koncentrací.
(25) Provozovatel zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu by měl mít povinnost složit finanční nebo jinou rovnocennou záruku v souladu s postupy, které určí členské státy, aby bylo zajištěno splnění všech povinností vyplývajících z povolení, včetně povinností týkajících se ukončení provozu a období po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady.
Výše finanční záruky by měla být dostatečná na pokrytí nákladů rekultivace území zasaženého provozem zařízení pro nakládání s odpady, které zahrnuje zařízení pro nakládání s odpady, jak je popsáno v plánu pro nakládání s odpady vypracovaném podle článku 5 a požadovaném v povolení podle článku 7, patřičně odborně způsobilou a nezávislou třetí stranou.
Je rovněž nutné, aby tato záruka byla složena před zahájením ukládání do zařízení pro nakládání s odpady a aby byla pravidelně upravována.
Dále je důležité vyjasnit, v souladu se zásadou "znečišťovatel platí" a se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí [13], že provozovatel zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu nese odpovědnost za škody na životním prostředí, které jsou způsobeny jeho činností, nebo za hrozbu takové škody.
(26) Pro provoz zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu, která mohou mít nepříznivé přeshraniční účinky na životní prostředí a následná rizika pro lidské zdraví na území jiného členského státu, by měl existovat společný postup usnadňující konzultace mezi sousedními zeměmi.
Takový postup by měl zajistit dostatečnou výměnu informací mezi orgány a řádné informování veřejnosti o veškerých takových zařízeních pro nakládání s odpady, která by mohla mít nepříznivé účinky na životní prostředí uvedeného jiného členského státu.
(27) Je nutné, aby členské státy zajistily, že příslušné orgány vytvoří účinný systém kontrolních prohlídek zařízení pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu nebo rovnocenných kontrolních opatření.
Aniž jsou dotčeny povinnosti provozovatele uložené v povolení, měla by se před zahájením ukládání provést kontrolní prohlídka, která ověří, že podmínky povolení byly splněny.
Dále by měly členské státy zajistit, aby provozovatelé a jejich nástupci vedli aktuální záznamy o takových zařízeních pro nakládání s odpady a aby provozovatelé předali svým nástupcům informace o stavu zařízení pro nakládání s odpady a o jeho činnosti.
(28) Členské státy by měly Komisi zasílat pravidelné zprávy o provádění této směrnice, včetně informací o haváriích nebo stavech blízkých haváriím.
Komise na základě těchto zpráv podá zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
(29) Členské státy by měly stanovit pravidla týkající se sankcí za porušení této směrnice a zajistit jejich uplatňování.
Takové sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(30) Je nutné, aby členské státy zajistily vypracování soupisu uzavřených zařízení pro nakládání s odpady, včetně těch opuštěných, umístěných na jejich území, s cílem identifikovat ta, která mají závažný nepříznivý vliv na životní prostředí nebo která by mohla ve střednědobém nebo krátkodobém časovém horizontu představovat významnou hrozbu pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
Tyto soupisy by se měly stát základem pro vhodný program opatření.
(31) Komise by měla zajistit přiměřenou výměnu vědeckých a technických informací o zpracování soupisu uzavřených zařízení pro nakládání s odpady na úrovni členského státu a o tvorbě metod, které by členským státům napomohly, aby při rekultivaci uzavřených zařízení pro nakládání s odpady splňovaly požadavky této směrnice .
Mezi členskými státy a v jejich rámci by měla být zajištěna výměna informací o nejlepších dostupných technikách.
(32) S ohledem na důsledné uplatňování článku 6 Smlouvy je nutno požadavky na ochranu životního prostředí zahrnout do provádění politik a činností Společenství s cílem podpořit udržitelný rozvoj.
(33) Tato směrnice by mohla být užitečným nástrojem při ověřování, zda projekty financované prostředky Společenství v rámci rozvojové pomoci obsahují opatření nutná pro předcházení nepříznivým účinkům na životní prostředí nebo pro jejich co největší snižování.
Takový přístup je v souladu s článkem 6 Smlouvy, zejména pokud jde o integraci požadavků na ochranu životního prostředí do politiky Společenství v oblasti rozvojové spolupráce.
(34) Cíle této směrnice, totiž zlepšení nakládání s odpady z těžebního průmyslu, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy jednajícími samostatně, neboť nesprávné nakládání s takovými odpady může způsobit přeshraniční znečištění.
V rámci zásady "znečišťovatel platí" je nezbytné mimo jiné vzít v úvahu veškerou škodu na životním prostředí způsobenou odpady z těžebního průmyslu, přičemž různé vnitrostátní způsoby uplatňování této zásady mohou vést k významným rozdílům ve finančním zatížení hospodářských subjektů.
Navíc existence různých vnitrostátních politik pro nakládání s odpady z těžebního průmyslu ztěžuje dosažení cíle, kterým je zajištění minimální úrovně bezpečného a odpovědného nakládání s takovými odpady a maximalizace jeho opětovného použití v celém Společenství.
Z důvodu rozsahu a účinků této směrnice může být cíle směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, a proto může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(35) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [14].
(36) Provoz zařízení pro nakládání s odpady existujících v okamžiku provedení této směrnice by měl být upraven, aby mohla být ve stanovené lhůtě provedena opatření pro jejich přizpůsobení požadavkům této směrnice.
(37) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [15] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude pokud možno patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví opatření, postupy a návody pro předcházení nepříznivým vlivům na životní prostředí způsobeným nakládáním s odpadem z těžebního průmyslu a z toho plynoucím rizikům ohrožení lidského zdraví nebo pro nejvyšší možné omezení takových vlivů, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny, živočichy a krajinu.
Článek 2
Oblast působnosti
1. S výhradou odstavců 2 a 3 se tato směrnice vztahuje na nakládání s odpadem vznikajícím při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů (dále jen "těžební odpad").
2. Z oblasti působnosti této směrnice jsou vyloučeny:
a) odpad vznikající při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin a při provozu lomů, který však nevzniká přímo při těchto činnostech;
b) odpad vznikající při vyhledávání, těžbě a úpravě nerostných surovin v moři;
c) vtlačování vody a zpětné vtlačování čerpané podzemní vody podle čl. 11 odst. 3 písm. j) první a druhé odrážky směrnice 2000/60/ES v rozsahu stanoveném v uvedeném článku.
3. Na inertní odpad a neznečištěnou zeminu vznikající při vyhledávání, těžbě, úpravě a skladování nerostných surovin a při provozu lomů a na odpad vznikající při těžbě, úpravě a skladování rašeliny se nevztahují články 7 a 8, čl. 11 odst. 1 a 3, článek 12, čl. 13 odst. 6 a články 14 a 16, pokud není uložen v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.
Příslušný orgán může snížit požadavky nebo upustit od požadavků na ukládání odpadu neklasifikovaného jako nebezpečný, který vzniká při vyhledávání nerostných surovin, s výjimkou ropy a evaporitů kromě sádrovce a anhydritu, jakož i na ukládání neznečištěné zeminy a odpadu vznikajícího při těžbě, úpravě a skladování rašeliny, pokud je přesvědčen o splnění požadavků článku 4.
Členské státy mohou snížit požadavky čl. 11 odst. 3, čl. 12 odst. 5 a 6, čl. 13 odst. 6 a článků 14 a 16 na neinertní odpad neklasifikovaný jako nebezpečný nebo od nich upustit, pokud není uložen v zařízení pro nakládání s odpady kategorie A.
4. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, na odpad spadající do oblasti působnosti této směrnice se nevztahuje směrnice 1999/31/ES.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "odpadem" odpad ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442/EHS;
2. "nebezpečným odpadem" odpad ve smyslu čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [16];
3. "inertním odpadem" odpad, který nepodléhá žádným fyzikálním, chemickým nebo biologickým změnám.
Inertní odpad se nerozkládá, nehoří a není fyzikálně ani chemicky reaktivní, není biologicky rozložitelný a nenarušuje jiné látky, s nimiž přichází do styku, způsobem, který by mohl vést ke znečištění životního prostředí nebo k poškození lidského zdraví.
Celkové množství vznikajících průsakových vod a obsah znečišťujících látek v odpadu stejně jako ekotoxicita průsakových vod musí být zanedbatelné, zejména pak nesmí poškozovat jakost povrchových nebo podzemních vod;
4. "neznečištěnou zeminou" zemina, která se odstraňuje z horní vrstvy povrchu země během těžebních prací a není považována za znečištěnou podle vnitrostátního práva členského státu, na jehož území k těžbě dochází nebo podle práva Společenství;
5. "nerostnou surovinou" nebo "nerostem" přírodní ložisko organické nebo anorganické látky v zemské kůře, například energetická paliva, kovové rudy, průmyslové a stavební nerostné suroviny, s výjimkou vody;
6. "těžebním průmyslem" veškerá zařízení a podniky, které se zabývají povrchovou nebo hlubinnou těžbou nerostných surovin pro obchodní účely, včetně těžby pomocí vrtů, nebo úpravou vytěžených surovin;
7. "v moři" oblast moře a mořského dna od bodu nejnižšího stavu vody normálního nebo středního odlivu směrem do moře;
8. "úpravou" mechanický, fyzikální, biologický, tepelný nebo chemický proces nebo kombinace procesů, které se používají u nerostných surovin a při provozu lomů s cílem těžby nerostu, včetně změny velikosti, třídění, oddělování a loužení, jakož i opětovné zpracování odpadu, s výjimkou tavení, tepelných výrobních procesů (kromě pálení vápence) a hutnických prací;
9. "hlušinou" odpadní pevné látky nebo kaly zbylé po úpravě nerostů oddělováním (například drcením, rozmělňováním, tříděním podle velikosti, flotací a jinými fyzikálně-chemickými postupy), kterým se užitkové nerosty oddělují od méně hodnotné horniny;
10. "odvalem" uměle vybudované povrchové zařízení na ukládání pevného odpadu;
11. "hrází" uměle vybudovaný objekt za účelem zachycení nebo spoutání vody nebo odpadu v odkališti;
12. "odkalištěm" přírodní nebo uměle vybudované zařízení na ukládání jemnozrnného odpadu, obvykle hlušiny, spolu s různým množstvím volné vody, který vzniká při úpravě nerostných surovin a při čištění a recirkulaci technologické vody;
13. "kyanidem rozložitelným ve slabé kyselině" kyanid a sloučeniny kyanidu, které se rozkládají ve slabé kyselině při stanovené hodnotě pH;
14. "průsakovou vodou" jakákoli kapalina, která prosakuje uloženým odpadem a vytéká ze zařízení pro nakládání s odpady nebo je v něm zadržována, včetně znečištěného odvodňovacího systému, a která může mít nepříznivý vliv na životní prostředí, pokud není vhodně upravena;
15. "zařízením pro nakládání s odpady" prostor vyhrazený pro hromadění nebo ukládání těžebního odpadu v pevném nebo kapalném stavu nebo ve formě roztoku či suspenze pro následující období:
- bez časového omezení pro zařízení pro nakládání s odpady kategorie A a pro zařízení pro nakládání s odpady, popsanými jako nebezpečné v plánu pro nakládání s odpady,
- více než šest měsíců pro zařízení pro nakládání s nebezpečnými odpady, které vznikly neočekávaně,
- více než jeden rok pro zařízení pro nakládání s neinertními odpady neklasifikovanými jako nebezpečné,
- více než tři roky pro zařízení pro nakládání s neznečištěnou zeminou, odpady neklasifikovanými jako nebezpečné, které vznikají při vyhledávání, odpady vznikajícími při těžbě, úpravě a skladování rašeliny a inertního odpadu.
Součástí takových zařízení je zpravidla hráz nebo jiný objekt sloužící k držení, zachycení, spoutání nebo k jiné podpůrné úloze pro uvedené zařízení, mimo jiné odvaly a odkaliště, s výjimkou vytěžených prostor, které jsou odpadem znovu vyplňovány, po vytěžení nerostu, z rekultivačních a stavebních důvodů;
16. "závažnou havárií" událost na místě během nakládání s těžebními odpady v jakémkoli zařízení, na které se vztahuje tato směrnice, jež vede bezprostředně nebo později k vážnému ohrožení lidského zdraví a životního prostředí přímo na místě nebo mimo toto místo;
17. "nebezpečnou látkou" nebezpečná látka, směs nebo přípravek ve smyslu směrnice 67/548/EHS [17] nebo směrnice 1999/45/ES [18];
18. "nejlepšími dostupnými technikami" techniky ve smyslu čl. 2 odst. 11 směrnice 96/61/ES;
19. "vodním recipientem" povrchové, podzemní, brakické a pobřežní vody, jak jsou definovány v čl. 2 odst. 1, 2, 6 a 7 směrnice 2000/60/ES;
20. "rekultivací" úprava území zasaženého zařízením pro nakládání s odpady takovým způsobem, aby byla uvedena do uspokojivého stavu, zejména pokud jde o kvalitu půdy, planě rostoucí rostliny a volně žijící živočichy, přírodní stanoviště, sladkovodní systémy, krajinu a vhodné možnosti dalšího využití;
21. "vyhledáváním" hledání hospodářsky využitelných nerostných ložisek včetně odběru vzorků, hromadného odběru vzorků, vrtání a hloubení průzkumných rýh, kromě všech prací nutných k otevření takových ložisek a kromě činností přímo souvisejících se stávajícím těžebním provozem;
22. "veřejností" jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a jejich sdružení, organizace nebo skupiny v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
23. "dotčenou veřejností" veřejnost, které se týká nebo pravděpodobně týká rozhodování v oblasti životního prostředí podle článků 6 a 7 této směrnice nebo která má na tomto rozhodování zájem; pro účely této definice se má za to, že nevládní organizace, které se zabývají ochranou životního prostředí a splňují příslušné požadavky podle vnitrostátního práva, na tomto rozhodování mají zájem;
24. "provozovatelem" fyzická nebo právnická osoba odpovědná za nakládání s těžebním odpadem v souladu s vnitrostátním právem členského státu, ve kterém k němu dochází, včetně dočasného skladování těžebního odpadu, provozní fáze a fáze po uzavření;
25. "držitelem odpadů" původce těžebních odpadů nebo fyzická či právnická osoba, která má tyto odpady v držení;
26. "způsobilou osobou" fyzická osoba, která má podle vnitrostátního práva členského státu, v němž provozuje svou činnost, takové technické znalosti a zkušenosti, aby mohla vykonávat povinnosti vyplývající z této směrnice;
27. "příslušným orgánem" orgán nebo orgány určené členským státem a pověřené úkoly vyplývajícími z této směrnice;
28. "místem" celé území v určité zeměpisné poloze, které podléhá kontrole provozovatele;
29. "podstatnou změnou" změna ve složení nebo v provozu zařízení pro nakládání s odpady, která by podle názoru příslušného orgánu mohla mít významný nepříznivý vliv na lidské zdraví nebo na životní prostředí.
Článek 4
Obecné požadavky
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že nakládání s těžebním odpadem neohrožuje lidské zdraví, že nejsou používány procesy a metody, které by mohly poškozovat životní prostředí, zejména pokud jde o vodu, ovzduší, půdu, rostliny a živočichy, že nedochází k obtěžování hlukem nebo zápachem ani k nepříznivému vlivu na krajinu nebo na místa zvláštního zájmu.
Členské státy dále přijmou nezbytná opatření vedoucí k zákazu nekontrolovaného ponechávání, skládkování nebo neřízeného ukládání těžebního odpadu.
2. Členské státy zajistí, aby provozovatel přijal všechna nezbytná opatření za účelem předcházení nepříznivým účinkům na životní prostředí a lidské zdraví způsobeným nakládáním s těžebním odpadem nebo nejvyššího možného omezení takových vlivů.
Toto zahrnuje řízení jakéhokoli zařízení pro nakládání s odpady, i po ukončení jeho provozu, prevenci závažných havárií způsobených takovýmto zařízením a omezení jejich důsledků pro životní prostředí a lidské zdraví.
3. Opatření podle odstavce 2 se zakládají mimo jiné na nejlepších dostupných technikách, aniž by bylo předepsáno použití některých technik či konkrétní technologie, s přihlédnutím k technickým vlastnostem zařízení pro nakládání s odpady, k jeho zeměpisné poloze a místním environmentálním podmínkám.
Článek 5
Plán pro nakládání s odpady
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel vypracoval plán pro nakládání s odpady za účelem minimalizace, zpracování, využití a odstraňování těžebního odpadu, s ohledem na zásadu udržitelného rozvoje.
2. Cílem plánu pro nakládání s odpady je:
a) předcházet vzniku odpadu a jeho škodlivosti nebo je omezit, zvláště zohledněním:
i) nakládání s odpady již během projektování zařízení a při volbě metody používané pro těžbu a úpravu nerostů,
ii) změn, ke kterým může u těžebního odpadu dojít při rozšíření velikosti plochy a v důsledku podmínek, kterým je odpad na povrchu vystaven,
iii) vyplňování vytěžených prostor těžebním odpadem po ukončení těžby nerostu, pokud je to technicky a hospodářsky proveditelné a šetrné k životnímu prostředí v souladu se stávajícími ekologickými normami na úrovni Společenství a případně s požadavky této směrnice,
iv) zpětného navezení ornice po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady, nebo pokud to není prakticky možné, jejího nového využití na jiném místě,
v) používání méně nebezpečných látek při úpravě nerostných surovin;
b) podporovat využití těžebního odpadu pomocí recyklace, opětovného použití nebo regenerace, pokud je to šetrné k životnímu prostředí v souladu se stávajícími ekologickými normami na úrovni Společenství a případně s požadavky této směrnice;
c) zajistit krátkodobé a dlouhodobé bezpečné ukládání těžebního odpadu, zejména tím, že se již ve fázi projektování zohlední nakládání s takovým odpadem během provozu zařízení pro nakládání s odpady i po jeho ukončení, a výběrem projektu, který
i) klade minimální, a pokud možno nakonec žádné, požadavky na monitorování, kontrolu a řízení uzavřeného zařízení pro nakládání s odpady,
ii) zabrání nebo alespoň minimalizuje jakékoliv nepříznivé dlouhodobé účinky, například ty, které lze připsat migraci vzduchem nebo vodou přenášených znečišťujících látek ze zařízení pro nakládání s odpady, a
iii) zajistí dlouhodobou geotechnickou stabilitu hrází nebo odvalů vystupujících nad původní úroveň povrchu.
3. Plán pro nakládání s odpady musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) v případě potřeby návrh klasifikace zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v příloze III:
- pokud je vyžadováno zařízení pro nakládání s odpady kategorie A, doklad, který prokazuje, že byla zavedena politika pro prevenci závažných havárií, systém řízení bezpečnosti pro její provádění a vnitřní havarijní plán v souladu s čl. 6 odst. 3,
- pokud provozovatel usoudí, že není vyžadováno zařízení pro nakládání s odpady kategorie A, dostatečné zdůvodňující informace, včetně zhodnocení možných nebezpečí havárie;
b) popis odpadu v souladu s přílohou II a údaj o odhadovaném celkovém množství těžebních odpadů, které vzniknou během provozní fáze;
c) popis postupů, při kterých takové odpady vznikají, a popis veškerého jejich následného zpracování;
d) popis uvádějící, do jaké míry by ukládání takových odpadů mohlo mít nepříznivý vliv na životní prostředí a lidské zdraví a jaká musí být přijata preventivní opatření, aby byl co možná nejvíce snížen dopad na životní prostředí během provozu i po jeho ukončení, mimo jiné se zřetelem k čl. 11 odst. 2 písm. a), b), d) a e);
e) návrh kontrolních a monitorovacích postupů podle článku 10 v případě potřeby a čl. 11 odst. 2 písm. c);
f) návrh plánu pro ukončení provozu včetně rekultivace, postupů po ukončení provozu a monitorování podle článku 12;
g) opatření pro předcházení zhoršování stavu vody v souladu se směrnicí 2000/60/ES a pro předcházení nebo minimalizaci znečištění ovzduší a půdy podle článku 13;
h) hodnocení stavu území, které bude zasaženo provozem zařízení pro nakládání s odpady.
Plán pro nakládaní s odpady musí poskytovat dostatek informací, aby umožnil příslušnému orgánu zhodnotit schopnost provozovatele dosáhnout cílů plánu pro nakládání s odpady podle odstavce 2 a plnit své povinnosti vyplývající z této směrnice.
Plán zejména uvádí, jak možnost a metoda vybraná podle odst. 2 písm. a) podbodu i) splní cíle plánu pro nakládání s odpady stanovené v odst.
4. Plán pro nakládání s odpady bude přezkoumán každých pět let a podle potřeby pozměněn, pokud dojde v provozu zařízení pro nakládání s odpady nebo u ukládaného odpadu k podstatným změnám.
Veškeré změny se oznámí příslušnému orgánu.
5. Plány vyhotovené podle jiných vnitrostátních právních předpisů nebo podle jiných právních předpisů Společenství, které obsahují informace popsané v článku 3, se mohou použít, pokud se tím zamezí zbytečnému zdvojování informací a opakování činností provozovatele za předpokladu, že jsou splněny všechny požadavky odstavců 1 až 4.
6. Příslušný orgán schválí plán pro nakládání s odpady na základě postupů, které určí členské státy, a sleduje jeho provádění.
Článek 6
Prevence závažných havárií a informace
1. Tento článek se vztahuje na zařízení pro nakládání s odpady kategorie A kromě zařízení, která spadají do oblasti působnosti směrnice 96/82/ES.
2. Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, a zejména směrnice 92/91/EHS a 92/104/EHS, členské státy zajistí, aby byla určena nebezpečí závažných havárií a aby při projektování, stavbě, provozu, údržbě, ukončení provozu a v době po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady byly včleněny prvky nezbytné k prevenci takových havárií a k omezení jejich nepříznivých důsledků pro lidské zdraví nebo životní prostředí, včetně případných přeshraničních vlivů.
3. Pro účely požadavků odstavce 2 vypracuje před zahájením provozu každý provozovatel politiku prevence závažných havárií při nakládání s těžebními odpady, zavede systém řízení bezpečnosti pro její provádění v souladu s oddílem 1 přílohy I a zavede také vnitřní havarijní plán určující opatření, která je nutné na místě provést v případě havárie.
V rámci této politiky jmenuje provozovatel bezpečnostního technika, který je odpovědný za provádění a pravidelnou kontrolu politiky prevence závažných havárií.
Příslušný orgán vypracuje vnější havarijní plán určující opatření, která je nutné v případě havárie provést mimo místo zařízení.
Jako součást žádosti o povolení poskytne provozovatel příslušnému orgánu informace nutné k tomu, aby tento orgán mohl takový plán vypracovat.
4. Havarijní plány podle článku 3 mají mít tyto cíle:
a) potlačení a zvládnutí závažných havárií a jiných mimořádných událostí takovým způsobem, aby se minimalizovaly jejich účinky a aby se omezilo zejména poškození lidského zdraví a životního prostředí;
b) provádění opatření nezbytných k ochraně lidského zdraví a životního prostředí před účinky závažných havárií a jiných mimořádných událostí;
c) sdělování nezbytných informací veřejnosti a příslušným útvarům nebo orgánům v dané oblasti;
d) zajištění rekultivace, sanace a vyčištění životního prostředí po závažné havárii.
Členské státy zajistí, aby provozovatel v případě závažné havárie okamžitě poskytl příslušnému orgánu všechny informace, které pomohou minimalizovat důsledky pro lidské zdraví, a aby zhodnotil a minimalizoval skutečný nebo možný rozsah poškození životního prostředí.
5. Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost dostala včas příležitost účinně se podílet na přípravě nebo přezkoumání vnějšího havarijního plánu, který musí být vypracován v souladu s odstavcem 3.
Za tímto účelem je dotčená veřejnost informována o každém takovém návrhu a jsou jí poskytnuty související informace, mimo jiné o právu účastnit se rozhodovacího procesu a o příslušném orgánu, kterému lze předkládat připomínky a otázky.
Členské státy zajistí, aby dotčená veřejnost mohla v přiměřené lhůtě sdělit své připomínky, které budou při rozhodování o vnějším havarijním plánu vzaty náležitě v úvahu.
6. Členské státy zajistí, aby byly dotčené veřejnosti bezplatně a samozřejmě poskytnuty informace o bezpečnostních opatřeních a úkonech požadovaných v případě havárie, přičemž tyto informace musí obsahovat alespoň prvky uvedené v oddílu 2 přílohy I.
Tyto informace budou každé tři roky přezkoumány a podle potřeby aktualizovány.
Článek 7
Žádost a povolení
1. Žádnému zařízení pro nakládání s odpady nesmí být umožněn provoz bez povolení uděleného příslušným orgánem.
Povolení musí obsahovat prvky uvedené v odstavci 2 tohoto článku a jasné údaje o kategorii zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v článku 9.
Pokud jsou splněny všechny požadavky tohoto článku, mohou být veškerá povolení vydaná v souladu s jinými vnitrostátními právními předpisy nebo s jinými právními předpisy Společenství sloučena v jediné povolení, pokud se tím zamezí zbytečnému zdvojování informací a opakování činností provozovatele a příslušného orgánu.
Údaje uvedené v odstavci 2 mohou být obsaženy v jediném povolení nebo v několika povoleních, pokud jsou splněny všechny požadavky tohoto článku.
2. Žádost o povolení musí obsahovat alespoň tyto údaje:
a) totožnost provozovatele;
b) návrh umístění zařízení pro nakládání s odpady včetně všech možných alternativních umístění;
c) plán pro nakládání s odpady podle článku 5;
d) vhodná opatření týkající se finanční nebo jiné rovnocenné záruky podle článku 14;
e) informace poskytnuté provozovatelem v souladu s článkem 5 směrnice 85/337/EHS [19], pokud je v uvedené směrnici požadováno hodnocení vlivu na životní prostředí.
3. Příslušný orgán vydá povolení pouze, je-li přesvědčen, že:
a) provozovatel splňuje příslušné požadavky podle této směrnice;
b) nakládání s odpadem není v přímém rozporu s prováděním příslušného plánu pro nakládání s odpady podle článku 7 směrnice 75/442/EHS ani je jiným způsobem nenarušuje.
4. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily pravidelná posouzení podmínek povolení příslušným orgánem a podle potřeby jejich aktualizaci:
- pokud v provozu zařízení pro nakládání s odpady nebo u ukládaného odpadu došlo k podstatným změnám,
- na základě výsledků monitorování sdělených provozovatelem podle čl. 11 odst. 3 nebo na základě kontrol vykonaných podle článku 17,
- na základě výměny informací o podstatných změnách týkajících se nejlepších dostupných technik podle čl. 21 odst. 3.
5. Informace obsažené v povolení, které bylo vydáno podle tohoto článku, se poskytnou příslušným vnitrostátním statistickým orgánům a příslušným statistickým orgánům Společenství, pokud jsou požadovány pro statistické účely.
Citlivé informace ryze obchodní povahy, například informace týkající se obchodních vztahů, nákladové složky a objemu hospodářsky využitelných zásob nerostných surovin, se nezveřejňují.
Článek 8
Účast veřejnosti
1. Veřejnost je informována pomocí veřejného oznámení nebo jinými vhodnými prostředky, například elektronickými sdělovacími prostředky, pokud jsou k dispozici, s těmito skutečnostmi, a sice v rané fázi povolovacího řízení nebo nejpozději ve chvíli, kdy lze tyto informace poskytnout:
a) žádost o povolení;
b) případně skutečnost, že rozhodnutí týkající se žádosti o povolení podléhá konzultaci mezi členskými státy v souladu s článkem 16;
c) údaje o příslušných orgánech odpovědných za rozhodování, o orgánech, od kterých je možno získat informace a kterým je možno předkládat připomínky nebo otázky, a údaje o časovém harmonogramu pro doručování připomínek a otázek;
d) povaha možných rozhodnutí;
e) v případě potřeby údaje týkající se návrhu na aktualizaci povolení nebo podmínek povolení;
f) čas, místo a případně prostředky zpřístupnění příslušných informací;
g) údaje o opatřeních, která umožní účast veřejnosti podle odstavce 7.
2. Členské státy zajistí, aby byly dotčené veřejnosti v přiměřených lhůtách zpřístupněny:
a) nejdůležitější zprávy a podklady předané podle vnitrostátních právních předpisů příslušnému orgánu ke dni, kdy je veřejnost informována podle odstavce 1;
b) v souladu s ustanoveními směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí [20] další informace kromě informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku, které se týkají rozhodování podle článku 7 této směrnice a které vyšly najevo poté, co byly poskytnuty veřejnosti informace podle odstavce 1 tohoto článku.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby v souladu s odstavcem 1 tohoto článku zajistily, že veřejnost bude informována o aktualizaci podmínek povolení v souladu s čl. 7 odst. 4.
4. Dotčená veřejnost je oprávněna sdělit své připomínky a svá stanoviska příslušnému orgánu před přijetím rozhodnutí.
5. Při rozhodování se vezmou náležitě v úvahu výsledky konzultací uskutečněných podle tohoto článku.
6. Příslušný orgán informuje dotčenou veřejnost v souladu s příslušnými postupy o vydání rozhodnutí a zpřístupní jí tyto informace:
a) obsah rozhodnutí, včetně kopie povolení;
b) důvody rozhodnutí a úvahy, na kterých je rozhodnutí založeno.
7. Členské státy určí podrobně určí opatření pro účast veřejnosti podle tohoto článku tak, aby byla dotčené veřejnosti umožněna účinná příprava a účast.
Článek 9
Klasifikační systém pro zařízení pro nakládání s odpady
Pro účely této směrnice zařadí příslušné orgány do kategorie A zařízení pro nakládání s odpady v souladu s kritérii uvedenými v příloze III.
Článek 10
Vytěžené prostory
1. Členské státy zajistí, aby provozovatel, který za účelem rekultivace a stavby vyplňuje těžebním odpadem vytěžené prostory vzniklé povrchovou nebo hlubinnou těžbou, přijal vhodná opatření za účelem:
1. zajištění stability těžebního odpadu obdobně jako podle čl. 11 odst. 2;
2. předcházení znečištění půdy a povrchových a podzemních vod obdobně jako podle čl. 13 odst. 1, 3 a 5;
3. zajištění monitorování těžebního odpadu a vytěžených prostor obdobně jako podle čl. 12 odst. 4 a 5.
2. Směrnice 1999/31/ES se i nadále podle potřeby vztahuje na jiný odpad než těžební odpad používaný pro vyplňování vytěžených prostor.
Článek 11
Stavba a řízení zařízení pro nakládání s odpady
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že zařízení pro nakládání s odpady je v rukou způsobilé osoby a že je postaráno o technický vývoj a odborné vzdělávání zaměstnanců.
2. Příslušný orgán se přesvědčí, že při stavbě nového zařízení pro nakládání s odpady nebo při změně stávajícího zařízení provozovatel zajistí, že:
a) zařízení pro nakládání s odpady je vhodně umístěno, přičemž se vezmou v úvahu především povinnosti Společenství nebo jednotlivých států týkající se chráněných oblastí a geologické, hydrologické, hydrogeologické, seismické a geotechnické faktory, a je navrženo tak, aby splňovalo z krátkodobého i dlouhodobého hlediska všechny nezbytné podmínky pro předcházení znečištění půdy, ovzduší, podzemních nebo povrchových vod, zejména s ohledem na směrnice 76/464/EHS [21], 80/68/EHS [22] a 2000/60/ES, je zajištěn účinný sběr znečištěné vody a průsakové vody, pokud je vyžadován v povolení, a je omezena eroze způsobovaná větrem a vodou v nejvyšší technicky možné a hospodářsky únosné míře;
b) zařízení pro nakládání s odpady je vybudováno, řízeno a udržováno tak, aby byla zajištěna jeho fyzická stabilita, aby se z krátkodobého i dlouhodobého hlediska předcházelo znečištění půdy, ovzduší, povrchových nebo podzemních vod a aby se co možná nejvíce minimalizovalo poškození krajiny;
c) existují vhodné plány a opatření pro pravidelné monitorování a kontrolu zařízení pro nakládání s odpady způsobilými osobami a pro učinění kroků v případě, že jejich výsledky prokáží nestabilitu nebo znečištění vody nebo půdy;
d) jsou přijata vhodná opatření pro rekultivaci oblasti a pro ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady;
e) jsou přijata vhodná opatření pro období po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady.
Záznamy o monitorování a kontrolách podle písmene c) jsou vedeny společně s podklady k povolení, aby se zajistilo patřičné předání informací, zejména v případě změny provozovatele.
3. Provozovatel oznámí bez zbytečného odkladu a nejpozději však do 48 hodin příslušnému orgánu jakoukoli událost, která by mohla ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a jakýkoli nepříznivý vliv zařízení na životní prostředí zjištěný při kontrole nebo monitorování.
Provozovatel v případě potřeby provede vnitřní havarijní plán a řídí se jakýmikoli dalšími pokyny příslušného orgánu o nápravných opatřeních, která mají být přijata.
Provozovatel nese náklady opatření, která mají být přijata.
Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem, nejméně však jednou ročně, předloží provozovatel příslušným orgánům na základě shromážděných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšit znalosti o odpadu a o chování zařízení pro nakládání s odpady.
Na základě této zprávy rozhodne příslušný orgán, zda je nutný posudek nezávislého odborníka.
Článek 12
Postupy při ukončení a po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady
1. Členské státy přijmou opatření k zajištění souladu s odstavci 2 až 5.
2. Zařízení pro nakládání s odpady zahájí proces ukončení provozu pouze v případě, že je splněna jedna z těchto podmínek:
a) příslušné podmínky uvedené v povolení jsou splněny;
b) povolení je na žádost provozovatele uděleno příslušným orgánem;
c) příslušný orgán za tímto účelem vydá odůvodněné rozhodnutí.
3. Zařízení pro nakládání s odpady může být považováno za uzavřené s konečnou platností až poté, co příslušný orgán provede bez zbytečného prodlení konečnou kontrolu na místě, vyhodnotí všechny zprávy předložené provozovatelem, potvrdí, že na území zasaženém provozem zařízení pro nakládání s odpady proběhla rekultivace, a sdělí provozovateli svůj souhlas s ukončením provozu.
Tento souhlas nijak nesnižuje povinnosti provozovatele, které pro něho vyplývají z podmínek povolení nebo z jiných právních předpisů.
4. Provozovatel je v období po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady odpovědný za údržbu, monitorování, kontrolu a nápravná opatření po dobu, kterou příslušný orgán považuje za nutnou s přihlédnutím k povaze a trvání nebezpečí, aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy nebo právní předpisy Společenství upravující povinnosti držitele odpadu, pokud příslušný orgán nerozhodne, že tento úkol od provozovatele převezme.
5. Pokud to příslušný orgán po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady považuje za nutné za účelem splnění environmentálních požadavků stanovených v právních předpisech Společenství, zejména požadavků ve směrnicích 76/464/EHS, 80/68/EHS a 2000/60/ES, provozovatel mimo jiné zkontroluje fyzickou a chemickou stabilitu zařízení a minimalizuje vliv na životní prostředí, zejména s ohledem na podzemní a povrchové vody, přičemž zajistí, aby:
a) všechny objekty zařízení byly monitorovány a udržovány pomocí kontrolních a měřicích přístrojů, které jsou vždy připraveny k použití;
b) případné přepadové kanály a výpusti byly udržovány čisté a volné.
6. Po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady oznámí provozovatel neprodleně příslušnému orgánu jakoukoli událost nebo vývoj, který by mohl ovlivnit stabilitu zařízení pro nakládání s odpady, a jakýkoli významný nepříznivý vliv na životní prostředí zjištěný při příslušné kontrole nebo monitorování.
Provozovatel v případě potřeby provede vnitřní havarijní plán a řídí se jakýmikoli dalšími pokyny příslušného orgánu o nápravných opatřeních, která mají být přijata.
Provozovatel nese náklady opatření, která mají být přijata.
Podle harmonogramu stanoveného příslušným orgánem předloží provozovatel příslušným orgánům na základě shromážděných údajů zprávu o veškerých výsledcích monitorování s cílem prokázat dodržování podmínek povolení a zlepšit znalosti o odpadu a o chování zařízení pro nakládání s odpady.
Článek 13
Předcházení zhoršování stavu vody a znečištění ovzduší a půdy
1. Příslušný orgán se přesvědčí, že provozovatel přijal nezbytná opatření, aby splnil enviromentální normy Společenství, zejména v oblasti předcházení zhoršování současného stavu vod podle směrnice 2000/60/ES, mimo jiné aby:
a) byla vyhodnocena možnost tvorby průsakové vody, včetně obsahu znečišťujících látek v průsakové vodě, během provozu i po ukončení provozu zařízení pro nakládání s odpady a aby byla určena vodní bilance zařízení;
b) se předcházelo tvorbě průsakové vody a znečištění povrchových a podzemních vod a půdy odpadem nebo aby se tvorba průsakové vody a znečištění minimalizovala;
c) se shromáždění a úprava znečištěné vody a průsakové vody ze zařízení pro nakládání s odpady prováděly na jakost požadovanou pro jejich vypouštění.
2. Příslušný orgán zajistí, aby provozovatel přijal vhodná opatření za účelem předcházení plynným emisím a emisím prachu nebo jejich omezení.
3. Pokud příslušný orgán na základě hodnocení rizik pro životní prostředí rozhodl, zejména s ohledem na směrnice 76/464/EHS a 80/68/EHS nebo 2000/60/ES, že není nutno shromažďovat a upravovat průsakovou vodu, nebo pokud bylo stanoveno, že zařízení pro nakládání s odpady nepředstavuje možné nebezpečí pro půdu a podzemní nebo povrchové vody, mohou se požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) a c) snížit nebo se od nich může upustit.
4. Členské státy umožní uložení těžebního odpadu v pevné nebo kapalné formě nebo v podobě kalu do jiného vodního recipientu, než který byl vybudován pro účely ukládání těžebního odpadu, pod podmínkou, že provozovatel splňuje příslušné požadavky směrnic 76/464/EHS, 80/68/EHS a 2000/60/ES.
5. Při ukládání těžebního odpadu zpět do vytěžených prostor vytvořených v důsledku povrchové nebo podzemní těžby, které se po uzavření mohou naplnit vodou, musí provozovatel přijmout nezbytná opatření pro předcházení nebo minimalizaci zhoršování stavu vody a znečištění půdy obdobně jako podle odstavců 1 a 3.
Provozovatel poskytne příslušnému orgánu informace nezbytné k zajištění souladu s povinnostmi stanovenými Společenstvím, zejména s povinnostmi ve směrnici 2000/60/ES.
6. V případě odkaliště, které obsahuje kyanid, provozovatel zajistí, aby byla koncentrace kyanidu rozložitelného ve slabé kyselině v odkališti snížena na nejnižší možnou úroveň pomocí nejlepších dostupných technik a aby v zařízeních pro nakládání s odpady, kterým bylo uděleno povolení před 1. květnem 2008 nebo které již byly k tomuto dni v provozu, koncentrace kyanidu rozložitelného ve slabé kyselině v okamžiku vypouštění hlušiny z úpravny do odkaliště nepřesahovala tyto hodnoty: 50 ppm od 1. května 2008, 25 ppm od 1. května 2013, 10 ppm od 1. května 2018 a 10 ppm v zařízeních, kterým bylo povolení uděleno po 1. květnu 2008.
Na žádost příslušného orgánu provozovatel prokáže pomocí hodnocení rizika, které bere v úvahu podmínky konkrétního místa, že tyto limity koncentrace nemusí být dále snižovány.
Článek 14
Finanční záruka
1. Před zahájením jakékoli činnosti související s hromaděním nebo ukládáním odpadu v zařízení pro nakládání s odpady požádá příslušný orgán v souladu s postupy určenými členskými státy o finanční záruku (např. složením finančního obnosu, včetně vzájemných záručních fondů financovaných odvětvím) nebo o jinou rovnocennou záruku, a to tak, aby:
a) byly splněny všechny povinnosti podle povolení vydaného v souladu s touto směrnicí, včetně ustanovení týkajících se období po ukončení provozu;
b) byly ve stanovenou dobu k dispozici prostředky pro rekultivaci území zasaženého provozem zařízení pro nakládání s odpady, jak je popsáno v plánu pro nakládání s odpady vypracovaném podle článku 5 a požadovaném v povolení podle článku 7.
2. Výše záruky podle odstavce 1 se vypočítá na základě:
a) pravděpodobného vlivu zařízení pro nakládání s odpady na životní prostředí, přičemž se vezme v úvahu zejména kategorie zařízení pro nakládání s odpady, vlastnosti odpadu a budoucí využití rekultivované oblasti;
b) předpokladu, že nezávislé a odborně způsobilé třetí strany vyhodnotí a provedou potřebné rekultivační práce.
3. Výše záruky se pravidelně upraví v souladu s jakoukoliv rekultivační prací, kterou je nutno provést na území zasaženém zařízením pro nakládání s odpady, jak je popsáno v plánu pro nakládání s odpady vypracovaném podle článku 5 a požadovaném v povolení podle článku 7.
4. Pokud příslušný orgán povolí ukončení provozu podle čl. 12 odst. 3, uvědomí tento orgán provozovatele písemně, že je zproštěn své záruční povinnosti podle odstavce 1 tohoto článku s výjimkou povinností týkajících se období po ukončení provozu podle čl. 12 odst. 4.
Článek 15
Odpovědnost za životní prostředí
V příloze III směrnice 2004/35/ES se doplňuje nový bod, který zní:
"13. Nakládání s těžebním odpadem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu [23].
Článek 16
Přeshraniční účinky
1. Pokud si je členský stát, ve kterém je zařízení pro nakládání s odpady umístěno, vědom, že by provoz zařízení kategorie A mohl mít významný nepříznivý vliv na životní prostředí a mohl by představovat následná rizika pro lidské zdraví v jiném členském státě, nebo pokud o to členský stát, který by mohl být takto postižen, požádá, předá členský stát, na jehož území byla podána žádost o povolení podle článku 7, druhému členskému státu informace podle tohoto článku, a to ve stejnou dobu, kdy je zpřístupňuje svým státním příslušníkům.
Tyto informace poslouží jako podklad pro jakékoli nezbytné konzultace v rámci dvoustranných vztahů mezi dvěma členskými státy na základě vzájemnosti a rovnoprávnosti.
2. V rámci svých dvoustranných vztahů zajistí členské státy, aby byly žádosti v případech uvedených v odstavci 1 po přiměřenou dobu zpřístupněny rovněž dotčené veřejnosti členského státu, který by mohl být postižen, aby tato veřejnost mohla využít práva sdělit své připomínky předtím, než příslušný orgán dospěje k rozhodnutí.
3. Členské státy zajistí, aby informace poskytnuté provozovatelem příslušnému orgánu podle čl. 6 odst. 4 v případě havárie týkající se takového zařízení pro nakládání s odpady, jaké je uvedeno v odstavci 1 tohoto článku, byly neprodleně předány druhému členskému státu a tím se přispělo k minimalizaci důsledků havárie pro lidské zdraví a k zhodnocení a minimalizaci rozsahu skutečného nebo možného poškození životního prostředí.
Článek 17
Kontroly příslušným orgánem
1. Před zahájením ukládání odpadu a poté v pravidelných časových odstupech určených dotčenými členskými státy, včetně období po ukončení provozu, provede příslušný orgán kontrolu každého zařízení pro nakládání s odpady podle článku 7, aby tak zajistil, že toto zařízení splňuje příslušné podmínky povolení.
Kladný posudek nijak nesnižuje odpovědnost, která pro provozovatele z povolení vyplývá.
2. Členské státy vyžadují od provozovatele, aby vedl aktuální záznamy o všech činnostech souvisejících s nakládáním s odpadem, které zpřístupní příslušnému orgánu ke kontrole, a za účelem zajištění předání příslušných aktuálních informací a záznamů týkajících se zařízení pro nakládání s odpady, pokud dojde ke změně provozovatele během provozní fáze zařízení pro nakládání s odpady.
Článek 18
Povinnost předkládat zprávy
1. Každé tři roky členské státy předávají Komisi zprávu o provádění této směrnice.
Zpráva se vypracuje na základě dotazníku nebo osnovy, které schválí Komise v souladu s postupem podle čl. 23 odst.
2. Zpráva bude Komisi předána do devíti měsíců od konce tříletého období, kterého se týká.
Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice do devíti měsíců od obdržení zpráv členských států.
2. Každý rok členské státy předávají Komisi informace o událostech oznámených provozovateli podle čl. 11 odst. 3 a čl. 12 odst. 6. Komise tyto údaje na požádání zpřístupní členským státům. Aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí, zpřístupní členské státy tyto informace na požádání dotčené veřejnosti.
Článek 19
Sankce
Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušení ustanovení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 20
Inventární soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady
Členské státy zajistí, aby byl vypracován a pravidelně aktualizován soupis uzavřených zařízení pro nakládání s odpady, včetně opuštěných zařízení pro nakládání s odpady, na jejich území, která mají závažný nepříznivý vliv na životní prostředí nebo která by mohla ve střednědobém nebo krátkodobém časovém horizontu představovat významnou hrozbu pro lidské zdraví nebo životní prostředí.
Tento soupis, který je zpřístupněn veřejnosti, se vyhotoví do 1. května 2012 přičemž se vezmou v úvahu metody podle článku 21, pokud jsou dostupné.
Článek 21
Výměna informací
1. Komise, které je nápomocen výbor uvedený v článku 23, zajistí, aby probíhala přiměřená výměna technických a vědeckých informací mezi členskými státy s cílem vyvinout metody týkající se:
a) provádění článku 20;
b) rekultivace uzavřených zařízení pro nakládání s odpady podle článku 20 za účelem splnění požadavků článku 4.
Tyto metody musí umožnit vytvoření nejvhodnějších postupů hodnocení rizika a sanačních opatření s přihlédnutím k různým geologickým, hydrogeologickým a klimatologickým podmínkám v Evropě.
2. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán sledoval vývoj nejlepších dostupných technik nebo o něm byl informován.
3. Komise organizuje mezi členskými státy a příslušnými organizacemi výměnu informací o nejlepších dostupných technikách, o jejím monitorování a vývoji.
Komise zveřejní výsledky této výměny informací.
Článek 22
Prováděcí a pozměňovací opatření
1. Do 1. května 2008 přijme Komise postupem podle čl. 23 odst. 2 ustanovení nezbytná k uskutečnění těchto bodů, zejména písmen e), f) a g):
a) harmonizace a pravidelného předávání informací podle čl. 7 odst. 5 a čl. 12 odst. 6;
b) provádění čl. 13 odst. 6, včetně technických požadavků týkajících se kyanidu rozložitelného ve slabé kyselině a metody jeho měření;
c) technických pokynů pro finanční záruku v souladu s požadavky čl. 14 odst. 2;
d) technických pokynů pro kontroly v souladu s článkem 17;
e) doplnění technických požadavků pro popis vlastností odpadu, obsažených v příloze II;
f) výkladů definice obsažené v čl. 3 bodu 3;
g) určení kritérií pro klasifikaci zařízení pro nakládání s odpady v souladu s přílohou III;
h) určení harmonizovaných norem pro metody odběru vzorků a analýzy nezbytné pro technické provádění této směrnice.
2. Veškeré následné změny nezbytné pro přizpůsobení příloh vědeckému a technickému pokroku přijme Komise postupem podle čl. 23 odst. 2.
Tyto změny se provedou za účelem dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí.
Článek 23
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 18 směrnice 75/442/EHS (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 24
Přechodná ustanovení
1. Členské státy zajistí, aby zařízení pro nakládání s odpady, kterému bylo vydáno povolení nebo které je již v provozu ke 1. května 2008, byla v souladu s ustanoveními této směrnice do 1. května 2012, kromě ustanovení uvedených v čl. 14 odst. 1, s nimiž musí být zajištěn soulad do 1. května 2014, a ustanovení uvedených v čl. 13 odst. 6, se kterými musí být zajištěn soulad podle harmonogramu uvedeného tamtéž.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na zařízení pro nakládání s odpady uzavřená do 1. května 2008.
3. Členské státy zajistí, aby 1. května 2006 a bez ohledu na uzavření jakéhokoli zařízení pro nakládání s odpady po uvedeném datu a před 1. květnem 2008 s těžebním odpadem nakládalo způsobem, který není v rozporu s čl. 4 odst. 1 této směrnice a s ostatními environmentálními požadavky právních předpisů Společenství, včetně směrnice 2000/60/ES.
4. Článek 5, čl. 6 odst. 3 až 5, články 7 a 8, čl. 12 odst. 1 a 2 a čl. 14 odst. 1 až 3 se nevztahují na zařízení pro nakládání s odpady, která:
- přestala přijímat odpady před 1. květnem 2006,
- dokončují uzavírací postupy v souladu s příslušnými právními předpisy Společenství nebo vnitrostátními právními předpisy nebo s programy schválenými příslušným orgánem a
- budou skutečně uzavřená do 31. prosince 2010.
Členské státy tyto případy oznámí Komisi do 1. srpna 2008 a zajistí řízení těchto zařízení pro nakládání s odpady způsobem, který se nedotkne dosažení cílů této směrnice, zejména cílů uvedených v čl. 4 odst. 1 nebo v jiných právních předpisech Společenství, včetně směrnice 2000/60/ES.
Článek 25
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. května 2008.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 26
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 27
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 15. března 2006.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES
ze dne 15. března 2006
o minimálních podmínkách pro
provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85
o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 88/599/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2], s ohledem na společný návrh přijatý dohodovacím výborem dne 8. prosince 2005,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 ze dne 20. prosince 1985 o harmonizaci určitých sociálních předpisů v silniční dopravě [3] a (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [4] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě [5] jsou významné pro vytvoření společného trhu pozemní dopravy, bezpečnost provozu na pozemních komunikacích a pracovní podmínky.
(2) V bílé knize "Evropská dopravní politika do roku 2010: čas pro rozhodnutí" naznačila Komise potřebu zpřísnit kontroly a sankce, zejména u předpisů v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě, především zvýšit počet kontrol, podporovat systematickou výměnu informací mezi členskými státy, koordinovat kontrolní činnosti a prosazovat odbornou přípravu kontrolních pracovníků.
(3) Proto je nutné zajistit řádné uplatňování a harmonizovaný výklad sociálních předpisů v silniční dopravě zavedením minimálních požadavků na jednotnou a účinnou kontrolu členskými státy, pokud jde o dodržování odpovídajících ustanovení.
Tyto kontroly by měly sloužit k omezování jejich porušování a předcházení tomuto porušování.
Dále by se měl zavést mechanismus, který zajistí, aby dopravci s vysokým stupněm rizika byli kontrolováni důkladněji a častěji.
(4) Rizika vyplývající z únavy řidičů by měla být rovněž řešena prostřednictvím vynucování směrnice 2002/15/ES.
(5) Opatření uvedená v této směrnici by měla vést nejen k větší bezpečnosti silniční dopravy, ale měla by rovněž přispět k harmonizaci pracovních podmínek ve Společenství a prosazovat stejné podmínky pro všechny.
(6) Nahrazení analogových tachografů digitálními postupně umožní rychlejší a přesnější kontrolu většího objemu dat, a proto budou členské státy stále schopnější provádět více kontrol.
Podíl kontrolovaných pracovních dnů řidičů vozidel, na něž se vztahují sociální právní předpisy, by se tedy měl postupně zvýšit na 4 %.
(7) Pokud jde o kontrolní systémy, cílem musí být rozvoj vnitrostátních systémů směrem k vzájemné kompatibilitě a použitelnosti v evropském měřítku.
(8) Všechny kontrolní jednotky by měly mít k dispozici dostatečné standardní vybavení a odpovídající pravomoci, aby mohly své povinnosti vykonávat efektivně a účinně.
(9) Aniž je dotčeno řádné provedení úkolů uložených touto směrnicí, měly by se členské státy snažit zajistit, aby silniční kontroly byly prováděny účinně a rychle, tak aby kontrola byla provedena v co nejkratším čase a s co nejkratším zdržením řidiče.
(10) V každém členském státě by měl existovat jediný orgán pro styk s ostatními příslušnými orgány v rámci Společenství.
Tento orgán by měl rovněž sestavovat odpovídající statistiky.
Členské státy by měly na svém území uplatňovat soudržnou celostátní kontrolní strategii a měly by mít možnost určit jeden orgán pro koordinaci její realizace.
(11) Spolupráce mezi kontrolními orgány členských států by se měla dále prosazovat prostřednictvím koordinovaných kontrol, společných podnětů v oblasti odborné přípravy, elektronické výměny informací a výměny poznatků a zkušeností.
(12) Osvědčené postupy v oblasti silničních kontrol, zejména zajištění harmonizovaného přístupu k otázce záznamů o řádné dovolené řidiče nebo jeho volnu z důvodu nemoci, by mělo usnadňovat a prosazovat fórum kontrolních orgánů členských států.
(13) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(14) Jelikož cíle této směrnice, totiž stanovení jasných společných pravidel pro minimální podmínky pro kontrolu správného a jednotného provedení nařízení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy a kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 [7], nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto, z důvodu potřeby koordinované nadnárodní akce, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(15) Směrnice Rady 88/599/EHS [8] o jednotném postupu pro používání nařízení (EHS) č. 3820/85 a nařízení (EHS) č. 3821/85 by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví minimální podmínky pro provedení nařízení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85.
Článek 2
Systémy kontrol
1. Členské státy organizují systém přiměřených a pravidelných kontrol správného a důsledného provedení podle článku 1 na silnicích i v provozovnách dopravců u všech druhů dopravy.
Tyto kontroly každoročně zahrnují významnou a reprezentativní část řidičů, dopravců a vozidel všech druhů dopravy, na něž se vztahují nařízení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85.
Členské státy zajistí, aby se na jejich území používala soudržná národní prováděcí strategie.
Za tímto účelem mohou členské státy určit orgán pro koordinaci opatření podle článků 4 a 6, a v tom případě o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
2. Pokud tomu tak již není, udělí členské státy nejpozději do 1. května 2007 příslušným pracovníkům odpovědným za kontroly veškeré potřebné pravomoci k tomu, aby mohli řádně plnit kontrolní úkoly, jak vyžaduje tato směrnice.
3. Každý členský stát organizuje kontroly tak, aby od 1. května 2006 zahrnovaly nejméně 1 % pracovních dnů řidičů vozidel, na něž se vztahují nařízení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85. Po 1. lednu 2008 se tento podíl zvýší nejméně na 2 % a po 1. lednu 2010 nejméně na 3 %.
12 odst. 2 tento minimální podíl zvýšit na 4 % za předpokladu, že se na základě statistických údajů shromážděných podle článku 3 ukáže, že v průměru je více než 90 % všech kontrolovaných vozidel vybaveno digitálním tachografem.
Při rozhodování může Komise zohlednit také účinnost stávajících kontrolních opatření, zejména dostupnost údajů z digitálních tachografů v provozovnách dopravců.
Nejméně v 15 % ze všech kontrolních pracovních dnů proběhnou kontroly na silnici a nejméně v 30 % v provozovnách dopravců.
Po 1. lednu 2008 proběhnou kontroly nejméně v 30 % ze všech kontrolovaných pracovních dnů na silnici a nejméně v 50 % v provozovnách dopravců.
4. Informace sdělené Komisi v souladu s čl. 16 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3820/85 zahrnují počet řidičů zkontrolovaných na silnici, počet kontrol v provozovnách dopravců, počet kontrolovaných pracovních dnů a počet i druh zaznamenaných porušení včetně záznamu o tom, zda byli převáženi cestující, nebo zboží.
Článek 3
Statistické údaje
Členské státy zajistí, aby byly statistické údaje shromážděné prostřednictvím kontrol organizovaných v souladu s čl. 2 odst. 1 a 3 rozčleněny do těchto kategorií:
a) u silničních kontrol:
i) typ silnice, zejména jedná-li se o dálnici, silnici nebo místní komunikaci, a země, v níž je kontrolované vozidlo registrováno, aby bylo zamezeno diskriminaci,
ii) typ tachografu: analogový nebo digitální;
b) u kontrol v provozovnách dopravců:
i) druh dopravy, zejména zda se jedná o mezinárodní nebo vnitrostátní dopravu, osobní nebo nákladní dopravu, dopravu na vlastní účet nebo na cizí účet nebo za úplatu,
ii) velikost vozového parku dopravce,
iii) typ tachografu: analogový nebo digitální.
Tyto statistické údaje se předkládají Komisi každé dva roky a zveřejňují se ve zprávě.
Příslušné orgány v členských státech vedou evidenci shromážděných údajů za předchozí rok.
Dopravci odpovědní za řidiče vedou po dobu jednoho roku evidenci dokumentů, záznamů výsledků a dalších důležitých údajů, jež jim byly postoupeny kontrolními orgány a jež se týkají kontrol prováděných přímo u nich v jejich provozovně nebo kontrol jejich řidičů prováděných na silnicích.
Případné další potřebné vyjasnění definic kategorií uvedených v písmenech a) a b) stanoví Komise postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 4
Silniční kontroly
1. Silniční kontroly jsou organizovány v jakoukoli dobu na různých místech a pokrývají dostatečně rozsáhlou část silniční sítě, aby bylo obtížné se kontrolním bodům vyhnout.
2. Členské státy zajistí, aby
a) na stávajících a plánovaných silnicích nebo v jejich blízkosti byl zajištěn dostatečný počet kontrolních bodů a aby v případě potřeby mohly jako kontrolní body sloužit čerpací stanice a další bezpečná místa na dálnicích;
b) kontroly se prováděly namátkovým rotačním systémem, s ohledem na přiměřenou zeměpisnou vyváženost.
3. Body, které se ověřují v případě silničních kontrol, jsou stanoveny v části A přílohy I. Vyžaduje-li to situace, mohou se kontroly zaměřit na konkrétní bod.
4. Aniž je dotčen čl. 9 odst. 2, provádějí se silniční kontroly bez jakékoli diskriminace. Kontrolní pracovníci zejména nesmějí provádět diskriminaci na základě
a) země registrace vozidla;
b) země bydliště řidiče;
c) země, v níž je dopravce usazen;
d) místa zahájení a určení dopravy;
e) typ tachografu: analogový nebo digitální.
5. Kontrolní pracovníci mají k dispozici
a) seznam hlavních kontrolovaných bodů podle části A přílohy I;
b) standardní kontrolní vybavení podle přílohy II.
6. Jestliže silniční kontrola řidiče vozidla registrovaného v jiném členském státě vede k podezření, že došlo k porušení předpisů, které nelze při silniční kontrole zjistit, protože chybějí nezbytné údaje, poskytnou si příslušné orgány členských států při vyjasňování situace vzájemnou pomoc.
Článek 5
Koordinované kontroly
Členské státy provedou nejméně šestkrát ročně vzájemně koordinované silniční kontroly řidičů a vozidel, na něž se vztahují nařízení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č.
3821/85. Kontrolní orgány dvou nebo více členských států provádějí tyto kontroly na svém území současně.
Článek 6
Kontroly v provozovnách dopravců
1. Kontroly v provozovnách dopravců se plánují s přihlédnutím ke zkušenostem s různými druhy dopravy a dopravců. Provádějí se rovněž v případech, kdy byla při silniční kontrole zjištěna vážná porušení nařízení (EHS) č. 3820/85 nebo (EHS) č. 3821/85.
2. Kontroly v provozovnách dopravců se týkají bodů uvedených v části A i v části B přílohy I.
3. Kontrolní pracovníci mají k dispozici
a) seznam hlavních kontrolovaných bodů podle částí A a B přílohy I;
b) standardní kontrolní vybavení podle přílohy II.
4. Kontrolní pracovník členského státu zohlední v průběhu kontroly údaje poskytnuté určeným styčným orgánem jiného členského státu uvedeným v čl. 7 odst. 1, pokud jde o činnosti dotčeného dopravce v tomto druhém členském státě.
5. Pro účely odstavců 1 až 4 jsou kontroly, které provádějí příslušné orgány na základě souvisejících dokladů, jež jim dopravci na jejich žádost předložili, považovány za rovnocenné kontrolám prováděným v provozovnách dopravců.
Článek 7
Styk v rámci Společenství
1. Členské státy určí orgán, jenž bude mít tyto úkoly:
a) zajistit koordinaci opatření podle článku 5 s odpovídajícími orgány v ostatních členských státech;
b) každé dva roky předávat Komisi statistické údaje podle čl. 16 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3820/85;
c) odpovídat v prvé řadě za pomoc příslušným orgánům ostatních členských států podle čl. 4 odst. 6.
Orgán bude zastoupen ve výboru uvedeném v čl. 12 odst. 1.
2. Členské státy oznámí Komisi určení tohoto orgánu a Komise o tom uvědomí ostatní členské státy.
3. Výměnu informací, zkušeností a poznatků mezi členskými státy bude aktivně podporovat zejména, ne však výlučně, výbor uvedený v čl. 12 odst. 1 a případně jiný subjekt, který Komise určí postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 8
Výměna informací
1. Informace, které mají být vzájemně poskytovány podle čl. 17 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3820/85 nebo podle čl. 19 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3821/85, si určené orgány, které byly oznámeny Komisi podle čl. 7 odst. 2, vyměňují
a) nejméně každých šest měsíců po vstupu této směrnice v platnost;
b) v jednotlivých případech na zvláštní žádost členského státu.
2. Členské státy usilují o vytvoření systémů elektronické výměny informací. Postupem podle čl. 12 odst. 2 stanoví Komise společnou metodiku pro účinnou výměnu informací.
Článek 9
Systém hodnocení rizika
1. Členské státy zavedou systém hodnocení rizika dopravců na základě relativního počtu a závažnosti porušení nařízení (EHS) č. 3820/85 nebo (EHS) č. 3821/85, kterých se jednotlivý dopravce dopustil. Komise podporuje dialog mezi členskými státy, a podporuje tak soulad mezi uvedenými systémy hodnocení rizika.
2. Dopravci s vyšším stupněm rizika budou kontrolováni důkladněji a častěji.
Ve výboru uvedeném v článku 12 budou projednána kritéria a prováděcí pravidla k takovému systému s cílem vytvořit systém pro výměnu informací o osvědčených postupech.
3. Počáteční seznam porušení nařízení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 je uveden v příloze III.
Aby bylo možno stanovit pokyny pro posuzování závažnosti porušení nařízení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85, může Komise podle potřeby postupem podle čl. 12 odst. 2 upravit přílohu III s cílem vypracovat pokyny týkající se společné stupnice porušení, rozdělené do kategorií podle závažnosti.
Kategorie vztahující se na nejvážnější porušení by měla obsahovat případy, kdy nedodržení příslušných ustanovení nařízení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 představuje vážné riziko smrti či těžké újmy na zdraví.
Článek 10
Zpráva
Do 1. května 2009 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu obsahující analýzu sankcí stanovených v právních předpisech členských států pro případ vážného porušení.
Článek 11
Osvědčené postupy
1. Postupem podle čl. 12 odst. 2 vypracuje Komise pokyny pro osvědčené postupy při kontrole.
Tyto pokyny budou zveřejněny ve zprávě, kterou Komise předkládá každé dva roky.
2. Členské státy vytvoří společné vzdělávací programy týkající se osvědčených postupů, které se konají nejméně jednou ročně, a usnadní nejméně jednou ročně výměnu zaměstnanců svých orgánů pro styk v rámci Společenství s jeho protějšky v ostatních členských státech.
3. Komise vypracuje postupem podle čl. 12 odst. 2 elektronický vytisknutelný formulář, který se používá, má-li řidič volno z důvodu nemoci, nebo čerpá-li řádnou dovolenou, nebo pokud řidič řídil jiné vozidlo vyňaté z oblasti působnosti nařízení (EHS) č. 3820/85 během období uvedeného v čl. 15 odst. 7 prvním pododstavci první odrážce nařízení (EHS) č. 3821/85.
4. Členské státy zajistí, aby kontrolní pracovníci byli pro plnění svých úkolů dobře vyškoleni.
Článek 12
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený čl. 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3821/85.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Prováděcí opatření
Na žádost členského státu nebo z vlastního podnětu přijme Komise postupem podle čl. 12 odst. 2 prováděcí opatření, zejména s jedním z těchto cílů:
a) prosazovat při provádění této směrnice společný přístup;
b) podporovat soudržný přístup a harmonizovaný výklad nařízení (EHS) č. 3820/85 u kontrolních orgánů;
c) usnadnit dialog mezi odvětvím dopravy a kontrolními orgány.
Článek 14
Jednání se třetími zeměmi
Jakmile tato směrnice vstoupí v platnost, zahájí Společenství s dotčenými třetími zeměmi jednání o uplatňování pravidel, která jsou rovnocenná pravidlům stanoveným v této směrnici.
Do uzavření těchto jednání zahrnou členské státy údaje o kontrolách vozidel ze třetích zemích do svých formulářů pro Komisi, jak je uvedeno v čl. 16 odst. 2 nařízení (EHS) č. 3820/85.
Článek 15
Aktualizace příloh
Změny příloh nezbytné s ohledem na jejich přizpůsobení vývoji osvědčených postupů se přijímají postupem podle čl. 12 odst. 2.
Článek 16
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. dubna 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi nimi a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Zrušení
1. Směrnice 88/599/EES se zrušuje.
2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 18
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 19
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 15. března 2006.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/23/ES
ze dne 5. dubna 2006
o licenci řídícího letového provozu Společenství
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Provádění právních předpisů týkajících se jednotného evropského nebe vyžaduje vytvoření podrobnější úpravy, zejména týkající se udělování licencí řídícím letového provozu za účelem zajištění nejvyšší úrovně norem pro odpovědnost a odbornou způsobilost, zlepšení dostupnosti řídících letového provozu a podpory vzájemného uznávání licencí, jak předpokládá článek 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 550/2004 ze dne 10. března 2004 o poskytování letových navigačních služeb v jednotném evropském nebi [3] při splnění cíle celkově zlepšit bezpečnost letového provozu a odbornou způsobilost zaměstnanců.
(2) Zavedení takové licence Společenství je prostředkem uznání zvláštní úlohy, kterou hrají řídící letového provozu při zajišťování bezpečnosti řízení letového provozu.
Zavedení norem pro odbornou způsobilost ve Společenství rovněž sníží nejednotnost v této oblasti, čímž se zvýší efektivnost organizace práce při stále vyšší míře regionální spolupráce mezi poskytovateli letových navigačních služeb.
Tato směrnice je proto nezbytnou součástí právních předpisů týkajících se jednotného evropského nebe.
(3) Směrnice je nejvhodnějším nástrojem ke stanovení norem pro odbornou způsobilost, čímž se ponechává na rozhodnutí členských států, jakým způsobem budou tyto normy splněny.
(4) Tato směrnice by měla vycházet ze stávajících mezinárodních norem.
Mezinárodní organizace pro civilní letectví (ICAO) přijala předpisy o udělování licencí řídícím letového provozu, včetně jazykových požadavků.
Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu (Eurocontrol), zřízená Mezinárodní úmluvou ze dne 13. prosince 1960 o spolupráci při zajišťování bezpečnosti letecké navigace, přijala bezpečnostní předpisy Eurocontrolu. V souladu s článkem 4 nařízení (ES) č.
550/2004 provádí tato směrnice požadavky stanovené v bezpečnostním předpisu Eurocontrolu č. 5 (ESARR 5) týkajícím se řídících letového provozu.
(5) Zvláštní povaha letového provozu ve Společenství vyžaduje zavedení a účinné uplatňování norem Společenství týkajících se odborné způsobilosti řídících letového provozu zaměstnávaných poskytovateli navigačních služeb, kteří se podílejí zejména na všeobecném letovém provozu.
Členské státy rovněž mohou použít vnitrostátní předpisy přijaté podle této směrnice na řídící letového provozu ve výcviku a na řídící letového provozu, kteří své funkce plní v rámci odpovědnosti poskytovatelů letových navigačních služeb nabízejících své služby zejména pro pohyby letadel jiné než všeobecný letový provoz.
(6) Když členské státy přijímají opatření na zajištění souladu s požadavky Společenství, měly by být orgány provádějící dozor a ověřování tohoto souladu dostatečně nezávislé na poskytovatelích letových navigačních služeb a na poskytovatelích výcviku.
Tyto orgány musí též zůstat schopny efektivního plnění svých úkolů.
Vnitrostátní dozorový orgán určený nebo zřízený na základě této směrnice může být tentýž jako subjekt nebo subjekty určené nebo zřízené v souladu s článkem 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 549/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se stanoví rámec pro vytvoření jednotného evropského nebe [4].
(7) Zajišťování letových navigačních služeb vyžaduje vysoce odborný personál, jehož odbornou způsobilost lze prokázat několika způsoby.
V případě řízení letového provozu je vhodným prostředkem zavedení licence Společenství, již je třeba považovat za druh diplomu pro každého řídícího letového provozu.
Kvalifikace na licenci označuje typ služeb řízení letového provozu, které je řídící letového provozu způsobilý poskytovat.
Rovněž doložky připojené k licenci uvádějí jak zvláštní dovednosti řídícího letového provozu, tak oprávnění dozorových orgánů poskytovat služby v jednotlivém sektoru či skupině sektorů.
Proto musí být orgány schopny posuzovat odbornou způsobilost řídících letového provozu při vydávání licencí či při prodlužování platnosti doložek.
Orgány musí mít rovněž v případě, že se vyskytnou pochybnosti o odborné způsobilosti, pravomoc pozastavit platnost licence, kvalifikací nebo doložek.
Ve snaze podpořit hlášení incidentů ("spravedlivé posouzení") by tato směrnice neměla činit automatickou spojitost mezi incidentem a pozastavením platnosti licence, kvalifikace nebo doložky.
Zrušení licence by mělo být považováno za poslední prostředek v krajních případech.
(8) Pro získání důvěry členských států v systémy vydávání licencí ostatních států jsou nezbytná pravidla Společenství týkající se získávání a zachovávání licence.
S ohledem na zajištění nejvyšší míry bezpečnosti je proto důležité sladit požadavky týkající se kvalifikací, odborné způsobilosti a přístupu k povolání řídícího letového provozu.
To by mělo vést k zajištění bezpečných a vysoce kvalitních služeb řízení letového provozu a k uznávání licencí v celém Společenství, a tím ke zvýšení volného pohybu a ke zlepšení dostupnosti řídících letového provozu.
(9) Členské státy by měly zajistit, aby provádění této směrnice nevedlo k obcházení stávajících vnitrostátních předpisů, jimiž se řídí práva a povinnosti vztahující se na pracovní poměr mezi zaměstnavatelem a uchazečem o místo řídícího letového provozu.
(10) Aby bylo možné v rámci celého Společenství porovnávat dovednosti, je třeba je jasným a obecně přijatelným způsobem uspořádat.
To pomůže zajistit bezpečnost nejen ve vzdušném prostoru řízeném jedním poskytovatelem letových navigačních služeb, ale především na rozmezí mezi různými poskytovateli služeb.
(11) Při mnoha incidentech a nehodách sehrává významnou roli komunikace.
Proto přijala organizace ICAO požadavky na jazykové znalosti.
Tato směrnice tyto požadavky rozvíjí a poskytuje prostředky k prosazení těchto mezinárodně přijatých norem.
Je třeba dodržovat zásady průhlednosti, přiměřenosti a zákazu diskriminace v oblasti jazykových požadavků, aby se podpořil volný pohyb a současně zajistila bezpečnost.
(12) Cíle vstupního výcviku jsou uvedeny v pokynech vypracovaných na vyžádání členů Eurocontrolu a jsou považovány za vhodné normy.
Je třeba, aby byl v případě místního výcviku nedostatek obecně přijatelných norem nahrazen souborem opatření, včetně schvalování zkoušejících, které by měly zajistit vysokou úroveň odborné způsobilosti.
To je o to důležitější, že místní výcvik je velmi nákladný a rozhodující z hlediska bezpečnosti.
(13) Na žádost členských států Eurocontrolu byly vytvořeny požadavky na zdravotní způsobilost a tyto požadavky jsou považovány za přijatelný prostředek shody s touto směrnicí.
(14) Udělování osvědčení pro poskytování výcviku by se mělo z bezpečnostního hlediska považovat za jeden z rozhodujících činitelů přispívajících ke kvalitě výcviku.
Výcvik je třeba považovat za službu podobnou letovým navigačním službám, na něž se rovněž vztahuje postup udělování licence.
Tato směrnice by měla umožnit udělit osvědčení výcviku podle typu výcviku, podle skupiny výcvikových služeb nebo podle skupiny výcvikových služeb a letových navigačních služeb a při zohlednění zvláštní povahy výcviku.
(15) Tato směrnice potvrzuje ustálenou judikaturu Soudního dvora Evropských společenství v oblasti vzájemného uznávání diplomů a volného pohybu pracovníků.
Zásada přiměřenosti, rozumného odůvodnění pro uložení vyrovnávacích opatření a zajištění vhodných odvolacích postupů tvoří hlavní zásady, které se musí v oblasti řízení letového provozu uplatnit viditelnějším způsobem.
Členské státy by měly být oprávněny odmítnout uznat licence, jež nebyly vydány v souladu s touto směrnicí; členské státy by rovněž měly být oprávněny uznat takovou licenci po provedení náležitého posouzení rovnocennosti.
Vzhledem k tomu, že cílem této směrnice je usnadnit vzájemné uznávání licencí, neupravuje podmínky týkající se přístupu k zaměstnání.
(16) U profese řídícího letového provozu dochází k technickým inovacím, které vyžadují pravidelné obnovování dovednosti řídících letového provozu.
Tato směrnice by měla umožnit takové úpravy podle technického vývoje a vědeckého pokroku postupem projednávání ve výborech.
(17) Tato směrnice může mít vliv na každodenní pracovní postupy řídících letového provozu.
O všech opatřeních se závažnými sociálními důsledky by měli být vhodným způsobem informováni sociální partneři a měla by být s nimi projednána.
Proto byl návrh projednán s výborem pro kolektivní vyjednávání vytvořeným na základě rozhodnutí Komise 98/500/ES ze dne 20. května 1998 o zřízení výborů pro kolektivní vyjednávání k podpoře dialogu mezi sociálními partnery na evropské úrovni [5] a měla by s ním být projednána i další prováděcí opatření přijatá Komisí.
(18) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce, které lze uložit za porušení vnitrostátních pravidel přijatých podle této směrnice, a přijmout veškerá potřebná opatření pro zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(19) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(20) Dvouleté období pro provedení je považováno za dostatečné pro vytvoření rámce Společenství pro udělování licencí a pro úpravu licencí stávajících držitelů licencí podle tohoto rámce v souladu s ustanoveními, jež se týkají podmínek pro zachování platnosti kvalifikací a doložek, neboť požadavky uvedené v těchto ustanoveních jsou v souladu se stávajícími mezinárodními závazky.
Kromě toho by mělo být pro uplatnění jazykových požadavků uděleno další dvouleté přechodné období.
(21) Obecné podmínky pro získání licence ve vztahu k věku a požadavkům na vzdělání a vstupní výcvik by neměly mít dopad na držitele stávajících licencí.
(22) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [7] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je prostřednictvím vydávání licence řídícího letového provozu Společenství zpřísnit bezpečnostní normy a zlepšit činnost systému řízení letového provozu Společenství.
2. Tato směrnice se vztahuje na:
- řídící letového provozu ve výcviku a
- řídící letového provozu
plnící své funkce v rámci odpovědnosti poskytovatelů letových navigačních služeb, kteří nabízejí své služby především pro pohyby letadel při všeobecném letovém provozu.
3. S výhradou čl. 1 odst. 2 a článku 13 nařízení (ES) č. 549/2004 v případech, kdy jsou služby pravidelného a plánovaného řízení letového provozu poskytovány pro všeobecný letový provoz v rámci odpovědnosti poskytovatelů letových navigačních služeb, kteří poskytují své služby především pro pohyby letadel jiné než v rámci všeobecného letového provozu, zajistí členské státy, aby úroveň bezpečnosti a kvalita služeb pro všeobecný letový provoz byla alespoň na úrovni vyplývající z uplatnění této směrnice.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "službou řízení letového provozu" služba poskytovaná za účelem zabránění střetu mezi letadly a na provozní ploše mezi letadlem a překážkami a za účelem urychlení a zachování řádného toku letového provozu;
2. "poskytovatelem letových navigačních služeb" veřejný či soukromý subjekt poskytující služby pro všeobecný letový provoz;
3. "všeobecným letovým provozem" všechny pohyby civilních letadel a všechny pohyby státních letadel (včetně vojenských, celních a policejních letadel), pokud jsou prováděny v souladu s postupy ICAO;
4. "licencí" osvědčení, bez ohledu na jeho název, vydané a schválené v souladu s touto směrnicí, které dává svému oprávněnému držiteli právo poskytovat služby řízení letového provozu v souladu s kvalifikací a doložkami v něm uvedenými;
5. "kvalifikací" oprávnění zapsané či připojené k licenci, jíž je součástí, ve které jsou uvedeny zvláštní podmínky, práva nebo omezení spojená s touto licencí; na licenci je uvedena alespoň jedna z těchto kvalifikací:
a) letištní řízení vizuální,
b) letištní řízení přístrojové,
c) přibližovací řízení procedurální,
d) přibližovací řízení přehledové,
e) oblastní řízení procedurální,
f) oblastní řízení přehledové;
6. "doložkou ke kvalifikaci" oprávnění uvedené v licenci, jež je její součástí, uvádějící zvláštní podmínky, práva nebo omezení spojená s danou kvalifikací;
7. "místní doložkou" oprávnění uvedené v licenci, jež je její součástí, uvádějící letištní kód ICAO, sektory nebo pracoviště, kde je držitel licence způsobilý pracovat;
8. "jazykovou doložkou" oprávnění uvedené v licenci, jež je její součástí, uvádějící jazykové znalosti držitele;
9. "doložkou instruktora" oprávnění uvedené v licenci, jež je její součástí, uvádějící způsobilost držitele udělovat pokyny při zácviku na stanovišti;
10. "letištním kódem ICAO" kód složený ze skupiny čtyř písmen sestavený podle pravidel předepsaných ICAO v její příručce DOC 7910 a přiřazený místu s pevnou leteckou stanicí;
11. "sektorem" část řízeného prostoru nebo část letové informační oblasti/nebe;
12. "výcvikem" souhrn teoretických kurzů, praktických cvičení včetně simulace a zácviku na stanovišti potřebný k získání a zachování dovednosti poskytovat bezpečné, vysoce kvalitní služby řízení letového provozu; výcvik zahrnuje:
a) vstupní výcvik, poskytující základní výcvik a výcvik pro udělení kvalifikace, který vede k vydání licence řídícího letového provozu ve výcviku,
b) místní výcvik zahrnující přechodovou přípravu na zácvik a zácvik na stanovišti, po jehož absolvování je udělena licence řídícího letového provozu,
c) průběžný výcvik, kterým se uchovávají v platnosti doložky licence,
d) výcvik instruktorů pro zácvik na stanovišti, který vede k vydání doložky instruktora,
e) výcvik zkoušejících nebo hodnotitelů;
13. "poskytovatelem výcviku" organizace, jež získala osvědčení příslušného vnitrostátního dozorového orgánu k poskytování jednoho nebo několika druhů výcviků;
14. "místním systémem odborné způsobilosti" schválený systém stanovující způsob, jakým jednotka udržuje odbornou způsobilost svých držitelů licencí;
15. "místním plánem výcviku" schválený plán s podrobným uvedením postupu a harmonogramem požadovaným k tomu, aby bylo možné postupy jednotky uplatnit na místní oblast pod dohledem instruktora pro zácvik na stanovišti.
Článek 3
Vnitrostátní dozorové orgány
1. Členské státy určí nebo zřídí jeden nebo více subjektů jako své vnitrostátní dozorové orgány, aby převzaly úkoly přidělené uvedenému orgánu touto směrnicí.
2. Vnitrostátní dozorové orgány jsou nezávislé na poskytovatelích letových navigačních služeb a poskytovatelích výcviku.
Této nezávislosti je dosaženo dostatečným oddělením vnitrostátních dozorových orgánů a těchto poskytovatelů, a to alespoň na funkční úrovni.
Členské státy zajistí nestranný a průhledný výkon pravomocí vnitrostátních dozorových orgánů.
3. Členské státy oznámí Komisi názvy a adresy vnitrostátních dozorových orgánů, jakož i jejich změny a opatření přijatá k zajištění dodržování odstavce 2.
Článek 4
Zásady pro udělování licence
1. Aniž je dotčen čl. 1 odst. 3, zajistí členské státy, že služby řízení letového provozu v rámci oblasti působnosti čl. 1 odst. 2 poskytují pouze řídící letového provozu, kteří získali licenci v souladu s touto směrnicí.
2. Žadatelé o licenci prokáží, že jsou způsobilí pracovat jako řídící letového provozu či jako řídící letového provozu ve výcviku.
Doklad prokazující jejich odbornou způsobilost se týká znalostí, zkušenosti, dovedností a jazykových znalostí.
3. Licence zůstává ve vlastnictví osoby, jíž je udělena a jež licenci podepíše.
4. V souladu s čl. 14 odst. 1
a) licence, kvalifikace nebo doložky mohou být pozastaveny, v případě pochybností o odborné způsobilosti řídícího letového provozu nebo při jeho závažném pochybení;
b) licence může být odebrána v případě hrubé nedbalosti nebo zneužití.
5. Licence řídícího letového provozu ve výcviku opravňuje držitele k poskytování služeb řízení letového provozu pod dohledem instruktora pro zácvik na stanovišti.
6. Licence obsahuje položky stanovené v příloze I.
7. Pokud je licence vydána v jiném než anglickém jazyce, obsahuje anglický překlad položek uvedených v příloze I.
8. Členské státy zajistí, aby řídící letového provozu měli dostatečný výcvik v oblasti bezpečnosti a krizového řízení.
Článek 5
Podmínky pro získání licence
1. Licence řídícího letového provozu ve výcviku je udělena žadatelům, kteří:
a) dosáhli věku alespoň 18 let a jsou držiteli alespoň středoškolského vysvědčení nebo diplomu umožňujícího přístup na vysokou školu nebo rovnocenného diplomu.
Členské státy mohou stanovit, že vnitrostátní dozorové orgány posoudí úroveň vzdělání žadatelů, kteří nesplňují tento požadavek na vzdělání.
Pokud toto posouzení prokáže, že žadatel má zkušenosti a vzdělání, jež mu zaručují přiměřenou pravděpodobnost, že dokončí výcvik řídícího letového provozu, považuje se to za postačující;
b) úspěšně dokončili schválený vstupní výcvik odpovídající kvalifikaci a případné doložce ke kvalifikaci, jak je stanoveno v části A přílohy II;
c) jsou držiteli platného lékařského potvrzení a
d) prokázali přiměřenou úroveň jazykových znalostí v souladu s požadavky uvedenými v příloze III.
Licence obsahuje alespoň jednu kvalifikaci a případně jednu doložku ke kvalifikaci.
2. Licence řídícího letového provozu je udělena žadatelům, kteří:
a) dosáhli věku alespoň 21 let.
Členské státy však mohou v řádně odůvodněných případech stanovit nižší věkovou hranici;
b) jsou držiteli licence řídícího letového provozu ve výcviku, dokončili schválený místní plán výcviku a úspěšně složili odpovídající zkoušky či ohodnocení v souladu s požadavky uvedenými v části B přílohy II;
c) jsou držiteli platného lékařského potvrzení a
d) prokázali přiměřenou úroveň jazykových znalostí v souladu s požadavky uvedenými v příloze III.
Licence nabývá platnosti uvedením jedné nebo více kvalifikací a příslušných doložek ke kvalifikaci, místních nebo jazykových doložek, pro něž byl výcvik úspěšně dokončen.
3. Doložka instruktora je udělena držitelům licence řídícího letového provozu, kteří:
a) vykonávali činnost řídícího letového provozu nejméně po dobu jednoho roku bezprostředně předcházejícího nebo po takovou delší dobu, jež je vnitrostátním dozorovým orgánem stanovena s ohledem na kvalifikace a doložky, pro které má být zácvik na stanovišti poskytován, a
b) úspěšně dokončili schválený kurs instruktorů pro zácvik na stanovišti, během něhož byly prostřednictvím odpovídajících zkoušek posouzeny jejich požadované znalosti a pedagogické dovednosti.
Článek 6
Kvalifikace řídícího letového provozu
Pro označení druhu služby, již může držitel licence poskytovat, je na licenci uvedena jedna nebo více z těchto kvalifikací:
a) kvalifikace vizuálního letištního řízení (ADV), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat službu řízení letového provozu pro letištní provoz na letišti, které nemá vydané postupy pro přiblížení či odlety za použití navigačních přístrojů;
b) kvalifikace přístrojového letištního řízení (ADI), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat službu řízení letového provozu pro letištní provoz na letišti, které má vydané postupy pro přiblížení či odlety za použití navigačních přístrojů, a je doplněna alespoň o jednu z doložek ke kvalifikaci uvedených v čl. 7 odst. 1;
c) kvalifikace procedurálního přibližovacího řízení (APP), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro přistávající, odlétající či přelétající letadlo bez použití přehledového zařízení;
d) kvalifikace přehledového přibližovacího řízení (APS), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro přistávající, odlétající či přelétající letadlo za pomoci přehledového zařízení, a je doplněna alespoň jednou z doložek ke kvalifikaci uvedených v čl. 7 odst. 2;
e) kvalifikace procedurálního oblastního řízení (ACP), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro letadlo bez použití přehledového zařízení;
f) kvalifikace přehledového oblastního řízení (ACS), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro letadlo za pomoci přehledového zařízení, a je doplněna alespoň jednou z doložek ke kvalifikaci uvedených v čl. 7 odst. 3.
Článek 7
Doložky ke kvalifikaci
1. S kvalifikací přístrojového letištního řízení (ADI) je spojena alespoň jedna z těchto doložek:
a) doložka řízení z řídící věže (TWR), která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení tam, kde je letištní řízení poskytováno z jednoho pracoviště;
b) doložka řízení pozemního pohybu (GMC), která označuje, že držitel licence je oprávněn řídit pozemní pohyb;
c) doložka přehledového systému pozemního pohybu (GMS), udělovaná k doložce řízení pozemního pohybu nebo doložce řízení z řídící věže, která označuje, že držitel je oprávněn řídit pozemní pohyb za pomoci systémů pohybu na letištní ploše;
d) doložka řízení za letu (AIR), která označuje, že držitel licence je oprávněn provádět řízení za letu;
e) doložka radarového letištního řízení (RAD), udělovaná k doložce letového řízení, která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat letištní řízení za pomoci přehledového radiolokátoru.
2. S kvalifikací přehledového přibližovacího řízení (APS) je spojena alespoň jedna z těchto doložek:
a) radarová doložka (RAD), která označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat službu přiblížení za použití primárního nebo sekundárního radiolokátoru;
b) doložka radaru přesného přiblížení (PAR), udělovaná k radarové doložce, která označuje, že držitel licence je oprávněn provádět pozemní řízená přesná přiblížení za použití radiolokátoru přesného přiblížení pro letadlo v konečné fázi přiblížení na přistávací dráhu;
c) doložka přehledového radaru přiblížení (SRA), udělovaná k radarové doložce, která označuje, že držitel licence je oprávněn provádět ze země řízená nepřesná přiblížení za použití přehledového zařízení pro letadlo v konečné fázi přiblížení na přistávací dráhu;
d) doložka pro automatický závislý přehled (ADS), která označuje, že držitel je oprávněn provádět služby řízení přiblížení za použití automatického závislého přehledu;
e) doložka terminálního řízení (TCL), udělovaná k radarové doložce či k doložce automatického závislého přehledu, která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu za pomoci jakéhokoli přehledového zařízení letadlu pohybujícímu se ve stanoveném prostoru terminálu nebo v přilehlých sektorech.
3. S kvalifikací přehledového oblastního řízení (ACS) je spojena alespoň jedna z těchto doložek:
a) radarová doložka (RAD), která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení vzdušného prostoru za použití přehledového radiolokátoru;
b) doložka automatického závislého přehledu (ADS), která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení vzdušného prostoru za použití automatického závislého přehledu;
c) doložka terminálního řízení (TCL), udělovaná k radarové doložce či k doložce automatického závislého přehledu, která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu za pomoci jakéhokoli přehledového zařízení letadlu pohybujícímu se ve stanoveném prostoru terminálu nebo v přilehlých sektorech;
d) doložka oceánského řízení (OCN), která označuje, že držitel je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu letadlu pohybujícímu se v oceánské řízené oblasti.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, mohou členské státy ve výjimečných případech, k nimž dochází výhradně v důsledku zvláštní povahy letového provozu ve vzdušném prostoru, za který odpovídají, vytvořit vnitrostátní doložky.
Tyto doložky nesmějí mít dopad na celkový volný pohyb řídících letového provozu.
Článek 8
Jazykové doložky
1. Členské státy zajistí, že řídící letového provozu může prokázat schopnost hovořit anglickým jazykem a rozumět mu na dostatečné úrovni.
Jejich jazykové znalosti se určí v souladu s hodnoticí stupnicí jazykových znalostí uvedenou v příloze III.
2. Členské státy mohou uložit místní jazykové požadavky, pokud to považují z bezpečnostních důvodů za nezbytné.
3. Úroveň požadovaná při použití odstavců 1 a 2 je úroveň 4 hodnoticí stupnice jazykových znalostí uvedené v příloze III.
4. Bez ohledu na odstavec 3 mohou členské státy požadovat při použití odstavců 1 nebo 2 úroveň 5 hodnoticí stupnice jazykových znalostí uvedené v příloze III, pokud je vyšší požadovaná úroveň z bezpečnostních důvodů opodstatněná provozními podmínkami určité kvalifikace nebo doložky.
Tento požadavek musí být objektivně odůvodněný, přiměřený a průhledný a nesmí být diskriminační.
5. Jazykové znalosti se prokazují osvědčením vydaným po průhledném a objektivním postupu hodnocení schváleném vnitrostátním dozorovým orgánem.
Článek 9
Doložky instruktora
Doložka instruktora označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat výcvik a dozor na pracovišti v oblasti spadající do platné kvalifikace.
Článek 10
Místní doložky
Místní doložka označuje, že držitel licence je oprávněn poskytovat služby řízení letového provozu pro určitý sektor, skupinu sektorů nebo provozní pracoviště v rámci odpovědnosti jednotky služeb řízení letového provozu.
Členské státy mohou stanovit, pokud to považují z bezpečnostních důvodů za nezbytné, že práva vyplývající z místní doložky mohou uplatňovat pouze držitelé licence mladší určitého věku.
Článek 11
Podmínky pro zachování kvalifikace a platnosti doložek
1. Místní doložky jsou platné po počáteční dobu 12 měsíců.
Platnost těchto doložek se prodlouží o následujících 12 měsíců, pokud poskytovatel služeb řízení letového provozu prokáže, že:
a) žadatel vykonával práva vyplývající z licence během posledních 12 měsíců po minimální počet hodin, který je uveden ve schváleném místním systému odborné způsobilosti,
b) byla posouzena odborná způsobilost žadatele v souladu s částí C přílohy II a
c) žadatel je držitelem platného lékařského potvrzení.
Minimální počet pracovních hodin bez času stráveného instruktáží požadovaný pro zachování platnosti místní doložky může být u instruktorů pro zácvik na stanovišti snížen úměrně k času strávenému instruktáží na provozních pracovištích, pro které je prodloužení požadováno.
2. Pokud místní doložky pozbudou platnosti, musí se pro opětovné nabytí platnosti doložky úspěšně absolvovat místní plán výcviku.
3. Držitel kvalifikace nebo doložky ke kvalifikaci, který neposkytoval služby řízení letového provozu spojené s kvalifikací nebo doložkou ke kvalifikaci po dobu čtyř po sobě následujících let, může zahájit místní výcvik pro kvalifikaci nebo doložku ke kvalifikaci po odpovídajícím posouzení toho, zda i nadále splňuje podmínky pro tuto kvalifikaci nebo doložku ke kvalifikaci, a po splnění všech podmínek výcviku, které z tohoto posouzení vyplývají.
4. Jazykové znalosti žadatele jsou formálně vyhodnocovány v pravidelných intervalech s výjimkou případu, kdy žadatel prokáže jazykové znalosti na úrovni 6.
Tento interval není delší než tři roky u žadatelů, kteří prokáží znalosti na úrovni 4 a delší než šest let u žadatelů, kteří prokáží úroveň znalostí 5.
5. Doložka instruktora je platná po dobu 36 měsíců a na tuto dobu ji lze prodloužit.
Článek 12
Lékařská potvrzení
1. Lékařská potvrzení vydává příslušný zdravotnický subjekt vnitrostátního dozorového orgánu nebo lékaři schválení vnitrostátním dozorovým orgánem.
2. Vydávání lékařského potvrzení musí být v souladu s ustanoveními přílohy I Chicagské úmluvy o mezinárodním civilním letectví a Požadavky vydávání lékařského potvrzení řídícím letového provozu pro evropskou třídu 3, stanovenými Eurocontrolem.
3. Lékařská potvrzení jsou platná ode dne lékařské prohlídky po dobu 24 měsíců pro řídící letového provozu až do věku 40 let a po dobu 12 měsíců po dosažení tohoto věku.
Lékařské potvrzení lze kdykoliv zrušit, pokud to zdravotní stav držitele vyžaduje.
4. Členské státy zajistí stanovení účinných postupů pro přezkum a odvolání s náležitou účastí nezávislých lékařských poradců.
5. Členské státy zajistí vytvoření postupů pro řešení případů snížené zdravotní způsobilosti a umožní držitelům licencí oznámit svým zaměstnavatelům, že si jsou vědomi snížení své zdravotní způsobilosti nebo že se nacházejí ve stavu ovlivněném psychoaktivní látkou nebo lékem, jenž by jim mohl znemožnit bezpečný a řádný výkon práv vyplývajících z licence.
Článek 13
Udělování osvědčení poskytovatelům výcviku
1. Poskytování výcviku řídícím letového provozu, včetně s tím spojených postupů hodnocení, je podmíněno udělením osvědčení vnitrostátním dozorovým orgánem.
2. Podmínky pro udělování osvědčení se vztahují na technickou a provozní způsobilost a vhodnost k organizování výcvikových kurzů, jak je stanoveno v bodě 1 přílohy IV.
3. Žádosti o udělení osvědčení se podávají vnitrostátním dozorovým orgánům členského státu, kde má žadatel hlavní místo své činnosti a případně sídlo.
Vnitrostátní dozorové orgány vydají osvědčení, splňuje-li žadatel o vydání osvědčení poskytovatele výcviku požadavky stanovené v bodě 1 přílohy IV.
Osvědčení lze vydat na každý druh výcviku nebo ve spojení s jinými letovými navigačními službami, čímž je tomuto druhu výcviku a druhu letových navigačních služeb uděleno osvědčení jakožto skupině služeb.
4. Osvědčení stanoví informace uvedené v bodě 2 přílohy IV.
5. Vnitrostátní dozorové orgány sledují dodržování požadavků a podmínek připojených k osvědčení.
Zjistí-li vnitrostátní dozorový orgán, že držitel osvědčení tyto požadavky či podmínky již nesplňuje, přijme vhodná opatření, jež mohou zahrnovat odebrání osvědčení.
6. Každý členský stát uzná osvědčení vydaná jiným členským státem.
Článek 14
Záruka splnění norem odborné způsobilosti
1. Za účelem zajištění úrovně odborné způsobilosti nezbytné pro výkon práce řídících letového provozu podle vysokých norem provozní bezpečnosti zajistí členské státy, že vnitrostátní dozorové orgány dohlíží na jejich výcvik a sledují jej.
Vnitrostátní dozorové orgány plní tyto úkoly:
a) vydávání a odebírání licencí, kvalifikací a doložek, pro něž byl absolvován odpovídající výcvik a vyhodnocení prováděné v rámci působnosti vnitrostátního dozorového orgánu;
b) zachovávání a pozastavování platnosti kvalifikace a doložek, jejichž práva jsou využívána v rámci působnosti vnitrostátního dozorového orgánu;
c) udělování osvědčení poskytovatelům výcviku;
d) schvalování výcvikových kurzů, místních plánů výcviku a místních systémů odborné způsobilosti;
e) schvalování zkoušejících odborné způsobilosti nebo hodnotitelů odborné způsobilosti;
f) sledování a kontrola výcvikových systémů;
g) vytvoření příslušných odvolacích a oznamovacích postupů.
2. Vnitrostátní dozorové orgány poskytnou náležité informace a vzájemnou pomoc vnitrostátním dozorovým orgánům jiných členských států tak, aby se zajistilo účinné provádění této směrnice, zejména v případech zahrnujících volný pohyb řídících letového provozu v rámci Společenství.
3. Vnitrostátní orgány dozoru zajistí provoz databáze, kde jsou uloženy informace o odborných znalostech všech držitelů licence, za něž nesou odpovědnost, a data platnosti jejich doložek.
K tomuto účelu vedou provozní jednotky v rámci poskytovatelů letových navigačních služeb záznamy o skutečně odpracovaných hodinách v sektorech, skupině sektorů či na pracovištích u všech držitelů licence pracujících v jednotce a tyto údaje poskytnou na vyžádání vnitrostátnímu dozorovému orgánu.
4. Vnitrostátní dozorové orgány schvalují držitele licence, kteří jsou oprávnění působit jako zkoušející odborné způsobilosti či hodnotitelé odborné způsobilosti při místním a průběžném výcviku.
Schválení platí po dobu tří let a na tuto dobu ho lze prodloužit.
5. Vnitrostátní dozorové orgány pravidelně kontrolují poskytovatele výcviku s cílem zajistit účinné dodržování norem stanovených v této směrnici.
Kromě pravidelných kontrol mohou vnitrostátní dozorové orgány vykonávat inspekce na místě, jimiž ověřují účinné provádění této směrnice a dodržování norem v ní uvedených.
6. Vnitrostátní dozorové orgány mohou rozhodnout o částečném či úplném přenesení svých kontrolních a inspekčních funkcí uvedených v odstavci 5 tohoto článku na uznané organizace uvedené v souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 550/2004.
7. Členské státy předloží Komisi zprávu o uplatňování této směrnice do 17. května 2011 a poté ve tříletých odstupech.
Článek 15
Vzájemné uznávání licencí řídícího letového provozu
1. S výhradou článku 8 uzná každý členský stát licenci a s ní spojené kvalifikace, doložky ke kvalifikaci a jazykové doložky vydané vnitrostátními dozorovými orgány jiného členského státu v souladu s touto směrnicí i připojené lékařské potvrzení. Členské státy však mohou rozhodnout, že uznají pouze licence držitelů, kteří dosáhli věku alespoň 21 let, jak se předpokládá v čl. 5 odst. 2 písm. a).
2. Pokud držitel licence vykonává práva vyplývající z licence v jiném členském státě, než ve kterém byla licence vydána, má držitel licence právo vyměnit si svou licenci za licenci vydanou v členském státě, kde jsou práva vykonávána, aniž by byly ukládány další podmínky.
3. Pro udělení místní doložky požadují vnitrostátní dozorové orgány po žadateli splnění zvláštních podmínek spojených s doložkou, přičemž určí jednotku, sektor nebo provozní pracoviště.
Při vytváření místního plánu výcviku poskytovatel výcviku řádně zohlední získanou odbornou způsobilost a zkušenosti žadatele.
4. Vnitrostátní dozorové orgány schvalují a vydávají odůvodněné rozhodnutí o místním plánu výcviku, který obsahuje navrhovaný výcvik žadatele, nejpozději šest týdnů po předložení dokladu, aniž je dotčen odklad vyplývající z případného odvolání.
Ve svých rozhodnutích vnitrostátní dozorové orgány zajistí, aby byly dodržovány zásady přiměřenosti a zákazu diskriminace.
Článek 16
Přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku
Komise může s ohledem na technický a vědecký pokrok přijmout postupem podle čl. 17 odst. 2 změny kvalifikací uvedených v článku 6, doložek ke kvalifikaci uvedených v článku 7, ustanovení o lékařských potvrzeních uvedených v čl. 12 odst. 3 a příloh.
Článek 17
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro jednotné nebe zřízený článkem 5 nařízení (ES) č. 549/2004.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 18
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro udělování sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tato pravidla Komisi do 17. května 2008 a neprodleně jí oznámí veškeré následné změny, jež se jich týkají.
Článek 19
Přechodná ustanovení
Ustanovení čl. 5 odst. 2 písm. a) a b) se nevztahují na držitele licencí řídícího letového provozu vydaných členskými státy před 17. květnem 2008.
Článek 20
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 17. května 2008, s výjimkou článku 8, pro nějž je tato lhůta 17. května 2010.
Neprodleně sdělí jejich znění Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 21
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES
ze dne 15. března 2006
o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [3] vyžaduje, aby členské státy chránily práva a svobody fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů, a zejména jejich právo na soukromí, aby byl zajištěn volný pohyb osobních údajů ve Společenství.
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) [4] převedla zásady stanovené ve směrnici 95/46/ES do zvláštních pravidel pro odvětví elektronických komunikací.
(3) Články 5, 6 a 9 směrnice 2002/58/ES stanoví pravidla zpracovávání provozních a lokalizačních údajů vytvářených při používání služeb elektronických komunikací prováděné poskytovateli sítí a služeb.
Jakmile již nejsou potřebné pro přenos sdělení, musí být takové údaje vymazány nebo anonymizovány, s výjimkou údajů potřebných pro účtování nebo stanovení plateb za propojení.
V případě souhlasu lze určité údaje zpracovávat i pro marketingové účely a pro poskytování služeb s přidanou hodnotou.
(4) Ustanovení čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58/ES stanoví podmínky, za nichž mohou členské státy omezit rozsah práv a povinností uvedených v článku 5, článku 6, čl. 8 odst. 1, 2, 3 a 4 a článku 9 uvedené směrnice. Každé takové omezení musí být v demokratické společnosti nezbytné, přiměřené a úměrné pro určitý účel veřejného pořádku, tj. zajištění národní bezpečnosti (čti bezpečnosti státu), obrany, veřejné bezpečnosti nebo pro předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů nebo neoprávněného použití elektronických komunikačních systémů.
(5) Několik členských států přijalo právní předpisy, které stanoví poskytovatelům služeb povinnost uchovávat údaje pro účely předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů.
Tyto vnitrostátní předpisy se značně liší.
(6) Právní a technické odlišnosti mezi vnitrostátními předpisy o uchovávání údajů pro účely předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů představují překážku na vnitřním trhu elektronických komunikací, protože poskytovatelé služeb čelí různým požadavkům ohledně druhů provozních a lokalizačních údajů, které se mají uchovávat, a podmínek a lhůt uchovávání.
(7) Závěry zasedání Rady ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci ze dne 19. prosince 2002 zdůrazňují, že v důsledku značného růstu možností poskytovaných elektronickými komunikacemi jsou údaje o použití elektronických komunikací mimořádně důležité a představují cenný nástroj pro předcházení, vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činů, a zejména organizované trestné činnosti.
(8) Prohlášení o boji proti terorismu přijaté Evropskou radou dne 25. března 2004 uložilo Radě prověřit opatření, která by pro poskytovatele služeb stanovila pravidla uchovávání provozních údajů o komunikaci.
(9) Podle článku 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod má každý právo na respektování svého soukromého života a korespondence.
Státní orgány mohou do výkonu tohoto práva zasahovat pouze v souladu se zákonem a pokud je to v demokratické společnosti nezbytné mimo jiné v zájmu národní bezpečnosti nebo veřejné bezpečnosti, předcházení nepokojům nebo zločinnosti nebo pro ochranu práv a svobod jiných.
Jelikož se uchovávání údajů osvědčilo jako nezbytný a účinný vyšetřovací nástroj prosazování práva v několika členských státech, a to zejména v závažných případech, jako jsou organizovaná trestná činnost a terorismus, je nutné zajistit zpřístupnění uchovávaných údajů orgánům činným v trestním řízení po určitou dobu a za podmínek stanovených v této směrnici.
Přijetí nástroje pro uchovávání údajů slučitelného s požadavky článku 8 uvedené úmluvy je proto nezbytným opatřením.
(10) Dne 13. července 2005 Rada ve svém prohlášení odsuzujícím teroristické útoky v Londýně opětovně potvrdila potřebu co nejrychlejšího přijetí společných opatření o uchovávání telekomunikačních údajů.
(11) Vzhledem k významu provozních a lokalizačních údajů pro vyšetřování, odhalování a stíhání trestných činnů, jak názorně dosvědčují výzkum i praktické zkušenosti několika členských států, je nutné na evropské úrovni zajistit, aby se po určitou dobu a za podmínek stanovených v této směrnici uchovávaly údaje vytvářené a zpracovávané poskytovateli veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí při poskytování komunikačních služeb.
(12) Ustanovení čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58/ES se nadále vztahuje na údaje, včetně údajů souvisejících s neúspěšnými pokusy o volání, jejichž uchovávání není konkrétně vyžadováno podle této směrnice, a proto leží mimo oblast její působnosti, a na uchovávání pro jiné účely včetně soudních, než na které se vztahuje tato směrnice.
(13) Tato směrnice se týká pouze údajů vytvářených nebo zpracovávaných v důsledku sdělení nebo komunikační služby a nevztahuje se na údaje, které jsou obsahem sdělovaných informací.
Údaje by se měly uchovávat tak, aby se neuchovávaly více než jednou.
Údaji vytvářenými nebo zpracovávanými při poskytování dotčených komunikačních služeb se rozumí údaje, které jsou přístupné.
Zejména pokud jde o uchovávání údajů souvisejících s internetovou elektronickou poštou a internetovou telefonií, může se povinnost uchovávat údaje vztahovat pouze na údaje z vlastních služeb poskytovatelů nebo poskytovatelů sítí.
(14) Technologie elektronických komunikací se rychle mění a vývoji podléhají i oprávněné požadavky příslušných orgánů.
Pro účely poradenství a podpory sdílení zkušeností ohledně osvědčených postupů v těchto otázkách zamýšlí Komise vytvořit skupinu složenou z donucovacích orgánů členských států, sdružení z odvětví elektronických komunikací, zástupců Evropského parlamentu a orgánů na ochranu údajů včetně evropského inspektora ochrany údajů.
(15) Na údaje uchovávané podle této směrnice se plně vztahují směrnice 95/46/ES a směrnice 2002/58/ES. Podle čl.
30 odst. 1 písm. c) směrnice 95/46/ES se vyžaduje konzultace s Pracovní skupinou pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů zřízenou podle článku 29 uvedené směrnice.
(16) Na údaje uchovávané ve smyslu této směrnice se plně vztahují povinnosti uložené poskytovatelům služeb, které se týkají opatření pro zajištění kvality údajů podle článku 6 směrnice 95/46/ES, jakož i jejich povinnosti ohledně opatření pro zajištění důvěrné povahy a bezpečnosti zpracování údajů podle článků 16 a 17 uvedené směrnice.
(17) Je nezbytné, aby členské státy přijaly právní úpravu pro zajištění toho, že se údaje uchovávané podle této směrnice budou poskytovat příslušným vnitrostátním orgánům pouze v souladu s vnitrostátními právními předpisy a při plném respektování základních práv dotčených osob.
(18) V této souvislosti ukládá článek 24 směrnice 95/46/ES členským státům povinnost stanovit sankce za porušení předpisů přijatých na základě uvedené směrnice. Ustanovení čl.
15 odst. 2 směrnice 2002/58/ES stanoví stejný požadavek ve vztahu k vnitrostátním předpisům přijatým podle směrnice 2002/58/ES.
Rámcové rozhodnutí Rady 2005/222/SVV ze dne 24. února 2005 o útocích proti informačním systémům [5] stanoví, že úmyslný protiprávní přístup k informačním systémům, včetně přístupu k údajům v nich uchovávaným, má být trestným činem.
(19) Právo kohokoli, kdo byl poškozen neoprávněným zpracováním nebo jinou činností neslučitelnou s vnitrostátními předpisy přijatými k provedení směrnice 95/46/ES, na náhradu škody podle článku 23 uvedené směrnice se týká rovněž neoprávněného zpracování osobních údajů podle této směrnice.
(20) Úmluva Rady Evropy o počítačové trestné činnosti z roku 2001 a Úmluva Rady Evropy o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních dat z roku 1981 se rovněž vztahují na údaje uchovávané ve smyslu této směrnice.
(21) Jelikož cílů této směrnice, totiž harmonizace povinností poskytovatelů uchovávat určité údaje a zajistit jejich dostupnost pro účely vyšetřování, odhalování a stíhání závažných trestných činů, jak jsou vymezeny každým členským státem v jeho vnitrostátních právních předpisech, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich z důvodu rozsahu a účinků této směrnice může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(22) Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
Tato směrnice spolu se směrnicí 2002/58/ES usiluje o zajištění plného dodržování základních práv občanů na respektování soukromého života a komunikace a na ochranu jejich osobních údajů, jak je stanoví články 7 a 8 Listiny.
(23) Vzhledem k tomu, že povinnosti poskytovatelů služeb elektronických komunikací by měly být přiměřené, požaduje tato směrnice, aby uchovávali pouze takové údaje, které jsou vytvářeny nebo zpracovávány při poskytování jejich komunikačních služeb.
Pokud takové údaje nejsou těmito poskytovateli vytvářeny nebo zpracovávány, neexistuje ani žádná povinnost jejich uchovávání.
Záměrem této směrnice není harmonizace technologie uchovávání údajů, jejíž volba je věcí řešenou na vnitrostátní úrovni.
(24) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [6] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(25) Touto směrnicí není dotčena pravomoc členských států přijmout legislativní opatření týkající se práva na přístup k údajům a na jejich využívání vnitrostátními orgány určenými členskými státy.
Otázky přístupu k údajům uchovávaným podle této směrnice vnitrostátními orgány pro výkon činností, jak jsou uvedeny v čl. 3 odst.
2 první odrážce směrnice 95/46/ES, nespadají do oblasti působnosti práva Společenství. Mohou být však předmětem vnitrostátních právních předpisů nebo opatření podle hlavy VI Smlouvy o Evropské unii.
Takové právní předpisy nebo opatření musí plně respektovat práva vycházející ze společných ústavních tradic členských států a zaručená Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod.
Podle článku 8 uvedené úmluvy, jak jej vykládá Evropský soud pro lidská práva, musí být zásah do výkonu práva na soukromí ze strany státních orgánů v souladu s požadavkem na nezbytnost a přiměřenost, a musí tak sloužit konkrétním, výslovným a oprávněným účelům a být prováděno způsobem, který je přiměřený, relevantní a ne nepřiměřený, pokud jde o účel zásahu,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Účelem této směrnice je harmonizovat předpisy členských států týkající se povinnosti poskytovatelů veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí, pokud jde o uchovávání některých údajů jimi vytvořených nebo zpracovaných, s cílem zajistit dostupnost těchto údajů pro účely vyšetřování, odhalování a stíhání závažných trestných činů, jak jsou vymezeny každým členským státem v jeho vnitrostátních právních předpisech.
2. Tato směrnice se vztahuje na provozní a lokalizační údaje o právnických i fyzických osobách a na související údaje, které jsou nezbytné k identifikaci účastníka nebo registrovaného uživatele.
Nevztahuje se na obsah elektronických sdělení ani na informace vyžadované při použití sítě elektronických komunikací.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se použijí definice stanovené směrnicí 95/46/ES, směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) [7] a směrnicí 2002/58/ES.
2. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "údaji" provozní údaje a lokalizační údaje a související údaje nezbytné k identifikaci účastníka nebo uživatele;
b) "uživatelem" jakákoli právnická nebo fyzická osoba používající veřejně dostupnou službu elektronických komunikací pro soukromé či obchodní účely, přičemž nemusí být nutně účastníkem této služby;
c) "telefonní službou" volání (včetně hlasové služby, hlasové schránky a konferencí a datová volání), doplňkové služby (včetně přeložení a přesměrování volání) a služby zasílání zpráv a multimediálních zpráv (včetně služby zasílání krátkých textových zpráv, pokročilé služby zasílání zpráv a služby multimediálních zpráv);
d) "označením uživatele" jedinečný identifikační kód přidělený osobám, když se stanou účastníkem nebo registrovaným uživatelem služby připojení k internetu nebo internetové komunikační služby;
e) "označením buňky" totožnost buňky, ze které volání prostřednictvím mobilní telefonie pochází nebo u které bylo ukončeno;
f) "neúspěšným pokusem o volání" komunikace, během které bylo telefonní volání úspěšně spojeno, ale zůstalo bez odezvy nebo došlo k zásahu správce sítě.
Článek 3
Povinnost uchovávat údaje
1. Odchylně od článků 5, 6 a 9 směrnice 2002/58/ES přijmou členské státy opatření pro zajištění toho, že jsou v souladu s touto směrnicí uchovávány údaje uvedené v jejím článku 5, pokud jsou tyto údaje vytvářeny nebo zpracovávány poskytovateli veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí v jejich jurisdikci při poskytování dotčených komunikačních služeb.
2. Povinnost uchovávat údaje stanovená v odstavci 1 zahrnuje uchovávání údajů uvedených v článku 5 týkajících se neúspěšných pokusů o volání, pokud jsou takové údaje vytvářeny nebo zpracovávány a uchovávány (pokud jde o údaje o telefonii) či zaznamenávány (pokud jde o internetové údaje) poskytovateli veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí v jurisdikci dotyčného členského státu při poskytování dotčených komunikačních služeb.
Tato směrnice nepožaduje uchovávání údajů týkajících se nespojených volání.
Článek 4
Přístup k údajům
Členské státy přijmou opatření pro zajištění toho, že údaje uchovávané v souladu s touto směrnicí jsou poskytovány pouze příslušným vnitrostátním orgánům v konkrétních případech a v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Postupy pro získání přístupu k uchovávaným údajům v souladu s požadavky nezbytnosti a přiměřenosti a podmínky, jež mají být za tím účelem splněny, stanoví jednotlivé členské státy ve svých vnitrostátních právních předpisech, s výhradou příslušných ustanovení práva Evropské unie nebo mezinárodního práva veřejného, zejména Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jak ji vykládá Evropský soud pro lidská práva.
Článek 5
Kategorie uchovávaných údajů
1. Členské státy zajistí uchovávání těchto kategorií údajů v souladu s touto směrnicí:
a) údaje potřebné k dohledání a identifikaci zdroje sdělení:
1. pokud jde o telefonii provozovanou v rámci pevné sítě a v rámci mobilní sítě:
i) telefonní číslo volajícího,
ii) jméno a adresa účastníka nebo registrovaného uživatele;
2. pokud jde o připojení k internetu, internetovou elektronickou poštu a internetovou telefonii:
i) přidělená označení uživatele,
ii) označení uživatele nebo telefonní číslo, přidělované všem sdělením vstupujícím do veřejné telefonní sítě,
iii) jméno a adresa účastníka nebo registrovaného uživatele, jemuž byla v době komunikace přidělena adresa internetového protokolu (IP), označení uživatele nebo telefonní číslo;
b) údaje potřebné k identifikaci adresáta sdělení:
1. pokud jde o telefonii provozovanou v rámci pevné sítě a v rámci mobilní sítě:
i) vytočené číslo nebo vytočená čísla (volané telefonní číslo nebo volaná telefonní čísla) a v případech doplňkových služeb, jako např. přeložení nebo přesměrování volání, číslo nebo čísla, na která bylo volání přesměrováno,
ii) jména a adresy účastníků nebo registrovaných uživatelů;
2. pokud jde o internetovou elektronickou poštu a internetovou telefonii:
i) označení uživatele nebo telefonní číslo zamýšlených příjemců volání prostřednictvím internetové telefonie,
ii) jména a adresy účastníků nebo registrovaných uživatelů a označení uživatele, který je zamýšleným příjemcem sdělení;
c) údaje potřebné ke zjištění data, času a doby trvání komunikace:
1. pokud jde o telefonii provozovanou v rámci pevné sítě a v rámci mobilní sítě, datum a čas zahájení a ukončení komunikace;
2. pokud jde o připojení k internetu, internetovou elektronickou poštu a internetovou telefonii:
i) datum a čas přihlášení a odhlášení služby připojení k internetu s ohledem na konkrétní časové pásmo, včetně IP adresy, ať dynamické, nebo statické, kterou komunikaci přidělil poskytovatel služby připojení k internetu, a označení uživatele účastníka nebo registrovaného uživatele,
ii) datum a čas přihlášení a odhlášení služby internetové elektronické pošty nebo služby internetové telefonie s ohledem na konkrétní časové pásmo;
d) údaje potřebné k určení typu sdělení:
1. pokud jde o telefonii provozovanou v rámci pevné sítě a v rámci mobilní sítě: použitá telefonní služba;
2. pokud jde o internetovou elektronickou poštu a internetovou telefonii: použitá internetová služba;
e) údaje potřebné k identifikaci komunikačního vybavení uživatelů nebo jejich údajného komunikačního vybavení:
1. pokud jde o telefonii provozovanou v rámci pevné sítě, telefonní čísla volajícího a volaného;
2. pokud jde o telefonii provozovanou v rámci mobilní sítě:
i) telefonní čísla volajícího a volaného,
ii) mezinárodní identifikace mobilního účastníka (IMSI) volajícího,
iii) mezinárodní identifikace mobilní výbavy (IMEI) volajícího,
iv) IMSI volaného,
v) IMEI volaného,
vi) v případě předplacených anonymních služeb datum a čas počáteční aktivace služby a označení místa (označení buňky), z nějž byla aktivace služby provedena;
3. pokud jde o připojení k internetu, internetovou elektronickou poštu a internetovou telefonii:
i) telefonní číslo volajícího pro telefonické připojení k síti (dial-up),
ii) digitální účastnická přípojka (DSL) nebo jiný koncový bod původce komunikace;
f) údaje potřebné ke zjištění polohy mobilního komunikačního zařízení:
1. označení místa (označení buňky) na začátku komunikace;
2. údaje určující odkazem na označení místa (označení buňky) zeměpisnou polohu buněk během doby, po kterou se uchovávají komunikační údaje.
2. Podle této směrnice nesmí být uchovávány údaje odhalující obsah sdělení.
Článek 6
Doba uchovávání
Členské státy zajistí, aby se kategorie údajů uvedené v článku 5 uchovávaly po dobu nejméně šesti měsíců a nejvýše dvou let ode dne komunikace.
Článek 7
Ochrana a bezpečnost údajů
Aniž jsou dotčeny předpisy přijaté na základě směrnice 95/46/ES a směrnice 2002/58/ES, členské státy zajistí, aby poskytovatelé veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí dodržovali alespoň tyto zásady bezpečnosti údajů, pokud jde o údaje uchovávané v souladu s touto směrnicí:
a) uchovávané údaje mají stejnou kvalitu a podléhají stejnému zabezpečení a ochraně jako údaje na síti;
b) na údaje se vztahují vhodná technická a organizační opatření k ochraně údajů před náhodným nebo neoprávněným zničením, náhodnou ztrátou či pozměněním nebo nepovoleným nebo neoprávněným uchováním, zpracováním, přístupem nebo zveřejněním;
c) údaje podléhají příslušným technickým a organizačním opatřením pro zajištění toho, aby k nim mohly přistupovat pouze zvláště zmocněné osoby,
a
d) na konci doby uchovávání údajů se všechny tyto údaje zničí, a to vyjma údajů, k nimž bylo přistoupeno a byly zajištěny.
Článek 8
Způsob uchovávání údajů
Členské státy zajistí, aby se údaje uvedené v článku 5 uchovávaly podle této směrnice tak, aby mohly být spolu s jinými potřebnými informacemi, jež s těmito údaji souvisí, předány příslušným orgánům na jejich žádost bezodkladně.
Článek 9
Orgán dozoru
1. Každý členský stát určí jeden nebo více orgánů veřejné moci na svém území dohledem nad dodržováním předpisů přijatých členskými státy na základě článku 7, pokud jde o zabezpečení uchovávaných údajů.
Tyto orgány mohou být totožné s orgány uvedenými v článku 28 směrnice 95/46/ES.
2. Orgány uvedené v odstavci 1 jednají při dohledu podle uvedeného odstavce zcela nezávisle.
Článek 10
Statistika
1. Členské státy zajistí, aby Komise dostávala jednou ročně statistiky o uchovávání údajů vytvořených nebo zpracovaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí.
Statistika zahrne:
- případy, kdy byly příslušným orgánům poskytnuty informace v souladu s použitelnými vnitrostátními právními předpisy,
- čas, který uplynul ode dne uchování údajů do dne, kdy příslušný orgán požádal o předání údajů,
- případy, kdy nebylo možné žádosti o poskytnutí údajů vyhovět.
2. Tyto statistiky neobsahují osobní údaje.
Článek 11
Změna směrnice 2002/58/ES
Ve směrnici 2002/58/ES se v článku 15 vkládá nový odstavec, který zní:
"1a. Odstavec 1 se nevztahuje na údaje, které se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí [8] mají uchovávat pro účely stanovené v čl.
1 odst. 1 uvedené směrnice.
Článek 12
Budoucí opatření
1. Členský stát, který se nachází ve zvláštní situaci ospravedlňující prodloužení maximální doby uchovávání uvedené v článku 6 o omezenou dobu, může přijmout nezbytná opatření.
Členský stát neprodleně oznámí Komisi a dá na vědomí ostatním členským státům opatření přijatá na základě tohoto článku a uvede důvody pro jejich přijetí.
2. Komise do šesti měsíců od oznámení podle odstavce 1 dotyčná vnitrostátní opatření schválí nebo zamítne poté, co přezkoumá, zda neslouží jako prostředek svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy a zda nepředstavují překážku fungování vnitřního trhu.
Nerozhodne-li Komise v této lhůtě, považují se vnitrostátní opatření za schválená.
3. Pokud jsou podle odstavce 2 vnitrostátní opatření členského státu odchylující se od této směrnice schválena, může Komise zvážit navržení změny této směrnice.
Článek 13
Opravné prostředky, odpovědnost a sankce
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření pro zajištění toho, že se vnitrostátní opatření k provedení kapitoly III směrnice 95/46/ES o soudním přezkumu, odpovědnosti a sankcích plně použijí na zpracování údajů podle této směrnice.
2. Každý členský stát zejména přijme nezbytná opatření pro zajištění toho, aby úmyslný přístup k údajům uchovávaným v souladu s touto směrnicí nebo úmyslné předání takových údajů, jež nejsou povoleny podle vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice, bylo trestáno sankcemi, včetně správních nebo trestních sankcí, které jsou účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 14
Hodnocení
1. Do 15. září 2010 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnocení používání této směrnice a jejího dopadu na hospodářské subjekty a spotřebitele, se zohledněním dalšího vývoje elektronických komunikačních technologií a statistik poskytnutých Komisi podle článku 10, za účelem zjištění toho, zda je nutné změnit ustanovení této směrnice, zejména pokud se jedná o seznam údajů v článku 5 a dobu uchovávání stanovenou v článku 6.
Výsledky hodnocení se zveřejní.
2. Za tím účelem Komise přezkoumá všechny připomínky od členských států nebo od Pracovní skupiny pro ochranu fyzických osob v souvislosti se zpracováváním osobních údajů zřízené na základě článku 29 směrnice 95/46/ES.
Článek 15
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. září 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Každý členský stát může odložit používání této směrnice do 15. března 2009, pokud jde o uchovávání komunikačních údajů týkajících se připojení k internetu, internetové telefonie a internetové elektronické pošty.
Každý členský stát, který zamýšlí využít tohoto odstavce, o tom po přijetí této směrnice uvědomí Radu a Komisi formou prohlášení.
Prohlášení se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 16
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 17
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 15. března 2006.
Směrnice Evropského parlamentu A Rady 2006/25/ES
ze dne 5. dubna 2006
o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (optickým zářením z umělých zdrojů) (devatenáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 137 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1], předložený po konzultaci s Poradním výborem pro bezpečnost a zdraví při práci,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3] s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 31. ledna 2006,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle Smlouvy může Rada pomocí směrnic stanovit minimální požadavky na podporu zlepšování zejména pracovního prostředí tak, aby bylo chráněno zdraví a bezpečnost pracovníků.
Tyto směrnice by neměly ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků.
(2) Sdělení Komise o jejím akčním programu týkajícím se provádění Charty Společenství základních sociálních práv pracovníků stanoví zavedení minimálních požadavků na ochranu zdraví a bezpečnost týkajících se expozice zaměstnanců rizikům způsobeným fyzikálními činiteli.
V září 1990 přijal Evropský parlament usnesení o tomto akčním programu [4], v němž Komisi vyzývá zejména k vypracování zvláštní směrnice o rizicích způsobených hlukem, vibracemi a všemi ostatními fyzikálními činiteli na pracovišti.
(3) Jako první krok přijaly Evropský parlament a Rada směrnici 2002/44/ES ze dne 25. června 2002 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (vibracemi) (šestnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [5]. Dále Evropský parlament a Rada přijaly dne 6. února 2003 směrnici 2003/10/ES o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (sedmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [6]. Poté, dne 29. dubna 2004, přijaly Evropský parlament a Rada směrnici 2004/40/ES o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (elektromagnetickými poli) (osmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [7].
(4) V současné době je nezbytné zavést opatření na ochranu zaměstnanců před riziky spojenými s optickým zářením, vzhledem k jeho účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců, zejména poškození očí a kůže.
Záměrem těchto opatření není jen zajistit zdraví a bezpečnost každého zaměstnance jako jednotlivce, ale též vytvořit minimální základ ochrany pro všechny zaměstnance ve Společenství, který zabrání případnému narušení hospodářské soutěže.
(5) Jedním z cílů směrnice je včasné zjištění nepříznivých dopadů na zdraví vyplývajících z expozice optickému záření.
(6) Tato směrnice stanoví minimální požadavky, a umožňuje tak členským státům zachovat nebo přijmout přísnější opatření na ochranu zaměstnanců, zejména stanovit nižší limitní hodnoty expozice.
Prováděním této směrnice nesmí být odůvodňováno jakékoli zhoršení stavu, který již v členském státě existuje.
(7) Systém ochrany před riziky optického záření se musí bez zbytečných podrobností omezit na vymezení cílů, jichž je třeba dosáhnout, zásad, které mají být dodržovány, a základních hodnot, jež mají být použity, aby umožňoval členským státům uplatňovat minimální požadavky jednotným způsobem.
(8) Úroveň expozice optickému záření lze účinněji snížit začleněním preventivních opatření již do návrhů pracovních míst pracovišť, jakož i volbou pracovního vybavení, postupů a metod, aby se riziko snížilo přednostně u zdroje. Opatření týkající se pracovního vybavení a metod tak přispívají k ochraně zaměstnanců, kteří je používají.
V souladu s obecnými zásadami prevence, stanovenými v čl. 6 odst.
2 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [8], mají prostředky kolektivní ochrany přednost před prostředky individuální ochrany.
(9) Zaměstnavatelé by se měli přizpůsobit technickému pokroku a vědeckým poznatkům o rizicích spojených s expozicí optickému záření s cílem zlepšovat bezpečnost a ochranu zdraví zaměstnanců.
(10) Tato směrnice je samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, uvedená směrnice se vztahuje na expozici zaměstnanců optickému záření, aniž jsou dotčena přísnější nebo zvláštní ustanovení této směrnice.
(11) Tato směrnice představuje konkrétní příspěvek k vytvoření sociálního rozměru vnitřního trhu.
(12) Doplňujícího přístupu, který podporuje zásadu zdokonalené právní úpravy a zajišťuje vyšší úroveň ochrany, lze docílit, pokud výrobky zhotovené výrobci zdrojů optického záření a související zařízení splňují harmonizované normy vypracované za účelem ochrany zdraví a bezpečnosti uživatelů před riziky, která tyto výrobky představují; není tudíž nutné, aby zaměstnavatelé opakovali měření nebo výpočty již provedené výrobcem za účelem zjištění souladu se základními bezpečnostními požadavky pro takové zařízení, uvedenými v platných směrnicích Společenství, pokud je toto zařízení řádně a pravidelně udržováno.
(13) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(14) Dodržování limitních hodnot expozice by mělo poskytovat vysokou úroveň ochrany před zdravotními účinky, které mohou být důsledkem expozice optickému záření.
(15) Komise by měla vypracovat praktickou příručku, která by pomohla zaměstnavatelům, a zvláště zástupcům malých a středních podniků, lépe pochopit technická ustanovení této směrnice.
Komise by se měla vynasnažit dokončit tuto příručku co nejdříve, aby usnadnila členským státům přijetí nezbytných opatření k provedení této směrnice.
(16) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [10] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel a oblast působnosti
1. Tato směrnice, která je devatenáctou samostatnou směrnicí ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS, stanoví minimální požadavky na ochranu zaměstnanců před riziky pro jejich zdraví a bezpečnost, která vznikají nebo by mohla vzniknout v důsledku expozice optickému záření z umělých zdrojů při jejich práci.
2. Tato směrnice se vztahuje na rizika pro zdraví a bezpečnost zaměstnanců v důsledku škodlivých účinků způsobených expozicí očí a kůže optickému záření z umělých zdrojů.
3. Směrnice 89/391/EHS se vztahuje v plném rozsahu na celou oblast uvedenou v odstavci 1, aniž jsou dotčena přísnější nebo konkrétnější ustanovení obsažená v této směrnici.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "optickým zářením" jakékoli elektromagnetické záření o vlnové délce mezi 100 nm a 1 mm.
Spektrum optického záření se dělí na ultrafialové záření, viditelné záření a infračervené záření:
i) ultrafialové záření: optické záření o vlnové délce mezi 100 nm a 400 nm.
Ultrafialový úsek se dělí na UVA (315–400 nm), UVB (280–315 nm) a UVC (100–280 nm);
ii) viditelné záření: optické záření o vlnové délce mezi 380 nm a 780 nm;
iii) infračervené záření: optické záření o vlnové délce mezi 780 nm a 1 mm.
Infračervený úsek se dělí na IRA (780–1400 nm), IRB (1400–3000 nm) a IRC (3000 nm–1 mm);
b) "laserem (zesilovač světla pomocí vynucené emise záření)" jakýkoliv přístroj, který může produkovat nebo zesilovat elektromagnetické záření ve vlnovém rozsahu optického záření hlavně prostřednictvím procesu řízené vynucené emise;
c) "laserovým zářením" optické záření z laseru;
d) "nekoherentním zářením" jakékoliv optické záření jiné než laserové záření;
e) "limitními hodnotami expozice" limity expozice optickému záření, které vycházejí přímo z prokázaných účinků na zdraví a z údajů o biologickém působení.
Dodržování těchto limitů zaručuje, že zaměstnanci, kteří jsou vystaveni umělým zdrojům optického záření, jsou chráněni proti všem známým zdraví škodlivým účinkům;
f) "ozářením (E)" nebo "hustotou zářivého toku" zářivý tok na jednotku plochy, vyjádřený ve wattech na metr čtvereční (W m–2);
g) "expozicí záření (H)" integrál ozáření v čase, vyjádřený v joulech na metr čtvereční (J m–2);
h) "září (L)" zářivý tok nebo výstupní výkon vztažený na jednotkový prostorový úhel a na jednotku plochy, vyjádřený ve wattech na metr čtvereční na steradián (W m–2 sr–1);
i) "úrovní" kombinace ozáření, expozice záření a záře, kterým je zaměstnanec vystaven.
Článek 3
Limitní hodnoty expozice
1. Limitní hodnoty expozice pro nekoherentní záření jiné než vyzařované přírodními zdroji optického záření jsou stanoveny v příloze I.
2. Limitní hodnoty expozice pro laserové záření jsou stanoveny v příloze II.
ODDÍL II
POVINNOSTI ZAMĚSTNAVATELŮ
Článek 4
Určení expozice a hodnocení rizik
1. Při plnění povinností stanovených v čl. 6 odst. 3 a čl. 9 odst. 1 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel v případě zaměstnanců vystavených umělým zdrojům optického záření vyhodnocuje a podle potřeby měří nebo vypočítává úrovně expozice optickému záření, kterému mohou být zaměstnanci vystaveni, tak, aby bylo možné stanovit a provést opatření nezbytná k omezení expozice na úroveň platných limitů. Metodika použitá pro hodnocení, měření nebo výpočty se v případě laserového záření řídí normami Mezinárodní elektrotechnické komise (IEC) a v případě nekoherentního záření doporučeními Mezinárodní komise pro osvětlení (CIE) a Evropského výboru pro normalizaci (CEN). V případě expozic, které nejsou zahrnuty do uvedených norem a doporučení, a do té doby, než budou k dispozici příslušné normy nebo doporučení EU, se hodnocení, měření nebo výpočty provedou s využitím dostupných vnitrostátních nebo mezinárodních vědecky podložených zásad. V obou případech expozice se při hodnocení mohou zohlednit údaje poskytnuté výrobcem zařízení, vztahují-li se na ně příslušné směrnice Společenství.
2. Hodnocení, měření nebo výpočty podle odstavce 1 plánují a vykonávají ve vhodných intervalech příslušné služby nebo osoby, zejména s přihlédnutím k článkům 7 a 11 směrnice 89/391/EHS týkajícím se potřebných příslušných osob nebo služeb a projednání se zaměstnanci a jejich účasti.
Údaje získané hodnocením, včetně údajů získaných měřením nebo výpočtem úrovně expozice podle odstavce 1, se uchovávají v podobě, která umožňuje do nich později nahlížet.
3. V souladu s čl. 6 odst. 3 směrnice 89/391/EHS musí zaměstnavatel při hodnocení rizik věnovat zvláštní pozornost:
a) úrovni, vlnové délce a trvání expozice umělým zdrojům optického záření;
b) limitním hodnotám expozice podle článku 3 této směrnice;
c) všem účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců, kteří patří ke zvlášť ohroženým rizikovým skupinám;
d) všem možným účinkům na zdraví a bezpečnost zaměstnanců vyvolaným vzájemným působením optického záření a světlocitlivých chemických látek na pracovišti;
e) všem nepřímým účinkům, jako dočasnému oslepení, výbuchu nebo požáru;
f) existenci záložního zařízení určeného ke snížení úrovně expozice optickému záření z umělých zdrojů;
g) odpovídajícím informacím získaným ze zdravotního dohledu včetně zveřejněných informací, pokud je to možné;
h) mnohočetným zdrojům expozice optickému záření z umělých zdrojů;
i) zařazení laseru, jak je definováno v souladu s příslušnou normou IEC, a každému obdobnému zařazení týkajícímu se jakéhokoliv umělého zdroje, který může způsobit poškození stejného rozsahu jako laser třídy 3B nebo 4;
j) údajům poskytnutým v souladu s příslušnými směrnicemi Společenství výrobci zdrojů optického záření a souvisejícího pracovního zařízení.
Zaměstnavatel musí mít k dispozici hodnocení rizik v souladu s čl. 9 odst.
1 písm. a) směrnice 89/391/EHS a musí určit, která opatření musí být přijata v souladu s články 5 a 6 této směrnice. Hodnocení rizik se zaznamenává na vhodné médium podle vnitrostátních právních předpisů a zvyklostí; může zahrnovat zdůvodnění zaměstnavatele, proč není další podrobné hodnocení rizik z důvodů povahy a rozsahu rizik v souvislosti s optickým zářením nutné.
Hodnocení rizik je pravidelně aktualizováno, zejména dojde-li k podstatným změnám, které je mohou činit zastaralými, nebo pokud se to na základě výsledků zdravotního dohledu jeví jako nezbytné.
Článek 5
Ustanovení zaměřená na odstranění nebo snížení rizik
1. S přihlédnutím k technickému pokroku a dostupnosti opatření na potlačení rizika u jeho zdroje se rizika vyplývající z expozice optickému záření z umělých zdrojů odstraňují nebo snižují na minimum.
Snížení rizik vznikajících expozicí optickému záření z umělých zdrojů se zakládá na obecných zásadách prevence stanovených ve směrnici 89/391/EHS.
2. V případech, kdy hodnocení rizik provedené podle čl. 4 odst. 1 ve vztahu k zaměstnancům vystaveným umělým zdrojům optického záření odhalí jakoukoli možnost, že mohou být překročeny limitní hodnoty expozice, zaměstnavatel vypracuje a provede akční plán zahrnující technická nebo organizační opatření určená k předcházení expozici překračující limitní hodnoty s přihlédnutím zejména k:
a) jiným pracovním metodám, které snižují riziko způsobené optickým zářením;
b) volbě zařízení vyzařujícího méně optického záření, s přihlédnutím k práci, která má být vykonána;
c) technickým opatřením zaměřeným na snížení optického záření – v případě nutnosti i použití blokovacích zařízení, stínění nebo podobných ochranných prostředků;
d) vhodným programům údržby pracovního vybavení, pracoviště a systémů na pracovišti;
e) návrhu a dispozici pracovišť a pracovních míst;
f) omezení trvání a úrovně expozice;
g) dostupnosti vhodných osobních ochranných pracovních prostředků;
h) pokynům výrobce zařízení, vztahují-li se na ně příslušné směrnice Společenství.
3. Pracoviště, na kterých mohou být zaměstnanci vystaveni úrovni optického záření z umělých zdrojů překračující limitní hodnoty expozice, se na základě hodnocení rizik podle článku 4 opatřují vhodnými značkami podle směrnice Rady 92/58/EHS ze dne 24. června 1992 o minimálních požadavcích na bezpečnostní nebo zdravotní značky na pracovišti (devátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [11]. Je-li to technicky proveditelné a existuje-li riziko, že by limitní hodnoty expozice mohly být překročeny, musí být dotyčná místa ohraničena a přístup k nim omezen.
4. Zaměstnanci nesmí být vystaveni vyšším než limitním hodnotám expozice.
V každém případě, jsou-li navzdory opatřením přijatým zaměstnavatelem k dosažení souladu s touto směrnicí ve vztahu k umělým zdrojům optického záření překročeny limitní hodnoty expozice, musí zaměstnavatel neprodleně přijmout opatření ke snížení expozice pod limitní hodnoty expozice.
Zaměstnavatel zjistí příčiny překročení limitních hodnot expozice a příslušným způsobem upraví ochranná a preventivní opatření, aby zabránil jejich opětovnému překročení.
5. Na základě článku 15 směrnice 89/391/EHS zaměstnavatel přizpůsobí opatření uvedená v tomto článku požadavkům zaměstnanců, kteří patří k zvlášť ohroženým rizikovým skupinám.
Článek 6
Informování a školení zaměstnanců
Aniž jsou dotčeny články 10 a 12 směrnice 89/391/EHS, zajistí zaměstnavatel, aby zaměstnanci, kteří jsou při práci vystaveni rizikům vyplývajícím z optického záření z umělých zdrojů, nebo jejich zástupci obdrželi nezbytné informace a školení o výsledcích hodnocení rizik podle článku 4 této směrnice, týkající se zejména:
a) opatření přijatých na základě této směrnice;
b) limitních hodnot expozice a souvisejících možných rizik;
c) výsledků hodnocení, měření nebo výpočtů úrovně expozice optickému záření z umělých zdrojů podle článku 4 této směrnice spolu s vysvětlením jejich významu a možných rizik;
d) způsobů, jak rozpoznat zdraví škodlivé účinky expozice a jak je ohlašovat;
e) okolností, za nichž mají zaměstnanci nárok na zdravotní dohled;
f) bezpečných zdravotních postupů k minimalizaci rizik souvisejících s expozicí;
g) správného používání vhodných ochranných pracovních prostředků.
Článek 7
Projednání se zaměstnanci a jejich účast
V souladu s článkem 11 směrnice 89/391/EHS projednávají zaměstnavatelé se zaměstnanci nebo jejich zástupci záležitosti, na které se vztahuje tato směrnice, a umožňují jejich účast.
ODDÍL III
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Zdravotní dohled
1. V souladu s článkem 14 směrnice 89/391/EHS členské státy přijmou opatření pro zajištění přiměřeného zdravotního dohledu nad zaměstnanci za účelem prevence a včasného zjištění veškerých zdraví škodlivých účinků a prevence všech dlouhodobých zdravotních rizik a veškerých rizik chronických onemocnění, která vyplývají z expozice optickému záření.
2. Členské státy zajistí provádění zdravotního dohledu lékařem, závodním lékařem nebo zdravotnickým orgánem odpovědným za zdravotní dohled v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
3. Členské státy přijmou opatření k zajištění toho, aby se o každém zaměstnanci, který podléhá zdravotnímu dohledu v souladu s odstavcem 1, vedly a aktualizovaly osobní zdravotní záznamy.
Zdravotní záznamy obsahují shrnutí výsledků prováděného zdravotního dohledu.
Jsou vedeny vhodným způsobem, aby do nich bylo později možné nahlížet, přičemž se dbá na jejich důvěrnou povahu.
Příslušnému orgánu musí být na požádání poskytnuta kopie odpovídajících záznamů, s přihlédnutím k jejich důvěrné povaze.
Zaměstnavatel přijme vhodná opatření pro zajištění toho, aby lékaři, závodnímu lékaři nebo zdravotnickému orgánu odpovědnému za zdravotní dohled, jak je určil členský stát, umožnil přístup k výsledkům hodnocení rizik podle článku 4, pokud tyto výsledky mohou mít význam pro zdravotní dohled.
Zaměstnanci mají na svou žádost přístup ke svým osobním zdravotním záznamům.
4. Je-li zjištěno překročení limitních hodnot expozice, poskytne se dotčenému zaměstnanci či zaměstnancům lékařská prohlídka v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Tato lékařská prohlídka se provede i v případě, pokud se v rámci zdravotního dohledu zjistí, že zaměstnanec trpí identifikovatelnou chorobou nebo nepříznivými zdravotními následky, které lékař nebo závodní lékař považuje za důsledek expozice optickému záření z umělých zdrojů při práci.
V obou případech, kdy jsou překročeny limitní hodnoty expozice nebo kdy jsou zjištěny nepříznivé zdravotní následky včetně chorob:
a) lékař nebo jiná vhodně kvalifikovaná osoba informuje zaměstnance o výsledku, který se jej osobně týká.
Zaměstnanec zejména obdrží informace a doporučení ohledně zdravotního dohledu, kterému by se měl podrobit po ukončení expozice;
b) zaměstnavatel bude informován o všech významných nálezech zdravotního dohledu, s přihlédnutím k lékařskému tajemství;
c) zaměstnavatel:
- přezkoumá hodnocení rizik provedené podle článku 4,
- přezkoumá opatření stanovená pro odstranění nebo snížení rizik na základě článku 5,
- vezme v úvahu doporučení závodního lékaře, jiné kvalifikované osoby nebo příslušného orgánu při provádění všech opatření vyžadovaných k odstranění nebo snížení rizika v souladu s článkem 5 a
- učiní opatření pro systematický zdravotní dohled a stanoví přezkum zdravotního stavu všech ostatních zaměstnanců, kteří byli exponováni podobně.
V takových případech příslušný lékař nebo závodní lékař nebo příslušný orgán mohou navrhnout, aby se exponované osoby podrobily lékařskému vyšetření.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví vhodné sankce, které se uloží v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých v souladu s tuto směrnicí.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Technické úpravy
1. Úpravy limitních hodnot expozice uvedených v přílohách přijímají Evropský parlament a Rada postupem stanoveným v čl. 137 odst. 2 Smlouvy.
2. Úpravy příloh čistě technického rázu v souvislosti s:
a) přijetím směrnic v oblasti technické harmonizace a normalizace týkajících se navrhování, stavby, výroby nebo konstrukce pracovního vybavení nebo pracovišť;
b) technickým rozvojem, změnami nejdůležitějších harmonizovaných evropských norem nebo mezinárodních specifikací a novými vědeckými poznatky týkajícími se expozice optickému záření při práci se přijímají postupem podle čl. 11 odst. 2.
Článek 11
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor uvedený v článku 17 směrnice 89/391/EHS.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
ODDÍL IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Zprávy
Každých pět let podají členské státy Komisi zprávu o praktickém provádění této směrnice a uvedou stanoviska sociálních partnerů.
Komise každých pět let informuje Evropský parlament, Radu, Evropský hospodářský a sociální výbor a Poradní výbor pro bezpečnost a zdraví při práci o obsahu těchto zpráv, o svém vyhodnocení těchto zpráv, o vývoji v příslušné oblasti a o každé činnosti, která by mohla být vzhledem k novým vědeckým poznatkům opodstatněná.
Článek 13
Praktická příručka
Komise vypracuje praktickou příručku o ustanoveních článků 4 a 5 a přílohách I a II, aby usnadnila provádění této směrnice.
Článek 14
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dne 27. dubna 2010.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které již přijaly nebo přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 15
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 16
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 5. dubna 2006.
Směrnice Komise 2006/26/ES
ze dne 2. března 2006,
kterou se mění směrnice Rady 74/151/EHS, 77/311/EHS, 78/933/EHS a 89/173/EHS o kolových zemědělských a lesnických traktorech za účelem jejich přizpůsobení technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků a o zrušení směrnice 74/150/EHS [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 74/151/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se určitých konstrukčních částí a vlastností kolových zemědělských a lesnických traktorů [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 77/311/EHS ze dne 29. března 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hladiny akustického tlaku kolových zemědělských a lesnických traktorů působícího na řidiče [3], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 78/933/EHS ze dne 17. října 1978 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na kolové zemědělské a lesnické traktory [4], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 89/173/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se určitých konstrukčních částí a vlastností kolových zemědělských a lesnických traktorů [5], a zejména na článek 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pro moderní traktory je třeba přizpůsobit požadavky maximální přípustné hmotnosti naloženého vozidla a maximálního zatížení nápravy kolových zemědělských a lesnických traktorů, které zavedla směrnice 74/151/EHS, se zohledněním vyšší produktivity a bezpečnosti práce, jichž bylo dosaženo v důsledku vývoje technologie traktorů.
(2) Aby se usnadnila činnost průmyslu Společenství v celosvětovém měřítku, měly by být technické předpisy a normy Společenství uvedeny do souladu s odpovídajícími celosvětovými technickými předpisy a normami.
Co se týče mezních hodnot hladin akustického tlaku kolových zemědělských a lesnických traktorů působícího na řidiče stanovených ve směrnici 77/311/EHS je proto třeba sladit rychlost při zkoušce předepsanou v přílohách I a II uvedené směrnice a rychlost při zkoušce požadovanou celosvětovými technickými předpisy či normami, jako jsou kodex 5 OECD a ISO 5131:1996 [6].
(3) Je vhodné přizpůsobit požadavky zavedené směrnicí 78/933/EHS týkající se montáže zařízení pro osvětlení a světelnou signalizaci na kolové zemědělské a lesnické traktory s cílem uspokojit aktuální potřebu jednodušší konstrukce a lepšího osvětlení.
(4) Požadavky stanovené směrnicí 89/173/EHS týkající se bezpečnostního zasklení a spojovacího zařízení u kolových zemědělských a lesnických traktorů je třeba uvést do souladu s nejnovějším vývojem techniky.
Zejména je třeba povolit polykarbonátové/plastové zasklení nejen čelního skla, a tím zvýšit ochranu cestujících před případnými předměty, jež by mohly vniknout do kabiny řidiče.
Požadavky týkající se mechanického spojovacího zařízení je třeba sladit s normou ISO 6489-1.
Dále za účelem snížení počtu a závažnosti nehod a posílení bezpečnosti práce by měla být nejen přijata dodatečná ustanovení týkající se horkých ploch, ale rovněž opatření týkající se krytů kontaktů baterií a opatření k zamezení neúmyslného odpojení.
(5) Proto by měly být odpovídajícím způsobem změněny směrnice 74/151/EHS, 77/311/EHS, 78/933/EHS a 89/173/EHS.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 20 odst. 1 směrnice 2003/37/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změna směrnice 74/151/EHS
Směrnice 74/151/EHS se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Změna směrnice 77/311/EHS
Směrnice 77/311/EHS se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
Změna směrnice 78/933/EHS
Směrnice 78/933/EHS se mění v souladu s přílohou III této směrnice.
Článek 4
Změna směrnice 89/173/EHS
Směrnice 89/173/EHS se mění v souladu s přílohou IV této směrnice.
Článek 5
Přechodná ustanovení
1. Pokud jde o vozidla, která splňují požadavky stanovené ve směrnicích 74/151/EHS, 78/933/EHS, 77/311/EHS a 89/173/EHS, ve znění této směrnice, s účinkem od 1. ledna 2007 nesmí členské státy z důvodů souvisejících s předmětem příslušné směrnice:
a) odepřít udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu;
b) zakázat registraci, prodej nebo uvedení tohoto vozidla do provozu.
2. Pokud jde o vozidla, která nesplňují požadavky stanovené ve směrnicích 74/151/EHS, 78/933/EHS, 77/311/EHS a 89/173/EHS, ve znění této směrnice, s účinkem od 1. července 2007 nesmí členské státy z důvodů souvisejících s předmětem příslušné směrnice:
a) nesmí udělit ES schválení typu;
b) mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu.
3. Pokud jde o vozidla, která nesplňují požadavky stanovené ve směrnicích 74/151/EHS, 78/933/EHS, 77/311/EHS a 89/173/EHS, ve znění této směrnice, s účinkem od 1. července 2009 členské státy z důvodů souvisejících s předmětem příslušné směrnice:
a) nesmí pro účely čl. 7 odst. 1 uznávat platnost prohlášení o shodě, která se dodávají spolu s novými vozidly podle ustanovení směrnice 2003/37/ES;
b) mohou odmítnout registraci, prodej nebo uvedení těchto nových vozidel do provozu.
Článek 6
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dne 31. prosince 2006.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po jejím vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 8
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/27/ES
ze dne 3. března 2006,
kterou se z důvodu přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Rady 93/14/EHS o brzdových systémech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel a směrnice 93/34/EHS o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel a 97/24/ES o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/EHS [1], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/14/EHS ze dne 5. dubna 1993 o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 93/34/EHS ze dne 14. června 1993 o povinném označení dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [3], a zejména na článek 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/1/ES ze dne 2. února 1995 o maximální konstrukční rychlosti, maximálním točivém momentu a maximálním netto výkonu motoru dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [4], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [5], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 93/14/EHS, 93/34/EHS, 95/1/ES a 97/24/ES jsou zvláštní směrnice týkající se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 2002/24/ES.
(2) Je nezbytné zavést poslední změnu předpisu EHK/OSN č. 78 do požadavků týkajících se evropského schvalování typu, aby se zachovala rovnocennost mezi požadavky stanovenými směrnicí 93/14/EHS a požadavky stanovenými v předpisu EHK/OSN č. 78.
(3) Požadavky týkající se povinného označení a maximální rychlosti dvoukolových a tříkolových motorových vozidel stanovené ve směrnicích 93/34/EHS a 95/1/ES mohou být zjednodušeny z důvodu lepších právních předpisů.
(4) K zabezpečení řádného fungování systému schválení typu jako celku je nezbytné vyjasnit, která ustanovení týkající se vnějších výčnělků, kotevních úchytů bezpečnostních pásů a bezpečnostních pásů se použijí na vozidla s karoserií a na vozidla bez karoserie.
(5) Ve směrnici 97/24/ES je třeba vyjasnit a doplnit požadavky na označení původních katalyzátorů a původních tlumičů.
(6) Proto by směrnice 93/14/EHS, 93/34/EHS, 95/1/ES a 97/24/ES měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(7) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 93/14/EHS se mění v souladu se zněním uvedeným v příloze I této směrnice.
Článek 2
Příloha směrnice 93/34/EHS se mění v souladu se zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
Článek 3
Příloha I směrnice 95/1/ES se mění v souladu se zněním uvedeným v příloze III této směrnice.
Článek 4
Příloha III kapitoly 1, přílohy I a II kapitoly 3, příloha I kapitoly 4, přílohy I, II VI a VII kapitoly 5, příloha kapitoly 7, přílohy II, III a IV kapitoly 9, název a příloha I kapitoly 11 a přílohy I a II kapitoly 12 směrnice 97/24/ES se mění v souladu se zněním uvedeným v příloze IV této směrnice.
Článek 5
1. Pokud jde o dvoukolová a tříkolová motorová vozidla, která splňují požadavky ustanovení směrnic 93/14/EHS, 93/34/ES, 95/1/ES a 97/24/ES ve znění této směrnice, členské státy z důvodů týkajících se předmětu dotčené směrnice neodmítnou udělit ES schválení typu nebo zakázat registraci, prodej nebo uvedení takového vozidla do provozu s účinností ode dne 1. ledna 2007.
2. S účinností ode dne 1. července 2007 odmítnou členské státy z důvodů týkajících se předmětu dotčené směrnice udělit ES schválení typu jakémukoli novému typu dvoukolového nebo tříkolového motorového vozidla, které nesplňuje požadavky ustanovení směrnic 93/14/EHS, 93/34/ES, 95/1/ES a 97/24/ES ve znění této směrnice.
Článek 6
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/28/ES
ze dne 6. března 2006,
kterou se za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Rady 72/245/EHS týkající se vysokofrekvenčního rušení (elektromagnetická kompatibilita) způsobovaného vozidly a směrnice Rady 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/245/EHS ze dne 20. června 1972 o vysokofrekvenčním rušení (elektromagnetická kompatibilita) vozidel [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 72/245/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu stanoveného směrnicí 70/156/EHS.
(2) Za účelem zvýšení bezpečnosti vozidel podporou rozvoje a používání technologií využívajících radarové zařízení krátkého dosahu uvedla Komise rozhodnutím Komise 2004/545/ES ze dne 8. července 2004 o harmonizaci rádiového spektra v pásmu 79 GHz pro účely radarových zařízení krátkého dosahu pro použití v automobilové oblasti ve Společenství [3] a rozhodnutím Komise 2005/50/ES ze dne 17. ledna 2005 o harmonizaci pásma rádiového spektra 24 GHz pro účely časově omezeného používání vozidlových radarových zařízení krátkého dosahu ve Společenství [4] v soulad použití dvou frekvenčních pásem rádiového spektra.
(3) V souladu s rozhodnutím 2005/50/ES je používání vozidlového radaru krátkého dosahu v pásmu 24 GHz časově omezeno a členské státy musejí zřídit monitorovací systém, jenž bude zaměřen na vyčíslení počtu vozidel vybavených vozidlovým radarem krátkého dosahu v pásmu 24 GHz, která jsou na jejich území registrována.
(4) Směrnice 72/245/EHS ve znění směrnice Komise 2005/49/ES [5] vybavuje členské státy vhodnými prostředky k provádění tohoto monitorování.
Touto směrnicí byla směrnice 70/156/EHS odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Od té doby je jasné, že v případě radarového zařízení v pásmu 24 GHz lze poskytování těchto údajů zjednodušit a pro účely monitorování není nutné vedle informací o radarovém zařízení krátkého dosahu v pásmu 24 GHz vyžadovat v prohlášení o shodě informace o použití radarového zařízení v pásmu 79 GHz, jelikož pásmo 79 GHz neruší jiné aplikace a jeho použití není omezeno.
Ve směrnici 72/245/EHS je proto vhodné upravit požadavky související s použitím radarového zařízení krátkého dosahu v pásmu 24 GHz a vypustit požadavky související s použitím radarového nařízení krátkého dosahu v pásmu 79 GHz.
Tato směrnice neovlivňuje platnost stávajících schválení pro vozidla, která nejsou vybavena radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz.
(6) Atestace podle modelu uvedeného v příloze III C směrnice 72/245/EHS vydávají pouze technické služby.
Žádný další orgán či správa se tohoto postupu neúčastní.
Proto v současné době není dodatečné razítkování atestace nezbytné a zrušuje se.
(7) Směrnice 72/245/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Změny směrnice 72/245/EHS mají dopad na směrnici 70/156/EHS.
Je proto nutné odpovídajícím způsobem směrnici 70/156/EHS změnit.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změna směrnice 72/245/EHS
Směrnice 72/245/EHS se mění takto:
1. V příloze I se zrušuje bod 2.1.14.
2. Příloha II A se mění takto:
a) bod 12.7.1 se nahrazuje tímto:
"12.7.1 vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: ano/ne/volitelné (nehodící se škrtněte)";
b) bod 12.7.2 se zrušuje.
3. Dodatek přílohy III se mění takto:
a) bod 1.3.1 se nahrazuje tímto:
"1.3.1 vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: ano/ne/volitelné (nehodící se škrtněte)";
b) bod 1.3.2 se zrušuje.
4. V příloze III C se zrušují slova "Úřední razítko", včetně rámečku.
Článek 2
Změna směrnice 70/156/EHS
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
1. Příloha I se mění takto:
a) bod 12.7.1 se nahrazuje tímto:
"12.7.1 vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: ano/ne/volitelné (nehodící se škrtněte)";
b) bod 12.7.2 se zrušuje.
2. V příloze III části I se oddíl A mění takto:
a) bod 12.7.1 se nahrazuje tímto:
"12.7.1 vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: ano/ne/volitelné (nehodící se škrtněte)";
b) bod 12.7.2 se zrušuje.
3. Příloha IX se na straně 2 všech vzorů prohlášení o shodě mění takto:
a) Doplňuje se poznámka pod čarou a bod 50 se nahrazuje tímto:
"50. Poznámky [6]:
b) Body 50.1, 50.2 a 50.3 se zrušují.
Článek 3
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dne 30. června 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Členské státy musí tato opatření uplatnit ode dne 1. července 2006.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/29/ES
ze dne 8. března 2006,
kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES, pokud jde o zařazení nebo vyřazení určitých institucí z působnosti směrnice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [1], a zejména na čl. 60 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 3 směrnice 2000/12/ES uvádí instituce výslovně vyloučené z oblasti působnosti směrnice.
(2) Ministerstvo pro hospodářské věci Dánska a ministerstvo vnitra a zdravotnictví Dánska požádala, aby Sdružení obcí pro účely hypotečního úvěru (Kommune Kredit) bylo zařazeno do seznamu uvedeného v čl. 2 odst. 3 směrnice 2000/12/ES, a tím došlo k jeho vyloučení z oblasti působnosti dané směrnice. Na základě přezkumu právního postavení a zejména struktury sdružení Kommune Kredit je zahrnutí tohoto sdružení pod čl. 2 odst. 3 odůvodněné.
(3) Ministerstvo financí Finska obnovilo žádost o náhradu společnosti Kera OY/Kera Ab za společnost Finnveraoyj/Finnvera Abp na seznamu v čl. 2 odst. 3. Společnost Finvera Plc je výsledkem fúze společnosti Kera Plc a Záručního výboru Finska. Společnost Finnvera Plc pokračuje ve stejné činnosti jako její předchůdkyně společnost Kera Plc.
(4) Ministerstvo hospodářství a financí Řecka požádalo o vypuštění společností Elliniki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos a Tachidromiko Tamieftirio ze seznamu subjektů, které jsou vyloučeny z působnosti směrnice podle čl. 2 odst.
3. Společnost Ellinki Trapeza Viomichanikis Anaptyxeos přestala existovat poté, co se spojila s komerční bankou a společnost Tachidromiko Tamieftirio bude působit jako úvěrová instituce s povolením v souladu se směrnicí 2000/12/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Čl. 2 odst. 3 čtvrtá odrážka směrnice 2000/12/ES se nahrazuje tímto:
- "— v Dánsku "Dansk Eksportfinansieringsfond", "Danmarks Skibskreditfond", "Dansk Landbrugs Realkreditfond" a "Kommune Kredit" ".
Článek 2
Čl. 2 odst. 3 šestá odrážka směrnice 2000/12/ES se nahrazuje tímto:
- "— v Řecku na činnost "Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων" (Tamio Parakatathikon kai Danion)".
Článek 3
Čl. 2 odst. 3 čtrnáctá odrážka směrnice 2000/12/ES se nahrazuje tímto:
- "— ve Finsku: na činnost "Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete AB" a "Finnvera Oyj/Finnvera Abp" ".
Článek 4
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dne 30. června 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/30/ES
z dne 13. března 2006,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí skupiny látky benomyl
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí limity reziduí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, aby bylo množství reziduí co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí a odhadovaný dietární (potravinový) příjem spotřebitelů.
U potravin živočišného původu odrážejí maximální limity reziduí spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy u zvířat, přičemž se zohlední případné přímé důsledky použití veterinárních léčiv.
Maximální limity reziduí (MLR) stanovené na úrovni Společenství představují nejvyšší množství reziduí, které se může v komoditách vyskytovat, pokud byly dodrženy zásady správné zemědělské praxe.
(2) Maximální limity reziduí pesticidů jsou neustále přezkoumávány a měněny s ohledem na nové informace a údaje.
Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, pokud povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k detekovatelným množstvím reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo pokud nejsou povolena žádná použití, nebo pokud nebyla použití, která byla povolena členskými státy, podložena nezbytnými údaji, anebo pokud použití přípravků na ochranu rostlin ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí pesticidů v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uváděny do oběhu na trhu ve Společenství, nebyla podložena nezbytnými údaji.
(3) Některé členské státy informovaly Komisi o svém přání přezkoumat v souladu s článkem 8 směrnice 90/642/EHS vnitrostátní maximální limity reziduí kvůli obavám z expozice spotřebitelů.
Komisi byly předloženy návrhy na přezkoumání maximálních limitů reziduí stanovených na úrovni Společenství.
(4) Celoživotní a krátkodobá expozice spotřebitelů pesticidům uvedeným v této směrnici prostřednictvím potravin byla znovu posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [4].
Na tomto základě je vhodné stanovit nové MLR, které zajistí, aby nedošlo k nepřijatelné expozici spotřebitelů.
(5) Akutní expozice spotřebitelů těmto pesticidům prostřednictvím jednotlivých potravin, které mohou obsahovat rezidua, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Byl učiněn závěr, že rezidua pesticidů v množství nepřevyšujícím tyto nové maximální limity reziduí nevyvolají akutní toxické účinky.
(6) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly o těchto nových MLR vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
(7) Přílohy směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze I směrnice 90/642/EHS ve skupině "2. Zelenina, čerstvá nebo tepelně neupravená, zmrazená nebo sušená, iii) Plodová zelenina, a) Lilkovité" se mezi položky "Lilky" a "Ostatní" vkládá položka "Okra".
Článek 2
Část A přílohy II směrnice 86/362/EHS se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 3
Část B přílohy II směrnice 86/363/EHS se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 4
Část A přílohy II směrnice 90/642/EHS se mění v souladu s přílohou III této směrnice.
Článek 5
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 14. září 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 15. září 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/31/ES
ze dne 5. dubna 2006,
kterou se mění směrnice 2004/39/ES o trzích finančních nástrojů, pokud jde o některé lhůty
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [3] zavádí všeobecnou právní úpravu k zabezpečení vysoké kvality při provádění investičních transakcí.
(2) Směrnice 2004/39/ES stanoví, že členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s uvedenou směrnicí do 30. dubna 2006.
K zajištění jednotného uplatňování směrnice v členských státech musí Komise během prováděcí lhůty přijmout prováděcí opatření k řadě složitých ustanovení uvedené směrnice.
Jelikož členské státy nemohou připravit a dokončit své vnitrostátní právní předpisy, dokud nebude zřejmý obsah uvedených prováděcích předpisů, mohou mít potíže s dodržením současné prováděcí lhůty.
(3) Aby investiční podniky a další regulované subjekty splňovaly požadavky směrnice 2004/39/ES a požadavky vnitrostátních prováděcích právních předpisů, budou pravděpodobně muset zavést nové systémy informačních technologií, nové organizační struktury a nový systém podávání zpráv a vedení záznamů, a nebo stávající systémy a postupy zásadně změnit.
Tyto změny mohou provést až poté, co bude zřejmý obsah prováděcích opatření přijatých Komisí a vnitrostátních právních předpisů provádějících směrnici.
(4) Aby byla směrnice 2004/39/ES plně účinná, je zároveň nezbytné, aby ji členské státy provedly ve vnitrostátním právu zároveň s prováděcími opatřeními nebo aby s nimi byla v členských státech zároveň přímo uplatnitelná.
(5) Pro provedení směrnice 2004/39/ES ve vnitrostátním právu by proto měla být členským státům prodloužena prováděcí lhůta.
Obdobně by měla být prodloužena lhůta, v níž investiční podniky a úvěrové instituce mají zajistit soulad s novými požadavky, na dobu po provedení směrnice členskými státy ve vnitrostátním právu.
(6) Vzhledem k vzájemné provázanosti různých ustanovení směrnice 2004/39/ES je žádoucí, aby se prodloužení lhůt vztahovalo na všechna ustanovení uvedené směrnice.
Jakékoliv prodloužení lhůty pro provedení a uplatňování směrnice by mělo být úměrné potřebám členských států a regulovaných subjektů a nemělo by jít nad rámec těchto potřeb.
Členské státy by měly začít uplatňovat směrnici 2004/39/ES současně, aby nedošlo k rozdrobení, jež by mohlo narušit fungování vnitřního trhu s cennými papíry.
(7) Ve svém usnesení ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů v oblasti finančních služeb [4] Evropský parlament požadoval, aby měl s Radou rovnocennou úlohu při dohledu nad tím, jak Komise plní svou výkonnou roli, aby tak byly zohledněny legislativní pravomoci Evropského parlamentu podle článku 251 Smlouvy.
Komise tento požadavek podpořila ve slavnostním prohlášení, které téhož dne učinil před Evropským parlamentem její předseda.
Dne 11. prosince 2002 Komise navrhla změny rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5] a dne 22. dubna 2004 předložila pozměněný návrh.
Evropský parlament má za to, že tento návrh nerespektuje jeho legislativní pravomoci.
Podle Evropského parlamentu by on a Rada měly mít možnost vyhodnotit v určené lhůtě svěření prováděcích pravomocí Komisi.
Je tedy vhodné omezit lhůtu, během které může Komise přijmout prováděcí opatření.
(8) Evropský parlament by měl mít tříměsíční lhůtu od prvního předložení navržených pozměňovacích návrhů a prováděcích opatření, aby je mohl přezkoumat a zaujmout k nim stanovisko.
V naléhavých a řádně odůvodněných případech by však mělo být možné tuto lhůtu zkrátit.
Přijme-li Evropský parlament v této lhůtě usnesení, měla by Komise návrhy pozměňovacích návrhů nebo opatření znovu přezkoumat.
(9) V důsledku toho by se také mělo posunout datum, ke kterému se zrušuje směrnice Rady 93/22/EHS ze dne 10. května 1993 o investičních službách v oblasti cenných papírů [6] a datum u přechodných ustanovení směrnice 2004/39/ES, a prodloužit Komisi časový rozvrh k povinnému podávání zpráv.
(10) Jelikož byla členským státům prodloužena lhůta k provedení směrnice 2004/39/ES ve vnitrostátním právu a že byla také prodloužena lhůta, do níž investiční podniky a úvěrové instituce mají zajistit soulad s novými požadavky, nepoužije se směrnice 2004/39/ES až do 1. listopadu 2007; je proto vhodné zrušit směrnici 93/22/EHS s účinkem od 1. listopadu 2007.
(11) Směrnice 2004/39/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2004/39/ES se mění takto:
1) 69. bod odůvodnění se nahrazuje tímto:
"(69) Evropský parlament by měl mít tříměsíční lhůtu od prvního předložení navržených pozměňovacích návrhů a prováděcích opatření, aby je mohl přezkoumat a zaujmout k nim stanovisko.
V naléhavých a řádně odůvodněných případech by však mělo být možné tuto lhůtu zkrátit.
Přijme-li Evropský parlament v této lhůtě usnesení, měla by Komise návrhy pozměňovacích návrhů nebo opatření znovu přezkoumat."
2) Článek 64 se mění takto:
a) vkládá se nový odstavec, který zní:
"2a. Žádné z přijatých prováděcích opatření nesmí měnit základní ustanovení této směrnice.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, je nejpozději od 1. dubna 2008 pozastaveno uplatňování ustanovení této směrnice, která vyžadují přijetí technických pravidel, změn a rozhodnutí podle odstavce 2.
Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada obnovit dotyčná ustanovení postupem podle článku 251 Smlouvy a za tímto účelem je před výše uvedeným dnem přezkoumají."
3) Článek 65 se nahrazuje tímto:
"Článek 65
Zprávy a přezkum
1. Do 31. října 2007 předloží Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o možném rozšíření oblasti působnosti této směrnice, pokud jde o povinnosti související s transparentností před uskutečněním obchodu a po něm, na transakce v jiných třídách finančních nástrojů než akcie.
2. Do 31. října 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování článku 27.
3. Do 30. dubna 2008 předloží Komise na základě veřejné konzultace a po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o:
a) vhodnosti zachování výjimky podle čl. 2 odst. 1 písm. k) pro podniky, jejichž hlavní činností je obchodování komoditními deriváty na vlastní účet;
b) o obsahu a formě vhodných požadavků na povolování těchto podniků jako investičních podniků ve smyslu této směrnice a na dohled nad nimi;
c) vhodnosti pravidel týkajících se jmenování smluvních zástupců při provádění investičních služeb nebo činností, zejména pokud jde o dohled nad nimi;
d) vhodnosti zachování výjimky podle čl. 2 odst. 1 písm. i).
4. Do 30. dubna 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o odstraňování překážek, které by mohly na evropské úrovni bránit konsolidaci údajů, jež musí systémy obchodování zveřejňovat.
5. Na základě zpráv uvedených v odstavcích 1 až 4 může Komise předložit návrhy na odpovídající změny této směrnice.
6. Do 31. října 2006 předloží Komise po projednání s příslušnými orgány Evropskému parlamentu a Radě zprávu o vhodnosti zachování požadavků na pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání, které zprostředkovatelům ukládají právní předpisy Společenství."
4) Článek 69 se nahrazuje tímto:
"Článek 69
Zrušení směrnice 93/22/EHS
Směrnice 93/22/EHS se zrušuje s účinkem od 1. listopadu 2007.
Odkazy na směrnici 93/22/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici.
Odkazy na pojmy definované ve směrnici 93/22/EHS nebo na její články se považují za odkazy na odpovídající pojmy definované v této směrnici nebo na odpovídající články této směrnice."
5) V článku 70 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. ledna 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. listopadu 2007."
6) V článku 71 se odstavce 1 až 5 nahrazují tímto:
"1. Investiční podniky, které ve svých domovských členských státech obdržely povolení k poskytování investičních služeb před 1. listopadem 2007, jsou považovány za podniky povolené i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčných členských států stanoví, že tyto podniky musí k zahájení takové činnosti vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v článcích 9 až 14.
2. Regulovaný trh nebo organizátor trhu, který ve svém domovském členském státě obdržel povolení před 1. listopadem 2007, je považován za povolený i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčného členského státu stanoví, že regulovaný trh případně organizátor trhu musí vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v hlavě III.
3. Smluvní zástupci zapsaní ve veřejném rejstříku před 1. listopadem 2007 jsou považováni za registrované i pro účely této směrnice, jestliže právní předpisy dotyčných členských států stanoví, že smluvní zástupci musí vyhovět podmínkám srovnatelným s podmínkami stanovenými v článku v článku 23.
4. Informace sdělené před 1. listopadem 2007 pro účely článků 17, 18 nebo 30 směrnice 93/22/EHS jsou považovány za sdělené pro účely podle článků 31 a 32 této směrnice.
5. Každý existující systém spadající do definice MTF provozovaného organizátorem regulovaného trhu je povolen jako MTF na žádost organizátora regulovaného trhu za předpokladu, že splní pravidla rovnocenná pravidlům, která pro povolení a provozování MTF vyžaduje tato směrnice, a za předpokladu, že dotyčná žádost je podána do osmnácti měsíců od 1. listopadu 2007."
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. ledna 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 1. listopadu 2007.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/32/ES
ze dne 5. dubna 2006
o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve Společenství je třeba zvýšit energetickou účinnost u konečného uživatele, řídit poptávku po energii a podporovat výrobu energie z obnovitelných zdrojů, protože v krátkodobém až střednědobém výhledu je poměrně málo prostoru pro jiné ovlivňování podmínek dodávek a distribuce energie, ať už budováním nových kapacit nebo zlepšováním přenosu a distribuce.
Tato směrnice tak přispívá k lepšímu zabezpečení dodávek.
(2) Zvýšená energetická účinnost u konečného uživatele rovněž přispěje ke snížení spotřeby primární energie, ke snížení emisí CO2 a dalších skleníkových plynů, a tím k prevenci nebezpečných klimatických změn.
Tyto emise nadále rostou, a plnění závazků z Kjóta je tak stále obtížnější.
Lidské činnosti související s energetickým odvětvím způsobují až 78 % emisí skleníkových plynů Společenství.
Šestý akční program Společenství pro životní prostředí, stanovený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES [4], předpokládá, že je nezbytné další snížení emisí, aby bylo dosaženo dlouhodobého cíle Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu stabilizovat koncentraci skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by umožnila předejít nebezpečným důsledkům působení lidstva na klimatický systém.
Konkrétní politiky a opatření jsou proto nezbytné.
(3) Zvýšená energetická účinnost u konečného uživatele umožní využít potenciálu nákladově efektivních úspor energie ekonomicky efektivním způsobem.
Opatření ke zvýšení energetické účinnosti by mohla vést k takovým úsporám energie, a pomoci tak Společenství snížit jeho závislost na dovozu energie.
Dále může využívání energeticky účinnějších technologií zlepšit schopnost inovace a konkurenceschopnost Společenství, jak je zdůrazněno v Lisabonské strategii.
(4) Sdělení Komise o provádění první fáze Evropského programu pro změnu klimatu uvádí směrnici o řízení poptávky po energii mezi přednostními opatřeními týkajícími se změn klimatu, která mají být přijata na úrovni Společenství.
(5) Tato směrnice je v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou [5] a se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem [6], jež stanoví možnost využití energetické účinnosti a řízení poptávky jako alternativy k novým dodávkám a pro ochranu životního prostředí a jež umožňují orgánům členských států mimo jiné vypsat výběrová řízení na nové kapacity nebo se rozhodnout pro opatření ke zvýšení energetické účinnosti a opatření týkající se řízení poptávky, včetně systémů "bílých certifikátů".
(6) Touto směrnicí není dotčen článek 3 směrnice 2003/54/ES, jenž požaduje, aby členské státy zabezpečily pro všechny domácnosti, a pokud to uznají za vhodné, i pro malé podniky možnost využívat univerzální služby, což znamená mít na jejich území právo na dodávky elektřiny ve stanovené kvalitě za přiměřené, jednoduše a jasně srovnatelné a průhledné ceny.
(7) Cílem této směrnice není jen dále podporovat nabídku energetických služeb, ale také vytvářet silnější podněty pro poptávku.
Veřejný sektor v každém členském státě by tak měl hrát příkladnou úlohu, pokud jde o investice, údržbu a další výdaje na zařízení využívající energii, energetické služby a jiná opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Veřejný sektor by proto měl být podněcován k tomu, aby do svých investic, odpisů a provozních rozpočtů začlenil ohledy na zvyšování energetické účinnosti.
Veřejný sektor by se měl snažit použít kritéria energetické účinnosti ve výběrových řízeních na veřejné zakázky, což je postup umožněný směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb [7] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [8], jehož princip potvrdil rozsudek Evropského soudního dvora ze dne 17. září 2002 ve věci C-513/99 [9].
Vzhledem ke skutečnosti, že správní struktury se v jednotlivých členských státech značně liší, různá opatření, která veřejný sektor může přijmout, by měla být učiněna na odpovídající celostátní, regionální nebo místní úrovni.
(8) Existuje celá řada způsobů, kterými může veřejný sektor plnit svou příkladnou úlohu: kromě použitelných opatření uvedených v přílohách III a VI může veřejný sektor například iniciovat pilotní projekty energetické účinnosti, stimulovat zaměstnance k energeticky účinnému chování apod. Aby bylo dosaženo kýženého multiplikačního efektu, měla by být řada takových kroků účinným způsobem sdělována jednotlivým občanům nebo podnikům, přičemž budou zdůrazňovány výhody snížení nákladů.
(9) Liberalizace maloobchodních trhů pro konečné zákazníky odebírající elektřinu, zemní plyn, uhlí a lignit, vytápění a v některých případech i dálkové vytápění a chlazení vedla téměř výhradně k vyšší účinnosti a nižším nákladům na výrobu energie a na její transformaci a distribuci.
Tato liberalizace nevedla k výrazné hospodářské soutěži u produktů a služeb, která by mohla mít za následek zvýšení energetické účinnosti na straně poptávky.
(10) V usnesení ze dne 7. prosince 1998 o energetické účinnosti v Evropském společenství [10] Rada schválila cíl pro Společenství jako celek zlepšit energetickou náročnost konečné spotřeby do roku 2010 o jeden procentní bod ročně.
(11) Členské státy by proto měly přijmout národní orientační cíle na podporu energetické účinnosti u konečného uživatele a pro zajištění dalšího růstu a životaschopnosti trhu s energetickými službami, a přispět tak k naplňování Lisabonské strategie.
Přijetí národních orientačních cílů na podporu energetické účinnosti u konečného uživatele zajišťuje účinnou součinnost s dalšími právními předpisy Společenství, jejichž uplatňování přispěje k dosažení uvedených národních cílů.
(12) Tato směrnice vyžaduje, aby členské státy přijaly určitá opatření, a splnění jejích cílů závisí na dopadu, jejž tato opatření mají na konečného uživatele energie.
Konečný výsledek opatření členských států tak závisí na mnoha vnějších faktorech, jež ovlivňují chování uživatelů při využívání energie a jejich ochotu zavádět postupy vedoucí k úsporám energie a používat energeticky úsporná zařízení.
I když se tedy členské státy zavazují, že se budou snažit cílové hodnoty 9 % dosáhnout, je národní cíl úspor energie ve své podstatě orientační a pro členské státy z něho neplyne žádný právně vymahatelný závazek jej dosáhnout.
(13) Ve snaze o dosažení svých orientačních cílů si mohou členské státy stanovit cíle vyšší než 9 %.
(14) Zlepšení energetické účinnosti prospěje výměna informací, zkušeností a osvědčených postupů na všech úrovních, včetně, a to zejména, veřejného sektoru.
Členské státy by proto měly uvést seznam opatření přijatých v souvislosti s touto směrnicí a co nejdůsledněji přezkoumat jejich účinnost.
(15) Při usilování o dosažení vyšší energetické účinnosti v důsledku změn v technologiích, v chování nebo v hospodářství je třeba se vyhnout závažnému nepříznivému dopadu na životní prostředí a brát ohled na sociální priority.
(16) Financování nabídky a náklady poptávky hrají v energetických službách důležitou úlohu.
Vytvoření fondů určených k podpoře provádění programů energetické účinnosti a dalších opatření v oblasti energetické účinnosti a k podpoře rozvoje trhu energetických služeb může na takovém trhu představovat vhodný nástroj poskytování nediskriminačního financování novým podnikům.
(17) Zvýšené energetické účinnosti u konečného uživatele lze dosáhnout zlepšením dostupnosti energetických služeb a zvýšením poptávky po nich nebo jinými opatřeními ke zvýšení energetické účinnosti.
(18) Aby bylo možné využít potenciálu úspor energie v určitých segmentech trhu, kde se energetické audity obchodně nevyužívají, například v domácnostech, měly by členské státy zajistit dostupnost energetických auditů.
(19) Závěry Rady ze dne 5. prosince 2000 uvádějí podporu energetickým službám prostřednictvím rozvoje strategie Společenství jako prioritní oblast činnosti vedoucí ke zvýšení energetické účinnosti.
(20) Distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav a maloobchodní prodejci energie mohou zvýšit účinnost využívání energie ve Společenství, pokud budou nabízet energetické služby zohledňující účinnost u konečného uživatele, například při vytápění vnitřních prostor, teplé vody pro domácnosti, chlazení, výrobě produktů, osvětlení a pohon.
Zvyšování zisku tak bude pro distributory energie, provozovatele distribučních soustav a maloobchodní prodejce energie spíše spojeno s prodejem energetických služeb co největšímu počtu uživatelů než s prodejem co největšího množství energie jednotlivým zákazníkům.
Členské státy by se měly snažit předejít jakémukoli narušení hospodářské soutěže v této oblasti, aby zajistily rovné podmínky všem poskytovatelům energetických služeb; tento úkol však mohou delegovat na vnitrostátní regulační orgán.
(21) S náležitým ohledem na vnitrostátní organizaci účastníků energetického trhu a z důvodu podpory provádění energetických služeb a opatření ke zvýšení energetické účinnosti stanovených v této směrnici by členské státy měly mít možnost uložit za povinnost distributorům energie, provozovatelům distribučních soustav nebo maloobchodním prodejcům energie, případně účastníkům trhu ze dvou či ze všech těchto tří kategorií, aby uvedené služby poskytovali a aby se podíleli na uvedených opatřeních.
(22) Využívání finančních ujednání třetí stranou je inovační postup, který by se měl podněcovat.
V rámci těchto ujednání se příjemce vyhne investičním výdajům tím, že využije část finanční hodnoty úspory energie plynoucí z investice třetí strany k tomu, aby třetí straně uhradil investiční výdaje a náklady na úroky.
(23) Aby sazby a další regulace energie vázané na rozvodnou síť lépe napomáhaly energetické účinnosti u konečného uživatele, měly by být odstraněny neopodstatněné pobídky ke zvyšování objemu spotřeby.
(24) Podpory trhu energetických služeb lze dosáhnout řadou prostředků včetně nefinančních.
(25) Energetické služby, programy zvýšení energetické účinnosti a další opatření ke zvýšení energetické účinnosti, jejichž cílem je úspora energie, mohou být podporovány nebo prováděny na základě dobrovolných dohod mezi zúčastněnými osobami a subjekty veřejného sektoru určenými členskými státy.
(26) Dobrovolné dohody, na které se vztahuje tato směrnice, by měly být průhledné a měly by případně obsahovat informace přinejmenším o těchto otázkách: kvantifikovaných a naplánovaných cílech, sledování a podávání zpráv.
(27) Odvětví motorových paliv a dopravy hrají důležitou úlohu, pokud jde o energetickou účinnost a úspory energie.
(28) Při stanovování opatření ke zvýšení energetické účinnosti by měl být zohledněn prospěch, který s ohledem na účinnost přináší široké využití nákladově efektivních technologických inovací, například elektronické měření spotřeby.
V souvislosti s touto směrnicí patří mezi individuální měřiče za konkurenceschopné ceny přesné kalorimetry.
(29) Aby byli koneční uživatelé schopni přijímat informovanější rozhodnutí vztahující se k jejich vlastní spotřebě energie, měli by o ní mít k dispozici dostatečné množství informací, jakož i další užitečné informace, například o dostupných opatřeních ke zvýšení energetické účinnosti, srovnávací profily spotřeby konečných uživatelů nebo objektivní technické údaje o energetických spotřebičích včetně systémů založených na "faktoru čtyři" a dalších.
Připomíná se, že některé tyto důležité informace by měly být konečným zákazníkům již dostupné podle čl. 3 odst.
6 směrnice 2003/54/ES. Kromě toho by měli být uživatelé aktivně nabádáni k tomu, aby si sami pravidelně kontrolovali hodnoty na měřičích.
(30) Všechny typy informací související s energetickou účinností by měly být co nejvíce šířeny vhodným způsobem, a to i prostřednictvím vyúčtování, příslušným cílovým skupinám.
Mohou mezi ně patřit informace o finančních a právních rámcích, sdělení a propagační kampaně a širokosáhlá výměna osvědčených postupů na všech úrovních.
(31) Přijetím této směrnice jsou všechna věcná ustanovení směrnice Rady 93/76/EHS ze dne 13. září 1993 o omezování emisí oxidu uhličitého prostřednictvím zvyšování energetické účinnosti (SAVE) [11] upravena jinými právními předpisy Společenství, a proto by uvedená směrnice měla být zrušena.
(32) Jelikož cílů této směrnice, totiž zvyšování energetické účinnosti u konečného uživatele a rozvoje trhu energetických služeb, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(33) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Kapitola I
Předmět a oblast působnosti
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je podpořit nákladově efektivní zvyšování energetické účinnosti u konečného uživatele v členských státech tím, že:
a) stanoví nezbytné orientační cíle, mechanismy, pobídky a institucionální, finanční a právní rámce, jež umožní odstranit stávající překážky na trhu a nedostatky zabraňující účinnému konečnému použití;
b) vytváří podmínky pro rozvoj a podporu trhu energetických služeb a pro zavádění dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti u konečného uživatele.
Článek 2
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na:
a) poskytovatele opatření ke zvýšení energetické účinnosti, distributory energie, provozovatele distribučních soustav a maloobchodní prodejce energie.
Členské státy však mohou vyjmout malé distributory energie, malé provozovatele distribučních soustav a malé maloobchodní prodejce energie z působnosti článků 6 a 13;
b) konečné zákazníky.
Tato směrnice se však nevztahuje na podniky spadající do kategorií činností, jež jsou uvedeny v příloze I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství [13];
c) ozbrojené síly, avšak pouze v takovém rozsahu, kdy její použití nebude v rozporu s podstatou a hlavními cíli činností ozbrojených sil, a dále s výjimkou materiálu používaného výhradně pro vojenské účely.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "energií" všechny formy obchodně dostupné energie včetně elektřiny, zemního plynu (včetně zkapalněného zemního plynu), zkapalněného ropného plynu, jakýchkoli paliv pro vytápění a chlazení včetně dálkového vytápění a chlazení, uhlí a lignitu, rašeliny, pohonných hmot (kromě leteckých a námořních lodních paliv) a biomasy podle definice ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou [14];
b) "energetickou účinností" poměr výstupu ve formě výkonu, služby, zboží nebo energie a množství vstupní energie;
c) "zvýšením energetické účinnosti" nárůst energetické účinnosti u konečného uživatele v důsledku technologických či ekonomických změn nebo v důsledku změn v lidském chování;
d) "úsporami energie" množství ušetřené energie určené měřením nebo odhadem spotřeby před provedením jednoho či více opatření ke zvýšení energetické účinnosti a po něm, při zajištění normalizace vnějších podmínek, které spotřebu energie ovlivňují;
e) "energetickou službou" fyzický prospěch, užitek nebo dobro získané kombinací energie s energeticky účinnými technologiemi nebo činnostmi, které mohou zahrnovat provozní činnosti, údržbu a kontrolu nezbytnou pro dodání služby, jež je dodávána na základě smlouvy a u níž bylo prokázáno, že za normálních okolností vede k ověřitelnému a měřitelnému či odhadnutelnému zvýšení energetické účinnosti nebo k úsporám primární energie;
f) "mechanismy energetické účinnosti" obecné nástroje využívané vládami nebo vládními subjekty za účelem vytvoření podpůrného rámce nebo pobídek směřovaných na účastníky trhu, aby poskytovali a kupovali energetické služby a další opatření ke zvýšení energetické účinnosti;
g) "programy zvýšení energetické účinnosti" činnosti zaměřené na skupiny konečných zákazníků a obvykle vedoucí k ověřitelnému a měřitelnému či odhadnutelnému zvýšení energetické účinnosti;
h) "opatřeními ke zvýšení energetické účinnosti" veškeré činnosti obvykle vedoucí k ověřitelnému a měřitelnému či odhadnutelnému zvýšení energetické účinnosti;
i) "poskytovatelem energetických služeb" fyzická nebo právnická osoba, která dodává energetické služby nebo jiná opatření ke zvýšení energetické účinnosti zařízení uživatele či v rámci jeho budovy a nese přitom jistou míru finančního rizika.
Odměna za poskytnuté služby závisí, zcela nebo částečně, na dosaženém zvýšení energetické účinnosti a na splnění dalších dohodnutých kritérií výkonnosti;
j) "smlouvou o energetické výkonnosti" smluvní ujednání mezi příjemcem a poskytovatelem (obvykle poskytovatelem energetických služeb) o opatření ke zvýšení energetické účinnosti, kdy jsou investice do tohoto opatření splaceny ve vztahu ke smluvně stanovené míře zvýšení energetické účinnosti;
k) "financováním třetí stranou" smluvní ujednání zahrnující kromě dodavatele energie a příjemce opatření ke zvýšení energetické účinnosti ještě třetí stranu, která na dané opatření poskytuje kapitál a dostává od příjemce odměnu ve výši části úspor energie dosažených v důsledku opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Uvedenou třetí stranou může, ale nemusí být poskytovatel energetických služeb;
l) "energetickými audity" systematický postup získávání dostatečných informací o stávajícím profilu energetické náročnosti stavby či skupiny staveb, průmyslového postupu nebo zařízení a soukromých nebo veřejných služeb, který identifikuje a kvantifikuje možnosti nákladově efektivních úspor energie a podává zprávy o zjištěních;
m) "finančními nástroji pro úspory energie" veškeré finanční nástroje jako fondy, dotace, daňové úlevy, půjčky, financování třetí stranou, smlouvy o energetické výkonnosti, smlouvy o záruce úspor energie, smlouvy o subdodávkách energie a další podobné smlouvy, jež jsou na trh uváděny veřejnými nebo soukromými subjekty za účelem částečného či celkového pokrytí počátečních projektových nákladů na provádění opatření ke zvýšení energetické účinnosti;
n) "konečným zákazníkem" fyzická nebo právnická osoba, jež nakupuje energii pro své vlastní konečné využití;
o) "distributorem energie" fyzická nebo právnická osoba, jež odpovídá za dopravu energie s ohledem na její dodání konečným zákazníkům a distribučním místům, která energii konečným zákazníkům prodávají.
Z této definice jsou vyloučeni provozovatelé distribučních soustav elektřiny a zemního plynu, kteří jsou uvedeni v písmenu p);
p) "provozovatelem distribučních soustav" fyzická nebo právnická osoba, která v dané oblasti odpovídá za provoz distribuční soustavy elektřiny nebo zemního plynu, za zajištění její údržby a v nutných případech i jejího vývoje, a případně též za její propojení s jinými soustavami a za zajištění dlouhodobé schopnosti soustavy uspokojovat přiměřenou poptávku po distribuci elektřiny a zemního plynu;
q) "maloobchodním prodejcem energie" fyzická nebo právnická osoba, která se zabývá prodejem energie konečným zákazníkům;
r) "malým distributorem energie, malým provozovatelem distribučních soustav a malým maloobchodním prodejcem energie" fyzická nebo právnická osoba, která distribuuje nebo prodává energii konečným zákazníkům a která ročně distribuuje nebo prodá menší množství energie, než které odpovídá 75 GWh, nebo která zaměstnává méně než deset osob nebo jejíž roční obrat nebo roční rozvaha nepřesahuje 2000000 EUR;
s) "bílými certifikáty" osvědčení vydávaná nezávislými certifikačními subjekty potvrzující nároky účastníků trhu na úspory energie v důsledku opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Kapitola II
Cíle úspor energie
Článek 4
Obecný cíl
1. Členské státy přijmou pro devátý rok uplatňování této směrnice celkový národní orientační cíl úspor energie ve výši 9 %, dosažitelný díky energetickým službám a jiným opatřením ke zvýšení energetické účinnosti, a usilují o jeho splnění.
Členské státy přijmou za účelem přispění k dosažení tohoto cíle nákladově efektivní, proveditelná a přiměřená opatření.
Uvedený národní orientační cíl úspor energie se stanoví a vypočítá v souladu s přílohou I a metodikou v ní uvedenou.
Pro účely srovnání úspor energie a přepočtu na porovnatelné jednotky se uplatňují převodní koeficienty stanovené v příloze II, ledaže lze odůvodnit užití jiných převodních koeficientů.
Příklady vhodných opatření ke zvýšení energetické účinnosti jsou uvedeny příloze III.
Obecný rámec měření a ověřování úspor energie je uveden v příloze IV.
Vnitrostátní úspory energie vzhledem k národním orientačním cílům úspor energie se měří od 1. ledna 2008.
2. Pro účely prvního akčního plánu energetické účinnosti, který má být předložen v souladu s článkem 14, stanoví každý členský stát rovněž průběžný národní orientační cíl úspor energie pro třetí rok uplatňování této směrnice a zpracuje přehled strategie plnění průběžných a celkových cílů.
Tento průběžný cíl musí být realistický a v souladu s celkovým národním orientačním cílem úspor energie uvedeným v odstavci 1.
Komise vydá stanovisko, zda je průběžný národní orientační cíl realistický a v souladu s celkovým cílem.
3. Každý členský stát vypracuje programy a opatření na zlepšení energetické účinnosti.
4. Členské státy pověří jeden či více stávajících nebo nových úřadů či agentur celkovou kontrolou a dohledem nad rámcem pro dosažení cíle uvedeného v odstavci 1.
Tyto subjekty poté ověřují úspory energie plynoucí z energetických služeb a dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti, včetně stávajících vnitrostátních opatření ke zvýšení energetické účinnosti, a podávají zprávy o výsledcích.
5. Po přezkoumání prvních tří let uplatňování této směrnice a po předložení zprávy Komise posoudí, zda je vhodné předložit návrh směrnice za účelem dalšího rozvoje tržního přístupu ke zvyšování energetické účinnosti prostřednictvím bílých certifikátů.
Článek 5
Energetická účinnost u konečného uživatele ve veřejném sektoru
1. Členské státy zajistí, aby veřejný sektor hrál v souvislosti s touto směrnicí příkladnou úlohu.
K tomuto účelu účinným způsobem informují občany nebo případně podniky o příkladné úloze a činnosti veřejného sektoru.
Členské státy zajistí, aby veřejný sektor přijal opatření ke zvýšení energetické účinnosti se zaměřením na nákladově efektivní opatření zajišťující nejvyšší míru úspor energie v nejkratším čase.
Tato opatření se přijímají na vhodné státní, regionální nebo místní úrovni a mohou mít podobu zákonodárné iniciativy, dobrovolné dohody uvedené v čl. 6 odst.
2 písm. b) či jiného programu se stejným dopadem. Aniž jsou dotčeny právní předpisy členských států a Společenství o zadávání veřejných zakázek:
- nejméně dvě opatření použijí z orientačního seznamu uvedeného v příloze VI,
- členské státy usnadní tento proces tím, že zveřejní zásady energetické účinnosti a úspory energie jako možné kritérium hodnocení při výběrových řízeních na veřejné zakázky.
Členské státy usnadní a umožní výměnu osvědčených postupů mezi orgány veřejného sektoru, například postupů zadávání veřejných zakázek zohledňujících energetickou účinnost, a to jak na vnitrostátní, tak mezinárodní úrovni; za tímto účelem bude organizace uvedená v odstavci 2 spolupracovat s Komisí, pokud jde o výměnu osvědčených postupů uvedených v čl. 7 odst. 3.
2. Členské státy pověří jednu nebo více nových nebo stávajících organizací, které převezmou správní, řídící a prováděcí odpovědnost za začlenění požadavků na zvyšování energetické účinnosti v souladu s odstavcem 1. Může se jednat o úřady nebo agentury uvedené v čl. 4 odst. 4.
Kapitola III
Podpora energetické účinnosti u konečného uživatele a energetických služeb
Článek 6
Distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav a maloobchodní prodejci energie
1. Členské státy zajistí, aby distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav nebo maloobchodní prodejci energie:
a) na vyžádání a nejvýše jednou ročně poskytli souhrnné statistické informace o svých konečných zákaznících úřadům či agenturám uvedeným v čl. 4 odst.
4 nebo jinému určenému subjektu, pokud tento subjekt obdržené informace postoupí uvedeným úřadům či agenturám. Tyto informace musí být dostatečné k tomu, aby mohly být řádně připraveny a prováděny programy zvýšení energetické účinnosti a aby byly podporovány a sledovány energetické služby a další opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Tyto informace musí obsahovat aktuální údaje o spotřebě konečného uživatele a mohou obsahovat i odpovídající údaje týkající se minulosti, případně včetně profilů zatížení, segmentace zákazníků a zeměpisné polohy zákazníků, přičemž musí být zachována integrita a důvěrnost informací soukromého rázu či informací obchodně citlivých, v souladu platnými právními předpisy Společenství;
b) se zdrželi všech činností, které by mohly bránit poptávce po energetických službách a dalších opatřeních ke zvýšení energetické účinnosti anebo jejich poskytování nebo které by mohly brzdit rozvoj trhů s energetickými službami a dalšími opatřeními ke zvýšení energetické účinnosti.
Dotčený členský stát přijme vhodná opatření, aby takovým případným činnostem zabránil.
2. Členské státy:
a) zvolí jeden nebo více z níže uvedených požadavků, jež musí splňovat distributoři, provozovatelé distribučních soustav nebo maloobchodní prodejci energie, ať už přímo nebo nepřímo, prostřednictvím jiných poskytovatelů energetických služeb či opatření ke zvýšení energetické účinnosti:
i) zajištění propagace energetických služeb a jejich nabídky konečným zákazníkům za konkurenceschopné ceny,
ii) zajištění propagace nezávisle prováděných energetických auditů za konkurenceschopné ceny nebo propagace opatření ke zvýšení energetické účinnosti a zajištění jejich dostupnosti pro konečné zákazníky, v souladu s čl. 9 odst. 2 a článkem 12,
iii) přispívání do fondů a mechanismů financování uvedených v článku 11; úroveň příspěvků musí přinejmenším odpovídat odhadovaným nákladům na nabídku kterékoli činnosti uvedené v tomto odstavci a musí být dohodnuta s úřady nebo agenturami uvedenými v čl. 4 odst. 4; nebo
b) zajistí, aby existovaly nebo byly uzavřeny dobrovolné dohody nebo zřízeny jiné tržně orientované systémy, například bílé certifikáty, které budou mít stejný dopad jako jeden či více požadavků uvedených v písmenu a).
Dobrovolné dohody jsou posuzovány členským státem a pod jeho dohledem a průběžnou kontrolou, aby bylo zajištěno, že mají v praxi stejný dopad jako jeden či více požadavků uvedených v písmenu a).
Za tímto účelem musí mít dobrovolné dohody jasné a jednoznačné cíle a podléhají požadavkům na sledování a podávání zpráv spojeným s postupy, které mohou vést k revidovaným nebo dodatečným opatřením, pokud není cílů dosaženo nebo není pravděpodobné, že by jich dosaženo bylo.
Kvůli zajištění průhlednosti musí být dobrovolné dohody dostupné veřejnosti a před svým uvedením do praxe musí být zveřejněny v rozsahu, který umožňují platná ustanovení o důvěrnosti, a musí obsahovat výzvu zúčastněným osobám, aby předložily své připomínky.
3. Členské státy zajistí dostatek pobídek, rovnou hospodářskou soutěž a stejné podmínky pro účastníky trhu jiné než distributory, provozovatele distribučních soustav a maloobchodní prodejce energie, jako jsou poskytovatelé energetických služeb, montéři energetických zařízení, poradci a konzultanti v energetice, aby mohli nezávisle nabízet a provádět energetické služby, energetické audity a opatření ke zvýšení energetické účinnosti uvedené v odst. 2 písm. a) bodě i) a ii).
4. Podle odstavců 2 a 3 mohou členské státy ukládat odpovědnost provozovatelům distribučních soustav pouze v případě, že je to v souladu s požadavky týkajícími se oddělených účtů stanovenými v čl. 19 odst. 3 směrnice 2003/54/ES a v čl. 17 odst. 3 směrnice 2003/55/ES.
5. Prováděním tohoto článku nejsou dotčeny odchylky a výjimky udělené na základě směrnic 2003/54/ES a 2003/55/ES.
Článek 7
Dostupnost informací
1. Členské státy zajistí, aby byly informace o mechanismech na zvýšení energetické účinnosti a o finančních a právních rámcích přijatých s cílem dosažení národního orientačního cíle úspor energie průhledné a aby byly co nejvíce šířeny mezi relevantními účastníky trhu.
2. Členské státy zajistí, aby bylo vyvinuto vyšší úsilí na podporu energetické účinnosti u konečného uživatele.
Vytvoří účastníkům trhu vhodné podmínky a podněty k poskytování více informací a poradenství konečným zákazníkům o energetické účinnosti u konečného uživatele.
3. Komise zajistí, aby byly sdíleny a široce šířeny informace o osvědčených postupech úspor energie v členských státech.
Článek 8
Dostupnost programů kvalifikace, akreditace nebo certifikace
S cílem dosáhnout vysoké úrovně technické způsobilosti, objektivity a spolehlivosti zajistí členské státy tam, kde to považují za nutné, dostupnost vhodných programů kvalifikace, akreditace nebo certifikace pro poskytovatele energetických služeb, energetických auditů a opatření ke zvýšení energetické účinnosti uvedených v čl. 6 odst. 2 písm. a) bodě i) a ii).
Článek 9
Finanční nástroje pro úspory energie
1. Členské státy zruší nebo změní vnitrostátní právní předpisy, jiné než čistě daňové povahy, které zbytečně či nepřiměřeně brání nebo omezují využití finančních nástrojů pro úspory energie na trhu energetických služeb nebo jiných opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
2. Členské státy poskytnou pro uvedené finanční nástroje vzorové smlouvy stávajícím i potenciálním zákazníkům energetických služeb a dalších opatření ke zvýšení energetické účinnosti ve veřejném i soukromém sektoru. Vzorové smlouvy může vydat úřad nebo agentura uvedená v čl. 4 odst. 4.
Článek 10
Energeticky účinné sazby a další regulace energie vázané na rozvodnou síť
1. Členské státy zajistí odstranění pobídek v sazbách za přenos a distribuci energie, které zbytečně zvyšují množství přenášené či distribuované energie. K tomuto účelu mohou členské státy uložit povinnosti veřejné služby týkající se energetické účinnosti podnikům působícím v elektroenergetice v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2003/54/ES a podnikům působícím v odvětví zemního plynu v souladu s čl. 3 odst. 2 směrnice 2003/55/ES.
2. Členské státy mohou povolit sociálně orientované složky programů a struktur sazeb, pokud jsou veškeré účinky s vlivem na rozpad přenosové a distribuční soustavy omezeny na to, co je nezbytně nutné, a pokud nejsou nepřiměřené dotyčnému sociálnímu cíli.
Článek 11
Fondy a mechanismy financování
1. Aniž jsou dotčeny články 87 a 88 Smlouvy, mohou členské státy zřídit jeden nebo více fondů, z nichž bude dotováno provádění programů a jiných opatření ke zvýšení energetické účinnosti a podporován rozvoj trhu pro opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
Tato opatření zahrnují podporu energetických auditů, finančních nástrojů pro úspory energie a případně lepšího měření spotřeby a informativního vyúčtování.
Fondy se rovněž zaměřují na odvětví konečné spotřeby s vyššími transakčními náklady nebo vyššími riziky.
2. Jsou-li fondy zřízeny, mohou poskytovat dotace, půjčky, záruky nebo jiné druhy financování vázané na výsledky.
3. Fondy jsou otevřeny všem poskytovatelům opatření ke zvýšení energetické účinnosti, jako jsou poskytovatelé energetických služeb, nezávislí poradci v energetice, distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav, maloobchodní prodejci energie a montéři energetických zařízení.
Členské státy se mohou rozhodnout zpřístupnit fondy všem konečným zákazníkům.
Výběrová řízení nebo jiné rovnocenné postupy zajišťují plnou průhlednost a probíhají v plném souladu s platnými předpisy pro zadávání veřejných zakázek.
Členské státy zajistí, že fondy nekonkurují tržně financovaným opatřením ke zvýšení energetické účinnosti, nýbrž je doplňují.
Článek 12
Energetické audity
1. Členské státy zajistí, aby byly všem konečným zákazníkům včetně menších zákazníků ze skupin domácností, obchodu a malých a středně velkých průmyslových podniků dostupné účinné, vysoce kvalitní a nezávisle prováděné programy energetického auditu vypracované tak, aby identifikovaly potenciální opatření ke zvýšení energetické účinnosti.
2. Pro tržní segmenty, jež mají vyšší transakční náklady a nekomplexní zařízení, mohou být přijata jiná opatření, jako jsou dotazníky a počítačové programy zpřístupněné na internetu nebo zaslané zákazníkům poštou. Členské státy zajistí dostupnost energetických auditů v segmentech trhu, kde se obchodně nevyužívají, s přihlédnutím k čl. 11 odst. 1.
3. Certifikace v souladu s článkem 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov [15] se považuje za rovnocennou energetickému auditu splňujícímu požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku a za rovnocennou energetickému auditu uvedenému v příloze VI písm. e) této směrnice. Rovněž se má za to, že audity podle programů založených na dobrovolných dohodách mezi organizacemi zúčastněných osob a určeným subjektem, který se nachází pod kontrolou a dohledem dotčeného členského státu v souladu s čl. 6 odst. 2 písm. b) této směrnice, splňují požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku.
Článek 13
Měření spotřeby energie a informativní vyúčtování
1. Členské státy zajistí, aby pokud je to technicky možné, finančně únosné a úměrné potenciálním úsporám energie, byli koneční zákazníci odebírající elektřinu, zemní plyn, dálkové vytápění či chlazení a teplou vodu pro domácnosti vybaveni za tržní ceny individuálními měřiči, které přesně zobrazují skutečnou spotřebu energie a skutečnou dobu její spotřeby.
Při výměně stávajícího měřiče se tyto individuální měřiče poskytnou za konkurenceschopné ceny vždy, s výjimkou případů, kdy je to technicky nemožné nebo kdy je to nákladově neefektivní v poměru k odhadovaným možným dlouhodobým úsporám.
Při vytváření nového připojení v nové budově nebo při jakýchkoli větších renovacích uvedených ve směrnici 2002/91/ES budou tyto individuální měřiče vždy poskytovány za konkurenceschopné ceny.
2. Členské státy zajistí, aby bylo vyúčtování, které provádějí distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav a maloobchodní prodejci energie, pokud je to vhodné, založeno na skutečné spotřebě energie a aby bylo předkládáno v jasné a pochopitelné formě.
Spolu s vyúčtováním obdrží koneční zákazníci rovněž vhodné informace se zevrubným přehledem stávajících cen energie.
Vyúčtování na základě skutečné spotřeby bude prováděno dostatečně často, aby zákazníci mohli svou spotřebu energie regulovat.
3. Členské státy zajistí, aby distributoři energie, provozovatelé distribučních soustav nebo maloobchodní prodejci energie, kde je to vhodné, poskytovali konečným zákazníkům v účtech, smlouvách, transakcích a stvrzenkách na distribučních místech tyto informace:
a) aktuální skutečné ceny a skutečnou spotřebu energie;
b) srovnání aktuální spotřeby energie konečného zákazníka se spotřebou za stejné období předchozího roku, nejlépe v grafické podobě;
c) kdykoli je to možné a přínosné, srovnání s průměrným normalizovaným nebo vzorovým uživatelem energie stejné kategorie;
d) kontaktní údaje na organizace spotřebitelů, energetické agentury nebo podobné subjekty, včetně adres internetových stránek, u nichž jsou dostupné informace o opatřeních ke zvýšení energetické účinnosti, srovnávací profily konečných uživatelů nebo objektivní technické údaje o energetických spotřebičích.
Kapitola IV
Závěrečná ustanovení
Článek 14
Zprávy
1. Členské státy, které ke dni vstupu této směrnice v platnost již k jakémukoli účelu používají pro měření úspor energie výpočetní metody podobné těm, které jsou popsány v příloze IV, mohou Komisi o tom předložit dostatečně podrobné informace.
Tyto informace by měly být předloženy co nejdříve, nejlépe do 17. listopadu 2006.
Uvedené informace Komisi umožní náležitě zohlednit stávající postupy.
2. Členské státy předloží Komisi tyto akční plány energetické účinnosti:
- první akční plán energetické účinnosti do 30. června 2007,
- druhý akční plán energetické účinnosti do 30. června 2011,
- třetí akční plán energetické účinnosti do 30. června 2014.
Všechny akční plány energetické účinnosti popisují opatření na zvýšení energetické účinnosti plánovaná pro dosažení cílů stanovených v čl. 4 odst. 1 a 2 a pro dosažení souladu s ustanoveními o příkladné úloze veřejného sektoru a poskytování informací a poradenství pro konečné zákazníky stanovené v čl. 5 odst. 1 a čl. 7 odst. 2.
Druhý a třetí akční plán energetické účinnosti:
- zahrnuje podrobnou analýzu a zhodnocení předchozího plánu,
- zahrnuje konečné výsledky s ohledem na splnění cílů úspor energie stanovených v čl. 4 odst. 1 a 2,
- zahrnuje plány na dodatečná opatření zaměřená na odstranění všech stávajících nebo předpokládaných nedostatků při naplňování cílů a předpokládané dopady těchto opatření,
- v souladu s čl. 15 odst. 4 využívá a postupně zvyšuje využívání harmonizovaných ukazatelů účinnosti a směrodatných hodnot, jak pro vyhodnocení minulých opatření, tak pro zhodnocení dopadů plánovaných budoucích opatření,
- je založen na dostupných údajích a doplněn odhady.
3. Do 17. května 2008 zveřejní Komise hodnocení dopadů založené na analýze nákladů a přínosů a přezkoumá vzájemný vztah mezi standardy EU, nařízeními, politikami a opatřeními na zvýšení energetické účinnosti u konečného uživatele.
4. Akční plány energetické účinnosti se zhodnotí postupem uvedeným v čl. 16 odst. 2:
- první akční plán energetické účinnosti se přezkoumá do 1. ledna 2008,
- druhý akční plán energetické účinnosti se přezkoumá do 1. ledna 2012,
- třetí akční plán energetické účinnosti se přezkoumá do 1. ledna 2015.
5. Na základě akčních plánů energetické účinnosti Komise zhodnotí, jakého pokroku dosáhly členské státy při plnění svých národních orientačních cílů úspor energie.
Komise zveřejní zprávy se závěry týkajícími se:
- prvních akčních plánů energetické účinnosti do 1. ledna 2008,
- druhých akčních plánů energetické účinnosti do 1. ledna 2012,
- třetích akčních plánů energetické účinnosti do 1. ledna 2015.
Tyto zprávy zahrnou informace o souvisejících krocích na úrovni Společenství, včetně aktuálně platných právních předpisů i právních předpisů budoucích. Zprávy zohlední systém směrodatných hodnot uvedený v čl.
15 odst. 4, zjistí osvědčené postupy, zjistí případy, kde členské státy nebo Komise nevykazují dostatečný pokrok, a mohou obsahovat doporučení.
Druhá zpráva se případně tam, kde je to vhodné nebo nutné, doplní o návrhy dalších opatření určené Evropskému parlamentu a Radě, včetně případného prodloužení doby platnosti cílů.
Pokud zpráva dospěje k závěru, že nebyl učiněn dostatečný pokrok k dosažení orientačních národních cílů, zaměří se návrhy dalších opatření na úroveň a povahu těchto cílů.
Článek 15
Přezkum a přizpůsobení rámce
1. Hodnoty a výpočetní metody uvedené v přílohách II, III, IV a V se přizpůsobují technickému pokroku postupem podle čl. 16 odst. 2.
2. Do 1. ledna 2008 Komise postupem podle čl. 16 odst. 2 upřesní a doplní podle potřeby body 2 až 6 přílohy IV, s ohledem na obecný rámec uvedený v příloze IV.
3. Do 1. ledna 2012 Komise postupem podle čl. 16 odst. 2 zvýší procentní podíl harmonizovaného výpočtu prováděného postupem zdola nahoru užitým v modelu harmonizovaného výpočtu uvedeném v bodě 1 přílohy IV, aniž jsou dotčeny programy těch členských států, které již nyní využívají vyšší procentní podíl. Nový model harmonizovaného výpočtu s výrazně vyšším procentním podílem výpočtů prováděných postupem zdola nahoru bude poprvé použit od 1. ledna 2012.
Je-li to proveditelné a možné, použije se při měření celkových úspor za celou dobu používání této směrnice tento model harmonizovaného výpočtu, aniž by tím byly dotčeny modely členských států s vyšším podílem výpočtů prováděných postupem zdola nahoru.
16 odst. 2 vytvoří sadu harmonizovaných ukazatelů energetické účinnosti a směrodatných hodnot založených na těchto ukazatelích a zohlední přitom dostupné údaje nebo údaje, které mohou být bez nadměrných nákladů pro každý členský stát získány.
Při vytváření těchto harmonizovaných ukazatelů energetické účinnosti a směrodatných hodnot Komise použije jako referenční dokument orientační seznam uvedený v příloze V. Členské státy postupně zapracují tyto ukazatele a směrodatné hodnoty do statistických údajů zařazených do svých akčních plánů na zvýšení energetické účinnosti uvedených v článku 14 a použijí je jako jeden z dostupných nástrojů pro rozhodování o budoucích prioritních oblastech ve svých akčních plánech na zvýšení energetické účinnosti.
Komise do 17. května 2011 předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku při stanovení ukazatelů a směrodatných hodnot.
Článek 16
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 17
Zrušovací ustanovení
Zrušuje se směrnice 93/76/EHS.
Článek 18
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 17. května 2008, s výjimkou čl. 14 odst. 1, 2 a 4, pro něž je datem provedení ve vnitrostátním právu nejpozději 17. květen 2006. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 20
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 5. dubna 2006.
Směrnice Komise 2006/33/ES
ze dne 20. března 2006,
kterou se mění směrnice 95/45/ES, pokud jde o žluť SY FCF (E 110) a oxid titaničitý (E 171)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 95/45/ES ze dne 26. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu týkající se barviv pro použití v potravinách [2], stanoví kritéria pro čistotu barviv uvedených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 94/36/ES ze dne 30. června 1994 o barvivech pro potraviny [3].
(2) Žluť SY FCF (E 110) je povolena podle směrnice 94/36/ES jako barvivo pro použití v určitých potravinách.
Podle vědeckých důkazů se za určitých okolností může při výrobě žluti SY FCF vytvářet jako nečistota Sudan I (1-(fenylazo)-2-naftalenol).
Sudan I je nepovolené barvivo a nežádoucí látka v potravinách.
Její přítomnost ve žluti SY FCF by proto měla být omezena na množství nižší než mez detekce, tj. 0,5 mg/kg.
Kritéria pro čistotu žluti SY FCF (E 110) by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) Specifikace a analytické techniky pro přídatné látky uvedené v Codex Alimentarius vypracovaném Společným výborem odborníků FAO a WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA) by měly být zohledněny.
JECFA zahájila provádění systematického programu, který nahrazuje zkoušku těžkých kovů (jako např. olovo) ve všech stávajících specifikacích pro potravinářské přídatné látky odpovídajícími hodnotami pro jednotlivé dotyčné kovy.
Tyto hodnoty pro žluť SY FCF (E 110) by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(4) Oxid titaničitý (E 171) je povolen podle směrnice 94/36/ES jako barvivo pro použití v určitých potravinách.
Oxid titaničitý lze vyrábět v krystalických modifikacích jako anatas nebo rutil.
Destičková forma rutilového oxidu titaničitého se od anatasové formy liší strukturou a optickými vlastnostmi (perleťovostí).
Z technologických důvodů se rutilový oxid titaničitý v destičkové formě používá jako barvivo v potravinách a v potahových vrstvách tablet u doplňků stravy.
Dne 7. prosince 2004 uvedl Evropský úřad pro bezpečnost potravin, že používání rutilového oxidu titaničitého v destičkové či amorfní podobě nepředstavuje žádné bezpečnostní riziko.
Kritéria pro čistotu oxidu titaničitého (E 171) by proto měla být změněna, aby se vztahovala jak na anatasovou, tak na rutilovou formu látky.
(5) Směrnice 95/45/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 95/45/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 10. dubna 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/34/ES
ze dne 21. března 2006,
kterou se mění příloha směrnice 2001/15/ES, pokud jde o zařazení určitých látek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2001/15/ES ze dne 15. února 2001 o látkách, které mohou být pro zvláštní výživové účely přidávány do potravin pro zvláštní výživu [2], stanoví určité kategorie látek a pro každou z nich uvádí chemické látky, které mohou být použity při výrobě potravin pro zvláštní výživu.
(2) Chemické látky, které byly zhodnoceny Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") a obdržely příznivé vědecké hodnocení, by měly být zařazeny do přílohy směrnice 2001/15/ES.
(3) Úřad v nedávné době podal a zveřejnil příznivé vědecké hodnocení určitých vitaminů a minerálních látek.
(4) Je třeba nahradit nadpis kategorie "kyselina listová", aby se zohlednilo zařazení dalších folátů do přílohy směrnice 2001/15/ES.
(5) Směrnice 2001/15/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 2001/15/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2006.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/35/ES
ze dne 24. března 2006,
kterou se mění přílohy I až IV směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice,
po konzultaci s dotyčnými členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/29/ES stanoví některá opatření proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do členských států z jiných členských států nebo ze třetích zemí.
Rovněž stanoví, že by některé oblasti měly být označeny za chráněné zóny.
(2) Z informací, které poskytlo Portugalsko, vyplývá, že v oblasti Alentejo a v některých obcích oblasti Ribatejo e Oeste byl nyní zjištěn výskyt Bemisia tabaci Genn. (evropské populace).
Tyto části portugalského území by proto neměly být nadále uznány za chráněnou zónu ohledně uvedeného škodlivého organismu.
(3) Z informací, které poskytlo Slovinsko, vyplývá, že v oblasti Gorejska a Maribor byl nyní zjištěn výskyt Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.
Tyto oblasti by proto neměly být nadále uznány za chráněnou zónu ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
(4) Z informací, které poskytlo Slovensko, vyplývá, že v některých obcích okresů Dunajská Streda, Levice, Topoľčany, Poltár, Rožňava a Trebišov byl nyní zjištěn výskyt Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.
Tyto obce by proto neměly být nadále uznány za chráněnou zónu ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
(5) Itálie předložila informace prokazující, že na některých částech jejího území byl v současné době zjištěn výskyt Erwinia amylovora (Burr.) Winsl. et al.
Uvedené části italského území by proto neměly být nadále uznány za chráněnou zónu ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
(6) Litva předložila informace prokazující, že v současné době byl na jejím území zjištěn výskyt beet necrotic yellow vein virus.
Litva by proto neměla být nadále uznána za chráněnou zónu ohledně beet necrotic yellow vein virus.
(7) Příslušné přílohy směrnice 2000/29/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I až IV směrnice 2000/29/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 30. dubna 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. května 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/36/ES
ze dne 24. března 2006,
kterou se mění směrnice 2001/32/ES, kterou se uznávají chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení, a kterou se zrušuje směrnice 92/76/EHS
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 písm. h) první pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě směrnice Komise 2001/32/ES [2] byly některé členské státy nebo některé oblasti ve členských státech uznány za chráněné zóny, pokud jde o určité škodlivé organismy.
V některých případech bylo toto uznání uděleno prozatímně, protože nebyly poskytnuty informace nezbytné k tomu, aby se prokázalo, že se daný škodlivý organismus v dotčeném členském státě nebo v dotčené oblasti nevyskytoval.
(2) Pokud dotčené členské státy nezbytné informace nyní poskytly, měly by být dané zóny uznány za trvale chráněné zóny.
(3) Některé regiony Portugalska byly uznány za chráněné zóny ohledně Bemisia tabaci Genn. (evropské populace).
(4) Portugalsko předložilo informace prokazující, že Bemisia tabaci Genn. (evropské populace) je v současné době usídlen v některých částech jeho území.
Tyto části portugalského území by proto neměly být nadále uznány za chráněnou zónu ohledně uvedeného škodlivého organismu.
(5) Různé regiony nebo části regionů v Rakousku a Itálii a celé území Irska, Litvy, Slovinska a Slovenska byly prozatímně uznány za chráněné zóny ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. do 31. března 2006.
(6) Z údajů poskytnutých Rakouskem, Itálií, Irskem, Litvou, Slovinskem a Slovenskem vyplývá, že prozatímní uznání chráněných zón pro tyto země ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. by mělo být výjimečně prodlouženo o dva roky, aby byl uvedeným zemím poskytnut čas nezbytný pro předložení informací prokazujících, že Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. se v nich nevyskytuje, nebo aby případně mohly dokončit své úsilí o eradikaci uvedeného organismu.
(7) Kromě toho by vzhledem ke skutečnosti, že Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. je v současné době usídlen v některých částech Itálie, v regionech Gorenjska a Maribor ve Slovinsku a v některých obcích okresů Dunajská Streda, Levice, Topoľčany, Poltár, Rožňava a Trebišov na Slovensku, tyto příslušné části italského, slovinského a slovenského území neměly být nadále uznány za chráněnou zónu ohledně Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al.
(8) Litva byla prozatímně uznána za chráněnou zónu ohledně beet necrotic yellow vein virus do 31. března 2006.
(9) Litva předložila informace prokazující, že beet necrotic yellow vein virus je v současné době v této zemi usídlen.
Litva by proto neměla být nadále uznána za chráněnou zónu ohledně uvedeného škodlivého organismu.
(10) Malta byla prozatímně uznána za chráněnou zónu ohledně Citrus tristeza virus (evropské kmeny) do 31. března 2006.
(11) Z údajů poskytnutých Maltou vyplývá, že prozatímní uznání chráněné zóny pro tuto zemi ohledně Citrus tristeza virus (evropské kmeny) by mělo být výjimečně prodlouženo o dva roky, aby byl uvedené zemi poskytnut čas nezbytný pro předložení informací prokazujících, že Citrus tristeza virus (evropské kmeny) se v ní nevyskytuje, nebo aby případně mohla dokončit své úsilí o eradikaci uvedeného organismu.
(12) Kypr byl prozatímně uznán za chráněnou zónu ohledně Daktulosphaira vitifoliae (Fitch), Ips sexdentatus Börner a Leptinotarsa decemlineata Say do 31. března 2006.
(13) Z údajů poskytnutých Kyprem vyplývá, že prozatímní uznání chráněné zóny pro tuto zemi ohledně Daktulosphaira vitifoliae (Fitch), Ips sexdentatus Börner a Leptinotarsa decemlineata Say by mělo být výjimečně prodlouženo o dva roky, aby byl uvedené zemi poskytnut čas nezbytný pro předložení informací prokazujících, že uvedené škodlivé organismy se v ní nevyskytují, nebo aby případně mohla dokončit své úsilí o jejich eradikaci.
(14) Směrnice 2001/32/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(15) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2001/32/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Území Společenství uvedená v příloze se uznávají za chráněné zóny ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. h) prvního pododstavce směrnice 2000/29/ES ohledně škodlivých organismů uvedených u jejich jména v příloze této směrnice."
2. Článek 2 se zrušuje.
3. Příloha se mění takto:
a) V písm. a) bodu 2 se slova v závorkách za slovem "Portugalsko" nahrazují slovy "Azory, Beira Interior, Beira Litoral, Entre Douro e Minho, Madeira, Ribatejo e Oeste (obce Alcobaça, Alenquer, Bombarral, Cadaval, Caldas da Rainha, Lourinhã, Nazaré, Obidos, Peniche a Torres Vedras) a Trás-os-Montes".
b) V písm. a) bodech 3.1, 11 a 13 se za slovo "Kypr" vkládají slova "(do 31. března 2008)".
c) V písm. b) se bod 2 nahrazuje tímto:
- "— Španělsko, Estonsko, Francie (Korsika), Itálie (Abruzzi; Basilicata; Kalábrie; Kampánie; Furlandsko-Julské Benátsko; Lazio; Ligurie; Marche; Molise; Piemont; Sardinie; Sicílie; Toskánsko; Umbrie; Valle d’Aosta), Lotyšsko, Portugalsko, Finsko, Spojené království (Severní Irsko, ostrov Man a Normanské ostrovy),
- — a, do 31. března 2008, Irsko, Itálie (Apulie, Emilia-Romagna: provincie Forlí-Cesena (kromě oblasti nacházející se na sever od státní silnice č. 9 – Via Emilia), Parma, Piacenza, Rimini (kromě oblasti nacházející se na sever od státní silnice č. 9 – Via Emilia), Lombardie, Benátsko: kromě obcí Rovigo, Polesella, Villamarzana, Fratta Polesine, San Bellino, Badia Polesine, Trecenta, Ceneselli, Pontecchio Polesine, Arquà Polesine, Costa di Rovigo, Occhiobello, Lendinara, Canda, Ficarolo, Guarda Veneta, Frassinelle Polesine, Villanova del Ghebbo, Fiesso Umbertiano, Castelguglielmo, Bagnolo di Po, Giacciano con Baruchella, Bosaro, Canaro, Lusia, Pincara, Stienta, Gaiba, Salara v provincii Rovigo, obcí Castelbaldo, Barbona, Piacenza d’Adige, Vescovana, S. Urbano, Boara Pisani, Masi v provincii Padova a obcí Palù, Roverchiara, Legnago, Castagnaro, Ronco all’Adige, Villa Bartolomea, Oppeano, Terrazzo, Isola Rizza, Angiari v provincii Verona), Litva, Rakousko (Burgenland, Korutany, Dolní Rakousko, Tyrolsko (správní okres Lienz), Štýrsko, Vídeň), Slovinsko (kromě regionů Gorenjska a Maribor), Slovensko (kromě obcí Blahová, Horné Mýto a Okoč (okres Dunajská Streda), Hronovce a Hronské Kľačany (okres Levice), Veľké Ripňany (okres Topoľčany), Málinec (okres Poltár), Hrhov (okres Rožňava), Kazimír, Luhyňa, Malý Horeš, Svätuše a Zatín (okres Trebišov))".
d) V písm. d) bodu 1 se zrušuje slovo "Litva".
e) V písm. d) bodu 3 se za slovo "Malta" vkládají slova "(do 31. března 2008)".
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. dubna 2006.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. května 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/37/ES
ze dne 30. března 2006,
kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES, pokud jde o zařazení určitých látek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy [1], a zejména na čl. 4 odst. 5 uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/46/ES stanoví vitaminy a minerální látky, jakož i jejich formy, které mohou být používány pro výrobu doplňků stravy.
(2) Vitaminy a minerální látky, které byly zhodnoceny Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") a obdržely příznivé vědecké hodnocení, by měly být zařazeny do příloh směrnice 2002/46/ES.
(3) Úřad v nedávné době podal a zveřejnil příznivé vědecké hodnocení určitých vitaminů a minerálních látek.
(4) Je třeba nahradit nadpis kategorie "kyselina listová", aby se zohlednilo zařazení dalších folátů do přílohy II směrnice 2002/46/ES.
(5) Směrnice 2002/46/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 2002/46/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. dubna 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/38/ES
ze dne 17. května 2006,
kterou se mění směrnice 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 71 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na směrnici 1999/62/ES [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zamezení narušování hospodářské soutěže mezi dopravci v členských státech, řádné fungování vnitřního trhu a zvýšená konkurenceschopnost závisí na spravedlivých mechanismech zřizovaných za účelem hrazení nákladů na pozemní komunikace dopravci.
Určitého stupně harmonizace již bylo dosaženo směrnicí 1999/62/ES.
(2) Spravedlivější systém vybírání poplatků za užívání pozemních komunikací založený na zásadě "uživatel platí" a na schopnosti uplatňovat zásadu "znečišťovatel platí", například prostřednictvím rozlišování mýtného podle účinku vozidel na životní prostředí, je nesmírně důležitý pro podporu udržitelné dopravy ve Společenství.
Cíle optimálního využívání stávající silniční sítě a dosažení podstatného snížení negativního dopadu tohoto využívání by mělo být dosaženo tak, aby nedocházelo ke dvojímu zdanění a neukládalo se další zatížení na hospodářské subjekty, v zájmu zdravého hospodářského růstu a řádného fungování vnitřního trhu, včetně okrajových regionů.
(3) Komise oznámila svůj záměr navrhnout směrnici o výběru poplatků za užívání pozemních komunikací v bílé knize "Evropská dopravní politika do roku 2010: čas rozhodnout".
Evropský parlament v usnesení ze dne 12. února 2003 [5] o závěrech bílé knihy potvrdil potřebu výběru poplatků za užívání pozemních komunikací.
Následně po zasedání Evropské rady v Göteborgu ve dnech 15. a 16. června 2001, na kterém byla věnována zvláštní pozornost otázce udržitelné dopravy, byl záměr Komise předložit novou směrnici o "Eurovignette" přivítán rovněž na zasedáních Evropské rady v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 a na zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 20. a 21. března 2003.
(4) V bodě 29 závěrů předsednictví ze zasedání v Göteborgu Evropská rada prohlásila, že udržitelná dopravní politika by měla řešit rostoucí objem dopravy a míru dopravní neprůjezdnosti, hluku a znečištění a podporovat využívání těch způsobů dopravy, které jsou ohleduplné vůči životnímu prostředí, i úplnou internalizaci sociálních a environmentálních nákladů.
(5) Pro účely zavedení mýtného bere směrnice 1999/62/ES v úvahu náklady na pozemní výstavbu, udržování a rozvoj pozemních komunikací.
Je třeba přijmout konkrétní ustanovení za účelem vyjasnění nákladů na výstavbu, které je možné zohlednit.
(6) Činnosti v oblasti mezinárodní silniční dopravy se soustřeďují na transevropskou silniční dopravní síť.
Pro komerční dopravu má navíc klíčový význam řádné fungování vnitřního trhu.
Pro komerční dopravu v rámci transevropské dopravní sítě vymezené v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech pro rozvoj transevropské dopravní sítě by tedy měl platit rámec Společenství [6].
Podle zásady subsidiarity a v souladu se Smlouvou by členské státy měly mít možnost neomezeně uplatnit mýtné nebo poplatky za užívání na silnicích jiných než silnicích v rámci transevropské silniční sítě.
Rozhodnou-li se členské státy na svém území ponechat v platnosti nebo zavést mýtné nebo poplatky za užívání pouze na částech transevropské silniční sítě a na ostatních částech, z důvodů, jako je např. jejich izolovanost nebo nízká míra dopravní neprůjezdnosti či znečištění, nebo když je to nezbytné pro zavedení nového režimu mýtného, nikoliv, neměl by výběr těch částí sítě, které podléhají mýtnému či poplatkům, znevýhodňovat mezinárodní dopravu a neměl by způsobit narušení hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty.
Tytéž požadavky by měly platit v případě, kdy členský stát za účelem řízení dopravních toků ponechá v platnosti nebo zavede mýtné nebo poplatky za užívání na silnicích, které nejsou součástí transevropské silniční sítě, například na souběžně vedoucích silnicích.
(7) Rozhodne-li se členský stát rozšířit působnost mýtného nebo poplatků za užívání i mimo transevropskou silniční síť, například na souběžně vedoucí silnice, na které by se mohla doprava z transevropské silniční sítě odklánět nebo které představují pro některé části této sítě přímou konkurenci, měl by zajistit koordinaci s orgány odpovědnými za tyto silnice.
(8) Z důvodů nákladové efektivnosti není při zavádění systémů mýtného nutné, aby celá pozemní komunikace, na niž se vztahuje mýtné, podléhala omezením přístupu umožňujícím kontrolu vybíraného mýtného.
Členské státy se mohou rozhodnout, že budou tuto směrnici provádět pomocí používání mýtného pouze na určitém místě pozemní komunikace, na niž se mýtné vztahuje.
To by nemělo znevýhodňovat dálkovou dopravu.
(9) Mýtné by mělo být založeno na zásadě návratnosti nákladů na pozemní komunikace.
V případech, kdy jsou takové pozemní komunikace spolufinancovány ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, by se příspěvek z finančních prostředků Společenství neměl získávat zpět prostřednictvím mýtného, pokud v příslušných nástrojích Společenství neexistují zvláštní ustanovení, která při stanovení výše částky spolufinancování Společenství zohledňují budoucí příjmy z výběru mýtného.
(10) Důležitým prvkem systému výběru poplatků je skutečnost, že uživatel má možnost přijímat rozhodnutí, která ovlivní zatížení mýtným, a to výběrem nejméně znečišťujících vozidel, období s nižší hustotou provozu nebo méně zatížených dopravních cest.
Členské státy by proto měly mít možnost rozlišovat mýtné podle emisní kategorie vozidla (klasifikace "EURO") a podle úrovně škod, které vozidlo působí komunikacím, jakož i podle místa, času a úrovně dopravní neprůjezdnosti.
Takové rozlišování úrovně mýtného by mělo být úměrné sledovanému účelu.
(11) Aspekty stanovení obchodních cen za užívání pozemních komunikací, které nejsou upraveny touto směrnicí, by měly být v souladu s pravidly Smlouvy.
(12) Tato směrnice nevylučuje možnost, aby členské státy, které zavedou systém mýtného nebo poplatky za užívání pozemních komunikací, stanovily vhodnou kompenzaci za tyto poplatky, aniž jsou dotčeny články 87 a 88 Smlouvy.
Tato kompenzace by neměla vést k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu a měla by se na ni vztahovat příslušná ustanovení práva Společenství, zejména minimální sazby daní z vozidel uvedené v příloze I směrnice 1999/62/ES a ustanovení směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [7].
(13) Pokud členské státy vybírají mýtné nebo poplatky za užívání silnic v rámci transevropské silniční sítě, měly by být silnice, jejichž užívání je zpoplatněno, odpovídajícím způsobem upřednostněny v plánech údržby členských států.
Příjmy z mýtného nebo poplatků za užívání by se měly používat na údržbu dotyčných pozemních komunikací a na odvětví dopravy jako celek, a to v zájmu vyváženého a udržitelného rozvoje dopravních sítí.
(14) Zvláštní pozornost by měla být věnována horským oblastem, jako jsou Alpy nebo Pyreneje.
Zavedení projektů nových pozemních komunikací velkého rozsahu často neuspělo, protože nebyly k dispozici potřebné dostačující finanční zdroje.
V takových regionech je proto možné po uživatelích požadovat zvýšené mýtné za účelem financování významných projektů velmi vysoké evropské hodnoty, včetně projektů zahrnujících další druh dopravy v tomtéž koridoru.
Tato částka by měla být vázána na finanční potřeby projektu.
Měla by být rovněž vázána na základní výši mýtného, aby se předešlo uměle vysokému stanovení mýtného v jakémkoli koridoru, které by mohlo vést k odklonu dopravy do ostatních koridorů, a tím způsobovat problémy místní dopravní neprůjezdnosti a neefektivního využití sítí.
(15) Poplatky by neměly být diskriminující a jejich výběr by neměl zahrnovat nadměrné formality nebo tvořit překážky na vnitřních hranicích.
Měla by proto být přijata odpovídající opatření pro usnadnění plateb příležitostným uživatelům, zejména tam, kde mýtné nebo poplatky za užívání jsou vybírány výhradně prostřednictvím systému, který vyžaduje používání elektronického platebního nástroje (palubní jednotky).
(16) Aby se předešlo odklánění dopravy z důvodu odlišných režimů mezi členskými státy a třetími zeměmi, měla by se Komise při sjednávání mezinárodních smluv snažit zajistit, aby třetí země nepřijímaly žádná opatření, která by mohla ve svém důsledku znevýhodňovat tranzitní dopravu, jako je například systém obchodování s tranzitními právy.
(17) V zájmu zajištění konsistentního harmonizovaného používání systémů vybírání poplatků za užívání pozemních komunikací by u nových režimů mýtného měly být vypočteny náklady v souladu se souborem základních zásad uvedených v příloze II nebo by měly být stanoveny na úrovni nepřevyšující úroveň, která by byla vypočtena při použití těchto zásad.
Tyto požadavky by se neměly vztahovat na stávající režimy, ledaže by v budoucnu byly podstatně pozměněny.
K takovým podstatným změnám by patřily jakékoliv významné změny původních podmínek režimu mýtného na základě změny smlouvy s provozovatelem systému mýtného, avšak nikoli změny stanovené v původním režimu.
V případě koncesních smluv by podstatné změny mohly být provedeny v souladu s postupem zadávání veřejných zakázek.
V zájmu dosažení transparentnosti bez tvoření překážek fungování tržního hospodářství a partnerství veřejného a soukromého sektoru by členské státy měly sdělovat Komisi tak, aby byla s to zaujímat stanoviska, údaje o jednotkových hodnotách a jiných ukazatelích, které hodlají použít pro výpočet různých nákladových složek poplatků, nebo v případě koncesních smluv příslušnou smlouvu a referenční případ.
Stanovisky Komise přijatými před zavedením nových režimů mýtného v členských státech není v žádném případě dotčena povinnost Komise zajistit v souladu se Smlouvou dodržování právních předpisů Společenství.
(18) Aby bylo možné v budoucnu přijmout podložené a objektivní rozhodnutí ohledně možného uplatňování zásady "znečišťovatel platí" na všechny druhy dopravy prostřednictvím internalizace externích nákladů, měly by být vypracovány zásady jednotného výpočtu, které by se zakládaly na vědecky uznávaných údajích.
Jakékoliv budoucí rozhodnutí v této věci by mělo plně zohledňovat daňovou zátěž, kterou společnosti provozující silniční přepravu zboží již nesou, včetně daně z vozidel a spotřební daně z paliv.
(19) Komise by měla začít pracovat na vytvoření všeobecně použitelného, transparentního a srozumitelného modelu pro hodnocení externích nákladů u všech druhů dopravy, který bude sloužit jako základ pro budoucí výpočty poplatků za pozemní komunikace.
Při této práci by měla Komise přezkoumat všechny možnosti skladby externích nákladů, které je třeba brát v úvahu, s ohledem na složky uvedené v její bílé knize z roku 2001 "Evropská dopravní politika pro rok 2010", a provést pečlivé zhodnocení dopadů, které by internalizace jednotlivých možností nákladů měla.
Evropský parlament a Rada každý takový návrh Komise na další revizi směrnice 1999/62/ES pečlivě přezkoumají.
(20) V zájmu rozvoje systému výběru poplatků za užívání pozemních komunikací je dosud nutný další technologický pokrok.
Měl by existovat postup, umožňující Komisi přizpůsobit požadavky směrnice 1992/62/ES technickému pokroku po konzultacích s členskými státy provedených za tímto účelem.
(21) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(22) Jelikož cíle této směrnice, totiž harmonizace podmínek vztahujících se na mýtné a poplatky za užívání pozemních komunikací, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může ho být proto z důvodu jeho evropského rozměru a s ohledem na zabezpečení vnitřního trhu v oblasti dopravy lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné.
(23) Směrnice 1999/62/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 1999/62/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) písmeno a) se nahrazuje tímto:
"a) "transevropskou silniční sítí" silniční síť vymezená v oddílu 2 přílohy I rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1692/96/ES ze dne 23. července 1996 o hlavních směrech Společenství pro rozvoj transevropské dopravní sítě [9], jak je vyobrazena na mapách.
Mapy se vztahují k odpovídajícím oddílům uvedeným v normativní části nebo v příloze II uvedeného rozhodnutí;
b) vkládají se nová písmena, která zní:
"aa) "stavebními náklady" náklady související s výstavbou, případně zahrnující i finanční náklady na:
- nové pozemní komunikace nebo nové zlepšení pozemních komunikací (včetně významných strukturálních oprav) nebo
- pozemní komunikace nebo zlepšení pozemních komunikací (včetně významných strukturálních oprav) dokončených nejdéle 30 let před 10. červnem 2008, pokud již 10. června 2008 fungoval režim mýtného, nebo dokončených nejdéle 30 let před zavedením jakéhokoli nového režimu mýtného zavedeného po 10. červnu 2008; náklady týkající se pozemních komunikací nebo zlepšení pozemních komunikací dokončených před uvedenými lhůtami mohou být rovněž považovány za stavební náklady, pokud:
i) členský stát zavedl systém výběru mýtného, který zajišťuje návratnost těchto nákladů na základě smlouvy s provozovatelem systému mýtného nebo na základě jiných právních aktů s rovnocenným účinkem, které vstoupí v platnost před 10. červnem 2008, nebo
ii) členský stát může prokázat, že vybudování dotyčné pozemní komunikace bylo zdůvodněno tím, že její předpokládaná životnost bude delší než 30 let.
V žádném případě nesmí být poměrná část stavebních nákladů, jež je nutné vzít v úvahu, vyšší než poměrná část současné předpokládané doby životnosti prvků pozemní komunikace, která ještě zbývá dne 10. června 2008 nebo dne, kdy bude zaveden nový režim mýtného, pokud je tento den pozdějšího data.
Náklady na pozemní komunikace nebo zlepšení pozemních komunikací mohou zahrnovat jakékoli zvláštní výdaje na pozemní komunikace určené ke snížení hlučnosti nebo ke zlepšení bezpečnosti silničního provozu a skutečné platby prováděné provozovatelem pozemní komunikace a související s objektivními prvky ochrany životního prostředí, jako například s ochranou před znečišťováním půdy;
ab) "finančními náklady" úroky z půjček nebo výnosy akcionářů z vkladů do vlastního jmění;
ac) "významnými strukturálními opravami" strukturální opravy vyjma oprav, které již nepřinášejí žádný aktuální užitek uživatelům silnic, např. pokud byly opravné práce nahrazeny další obnovou povrchu silnic nebo jinými stavebními činnostmi;"
c) písmeno b) se nahrazuje tímto:
"b) "mýtným" určitá částka, která se platí za jízdu vozidla po určitém úseku pozemní komunikace uvedené v čl. 7 odst. 1; částka se stanoví podle ujeté vzdálenosti a typu vozidla;"
d) vkládá se nové písmeno, které zní:
"ba) "váženým průměrným mýtným" celkový příjem z mýtného za určitou dobu vydělený počtem kilometrů na vozidlo ujetých na určité síti podléhající během uvedené doby mýtnému, přičemž příjem a kilometry na vozidlo se vypočtou pro vozidla, na něž se vztahuje mýtné;"
e) písmena c), d), e) a f) se nahrazují tímto:
"c) "poplatkem za užívání" určitá částka, která se platí za oprávnění využívat vozidlem po určitou dobu pozemní komunikace uvedené v čl. 7 odst. 1;
d) "vozidlem" motorové vozidlo nebo jízdní souprava, které jsou určeny nebo používány výlučně k silniční přepravě zboží a jejichž maximální přípustná hmotnost činí více než 3,5 tun;
e) vozidlem kategorie "EURO 0", "EURO I", "EURO II", "EURO III", "EURO IV", "EURO V" nebo "EEV" vozidlo, které splňuje mezní hodnoty emisí stanovené v příloze 0;
f) "typem vozidla" kategorie, do které vozidlo spadá na základě počtu náprav, rozměrů nebo hmotnosti nebo na základě jiných faktorů klasifikace vozidel podle škody, kterou působí komunikacím, například systému klasifikace škod způsobených komunikacím uvedeného v příloze IV, pokud je použitý systém klasifikace založen na vlastnostech vozidla, které jsou uvedeny v dokumentaci vozidla používané ve všech členských státech nebo které jsou vizuálně patrné.";
f) doplňují se nová písmena, která znějí:
"g) "koncesní smlouvou" "koncese na stavební práce" nebo "koncese na služby" podle definice v článku 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [10];
h) ‚koncesním mýtným‘ mýtné vybírané koncesionářem podle koncesní smlouvy.
2. Článek 7 se mění takto:
a) odstavce 1, 2, 3 a 4 se nahrazují tímto:
"1. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo zavést mýtné nebo poplatky za užívání transevropské silniční sítě nebo jejích částí pouze za podmínek uvedených v odstavcích 2 až 12.
Tímto ustanovením není dotčeno právo členských států uplatňovat v souladu se Smlouvou mýtné nebo poplatky za užívání na silnicích, jež nejsou součástí transevropské silniční sítě, mimo jiné na souběžně vedoucích silnicích, na které by se mohla doprava z transevropské silniční sítě odklánět nebo které představují pro některé části této sítě přímou konkurenci, nebo na jiné typy motorových vozidel, na která se nevztahuje definice "vozidla" a která použijí transevropskou silniční síť, za předpokladu, že uložení mýtného nebo poplatků za užívání na těchto silnicích neznevýhodňuje mezinárodní dopravu a nezpůsobuje narušení hospodářské soutěže mezi hospodářskými subjekty.
1a. Rozhodne-li se členský stát ponechat v platnosti nebo zavést mýtné nebo poplatky za užívání pouze na částech transevropské silniční sítě, nesmějí mít výjimky vzniklé na ostatních částech (například z důvodů jejich izolovanosti nebo nízké míry dopravní neprůjezdnosti či znečištění, nebo je-li to nezbytné pro zavedení nového režimu mýtného) za následek znevýhodnění mezinárodní dopravy.
2. a) Členský stát se může rozhodnout, že ponechá v platnosti nebo zavede mýtné nebo poplatky za užívání, jež lze uplatnit pouze u vozidel s maximální přípustnou hmotností naloženého vozidla nejméně 12 tun.
Pokud se členský stát rozhodne uplatnit mýtné nebo poplatky za užívání u vozidel s hmotností nižší než je tato mez, použijí se ustanovení této směrnice.
b) Mýtné nebo poplatky za užívání se uplatňují na všechna vozidla od roku 2012.
c) Členský stát se může odchýlit od požadavku uvedeného v písmenu b), pokud se domnívá, že by rozšíření mýtného na vozidla pod 12 tun:
- mělo významné nepříznivé účinky na plynulost dopravy, životní prostředí, hladinu hluku, dopravní neprůjezdnost nebo zdraví nebo
- vyžadovalo správní náklady přesahující 30 % vytvořených dodatečných příjmů.
3. Mýtné a poplatky za užívání nesmějí být v rámci jedné kategorie vozidel ukládány současně za užívání téhož úseku pozemní komunikace.
Členské státy však mohou u sítí, kde se vybírají poplatky za užívání, uložit rovněž mýtné za užívání mostů, tunelů a horských průsmyků.
4. Mýtné a poplatky za užívání nesmí být přímo ani nepřímo diskriminující na základě státní příslušnosti dopravce, země nebo místa usazení dopravce nebo registrace vozidla, nebo výchozího či cílového místa přepravní operace.";
b) vkládají se nové odstavce, které znějí:
"4a. Členské státy mohou stanovit snížené sazby mýtného nebo poplatků za užívání nebo osvobození od povinnosti platit mýtné nebo poplatky za užívání u vozidel osvobozených od povinnosti instalovat a používat záznamové zařízení podle nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě [11] a v případech, na něž se vztahuje čl. 6 odst. 2 písm. a) a b) této směrnice, a za podmínek stanovených tamtéž.
4b. Jelikož struktury sazeb zahrnující slevy nebo snížené sazby mýtného pro časté uživatele mohou vést k vlastní úspoře administrativních nákladů pro provozovatele pozemní komunikace, členské státy mohou stanovit takové slevy nebo snížené sazby pod podmínkou, že:
- splňují podmínky stanovené v odst. 10 písm. a),
- jsou v souladu se Smlouvou, zejména s jejími články 12, 49, 86 a 87,
- nenarušují hospodářskou soutěž na vnitřním trhu,
- výsledná struktura sazeb je lineární, úměrná a dostupná všem uživatelům za stejných podmínek a nevede k tomu, aby případné dodatečné náklady byly přeneseny na jiné uživatele v podobě vyššího mýtného.
V žádném případě takové slevy nebo nižší sazby nesmějí přesáhnout 13 % mýtného placeného za rovnocenná vozidla, která nárok na slevu nebo sníženou sazbu mýtného nemají.
4c. O všech systémech slev a snížených sazbách bude zpravena Komise, která ověří, zda jsou splněny podmínky stanovené v odstavcích 4a a 4b, a schválí je postupem uvedeným v čl. 9c odst. 2.
c) odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Režimy výběru mýtného nebo poplatků za užívání nesmí z finančního nebo jiného hlediska bezdůvodně znevýhodňovat nepravidelné uživatele silniční sítě.
Zejména v případě, kdy členský stát vybírá mýtné nebo poplatky za užívání výlučně prostřednictvím systému, který vyžaduje použití vestavěné palubní jednotky, musí tento stát zajistit dostupnost příslušných palubních jednotek pomocí přiměřených správních a ekonomických opatření.";
d) druhý a třetí pododstavec odstavce 7 se zrušují;
e) odstavce 9 a 10 se nahrazují tímto:
"9. Mýtné musí být založeno pouze na zásadě návratnosti nákladů na pozemní komunikace.
Vážené průměrné mýtné musí konkrétně odpovídat stavebním nákladům a nákladům na provoz, údržbu a rozvoj dané sítě pozemních komunikací.
Vážené průměrné mýtné může rovněž zahrnovat návratnost kapitálu nebo ziskovou marži vycházející z tržních podmínek.
10. a) Aniž je dotčeno vážené průměrné mýtné uvedené v odstavci 9, mohou členské státy rozlišit sazby mýtného za určitými účely, jako je náprava škod na životním prostředí, řešení neprůjezdnosti komunikací, minimalizace poškození pozemních komunikací, optimální využívání dotyčných pozemních komunikací nebo podpora bezpečnosti silničního provozu, pokud je takové rozlišení:
- úměrné sledovanému cíli,
- je transparentní a nediskriminující, zejména co se týče státní příslušnosti dopravce, země nebo místa usazení dopravce nebo registrace vozidla a výchozího či cílového místa přepravní operace,
- není určeno k vytvoření dodatečných příjmů z mýtného, přičemž jakékoli nezamýšlené zvýšení příjmů (vedoucí k nesouladu váženého průměrného mýtného s odstavcem 9) je vyváženo změnou struktury rozlišení, která musí být provedena do dvou let od konce účetního roku, v němž byly dodatečné příjmy vytvořeny,
- respektuje maximální prahy pružnosti stanovené v písmenu b).
b) S výhradou splnění podmínek stanovených v písmenu a) mohou být sazby mýtného rozlišeny podle:
- emisní třídy EURO stanovené v příloze 0, včetně úrovně PM a NOx, pokud žádné mýtné nepřesáhne o 100 % sazbu stanovenou pro obdobná vozidla, která splňují nejpřísnější emisní normy, nebo
- denní doby, dne nebo ročního období, pokud:
i) žádné mýtné nepřesáhne o 100 % sazbu mýtného stanovenou pro nejlevnější období dne, den nebo roční období nebo
ii) pokud má nejlevnější období nulovou sazbu, přirážka za nejdražší období dne, den nebo roční období je nejvýše 50 % výše mýtného, které by se u daného vozidla běžně použilo.
Členské státy musí rozlišovat stanovené sazby mýtného v souladu s první odrážkou nejpozději v roce 2010 nebo v případě koncesních smluv od obnovení této koncesní smlouvy.
Nicméně členský stát se může odchýlit od tohoto požadavku, pokud by:
i) byla vážně narušena soudržnost systémů výběru mýtného na jeho území,
ii) zavedení tohoto rozlišování nebylo pro dotyčný systém výběru mýtného technicky proveditelné nebo
iii) to vedlo k odchýlení vozidel nejvíce znečišťujících životní prostředí z transevropské silniční sítě s následnými dopady na bezpečnost silničního provozu a veřejné zdraví.
Jakékoliv takové odchylky se oznámí Komisi.
c) S výhradou splnění podmínek uvedených v písmenu a) se na sazby mýtného mohou u určitých projektů vysokého evropského zájmu výjimečně vztahovat jiné způsoby rozlišení s cílem zajistit komerční rentabilitu takových projektů, jestliže jsou vystaveny přímé konkurenci ze strany jiných způsobů dopravy zajišťované vozidly.
Výsledná struktura sazeb je lineární, úměrná, zveřejněná, dostupná všem uživatelům za stejných podmínek a nevede k tomu, aby případné dodatečné náklady byly přeneseny na jiné uživatele v podobě vyššího mýtného.
Před tím, než dotyčná struktura sazeb začne být používána, ověří Komise, zda jsou splňovány podmínky uvedené v tomto písmenu.";
f) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"11. Aniž je dotčen čl. 9 odst. 1 a 1a, ve výjimečných případech týkajících se pozemních komunikací v horských oblastech a po informování Komise může být na určitých silničních úsecích k mýtnému zavedena přirážka,
a) pokud na těchto úsecích dochází k výrazné neprůjezdnosti s dopadem na volný pohyb vozidel nebo
b) pokud jejich používání vozidly působí značné škody na životním prostředí,
a to pod podmínkou, že:
- příjmy plynoucí z přirážky se investují do prioritních projektů evropského zájmu vymezených v příloze III rozhodnutí č. 884/2004/ES, které přímo přispívají ke zmírnění dotyčné neprůjezdnosti nebo poškození životního prostředí a které se nacházejí ve stejném koridoru jako silniční úsek, u nějž je přirážka zavedena,
- přirážka, o niž lze zvýšit mýtné rozlišené podle odstavce 10, nepřesáhne 15 % váženého průměrného mýtného vypočteného podle odstavce 9, s výjimkou situace, kdy vytvořené příjmy jsou investovány do přeshraničních úseků prioritních projektů evropského zájmu týkajících se pozemních komunikací v horských oblastech, kdy přirážka nesmí přesáhnout 25 %,
- v důsledku použití přirážky nedochází k nespravedlivému znevýhodňování komerční dopravy v porovnání s jinými uživateli silnic,
- finanční plány týkající se pozemní komunikace, u níž se uplatňuje přirážka, a analýza nákladů a výnosů pro projekt nové pozemní komunikace se předkládají Komisi před zavedením přirážky,
- období, po které se přirážka používá, je stanoveno a omezeno předem a z hlediska očekávaných zvýšených příjmů je v souladu s předloženými finančními plány a analýzou nákladů a přínosů.
Použití tohoto ustanovení u nových přeshraničních projektů podléhá dohodě dotčených členských států.
Pokud Komise obdrží finanční plány od členského státu, který má v úmyslu uplatnit přirážku, sdělí tyto informace členům výboru uvedeného v čl. 9c odst. 1. Jestliže se Komise domnívá, že uvažovaná přirážka nesplňuje podmínky stanovené v tomto odstavci, nebo jestliže se domnívá, že uvažovaná přirážka bude mít nepříznivé účinky na hospodářský rozvoj okrajových regionů, může plány týkající se poplatků předložené dotyčným členským státem zamítnout nebo si může vyžádat jejich změnu, a to postupem podle čl. 9c odst. 2.
12. Jestliže při kontrole není řidič schopen předložit doklady o vozidle nezbytné ke zjištění informací uvedených v odst. 10 písm. b) první odrážce a ke zjištění typu vozidla, mohou členské státy uplatnit mýtné do výše nejvyšší použitelné sazby."
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 7a
Při stanovení výše váženého průměrného mýtného, které má být vybíráno na dotyčné síti pozemních komunikací nebo jasně vymezené části této sítě, vezmou členské státy v úvahu různé náklady uvedené v čl. 7 odst.
9. Zohledněné náklady se vztahují k síti nebo části sítě, na níž je vybíráno mýtné, a k vozidlům, na která se vztahuje povinnost platit mýtné.
Členské státy se mohou rozhodnout, že pro zajištění návratnosti těchto nákladů nepoužijí příjmy z mýtného nebo že zajistí návratnost pouze určité procentuální části těchto nákladů.
2. Mýtné se stanoví podle článku 7 a odstavce 1 tohoto článku.
3. U nových režimů výběru mýtného jiných než jsou režimy zahrnující koncesní mýtné, které členské státy zavedou po 10. červnu 2008, provedou členské státy výpočet nákladů pomocí metodiky založené na základních zásadách výpočtu mýtného uvedených v příloze III.
U nového koncesního mýtného zavedeného po 10. červnu 2008 dosáhne maximální úroveň mýtného úrovně rovnocenné nebo nižší, než která by byla vypočtena pomocí metodiky založené na základních zásadách výpočtu mýtného uvedených v příloze III.
Posouzení takové rovnocennosti se provede za dostatečně dlouhé referenční období odpovídající povaze koncesní smlouvy.
Režimy výběru mýtného, které jsou zavedeny již 10. června 2008 nebo pro které již byly předloženy nabídky nebo reakce na výzvy k vyjednávání v rámci vyjednávacího řízení v souladu s postupem zadávání veřejných zakázek před 10. červnem 2008, nepodléhají povinnostem uvedeným v tomto odstavci, a to po dobu platnosti těchto režimů a za předpokladu, že nebudou podstatně pozměněny.
4. Členské státy sdělí Komisi nejméně čtyři měsíce před zavedením nového režimu výběru mýtného:
a) pro režim výběru mýtného jiný než režim zahrnující koncesní mýtné:
- jednotkové hodnoty a další parametry, jež používají při výpočtu jednotlivých složek nákladů, a
- jasné informace o vozidlech, na něž se vztahuje jejich režim mýtného, a o zeměpisném rozsahu sítě nebo části sítě, které se berou v úvahu při každém výpočtu nákladů, a o procentuální výši nákladů, jejichž návratnost chtějí zajistit;
b) pro režim výběru mýtného zahrnující koncesní mýtné:
- koncesní smlouvy nebo významné změny těchto smluv,
- referenční případ, z něhož zadavatel vycházel při vyhlášení koncese podle ustanovení přílohy VII B směrnice 2004/18/ES; tento referenční případ zahrnuje odhad nákladů vymezených v čl. 7 odst. 9 a předpokládaných v rámci dané koncese, jakož i odhad provozu v členění podle typů vozidel, předpokládaných úrovní mýtného a zeměpisného rozsahu sítě, na niž se vztahuje koncesní smlouva.
5. Členské státy rovněž informují Komisi o nových režimech výběru mýtného vztahujících se na souběžně vedoucí silnice, na které by se mohla odklánět doprava z transevropské silniční sítě nebo které představují přímou konkurenci pro některé části této sítě, na nichž se mýtné vybírá, a to nejméně čtyři měsíce před jejich zavedením.
Tyto informace obsahují alespoň vysvětlení zeměpisného rozsahu sítě, na niž se mýtné vztahuje, určení vozidel, kterých se týká, a uvažovanou výši mýtného a také vysvětlení, jak byla výše mýtného stanovena.
6. U případů, na něž se vztahují povinnosti uvedené v odstavci 3, Komise sdělí do čtyř měsíců od obdržení informací podle odstavce 4 své stanovisko, v němž uvede, zda tyto povinnosti byly splněny.
K režimům výběru mýtného uvedeným v odstavci 5 může Komise také sdělit stanovisko, zejména s ohledem na proporcionalitu a transparentnost navrhovaných režimů a jejich pravděpodobný dopad na hospodářskou soutěž v souvislosti s vnitřním trhem a volným pohybem zboží.
Stanoviska Komise se poskytnou výboru uvedenému v čl. 9c odst. 1.
7. Pokud si členský stát přeje použít ustanovení čl. 7 odst. 11 týkající se režimů výběru mýtného, jež byly již k 10. červnu 2008 zavedeny, poskytne informace, které prokáží, že vážené průměrné mýtné používané na dotyčné pozemní komunikaci splňuje čl. 2 písm. aa), čl. 7 odst. 9 a 10."
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 7b
Tato směrnice neomezuje svobodu členských států, které zavedou systém výběru mýtného nebo poplatků za užívání pozemních komunikací, poskytovat za tyto poplatky vhodnou kompenzaci, aniž jsou dotčeny články 87 a 88 Smlouvy."
5. V čl. 8 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) platba poplatku za společné užívání opravňuje k využití sítě, jak ji vymezí každý zúčastněný členský stát v souladu s čl. 7 odst. 1;".
6. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 8a
Každý členský stát provádí kontrolu režimu mýtného nebo poplatků za užívání, aby zajistil jeho transparentní a nediskriminační fungování."
7. Článek 9 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Tato směrnice nebrání členským státům nediskriminačně uplatňovat:
a) zvláštní daně nebo poplatky:
- vybírané při přihlášení vozidla nebo
- ukládané na vozidla nebo náklady nadměrných hmotností nebo rozměrů;
b) parkovací poplatky a zvláštní poplatky za používání městských komunikací.
1a. Tato směrnice nebrání členským státům nediskriminačně uplatňovat:
a) regulační poplatky určené k boji proti časové či místní dopravní neprůjezdnosti;
b) regulační poplatky určené k boji proti dopadům na životní prostředí, včetně špatné kvality ovzduší,
na jakýchkoli silnicích, zvláště v městských oblastech, včetně silnic transevropské silniční sítě vedoucích přes městské oblasti.";
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. O způsobu použití příjmů z poplatků za používání pozemních komunikací rozhodnou členské státy.
Aby se umožnil rozvoj dopravní sítě jako celku, měly by se příjmy z poplatků použít ve prospěch odvětví dopravy a k optimalizaci celého dopravního systému."
8. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 9a
Členské státy zavedou patřičné kontroly a určí systém sankcí použitelný při porušení vnitrostátních ustanovení přijatých podle této směrnice.
Přijmou veškerá potřebná opatření k zajištění jejich provádění.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 9b
V souvislosti s prováděním této směrnice a zejména přílohy III usnadní Komise dialog a vzájemnou výměnu technického know-how mezi členskými státy. Postupem podle čl. 9c odst. 3 Komise aktualizuje a objasní přílohy 0, III a IV s ohledem na technický pokrok a přílohy I a II s ohledem na inflaci.
Článek 9c
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád."
9. Článek 11 se nahrazuje tímto:
"Článek 11
Do 10. června 2011 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění a účincích této směrnice, přičemž přihlédne k technologickému rozvoji a vývoji hustoty silničního provozu, včetně používání vozidel nad 3,5 tuny a pod 12 tun, a vyhodnotí její dopad na vnitřní trh, včetně dopadu na ostrovní, špatně přístupné a okrajové regiony Společenství, na úrovně investic v tomto odvětví a na přínos směrnice k cílům udržitelné dopravní politiky.
Členské státy zašlou Komisi nezbytné údaje pro zprávu do 10. prosince 2010.
Poté, co přezkoumá všechny možnosti včetně nákladů spojených s životním prostředím, hlukem, dopravní neprůjezdností a zdravím, předloží Komise do 10. června 2008 všeobecně použitelný, transparentní a srozumitelný model pro hodnocení všech externích nákladů, který bude sloužit jako základ pro budoucí výpočty poplatků za pozemní komunikace.
K tomuto modelu se přiloží analýza dopadů internalizace externích nákladů na všechny druhy dopravy a strategie postupného zavedení tohoto modelu pro všechny druhy dopravy.
Ke zprávě a modelu se případně přiloží návrhy Evropskému parlamentu a Radě na další revizi této směrnice."
10. Tabulka v příloze II uvádějící výši ročních poplatků se nahrazuje tímto:
_BAR_ nejvýše tři nápravy _BAR_ nejméně čtyři nápravy _BAR_
EURO 0 _BAR_ 1332 _BAR_ 2233 _BAR_
EURO I _BAR_ 1158 _BAR_ 1933 _BAR_
EURO II _BAR_ 1008 _BAR_ 1681 _BAR_
EURO III _BAR_ 876 _BAR_ 1461 _BAR_
EURO IV a méně znečišťující _BAR_ 797 _BAR_ 1329 _BAR_
11. Poslední věta v příloze II se nahrazuje tímto:
"Denní poplatek za užívání je stejný pro všechny kategorie vozidel a činí 11 EUR."
12. Doplňuje se nová příloha 0, jejíž text je uveden v příloze I této směrnice.
13. Doplňuje se nová příloha III, jejíž text je uveden v příloze II této směrnice.
14. Doplňuje se nová příloha IV, jejíž text je uveden v příloze III této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. června 2008.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 17. května 2006.
Směrnice Komise 2006/39/ES
ze dne 12. dubna 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek klodinafopu, pirimikarbu, rimsulfuronu, tolklofos-methylu a tritikonazolu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla pro druhou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a stanoví seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje klodinafop, pirimikarb, rimsulfuron, tolklofos-methyl a tritikonazol.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 451/2000 a (ES) č.
703/2001 pro rozsah použití navrhovaných oznamovateli. Tato nařízení navíc určují členské státy zpravodaje, které musejí předložit hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) v souladu s čl.
451/2000. Pro klodinafop bylo členským státem zpravodajem Nizozemsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 7. listopadu 2003.
Pro pirimikarb bylo členským státem zpravodajem Spojené království a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 4. listopadu 2003.
Pro rimsulfuron bylo členským státem zpravodajem Německo a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 6. srpna 2003.
Pro tolklofos-methyl bylo členským státem zpravodajem Švédsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 3. listopadu 2003.
Pro tritikonazol bylo členským státem zpravodajem Rakousko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 29. září 2003.
(3) Hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a EÚBP a byly předloženy Komisi dne 14. března a 10. srpna 2005 v podobě vědeckých zpráv EÚBP o klodinafopu, pirimikarbu, rimsulfuronu, tolklofos-methylu a tritikonazolu [4].
Tyto zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončeny dne 27. ledna 2006 v podobě zpráv Komise o přezkoumání klodinafopu, pirimikarbu, rimsulfuronu, tolklofos-methylu a tritikonazolu.
(4) Z přezkoumání pirimikarbu vyplynula řada otevřených otázek, kterými se zabývala Vědecká komise pro zdraví rostlin, přípravky na ochranu rostlin a jejich rezidua (komise PPR) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP).
Tato vědecká komise byla požádána, aby vydala stanovisko k používání "přístupu časového kvocientu" při posuzování akutního rizika pro ptactvo a k provedenému posouzení akutního rizika pro ptactvo.
Ve svém stanovisku k první otázce dospěla komise PPR k závěru, že "přístup časového kvocientu" navržený OECD je rovnocenný stávajícímu posuzování akutního rizika pro ptactvo (stupeň I) používaného v EU, ovšem s výjimkou, že v příloze VI směrnice 91/414/EHS je stanoven specifický bezpečnostní faktor 10.
Proto by byla potřebná podrobná vědecká analýza s cílem zhodnotit, zda stávající bezpečnostní faktor odpovídajícím způsobem zohledňuje všechny relevantní aspekty.
Jelikož by za tímto účelem byly nutné další rozsáhlé práce, které překračují rámec uvedeného stanoviska, komise PPR navrhuje, aby byl pro každý případ zvolen individuální přístup.
V případě druhé otázky proto komise PPR provedla propracovanější posouzení rizika a došla k závěru, že ani na horní hranici myslitelných expozic není pravděpodobné, že by ptactvo živící se hmyzem na poli dosáhlo letální dávky pirimikarbu [5].
(5) Z přezkoumání klodinafopu, rimsulfuronu, tolklofos-methylu a tritikonazolu nevyplynuly žádné otevřené otázky, kterými se měla zabývat Vědecká komise pro zdraví rostlin, přípravky na ochranu rostlin a jejich rezidua (komise PPR) Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP).
(6) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující klodinafop, pirimikarb, rimsulfuron, tolklofos-methyl a tritikonazol mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována podle uvedené směrnice.
(7) Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních aspektů ohledně pirimikarbu a tritikonazolu. Podle čl.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám.
Je proto vhodné požadovat, aby pirimikarb a tritikonazol byly předmětem dalšího zkoušení s cílem potvrdit posouzení rizika v některých případech a aby tyto studie předložili oznamovatelé.
(8) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(9) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnulo šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících klodinafop, pirimikarb, rimsulfuron, tolklofos-methyl nebo tritikonazol, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(10) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [6], do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a kterými se mění příloha I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(11) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(12) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy do 31. července 2007 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. srpna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. července 2007 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky klodinafop, pirimikarb, rimsulfuron, tolklofos-methyl nebo tritikonazol.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se klodinafopu, pirimikarbu, rimsulfuronu, tolklofos-methylu a tritikonazolu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o těchto účinných látkách, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující klodinafop, pirimikarb, rimsulfuron, tolklofos-methyl nebo tritikonazol jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. ledna 2007 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají klodinafopu, pirimikarbu, rimsulfuronu, tolklofos-methylu a tritikonazolu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl.
4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje klodinafop, pirimikarb, rimsulfuron, tolklofos-methyl nebo tritikonazol jako jedinou účinnou látku, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou nejpozději do 31. ledna 2011, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje klodinafop, pirimikarb, rimsulfuron, tolklofos-methyl nebo tritikonazol jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou do 31. ledna 2011 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. února 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/40/ES
ze dne 17. května 2006
o emisích z klimatizačních systémů motorových vozidel a o změně směrnice Rady 70/156/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2], s ohledem na společný návrh přijatý dohodovacím výborem dne 14. března 2006,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vnitřní trh zahrnuje prostor bez vnitřních hranic, ve kterém musí být zajištěn volný pohyb zboží, osob, služeb a kapitálu, a za tím účelem je zaveden systém Společenství pro schvalování typu motorových vozidel.
Technické požadavky na schvalování typu motorových vozidel z hlediska klimatizačních systémů by měly být harmonizovány, aby se zamezilo přijímání odlišných požadavků v různých členských státech a aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu.
(2) V důsledku rozhodnutí Rady 2002/358/ES ze dne 25. dubna 2002 o schválení Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě OSN o změně klimatu jménem Evropského společenství a o společném plnění závazků z něj vyplývajících [3] má stále více členských států v úmyslu regulovat používání klimatizačních systémů motorových vozidel.
Uvedené rozhodnutí zavazuje Společenství a jeho členské státy, aby v období 2008–2012 snížily své celkové emise skleníkových plynů pocházející z lidské činnosti, které jsou uvedeny v příloze A Kjótského protokolu, o 8 % ve srovnání se stavem v roce 1990.
Nekoordinované plnění těchto závazků přináší nebezpečí vytváření překážek volného pohybu motorových vozidel ve Společenství.
Je proto vhodné stanovit požadavky, které musí klimatizační systémy montované do vozidel splňovat, aby mohly být uvedeny na trh, a od určitého data zakázat klimatizační systémy konstruované tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150.
(3) Emise částečně fluorovaného uhlovodíku 134a (HFC-134a), jehož potenciál globálního oteplování je 1300, z klimatizačních systémů motorových vozidel jsou z důvodu jejich dopadu na změnu klimatu zdrojem rostoucího znepokojení.
Očekává se, že v blízké budoucnosti budou dostupné nákladově efektivní a bezpečné alternativy částečně fluorovaného uhlovodíku 134a (HFC-134a).
Měl by být proveden přezkum, který by s ohledem na pokrok v možném omezení emisí nebo nahrazení fluorovaných skleníkových plynů v takových systémech stanovil, zda by tato směrnice měla být rozšířena na další kategorie motorových vozidel a zda by měla být změněna ustanovení o potenciálu globálního oteplování u těchto plynů, s přihlédnutím k vědecko-technickému rozvoji a k potřebě respektovat čas potřebný pro přípravu průmyslového výrobku.
(4) Aby byla zajištěna účinnost zákazu některých fluorovaných skleníkových plynů, je třeba omezit možnost dovybavování motorových vozidel klimatizačními systémy konstruovanými tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, a zakázat plnění klimatizačních systémů takovými plyny.
(5) Za účelem omezení emisí některých fluorovaných skleníkových plynů z klimatizačních systémů motorových vozidel je nezbytné stanovit limity pro míry úniků a zkušební postupy pro hodnocení netěsnosti klimatizačních systémů konstruovaných tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, které jsou montovány do motorových vozidel.
(6) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech [4] i tato směrnice přispívají ke snížení emisí fluorovaných skleníkových plynů, a proto by měly být přijaty a vyhlášeny v Úředním věstníku Evropské unie souběžně jako příspěvek k plnění závazků Společenství a jeho členských států vyplývajících z Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, Kjótského protokolu a rozhodnutí 2002/358/ES.
(7) Každý výrobce vozidel by měl zpřístupnit schvalovacímu orgánu veškeré příslušné technické informace týkající se montovaných klimatizačních systémů a v nich používaných plynů.
V případě klimatizačních systémů konstruovaných tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, by měl výrobce rovněž uvést míru úniků těchto systémů.
(8) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(9) Tato směrnice je jednou ze zvláštních směrnic o postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [6].
Směrnice 70/156/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Jelikož cílů této směrnice, totiž kontroly úniků určitých fluorovaných skleníkových plynů z klimatizačních systémů montovaných do vozidel a od určitého data zákazu klimatizačních systémů konstruovaných tak, aby obsahovaly fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a může jich být proto z důvodu rozsahu nebo účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.
(11) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [7] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby pro sebe i v zájmu Společenství vypracovávaly tabulky, z nichž bude co možná nejzřejmější vztah mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejňovaly,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví požadavky na ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu vozidel z hlediska emisí z klimatizačních systémů montovaných do vozidel a bezpečného fungování těchto systémů.
Rovněž stanoví pravidla pro dovybavování těmito systémy a doplňování jejich náplně.
Článek 2
Oblast působnosti
Směrnice se vztahuje na motorová vozidla kategorií M1 a N1, jak jsou vymezena v příloze II směrnice 70/156/EHS.
Pro účely této směrnice jsou vozidla v kategorii N1 omezena pouze na třídu I, jak je popsána v první tabulce v bodu 5.3.1.4 přílohy I směrnice Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [8], ve znění vloženém směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/69/ES [9].
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vozidlem" jakékoliv motorové vozidlo spadající do oblasti působnosti této směrnice;
2. "typem vozidla" typ vymezený v oddílu B přílohy II směrnice 70/156/EHS;
3. "klimatizačním systémem" systém, jehož hlavním účelem je snižování teploty a vlhkosti vzduchu v prostoru pro cestující ve vozidle;
4. "systémem se dvěma výparníky" systém, v němž je jeden výparník instalován v prostoru motoru a druhý v jiné části vozidla; všechny ostatní systémy se považují za "systémy s jedním výparníkem";
5. "fluorovanými skleníkovými plyny" částečně fluorované uhlovodíky (HFC), zcela fluorované uhlovodíky (PFC) a fluorid sírový (SF6), uvedené v příloze A Kjótského protokolu, a přípravky obsahující tyto látky, avšak s výjimkou látek regulovaných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozónovou vrstvu [10];
6. "částečně fluorovanými uhlovodíky" organické sloučeniny uhlíku, vodíku a fluoru, jejichž molekula neobsahuje více než šest atomů uhlíku;
7. "zcela fluorovanými uhlovodíky" organické sloučeniny obsahující pouze uhlík a fluor, jejichž molekula neobsahuje více než šest atomů uhlíku;
8. "potenciálem globálního oteplování" potenciál fluorovaného skleníkového plynu zvýšit teplotu klimatu v poměru k potenciálu oxidu uhličitého.
Potenciál globálního oteplování (GWP) se počítá jako stoletý potenciál oteplování jednoho kilogramu plynu v poměru k jednomu kilogramu CO2.
Příslušné hodnoty GWP jsou uvedeny ve třetí hodnotící zprávě přijaté Mezivládním panelem pro změnu klimatu ("hodnoty GWP IPCC 2001") [11];
9. "přípravkem" směs skládající se ze dvou nebo více látek, z nichž alespoň jedna je fluorovaný skleníkový plyn.
Celkový potenciál globálního oteplování [12] přípravku se stanoví podle části 2 přílohy;
10. "dovybavením" montáž klimatizačního systému do vozidla po jeho registraci.
Článek 4
Povinnosti členských států
1. Členské státy udělují ES schválení typu nebo případně vnitrostátní schválení typu z hlediska emisí z klimatizačních systémů pouze pro ty typy vozidel, jež splňují požadavky této směrnice.
2. Pro schválení typu celého vozidla podle čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 70/156/EHS členské státy zajistí, aby výrobci poskytovali údaje o typu chladiva používaného v klimatizačních systémech montovaných do nových motorových vozidel.
3. Pro schvalování typu vozidel vybavených klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorovaný skleníkový plyn, jehož potenciál globálního oteplování je vyšší než 150, členské státy zajistí, aby podle harmonizované zkoušky na detekci úniků uvedené v čl. 7 odst. 1 nepřekročila míra úniků těchto plynů maximální přípustné hodnoty stanovené v článku 5.
Článek 5
Schválení typu
1. S účinkem od šesti měsíců ode dne přijetí harmonizované zkoušky na detekci úniků nesmějí členské státy z důvodů souvisejících s emisemi z klimatizačních systémů
a) odmítnout udělení ES schválení typu anebo vnitrostátního schválení typu pro nový typ vozidla nebo
b) zakázat registraci nových vozidel, jejich prodej nebo uvedení do provozu,
jestliže vozidlo vybavené klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, splňuje požadavky této směrnice.
2. S účinkem od 12 měsíců ode dne přijetí harmonizované zkoušky na detekci úniků nebo od 1. ledna 2007, podle toho, co nastane později, přestanou členské státy udělovat ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro vozidla vybavená klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, ledaže míra úniků nepřesahuje u systémů s jedním výparníkem 40 gramů fluorovaných skleníkových plynů ročně nebo u systémů se dvěma výparníky 60 gramů fluorovaných skleníkových plynů ročně.
3. S účinkem od 24 měsíců ode dne přijetí harmonizované zkoušky na detekci úniků nebo od 1. ledna 2008, podle toho, co nastane později, v případě nových vozidel vybavených klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, ledaže míra úniků nepřesahuje u systémů s jedním výparníkem 40 gramů fluorovaných skleníkových plynů ročně nebo u systémů se dvěma výparníky 60 gramů fluorovaných skleníkových plynů ročně, členské státy
a) přestanou pokládat prohlášení o shodě za platná pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
b) odmítnou registraci těchto vozidel a zakážou jejich prodej nebo uvádění do provozu.
4. S účinkem od 1. ledna 2011 přestanou členské státy udělovat ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla vybaveného klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150.
5. S účinkem od 1. ledna 2017, v případě nových vozidel vybavených klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, členské státy
a) přestanou pokládat prohlášení o shodě za platná pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
b) odmítnou registraci těchto vozidel a zakážou jejich prodej nebo uvádění do provozu.
6. Aniž jsou dotčeny příslušné právní předpisy Společenství, zejména pravidla Společenství o státní podpoře a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti technických norem a předpisů a pravidel pro služby informační společnosti [13], členské státy mohou podporovat montáž klimatizačních systémů, které jsou účinné, inovační a vedou k dalšímu snížení dopadu na podnebí.
Článek 6
Dovybavování a doplňování náplně
1. S účinkem od 1. ledna 2011 se vozidla, pro které bylo uděleno schválení typu od uvedeného dne, nesmějí dovybavovat klimatizačním systémem konstruovaným tak, aby obsahoval fluorované skleníkové plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150.
S účinkem od 1. ledna 2017 se takovým klimatizačním systémem nesmějí dovybavovat žádná vozidla.
2. Klimatizační systémy montované do vozidel typově schválených 1. ledna 2011 nebo později nesmějí být plněny fluorovanými skleníkovými plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150.
S účinkem od 1. ledna 2017 se klimatizační systémy u žádných vozidel nesmí plnit fluorovanými skleníkovými plyny s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, s výjimkou doplnění náplně klimatizačních systémů obsahujících tyto plyny a namontovaných do vozidel před tímto dnem.
3. Poskytovatelé služeb nabízející servis a opravu klimatizačních systémů nesmějí v případě úniku abnormálního množství chladiva ze systému toto zařízení plnit fluorovanými skleníkovými plyny, dokud se neprovede potřebná oprava.
Článek 7
Prováděcí opatření
1. Do 4. července 2007 přijme Komise prováděcí opatření k článkům 4 a 5, zejména
a) správní předpisy pro ES schvalování typu vozidel, a
b) harmonizovanou zkoušku na detekci úniků pro měření míry úniků fluorovaných skleníkových plynů, jejichž potenciál globálního oteplování je vyšší než 150, z klimatizačních systémů.
2. Komise přijme opatření postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS.
3. Komise tato opatření zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie.
4. Postup uvedený v odstavci 2 se popřípadě použije pro přijetí:
a) opatření potřebných pro zajištění bezpečného fungování a řádného provádění servisu chladiva v mobilních klimatizačních systémech;
b) opatření týkajících se dovybavování provozovaných vozidel klimatizačními systémy a doplňování náplně v provozovaných klimatizačních systémech, pokud se na ně nevztahuje článek 6;
c) úprav metody pro stanovení příslušného celkového potenciálu globálního oteplování přípravků.
Článek 8
Přezkum
1. Na základě pokroku v možném omezování emisí fluorovaných skleníkových plynů z klimatizačních systémů montovaných do motorových vozidel nebo v jejich nahrazování Komise přezkoumá, zda by měly být
- stávající právní předpisy rozšířeny na další kategorie vozidel, zejména na kategorie M2 a M3 a rovněž na třídy II a III kategorie N1, a
- změněny předpisy Společenství týkající se potenciálu globálního oteplování fluorovaných skleníkových plynů; veškeré změny by měly přihlédnout k vědecko-technickému rozvoji a k potřebě respektovat čas potřebný pro přípravu průmyslového výrobku
a zprávu do 4. července 2011 zveřejní.
V případě potřeby předloží vhodné legislativní návrhy.
2. Pokud bude do budoucí zprávy IPCC zahrnut fluorovaný skleníkový plyn s potenciálem globálního oteplování vyšším než 150, který zatím zpráva IPCC uvedená v čl. 3 odst. 8 nezahrnuje, Komise posoudí, zda je vhodné směrnici změnit, aby tento plyn zahrnovala. Považuje-li to Komise za nezbytné, postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS
- přijme nezbytná opatření a
- stanoví přechodná období pro použití těchto opatření.
Přitom Komise usiluje o dosažení rovnováhy mezi potřebou přiměřené doby na přípravu a rizikem, které fluorované skleníkové plyny představují pro životní prostředí.
Článek 9
Změny směrnice 70/156/EHS
Směrnice 70/156/EHS se mění v souladu s částí 1 přílohy této směrnice.
Článek 10
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 4. ledna 2008.
Začnou tyto předpisy používat od 5. ledna 2008.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 12
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 17. května 2006.
Směrnice Komise 2006/41/ES
ze dne 7. července 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek klothianidin a pethoxamid
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdržela Belgie dne 26. září 2001 od společnosti Sumitomo Chemical Takeda Agro Company Ltd. London žádost o zařazení účinné látky klothianidin do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 2002/305/ES [2] bylo potvrzeno, že je příslušná dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Německo obdrželo podle čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS dne 16. října 2000 od společnosti Stähler Agrochemie GmbH & Co. KG (nyní Stähler International GmbH & Co. KG) (jménem společností Taskforce Stähler Agrochemie GmbH & Co. KG, Tokuyama Europe GmbH a Tomen France S.A.) žádost o zařazení účinné látky pethoxamid do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 2001/626/ES [3] bylo potvrzeno, že je příslušná dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS.
(3) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navrhovaná žadateli. Jmenované členské státy zpravodajové předložily Komisi dne 4. června 2003 (klothianidin) a 27. srpna 2002 (pethoxamid) návrhy hodnotících zpráv týkajících se těchto látek.
(4) Tyto návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 27. ledna 2006 v podobě zpráv Komise o přezkoumání klothianidinu a pethoxamidu.
(5) Z přezkoumání klothianidinu a pethoxamidu nevyplynuly žádné otevřené otázky či obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny nebo Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, který převzal úlohu tohoto výboru.
(6) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a v čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit klothianidin a pethoxamid do přílohy I uvedené směrnice a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(7) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS v důsledku zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících klothianidin a pethoxamid, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly stávající dočasná povolení přeměnit na trvalá povolení, změnit je nebo je odejmout v souladu se směrnicí 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené užití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(8) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. ledna 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění uvedených předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními uvedených předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. února 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. ledna 2007 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku klothianidin nebo pethoxamid.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se jednak klothianidinu, jednak pethoxamidu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o těchto účinných látkách, a zda má držitel povolení dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS znovu zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující klothianidin nebo pethoxamid, ať jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. července 2006 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice, a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají klothianidinu a pethoxamidu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje klothianidin nebo pethoxamid jako jedinou účinnou látku, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. ledna 2008; nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje klothianidin nebo pethoxamid jako jednu z několika účinných látek, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení do 31. ledna 2008 nebo do dne stanoveného pro takovou změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka zařazuje do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES
ze dne 17. května 2006
o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES (přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/37/ES ze dne 22. června 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se strojních zařízení [4] kodifikovala směrnici 89/392/EHS [5].
Jelikož se nyní směrnice 98/37/ES podstatně mění, je žádoucí v zájmu jasnosti uvedenou směrnici přepracovat.
(2) Oblast strojních zařízení je velmi důležitou součástí strojírenského průmyslu a je jednou z hlavních průmyslových opor hospodářství Společenství.
Sociální náklady vyvolané vysokým počtem úrazů přímo způsobených použitím strojních zařízení lze snížit návrhem bezpečné konstrukce strojních zařízení a řádnou instalací a údržbou.
(3) Členské státy jsou na svém území odpovědné za zajištění bezpečnosti a zdraví osob, zejména pracovníků a spotřebitelů, a případně domácích zvířat a majetku, před nebezpečím plynoucím z používání strojních zařízení.
(4) Aby byla zajištěna právní jistota pro uživatele, měla by se pokud možno co nejpřesněji vymezit oblast působnosti této směrnice a pojmy související s jejím uplatňováním.
(5) Příslušné závazné předpisy členských států pro stavební výtahy určené ke zvedání osob nebo osob a nákladů, které jsou obvykle ve skutečnosti doplňované závaznými technickými specifikacemi nebo nezávaznými normami, nemusí nutně vést k rozdílným úrovním ochrany zdraví a bezpečnosti, přesto však vzhledem ke své odlišnosti vytvářejí překážky obchodu v rámci Společenství.
Navíc se značně liší vnitrostátní systémy posuzování shody a certifikace pro tyto stroje.
Proto je žádoucí nevyloučit stavební výtahy určené ke zvedání osob nebo osob a nákladů z oblasti působnosti této směrnice.
(6) Je vhodné z oblasti působnosti této směrnice vyloučit zbraně, včetně střelných zbraní, na které se vztahuje směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní [6]; toto vyloučení střelných zbraní by se nemělo vztahovat na přenosná upevňovací zařízení s náboji a jiné rázové stroje určené výhradně pro průmyslové nebo technické účely.
Je nezbytné stanovit přechodná opatření, která členským státům umožní, aby povolovaly uvádět na trh a do provozu taková strojní zařízení vyrobená v souladu s vnitrostátními předpisy platnými v době přijetí této směrnice, včetně prováděcích předpisů k Úmluvě ze dne 1. července 1969 o vzájemném uznávání ověřovacích značek ručních palných zbraní.
Tato přechodná opatření umožní rovněž evropským normalizačním organizacím vypracovat normy, které zajistí úroveň bezpečnosti podle současného stavu techniky.
(7) Tato směrnice se nevztahuje na zvedání osob stroji, které nejsou určeny ke zvedání osob.
Tím však není dotčeno právo členských států přijmout, v souladu se Smlouvou, s ohledem na tyto stroje vnitrostátní opatření za účelem provedení směrnice Rady 89/655/EHS ze dne 30. listopadu 1989 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst.
(8) V případě zemědělských a lesnických traktorů by se ustanovení této směrnice o rizicích, na něž se v současnosti nevztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků [8], neměla dále uplatňovat, až se na tato rizika bude vztahovat směrnice 2003/37/ES.
(9) Dozor nad trhem je základním nástrojem, jelikož zajišťuje řádné a jednotné uplatňování směrnic.
Proto je vhodné vytvořit právní rámec, ve kterém může dozor nad trhem plynule probíhat.
(10) Členské státy jsou odpovědné za zajištění účinného vynucování této směrnice na svém území a za co největší možné zvyšování bezpečnosti dotyčného strojního zařízení v souladu s jejími ustanoveními.
Členské státy by měly za účelem řádného a jednotného uplatňování této směrnice zajistit kapacitu k provádění účinného dozoru nad trhem, přičemž zohlední pokyny vypracované Komisí.
(11) V souvislosti s dozorem nad trhem by se mělo jednoznačně rozlišovat mezi zpochybněním harmonizované normy, na jejímž základě se předpokládá shoda strojního zařízení, a ochrannou doložkou vztahující se na strojní zařízení.
(12) Uvedení strojního zařízení do provozu ve smyslu této směrnice se může vztahovat pouze na použití strojního zařízení k určenému účelu nebo k účelu, který lze důvodně předvídat.
To nevylučuje stanovení jiných podmínek pro použití strojního zařízení, pokud tím nedojde ke změně strojního zařízení, která není specifikována v této směrnici.
(13) Je rovněž třeba stanovit přiměřený mechanismus umožňující přijímání zvláštních opatření na úrovni Společenství, podle nichž jsou členské státy povinny zakázat nebo omezit uvádění na trh některých typů strojních zařízení, která představují stejná rizika pro zdraví a bezpečnost osob v důsledku nedostatků v příslušných harmonizovaných normách nebo v důsledku svých technických vlastností, nebo taková strojní zařízení podřídit zvláštním podmínkám.
Pro zajištění náležitého hodnocení potřeby takových opatření by měla být tato opatření přijímána Komisí, jíž je nápomocen výbor, s ohledem na konzultace s členskými státy a ostatními dotčenými stranami.
Jelikož tato opatření nejsou přímo použitelná na hospodářské subjekty, měly by členské státy přijmout veškerá nezbytná opatření k jejich provedení.
(14) Měly by být dodrženy základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, aby byla zajištěna bezpečnost strojních zařízení; tyto požadavky by měly být uplatňovány rozumně a s ohledem na stav techniky v době konstrukce a na technické a ekonomické požadavky.
(15) Pokud strojní zařízení může používat i spotřebitel, který není kvalifikovanou obsluhou, měl by to výrobce vzít v úvahu v návrhu a konstrukci.
Totéž platí, pokud se stroj běžně používá k poskytování služeb spotřebiteli.
(16) Ačkoli se na neúplná strojní zařízení nevztahují všechny požadavky této směrnice, je důležité, aby byl pomocí zvláštního postupu zaručen volný pohyb těchto strojních zařízení.
(17) Na obchodních veletrzích, výstavách apod. by mělo být možné vystavovat strojní zařízení, která nesplňují požadavky této směrnice.
Dotčené strany by však měly být náležitě informovány o tom, že tato strojní zařízení nejsou v souladu s touto směrnicí a jako taková nemohou být odkoupena.
(18) Tato směrnice definuje pouze obecné základní požadavky na ochranu zdraví a na bezpečnost, doplněné řadou zvláštních požadavků pro určité kategorie strojních zařízení.
Aby se výrobcům usnadnilo prokazování shody s těmito základními požadavky a aby bylo možné ověřit shodu se základními požadavky, je žádoucí mít na evropské úrovni harmonizované normy týkající se prevence rizik, která vyplývají z návrhu a konstrukce strojních zařízení.
Tyto normy jsou vypracovávány soukromoprávními subjekty a měly by si zachovat nezávazný charakter.
(19) S ohledem na povahu rizik spojených s používáním strojních zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, by měly být zavedeny postupy posuzování shody se základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost.
Tyto postupy by měly být navrženy podle možného nebezpečí daného strojního zařízení.
Proto by každá kategorie strojního zařízení měla mít svůj vlastní postup v souladu s rozhodnutím Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [9], s přihlédnutím k povaze ověření potřebného pro takové strojní zařízení.
(20) Výrobci by měli plně odpovídat za osvědčování shody svých strojních zařízení s touto směrnicí.
Pro některé druhy strojních zařízení s vyšší mírou rizik je však žádoucí přísnější postup certifikace.
(21) Označení CE by mělo být plně uznáno jako jediné označení, které zaručuje, že strojní zařízení splňuje požadavky této směrnice.
Všechna ostatní označení, která by mohla třetí osoby uvést v omyl, pokud jde o význam nebo tvar označení CE nebo obojí, by měla být zakázána.
(22) Aby byla zajištěna rovnocennost označení CE se značkou výrobce, je důležité, aby byly obě značky připojeny stejnou technikou.
Aby se předešlo záměně označení CE, které se může objevit na některých součástech, s označením CE strojního zařízení, mělo by být posledně uvedené označení připojeno vedle jména osoby, která za strojní zařízení odpovídá, tj. výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce.
(23) Výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce by měl rovněž zajistit, aby u strojního zařízení, které chce uvést na trh, bylo posouzeno riziko.
Za tímto účelem by měl stanovit, které základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost se na jeho strojní zařízení vztahují a ohledně kterých musí přijmout opatření.
(24) Je nezbytné, aby před vydáním ES prohlášení o shodě vypracoval výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce usazený ve Společenství konstrukční a výrobní dokumentaci.
Není však nutné, aby veškerá dokumentace byla k dispozici trvale ve fyzické podobě, avšak musí být k dispozici na vyžádání.
Nemusí obsahovat podrobné výkresy podsestav použitých při výrobě strojního zařízení, pokud však není jejich znalost nezbytná pro zjišťování shody se základními požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost.
(25) Ti, kterým je určeno jakékoliv rozhodnutí přijaté v souladu s touto směrnicí, by měli být informováni o důvodech takového rozhodnutí a o dostupných právních opravných prostředcích.
(26) Členské státy by měly stanovit sankce za porušení této směrnice.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(27) Použití této směrnice na řadu strojních zařízení určených ke zvedání osob vyžaduje lepší vymezení výrobků, na něž se tato směrnice vztahuje, ve vztahu k výrobkům, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/16/ES ze dne 29. června 1995 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se výtahů [10].
Považuje se proto za nezbytné nově vymezit oblast působnosti uvedené směrnice. Směrnice 95/16/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(28) Jelikož cíle této směrnice, totiž za účelem zvýšení bezpečnosti strojních zařízení uváděných na trh stanovit základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost s ohledem na konstrukci a výrobu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(29) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [11] budou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(30) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12],
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na tyto výrobky:
a) strojní zařízení;
b) vyměnitelná přídavná zařízení;
c) bezpečnostní součásti;
d) příslušenství pro zdvihání;
e) řetězy, lana a popruhy;
f) snímatelná mechanická převodová zařízení;
g) neúplná strojní zařízení.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) bezpečnostní součásti, které mají být použity jako náhradní součásti k nahrazení totožných součástí a které jsou dodány výrobcem původního strojního zařízení;
b) zvláštní zařízení určená k používání na výstavištích nebo v zábavních parcích;
c) strojní zařízení zvláště navrhovaná nebo uváděná do provozu pro jaderné účely, jejichž porucha může způsobit únik radioaktivity;
d) zbraně, včetně střelných zbraní;
e) tyto dopravní prostředky:
- zemědělské a lesnické traktory, pokud jde o rizika, na něž se vztahuje směrnice 2003/37/ES, kromě strojního zařízení namontovaného na těchto vozidlech,
- motorová vozidla a jejich přípojná vozidla, na něž se vztahuje směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [13], kromě strojního zařízení namontovaného na těchto vozidlech,
- vozidla, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [14], kromě strojního zařízení namontovaného na těchto vozidlech,
- motorová vozidla určená výhradně pro sportovní soutěže a
- dopravní prostředky určené k letecké nebo vodní přepravě nebo k přepravě po železničních cestách, kromě strojního zařízení namontovaného na těchto dopravních prostředcích;
f) námořní plavidla a mobilní pobřežní jednotky společně s palubním vybavením těchto plavidel nebo jednotek;
g) strojní zařízení zvláště navrhovaná a konstruovaná pro vojenské nebo policejní účely;
h) strojní zařízení zvláště navrhovaná a konstruovaná pro výzkumné účely pro dočasné použití v laboratořích;
i) důlní těžní zařízení;
j) strojní zařízení jevištní techniky určená k přesunu účinkujících během představení;
k) elektrické a elektronické výrobky následujících skupin, pokud se na ně vztahuje směrnice Rady 73/23/EHS ze dne 19. února 1973 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se elektrických zařízení určených pro používání v určitých mezích napětí [15]:
- spotřebiče pro domácnost určené k domácímu použití,
- audio a video přístroje,
- zařízení pro informační technologie,
- běžné kancelářské stroje,
- spínače nízkého napětí a řídící jednotky,
- elektromotory;
l) tyto druhy vysokonapěťových elektrických zařízení:
- spínací a řídící zařízení,
- transformátory.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice označuje "strojní zařízení" výrobky uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) až f).
Dále se rozumí:
a) "strojním zařízením":
- soubor, který je vybaven nebo má být vybaven poháněcím systémem, který nepoužívá přímo vynaloženou lidskou nebo zvířecí sílu, sestavený z částí nebo součástí, z nichž alespoň jedna je pohyblivá, vzájemně spojených za účelem přesně stanoveného použití,
- soubor uvedený v první odrážce, kterému chybí pouze ty součásti, které jej spojují s místem použití nebo se zdroji energie či pohybu,
- soubor uvedený v první nebo druhé odrážce, který je připraven k instalaci a je schopen fungovat až po namontování na dopravní prostředek nebo po instalaci v budově nebo na konstrukci,
- soubory strojních zařízení uvedené v první, druhé nebo třetí odrážce nebo neúplná strojní zařízení podle písmene g), které jsou za účelem dosažení stejného výsledku uspořádány a ovládány tak, aby pracovaly jako integrovaný celek,
- soubor spojených částí nebo součástí, z nichž alespoň jedna je pohyblivá, které jsou vzájemně spojeny za účelem zvedání břemen a jejichž jediným zdrojem energie je přímo vynaložená lidská síla;
b) "vyměnitelným přídavným zařízením" zařízení, které po uvedení strojního zařízení nebo traktoru do provozu je k tomuto strojnímu zařízení nebo traktoru připojeno samotnou obsluhou za účelem pozměnění jeho funkce nebo přidání nové funkce, přičemž toto zařízení není nástrojem;
c) "bezpečnostní součástí" součást,
- která plní bezpečnostní funkci,
- která se uvádí na trh samostatně,
- jejíž selhání nebo chybná funkce ohrožuje bezpečnost osob a
- která není nezbytná k tomu, aby strojní zařízení fungovalo, nebo pomocí níž je možno nahradit běžné součásti nezbytné pro fungování strojního zařízení.
Orientační seznam bezpečnostních součástí, který lze aktualizovat v souladu s čl. 8 odst. 1 písm. a), je uveden v příloze V;
d) "příslušenstvím pro zdvihání" součást nebo zařízení, které není připojeno ke zdvihacímu strojnímu zařízení, které umožňuje přichycení břemene a které se nachází mezi strojním zařízením a břemenem či na samotném břemeni, nebo které je určeno k tomu, aby tvořilo nedílnou součást břemene, a které se uvádí na trh samostatně; za příslušenství pro zdvihání se považují rovněž vázací prostředky a jejich součásti;
e) "řetězy, lany a popruhy" řetězy, lana a popruhy, které jsou navrženy a konstruovány pro účely zvedání jako součást stroje nebo příslušenství pro zdvihání;
f) "snímatelným mechanickým převodovým zařízením" snímatelná součást k přenosu energie mezi samojízdným strojním zařízením nebo traktorem a jiným strojem, která spojuje první pevné ložisko obou strojů.
Pokud se uvádí na trh s ochranným krytem, považuje se za jeden výrobek;
g) "neúplným strojním zařízením" soubor, který je téměř strojním zařízením, ale který sám o sobě nemůže plnit určitou funkci.
Neúplným strojním zařízením je poháněcí systém.
Neúplné strojní zařízení je určeno pouze k zabudování do jiného strojního zařízení nebo jiného neúplného strojního zařízení či zařízení nebo ke smontování s nimi, čímž se vytvoří strojní zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice;
h) "uvedením na trh" první zpřístupnění strojního zařízení nebo neúplného strojního zařízení na trhu Společenství za účelem jeho distribuce nebo používání, ať za úplatu nebo bezplatně;
i) "výrobcem" fyzická nebo právnická osoba, která navrhuje nebo vyrábí strojní zařízení nebo neúplné strojní zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, a odpovídá za shodu tohoto strojního zařízení nebo neúplného strojního zařízení s touto směrnicí, za účelem jeho uvedení na trh, a to pod vlastním jménem nebo značkou, nebo pro vlastní použití.
Neexistuje-li takto vymezený výrobce, považuje se za výrobce každá fyzická nebo právnická osoba, která uvádí na trh nebo do provozu strojní zařízení nebo neúplné strojní zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice;
j) "zplnomocněným zástupcem" fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která obdržela od výrobce písemné pověření k tomu, aby jeho jménem plnila zcela nebo částečně povinnosti a náležitosti spojené s touto směrnicí;
k) "uvedením do provozu" první použití strojního zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, ve Společenství k určenému účelu;
l) "harmonizovanou normou" nezávazná technická specifikace přijatá normalizačním orgánem, tj. Evropským výborem pro normalizaci (CEN), Evropským výborem pro normalizaci v elektrotechnice (CENELEC) nebo Evropským institutem pro telekomunikační normy (ETSI), na základě pověření Komise v souladu s postupy stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [16].
Článek 3
Zvláštní směrnice
Pokud se u strojního zařízení na rizika uvedená v příloze I vztahují zcela nebo částečně jiné, zvláštní směrnice Společenství, tato směrnice se s ohledem na tato rizika pro strojní zařízení nepoužije nebo se přestane používat ode dne provedení těchto jiných směrnic.
Článek 4
Dozor nad trhem
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření pro zajištění toho, aby strojní zařízení mohlo být uváděno na trh nebo do provozu, pouze pokud splňuje příslušná ustanovení této směrnice a neohrožuje zdraví a bezpečnost osob, a případně domácích zvířat nebo majetku, je-li náležitě instalováno a udržováno a je-li používáno k určeným účelům a za podmínek, které lze důvodně předvídat.
2. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření pro zajištění toho, aby neúplné strojní zařízení mohlo být uváděno na trh, pouze pokud splňuje příslušná ustanovení této směrnice.
3. Členské státy ustanoví nebo jmenují příslušné orgány ke sledování shody strojního zařízení nebo neúplného strojního zařízení s ustanoveními odstavců 1 a 2.
4. Členské státy vymezí úkoly, organizaci a pravomoci příslušných orgánů uvedených v odstavci 3 a oznámí Komisi a ostatním členským státům tyto údaje i jejich případné změny.
Článek 5
Uvádění na trh a uvádění do provozu
1. Před uvedením strojního zařízení na trh nebo do provozu výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce:
a) zajistí, aby splňovalo příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost uvedené v příloze I;
b) zajistí, aby byla k dispozici technická dokumentace podle přílohy VII oddílu A;
c) poskytne zejména potřebné informace, např. návod k používání;
d) provede příslušné postupy k posouzení shody v souladu s článkem 12;
e) vypracuje ES prohlášení o shodě podle přílohy II části 1 oddílu A a zajistí, aby toto prohlášení bylo přiloženo ke strojnímu zařízení;
f) připojí označení CE podle článku 16.
2. Před uvedením neúplného strojního zařízení na trh zajistí výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce dokončení postupů podle článku 13.
3. Za účelem postupů podle článku 12 má výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce k dispozici nezbytné prostředky k zajištění toho, že strojní zařízení splňuje základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost stanovené v příloze I, nebo má k takovým prostředkům přístup.
4. Pokud se na strojní zařízení vztahují rovněž jiné směrnice týkající se jiných aspektů označení CE a jeho připojování, znamená označení CE, že strojní zařízení splňuje rovněž požadavky těchto jiných směrnic.
Pokud si však výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce podle jedné nebo více těchto směrnic zvolil během přechodného období systém, který bude používat, pak označení CE označuje pouze shodu s ustanoveními těch směrnic, které výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce používá.
V ES prohlášení o shodě se uvedou podrobné údaje o použitých směrnicích vyhlášených v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Volný pohyb
1. Členské státy nesmějí na svém území zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh nebo do provozu strojních zařízení, která splňují požadavky této směrnice.
2. Členské státy nesmějí zakazovat, omezovat nebo bránit uvádění na trh neúplných strojních zařízení, která jsou podle prohlášení o zabudování vydaného výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem v souladu s přílohou II částí 1 oddílem B určena pro zabudování do jiného strojního zařízení nebo pro sestavení s jiným neúplným strojním zařízením tak, že vznikne strojní zařízení.
3. Členské státy nesmějí na veletrzích, výstavách, při předvádění apod. bránit předvádění strojních zařízení nebo neúplných strojních zařízení, jež nejsou ve shodě s touto směrnicí, pokud viditelné označení zřetelně udává, že tato strojní zařízení nejsou ve shodě s touto směrnicí a že nebudou k dispozici, dokud nebude jejich shoda zajištěna.
V průběhu předvádění takovýchto strojních zařízení nebo neúplných strojních zařízení musí být přijata přiměřená bezpečnostní opatření pro zajištění bezpečnosti osob.
Článek 7
Předpoklad shody a harmonizované normy
1. Členské státy pokládají strojní zařízení opatřená označením CE a ES prohlášením o shodě, jehož obsah je uveden v příloze II části 1 oddílu A, za splňující požadavky této směrnice.
2. Strojní zařízení vyrobené v souladu s harmonizovanou normou, na níž byl odkaz zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie, se považuje za splňující základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost podle takové harmonizované normy.
3. Komise zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie odkazy na harmonizované normy.
4. Členské státy přijmou vhodná opatření, která umožní sociálním partnerům ovlivňovat na vnitrostátní úrovni proces přípravy a sledování harmonizovaných norem.
Článek 8
Zvláštní opatření
1. Komise může postupem podle čl. 22 odst. 3 přijmout vhodná opatření k provedení ustanovení týkající se těchto bodů:
a) aktualizace orientačního seznamu bezpečnostních součástí podle čl. 2 písm. c), který je uveden v příloze V;
b) omezení uvádění strojního zařízení uvedeného v článku 9 na trh.
2. Komise může postupem podle čl. 22 odst. 2 přijmout vhodná opatření k provedení a praktickému uplatňování této směrnice, včetně opatření nezbytných k zajištění spolupráce mezi členskými státy navzájem a členskými státy a Komisí podle čl. 19 odst. 1.
Článek 9
Zvláštní opatření pro potenciálně nebezpečná strojní zařízení
1. Pokud má Komise v souladu s postupem podle článku 10 za to, že harmonizovaná norma ne zcela naplňuje příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, které jsou stanoveny v příloze I, může Komise v souladu s odstavcem 3 tohoto článku přijmout opatření, podle nichž jsou členské státy povinny zakázat nebo omezit uvádění na trh strojního zařízení, jehož technické vlastnosti představují v důsledku nedostatků v normách riziko, nebo podřídit takové strojní zařízení zvláštním podmínkám.
Pokud má Komise v souladu s postupem podle článku 11 za to, že opatření přijaté členským státem je odůvodněné, může Komise v souladu s odstavcem 3 tohoto článku přijmout opatření, podle nichž jsou členské státy povinny zakázat nebo omezit uvádění na trh strojního zařízení, které představuje v důsledku svých technických vlastností stejné riziko, nebo podřídit takové strojní zařízení zvláštním podmínkám.
2. Každý členský stát může Komisi požádat, aby přezkoumala potřebu přijetí opatření uvedených v odstavci 1.
3. V případech uvedených v odstavci 1 konzultuje Komise členské státy a ostatní dotčené strany ohledně opatření, která zamýšlí přijmout, aby zajistila vysokou úroveň ochrany zdraví a bezpečnosti osob na úrovni Společenství.
S patřičným ohledem na výsledky těchto konzultací přijme nezbytná opatření postupem podle čl. 22 odst. 3.
Článek 10
Postup zpochybnění harmonizované normy
Pokud má členský stát nebo Komise za to, že harmonizovaná norma ne zcela naplňuje příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, které jsou stanoveny v příloze I, předloží Komise nebo členský stát věc s udáním důvodu výboru zřízenému směrnicí 98/34/ES.
Výbor neprodleně zaujme stanovisko.
Na základě stanoviska výboru Komise rozhodne o tom, zda zveřejní, nezveřejní, zveřejní s omezením, ponechá, ponechá s omezením nebo zruší odkazy na dotyčnou harmonizovanou normu v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Ochranná doložka
1. Shledá-li členský stát, že strojní zařízení, na něž se tato směrnice vztahuje, opatřené označením CE, doložené ES prohlášením o shodě a používané v souladu s určeným účelem nebo za podmínek, jež lze důvodně předpokládat, může ohrozit zdraví a bezpečnost osob, a případně domácích zvířat nebo majetku, přijme veškerá vhodná opatření pro stažení tohoto strojního zařízení z trhu, pro zákaz jeho uvedení na trh nebo do provozu či pro omezení jeho volného pohybu.
2. Členský stát neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o takovém opatření a uvede důvody svého rozhodnutí, zejména zda je neshoda způsobena:
a) nesplněním základních požadavků podle čl. 5 odst. 1 písm. a);
b) nesprávným použitím harmonizovaných norem uvedených v čl. 7 odst. 2;
c) nedostatky v samotných harmonizovaných normách uvedených v čl. 7 odst. 2.
3. Komise neprodleně zahájí konzultace se zúčastněnými stranami.
Na základě těchto konzultací Komise zváží, zda jsou opatření přijatá členským státem oprávněná či nikoli, a sdělí své rozhodnutí členskému státu, který je přijal, ostatním členským státům a výrobci nebo jeho zplnomocněnému zástupci.
4. Zakládají-li se opatření uvedená v odstavci 1 na nedostatcích v harmonizovaných normách a trvá-li členský stát, který opatření přijal, na svém rozhodnutí, Komise nebo členský stát zahájí postup podle článku 10.
5. Jestliže strojní zařízení není ve shodě s požadavky a je opatřeno označením CE, přijme příslušný členský stát vhodná opatření proti tomu, kdo výrobek tímto označením opatřil, a uvědomí o tom Komisi.
Komise uvědomí ostatní členské státy.
6. Komise zajistí, aby byly členské státy stále informovány o průběhu a výsledcích tohoto postupu.
Článek 12
Postupy posuzování shody strojního zařízení
1. K osvědčení shody strojních zařízení s touto směrnicí použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce jeden z postupů posuzování shody popsaných v odstavcích 2, 3 a 4.
2. Není-li strojní zařízení uvedeno v příloze IV, použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce postup posuzování shody interním řízením výroby strojního zařízení podle přílohy VIII.
3. Je-li zařízení uvedeno v příloze IV a je-li vyrobeno podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 7 odst. 2 a pokud tyto normy zahrnují všechny příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, použije výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce jeden z těchto postupů:
a) postup posuzování shody interním řízením výroby strojního zařízení podle přílohy VIII;
b) postup ES přezkoušení typu podle přílohy IX a interní řízení výroby strojního zařízení podle přílohy VIII bodu 3;
c) postup komplexního zabezpečování jakosti podle přílohy X.
4. Je-li zařízení uvedeno v příloze IV a nebylo-li vyrobeno podle harmonizovaných norem uvedených v čl. 7 odst. 2, nebo bylo-li vyrobeno podle těchto norem pouze částečně, nebo nezahrnují-li harmonizované normy všechny příslušné základní požadavky na ochranu zdraví a bezpečnost, nebo pokud pro dotyčné strojní zařízení neexistují žádné harmonizované normy, výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce použijí jeden z těchto postupů:
a) postup ES přezkoušení typu podle přílohy IX a interní řízení výroby strojního zařízení podle přílohy VIII bodu 3;
b) postup komplexního zabezpečování jakosti podle přílohy X.
Článek 13
Postup u neúplného strojního zařízení
1. Výrobce neúplného strojního zařízení nebo jeho zplnomocněný zástupce před jeho uvedením na trh zajistí, aby:
a) byla vypracována příslušná technická dokumentace podle přílohy VII části B;
b) byl vypracován montážní návod podle přílohy VI;
c) bylo vyhotoveno prohlášení o zabudování podle přílohy II části 1 oddílu B.
2. Montážní návod a prohlášení o zabudování jsou přiloženy k neúplnému strojnímu zařízení, dokud není zabudováno do úplného strojního zařízení, a poté se stanou součástí technické dokumentace tohoto strojního zařízení.
Článek 14
Oznámené subjekty
1. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům subjekty, které jmenovaly pro provádění postupů posuzování shody pro uvádění na trh podle čl. 12 odst. 3 a 4, s uvedením zvláštních postupů posuzování shody a kategorií strojních zařízení, pro něž byly tyto subjekty jmenovány, a identifikačních čísel, která jim byla Komisí již dříve přidělena. Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům případné změny těchto údajů.
2. Členské státy zajistí, aby oznámené subjekty byly pravidelně sledovány, aby se zjistilo, zda stále splňují kritéria stanovená v příloze XI.
Oznámený subjekt poskytne na žádost příslušné informace, včetně rozpočtových dokumentů, aby členské státy mohly zajistit splnění požadavků přílohy XI.
3. Členské státy použijí při posuzování subjektů, které mají být oznámeny, a subjektů, které již oznámeny jsou, kritéria stanovená v příloze XI.
4. Komise zveřejní pro informaci v Úředním věstníku Evropské unie seznam oznámených subjektů, spolu s jejich identifikačními čísly a úkoly, kterými byly pověřeny.
Komise zajistí, aby tento seznam byl aktualizován.
5. O subjektech, které splňují kritéria pro posouzení stanovená v příslušných harmonizovaných normách, na něž jsou odkazy zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie, se předpokládá, že splňují příslušná kritéria.
6. Jestliže oznámený subjekt zjistí, že výrobce nesplnil nebo již nesplňuje příslušné požadavky této směrnice nebo že neměl být vydán certifikát ES přezkoušení typu nebo schválení systému zabezpečování jakosti, s ohledem na zásadu proporcionality pozastaví platnost vydaného certifikátu nebo schválení nebo jej odejme nebo uloží omezení s udáním důvodu, neprovede-li výrobce k zajištění splnění těchto požadavků příslušná opatření k nápravě.
V případě pozastavení platnosti nebo odejmutí certifikátu nebo schválení nebo uložení omezení, nebo v případě, kdy se ukáže nezbytným zásah příslušného orgánu, informuje oznámený subjekt příslušný orgán podle článku 4.
Členský stát uvědomí neprodleně ostatní členské státy a Komisi.
Musí být k dispozici postup odvolání.
7. Za účelem koordinace jednotného uplatňování této směrnice Komise organizuje výměnu zkušeností mezi orgány odpovědnými za jmenování, oznamování a sledování oznámených subjektů v členských státech a oznámenými subjekty.
8. Členský stát, který subjekt oznámil, jeho oznámení neprodleně odvolá, pokud zjistí, že:
a) tento subjekt již nesplňuje kritéria uvedená v příloze XI, nebo
b) tento subjekt závažným způsobem neplní své povinnosti.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi a ostatní členské státy.
Článek 15
Instalace a používání strojního zařízení
Touto směrnicí není dotčeno oprávnění členských států stanovit v souladu s právními předpisy Společenství takové požadavky, jež mohou pokládat za nezbytné, aby osoby, zvláště pak pracovníci, byly chráněny při používání strojních zařízení, pokud to nemá za následek změnu strojního zařízení způsobem neuvedeným v této směrnici.
Článek 16
Označení CE
1. Označení shody CE se skládá z iniciál "CE" podle přílohy III.
2. Strojní zařízení musí být viditelně, čitelně a nesmazatelně opatřeno označením CE v souladu s přílohou III.
3. Je zakázáno připojovat na strojní zařízení označení, která by mohla třetí osoby uvést v omyl, pokud jde o význam nebo tvar označení CE nebo obojí.
Jakékoliv jiné označení může být ke strojnímu zařízení připojeno za předpokladu, že tím nebude snížena viditelnost, čitelnost a význam označení CE.
Článek 17
Označení nesplňující požadavky
1. Členské státy považují za označení nesplňující požadavky tyto případy:
a) připojení označení CE podle této směrnice na výrobky, na něž se tato směrnice nevztahuje;
b) neexistence označení CE nebo ES prohlášení o shodě pro strojní zařízení;
c) připojení jiného označení na strojní zařízení než označení CE, které je zakázáno podle čl. 16 odst. 3.
2. Pokud členský stát zjistí, že označení CE neodpovídá příslušným ustanovením této směrnice, je výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce povinen zajistit shodu výrobku a ukončit porušování za podmínek určených tímto členským státem.
3. Pokud neshoda trvá, členský stát přijme veškerá vhodná opatření, aby omezil nebo zakázal uvádění dotyčného výrobku na trh nebo zajistil jeho stažení z trhu v souladu s postupy stanovenými v článku 11.
Článek 18
Důvěrnost údajů
1. Aniž jsou dotčeny stávající vnitrostátní právní předpisy a zvyklosti v oblasti důvěrnosti údajů, zajistí členské státy, aby všechny strany a osoby dotčené uplatňováním této směrnice byly povinny považovat informace, s nimiž se seznámily při plnění svých úkolů, za důvěrné.
Jako s důvěrnými údaji se nakládá především s obchodním, profesním a výrobním tajemstvím, není-li zveřejnění takových informací nezbytné k ochraně zdraví a bezpečnosti osob.
2. Odstavcem 1 nejsou dotčeny povinnosti členských států a oznámených subjektů týkající se vzájemné výměny informací a vydávání upozornění.
3. Rozhodnutí přijatá členskými státy a Komisí podle článků 9 a 11 se zveřejňují.
Článek 19
Spolupráce členských států
1. Členské státy přijmou vhodná opatření pro zajištění toho, aby příslušné orgány uvedené v čl. 4 odst. 3 spolupracovaly navzájem i s Komisí a předávaly si informace nezbytné k jednotnému uplatňování této směrnice.
2. Za účelem koordinace jednotného uplatňování této směrnice Komise organizuje výměnu zkušeností mezi příslušnými orgány odpovědnými za dozor nad trhem.
Článek 20
Opravné prostředky
Každé opatření přijaté na základě této směrnice a omezující uvádění strojního zařízení, na něž se vztahuje tato směrnice, na trh nebo do provozu, musí být přesně odůvodněno.
Toto opatření se oznámí co nejdříve dotčené straně, společně s informacemi o právních opravných prostředcích, které jsou jí k dispozici podle platných právních předpisů daného členského státu, a o lhůtách, kterým tyto opravné prostředky podléhají.
Článek 21
Šíření informací
Komise přijme nezbytná opatření, aby informace o provádění této směrnice byly zpřístupněny.
Článek 22
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 23
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice a přijmou všechna nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy do 29. června 2008 Komisi a neprodleně ji informují o případných změnách těchto ustanovení.
Článek 24
Změna směrnice 95/16/ES
Směrnice 95/16/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavce 2 a 3 nahrazují tímto:
"2. Pro účely této směrnice se "výtahem" rozumí zdvihací zařízení obsluhující různé úrovně s nosnou částí pohybující se mezi vodítky, která jsou pevná a odkloněná od vodorovné roviny v úhlu větším než 15°, určené k přepravě:
- osob,
- osob a nákladů,
- pouze nákladů, pokud je nosná část přístupná, to znamená, že na ni lze bez obtíží vstoupit, a je opatřena ovládacím zařízením na nosné části nebo v dosahu osoby, která se na ní nachází.
Za výtahy spadající do oblasti působnosti této směrnice se považují zdvihací zařízení s určenou dráhou pohybu, i když se nepohybují mezi pevnými vodítky.
"Nosnou částí" se rozumí část výtahu, na níž se nacházejí osoby nebo náklad za účelem jejich zvedání nebo spouštění.
3. Tato směrnice se nevztahuje na:
- zdvihací zařízení, jejichž rychlost nepřekračuje 0,15 m/s,
- stavební výtahy,
- lanové dráhy, včetně pozemních lanových drah,
- výtahy zvlášť navržené a konstruované pro vojenské nebo policejní účely,
- zdvihací zařízení, z nichž lze provádět práce,
- důlní těžní zařízení,
- zdvihací zařízení jevištní techniky určená ke zvedání účinkujících během představení,
- zdvihací zařízení v dopravních prostředcích,
- zdvihací zařízení spojená se strojním zařízením a určená výhradně k zajištění přístupu na pracoviště, včetně míst pro údržbu a kontrolu na strojním zařízení,
- ozubnicové dráhy,
- pohyblivé schody a pohyblivé chodníky."
2. V příloze I se bod 1.2 nahrazuje tímto:
"1.2 Nosná část
Nosná část výtahu musí mít podobu klece.
Tato klec výtahu musí být navržena a konstruována tak, aby její prostor a pevnost odpovídaly dodavatelem stanovenému maximálnímu počtu osob a nosnosti výtahu.
Jestliže to rozměry dovolují, musí být klec u výtahů určených pro přepravu osob navržena a konstruována tak, aby její konstrukce nepřekážela nebo nebránila v přístupu a užití tělesně postiženým osobám a aby umožňovala veškeré vhodné úpravy, které mohou těmto osobám usnadnit její používání."
Článek 25
Zrušení
Směrnice 98/37/ES se zrušuje.
Odkazy v předpisech Společenství na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze XII.
Článek 26
Provedení
1. Členské státy do 29. června 2008 přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat s účinností od 29. prosince 2009.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice, spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
Článek 27
Odchylka
Do 29. června 2011 mohou členské státy povolovat uvádění na trh a do provozu přenosných upevňovacích zařízení s náboji a jiných rázových strojů, které jsou v souladu s vnitrostátními právními předpisy platnými v době přijetí této směrnice.
Článek 28
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 29
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 17. května 2006.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES
ze dne 17. května 2006
o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 2 písm. g) této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V současné době čtvrtá směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [3], sedmá směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [4], směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí [5] a směrnice Rady 91/674/EHS ze dne 19. prosince 1991 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven [6] požadují, aby audit roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky prováděla jedna nebo několik osob, které jsou oprávněny tento audit provádět.
(2) Podmínky pro schvalování osob odpovědných za provádění povinného auditu byly stanoveny osmou směrnicí Rady 84/253/EHS ze dne 10. dubna 1984 o schvalování osob pověřených prováděním povinného auditu účetních dokumentů [7].
(3) Nedostatek harmonizovaného přístupu k povinnému auditu ve Společenství byl příčinou toho, že v roce 1998 Komise ve svém sdělení o povinném auditu v Evropské unii: cesta vpřed [8] navrhla zřízení výboru pro audit, který by mohl rozvíjet další činnost v úzké spolupráci s účetní profesí a členskými státy.
(4) Na základě práce výboru pro audit vydala Komise dne 15. listopadu 2000 doporučení o zajištění kvality povinného auditu v Evropské unii: minimální požadavky [9] a dne 16. května 2002 doporučení o nezávislosti statutárních auditorů v EU: sada základních zásad [10].
(5) Cílem této směrnice je podstatná, i když ne úplná, harmonizace požadavků na povinný audit.
Není-li v této směrnici stanoveno jinak, může členský stát vyžadující povinný audit zavést přísnější požadavky.
(6) Kvalifikace pro audit, kterou získali statutární auditoři na základě této směrnice, by měla být pokládána za rovnocennou.
Nemělo by být tedy nadále možné, aby členské státy trvaly na tom, že většinu hlasovacích práv v auditorské společnosti musí držet místně schválení auditoři nebo že většina členů správního nebo řídícího orgánu auditorské společnosti musí být místně schválena.
(7) Povinný audit vyžaduje odpovídající znalosti v oborech, jako jsou právo obchodních společností, daňové právo a sociální právo.
Tyto znalosti by se měly před schválením statutárního auditora z jiného členského státu přezkoušet.
(8) Na ochranu třetích osob by všichni schválení auditoři a auditorské společnosti měli být zapsáni v rejstříku, který je přístupný veřejnosti a který obsahuje základní informace o statutárních auditorech a auditorských společnostech.
(9) Statutární auditoři by měli dodržovat nejvyšší etické normy.
Proto by se na ně měly vztahovat požadavky profesní etiky zahrnující přinejmenším jejich funkci ve veřejném zájmu, jejich bezúhonnost, nestrannost, odbornou způsobilost a řádnou péči.
Funkce statutárních auditorů ve veřejném zájmu znamená, že se na kvalitu práce statutárního auditora spoléhá širší okruh osob a institucí.
Dobrá kvalita auditu přispívá k řádnému fungování trhů tím, že zvyšuje pravdivost a efektivitu účetních závěrek.
Komise může přijmout prováděcí opatření týkající se profesní etiky jako minimální standardy.
Může přitom vzít v úvahu zásady obsažené v etickém kodexu Mezinárodní federace účetních (IFAC).
(10) Je důležité, aby statutární auditoři a auditorské společnosti respektovali soukromí klientů.
Měli by proto být vázáni přísnými pravidly o důvěrnosti a zachovávání mlčenlivosti, která však nesmějí bránit řádnému uplatňování této směrnice.
Tato pravidla o důvěrnosti by se měla vztahovat i na všechny statutární auditory nebo auditorské společnosti, kteří se daným úkolem již přestali zabývat.
(11) Statutární auditoři a auditorské společnosti by měli být při provádění povinného auditu nezávislí.
Mohou informovat auditovaný subjekt o skutečnostech zjištěných při auditu, ale neměli by zasahovat do vnitřních rozhodovacích procesů auditovaného subjektu.
Pokud by se dostali do situace, kdy je ohrožení jejich nezávislosti i po uplatnění ochranných opatření ke zmírnění takového ohrožení příliš závažné, měli by se vzdát nebo zdržet přijetí auditorské zakázky.
Závěr o existenci vztahu, který ohrožuje auditorovu nezávislost, se může v případě vztahu mezi auditorem a auditovaným subjektem lišit od případu vztahu mezi sítí a auditovaným subjektem.
Pokud vnitrostátní právní předpisy povolují nebo požadují, aby družstvo ve smyslu čl. 2 bodu 14 této směrnice nebo podobný subjekt uvedený v článku 45 směrnice 86/635/EHS byly členy neziskového auditorského subjektu, nedospěla by objektivní, rozumná a informovaná osoba k závěru, že vztah založený na členství ohrožuje nezávislost statutárního auditora, pokud jsou při provádění povinného auditu u některého z jeho členů dodržovány zásady nezávislosti auditorů provádějících audit na osobách, které by mohly ovlivňovat průběh povinného auditu.
K příkladům ohrožení nezávislosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti patří přímé nebo nepřímé finanční zájmy v auditovaném subjektu a poskytování dalších neauditorských služeb.
Nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti může také ohrožovat výše odměny přijaté od auditovaného subjektu nebo její struktura.
Ochranná opatření, jež mají být přijata ke zmírnění nebo vyloučení takových hrozeb, zahrnují zákazy, omezení, jiná opatření, postupy a požadavky na zveřejnění.
Statutární auditoři a auditorské společnosti by měli odmítnout poskytnutí jakékoli další neauditorské služby, která ohrožuje jejich nezávislost.
Komise může přijmout prováděcí opatření k ochraně nezávislosti jako minimální standardy.
Přitom by měla vzít v úvahu zásady obsažené ve výše uvedeném doporučení ze dne 16. května 2002.
Pro účely stanovení nezávislosti auditorů musí být objasněn pojem "síť", v níž auditoři působí.
V této souvislosti je třeba vzít v úvahu různé okolnosti, jako jsou případy, kdy může být určitá struktura vymezena jako síť, protože je zaměřena na sdílení zisků nebo nákladů.
Kritéria pro prokázání, že existuje síť, by měla být posuzována a zvažována na základě všech existujících skutkových okolností, jako jsou například společní obvyklí klienti.
(12) V případech sebehodnocení nebo existence vlastního zájmu, kdy je vhodné chránit nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti, by mělo být na členském státu, nikoliv na statutárním auditorovi nebo auditorské společnosti, aby rozhodl, zda by se měl statutární auditor nebo auditorská společnost s ohledem na své auditované klienty auditorské zakázky vzdát nebo ji nepřijmout.
To by nicméně nemělo vést k situaci, kdy by členské státy měly obecnou povinnost zakazovat statutárním auditorům nebo auditorským společnostem poskytování neauditorských služeb jejich auditovaným klientům.
Pro určení, zda je v případech sebehodnocení nebo existence vlastního zájmu vhodné, aby statutární auditor nebo auditorská společnost neprováděli povinný audit kvůli zajištění nezávislosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti, by měla mezi zohledňované skutečnosti patřit otázka, zda auditovaný subjekt veřejného zájmu vydal nebo nevydal převoditelné cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst.
(13) Je důležité zajistit trvale vysokou kvalitu všech povinných auditů vyžadovaných právními předpisy Společenství.
Všechny povinné audity by proto měly být prováděny na základě mezinárodních auditorských standardů.
Opatření provádějící tyto standardy ve Společenství by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [12].
Při posuzování technické správnosti mezinárodních auditorských standardů by měl být Komisi nápomocen technický výbor nebo skupina pro audit, které by měly také zahrnovat systém orgánů veřejného dohledu členských států.
Aby bylo dosaženo maximálního stupně harmonizace, mělo by být členským státům dovoleno zavádět další vnitrostátní auditorské postupy nebo požadavky, pouze pokud budou vyplývat ze zvláštních vnitrostátních právních požadavků na rozsah povinného auditu u ročních nebo konsolidovaných účetních závěrek, a za předpokladu, že přijaté mezinárodní auditorské standardy takové požadavky nepokrývají.
Členské státy by měly mít možnost zachovat tyto dodatečné auditorské postupy, jen dokud tyto auditorské postupy a požadavky nebudou pokryty následně přijatými mezinárodními auditorskými standardy.
Pokud by však přijaté mezinárodní auditorské standardy obsahovaly auditorské postupy, jejichž provádění by vedlo ke zvláštnímu právnímu konfliktu s vnitrostátním právem, který vznikne na základě zvláštních vnitrostátních požadavků v souvislosti s rozsahem povinného auditu, mohou členské státy vyjmout spornou část mezinárodních auditorských standardů, dokud tyto konflikty trvají, pokud se použijí opatření podle čl. 26 odst.
3. Všechny dodatečné požadavky nebo výjimky uplatňované členskými státy by měly přispívat k vysoké věrohodnosti ročních účetních závěrek společností a odpovídat veřejnému zájmu.
Výše uvedené znamená, že členské státy mohou například požadovat vypracování dodatečné zprávy auditora pro dozorčí radu nebo stanovit jiné požadavky na vykazování a kontrolu vycházející z vnitrostátních pravidel pro správu a řízení společností.
(14) Aby mohla Komise přijmout mezinárodní auditorský standard pro účely uplatnění ve Společenství, musí být obecně mezinárodně přijímán, musí se na jeho vzniku a po otevřeném a průhledném postupu plně podílet všechny zainteresované osoby, musí přispívat k věrohodnosti a kvalitě ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek a musí odpovídat evropskému veřejnému zájmu.
Otázka, zda je žádoucí přijmout prohlášení o mezinárodní auditorské praxi za součást standardu, by měla být posouzena v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES v jednotlivých případech.
Komise by měla před zahájením přijímacího procesu zajistit provedení přezkumu s cílem ověřit, zda byly tyto požadavky splněny, a o výsledku tohoto přezkumu podat zprávu členům výboru zřízeného touto směrnicí.
(15) V případě konsolidovaných účetních závěrek je důležité, aby existovalo jasné vymezení odpovědností mezi statutárními auditory, kteří provádějí audit částí skupiny.
Pro tyto účely by měl plnou odpovědnost za zprávu auditora nést auditor skupiny.
(16) Pro lepší srovnatelnost společností používajících stejné účetní standardy a pro zvýšení důvěry veřejnosti v auditorskou činnost může Komise přijmout společnou zprávu auditora pro audit ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek sestavených na základě schválených mezinárodních účetních standardů, pokud nebyl pro tuto zprávu přijat vhodný standard na úrovni Společenství.
(17) Vhodným prostředkem k dosažení trvale vysoké kvality povinných auditů jsou pravidelné kontroly.
Statutární auditoři a auditorské společnosti by proto měli podléhat systému zajištění kvality, který bude fungovat nezávisle na kontrolovaných statutárních auditorech a auditorských společnostech.
Pro účely použití článku 29 o systémech zajištění kvality mohou členské státy stanovit, že pokud mají jednotliví auditoři společnou politiku zajištění kvality, je třeba přihlížet pouze k požadavkům platným pro auditorské společnosti.
Členské státy mohou systém zajištění kvality zorganizovat tak, že každý jednotlivý auditor bude podléhat kontrole zajištění kvality nejméně jednou za šest let.
V této souvislosti by financování systému zajištění kvality nemělo být vystaveno nepatřičnému vlivu.
Komise by měla mít pravomoc přijmout prováděcí opatření v záležitostech, které souvisí s organizací systému zajištění kvality, a v souvislosti s jeho financováním v případech, kdy je důvěra veřejnosti v systém zajištění kvality vážně ohrožena.
Systémy veřejného dohledu členských států by měly být podporovány, aby nalezly koordinovaný přístup k provádění přezkumů zajištění kvality s cílem vyvarovat se uvalování zbytečné zátěže na dotčené osoby.
(18) K předcházení nesprávného provádění povinného auditu a jeho nápravě přispívají vyšetřování a vhodné sankce.
(19) Statutární auditoři a auditorské společnosti by měli zodpovídat za to, že svou činnost vykonávají s řádnou péčí, a proto by měli odpovídat za finanční škodu způsobenou nedostatečnou péčí.
Avšak schopnost auditorů a auditorských společností získat pojištění odpovědnosti za škody při výkonu povolání může záviset na tom, zda mají neomezenou finanční odpovědnost.
Komise má v úmyslu tyto otázky prozkoumat s ohledem na to, že systémy odpovědnosti mohou být v různých členských státech velmi rozdílné.
(20) Členské státy by měly zorganizovat účelný systém veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi založený na kontrole v domovském státě.
Regulační ujednání v oblasti veřejného dohledu by měla umožnit účelnou spolupráci na úrovni Společenství v oblasti činností dohledu členských států.
Systém veřejného dohledu by měl být řízen osobami mimo profesi, které mají znalosti z oblastí významných pro povinný audit.
Osobami mimo profesi mohou být odborníci, kteří nebyli nikdy spojeni s auditorskou profesí, nebo bývalí příslušníci této profese, kteří z ní odešli.
Členské státy však mohou povolit, aby se na řízení systému veřejného dohledu podílela menšina osob vykonávajících tuto profesi.
Příslušné orgány členských států by měly navzájem spolupracovat, kdykoli to bude nezbytné pro účely plnění jejich povinností při výkonu dohledu nad jimi schválenými statutárními auditory a auditorskými společnostmi.
Taková spolupráce může významně přispět k zabezpečení trvale vysoké kvality povinného auditu ve Společenství.
Vzhledem k tomu, že je nezbytné zajistit účinnou spolupráci a koordinaci na evropské úrovni mezi příslušnými orgány určenými členskými státy, nemělo by se určení jednoho subjektu odpovědného za zabezpečení spolupráce dotknout možnosti, aby každý jednotlivý orgán mohl přímo spolupracovat s ostatními příslušnými orgány členských států.
(21) Pro zajištění souladu s čl. 32 odst. 3 o zásadách veřejného dohledu by měla být osoba mimo profesi považována za znalou oblastí významných pro povinný audit buď s ohledem na její dřívější profesní znalosti, nebo s ohledem na to, že má znalosti přinejmenším jednoho z předmětů uvedených v článku 8.
(22) Statutární auditor nebo auditorská společnost by měl být jmenován na valné hromadě akcionářů nebo členů auditovaného subjektu.
Pro zajištění ochrany nezávislosti auditora je důležité zajistit, aby výpověď byla možná pouze v odůvodněných případech a pouze tehdy, jsou-li tyto důvody sděleny orgánu nebo orgánům veřejného dohledu.
(23) Subjekty veřejného zájmu jsou viditelnější a jsou důležitější z hospodářského hlediska, a proto by se měly na povinný audit jejich roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky klást přísnější požadavky.
(24) Výbory pro audit a účinný systém vnitřní kontroly přispívají k minimalizaci finančních a operačních rizik i rizika nedodržení předpisů a zvyšují kvalitu účetního výkaznictví.
Členské státy mohou zohlednit doporučení Komise ze dne 15. února 2005 o úloze nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady a o výborech správní nebo dozorčí rady společností kótovaných na burze [13], které stanovuje, jak by měly být zřizovány výbory pro audit a jak by měly fungovat.
Členské státy mohou určit, že funkce přidělené výboru pro audit nebo orgánu, který vykonává rovnocenné funkce, může vykonávat správní nebo dozorčí orgán jako celek.
S ohledem na povinnosti výboru pro audit podle článku 41 by statutární auditor ani auditorská společnost neměli být žádným způsobem podřízeni výboru.
(25) Členské státy mohou rovněž rozhodnout, že subjekty veřejného zájmu, které jsou subjekty kolektivního investování, jejichž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, zprostí povinnosti mít výbor pro audit.
V této možnosti je zohledněna skutečnost, že v případech, kdy subjekt kolektivního investování funguje pouze za účelem shromažďování majetku, nebude zřízení výboru pro audit vždy vhodné.
Účetní výkaznictví a související rizika nejsou srovnatelná s výkaznictvím a riziky jiných subjektů veřejného zájmu.
Kromě toho působí subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) a jejich správcovské společnosti v přesně vymezeném regulativním prostředí a vztahují se na ně zvláštní mechanismy řízení, jako jsou kontroly, které provádí jejich depozitář.
U subjektů kolektivního investování, které nejsou harmonizovány směrnicí 85/611/EHS [14], ale vztahují se na ně ochranná opatření rovnocenná opatřením stanoveným v uvedené směrnici, by mělo být členským státům v tomto konkrétním případě umožněno poskytnout těmto subjektům stejné zacházení jako subjektům kolektivního investování, které jsou harmonizovány na úrovni Společenství.
(26) Za účelem posílení nezávislosti auditorů subjektů veřejného zájmu by se klíčový auditorský partner nebo partneři provádějící audit takových subjektů měli střídat.
Pro zorganizování takového střídání by měly členské státy požadovat změnu klíčového auditorského partnera nebo partnerů jednajících s auditovaným subjektem, přičemž by auditorské společnosti, s níž jsou klíčový auditorský partner nebo partneři spojeni, měly umožnit pokračovat ve výkonu funkce statutárního auditora v takovém subjektu.
Domnívá-li se členský stát, že se jedná o vhodný způsob, jak dosáhnout sledovaných cílů, může požadovat změnu auditorské společnosti, aniž je dotčen čl. 42 odst.
(27) Propojenost kapitálových trhů zdůrazňuje potřebu zajistit rovněž vysokou kvalitu práce prováděné auditory z třetích zemí v souvislosti s kapitálovým trhem Společenství.
Tito auditoři by proto měli být registrováni, aby bylo možné je podrobovat přezkumu zajištění kvality a aby podléhali systému vyšetřování a sankcí.
Odchylky na základě vzájemnosti by měly být možné, pokud by procházely testem rovnocennosti prováděným Komisí ve spolupráci s členskými státy. V každém případě by měl být subjekt, který vydal převoditelné cenné papíry na regulovaném trhu ve smyslu čl.
4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, vždy podroben auditu auditorem, který je buď zaregistrován v členském státě, nebo vykonává svou činnost pod dohledem příslušných orgánů třetí země, z níž auditor pochází, pokud je tato třetí země Komisí nebo členským státem uznána jako země splňující požadavky rovnocenné požadavkům Společenství v oblasti zásad dohledu, systémů zajištění kvality a systémů vyšetřování a sankcí a pokud je dodržena zásada vzájemnosti.
Jestliže určitý členský stát shledá systém zajištění kvality třetí země rovnocenným, neznamená to, že i ostatní členské státy mají povinnost toto posouzení rovnocennosti přijmout, ani to nepředjímá rozhodnutí Komise.
(28) Složitost auditů mezinárodních skupin vyžaduje dobrou spolupráci mezi příslušnými orgány členských států a příslušnými orgány třetích zemí.
Členské státy by proto měly zajistit, aby byl přístup příslušných orgánů třetích zemí k pracovním materiálům k auditu a dalším dokumentům možný přes příslušné vnitrostátní orgány.
Na ochranu práv dotčených osob a zároveň pro usnadnění přístupu k těmto materiálům a dokumentům by mělo být členským státům dovoleno poskytovat přímý přístup příslušným orgánům třetích zemí s podmínkou souhlasu příslušného vnitrostátního orgánu.
Jedním z významných kritérií pro poskytnutí přístupu by mělo být, zda příslušné orgány třetích zemí splňují požadavky, které Komise prohlásila za přiměřené.
Do přijetí rozhodnutí Komise mohou členské státy posuzovat přiměřenost požadavků samy, aniž je dotčeno rozhodnutí Komise.
(29) Předávání informací uvedených v článcích 36 a 47 by mělo probíhat v souladu s pravidly pro předávání osobních údajů do třetích zemí stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [15].
(30) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí 1999/468/ES a s patřičným ohledem na prohlášení, které učinila Komise v Evropském parlamentu dne 5. února 2002 k provádění právních předpisů v oblasti finančních služeb.
(31) Evropský parlament by měl mít od okamžiku, kdy jsou poprvé předloženy pozměňovací návrhy a návrhy prováděcích opatření, tři měsíce, aby je mohl přezkoumat a zaujmout k nim stanovisko.
V naléhavých a řádně odůvodněných případech může být toto období zkráceno.
Pokud v tomto období přijme Evropský parlament usnesení, přezkoumá Komise pozměňovací návrhy nebo opatření.
(32) Jelikož cílů této směrnice, totiž požadavku používání jednotných mezinárodních auditorských standardů, aktualizace požadavků na vzdělání, definice profesní etiky a praktického uskutečňování spolupráce mezi příslušnými orgány členských států a mezi těmito orgány a orgány třetích zemí, nezbytného pro další zlepšení a harmonizaci kvality povinného auditu ve Společenství a usnadnění spolupráce mezi členskými státy a spolupráce se třetími zeměmi a pro posílení důvěry v povinný audit, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(33) S cílem zprůhlednit vztah mezi statutárním auditorem nebo auditorskou společností a auditovaným subjektem by měly být směrnice 78/660/EHS a 83/349/EHS změněny tak, aby v nich byl uveden požadavek zveřejnění odměny za audit a odměny za neauditorské služby v komentáři k roční účetní závěrce a ke konsolidované účetní závěrce.
(34) Směrnice 84/253/EHS by měla být zrušena, protože postrádá všeobecný soubor pravidel pro zajištění vhodné infrastruktury auditu, jako je veřejný dohled, disciplinární systém a systém zajištění kvality, a protože neobsahuje konkrétní pravidla týkající se regulační spolupráce členských států a třetích zemí.
Pro zajištění právní jistoty by mělo být jasně určeno, že statutární auditoři a auditorské společnosti, kteří byli schváleni podle směrnice 84/253/EHS, mají být považováni za schválené podle této směrnice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví pravidla týkající se povinného auditu ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "povinným auditem" audit ročních účetních závěrek nebo konsolidovaných účetních závěrek, pokud jej vyžaduje právo Společenství;
2. "statutárním auditorem" fyzická osoba, kterou v souladu s touto směrnicí schválí příslušné orgány členského státu k provádění povinných auditů;
3. "auditorskou společností" právnická osoba nebo jiný subjekt bez ohledu na jeho právní formu, který v souladu s touto směrnicí schválí příslušné orgány členského státu k provádění povinných auditů;
4. "auditorským subjektem ze třetí země" subjekt bez ohledu na jeho právní formu, který provádí audit roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky společnosti zaregistrované v třetí zemi;
5. "auditorem ze třetí země" fyzická osoba, která provádí audit roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky společnosti zaregistrované v třetí zemi;
6. "auditorem skupiny" jeden nebo více statutárních auditorů nebo jedna nebo více auditorských společností, kteří provádějí povinný audit konsolidované účetní závěrky;
7. "sítí" rozsáhlejší struktura
- zaměřená na spolupráci, ke které patří statutární auditor nebo auditorská společnost, a
- zřetelně orientovaná na sdílení zisků nebo nákladů, nebo která má společné vlastnictví, ovládání či řízení, společné zásady a postupy kontroly kvality, společnou obchodní strategii, nebo používá společnou značku či významnou část odborných zdrojů;
8. "sesterskou společností auditorské společnosti" podnik, bez ohledu na svou právní formu, který je s auditorskou společností spojen společným vlastnictvím, ovládáním nebo řízením;
9. "zprávou auditora" zpráva uvedená v článku 51a směrnice 78/660/EHS a v článku 37 směrnice 83/349/EHS, kterou vydává statutární auditor nebo auditorská společnost;
10. "příslušnými orgány" orgány nebo subjekty určené zákonem, které jsou příslušné pro regulaci statutárních auditorů a auditorských společností a pro dohled nad nimi nebo jejich zvláštními aspekty; odkaz na "příslušný orgán" v určitém článku znamená odkaz na orgán nebo subjekt odpovídající za funkce uvedené ve zmíněném článku;
11. "mezinárodními auditorskými standardy" mezinárodní standardy pro audit (ISA) a související prohlášení a standardy v míře, v níž se týkají povinného auditu;
12. "mezinárodními účetními standardy" mezinárodní účetní standardy (IAS), mezinárodní standardy účetního výkaznictví (IFRS) a související interpretace (interpretace SIC-IFRIC), následující novely těchto standardů a souvisejících interpretací, budoucí standardy a související interpretace vydané nebo přijaté Radou pro mezinárodní účetní standardy (IASB);
13. "subjekty veřejného zájmu" subjekty, které se řídí právem členského státu a jejichž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu kteréhokoli členského státu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, úvěrové instituce ve smyslu čl. 1 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [16] a pojišťovny ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice 91/674/EHS. Členské státy mohou za subjekty veřejného zájmu označit další subjekty, například ty, které jsou důležité z hlediska veřejného zájmu vzhledem k povaze své činnosti, své velikosti nebo počtu svých zaměstnanců;
14. "družstvem" evropská družstevní společnost, jak je vymezena v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 1435/2003 ze dne 22. července 2003 o statutu evropské družstevní společnosti (SCE) [17], nebo jiné družstvo, u něhož právo Společenství vyžaduje provedení povinného auditu, jako například úvěrové instituce ve smyslu čl. 1 bodu 1 směrnice 2000/12/ES a pojišťovny ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice 91/674/EHS;
15. "osobou mimo profesi" fyzická osoba, která nejméně po tři roky před svým zapojením do řízení systému veřejného dohledu nevykonávala povinné audity, neměla hlasovací právo v auditorské společnosti, nebyla členem správního ani řídícího orgánu auditorské společnosti a nebyla zaměstnána ani jinak spojena se žádnou auditorskou společností;
16. "klíčovým auditorským partnerem (partnery)"
a) jeden nebo více statutárních auditorů, kteří jsou auditorskou společností pověřeni k provedení určité auditorské zakázky, v níž mají hlavní odpovědnost za provedení povinného auditu jménem auditorské společnosti,
b) v případě auditu skupiny nejméně jeden nebo více statutárních auditorů, kteří jsou určeni auditorskou společností jako hlavní odpovědné osoby za provedení povinného auditu na úrovni skupiny, a jeden nebo více statutárních auditorů, kteří jsou určeni jako hlavní odpovědné osoby na úrovni významných dceřiných společností, nebo
c) jeden nebo více statutárních auditorů, kteří podepisují zprávu auditora.
KAPITOLA II
SCHVALOVÁNÍ, PRŮBĚŽNÉ VZDĚLÁVÁNÍ A VZÁJEMNÉ UZNÁVÁNÍ
Článek 3
Schvalování statutárních auditorů a auditorských společností
1. Povinný audit provádějí výhradně statutární auditoři nebo auditorské společnosti, kteří jsou schváleni členským státem vyžadujícím povinný audit.
2. Každý členský stát určí orgány příslušné pro schvalování statutárních auditorů a auditorských společností.
Příslušnými orgány mohou být profesní sdružení, pokud podléhají systému veřejného dohledu stanovenému v kapitole VIII.
3. Aniž je dotčen článek 11, mohou příslušné orgány členských států schválit jako statutární auditory výhradně fyzické osoby splňující alespoň podmínky stanovené v článcích 4 a 6 až 10.
4. Příslušné orgány členských států mohou schválit jako auditorské společnosti výhradně subjekty, které splňují tyto podmínky:
a) fyzické osoby, které provádějí povinné audity jménem auditorské společnosti, splňují alespoň podmínky stanovené v článcích 4 a 6 až 12 a jsou schváleny jako statutární auditoři v dotyčném členském státě;
b) většinu hlasovacích práv v subjektu drží auditorské společnosti, které byly schváleny v některém členském státě, nebo fyzické osoby, které splňují alespoň podmínky stanovené v článcích 4 a 6 až 12.
Členské státy mohou stanovit, že tyto fyzické osoby musí být schváleny také v jiném členském státě.
Pro účely povinného auditu družstev a podobných subjektů, jak je uvedeno v článku 45 směrnice 86/635/EHS, mohou členské státy přijmout jiná zvláštní ustanovení o hlasovacích právech;
c) většinu v rozsahu nejvýše 75 % členů správního nebo řídícího orgánu subjektu tvoří auditorské společnosti, které jsou schváleny v některém členském státě, nebo fyzické osoby, které splňují alespoň podmínky stanovené v článcích 4 a 6 až 12.
Členské státy mohou stanovit, že tyto fyzické osoby musí být schváleny také v jiném členském státě.
Nemá-li daný orgán více než dva členy, musí podmínky stanovené v tomto písmenu splňovat alespoň jeden z nich;
d) společnost splňuje podmínky stanovené v článku 4.
Členské státy mohou stanovit dodatečné podmínky pouze ve vztahu k písmenu c).
Tyto podmínky musí být přiměřené sledovaným cílům a nesmějí překračovat rámec toho, co je nezbytně nutné.
Článek 4
Dobrá pověst
Příslušné orgány členského státu mohou schválit pouze fyzické osoby nebo společnosti s dobrou pověstí.
Článek 5
Zrušení schválení
1. Schválení statutárního auditora nebo auditorské společnosti se zruší, pokud byla dobrá pověst dotyčné osoby nebo společnosti vážně narušena.
Členské státy však mohou poskytnout přiměřenou dobu ke splnění požadavků na dobrou pověst.
2. Schválení auditorské společnosti se zruší, není-li nadále plněna některá z podmínek stanovených v čl. 3 odst. 4 písm. b) a c). Členské státy však mohou poskytnout přiměřenou dobu ke splnění těchto podmínek.
3. Je-li z jakéhokoli důvodu zrušeno schválení statutárního auditora nebo auditorské společnosti, sdělí příslušný orgán členského státu, v němž bylo schválení zrušeno, tuto skutečnost a důvody zrušení příslušným orgánům členských států, ve kterých je statutární auditor nebo auditorská společnost také schválen, přičemž tyto orgány jsou uvedeny v rejstříku členského státu provádějícího zrušení v souladu s čl. 16 odst. 1 písm. c).
Článek 6
Vzdělání
Aniž je dotčen článek 11, může být fyzická osoba schválena k provádění povinného auditu, pouze pokud dosáhla úrovně vzdělání nutné k přijetí na vysokou školu nebo rovnocenné úrovně, a poté absolvovala program teoretické výuky a odborné praxe a složila zkoušku odborné způsobilosti na úrovni závěrečné zkoušky na vysoké škole nebo na úrovni rovnocenné zkoušky pořádané nebo uznávané dotyčným členským státem.
Článek 7
Zkouška odborné způsobilosti
Zkouška odborné způsobilosti uvedená v článku 6 zaručí nezbytnou úroveň teoretických znalostí v oborech souvisejících s prováděním povinného auditu a schopnost uplatnit takové znalosti v praxi.
Alespoň část této zkoušky musí být v písemné formě.
Článek 8
Test teoretických znalostí
1. Test teoretických znalostí zahrnutý do zkoušky ověřuje znalosti především v těchto oborech:
a) všeobecná účetní teorie a zásady;
b) právní požadavky a standardy vztahující se k přípravě roční a konsolidované účetní závěrky;
c) mezinárodní účetní standardy;
d) finanční analýza;
e) nákladové a provozní účetnictví;
f) řízení rizik a vnitřní kontrola;
g) provádění auditu a profesní znalosti;
h) právní požadavky a profesní standardy vztahující se k povinnému auditu a statutárním auditorům;
i) mezinárodní auditorské standardy;
j) profesní etika a nezávislost.
2. V rozsahu významném pro audit se zjišťují přinejmenším také znalosti v těchto oborech:
a) právo obchodních společností a správa a řízení obchodních společností;
b) úpadkové právo;
c) daňové právo;
d) občanské a obchodní právo;
e) pracovní právo a právo sociálního zabezpečení;
f) informační a výpočetní systémy;
g) podniková, všeobecná a finanční ekonomie;
h) matematika a statistika;
i) základní zásady finančního řízení podniků.
3. Komise může postupem podle čl. 48 odst. 2 upravit seznam oborů, které mají být zahrnuty do testu teoretických znalostí uvedeného v odstavci 1 tohoto článku. Komise bere při přijímání těchto prováděcích opatření v úvahu vývoj v oblasti auditu a v auditorské profesi.
Článek 9
Osvobození
1. Odchylně od článků 7 a 8 může členský stát stanovit, že osoba, která úspěšně složila vysokoškolskou nebo rovnocennou zkoušku nebo která má vysokoškolský titul nebo rovnocennou kvalifikaci v jednom nebo více oborech uvedených v článku 8, může být osvobozena od testu teoretických znalostí z oborů, kterých se taková zkouška nebo titul týkaly.
2. Odchylně od článku 7 může členský stát stanovit, že držitel vysokoškolského titulu nebo rovnocenné kvalifikace v jednom nebo více oborech uvedených v článku 8 může být osvobozen od testu schopnosti praktického uplatnění teoretických znalostí v těchto oborech, pokud v nich absolvoval odbornou praxi zakončenou zkouškou nebo udělením diplomu, uznaných státem.
Článek 10
Odborná praxe
1. Aby byla zabezpečena schopnost uplatnit teoretické znalosti v praxi, jejíž ověření je součástí zkoušky, musí uchazeči absolvovat alespoň tříletou odbornou praxi, mimo jiné při provádění auditu ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek nebo podobných účetních výkazů.
Tato praxe musí alespoň ze dvou třetin probíhat u statutárního auditora nebo auditorské společnosti schválených v kterémkoli členském státě.
2. Členské státy zajistí, aby veškerá odborná praxe probíhala pod dohledem osob, které poskytují odpovídající záruky své schopnosti zajišťovat odbornou praxi.
Článek 11
Kvalifikace získaná dlouhodobými praktickými zkušenostmi
Členský stát může jako statutárního auditora schválit osobu, která nesplňuje podmínky stanovené v článku 6, prokáže-li:
a) že po dobu patnácti let vykonávala odborné činnosti, které jí umožnily získat dostatečné zkušenosti v oblasti financí, práva a účetnictví, a složila zkoušku odborné způsobilosti podle článku 7, nebo
b) že po dobu sedmi let vykonávala odborné činnosti ve stejných oborech a kromě toho absolvovala odbornou praxi uvedenou v článku 10 a složila zkoušku odborné způsobilosti podle článku 7.
Článek 12
Kombinace odborné praxe a teoretické výuky
1. Členské státy mohou od dob odborné činnosti uvedených v článku 11 odečíst počet let teoretické výuky v oborech uvedených v článku 8, byla-li tato výuka zakončena zkouškou uznávanou státem.
Toto období nesmí být kratší než jeden rok a od délky odborné činnosti nelze odečíst více než čtyři roky.
2. Délka odborné činnosti a odborné praxe nesmí být kratší než program teoretické výuky spolu s odbornou praxí požadované v článku 10.
Článek 13
Průběžné vzdělávání
Členské státy zajistí, aby se statutární auditoři účastnili vhodných programů průběžného vzdělávání s cílem udržet si teoretické znalosti, profesní znalosti a hodnoty na dostatečně vysoké úrovni a aby se na případy nedodržení požadavků na průběžné vzdělávání vztahovaly vhodné sankce uvedené v článku 30.
Článek 14
Schvalování statutárních auditorů z jiných členských států
Příslušné orgány členských států zavedou postupy pro schvalování statutárních auditorů, kteří byli schváleni v jiných členských státech.
Tyto postupy nepřekračují požadavky na složení zkoušky způsobilosti podle článku 4 směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy [18].
Zkouška způsobilosti, vedená v jednom z jazyků povolených podle jazykových předpisů platných v daném členském státě, se smí týkat pouze přiměřených znalostí statutárního auditora v oblasti právních předpisů tohoto členského státu v rozsahu, v jakém se vztahují k povinnému auditu.
KAPITOLA III
REGISTRACE
Článek 15
Veřejný rejstřík
1. Každý členský stát zajistí, že statutární auditoři a auditorské společnosti jsou registrováni ve veřejném rejstříku v souladu s články 16 a 17.
Ve výjimečných případech nemusí členské státy uplatňovat požadavky stanovené v tomto článku a článku 16 o zveřejňování informací v míře nezbytné pro snížení bezprostředního a závažného ohrožení osobní bezpečnosti jakékoli osoby.
2. Členské státy zajistí, aby každý statutární auditor a auditorská společnost byli ve veřejném rejstříku označeni individuálním číslem.
Registrační údaje musí být v rejstříku uloženy v elektronické formě a být veřejnosti přístupné elektronicky.
3. Veřejný rejstřík rovněž obsahuje název a adresu orgánů příslušných pro schvalování podle článku 3, zajištění kvality podle článku 29, vyšetřování statutárních auditorů a auditorských společností a ukládání sankcí těmto auditorům a společnostem podle článku 30 a pro veřejný dohled podle článku 32.
4. Členské státy zajistí, aby byl veřejný rejstřík plně funkční nejpozději 29. června 2009.
Článek 16
Registrace statutárních auditorů
1. Veřejný rejstřík obsahuje o statutárních auditorech alespoň tyto informace:
a) jméno, adresu a registrační číslo;
b) jméno, adresu, adresu internetových stránek a registrační číslo auditorské společnosti nebo společností, u kterých je statutární auditor zaměstnán nebo s nimiž je spojen jako společník nebo jinak, pokud existují;
c) všechny další registrace jako statutárního auditora provedené u příslušných orgánů jiných členských států a jako auditora ve třetích zemích, včetně názvu registračního orgánu nebo orgánů a registračního čísla nebo čísel, pokud existují.
2. Auditoři ze třetích zemí zaregistrovaní podle článku 45 se v rejstříku označí zřetelně jako auditoři ze třetích zemí, a nikoli jako statutární auditoři.
Článek 17
Registrace auditorských společností
1. Veřejný rejstřík obsahuje o auditorských společnostech alespoň tyto informace:
a) název, adresu a registrační číslo;
b) právní formu;
c) informace o kontaktech, hlavní kontaktní osobu a adresu internetových stránek, pokud existují;
d) adresy všech kanceláří v členském státě;
e) jména a registrační čísla všech statutárních auditorů zaměstnaných u auditorské společnosti nebo s ní spojených jako společníci či jinak;
f) jména a obchodní adresy všech vlastníků a společníků či akcionářů;
g) jména a obchodní adresy všech členů správního nebo řídícího orgánu;
h) případné členství v síti a seznam názvů a adres členských společností a sesterských společností nebo udání místa, kde jsou takové informace veřejně dostupné;
i) všechny další registrace jako auditorské společnosti provedené u příslušných orgánů jiných členských států a jako auditorského subjektu ve třetích zemích včetně názvu registračního orgánu nebo orgánů a registračního čísla nebo čísel, pokud existují.
2. Auditorské subjekty ze třetích zemí zaregistrované podle článku 45 se v rejstříku označí zřetelně jako auditorské subjekty ze třetích zemí, a nikoli jako auditorské společnosti.
Článek 18
Aktualizace registračních údajů
Členské státy zajistí, aby statutární auditoři a auditorské společnosti bez zbytečného odkladu oznamovali příslušným orgánům, které vedou veřejný rejstřík, každou změnu údajů uvedených ve veřejném rejstříku.
Rejstřík je po oznámení bez zbytečného odkladu aktualizován.
Článek 19
Odpovědnost za registrační údaje
Údaje poskytnuté příslušným orgánům podle článků 16, 17 a 18 podepisuje statutární auditor nebo auditorská společnost.
Pokud příslušný orgán požaduje zpřístupnění údajů elektronickou formou, lze to provést například prostřednictvím elektronického podpisu ve smyslu čl. 2 bodu 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [19].
Článek 20
Jazyk
1. Údaje zanesené do veřejného rejstříku se uvádějí v jednom z jazyků povolených podle jazykových předpisů platných v daném členském státě.
2. Členské státy mohou dále povolit, aby byly do veřejného rejstříku tyto údaje zaneseny v kterémkoli dalším úředním jazyce nebo úředních jazycích Společenství.
Členské státy mohou požadovat ověření překladu údajů.
Ve všech případech dotyčný členský stát zajistí, aby rejstřík uváděl, zda je překlad ověřený či nikoli.
KAPITOLA IV
PROFESNÍ ETIKA, NEZÁVISLOST, OBJEKTIVITA, DŮVĚRNOST A PROFESNÍ TAJEMSTVÍ
Článek 21
Profesní etika
1. Členské státy zajistí, aby se na všechny statutární auditory a auditorské společnosti vztahovaly zásady profesní etiky, jež zahrnují přinejmenším jejich funkci ve veřejném zájmu, jejich bezúhonnost a nestrannost a jejich odbornou způsobilost a náležitou péči.
2. S cílem zajistit důvěru v auditorskou činnost a jednotné uplatňování odstavce 1 může Komise postupem podle čl. 48 odst. 2 přijmout prováděcí opatření týkající se zásad profesní etiky.
Článek 22
Nezávislost a nestrannost
1. Členské státy zajistí, aby statutární auditoři nebo auditorské společnosti byli při provádění povinného auditu nezávislí na auditovaném subjektu a nepodíleli se na rozhodování auditovaného subjektu.
2. Členské státy zajistí, aby statutární auditor nebo auditorská společnost neprováděli povinný audit, existuje-li jakýkoli přímý nebo nepřímý finanční, obchodní, zaměstnanecký nebo jiný vztah, včetně poskytování dalších neauditorských služeb, mezi statutárním auditorem, auditorskou společností nebo sítí a auditovaným subjektem, na základě kterého by nestranná, rozumná a informovaná třetí osoba došla k závěru, že je nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti ohrožena.
Jestliže je nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti ohrožena skutečnostmi, jako je sebehodnocení, existence vlastního zájmu, protekční vztah, spřízněnost, spoléhání nebo zastrašování, musí statutární auditor nebo auditorská společnost uplatnit ochranná opatření s cílem tyto hrozby zmírnit.
Je-li význam hrozeb ve srovnání s uplatněnými ochrannými opatřeními takový, že nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti je přesto ohrožena, statutární auditor nebo auditorská společnost povinný audit neprovede.
Členské státy kromě toho zajistí, aby v případech týkajících se subjektů veřejného zájmu, a je-li nutné chránit nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti, neprováděl statutární auditor nebo auditorská společnost povinný audit v případě sebehodnocení nebo existence vlastního zájmu.
3. Členské státy zajistí, aby statutární auditor nebo auditorská společnost v pracovních materiálech k auditu dokumentovali všechna významná ohrožení své nezávislosti, jakož i opatření přijatá k jejich zmírnění.
4. S cílem zajistit důvěru v auditorskou činnost a jednotné uplatňování odstavců 1 a 2 může Komise postupem podle čl. 48 odst. 2 přijmout založená na zásadách prováděcí opatření, která se týkají:
a) hrozeb a ochranných opatření uvedených v odstavci 2;
b) situace, kdy význam hrozeb uvedených v odstavci 2 je takový, že nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti je ohrožena;
c) případů sebehodnocení a existence vlastního zájmu uvedených v odst. 2 druhém pododstavci, ve kterých povinný audit může nebo nesmí být proveden.
Článek 23
Důvěrnost a profesní tajemství
1. Členské státy zajistí, aby všechny informace a dokumenty, k nimž má statutární auditor nebo auditorská společnost při provádění povinného auditu přístup, byly chráněny vhodnými pravidly o důvěrnosti a profesním tajemství.
2. Pravidla o důvěrnosti a profesním tajemství týkající se statutárních auditorů nebo auditorských společností nesmějí ohrozit uplatňování této směrnice.
3. Jsou-li statutární auditor nebo auditorská společnost nahrazeni jiným statutárním auditorem nebo auditorskou společností, poskytnou novému statutárnímu auditorovi nebo auditorské společnosti přístup ke všem významným informacím, které se týkají auditovaného subjektu.
4. Odstavce 1 a 2 se použijí také na statutárního auditora nebo auditorskou společnost, kteří na auditorském úkolu přestali pracovat, a na bývalého statutárního auditora nebo auditorskou společnost ve vztahu k takovému auditorskému úkolu.
Článek 24
Nezávislost a nestrannost statutárních auditorů, kteří provádějí povinný audit jménem auditorských společností
Členské státy zajistí, aby vlastníci nebo společníci nebo akcionáři auditorské společnosti ani členové správních, řídících a dozorčích orgánů této společnosti nebo sesterské společnosti nezasahovali do provádění povinného auditu způsobem, který ohrožuje nezávislost a nestrannost statutárního auditora provádějícího povinný audit jménem auditorské společnosti.
Článek 25
Odměny za audit
Členské státy zajistí, aby fungovala vhodná pravidla, která zajistí, že odměny za povinný audit nejsou:
a) ovlivňovány poskytováním doplňkových služeb auditovanému subjektu ani stanovovány na jejich základě;
b) založeny na jakékoli podmíněnosti.
KAPITOLA V
AUDITORSKÉ STANDARDY A ZPRÁVA AUDITORA
Článek 26
Auditorské standardy
Členské státy vyžadují, aby statutární auditoři a auditorské společnosti prováděli povinné audity v souladu s mezinárodními auditorskými standardy přijatými Komisí postupem podle čl. 48 odst.
2. Členské státy mohou používat určitý vnitrostátní auditorský standard do doby, než Komise přijme mezinárodní auditorský standard upravující stejnou problematiku.
Přijaté mezinárodní auditorské standardy se vyhlašují v plném znění v každém z úředních jazyků Společenství v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Komise může postupem podle čl. 48 odst. 2 rozhodnout o použitelnosti mezinárodních auditorských standardů ve Společenství. Komise přijme mezinárodní auditorské standardy pro použití ve Společenství, pouze pokud:
a) byly vypracovány patřičným, náležitým a průhledným způsobem pod veřejným dohledem a jsou obecně přijímány na mezinárodní úrovni;
b) přispívají k vysokému stupni důvěryhodnosti a kvalitě roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky v souladu se zásadami stanovenými v čl. 2 odst. 3 směrnice 78/660/EHS a v čl. 16 odst. 3 směrnice 83/349/EHS a
c) odpovídají evropskému veřejnému zájmu.
3. Členské státy mohou zavést auditorské postupy nebo požadavky doplňující mezinárodní auditorské standardy nebo ve výjimečných případech vyloučit použití části mezinárodních auditorských standardů, pouze pokud vyplývají z konkrétních vnitrostátních právních požadavků týkajících se rozsahu povinného auditu.
Členské státy zajistí, že tyto auditorské postupy nebo požadavky jsou v souladu s odst. 2 písm. b) a c), a před jejich přijetím o nich informují Komisi a členské státy.
Ve výjimečných případech vyloučení použití části určitého mezinárodního auditorského standardu sdělí členské státy Komisi a ostatním členským státům své zvláštní vnitrostátní právní požadavky a důvody pro jejich zachování nejméně šest měsíců před vnitrostátním přijetím mezinárodního auditorského standardu nebo v případě požadavků, které již existují v době přijetí mezinárodního auditorského standardu, nejpozději tři měsíce po přijetí tohoto mezinárodního auditorského standardu.
4. Členské státy mohou zavést dodatečné požadavky týkající se povinného auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek na období končící dnem 29. června 2010.
Článek 27
Povinný audit konsolidovaných účetních závěrek
Členské státy zajistí, že v případě povinného auditu konsolidovaných účetních závěrek skupiny podniků:
a) nese auditor skupiny plnou odpovědnost za zprávu auditora týkající se konsolidované účetní závěrky;
b) provádí auditor skupiny přezkum a uchovává dokumentaci o přezkumu auditorské činnosti provedené jedním nebo více auditory ze třetí země, statutárními auditory, auditorskými subjekty ze třetí země nebo auditorskými společnostmi pro účely auditu skupiny.
Auditor skupiny uchovává takovou dokumentaci, která příslušnému orgánu umožňuje řádné přezkoumání činnost auditora skupiny;
c) je-li součást skupiny podniků auditovaná jedním nebo více auditory nebo auditorskými subjekty ze třetí země, s níž není uzavřeno pracovní ujednání uvedené v článku 47, odpovídá auditor skupiny za to, že je orgánům veřejného dohledu na jejich žádost řádně předložena dokumentace o auditu provedeném jedním nebo více auditory nebo auditorskými subjekty ze třetí země, včetně pracovních materiálů významných pro audit skupiny.
Aby zajistil předložení této dokumentace, musí auditor skupiny uchovávat kopii takové dokumentace, dohodnout si s auditorem nebo auditorským subjektem ze třetí země neomezený přístup na požádání, nebo provést jiné vhodné opatření.
Brání-li právní nebo jiná překážka předání pracovních materiálů k auditu ze třetí země auditorovi skupiny, musí dokumentace, kterou uchovává auditor skupiny, obsahovat důkaz, že provedl náležité úkony, aby k dokumentaci k auditu získal přístup, a v případě jiných než právních překážek vyplývajících z právních předpisů dané země důkaz o takové překážce.
Článek 28
Zpráva auditora
1. Pokud auditorská společnost provádí povinný audit, musí být zpráva auditora podepsaná alespoň statutárním auditorem nebo auditory, kteří provádějí povinný audit jménem auditorské společnosti.
Za výjimečných okolností mohou členské státy stanovit, že tento podpis nemusí být zveřejněn, pokud by toto zveřejnění mohlo vést k bezprostřednímu a závažnému ohrožení osobní bezpečnosti kohokoli.
Jméno této osoby nebo osob musí být vždy známo dotčeným příslušným orgánům.
2. Bez ohledu na čl. 51a odst. 1 směrnice 78/660/EHS může Komise v případě, že nepřijme společný standard pro zprávu auditora v souladu s čl. 26 odst. 1 této směrnice, přijmout postupem podle čl. 48 odst. 2 této směrnice, s cílem posílit důvěru veřejnosti v auditorskou činnost, společný standard pro zprávu auditora pro roční účetní závěrku nebo konsolidovanou účetní závěrku, které byly sestaveny v souladu se schválenými mezinárodními účetními standardy.
KAPITOLA VI
ZAJIŠTĚNÍ KVALITY
Článek 29
Systémy zajištění kvality
1. Každý členský stát zajistí, aby se na všechny statutární auditory a auditorské společnosti vztahoval systém zajištění kvality, který splňuje alespoň tato kritéria:
a) systém zajištění kvality je uspořádán takovým způsobem, aby fungoval nezávisle na kontrolovaných statutárních auditorech a auditorských společnostech a aby podléhal veřejnému dohledu podle kapitoly VIII;
b) financování systému zajištění kvality je bezpečné a není vystaveno žádnému nepatřičnému vlivu ze strany statutárních auditorů nebo auditorských společností;
c) systém zajištění kvality má vhodné zdroje;
d) osoby, které provádějí přezkumy zajištění kvality, mají náležité odborné vzdělání a patřičné zkušenosti v oblasti povinného auditu a účetního výkaznictví a zároveň zvláštní školení o přezkumu zajištění kvality;
e) výběr osob provádějících přezkum pro konkrétní úkoly přezkumu zajištění kvality se provádí objektivním postupem navrženým tak, aby bylo zajištěno, že neexistuje střet zájmů mezi osobami provádějícími přezkum a kontrolovaným statutárním auditorem nebo auditorskou společností;
f) rozsah přezkumu zajištění kvality podpořený vhodným prověřením vybraných auditorských spisů zahrnuje posouzení dodržování použitelných auditorských standardů a požadavků na nezávislost, množství a kvality vynaložených zdrojů, účtovaných auditorských odměn a vnitřního systému řízení kvality auditorské společnosti;
g) přezkum zajištění kvality je předmětem zprávy, která obsahuje hlavní závěry přezkumu zajištění kvality;
h) přezkumy zajištění kvality se provádějí nejméně jednou za šest let;
i) celkové výsledky systému zajištění kvality se každý rok zveřejňují;
j) statutární auditor nebo auditorská společnost naplní v přiměřené době doporučení přezkumů kvality.
Nejsou-li doporučení podle písmene j) naplněna, podléhá statutární auditor nebo auditorská společnost ve stanovených případech systému vyšetřování a sankcí podle článku 30.
2. Komise může postupem podle čl. 48 odst. 2 přijmout prováděcí opatření, aby zvýšila důvěru veřejnosti v auditorskou činnost a zajistila jednotné uplatňování odst. 1 písm. a), b) a e) až j).
KAPITOLA VII
VYŠETŘOVÁNÍ A SANKCE
Článek 30
Systémy vyšetřování a sankcí
1. Členské státy zajistí, aby existovaly účinné systémy vyšetřování a sankcí pro odhalování, nápravu a prevenci nesprávného provádění povinného auditu.
2. Aniž jsou dotčeny režimy občanskoprávní odpovědnosti jednotlivých členských států, zavedou členské státy účinné, přiměřené a odrazující sankce ve vztahu ke statutárním auditorům a auditorským společnostem pro případy, kdy povinné audity nejsou prováděny v souladu s předpisy přijatými k provedení této směrnice.
3. Členské státy zajistí, aby přijatá opatření a sankce uvalené na statutární auditory a auditorské společnosti byly odpovídajícím způsobem zveřejněny.
Sankce zahrnují možnost zrušení schválení.
Článek 31
Odpovědnost auditorů
Do 1. ledna 2007 předloží Komise zprávu o dopadu současných vnitrostátních pravidel o odpovědnosti na provádění povinných auditů na evropských kapitálových trzích a na pojistné podmínky pro statutární auditory a auditorské společnosti, včetně objektivní analýzy omezení finanční odpovědnosti.
Komise zajistí, bude-li to vhodné, veřejnou konzultaci.
V souvislosti s touto zprávou předloží Komise, pokud to bude považovat za vhodné, doporučení členským státům.
KAPITOLA VIII
VEŘEJNÝ DOHLED A REGULAČNÍ UJEDNÁNÍ MEZI ČLENSKÝMI STÁTY
Článek 32
Zásady veřejného dohledu
1. Členské státy vybudují účinný systém veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi založený na zásadách stanovených v odstavcích 2 až 7.
2. Všichni statutární auditoři a auditorské společnosti podléhají veřejnému dohledu.
3. Systém veřejného dohledu je řízen osobami mimo profesi, které mají znalosti z oblastí týkajících se povinných auditů.
Členské státy mohou nicméně umožnit, aby se v menšinovém zastoupení zapojili do řízení systému veřejného dohledu odborníci z praxe.
Osoby zapojené do řízení systému veřejného dohledu jsou vybírány nezávislým a průhledným jmenovacím postupem.
4. Systém veřejného dohledu nese konečnou odpovědnost za dohled nad:
a) schvalováním a registrací statutárních auditorů a auditorských společností;
b) přijímáním norem profesní etiky, standardů vnitřního řízení kvality auditorských společností a provádění auditu a
c) průběžným vzděláváním, systémem zajištění kvality a systémem vyšetřování a disciplinárních opatření.
5. Systém veřejného dohledu je v případě potřeby oprávněn vést vyšetřování ve vztahu ke statutárním auditorům a auditorským společnostem a přijímat vhodná opatření.
6. Systém veřejného dohledu je průhledný.
Patří k němu zveřejňování ročního programu činnosti a zpráv o činnosti.
7. Systém veřejného dohledu je financován vhodným způsobem.
Financování systému veřejného dohledu je bezpečné a není vystaveno nepatřičnému vlivu ze strany statutárních auditorů nebo auditorských společností.
Článek 33
Spolupráce mezi systémy veřejného dohledu na úrovni Společenství
Členské státy zajistí, aby regulační ujednání mezi systémy veřejného dohledu umožňovalo účinnou spolupráci na úrovni Společenství v oblasti činností dohledu členských států.
K tomuto účelu zřídí členské státy jeden subjekt zvláště příslušný pro zajišťování této spolupráce.
Článek 34
Vzájemné uznávání a regulační ujednání mezi členskými státy
1. Regulační ujednání mezi členskými státy dodržují zásady regulace a dohledu domovského státu v členském státě, v němž je statutární auditor nebo auditorská společnost schválena a ve kterém má auditovaný subjekt sídlo.
2. V případě povinného auditu konsolidovaných účetních závěrek nesmí členský stát požadující povinný audit konsolidované účetní závěrky uložit v souvislosti s povinným auditem dodatečné požadavky týkající se registrace, přezkumu zajištění kvality, auditorských standardů, profesní etiky a nezávislosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti provádějící povinný audit dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě.
3. V případě společnosti, jejíž cenné papíry se obchodují na regulovaném trhu v jiném členském státě, než je stát, ve kterém má společnost sídlo, nesmí členský stát, ve kterém se cenné papíry obchodují, uložit v souvislosti s povinným auditem dodatečné požadavky týkající se registrace, přezkumu zajištění kvality, auditorských standardů, profesní etiky a nezávislosti statutárního auditora nebo auditorské společnosti provádějící povinný audit roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky dané společnosti.
Článek 35
Určení příslušných orgánů
1. Členské státy určí jeden nebo více příslušných orgánů pro účely plnění úkolů stanovených touto směrnicí.
Členské státy uvědomí Komisi o orgánech, které určí.
2. Příslušné orgány jsou uspořádány takovým způsobem, aby nedocházelo ke střetu zájmů.
Článek 36
Profesní tajemství a regulační spolupráce mezi členskými státy
1. Orgány členských států příslušné pro schvalování, registraci, zajištění kvality, kontrolu a disciplínu vzájemně spolupracují, kdykoli je to pro účely provádění jejich povinností podle této směrnice nutné.
Orgány členského státu příslušné pro schvalování, registraci, zajištění kvality, kontrolu a disciplínu poskytují pomoc příslušným orgánům jiných členských států.
Příslušné orgány si zejména vyměňují informace a spolupracují při vyšetřováních, která se týkají provádění povinných auditů.
2. Povinnost zachovávat profesní tajemství se vztahuje na všechny osoby, které jsou nebo byly zaměstnány příslušnými orgány.
Informace, na které se vztahuje profesní tajemství, nesmějí být sděleny žádné jiné osobě či orgánu, nestanoví-li jinak právní předpis nebo správní postupy členského státu.
3. Odstavec 2 nebrání příslušným orgánům ve výměně důvěrných informací.
Na takto vyměněné informace se vztahuje povinnost zachovávat profesní tajemství, kterou jsou osoby zaměstnané nebo dříve zaměstnané příslušnými orgány vázány.
4. Příslušné orgány poskytnou na požádání a bez zbytečného odkladu informace požadované pro účely uvedené v odstavci 1.
V případě potřeby přijmou příslušné orgány, které takovou žádost obdrží, bez zbytečného odkladu nezbytná opatření, aby požadované informace shromáždily.
Na takto dodané informace se vztahuje povinnost zachovávat profesní tajemství, kterou jsou osoby zaměstnané nebo dříve zaměstnané příslušnými orgány, které obdrží informace, vázány.
Pokud dožádaný příslušný orgán není schopen dodat požadované informace bez zbytečného odkladu, uvědomí žádající příslušný orgán o důvodech.
Příslušné orgány mohou odmítnout vyhovět žádosti o poskytnutí informací, pokud:
a) by poskytnutí informace mohlo mít nepříznivý vliv na svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek dožádaného státu nebo porušit vnitrostátní bezpečnostní předpisy;
b) již bylo zahájeno soudní řízení před orgány dožádaného státu týkající se stejných činů a proti stejným statutárním auditorům a auditorským společnostem nebo
c) příslušné orgány dožádaného státu již vynesly pravomocný rozsudek nad stejnými statutárními auditory nebo auditorskými společnostmi za stejné činy.
Aniž jsou dotčeny jejich povinnosti v soudních řízeních, mohou příslušné orgány použít informace, které přijmou podle odstavce 1, pouze pro výkon svých pravomocí v oblasti působnosti této směrnice a v souvislosti se správním nebo soudním řízením, které se konkrétně týká výkonu těchto pravomocí.
5. Shledá-li se příslušný orgán, že na území jiného členského státu jsou nebo byly prováděny činnosti porušující tuto směrnici, oznámí tento závěr co nejkonkrétněji příslušnému orgánu tohoto jiného členského státu.
Příslušný orgán jiného členského státu přijme vhodná opatření.
Uvědomí oznamující příslušný orgán o výsledku a v možném rozsahu i o významném prozatímním vývoji.
6. Příslušný orgán jednoho členského státu může rovněž požádat, aby příslušný orgán jiného členského státu provedl vyšetřování na území tohoto jiného státu.
Může dále požádat, aby jeho vlastní pracovníci mohli v průběhu vyšetřování doprovázet pracovníky příslušného orgánu tohoto jiného členského státu.
Nad vyšetřováním vykonává obecný dohled členský stát, na jehož území probíhá.
Příslušné orgány mohou odmítnout jednat na základě žádosti o provedení vyšetřování podle prvního pododstavce nebo žádosti, aby jeho pracovníci byli doprovázeni pracovníky příslušného orgánu jiného členského státu, jak je stanoveno ve druhém pododstavci, pokud:
a) takové vyšetřování může mít nepříznivý vliv na svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek dožádaného státu nebo
b) v souvislosti se stejnými kroky bylo proti stejným osobám v dožádaném státě již zahájeno soudní řízení nebo
c) příslušné orgány dožádaného státu již vynesly pravomocný rozsudek nad takovými osobami za stejné činy.
7. Komise může postupem podle čl. 48 odst. 2 přijmout prováděcí opatření, aby usnadnila spolupráci mezi příslušnými orgány ohledně postupů pro výměnu informací a způsobů přeshraničních vyšetřování uvedených v odstavcích 2 až 4 tohoto článku.
KAPITOLA IX
JMENOVÁNÍ A ODVOLÁNÍ
Článek 37
Jmenování statutárních auditorů a auditorských společností
1. Statutárního auditora nebo auditorskou společnost jmenuje valná hromada společníků, akcionářů nebo členů auditovaného subjektu.
2. Členské státy mohou povolit alternativní systémy nebo způsoby jmenování statutárního auditora nebo auditorské společnosti za předpokladu, že tyto systémy nebo způsoby zajistí nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti na výkonných členech správního orgánu nebo na řídícím orgánu auditovaného subjektu.
Článek 38
Odvolání a odstoupení statutárních auditorů a auditorských společností
1. Členské státy zajistí, aby statutární auditoři nebo auditorské společnosti mohli být odvoláni, pouze pokud existují řádné důvody.
Rozdílnost názorů na účetní řešení nebo auditorské postupy není řádným důvodem pro odvolání.
2. Členské státy zajistí, aby auditovaný subjekt i statutární auditor nebo auditorská společnost informovali orgán nebo orgány příslušné pro veřejný dohled o odvolání nebo odstoupení statutárního auditora nebo auditorské společnosti v průběhu plnění auditorského úkolu a aby tento krok dostatečně odůvodnili.
KAPITOLA X
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO POVINNÝ AUDIT SUBJEKTŮ VEŘEJNÉHO ZÁJMU
Článek 39
Použitelnost na subjekty veřejného zájmu nekotované na regulovaném trhu
Členské státy mohou zprostit subjekty veřejného zájmu, které nevydaly převoditelné cenné papíry přijaté k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, a jejich statutárního auditora nebo auditory nebo auditorskou společnost nebo společnosti jednoho nebo více požadavků uvedených v této kapitole.
Článek 40
Zpráva o průhlednosti
1. Členské státy zajistí, aby statutární auditoři a auditorské společnosti provádějící povinný audit subjektů veřejného zájmu zveřejnili na svých internetových stránkách do tří měsíců po skončení účetního období výroční zprávy o průhlednosti, které obsahují alespoň tyto údaje:
a) popis právní struktury a vlastnictví;
b) pokud auditorská společnost patří do sítě, popis sítě a právního a strukturálního uspořádání v síti;
c) popis struktury řízení auditorské společnosti;
d) popis vnitřního systému řízení kvality auditorské společnosti a prohlášení správního nebo řídícího orgánu o účinnosti jeho fungování;
e) údaj o tom, kdy byl proveden poslední přezkum zajištění kvality podle článku 29;
f) seznam subjektů veřejného zájmu, u kterých auditorská společnost prováděla audit v předchozím účetním období;
g) prohlášení o nezávislosti činnosti auditorské společnosti, které rovněž potvrdí, že byl proveden vnitřní přezkum dodržování nezávislosti;
h) prohlášení o strategii, kterou auditorská společnost sleduje v oblasti průběžného vzdělávání statutárních auditorů podle článku 13;
i) finanční informace, které ukazují význam auditorské společnosti, jako je celkový obrat rozdělený na odměny za povinný audit ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek a odměny účtované za jiné ověřovací služby, služby daňového poradenství a další neauditorské služby;
j) informace o tom, na základě čeho se vypočítává odměna partnera.
Členské státy nemusí za výjimečných okolností uplatnit požadavek uvedený v písmenu f) v rozsahu nezbytném ke snížení bezprostředního a závažného ohrožení osobní bezpečnosti kohokoli.
2. Zprávu o průhlednosti podepisuje statutární auditor nebo auditorská společnost. Je možné tak učinit například elektronickým podpisem ve smyslu čl. 2 odst. 1 směrnice 1999/93/ES.
Článek 41
Výbor pro audit
1. Každý subjekt veřejného zájmu musí mít výbor pro audit.
Členský stát určí, zda se musí výbory pro audit skládat z nevýkonných členů správního orgánu nebo členů dozorčího orgánu auditovaného subjektu nebo členů jmenovaných valnou hromadou akcionářů auditovaného subjektu.
Alespoň jeden člen výboru pro audit musí být nezávislý a musí mít účetní nebo auditorskou kvalifikaci.
Členské státy mohou povolit, aby mohly v subjektech veřejného zájmu, které splňují kritéria čl. 2 odst. 1 písm. f) směrnice 2003/71/ES [20] funkce přidělené výboru pro audit vykonávat správní nebo dozorčí orgán jako celek, a to alespoň za předpokladu, že je-li předseda takového orgánu výkonný člen, není předsedou výboru pro audit.
2. Aniž je dotčena odpovědnost členů správních, řídících nebo dozorčích orgánů nebo jiných členů jmenovaných valnou hromadou akcionářů auditovaného subjektu, výbor pro audit mimo jiné:
a) sleduje postup účetního výkaznictví;
b) sleduje účinnost vnitřní kontroly společnosti, vnitřního auditu a případně systémů řízení rizik;
c) sleduje povinný audit ročních a konsolidovaných účetních závěrek;
d) posuzuje a sleduje nezávislost statutárního auditora nebo auditorské společnosti, a zejména poskytování doplňkových služeb auditovanému subjektu.
3. Návrh správního orgánu nebo dozorčího orgánu na jmenování statutárního auditora nebo auditorské společnosti v subjektu veřejného zájmu se opírá o doporučení výboru pro audit.
4. Statutární auditor nebo auditorská společnost podává výboru pro audit zprávy o klíčových záležitostech vyplývajících z povinného auditu, zejména o zásadních nedostatcích ve vnitřní kontrole ve vztahu k postupu účetního výkaznictví.
5. Členské státy mohou povolit či rozhodnout, že se odstavce 1 až 4 nevztahují na kterýkoli subjekt veřejného zájmu, který má orgán vykonávající rovnocenné funkce jako výbor pro audit, jenž vznikl a funguje v souladu s platnými předpisy členského státu, v němž je auditovaný subjekt registrován.
V tom případě tento subjekt uvede, který orgán tyto funkce plní a jaké je jeho složení.
6. Členské státy mohou zprostit povinnosti mít výbor pro audit:
a) subjekt veřejného zájmu, který je dceřinou společností ve smyslu článku 1 směrnice 83/349/EHS, pokud dotyčný subjekt splňuje na úrovni skupiny požadavky stanovené v odstavcích 1 až 4 tohoto článku;
b) subjekt veřejného zájmu, který je subjektem kolektivního investování ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 85/611/EHS; členské státy mohou také zprostit subjekty veřejného zájmu, jejichž jediným předmětem činnosti je kolektivní investování kapitálu poskytovaného veřejností, které fungují na základě zásady rozložení rizik a které neusilují o převzetí právní či řídící kontroly nad emitentem svých podkladových investic, za předpokladu, že jsou tyto subjekty povoleny, podléhají dohledu příslušných orgánů a mají depozitáře, který vykonává činnosti rovnocenné činnostem podle směrnice 85/611/EHS;
c) subjekt veřejného zájmu, jehož jedinou činností je jednat jako emitent cenných papírů zajištěných aktivy ve smyslu čl. 2 bodu 5 nařízení Komise (ES) č.
809/2004 [21]. V těchto případech členské státy požadují na subjektu, aby vysvětlil veřejnosti důvody, proč nepovažuje za vhodné mít výbor pro audit ani správní či dozorčí orgán pověřený vykonáváním činností výboru pro audit;
d) úvěrovou instituci ve smyslu čl. 1 bodu 1 směrnice 2000/12/ES, jejíž podíly nebo akcie nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu členského státu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES a která trvale nebo opakovaně vydává pouze dluhové cenné papíry, za předpokladu, že je celková jmenovitá hodnota všech takových dluhových cenných papírů nižší než 100000000 EUR a že nezveřejnila prospekt podle směrnice 2003/71/ES.
Článek 42
Nezávislost
1. Vedle článků 22 a 24 členské státy zajistí, aby statutární auditoři nebo auditorské společnosti, které provádějí povinný audit subjektu veřejného zájmu:
a) každoročně potvrdili písemně výboru pro audit svou nezávislost na auditovaném subjektu veřejného zájmu;
b) každoročně sdělili výboru pro audit doplňkové služby poskytnuté auditovanému subjektu a
c) projednávali s výborem pro audit ohrožení své nezávislosti a opatření použitá k jejich zmírnění, což dokumentují podle čl. 22 odst. 3.
2. Členské státy zajistí, aby klíčový auditorský partner nebo partneři odpovědní za provádění povinného auditu byli při provádění auditorské zakázky vystřídáni nejpozději do sedmi let od jmenování a aby se opět mohli účastnit auditu auditovaného subjektu po uplynutí nejméně dvou let.
3. Statutární auditor nebo klíčový auditorský partner, který provádí povinný audit jménem auditorské společnosti, nesmí přijmout klíčovou řídící funkci v auditovaném subjektu před uplynutím nejméně dvou let poté, co odstoupil jako statutární auditor nebo klíčový auditorský partner z provádění auditorské zakázky.
Článek 43
Zajištění kvality
Přezkum zajištění kvality uvedené v článku 29 se musí u statutárních auditorů nebo auditorských společností, kteří provádějí audit subjektů veřejného zájmu, provádět alespoň jednou za tři roky.
KAPITOLA XI
MEZINÁRODNÍ HLEDISKA
Článek 44
Schvalování auditorů ze třetích zemí
1. Za podmínky vzájemnosti mohou příslušné orgány členského státu schválit auditora ze třetí země jako statutárního auditora, pokud tato osoba předloží doklad, že splňuje požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným v článcích 4 a 6 až 13.
2. Dříve, než příslušné orgány členského státu schválí auditora ze třetí země, který splňuje požadavky odstavce 1, uplatní požadavky uvedené v článku 14.
Článek 45
Registrace auditorů a auditorských subjektů ze třetích zemí a dohled nad nimi
1. Příslušné orgány členského státu zaregistrují v souladu s články 15 a 17 všechny auditory a auditorské subjekty ze třetích zemí, kteří předloží zprávu auditora týkající se roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky společnosti se sídlem mimo Společenství, jejíž převoditelné cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu tohoto členského státu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, s výjimkou případu, kdy společnost vydává pouze dluhopisy přijaté k obchodování na regulovaném trhu v členském státě ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice 2004/109/ES [22], je-li jmenovitá hodnota jednotlivého cenného papíru nejméně 50000 EUR nebo, v případě dluhopisů se jmenovitou hodnotou v jiné měně, se ke dni vydání rovná nejméně 50000 EUR.
2. Použijí se články 18 a 19.
3. Členské státy podrobí registrované auditory a auditorské subjekty ze třetích zemí svým systémům dohledu, zajištění kvality a vyšetřování a sankcí.
Členský stát může osvobodit registrované auditory a auditorské subjekty ze třetích zemí od povinnosti podrobit se jeho systému zajištění kvality, pokud systém zajištění kvality jiného členského státu nebo třetí země, který byl vyhodnocen jako rovnocenný v souladu s článkem 46, provedl přezkum kvality tohoto auditora nebo auditorského subjektu ze třetí země v průběhu předcházejících tří let.
4. Aniž je dotčen článek 46, nemá zpráva auditora týkající se roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky podle odstavce 1 tohoto článku, pokud byla vypracována auditorem nebo auditorským subjektem ze třetí země, kteří nejsou zaregistrováni v členském státě, v tomto členském státě právní účinky.
5. Členský stát může zaregistrovat auditorský subjekt ze třetí země, pouze pokud:
a) tento auditorský subjekt splňuje požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným v čl. 3 odst. 3;
b) většina členů správního nebo řídícího orgánu auditorského subjektu ze třetí země splňuje požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným v článcích 4 až 10;
c) auditor ze třetí země provádějící audit jménem auditorského subjektu ze třetí země splňuje požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným v článcích 4 až 10;
d) audity roční účetní závěrky nebo konsolidované účetní závěrky uváděné v odstavci 1 jsou prováděny v souladu s mezinárodními auditorskými standardy uvedenými v článku 26 a s požadavky stanovenými v článcích 22, 24 a 25 nebo s rovnocennými standardy a požadavky;
e) tento auditorský subjekt zveřejní na své internetové stránce výroční zprávu o průhlednosti, která obsahuje informace uvedené v článku 40 nebo splňuje rovnocenné požadavky na zveřejnění.
6. S cílem zajistit jednotné používání odst. 5 písm. d) hodnotí rovnocennost v něm uvedenou Komise ve spolupráci s členskými státy a rozhoduje o ní Komise postupem podle čl. 48 odst. 2. Dokud Komise nepřijme rozhodnutí, mohou rovnocennost zmíněnou v odst. 5 písm. d) tohoto článku hodnotit členské státy.
Článek 46
Odchylky v případě rovnocennosti
1. Členské státy nemusí použít nebo mohou upravit požadavky čl. 45 odst. 1 a 3 na základě vzájemnosti pouze v případě, že tito auditoři nebo auditorské subjekty ze třetích zemí podléhají systémům veřejného dohledu, zajištění kvality a vyšetřování a sankcí ve třetí zemi, které splňují požadavky rovnocenné požadavkům podle článků 29, 30 a 32.
S cílem zajistit jednotné používání odstavce 1 hodnotí uvedenou rovnocennost Komise ve spolupráci s členskými státy a rozhoduje o ní Komise postupem podle čl. 48 odst.
2. Členské státy mohou hodnotit rovnocennost zmíněnou v odstavci 1 nebo se mohou spoléhat na hodnocení jiných členských států, dokud Komise nepřijme rozhodnutí.
Pokud Komise rozhodne, že požadavek rovnocennosti zmíněný v odstavci 1 tohoto článku není splněn, může umožnit dotčeným auditorům a auditorským subjektům pokračovat v auditorské činnosti v souladu s požadavky dotyčného členského státu po přiměřenou přechodnou dobu.
3. Členské státy sdělí Komisi:
a) svá hodnocení rovnocennosti uvedená v odstavci 2 a
b) hlavní součástí svých ujednání o spolupráci se systémy třetích zemí v oblasti veřejného dohledu, zajištění kvality a vyšetřování a sankcí na základě odstavce 1.
Článek 47
Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí
1. Členské státy mohou příslušným orgánům třetí země umožnit předání pracovních materiálů k auditu nebo jiných dokumentů v držení statutárních auditorů nebo auditorských společností za předpokladu, že:
a) se tyto pracovní materiály k auditu nebo jiné dokumenty vztahují k auditům společností, které emitovaly cenné papíry v této třetí zemi nebo které jsou součástí skupiny vydávající povinnou konsolidovanou účetní závěrku v této třetí zemi;
b) se předání uskuteční prostřednictvím příslušných orgánů domovského státu příslušným orgánům dané třetí země a na jejich žádost;
c) příslušné orgány dotyčné třetí země splňují požadavky, které byly prohlášeny za přiměřené podle odstavce 3;
d) existují pracovní ujednání založená na vzájemnosti, dohodnutá mezi dotyčnými příslušnými orgány;
e) předání osobních údajů do třetí země probíhá v souladu s kapitolou IV směrnice 95/46/ES.
2. Pracovní ujednání uvedená v odst. 1 písm. d) zajistí, aby:
a) příslušné orgány poskytly odůvodnění účelu žádosti o poskytnutí pracovních materiálů k auditu a jiných dokumentů;
b) osoby zaměstnané nebo dříve zaměstnané příslušnými orgány třetí země, které obdržely informace, podléhaly povinnosti zachovávat profesní tajemství;
c) příslušné orgány třetí země mohly použít pracovní materiály k auditu a jiné dokumenty pouze pro výkon veřejného dohledu, zajištění kvality a vyšetřování, které splňují požadavky rovnocenné požadavkům uvedeným v článcích 29, 30 a 32;
d) žádost příslušných orgánů třetí země o poskytnutí pracovních materiálů k auditu nebo jiných dokumentů v držení statutárního auditora nebo auditorské společnosti bylo možno odmítnout:
- pokud by poskytnutí těchto pracovních materiálů nebo jiných dokumentů nepříznivě ovlivnilo svrchovanost, bezpečnost nebo veřejný pořádek Společenství nebo dožádaného členského státu nebo
- pokud již bylo před orgány dožádaného členského státu zahájeno soudní řízení proti stejným osobám týkající se stejné činnosti.
3. O přiměřenosti uvedené v odst. 1 písm. c) rozhoduje Komise postupem podle čl. 48 odst. 2 s cílem usnadnit spolupráci mezi příslušnými orgány. Hodnocení přiměřenosti se provádí ve spolupráci s členskými státy a je založeno na požadavcích článku 36 nebo na zásadně rovnocenných funkčních výsledcích. Členské státy přijmou opatření nezbytná k dosažení souladu s rozhodnutím Komise.
4. Ve výjimečných případech mohou členské státy odchylně od odstavce 1 umožnit statutárním auditorům nebo auditorským společnostem, které schválily, aby předali pracovní materiály k auditu nebo jiné dokumenty přímo příslušným orgánům třetí země, pokud:
a) příslušné orgány této třetí země zahájily vyšetřování;
b) předání není v rozporu s povinnostmi, které musí statutární auditoři a auditorské společnosti plnit ve vztahu k předávání pracovních materiálů k auditu a jiných dokumentů svým vnitrostátním příslušným orgánům;
c) existují pracovní ujednání s příslušnými orgány této třetí země, která umožňují příslušným orgánům v členském státě přímý přístup k pracovním materiálům k auditu a jiným dokumentům auditorských subjektů z této třetí země na základě vzájemnosti;
d) žádající příslušný orgán třetí země uvědomí předem vnitrostátní příslušný orgán statutárního auditora nebo auditorské společnosti o každé přímé žádosti o informace s uvedením jejích důvodů;
e) jsou dodrženy podmínky uvedené v odstavci 2.
5. Komise může postupem podle čl. 48 odst. 2 upřesnit výjimečné případy uvedené v odstavci 4 tohoto článku s cílem usnadnit spolupráci mezi příslušnými orgány a zajistit jednotné uplatňování odstavce 4 tohoto článku.
6. Členské státy sdělí Komisi pracovní ujednání uvedená v odstavcích 1 a 4.
KAPITOLA XII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 48
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření a článek 26, je po uplynutí dvou let po přijetí této směrnice, nejpozději však 1. dubna 2008, pozastaveno používání ustanovení, která vyžadují přijetí technických pravidel, změn a rozhodnutí v souladu s odstavcem 2.
Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada obnovit použitelnost dotčených ustanovení postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy a za tímto účelem je před uplynutím výše uvedené lhůty přezkoumat.
Článek 49
Změna směrnice 78/660/EHS a směrnice 83/349/EHS
1. Směrnice 78/660/EHS se mění takto:
a) V čl. 43 odst. 1 se doplňuje nový bod, který zní:
"15. odděleně celkové odměny za účetní období účtované statutárním auditorem nebo auditorskou společností za povinný audit roční účetní závěrky, celkové odměny účtované za jiné ověřovací služby, celkové odměny účtované za daňové poradenství a celkové odměny účtované za jiné neauditorské služby.
Členské státy mohou stanovit, že tento požadavek nebude uplatňován tam, kde je společnost zahrnuta do konsolidované účetní závěrky, která má být vypracována podle článku 1 směrnice 83/349/EHS, jestliže jsou tyto informace uvedeny v komentáři ke konsolidované účetní závěrce."
b) V článku 44 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy mohou umožnit společnostem uvedeným v článku 11 sestavovat zkrácený komentář ke své účetní závěrce bez údajů požadovaných v čl. 43 odst. 1 bodech 5 až 12, bodě 14 písm. a) a bodě 15. V komentáři však musí být pro všechny předmětné položky zveřejněny souhrnné údaje stanovené v čl. 43 odst. 1 bodě 6."
c) V článku 45 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Ustanovení odst. 1 písm. b) se použije také na údaje předepsané v čl. 43 odst. 1 bodě 8.
Členské státy mohou společnostem uvedeným v článku 27 povolit, aby údaje požadované v čl. 43 odst. 1 bodě 8 nezveřejňovaly. Členské státy mohou rovněž povolit společnostem uvedeným v článku 27, aby informace požadované v čl. 43 odst. 1 bodě 15 nezveřejňovaly, jestliže tyto údaje předají systému veřejného dohledu uvedenému v článku 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek [23], budou-li o to tímto systémem veřejného dohledu požádány.
2. V článku 34 směrnice 83/349/EHS se doplňuje nový bod, který zní:
"16. odděleně celkové odměny za účetní období účtované statutárním auditorem nebo auditorskou společností za povinný audit roční účetní závěrky, celkové odměny účtované za jiné ověřovací služby, celkové odměny účtované za daňové poradenství a celkové odměny účtované za jiné neauditorské služby."
Článek 50
Zrušení směrnice 84/253/EHS
Směrnice 84/253/EHS se zrušuje s účinkem ode dne 29. června 2006.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 51
Přechodné ustanovení
Na statutární auditory a auditorské společnosti, které příslušné orgány členských států schválily v souladu se směrnicí 84/253/EHS před nabytím účinnosti předpisů uvedených v čl. 53 odst. 1, se hledí, jako by byli schváleni v souladu s touto směrnicí.
Článek 52
Minimální harmonizace
Členské státy vyžadující povinný audit mohou uložit přísnější požadavky, pokud není v této směrnici stanoveno jinak.
Článek 53
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 29. června 2008.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 54
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 55
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 17. května 2006.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/44/ES
ze dne 6. září 2006
o jakosti sladkých vod vyžadujících ochranu nebo zlepšení pro podporu života ryb
(Kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 78/659/EHS ze dne 18. července 1978 o jakosti sladkých vod vyžadujících ochranu nebo zlepšení pro podporu života ryb [3] byla několikrát podstatně změněna [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedená směrnice měla být kodifikována.
(2) Ochrana a zlepšení životního prostředí vyžaduje určitá opatření k ochraně vod před znečištěním, včetně sladkých vod vhodných pro podporu života ryb.
(3) Z ekologického a hospodářského hlediska je nutné chránit rybí populaci před různými škodlivými důsledky způsobenými vypouštěním znečišťujících látek do vod, zejména před snižováním počtu ryb náležejících k určitému druhu, a dokonce v některých případech i před vyhynutím mnoha těchto druhů.
(4) Cílem rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [5] je dosažení úrovně jakosti povrchových vod, která nepředstavuje rizika pro životní prostředí ani na ně nemá vážný dopad.
(5) Nesoulad v předpisech platných v různých členských státech pro jakost sladkých vod pro podporu života ryb může vytvářet nerovné podmínky pro hospodářskou soutěž, a tím přímo ovlivnit fungování vnitřního trhu.
(6) Pro dosažení cílů této směrnice by měly členské státy vymezit vody, na které ji budou používat, a stanovit mezní hodnoty odpovídající určitým ukazatelům.
Takto vymezené vody budou muset vyhovět těmto hodnotám do pěti let od jejich vymezení.
(7) Mělo by být přijato ustanovení, podle kterého se sladké vody vhodné pro podporu života ryb za určitých podmínek považují za vyhovující příslušným hodnotám ukazatelů, a to i v případě, kdy určitý procentní podíl odebraných vzorků neodpovídá uvedeným mezním hodnotám.
(8) K zajištění kontroly jakosti sladkých vod vhodných pro podporu života ryb by měl být odebírán minimální počet vzorků a měla by se provádět měření ukazatelů uvedených v příloze.
Takové vzorkování může být omezeno nebo přerušeno v závislosti na jakosti vod.
(9) Určité přírodní poměry se vymykají kontrole členských států, a je proto nutné poskytnout v určitých případech možnost odchýlit se od této směrnice.
(10) Technický a vědecký pokrok si může vyžádat rychlé přizpůsobení některých požadavků stanovených v příloze I. S cílem usnadnit zavádění opatření potřebných k tomuto účelu by měl být stanoven postup, jímž by byla založena úzká spolupráce členských států a Komise v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(11) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze III části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice se týká jakosti sladkých vod a vztahuje se na vody, jež členské státy vymezily jako vody vyžadující ochranu nebo zlepšení jakosti, aby byly vhodné pro život ryb.
2. Tato směrnice se nevztahuje na vody v přírodních nebo umělých rybnících využívaných pro intenzivní chov ryb.
3. Cílem této směrnice je ochrana nebo zlepšení jakosti tekoucích nebo stojatých sladkých vod, které jsou nebo by mohly být, pokud bude sníženo nebo odstraněno znečištění, vhodné pro život ryb náležejících k:
a) původním druhům zajišťujícím přirozenou rozmanitost;
b) druhům, jejichž přítomnost je příslušnými orgány členských států považována za vhodnou pro účely vodního hospodářství.
4. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "lososovými vodami" vody, které jsou nebo by mohly být vhodné pro život ryb náležejících k druhům, jako jsou losos obecný (Salmo salar), pstruh obecný (Salmo trutta), lipan podhorní (Thymallus thymallus) a síh nebo maréna (Coregonus);
b) "kaprovými vodami" vody, které jsou nebo by mohly být vhodné pro život ryb náležejících ke kaprovitým (Cyprinidae) nebo k jiným druhům, jako jsou štika obecná (Esox lucius), okoun říční (Perca fluviatilis) a úhoř říční (Anguilla anguilla).
Článek 2
Fyzikální a chemické ukazatele používané pro vody, které vymezily členské státy, jsou uvedeny v příloze I.
Pro účely použití těchto ukazatelů jsou vody rozděleny na vody lososové a vody kaprové.
Článek 3
1. Pro vymezené vody stanoví členské státy hodnoty ukazatelů uvedené v příloze I, pokud jsou ve sloupci G nebo I hodnoty uvedeny.
Hodnoty musí vyhovět poznámkám v obou sloupcích.
2. Členské státy se zřetelem na zásadu stanovenou v článku 8 nestanoví mírnější hodnoty než hodnoty uvedené v příloze I ve sloupci I a usilují o dosažení hodnot ve sloupci G.
Článek 4
1. Členské státy provedou vymezení lososových vod a kaprových vod a mohou poté provádět další vymezení.
2. Členské státy mohou se zřetelem na zásadu stanovenou v článku 8 vymezení určitých vod přezkoumat, zejména v důsledku skutečností, které nebylo možno v době vymezení předvídat.
Článek 5
Členské státy připraví programy ke snížení znečištění a k zajištění toho, že vymezené vody vyhoví do pěti let po vymezení podle článku 4 jak hodnotám stanoveným členskými státy podle článku 3, tak poznámkám ve sloupcích G a I přílohy I.
Článek 6
1. Pro účely provádění článku 5 se vymezené vody považují za vyhovující této směrnici, pokud vzorky těchto vod odebírané s minimální četností, která je uvedena v příloze I, na stejném místě vzorkování a po dobu dvanácti měsíců prokáží, že vyhovují jak hodnotám stanoveným členskými státy podle článku 3, tak poznámkám ve sloupcích G a I přílohy I, pokud jde o:
a) 95 % vzorků pro ukazatele: reakce vody, BSK5, dusitany, volný amoniak, amonné ionty celkem, celkový zbytkový chlor, veškerý zinek a rozpuštěná měď; pokud je četnost vzorkování nižší než jednou měsíčně, musí vyhovovat výše uvedeným hodnotám i poznámkám všechny vzorky;
b) procentní podíly uvedené v příloze I pro ukazatele: teplota a rozpuštěný kyslík;
c) průměrnou koncentraci stanovenou pro ukazatel: nerozpuštěné látky.
2. Při výpočtu procentních podílů podle odstavce 1 se nevezmou v úvahu hodnoty vyšší, než jsou hodnoty stanovené členskými státy podle článku 3 a poznámky uvedené ve sloupcích G a I přílohy I, pokud jsou důsledkem povodní nebo jiných přírodních katastrof.
Článek 7
1. Příslušné orgány členských států budou provádět vzorkování, jehož minimální četnost je stanovena v příloze I.
2. Tam, kde příslušný orgán zjistí, že jakost vymezených vod je značně vyšší než jakost, která by vyplývala z používání hodnot stanovených podle článku 3 a poznámek ve sloupcích G a I přílohy I, smí být četnost vzorkování snížena.
Tam, kde se nevyskytuje žádné znečištění nebo žádné riziko zhoršení jakosti vod, může příslušný orgán rozhodnout, že vzorkování není nutné.
3. Pokud vzorkování prokáže, že hodnoty stanovené podle článku 3 nebo poznámky ve sloupcích G a I přílohy I nejsou dodrženy, příslušný orgán zjistí, zda je to důsledkem náhody, přírodního jevu nebo znečištění, a učiní příslušná opatření.
4. Přesné místo vzorkování, jeho vzdálenost od nejbližšího místa vypouštění znečišťujících látek a hloubku odběru stanoví příslušný orgán každého členského státu, zejména na základě místních podmínek životního prostředí.
5. Referenční metody rozboru pro ukazatele jsou uvedeny v příloze I. Laboratoře, které používají jiné metody, musí zaručit, že obdržené výsledky jsou rovnocenné nebo srovnatelné v porovnání s metodami uvedenými v příloze I.
Článek 8
Provádění opatření přijatých podle této směrnice nesmí v žádném případě vést, ať přímo, nebo nepřímo, ke zvýšenému znečištění sladkých vod.
Článek 9
Členské státy mohou pro vymezené vody kdykoli stanovit přísnější hodnoty, než jsou hodnoty stanovené v této směrnici.
Mohou rovněž přijmout ustanovení, která se týkají jiných ukazatelů, než jsou ukazatele uvedené v této směrnici.
Článek 10
Pokud sladké vody překračují nebo tvoří státní hranice mezi členskými státy a jeden z těchto států zvažuje vymezení těchto vod, členské státy se navzájem poradí a stanoví úseky těchto vod, pro něž by měla být tato směrnice používána, a důsledky vyplývající ze společných jakostních cílů; tyto důsledky stanoví po řádných konzultacích každý dotčený stát.
Těchto porad se může zúčastnit Komise.
Článek 11
Členské státy se mohou od této směrnice odchýlit v případě:
a) určitých ukazatelů v příloze I označených indexem (0) kvůli mimořádným povětrnostním nebo zvláštním zeměpisným podmínkám;
b) že vymezené vody podléhají přírodnímu obohacování určitými látkami, takže nejsou dodržovány hodnoty stanovené v příloze I.
Přírodním obohacováním se rozumí proces, při němž bez lidského zásahu přijímá dané vodní těleso z půdy určité látky v ní obsažené.
Článek 12
Změny potřebné pro přizpůsobení technickému a vědeckému pokroku a týkající se hodnot ukazatelů G a metod rozborů, obsažených v příloze I, se přijímají postupem podle čl. 13 odst. 2.
Článek 13
1. Komisi je nápomocen Výbor pro přizpůsobování technickému a vědeckému pokroku (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 14
Pro účely uplatňování této směrnice poskytnou členské státy Komisi informace o:
a) vodách vymezených podle čl. 4 odst. 1 ve formě soupisu;
b) přezkoumání vymezení určitých vod podle čl. 4 odst. 2;
c) ustanoveních přijatých za účelem stanovení nových ukazatelů podle článku 9;
d) použitých odchylkách od hodnot uvedených v sloupci I přílohy I.
Obecně pak poskytnou členské státy Komisi na její odůvodněnou žádost veškeré informace potřebné pro uplatňování této směrnice.
Článek 15
Členské státy podávají v tříletých odstupech a poprvé za období od roku 1993 do roku 1995 Komisi informace o provádění této směrnice, a to v podobě zprávy za příslušný úsek péče o životní prostředí, která pojedná i o dalších směrnicích Společenství, jež se k tomuto úseku vztahují.
Zpráva bude vypracována na základě dotazníku nebo osnovy, které sestaví Komise postupem uvedeným v článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [7].
Dotazník nebo osnova bude členským státům odeslána šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká.
Komisi bude zpráva odeslána do devíti měsíců od konce tříletého období, jehož se týká.
Komise uveřejní zprávu o provádění této směrnice v celém Společenství do devíti měsíců od obdržení zpráv členských států.
Článek 16
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 17
Směrnice 78/659/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze III části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 18
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/45/ES
ze dne 16. května 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS týkající se specifikace účinné látky propoxykarbazonu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec druhou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 2003/119/ES [2] byl propoxykarbazon zařazen jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(2) Při podávání žádosti o zahrnutí propoxykarbazonu do seznamu předložil jeho výrobce Bayer CropScience specifikaci zakládající se na malovýrobě.
Pro velkovýrobu chce nyní uvedená společnost specifikaci upravit, pokud jde o čistotu.
Společnost předložila údaje, které ukazují, že upravená specifikace splňuje požadavky pro zařazení do seznamu.
(3) Německo vyhodnotilo informace a údaje předložené společností.
V červenci 2005 informovalo Komisi o tom, že dospělo k názoru, že upravená specifikace nezpůsobí žádná další rizika kromě těch, která již byla zohledněna v záznamu týkajícím se propoxykarbazonu v příloze I směrnice 91/414/EHS a ve zprávě Komise o přezkoumání uvedené látky.
(4) Změna specifikace propoxykarbazonu je proto odůvodněná.
(5) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy nejpozději do 18. září 2006 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění ustanovení těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Tyto předpisy použijí od 19. září 2006.
Uvedená ustanovení přijatá členskými státy obsahují odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES
ze dne 14. června 2006,
kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, 86/635/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 1 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 21. května 2003 přijala Komise akční plán, kterým byla oznámena opatření na modernizaci práva obchodních společností a posílení správy a řízení společností ve Společenství.
Krátkodobou prioritou pro Společenství bylo potvrdit kolektivní zodpovědnost členů představenstev, zvýšit průhlednost transakcí se spřízněnými stranami a podrozvahových operací a zlepšit zveřejňování informací o postupech správy a řízení používaných společností.
(2) V souladu s tímto akčním plánem mají být členové správních, řídících a dozorčích orgánů společností alespoň kolektivně odpovědní vůči společnosti za sestavování a zveřejňování ročních účetních závěrek a výročních zpráv.
Stejný přístup se měl rovněž použít na členy správních, řídících a dozorčích orgánů podniků, které sestavují konsolidované účetní závěrky.
Tyto orgány jednají v rámci působnosti, kterou jim vymezují vnitrostátní právní předpisy.
Nemělo by tím být dotčeno právo členských států zacházet dále a zavést přímou odpovědnost vůči akcionářům, a dokonce i ostatním společníkům.
Na druhé straně členské státy nemají volit systém odpovědnosti omezený na jednotlivé členy představenstva.
To by však nemělo bránit soudům a jiným orgánům pro vynucování práva v členských zemích, aby ukládaly sankce jednotlivým členům představenstev.
(3) Odpovědnost za sestavování a zveřejňování ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek, jakož i výročních zpráv a konsolidovaných výročních zpráv je založena na vnitrostátních právních předpisech.
Na členy správních, řídících a dozorčích orgánů by se měla vztahovat odpovídající pravidla o odpovědnosti stanovená každým členským státem na základě vnitrostátních právních předpisů.
Členské státy by měly samy stanovit rozsah odpovědnosti.
(4) Za účelem podpory věrohodného účetního výkaznictví v celé Evropské unii by členové orgánu společnosti, který je zodpovědný za sestavování finančních zpráv společnosti, měli mít za povinnost zajistit, že informace obsažené v roční účetní závěrce a ve výroční zprávě společnosti podávají pravdivý a věrný obraz.
(5) Dne 27. září 2004 Komise přijala sdělení o prevenci a boji s finančními nezákonnými praktikami obchodních společností, které navrhovalo mimo jiné iniciativy politiky Společenství související s vnitřní kontrolou v obchodních společnostech a s odpovědností členů představenstev.
(6) V současné době čtvrtá směrnice Rady 78/660/EHS [3] a sedmá směrnice Rady 83/349/EHS [4] stanovují pouze zveřejňování transakcí mezi společnostmi a podniky ve skupině.
Aby se společnosti, jejichž cenné papíry nejsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu, přiblížily společnostem, které pro své konsolidované účetní závěrky používají mezinárodní účetní standardy, mělo by se zveřejňování rozšířit tak, aby zahrnovalo i jiné typy spřízněných stran, jako jsou klíčoví členové vedení podniků a manželé nebo manželky členů představenstva, avšak pouze pokud jsou takové transakce významné a nejsou prováděny za běžných tržních podmínek.
Zveřejňování významných transakcí se spřízněnými stranami, které nejsou prováděny za běžných tržních podmínek, může pomoci uživatelům ročních účetních závěrek zhodnotit finanční situaci společnosti a v případě, že společnost patří do skupiny, také zhodnotit finanční situaci skupiny jako celku.
Transakce se spřízněnými stranami v rámci skupiny by neměly být při přípravě konsolidovaných finančních výkazů brány v úvahu.
(7) Definice spřízněné strany, tak jak jsou stanoveny v mezinárodních účetních standardech přijatých Komisí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [5], by se měly použít na směrnice 78/660/EHS a 83/349/EHS.
(8) Podrozvahové operace mohou vystavit společnosti rizikům a užitkům, které jsou významné pro hodnocení finanční situace společnosti a v případě, že společnost patří do skupiny, také finanční situace skupiny jako celku.
(9) Takovýmito podrozvahovými operacemi by mohly být jakékoli transakce nebo dohody, které by společnosti mohly mít se subjekty, a to i neregistrovanými, a které nejsou vykázány v rozvaze.
Tyto podrozvahové operace mohou být spojeny s vytvořením nebo používáním jedné nebo více jednotek zvláštního určení (Special Purpose Entities) a offshore činností, určených mimo jiné pro plnění hospodářských, právních, daňových nebo účetních cílů.
Příklady takových podrozvahových operací zahrnují opatření pro sdílení rizik a užitků vyplývající ze smluv, jako jsou například faktoring pohledávek, kombinované dohody o prodeji a zpětném odkupu, ujednání o konsignačním skladu, dohody "ber nebo zaplať" (take or pay), sekuritizace sjednaná prostřednictvím samostatných společností a neregistrovaných subjektů, aktiva daná do zástavy, ujednání o provozním leasingu, subdodavatelské zajišťování operací a podobně.
Vhodné informace týkající se významných rizik a užitků takovýchto operací, které nejsou vykázány v účetní rozvaze, by měly být uvedeny v komentáři k účetní závěrce nebo konsolidované účetní závěrce.
(10) Společnosti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu a které mají své sídlo ve Společenství, by měly mít povinnost zveřejňovat výroční výkaz o správě a řízení společnosti jako zvláštní a jasně určitelnou část výroční zprávy.
Tento výkaz by měl akcionářům přinejmenším poskytnout klíčové informace o skutečně používaných postupech správy a řízení společnosti, včetně popisu hlavních rysů veškerých stávajících systémů řízení rizik a vnitřních kontrol ve vztahu k procesu účetního výkaznictví.
Výkaz o správě a řízení společnosti by měl jasně uvádět, zda společnost používá jakákoliv jiná ustanovení o správě a řízení společnosti než ustanovení uvedená ve vnitrostátním právu, bez ohledu na to, zda jsou tato ustanovení přímo stanovena v zásadách správy a řízení společnosti, které se na společnost vztahují, nebo v jakýchkoliv zásadách správy a řízení společnosti, které se společnost případně rozhodla používat.
Vedle toho mohou společnosti ve vhodných případech také poskytovat analýzy prostředí a sociálních aspektů, které jsou nezbytné pro chápání jejich rozvoje, výkonnosti a postavení.
Není nutné stanovit povinnost oddělených výkazů o správě a řízení společnosti pro podniky, které sestavují konsolidovanou výroční zprávu.
Informace, které se týkají systému řízení rizik a systému vnitřních skupiny, by však měly být uvedeny.
(11) Jednotlivá opatření přijatá podle této směrnice by nemusela nezbytně platit pro tentýž typ společností nebo podniků.
Členské státy by měly mít možnost osvobodit malé společnosti ve smyslu článku 11 směrnice 78/660/EHS od požadavků týkajících se spřízněných stran a podrozvahových operací podle této směrnice.
Společnosti, které ve svých účetních závěrkách již zveřejňují informace o transakcích se spřízněnými stranami podle mezinárodních účetních standardů přijatých v Evropské unii, by neměly mít povinnost zveřejňovat další informace podle této směrnice, protože používání mezinárodních účetních standardů již poskytuje pravdivý a věrný obraz těchto společností.
Ustanovení této směrnice týkající se výkazů o správě a řízení společností by se měla vztahovat na všechny společnosti, včetně bank, pojišťoven, zajišťoven a společností, které emitovaly jiné cenné papíry než akcie přijaté k obchodování na regulovaném trhu, pokud nejsou členskými státy osvobozeny.
Ustanovení této směrnice týkající se povinností a odpovědností členů představenstev a sankcí by se měla vztahovat na všechny společnosti, pro které platí směrnice Rady 78/660/EHS, 86/635/EHS [6] a 91/674/EHS [7], a na všechny podniky, které sestavují konsolidovanou účetní závěrku v souladu se směrnicí 83/349/EHS.
(12) Směrnice 78/660/EHS v současné době stanoví, že každých pět let má být proveden přezkum, mezi jiným i maximální výše bilanční sumy a čistého obratu, jež mohou členské státy uplatňovat při stanovování kritérií pro osvobození některých společností z požadavku uvádět některé údaje.
Kromě těchto přezkumů každých pět let může být vhodné zavést dodatečné jednorázové zvýšení těchto limitů bilančních sum a čistého obratu.
Členské státy nejsou povinny tyto zvýšené limity používat.
(13) Jelikož cílů této směrnice, totiž usnadnit přeshraniční investice a zlepšit srovnatelnost finančních výkazů a zpráv v rámci celé Evropské unie a důvěru veřejnosti v ně prostřednictvím zvýšeného a konsistentního zveřejňování určitých informací, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu nebo účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(14) Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(15) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [8] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(16) Směrnice 78/660/EHS, 83/349/EHS, 86/635/EHS a 91/674/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 78/660/EHS
Směrnice 78/660/EHS se mění takto:
1. V článku 11 se první pododstavec mění takto:
a) v první odrážce se slova "celková bilanční suma 3650000 EUR" nahrazují slovy "celková bilanční suma: 4400000 EUR";
b) ve druhé odrážce se slova "čistý obrat: 7300000 EUR" nahrazují slovy "čistý obrat: 8800000 EUR".
2. V čl. 11 třetím pododstavci se slova "směrnice, kterou se tyto částky stanoví na základě revize uvedené v čl. 53 odst. 2" nahrazují slovy "směrnice, kterou se tyto částky stanoví".
3. V článku 27 se první pododstavec mění takto:
a) v první odrážce se slova "celková bilanční suma: 14600000 EUR" nahrazují slovy "celková bilanční suma: 17500000 EUR";
b) ve druhé odrážce se slova "čistý obrat: 29200000 EUR" nahrazují slovy "čistý obrat: 35000000 EUR".
4. V čl. 27 třetím pododstavci se slova "směrnice, kterou se tyto částky stanoví na základě revize uvedené v čl. 53 odst. 2" nahrazují slovy "směrnice, kterou se tyto částky stanoví".
5. V článku 42a se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5a. Odchylně od odstavců 3 a 4 mohou členské státy v souladu s mezinárodními účetními standardy – přijatými nařízením Komise (ES) č. 1725/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se přijímají některé mezinárodní účetní standardy v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 [9], ve znění k 5. září 2006 – povolit nebo požadovat ocenění finančních nástrojů spolu se souvisejícími požadavky na zveřejnění některých údajů, jež jsou stanoveny v mezinárodních účetních standardech přijatých v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [10].
6. V čl. 43 odst. 1 se vkládají nové body, které zní:
"7a) charakter a obchodní účel operací společnosti, které nejsou zahrnuty v rozvaze, a finanční dopad operací na společnost, pokud jsou rizika nebo užitky z těchto operací významné a pokud je zveřejnění těchto rizik nebo užitků nezbytné k posouzení finanční situace společnosti.
Členské státy mohou povolit společnostem uvedeným v článku 27, aby omezily informace, které mají být podle tohoto bodu zveřejněny, na charakter a obchodní účel těchto operací;
7b) transakce, které společnost uzavřela se spřízněnou stranou, včetně objemu takových transakcí, povahy vztahu se spřízněnou stranou a ostatních informací o těchto transakcích, které jsou nezbytné k pochopení finanční situace společnosti, pokud jsou tyto transakce významné a nebyly uzavřeny za běžných tržních podmínek.
Informace o jednotlivých transakcích je možné seskupovat podle jejich charakteru s výjimkou případů, kdy jsou samostatné informace nezbytné k pochopení dopadu transakcí se spřízněnou stranou na finanční situaci společnosti.
Členské státy mohou společnostem uvedeným v článku 27 povolit, aby nezveřejňovaly informace předepsané v tomto bodě, pokud tyto společnosti nemají formu uvedenou v čl. 1 odst. 1 směrnice 77/91/EHS; v tomto případě mohou členské státy omezit zveřejnění informací alespoň na transakce provedené přímo nebo nepřímo mezi:
i) společností a jejími největšími podílníky
a
ii) společností a členy správních, řídících a dozorčích orgánů.
Členské státy mohou vyjmout transakce provedené mezi dvěma nebo více členy skupiny, pokud dceřiné společnosti, které jsou smluvními stranami této transakce, jsou takovým členem plně vlastněny.
Výraz "spřízněná strana" má stejný význam jako v mezinárodních účetních standardech přijatých v souladu s nařízením (ES) č. 1606/2002."
7. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 46a
1. Společnost, jejíž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [11], začlení do své výroční zprávy výkaz o správě a řízení společnosti. Tento výkaz se začlení jako zvláštní oddíl výroční zprávy a obsahuje alespoň tyto informace:
a) odkaz na:
i) zásady správy a řízení společnosti, které se na společnost vztahují,
nebo
ii) zásady správy a řízení společnosti, které se společnost dobrovolně rozhodla používat,
nebo
iii) veškeré důležité informace o postupech správy a řízení společnosti používaných nad rámec požadavků podle vnitrostátního práva.
Uplatňují-li se body i) a ii), společnost rovněž uvede, kde jsou příslušné texty veřejně dostupné; uplatňuje-li se bod iii), společnost zpřístupní své postupy správy a řízení společnosti;
b) odchyluje-li se společnost v souladu s vnitrostátními právními předpisy od zásad správy a řízení společnosti uvedených v písm. a) bodu i) nebo ii), vysvětlení této společnosti, od kterých částí uvedených zásad se odchýlila a z jakých důvodů.
Pokud se společnost rozhodla nepoužívat žádná ustanovení zásad správy a řízení společnosti uvedených v písm. a) bodu i) nebo ii), objasní důvody, které ji k tomu vedly;
c) popis hlavních rysů systémů vnitřní kontroly a řízení rizik společnosti ve vztahu k procesu účetního výkaznictví;
d) informace požadované podle čl. 10 odst. 1 písm. c), d), f), h) a i) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/25/ES ze dne 21. dubna 2004 o nabídkách převzetí [12], pokud se na společnost uvedená směrnice vztahuje;
e) činnost valných hromad akcionářů a jejich klíčové pravomoci a popis práv akcionářů a jak jsou tato práva vykonávána, pokud tyto informace již nejsou plně stanoveny vnitrostátními právními předpisy;
f) složení a činnost správních, řídících a dozorčích orgánů a jejich výborů.
2. Členské státy mohou povolit, aby informace požadované tímto článkem byly uvedeny v samostatné zprávě zveřejněné společně s výročním zprávou způsobem uvedeným v článku 47 nebo prostřednictvím odkazu ve výroční zprávě na místo na internetových stránkách společnosti, kde je tento dokument veřejně přístupný. V případě samostatné zprávy může výkaz o správě a řízení společnosti obsahovat odkaz na výroční zprávu, kde jsou k dispozici informace požadované podle odst. 1 písm. d). Ustanovení čl. 51 odst. 1 druhého pododstavce se vztahuje na odst. 1 písm. c) a d) tohoto článku. U zbývajících informací povinný auditor zkontroluje, zda byl vyhotoven výkaz o správě a řízení společnosti.
3. Členské státy mohou osvobodit společnosti, které emitovaly pouze cenné papíry jiné než akcie přijaté k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES, od použití odst. 1 písm. a), b), e) a f), pokud tyto společnosti neemitovaly akcie, se kterými se obchoduje v mnohostranném systému obchodování ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 15 směrnice 2004/39/ES.
8. Vkládá se nový oddíl, který zní:
"ODDÍL 10A
Povinnost sestavovat a zveřejňovat roční účetní závěrky a výroční zprávy a odpovědnost za jejich sestavení a zveřejnění
Článek 50b
Členské státy zajistí, aby členové správních, řídících a dozorčích orgánů společností měli kolektivní povinnost zajistit, že roční účetní závěrka, výroční zpráva, a je-li předkládán samostatně, i výkaz o správě a řízení společnosti předkládaný podle článku 46a jsou sestaveny a zveřejněny v souladu s požadavky této směrnice a případně v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými v souladu s nařízením (ES) č. 1606/2002.
Uvedené orgány jednají v rámci působnosti, kterou jim vymezují vnitrostátní právní předpisy.
Článek 50c
Členské státy zajistí, aby se jejich právní a správní předpisy o odpovědnosti vztahovaly na členy správních, řídících a dozorčích orgánů uvedených v článku 50b, a to přinejmenším vůči společnosti, při porušení závazných povinností stanovených v článku 50b."
9. Článek 53a se nahrazuje tímto:
"Článek 53a
Členské státy neumožní osvobození stanovená v článcích 11 a 27, čl. 43 odst. 1 bodech 7a a 7b a článcích 46, 47 a 51 u společností, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 14 směrnice 2004/39/ES."
10. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 60a
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění.
Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující."
11. Článek 61a se nahrazuje tímto:
"Článek 61a
Do 1. července 2007 přezkoumá Komise články 42a až 42f, čl. 43 odst. 1 body 10 a 14, čl. 44 odst. 1, čl. 46 odst. 2 písm. f) a čl. 59 odst. 2 písm. a) a b) na základě zkušeností získaných při uplatňování těchto ustanovení o oceňování reálnou hodnotou, se zvláštním zřetelem k IAS 39 schváleným v souladu s nařízením (ES) č. 1606/2002 a s ohledem na mezinárodní vývoj v oblasti účetnictví, a případně předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh na změnu uvedených článků."
Článek 2
Změny směrnice 83/349/EHS
Směrnice 83/349/EHS se mění takto:
1. V článku 34 se vkládají nové body, které zní:
"7a.
Charakter a obchodní účel operací, které nejsou uvedeny v konsolidované rozvaze, a finanční dopad těchto operací, pokud jsou rizika nebo užitky těchto operací významné a pokud je zveřejnění těchto rizik nebo užitků nezbytné k posouzení finanční situace podniků zahrnutých do konsolidace jako celku.
7b.
Transakce, s výjimkou transakcí v rámci skupiny, které mateřská společnost nebo jiné podniky zahrnuté do konsolidace uzavřely se spřízněnou stranou, včetně objemu takových transakcí, povahy vztahu se spřízněnou stranou a ostatních informací o těchto transakcích, které jsou nezbytné k pochopení finanční situace podniků zahrnutých do konsolidace jako celku, pokud jsou tyto transakce významné a nebyly uzavřeny za běžných tržních podmínek.
Informace o jednotlivých transakcích lze seskupovat podle jejich charakteru s výjimkou případů, kdy jsou samostatné informace nezbytné k pochopení dopadu transakcí se spřízněnou stranou na finanční situaci podniků zahrnutých do konsolidace jako celku."
2. V čl. 36 odst. 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"f) popisu hlavních rysů systémů vnitřní kontroly skupiny a řízení rizik skupiny ve vztahu k procesu přípravy konsolidované účetní závěrky, pokud jsou cenné papíry podniku přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu čl. 4 odst.
1 bodu 14 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [13]. V případě, že jsou konsolidovaná účetní závěrka a výroční zpráva předkládány jako jediná zpráva, musí být tyto informace obsaženy v té části zprávy, ve které je obsažen výkaz o správě a řízení společnosti podle článku 46a směrnice 78/660/EHS.
Pokud členský stát povoluje, aby byly informace požadované čl. 46a odst. 1 směrnice 78/660/EHS uvedeny v samostatné zprávě zveřejňované společně s výroční zprávou způsobem stanoveným v článku 47 uvedené směrnice, tvoří informace poskytnuté podle prvního pododstavce rovněž součást této samostatné zprávy. Použije se čl. 37 odst. 1 druhý pododstavec této směrnice.
3. Vkládá se nový oddíl, který zní:
"ODDÍL 3A
Povinnost sestavovat a zveřejňovat konsolidované účetní závěrky a konsolidované výroční zprávy a odpovědnost za jejich sestavení a zveřejnění
Článek 36a
Členské státy zajistí, aby členové správních, řídících a dozorčích orgánů podniků sestavujících konsolidovanou účetní závěrku a konsolidovanou výroční zprávu měli kolektivní povinnost zajistit, že konsolidovaná účetní závěrka, konsolidovaná výroční zpráva, a je-li předkládán samostatně, i výkaz o správě a řízení společnosti předkládaný podle článku 46a směrnice 78/660/EHS jsou sestaveny a zveřejněny v souladu s požadavky této směrnice a případně v souladu s mezinárodními účetními standardy přijatými v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [14].
Uvedené orgány jednají v rámci působnosti, kterou jim vymezují vnitrostátní právní předpisy.
Článek 36b
Členské státy zajistí, aby se jejich právní a správní předpisy o odpovědnosti vztahovaly na členy správních, řídících a dozorčích orgánů uvedených v článku 36a, a to přinejmenším vůči podniku sestavujícímu konsolidovanou účetní závěrku, při porušení povinností stanovených v článku 36a.
4. V článku 41 se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a.
Výraz "spřízněná strana" má stejný význam jako v mezinárodních účetních standardech přijatých v souladu s nařízením (ES) č. 1606/2002."
5. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 48
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich provádění.
Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující."
Článek 3
Změna směrnice 86/635/EHS
Ve směrnici 86/635/EHS se v čl. 1 odst. 1 nahrazuje první věta tímto:
"Nestanoví-li tato směrnice jinak, použijí se na instituce uvedené v článku 2 této směrnice články 2, 3, čl. 4 odst. 1, 3 až 6, články 6, 7, 13, 14, čl. 15 odst. 3 a 4, články 16 až 21, 29 až 35, 37 až 41, čl. 42 první věta, čl. 42a až 42f, čl. 45 odst. 1, čl. 46 odst. 1 a 2, články 46a, 48 až 50, 50a, 50b, 50c, čl. 51 odst. 1 a články 51a, 56 až 59, 60a, 61 a 61a směrnice 78/660/EHS."
Článek 4
Změna směrnice 91/674/EHS
Ve směrnici 91/674/EHS se v čl. 1 odst. 1 nahrazuje první věta tímto:
"Nestanoví-li tato směrnice jinak, použijí se na podniky uvedené v článku 2 této směrnice články 2, 3, čl. 4 odst. 1, 3 až 6, články 6, 7, 13, 14, čl. 15 odst. 3 a 4, články 16 až 21, 29 až 35, 37 až 41, 42, 42a až 42f, čl. 43 odst. 1 body 1 až 7b a 9 až 14, čl. 45 odst. 1, čl. 46 odst. 1 a 2, články 46a, 48 až 50, 50a, 50b, 50c, čl. 51 odst. 1 a články 51a, 56 až 59, 60a, 61 a 61a směrnice 78/660/EHS."
Článek 5
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 5. září 2008.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 14. června 2006.
Směrnice Komise 2006/47/ES
ze dne 23. května 2006,
kterou se stanoví zvláštní požadavky pro výskyt Avena fatua v osivu obilovin
(Kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 2) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 74/268/EHS ze dne 2. května 1974, kterou se stanoví zvláštní požadavky pro výskyt Avena fatua v osivu pícnin a obilovin [2] byla podstatně změněna [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Směrnice 66/402/EHS stanoví tolerance pro výskyt Avena fatua v osivu obilovin.
(3) Pro některé potřeby se takové tolerance jeví příliš vysoké.
Proto směrnice 66/402/EHS stanoví dodatečnou klasifikaci u osiv, která splňují zvláštní požadavky týkající se výskytu Avena fatua.
(4) Zvláštní požadavky stanovené v této souvislosti uspokojují takové potřeby, a rovněž berou ohled na výrobní možnosti a možnosti kontroly osiva.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivu a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví.
(6) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B.
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy vydávají na žádost úřední osvědčení uvedené v článku 11 směrnice 66/402/EHS,
a) jestliže je porost prostý Avena fatua pří této úřední přehlídce provedené v souladu s přílohou I této směrnice a jestliže je vzorek o hmotnosti alespoň 1 kg odebraný v souladu s článkem 7 této směrnice při úřední zkoušce prostý Avena fatua; nebo
b) jestliže je vzorek o hmotnosti alespoň 3 kg odebraný v souladu s článkem 7 této směrnice při úřední zkoušce prostý Avena fatua.
Článek 2
Členské státy mohou stanovit, že se úřední osvědčení vydává pouze v jednom ze dvou případů uvedených v článku 1.
Článek 3
Směrnice 74/268/EHS ve znění směrnice uvedené v příloze I části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES
ze dne 14. června 2006
o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 první a třetí větu této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [4] byla několikrát podstatně změněna.
Jelikož tato směrnice má být znovu změněna, je vhodné ji v zájmu přehlednosti přepracovat.
(2) K usnadnění přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejího výkonu je nutno odstranit nejrušivější rozdíly mezi právními předpisy členských států, které upravují právní postavení těchto institucí.
(3) Tato směrnice je z hlediska svobody usazování i z hlediska volného pohybu služeb v bankovnictví základním nástrojem pro dosažení vnitřního trhu.
(4) Ve sdělení Komise ze dne 11. května 1999 nazvaném "Provádění rámce pro finanční trhy: akční plán" jsou uvedeny různé cíle, které musí být uskutečněny, aby byl dokončen vnitřní trh finančních služeb.
Evropská rada ve dnech 23. a 24. března 2000 v Lisabonu stanovila cíl provést tento akční plán do roku 2005.
Přepracované znění ustanovení o kapitálových požadavcích představuje klíčový prvek tohoto akčního plánu.
(5) Z důvodů ochrany úspor i k vytvoření rovných podmínek hospodářské soutěže mezi úvěrovými institucemi by se měla koordinační opatření týkající se úvěrových institucí vztahovat na všechny tyto instituce.
Mělo by se však náležitě přihlížet k objektivním rozdílům v jejich právním postavení a k jejich úkolům, jak je stanoví vnitrostátní právní předpisy.
(6) Proto by měla být oblast působnosti těchto opatření co nejširší, aby se vztahovala na všechny instituce, jejichž činnost spočívá v přijímání splatných peněžních prostředků od veřejnosti ve formě vkladů i v jiných formách, jako je soustavné vydávání dluhopisů a obdobných cenných papírů a poskytování úvěru na vlastní účet.
Měly by se stanovit výjimky pro některé úvěrové instituce, na něž se tato směrnice nemůže vztahovat.
Tato směrnice by se neměla dotýkat použití vnitrostátních právních předpisů, které stanoví zvláštní doplňková povolení umožňující úvěrovým institucím vykonávat určité činnosti nebo provozovat určité druhy operací.
(7) Je vhodné provést pouze nezbytnou základní harmonizaci, dostatečnou k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu, což umožní vydávat jednotné povolení pro celé Společenství a uplatňovat zásadu, že obezřetnostní dohled vykonává domovský členský stát.
Na požadavek, aby byl předložen obchodní plán, je tudíž třeba pohlížet pouze jako na prvek umožňující příslušným orgánům rozhodovat na základě přesnějších informací vycházejících z objektivních hledisek.
Přesto by měla být možná jistá pružnost v požadavcích na právní formu úvěrových institucí v souvislosti s ochranou názvů bank.
(8) Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení pravidel pro přístup k činnosti úvěrových institucí, pro její výkon a pro obezřetností dohled nad těmito institucemi, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků zamýšlené akce lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(9) Úvěrové instituce musí podléhat rovnocenným finančním požadavkům, aby byly zajištěny rovnocenné záruky pro vkladatele a rovnocenné podmínky hospodářské soutěže pro srovnatelné skupiny úvěrových institucí.
Až do další koordinace je třeba stanovit vhodné strukturální ukazatele, což umožní v rámci spolupráce mezi vnitrostátními orgány sledovat postavení srovnatelných druhů úvěrových institucí jednotnými metodami.
Tento postup by měl přispět k postupnému sbližování soustav ukazatelů stanovených a uplatňovaných v členských státech.
Je nicméně nutné rozlišovat ukazatele zaměřené na zajištění řádného řízení úvěrových institucí od ukazatelů stanovených pro účely hospodářské a měnové politiky.
(10) Zásada vzájemného uznávání a zásada kontroly domovským členským státem vyžadují, aby příslušné orgány každého členského státu nevydaly povolení nebo je odňaly v případech, kdy z okolností, např. z obchodního plánu, z rozmístění činností nebo ze skutečně provozované činnosti, zřetelně vyplývá, že si úvěrová instituce zvolila právo jednoho členského státu s úmyslem vyhnout se přísnějším normám jiného členského státu, na jehož území hodlá provozovat nebo provozuje převážnou část své činnosti.
Pokud to z okolností nevyplývá zřetelně, ale většina aktiv subjektů bankovní skupiny se nachází v jiném členském státě, jehož příslušné orgány provádějí dohled na konsolidovaném základě, měla by se v rámci článků 125 a 126 změnit příslušnost pro dohled na konsolidovaném základě pouze se souhlasem těchto příslušných orgánů.
Úvěrová instituce, která je právnickou osobou, by měla být povolena v členském státě, ve kterém má sídlo.
Úvěrová instituce, která není právnickou osobou, by měla mít své skutečné sídlo v členském státě, ve kterém byla povolena.
Členské státy by měly dále vyžadovat, aby se skutečné sídlo úvěrové instituce vždy nalézalo v jejím domovském členském státě a aby tam skutečně vykonávalo činnost.
(11) Příslušné orgány by neměly povolit nebo zachovat povolení úvěrové instituci, mohou-li jim úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými nebo právnickými osobami bránit účinně vykonávat jejich dohlížecí funkce.
Již povolené úvěrové instituce by měly rovněž uspokojit příslušné orgány v tomto směru.
(12) Odkaz na účinný výkon dohlížecích funkcí orgány dohledu se vztahuje i na dohled na konsolidovaném základě, který by měl být vykonáván nad úvěrovými institucemi, pokud to stanoví právní předpisy Společenství.
V těchto případech by orgány, kterým se podává žádost o povolení, měly mít možnost určit, které orgány jsou příslušné k výkonu dohledu nad danou úvěrovou institucí na konsolidovaném základě.
(13) Tato směrnice umožňuje členským státům nebo příslušným orgánům uplatňovat kapitálové požadavky na individuálním i konsolidovaném základě a tam, kde to považují za vhodné, jim umožňuje přestat uplatňovat individuální základ.
Individuální, konsolidovaný a přeshraniční konsolidovaný dohled představují užitečné nástroje při kontrole úvěrových institucí.
Tato směrnice umožňuje příslušným orgánům podporu přeshraničních institucí tím, že mezi nimi usnadňuje spolupráci.
Příslušné orgány by měly zejména dále využívat články 42, 131 a 141 za účelem koordinace svých činností a požadavků na informace.
(14) Úvěrové instituce povolené v domovském členském státě by měly být oprávněny provozovat v celém Společenství některé nebo všechny činnosti uvedené v příloze I tím způsobem, že zřídí pobočky nebo poskytují služby.
(15) Pro úvěrové instituce povolené příslušnými orgány mohou členské státy stanovit přísnější pravidla než ta, která jsou stanovena v čl. 9 odst. 1 prvním pododstavci, čl. 9 odst. 2 a v článcích 12, 19 až 21, 44 až 52, 75 a 120 až 122. Členské státy mohou rovněž vyžadovat, aby byl článek 123 dodržován na individuálním nebo jiném základě a aby subkonsolidace podle čl. 73 odst. 2 byla používána na dalších úrovních uvnitř skupiny.
(16) Je vhodné rozšířit vzájemné uznání na činnosti uvedené v příloze I, pokud jsou provozovány finanční institucí, jež je dceřiným podnikem úvěrové instituce, pokud se na tento dceřiný podnik vztahuje konsolidovaný dohled nad jeho mateřským podnikem a pokud splňuje určité přísné podmínky.
(17) U institucí, které nebyly ve svém domovském členském státě povoleny jako úvěrové instituce, a u činností neuvedených v příloze I by měl mít hostitelský členský stát v souvislosti s výkonem práva usazování a volného pohybu služeb možnost vyžadovat dodržení zvláštních ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů, jsou-li tyto předpisy slučitelné s právem Společenství a odůvodněny obecným zájmem a nepodléhají-li tyto instituce nebo činnosti srovnatelným pravidlům obsaženým v právních předpisech svých domovských členských států.
(18) Členské státy by měly zajistit, aby činnosti, jež jsou předmětem vzájemného uznávání, bylo možno bez překážek provozovat stejným způsobem jako v domovském členském státě, nejsou-li v rozporu s právními předpisy hostitelského členského státu na ochranu obecného zájmu.
(19) Předpisy upravující činnost poboček úvěrových institucí se skutečným sídlem mimo Společenství by měly být obdobné ve všech členských státech.
Je důležité zajistit, aby tyto předpisy nebyly příznivější než ty, jež se vztahují na pobočky institucí z jiného členského státu.
Společenství by mělo mít možnost uzavírat dohody se třetími zeměmi o použití ustanovení, která poskytnou pobočkám stejné zacházení na jeho území.
Na pobočky úvěrových institucí povolených mimo Společenství by se neměl vztahovat volný pohyb služeb podle čl. 49 druhého pododstavce Smlouvy ani svoboda usazování v jiných členských státech než těch, kde jsou usazeny.
(20) Mezi Společenstvím a třetími zeměmi by mělo být na základě vzájemnosti dosaženo dohody o umožnění praktického výkonu dohledu na konsolidovaném základě v co nejrozsáhlejší zeměpisné oblasti.
(21) Odpovědnost za dohled nad finančním zdravím úvěrových institucí a zvláště nad jejich platební schopností by měla spočívat na jejich domovských členských státech.
Příslušné orgány hostitelského členského státu by měly nést odpovědnost za dohled nad likviditou poboček a za měnové politiky.
Dohled nad tržními riziky by měl být předmětem úzké spolupráce mezi příslušnými orgány hostitelského a domovského členského státu.
(22) Hladké fungování vnitřního bankovního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských států.
Zejména za tímto účelem by se mělo posuzování otázek týkajících se jednotlivých úvěrových institucí a vzájemná výměna informací uskutečňovat v Evropském výboru orgánů bankovního dohledu zřízeném rozhodnutím Komise 2004/5/ES [5].
Vzájemná výměna informací by v žádném případě neměla nahradit dvoustrannou spolupráci.
Příslušné orgány hostitelských členských států by měly mít možnost, aniž tím je dotčena jejich vlastní kontrolní pravomoc, na základě podnětu příslušných orgánů domovského členského státu nebo v naléhavých případech z vlastního podnětu ověřovat, zda je činnost úvěrové instituce usazené na jejich území vykonávána v souladu s právními předpisy a se zásadami řádných správních a účetních postupů a přiměřené vnitřní kontroly.
(23) Je vhodné umožnit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež ze své funkce pomáhají posilovat stabilitu finančního systému.
Pro zachování důvěrnosti sdělovaných informací by měl být přísně vymezen okruh jejich příjemců.
(24) Některá protiprávní jednání, jako např. podvody a zneužívání vnitřních informací, mohou ovlivnit stabilitu i integritu finančního systému také v případech, kdy se jedná o jiné instituce než úvěrové instituce.
Je nutné stanovit podmínky, na jejichž základě je výměna informací v takových případech přípustná.
(25) Je-li stanoveno, že informace lze poskytnout pouze s výslovným souhlasem příslušných orgánů, měly by tyto orgány mít možnost případně podmínit svůj souhlas splněním přísných podmínek.
(26) Měla by být rovněž schválena výměna informací mezi příslušnými orgány na straně jedné a centrálními bankami a jinými subjekty s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové orgány, případně dalšími veřejnými orgány pověřenými dohledem nad platebními systémy na straně druhé.
(27) Za účelem posílení obezřetnostního dohledu nad úvěrovými institucemi a ochrany klientů úvěrových institucí by auditoři měli mít povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, kdy při výkonu své činnosti zjistí určité skutečnosti, které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na řídící a účetní organizaci úvěrové instituce.
Z téhož důvodu by členské státy měly také stanovit, že se tato povinnost vztahuje na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzká propojení s některou úvěrovou institucí.
Povinnost auditorů oznamovat příslušným orgánům, je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se úvěrové instituce, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném než finančním podniku, by sama o sobě neměla měnit povahu jejich činnosti v daném podniku ani způsob, kterým by měli své úkoly v tomto podniku vykonávat.
(28) Tato směrnice upřesňuje, že pro některé položky kapitálu by měla být stanovena kvalifikační kritéria, přičemž členské státy mohou uplatňovat přísnější pravidla.
(29) Podle povahy rozděluje tato směrnice položky tvořící kapitál jednak na položky tvořící původní kapitál, a jednak na položky tvořící dodatkový kapitál.
(30) S ohledem na skutečnost, že položky tvořící dodatkový kapitál nejsou stejné povahy jako položky tvořící původní kapitál, neměly by být zahrnuty do kapitálu v částce vyšší než 100 % původního kapitálu.
Navíc výše určitých položek zahrnutých do dodatkového kapitálu by měla být omezena na 50 % původního kapitálu.
(31) Aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže, veřejné úvěrové instituce by neměly zahrnovat do svého kapitálu záruky, které jim poskytly členské státy nebo orgány místní správy.
(32) Bude-li v rámci dohledu třeba určit výši konsolidovaného kapitálu skupiny úvěrových institucí, měl by se výpočet provést v souladu s touto směrnicí.
(33) Přesná účetní technika, jež má být použita pro výpočet kapitálu, jeho přiměřenosti rizikům, kterým je úvěrová instituce vystavena, a pro hodnocení soustředění angažovanosti, by měla brát na zřetel ustanovení směrnice Rady 86/635/EHS ze dne 8. prosince 1986 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí [6], jež obsahuje některé úpravy sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [7], nebo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1606/2002 ze dne 19. července 2002 o uplatňování mezinárodních účetních standardů [8] podle toho, kterým z těchto předpisů se řídí účetnictví úvěrových institucí podle vnitrostátního práva.
(34) Při dohledu nad úvěrovými institucemi a při vzájemném uznávání metod dohledu hrají ústřední úlohu minimální kapitálové požadavky.
V tomto směru je nutno posuzovat ustanovení týkající se minimálních kapitálových požadavků společně s dalšími zvláštními nástroji, jež rovněž harmonizují základní metody dohledu nad úvěrovými institucemi.
(35) Aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže a posílila se bankovní soustava na vnitřním trhu, je vhodné stanovit společné minimální kapitálové požadavky.
(36) Pro účely zajištění přiměřené platební schopnosti je důležité stanovit minimální kapitálové požadavky, které oceňují aktiva a podrozvahové položky podle stupně rizika.
(37) V této souvislosti schválil Basilejský výbor pro bankovní dohled dne 26. června 2004 rámcovou dohodu o mezinárodní konvergenci měření kapitálu a kapitálových požadavků.
Ustanovení této směrnice o minimálních kapitálových požadavcích na úvěrové instituce a také ustanovení o minimálním kapitálu ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES ze dne 14. června 2006 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [9] tvoří ekvivalent k ustanovením basilejské rámcové dohody.
(38) Je nutné přihlédnout k různorodosti úvěrových institucí ve Společenství tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu minimálních kapitálových požadavků na krytí úvěrového rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a vyžadovat různého stupně propracovanosti.
Skutečnost, že se úvěrovým institucím poskytne možnost využít externí ratingy a vlastní odhady jednotlivých parametrů úvěrového rizika, významně zlepšuje citlivost vůči riziku a obezřetnost pravidel úvěrového rizika.
Úvěrovým institucím by měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k přijetí přístupů citlivějších vůči riziku.
Při vytváření odhadů potřebných k uplatnění přístupů k úvěrovému riziku podle této směrnice budou úvěrové instituce muset upravit své potřeby na zpracování údajů v zájmu legitimní ochrany údajů svých klientů podle platných právních předpisů Společenství o ochraně údajů, současně budou zlepšovat své procesy měření a řízení úvěrového rizika za účelem zpřístupnění metod určování regulativních kapitálových požadavků, jež by odrážely propracovanosti postupů jednotlivých úvěrových institucí.
Zpracování údajů by mělo probíhat v souladu s pravidly o převodu osobních údajů, jež stanoví směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [10].
V tomto ohledu by zpracování údajů v souvislosti se vznikem a řízením expozic vůči zákazníkům mělo zahrnovat rozvoj a ověřování řízení úvěrového rizika a systémů měření.
Tím bude uspokojen nejen legitimní zájem úvěrových institucí, ale také účel této směrnice, totiž využívání lepších metod měření a řízení rizika, ale také jejich použití pro účely regulace kapitálu.
(39) V souvislosti s použitím externích odhadů i vlastních odhadů instituce nebo interního ratingu by se mělo přihlížet ke skutečnosti, že pouze vlastní odhady nebo interní rating zpracovává subjekt – samotná finanční instituce – podléhající povolovacímu režimu Společenství.
V případě externího ratingu se využívá produktů tzv. uznaných ratingových agentur, které v současné době povolovacímu režimu Společenství nepodléhají.
Vzhledem k tomu, že externí rating má pro výpočet kapitálových požadavků v rámci této směrnice velkou váhu, je nutné do budoucna přezkoumat vhodný povolovací a kontrolní postup pro ratingové agentury.
(40) Minimální kapitálové požadavky by měly být přiměřené rizikům, na jejichž krytí jsou určeny.
Mělo by se v nich odrážet zejména snížení úrovně rizika dané vysokým počtem relativně malých expozic.
(41) Tato směrnice respektuje zásadu přiměřenosti, protože bere v úvahu zvláště rozdíly mezi úvěrovými institucemi se zřetelem na jejich velikost, rozsah prováděných operací a činností.
Respektování zásady přiměřenosti rovněž znamená, že se pro retailové expozice uznávají co možná nejjednodušší ratingové postupy také v přístupu založeném na interním ratingu (IRB).
(42) Skutečnost, že se tato směrnice neustále vyvíjí, umožňuje úvěrovým institucím vybrat si ze tří přístupů v různé míře složitosti.
S cílem umožnit zejména malým úvěrovým institucím, aby se mohly rozhodnout pro přístup založený na interním ratingu, který citlivěji diagnostikuje rizika, by příslušné orgány měly uplatnit ve vhodných případech ustanovení čl. 89 odst.
1 písm. a) a b). Tato ustanovení by měla být vykládána tak, že klasifikace expozic, jež jsou uvedeny ve čl.
1 písm. a) a b), zahrnují veškeré expozice, které jsou jim – přímo či nepřímo – postaveny na roveň v celé této směrnici. Obecným pravidlem je, že by příslušné orgány neměly dávat přednost některému z těchto tří přístupů, pokud jde o postup dohledu, tj. úvěrové instituce provozující činnost na základě standardizovaného přístupu by neměly pouze z tohoto důvodu podléhat přísnějšímu dohledu.
(43) Měly by se ve větší míře uznávat techniky snižování úvěrového rizika, a to v rámci pravidel, která zajistí, že platební schopnost nebude ohrožena nesprávným uznáváním.
Obvyklé bankovní zajištění ke snižování úvěrových rizik, které je již uplatňováno v jednotlivých členských státech, by se mělo, kdykoliv je to možné, uznávat ve standardizovaném přístupu, ale také v jiných přístupech.
(44) Pro řádné zohlednění rizik a snižování rizik v důsledku sekuritizační či investiční činnosti úvěrové instituce je v minimálních kapitálových požadavcích pro úvěrové instituce nutné stanovit pravidla vůči riziku citlivého a obezřetnostního posuzování takové činnosti a takových investic.
(45) Operační riziko představuje pro úvěrové instituce významné riziko, a proto musí být kryto kapitálem.
Je nutné přihlédnout k různorodosti úvěrových institucí ve Společenství tím, že se vymezí alternativní přístupy k výpočtu požadavků na krytí operačního rizika, které budou zahrnovat různé úrovně citlivosti vůči riziku a budou vyžadovat různé stupně propracovanosti.
Úvěrovým institucím by měly být poskytnuty vhodné pobídky, které by je motivovaly k přijetí přístupů citlivějších vůči riziku.
Vzhledem k tomu, že techniky měření a řízení operačního rizika byly vypracovány teprve v poslední době, měla by se pravidla průběžně přezkoumávat a případně aktualizovat, přičemž by se měl brát ohled i na náklady různých linií podnikání a na uznávání technik snižování rizika.
Zvláštní pozornost u jednoduchých přístupů pro výpočet kapitálových požadavků na krytí operačního rizika by se měla věnovat zohlednění pojištění.
(46) Pro zajištění odpovídající platební schopnosti úvěrových institucí uvnitř skupiny je nutné, aby se minimální kapitálové požadavky uplatňovaly na základě konsolidované finanční situace skupiny.
Aby byl kapitál vhodně rozložen uvnitř skupiny a aby byl v případě potřeby dostupný na ochranu úspor, měly by minimální kapitálové požadavky platit pro jednotlivé úvěrové instituce skupiny, pokud nelze tohoto cíle účinně dosáhnout jiným způsobem.
(47) Základní pravidla pro sledování velké angažovanosti úvěrových institucí by měla být harmonizována.
Členské státy by přesto měly mít možnost přijímat přísnější ustanovení než ta, která stanoví tato směrnice.
(48) Sledování a kontrola angažovanosti úvěrové instituce by měla být nedílnou součástí dohledu nad ní.
Přílišné soustředění angažovanosti na jednoho klienta nebo jednu ekonomicky spjatou skupinu klientů totiž může způsobit nepřípustné riziko ztráty.
Takovou situaci lze hodnotit tak, že je na újmu platební schopnosti úvěrové instituce.
(49) Vzhledem k tomu, že úvěrové instituce vstupují na vnitřním trhu do přímé hospodářské soutěže, měly by být podmínky dohledu rovnocenné v celém Společenství.
(50) Přestože při vymezení angažovanosti pro účely omezení velké angažovanosti je vhodné vycházet z definice obsažené v ustanoveních o minimálních kapitálových požadavcích ke krytí úvěrového rizika, není v zásadě vhodné odkazovat na rizikové váhy nebo stupně rizika.
Tyto rizikové váhy a stupně rizika byly vytvořeny pro stanovení obecného požadavku na kapitálovou přiměřenost ke krytí úvěrového rizika úvěrových institucí.
S cílem omezit maximální ztrátu, kterou může úvěrová instituce utrpět kvůli jednomu klientovi nebo jedné ekonomicky spjaté skupině klientů, je vhodné přijmout pravidla pro určení velké angažovanosti, která by přihlížela k jmenovité hodnotě angažovanosti, avšak neuplatňovala by rizikové váhy nebo stupně rizik.
(51) Přestože je až do dalšího přezkumu ustanovení o velké angažovanosti žádoucí povolit uznávání účinků snižování úvěrového rizika podobným způsobem, který je povolen pro účely minimálních kapitálových požadavků, aby se snížily požadavky na výpočty, je nutné připomenout, že pravidla pro snižování úvěrového rizika byla vypracována v souvislosti s obecným diverzifikovaným úvěrovým rizikem vyplývajícím z angažovanosti vůči velkému počtu protistran.
Uznání účinků takových technik pro účely limitů velké angažovanosti, které se provádí s cílem omezit maximální ztrátu, která by mohla vzniknout kvůli jednomu klientovi nebo jedné ekonomicky spjaté skupině klientů, by mělo být doprovázeno obezřetnostními ochrannými opatřeními.
(52) V případech, kdy úvěrová instituce nabude angažovanosti vůči vlastnímu mateřskému podniku nebo vůči jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku, je zapotřebí zvláštní obezřetnosti.
Řízení angažovanosti úvěrových institucí by se mělo uskutečňovat zcela samostatně a v souladu se zásadami řádné bankovní správy bez ohledu na jakékoliv jiné okolnosti.
V případech, kdy vliv osob, které přímo nebo nepřímo drží kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, může nepříznivě působit na řádné a obezřetné řízení této instituce, by příslušné orgány měly učinit vhodná opatření k ukončení tohoto stavu.
V oblasti velké angažovanosti by měly být stanoveny zvláštní normy, včetně přísnějších omezení, pro angažovanost úvěrové instituce vůči vlastní skupině.
Takové normy se však nemusí použít, je-li mateřským podnikem finanční holdingová společnost nebo úvěrová instituce nebo jsou-li jinými dceřinými podniky buď úvěrové či finanční instituce, nebo podniky pomocných služeb, pokud se na všechny podniky vztahuje dohled nad úvěrovou institucí na konsolidovaném základě.
(53) Úvěrové instituce by si měly zajistit takový vnitřně stanovený kapitál, který je s ohledem na rizika, jimž jsou nebo mohou být vystaveny, přiměřený množstvím, kvalitou i rozložením.
Měly by proto zavést strategie a postupy pro hodnocení a udržování přiměřenosti svého vnitřně stanoveného kapitálu.
(54) Příslušné orgány mají povinnost ujistit se, že úvěrové instituce jsou dobře organizovány a disponují přiměřeným kapitálem s ohledem na rizika, kterým jsou nebo by mohly být vystaveny.
(55) Pro účinné fungování vnitřního bankovního trhu by měl Evropský výbor orgánů bankovního dohledu přispět ke konzistentnímu uplatňování této směrnice a ke sbližování praxe v oblasti dohledu v celém Společenství a jednou ročně podávat orgánům Společenství zprávu o dosaženém pokroku.
(56) Z téhož důvodu a s cílem zajistit, aby úvěrové instituce Společenství, které působí v několika členských státech, nebyly neúměrně zatěžovány v důsledku ponechání odpovědnosti za povolování a dohled na příslušných orgánech jednotlivých členských států, je zásadní výrazně posílit spolupráci mezi příslušnými orgány.
V této souvislosti by měla být posílena úloha orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě.
Evropský výbor orgánů bankovního dohledu by měl takovou spolupráci posilovat a podporovat.
(57) Dohled nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě je zaměřen zejména na ochranu zájmů vkladatelů úvěrových institucí a na zajištění stability finančního systému.
(58) Aby byl účinný, měl by být dohled na konsolidovaném základě uplatňován vůči všem bankovním skupinám včetně těch, jejichž mateřské podniky nejsou úvěrovými institucemi.
Příslušné orgány by měly mít k dispozici potřebné právní nástroje, aby mohly tento dohled vykonávat.
(59) V případě skupin s diverzifikovanou činností, ve kterých mateřský podnik kontroluje alespoň jeden dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, by příslušné orgány měly být schopny posoudit finanční situaci úvěrové instituce v rámci takové skupiny.
Příslušné orgány by měly mít přinejmenším prostředky k získání informací potřebných k plnění svých úkolů ode všech podniků ve skupině.
V případě skupin podniků zabývajících se různými finančními činnostmi by měla být zavedena spolupráce mezi orgány příslušnými k dohledu nad jednotlivými finančními odvětvími.
Až do budoucí koordinace by členské státy měly mít možnost stanovit vhodné metody konsolidace pro dosažení cílů této směrnice.
(60) Členské státy by měly mít možnost nevydat nebo odejmout bankovní povolení v případě některých skupinových struktur, jež považují za nevhodné pro provozování bankovních činností, zejména proto, že nad těmito strukturami nelze vykonávat účinný dohled.
Za tímto účelem by příslušné orgány měly mít pravomoci potřebné k zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrových institucí.
(61) S cílem zvýšit účinnost fungování vnitřního bankovního trhu a poskytnout občanům Společenství přiměřenou úroveň transparentnosti je nutné, aby příslušné orgány zveřejňovaly, jak provádějí tuto směrnici, a to způsobem umožňujícím smysluplné srovnání.
(62) Za účelem posílení tržní disciplíny a motivace úvěrových institucí ke zlepšení jejich tržní strategie, kontroly rizik a interní organizace řízení by úvěrové instituce měly podléhat povinnosti zveřejňovat určité údaje.
(63) Přezkoumávání otázek v oblastech, na něž se vztahuje tato směrnice a jiné směrnice o činnosti úvěrových institucí, zejména s výhledem na bližší koordinaci, vyžaduje spolupráci mezi příslušnými orgány a Komisí.
(64) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11].
(65) Ve svém usnesení ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů v oblasti finančních služeb [12] Evropský parlament požadoval, aby měl s Radou rovnocennou úlohu při dohledu nad tím, jak Komise plní svou výkonnou roli, aby tak byly zohledněny legislativní pravomoci Evropského parlamentu podle článku 251 Smlouvy.
Komise tento požadavek podpořila ve slavnostním prohlášení, které téhož dne učinil před Evropským parlamentem její předseda.
Dne 11. prosince 2002 Komise navrhla změny rozhodnutí 1999/468/ES a dne 22. dubna 2004 předložila pozměněný návrh.
Evropský parlament má za to, že tento návrh nerespektuje jeho legislativní pravomoci.
Podle Evropského parlamentu by on a Rada měly mít možnost vyhodnotit v určené lhůtě svěření prováděcích pravomocí Komisi.
Je tedy vhodné omezit lhůtu, během které může Komise přijmout prováděcí opatření.
(66) Evropský parlament by měl mít tříměsíční lhůtu od prvního předložení pozměňovacích návrhů a prováděcích opatření, aby je mohl přezkoumat a zaujmout k nim stanovisko.
V naléhavých a řádně odůvodněných případech by však mělo být možné tuto lhůtu zkrátit.
Přijme-li Evropský parlament v této lhůtě usnesení, měla by Komise návrhy pozměňovacích návrhů nebo opatření znovu přezkoumat.
(67) Je vhodné stanovit zvláštní přechodná ustanovení, aby nedošlo k narušení trhů a byla zajištěna kontinuita celkových úrovní kapitálu.
(68) Vzhledem k tomu, že pravidla týkající se minimálních kapitálových požadavků jsou citlivá vůči riziku, je žádoucí průběžně přezkoumávat, zda mají významný dopad na hospodářský cyklus.
Komise, s přihlédnutím k příspěvku Evropské centrální banky, by měla o těchto tématech podávat zprávy Evropskému parlamentu a Radě.
(69) Měly by být rovněž harmonizovány nástroje dohledu nad riziky likvidity.
(70) Tato směrnice respektuje základní práva a dodržuje zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie jako obecné zásady práva Společenství.
(71) Povinnost provést tuto směrnici do vnitrostátního práva by se měla týkat pouze těch ustanovení, která představují podstatnou změnu ve srovnání s předchozími směrnicemi.
Povinnost provést nezměněná ustanovení vyplývá z předchozích směrnic.
(72) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států, které se týkají lhůt k provedení směrnic uvedených v příloze XIII části B do vnitrostátního práva,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
OBSAH
HLAVA I PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
HLAVA II PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU
HLAVA III USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB
Oddíl 1 Úvěrové instituce
Oddíl 2 Finanční instituce
Oddíl 3 Výkon práva usazování
Oddíl 4 Volný pohyb služeb
Oddíl 5 Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu
HLAVA IV VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Oddíl 1 Oznamování podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí
Oddíl 2 Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí při dohledu na konsolidovaném základě
HLAVA V ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU A ZVEŘEJŇOVÁNÍ
Kapitola 1 Zásady obezřetnostního dohledu
Oddíl 1 Pravomoc domovského a hostitelského členského státu
Oddíl 2 Výměna informací a profesní tajemství
Oddíl 3 Povinnosti osob odpovědných za právní kontrolu výročních a konsolidovaných účetních závěrek
Oddíl 4 Pravomoc ukládat sankce a právo na soudní přezkum
KAPITOLA 2 TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU
Oddíl 1 Kapitál
Oddíl 2 Opatření ke krytí rizik
Pododdíl 1 Úroveň použití
Pododdíl 2 Výpočet kapitálových požadavků
Pododdíl 3 Minimální úroveň kapitálu
Oddíl 3 Minimální kapitálové požadavky pro krytí úvěrového rizika
Pododdíl 1 Standardizovaný přístup
Pododdíl 2 Přístup založený na interním ratingu
Pododdíl 3 Snižování úvěrového rizika
Pododdíl 4 Sekuritizace
Oddíl 4 Minimální kapitálové požadavky pro krytí operačního rizika
Oddíl 5 Velká angažovanost
Oddíl 6 Kvalifikované účasti mimo finanční sektor
KAPITOLA 3 PROCES HODNOCENÍ ÚVĚROVÝOU INSTITUCÍ
KAPITOLA 4 DOHLED A ZVEŘEJŇOVÁNÍ ÚDAJŮ PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY
Oddíl 1 Dohled
Oddíl 2 Zveřejňování údajů příslušnými orgány
KAPITOLA 5 ZVEŘEJŇOVÁNÍ ÚDAJŮ ÚVĚROVÝMI INSTITUCEMI
HLAVA VI ZMOCŇOVACÍ USTANOVENÍ
HLAVA VII PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1 PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 2 ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
PŘÍLOHA I SEZNAM ČINNOSTÍ PODLÉHAJÍCÍCH VZÁJEMNÉMU UZNÁNÍ
PŘÍLOHA II KLASIFIKACE PODROZVAHOVÝCH POLOŽEK
PŘÍLOHA III ZACHÁZENÍ S ÚVĚROVÝM RIZIKEM PROTISTRANY U DERIVÁTOVÝCH NÁSTROJŮ, REPO OBCHODŮ, TRANSAKCÍ PŮJČEK ČI VÝPŮJČEK CENNÝCH PAPÍRŮ NEBO KOMODIT, TRANSAKCÍ S DELŠÍ DOBOU VYPOŘÁDÁNÍ A MARŽOVÝCH OBCHODŮ
Část 1 Definice
Část 2 Volba metody
Část 3 Metoda oceňování podle tržní hodnoty
Část 4 Metoda původní expozice
Část 5 Standardizovaná metoda
Část 6 Metoda interního modelu
Část 7 Smluvní započtení
PŘÍLOHA IV TYPY DERIVÁTŮ
PŘÍLOHA V TECHNICKÁ KRITÉRIA PRO ORGANIZACI A ŘÍZENÍ RIZIK
PŘÍLOHA VI STANDARDIZOVANÝ PŘÍSTUP
Část 1 Rizikové váhy
Část 2 Uznávání ratingových agentur a přiřazování rizikových vah k jejich externím ratingům
Část 3 Použití externích ratingů ratingových agentur ke stanovení rizikových vah
PŘÍLOHA VII PŘÍSTUP ZALOŽENÝ NA INTERNÍM RATINGU
Část 1 Hodnota rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát
Část 2 PD, LGD a splatnost
Část 3 Hodnota expozice
Část 4 Minimální požadavky pro přístup založený na interním ratingu (IRB)
PŘÍLOHA VIII SNIŽOVÁNÍ ÚVĚROVÉHO RIZIKA
Část 1 Uznatelnost
Část 2 Minimální požadavky
Část 3 Výpočet účinku snižování úvěrového rizika
Část 4 Nesoulad splatností
Část 5 Kombinace snižování úvěrového rizika ve standardizovaném přístupu
Část 6 Techniky snižování úvěrového rizika s využitím koše nástrojů
PŘÍLOHA IX SEKURITIZACE
Část 1 Definice pro účely přílohy IX
Část 2 Minimální požadavky pro uznání významného převodu úvěrového rizika a výpočet hodnoty rizikově vážených expozic a výše očekávaných ztrát u sekuritizovaných expozic
Část 3 Externí ratingy
Část 4 Výpočet
PŘÍLOHA X OPERAČNÍ RIZIKO
Část 1 Přístup základního ukazatele
Část 2 Standardizovaný přístup
Část 3 Pokročilé přístupy k měření
Část 4 Kombinované používání různých metodik
Část 5 Klasifikace typů ztrátových událostí
PŘÍLOHA XI TECHNICKÁ KRITÉRIA PRO PŘEZKUM A HODNOCENÍ PŘÍSLUŠNÝMI ORGÁNY
PŘÍLOHA XII TECHNICKÁ KRITÉRIA PRO ZVEŘEJŇOVÁNÍ ÚDAJŮ
Část 1 Obecná kritéria
Část 2 Obecné požadavky
Část 3 Kvalifikační požadavky pro používání určitých nástrojů nebo metodik
PŘÍLOHA XIII část A ZRUŠENÉ SMĚRNICE A SMĚRNICE JE POZMĚŇUJÍCÍ (uvedené v článku 158)
PŘÍLOHA XIII část B LHŮTY K PROVEDENÍ (uvedené v článku 158)
PŘÍLOHA XIV SROVNÁVACÍ TABULKA
HLAVA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví pravidla pro přístup k činnosti úvěrových institucí, pro její výkon a pro obezřetností dohled nad těmito institucemi.
2. Článek 39 a hlava V kapitola 4 oddíl 1 se vztahují na finanční holdingové společnosti a smíšené holdingové společnosti se skutečným sídlem ve Společenství.
3. Instituce trvale vyřazené podle článku 2, s výjimkou centrálních bank členských států, se pro účely článku 39 a hlavy V kapitoly 4 oddílu 1 považují za finanční instituce.
Článek 2
Tato směrnice se nevztahuje na činnost:
- centrálních bank členských států,
- žirových institucí poštovních úřadů,
- v Belgii: na činnost "Institut de Réescompte et de Garantie/Herdiscontering- en Waarborginstituut",
- v Dánsku: na činnost "Dansk Eksportfinansieringsfond", "Danmarks Skibskreditfond", "Dansk Landbrugs Realkreditfond" a "KommuneKredit",
- v Německu: na činnost "Kreditanstalt für Wiederaufbau", podniků uznávaných na základě "Wohnungsgemeinnützigkeitsgesetz" (zákona o neziskovém užívání bytů) za orgány státní bytové politiky, které se nezabývají především bankovními operacemi, a podniků uznávaných podle uvedeného zákona za neziskové bytové podniky,
- v Řecku: na činnost "Ταμείο Παρακαταθηκών και Δανείων" (Tamio Parakatathikon kai Danion),
- ve Španělsku: na činnost "Instituto de Crédito Oficial",
- ve Francii: na činnost "Caisse des dépôts et consignations",
- v Irsku: na činnost úvěrových sdružení a dobročinných společností ("credit unions" a "friendly societies"),
- v Itálii: na činnost "Cassa depositi e prestiti",
- v Lotyšsku: na činnost "krājaizdevu sabiedrības", to znamená podniků, které jsou podle "krājaizdevu sabiedrību likums" uznávány za družstevní podniky, jež poskytují finanční služby jen svým členům,
- v Litvě: na činnost "kredito unijos" kromě "Centrinė kredito unija",
- v Maďarsku: na činnost "Magyar Fejlesztési Bank Rt." a "Magyar Export-Import Bank Rt.",
- v Nizozemsku: na činnost "Nederlandse Investeringsbank voor Ontwikkelingslanden NV", "NV Noordelijke Ontwikkelings Maatschappij", "NV Industriebank Limburgs Instituut voor Ontwikkeling en Financiering" a "Overijsselse Ontwikkelingsmaatschappij NV",
- v Rakousku: na činnost podniků uznávaných za stavební sdružení ve veřejném zájmu a "Österreichische Kontrollbank AG",
- v Polsku: na činnost "Spółdzielcze Kasy Oszczędnościowo – Kredytowe" a "Bank Gospodarstwa Krajowego",
- v Portugalsku: na činnost "Caixas Económicas" existujících k 1. lednu 1986, s výjimkou těch, které mají formu akciových společností a s výjimkou "Caixa Económica Montepio Geral",
- ve Finsku: na činnost "Teollisen yhteistyön rahasto Oy/Fonden för industriellt samarbete Ab" a "Finnvera Oyj/Finnvera Abp",
- ve Švédsku: na činnost "Svenska Skeppshypotekskassan",
- ve Spojeném království: na činnost "National Savings Bank", "Commonwealth Development Finance Company Ltd", "Agricultural Mortgage Corporation Ltd", "Scottish Agricultural Securities Corporation Ltd", na činnost zmocněnců Koruny pro zámořské vlády a správní orgány ("Crown Agents for overseas governments and administrations"), úvěrových sdružení ("credit unions") a obecních bank ("municipal banks").
Článek 3
1. Jedna či několik úvěrových institucí, které se k 15. prosinci 1977 nacházely v témž členském státě a jsou trvale přidruženy k ústřednímu subjektu, jenž nad nimi má kontrolu a jenž je usazen v témž členském státě, mohou být osvobozeny od požadavků uvedených v článku 7 a v čl. 11 odst. 1, pokud nejpozději dne 15. prosince 1979 stanoví vnitrostátní právní předpisy, že:
a) závazky ústředního subjektu a přidružených institucí jsou společné a nerozdílné nebo že závazky přidružených institucí jsou plně zaručeny ústředním subjektem,
b) platební schopnost a likvidita ústředního subjektu a všech přidružených institucí jsou sledovány jako celek na základě konsolidovaných účetních závěrek a
c) řídící orgány ústředního subjektu jsou oprávněny vydávat pokyny řídícím orgánům přidružených institucí.
Na úvěrové instituce s místní působností, které se po 15. prosinci 1977 trvale přidruží k ústřednímu subjektu ve smyslu prvního pododstavce, lze uplatňovat podmínky stanovené v prvním pododstavci, pokud tvoří běžné přírůstky k síti náležející ústřednímu subjektu.
V případě úvěrových institucí, s výjimkou institucí zřízených na územích nově získaných vysušením mořských mělčin a institucí vzniklých rozdělením nebo fúzí stávajících institucí závislých na ústředním subjektu nebo jemu odpovědných, může Komise postupem podle čl. 151 odst. 2 stanovit další pravidla pro použití druhého pododstavce, včetně zrušení výjimek stanovených v prvním pododstavci, pokud se domnívá, že by přidružení nových institucí, na které by se použil druhý pododstavec, mohlo mít nepříznivý dopad na hospodářskou soutěž.
2. Úvěrové instituce ve smyslu odst. 1 prvního pododstavce mohou být rovněž vyňaty z působnosti článků 9 a 10, jakož i hlavy V kapitoly 2 oddílů 2, 3, 4, 5 a 6 a kapitoly 3, vztahují-li se uvedená ustanovení na všechny takto přidružené úvěrové instituce spolu s ústředním subjektem na konsolidovaném základě, aniž je dotčeno použití uvedených ustanovení na ústřední subjekt.
Při vynětí se články 16, 23, 24, 25, čl. 26 odst. 1 až 3 a články 28 až 37 vztahují na celek sestávající z ústředního subjektu a přidružených institucí.
Článek 4
Pro účely této směrnice se použijí následující definice:
1) "úvěrovou institucí" se rozumí:
a) podnik, jehož činnost spočívá v přijímání vkladů nebo jiných splatných peněžních prostředků od veřejnosti a poskytování úvěrů na vlastní účet, nebo
b) instituce elektronických peněz ve smyslu směrnice 2000/46/ES [13];
2) "povolením" se rozumí nástroj v jakékoliv formě vystavený orgány, jímž se uděluje právo vykonávat činnost úvěrové instituce;
3) "pobočkou" se rozumí provozovna bez právní subjektivity, jež tvoří součást úvěrové instituce a jež přímo provádí všechny nebo některé operace tvořící podstatu činnosti úvěrových institucí;
4) "příslušnými orgány" se rozumějí vnitrostátní orgány, které právní předpisy opravňují k dohledu nad úvěrovými institucemi;
5) "finanční institucí" se rozumí podnik jiný než úvěrová instituce, jehož hlavní činností je nabývání účastí nebo výkon jedné nebo více činností uvedených v příloze I bodech 2 až 12;
6) "institucí" pro účely hlavy V kapitoly 2 oddílů 2 a 3 se rozumí instituce podle definice uvedené v čl. 3 odst.
7) "domovským členským státem" se rozumí členský stát, v němž byla úvěrová instituce povolena v souladu s články 6 až 9 a 11 až 14;
8) "hostitelským členským státem" se rozumí členský stát, v němž má úvěrová instituce pobočku nebo v němž poskytuje služby;
9) "kontrolou" se rozumí vztah mezi mateřským a dceřiným podnikem, jak je vymezen v článku 1 směrnice 83/349/EHS, nebo obdobný vztah mezi fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem;
10) "účastí" pro účely čl. 57 písm. o) a p), článků 71 až 73 a hlavy V kapitoly 4 se rozumí účast ve smyslu první věty článku 17 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [14] nebo přímé nebo nepřímé držení nejméně 20 % hlasovacích práv v podniku nebo kapitálu podniku;
11) "kvalifikovanou účastí" se rozumí přímé nebo nepřímé držení nejméně 10 % kapitálu podniku nebo hlasovacích práv v podniku nebo jakákoli jiná možnost uplatňování podstatného vlivu na řízení daného podniku.
12) "mateřským podnikem" se rozumí:
a) mateřský podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo
b) pro účely článků 71 až 73, hlavy V kapitoly 2 oddílu 5 a kapitoly 4 se za mateřský podnik považuje mateřský podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoliv podnik, který podle názoru příslušných orgánů účinně uplatňuje rozhodující vliv v jiném podniku;
13) "dceřiným podnikem" se rozumí:
a) dceřiný podnik ve smyslu článků 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo
b) pro účely článků 71 až 73, hlavy V kapitoly 2 oddílu 5 a kapitoly 4 se za dceřiný podnik považuje dceřiný podnik ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a jakýkoliv podnik, ve kterém podle názoru příslušných orgánů účinně uplatňuje mateřský podnik rozhodující vliv.
Dceřiné podniky dceřiných podniků se rovněž považují za dceřiné podniky podniku, který je jejich původním mateřským podnikem;
14) "mateřskou úvěrovou institucí v členském státě" se rozumí úvěrová instituce, která má dceřiný podnik ve formě úvěrové instituce nebo finanční instituce nebo která drží v takové instituci účast, zároveň sama není dceřiným podnikem jiné úvěrové instituce povolené v témž členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti zřízené v témž členském státě;
15) "mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě" se rozumí finanční holdingová společnost, která sama není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v témž členském státě ani dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti zřízené v témž členském státě;
16) "mateřskou úvěrovou institucí v EU" se rozumí mateřská úvěrová instituce v členském státě, která není dceřiným podnikem jiné úvěrové instituce povolené v kterémkoli členském státě ani finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
17) "mateřskou finanční holdingovou společností v EU" se rozumí mateřská finanční holdingová společnost v členském státě, která není dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v kterémkoli členském státě ani jiné finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
18) "subjekty veřejného sektoru" se rozumějí nekomerční správní orgány, které jsou odpovědné centrální vládě, orgánům regionální nebo místní správy nebo orgánům, které z pohledu příslušných orgánů vykonávají stejné funkce jako orgány regionální a místní správy, nebo nekomerční podniky, jejichž vlastníky jsou centrální vlády, které mají výslovné dohody o zárukách, a mohou zahrnovat subjekty s vlastní správou, jež se řídí právními předpisy a jsou pod veřejným dohledem;
19) "finanční holdingovou společností" se rozumí finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď výlučně, nebo převážně úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi, přičemž alespoň jeden z dceřiných podniků je úvěrovou institucí, a která není smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu čl. 2 bodu 15 směrnice 2002/87/ES [15];
20) "smíšenou holdingovou společností" se rozumí mateřský podnik, který není finanční holdingovou společností ani úvěrovou institucí, ani smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu čl. 2 bodu 15 směrnice 2002/87/ES, mezi jehož dceřinými podniky je alespoň jedna úvěrová instituce;
21) "podnikem pomocných služeb" se rozumí podnik, jehož hlavní činností je vlastnictví nebo správa nemovitostí, řízení služeb zpracování dat nebo jiné podobné činnosti, kterými napomáhá hlavní činnosti jedné nebo více úvěrových institucí;
22) "operačním rizikem" se rozumí riziko ztráty, které vyplývá z vnějších událostí nebo z nedostatků či selhání vnitřních procesů, osob a systémů a které zahrnuje právní riziko;
23) "centrální banky" zahrnují Evropskou centrální banku, není-li stanoveno jinak;
24) "rizikem rozmělnění" se rozumí riziko, že se výše pohledávky sníží peněžním nebo nepeněžním plněním poskytnutým dlužníkovi;
25) "pravděpodobností selhání" se rozumí pravděpodobnost selhání protistrany během jednoho roku;
26) "ztrátou" pro účely hlavy V kapitoly 2 oddílu 3 se rozumí ekonomická ztráta, včetně podstatných účinků diskontu a podstatných přímých i nepřímých nákladů souvisejících se získáváním částek splatných podle nástroje;
27) "ztrátou ze selhání (LGD)" se rozumí poměr mezi ztrátou na expozici z důvodu selhání protistrany a mezi částkou dlužnou v okamžiku selhání;
28) "konverzním faktorem" se rozumí poměr mezi částkou příslibu, která dosud není vyčerpána a bude vyčerpána a nebude splacena v okamžiku selhání, k částce příslibu, která dosud není vyčerpána; rozsah příslibu bude stanoven povoleným limitem, pokud nepovolený limit není vyšší;
29) "očekávanou ztrátou" pro účely hlavy V kapitoly 2 oddílu 3 se rozumí poměr mezi ztrátou očekávanou u expozice v případě selhání protistrany nebo v případě rozmělnění v období jednoho roku a mezi částkou dlužnou v okamžiku selhání;
30) "snižováním úvěrového rizika" se rozumí technika, kterou úvěrová instituce používá ke snižování úvěrového rizika spojeného s expozicí nebo expozicemi, které si úvěrová instituce ponechává;
31) "majetkovým zajištěním úvěrového rizika" se rozumí technika snižování úvěrového rizika, u níž snížení úvěrového rizika spojeného s expozicí úvěrové instituce vyplývá z práva dané úvěrové instituce v případě selhání protistrany nebo v případě jiné předem určené úvěrové události týkající se protistrany realizovat, obdržet, přivlastnit si nebo zadržet určitá aktiva nebo částky nebo snížit hodnotu expozice na částku nebo tuto expozici nahradit částkou, která představuje rozdíl mezi hodnotou expozice a hodnotou pohledávky vůči úvěrové instituci;
32) "zajištěním úvěrového rizika třetí stranou" se rozumí technika snižování úvěrového rizika, u níž snížení úvěrového rizika z expozice úvěrové instituce vyplývá ze závazku třetí strany zaplatit částku v případě selhání dlužníka nebo v případě jiné předem určené úvěrové události;
33) "repo obchodem" se rozumí jakákoli transakce uskutečněná na základě dohody, která odpovídá definici "dohody o zpětném odkupu" nebo "dohody o zpětném odprodeji" uvedené v čl. 3 odst.
34) "půjčkami nebo výpůjčkami cenných papírů nebo komodit" se rozumějí jakékoli transakce, které odpovídají definicím "půjček cenných papírů nebo komodit" nebo "výpůjček cenných papírů nebo komodit" uvedeným v čl. 3 odst.
35) "nástrojem podobným hotovosti" se rozumí vkladní list nebo jiný podobný nástroj vydaný úvěrovou institucí poskytující úvěr;
36) "sekuritizací" se rozumí transakce nebo systém transakcí, jímž je úvěrové riziko související s jedním či větším počtem úvěrových expozic rozloženo do jednotlivých tranší a:
a) finanční toky této transakce nebo systému transakcí závisejí na kvalitě podkladových expozic a
b) podřízenost tranší určuje rozložení ztrát během doby existence transakce nebo systému transakcí;
37) "tradiční sekuritizací" se rozumí sekuritizace, ve které dochází k ekonomickému převodu sekuritizovaných expozic na sekuritizační jednotku pro speciální účel, která vydává cenné papíry.
Tento převod je doprovázen buď převodem vlastnictví k převáděným sekuritizovaným expozicím od úvěrové instituce, která je původcem, nebo přistoupením k pohledávce.
Vydané cenné papíry nepředstavují pro úvěrovou instituci, která je původcem, platební závazky;
38) "syntetickou sekuritizací" se rozumí sekuritizace, ve které je úvěrové riziko rozděleno do jednotlivých tranší pomocí úvěrových derivátů nebo záruk a úvěrové expozice zůstávají v rozvaze úvěrové instituce, která je původcem;
39) "tranší" se rozumí smluvně vytvořený segment úvěrového rizika spojeného s úvěrovou expozicí nebo expozicemi, přičemž pozice v tomto segmentu představuje větší nebo menší úvěrové riziko než stejně velká pozice v jakémkoli jiném segmentu, aniž by se přihlíželo k zajištění úvěrového rizika, kterou držitelům pozice v daném segmentu nebo v jiných segmentech poskytly třetí strany;
40) "sekuritizační pozicí" se rozumí jakákoli expozice v sekuritizaci;
41) "původcem" se rozumí:
a) buď subjekt, který byl ať již samostatně nebo prostřednictvím spřízněných osob, přímo či nepřímo, subjektem smlouvy zakládající závazky nebo budoucí závazky dlužníka či budoucího dlužníka, čímž došlo k sekuritizaci expozice, nebo
b) subjekt, který do své rozvahy získá expozice od třetí strany a pak je sekuritizuje;
42) "sponzorem" se rozumí úvěrová instituce, která není původcem a která vytváří a spravuje program komerčních papírů zajištěných aktivy nebo jiný sekuritizační systém, v jehož rámci nakupuje úvěrové expozice od třetích stran;
43) "úvěrovým posílením" se rozumí smluvní ujednání, na jehož základě dojde ke zvýšení úvěrové kvality pozice v sekuritizaci oproti kvalitě, kterou by pozice měla bez takového posílení, včetně posílení provedeného zařazením tranší, které jsou v sekuritizaci podřízenější, nebo jinými typy zajištění úvěrového rizika;
44) "sekuritizační jednotkou pro speciální účel" se rozumí svěřenecký nebo jiný subjekt, který není úvěrovou institucí a je zřízen za účelem provádění sekuritizace či sekuritizací; jeho činnost je omezena na úkony, které jsou nezbytné k dosažení uvedeného cíle; jeho struktura je navržena tak, aby zajistila naprosté oddělení závazků jednotky od závazků úvěrové instituce, která je původcem; držitelé účasti v této jednotce mohou svou účast volně vyměňovat nebo zastavovat;
45) "ekonomicky spjatou skupinou klientů" se rozumějí:
a) dvě nebo více fyzických či právnických osob, které, není-li prokázán opak, představují jediné riziko, poněvadž jedna z nich má přímou či nepřímou kontrolu nad druhou osobou nebo ostatními osobami, nebo
b) dvě nebo více fyzických či právnických osob, mezi nimiž neexistuje vztah kontroly, jak je uveden v písmenu a), avšak na které je nutno pohlížet jako na představující jediné riziko, poněvadž jsou vzájemně tak propojeny, že pokud by se jedna z nich dostala do finančních obtíží, druhá osoba nebo všechny ostatní osoby by se pravděpodobně ocitly v platebních obtížích;
46) "úzkým propojením" se rozumí stav, kdy jsou dvě nebo více fyzických či právnických osob spojeny jedním z následujících způsobů:
a) účastí ve formě držení, přímého nebo kontrolou, nejméně 20 % hlasovacích práv nebo kapitálu některého podniku,
b) kontrolou nebo
c) skutečností, že obě nebo všechny osoby jsou trvale vázány k jedné a téže třetí osobě vztahem kontroly;
47) "uznávanými burzami" se rozumějí burzy, které jsou jako takové uznány příslušnými orgány a které splňují následující podmínky:
a) fungují pravidelně,
b) mají pravidla vydaná nebo schválená příslušnými orgány domovské země burzy, vymezující podmínky, za nichž burza působí, podmínky přístupu na burzu a podmínky, jež musí smlouva splňovat, aby ji burza mohla účinně zpracovat, a
c) mají clearingový mechanismus, takže smlouvy uvedené v příloze IV podléhají požadavkům na denní marži, která podle názoru příslušných orgánů poskytuje vhodnou ochranu.
Článek 5
Členské státy zakáží osobám nebo podnikům, které nejsou úvěrovými institucemi, vykonávat podnikatelskou činnost spočívající v přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků od veřejnosti.
První pododstavec se nevztahuje na přijímání vkladů nebo jiných splatných prostředků členským státem nebo orgány regionální či místní samosprávy členského státu nebo veřejnými mezinárodními subjekty, jichž jsou jeden či více členských států členy, nebo na případy výslovně stanovené vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Společenství, za podmínky, že tyto činnosti podléhají předpisům a kontrolním opatřením určeným k ochraně vkladatelů a investorů, které se vztahují se na tyto případy.
HLAVA II
PODMÍNKY PŘÍSTUPU K ČINNOSTI ÚVĚROVÝCH INSTITUCÍ A JEJÍHO VÝKONU
Článek 6
Členské státy stanoví, že úvěrové instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení.
Aniž jsou dotčeny články 7 až 12, úvěrové instituce stanoví podmínky pro vydání tohoto povolení a sdělí je Komisi.
Článek 7
Členské státy vyžadují, aby byl k žádostem o povolení přiložen obchodní plán, z nějž budou vyplývat mj. druhy zamýšlené činnosti a organizační struktura dané úvěrové instituce.
Článek 8
Členské státy nesmějí vyžadovat, aby žádost o povolení byla zkoumána z hlediska hospodářských potřeb trhu.
Článek 9
1. Aniž jsou dotčeny jiné obecné podmínky stanovené vnitrostátními právními předpisy, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, má-li úvěrová instituce samostatný kapitál nebo počáteční kapitál činí nejméně 5 milionů EUR.
"Počáteční kapitál" zahrnuje základní kapitál a rezervní fondy, jak je uvedeno v čl. 57 písm. a) a b).
Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující k 15. prosinci 1979, které nesplňují požadavky týkající se samostatného kapitálu, mohou pokračovat ve své činnosti.
Mohou tyto úvěrové instituce osvobodit od požadavku stanoveného v čl. 11 odst.
2. Členské státy mohou za níže uvedených podmínek vydat povolení určitým kategoriím úvěrových institucí s počátečním kapitálem nižším, než je částka uvedená v odstavci 1:
a) počáteční kapitál není nižší než jeden milion EUR,
b) dotyčné členské státy sdělí Komisi důvody využití této možnosti a
c) u názvu úvěrové instituce, která nedosahuje minimálního kapitálu uvedeného v odstavci 1, je na seznamu uvedeném v článku 14 příslušná poznámka.
Článek 10
1. Kapitál úvěrové instituce nesmí poklesnout pod výši počátečního kapitálu vyžadovanou podle článku 9 při vydání povolení.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že úvěrové instituce existující k 1. lednu 1993, jejichž kapitál nedosahuje výše předepsané pro počáteční kapitál v článku 9, mohou pokračovat ve své činnosti.
V takovém případě nesmí jejich kapitál poklesnout pod nejvyšší úroveň dosaženou po 22. prosinci 1989.
3. Převezme-li kontrolu nad úvěrovou institucí spadající do kategorie uvedené v odstavci 2 jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která měla nad úvěrovou institucí kontrolu dříve, musí kapitál této úvěrové instituce dosáhnout alespoň úrovně uvedené pro počáteční kapitál v článku 9.
4. Za určitých zvláštních okolností a se souhlasem příslušných orgánů nesmí při fúzi dvou nebo více úvěrových institucí spadajících do kategorie uvedené v odstavci 2 kapitál úvěrové instituce, která vznikne fúzí, klesnout pod celkovou výši kapitálu fúzovaných úvěrových institucí ke dni fúze, pokud není dosaženo úrovně vyžadované podle článku 9.
5. Pokud by v případech uvedených v odstavcích 1, 2 a 4 měl být kapitál snížen, mohou příslušné orgány za odůvodněných okolností umožnit dotyčné úvěrové instituci, aby ve vymezené lhůtě napravila svůj stav nebo ukončila svou činnost.
Článek 11
1. Příslušné orgány vydají úvěrové instituci povolení pouze tehdy, řídí-li její činnost skutečně nejméně dvě osoby.
Nevydají povolení, pokud tyto osoby nepožívají dobré pověsti nebo nemají dostatek zkušenosti pro výkon svých funkcí.
2. Členské státy vyžadují, aby:
a) každá úvěrová instituce, která je právnickou osobou a která má podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, sídlo, měla skutečné sídlo v členském státě, kde má své sídlo, a
b) každá jiná úvěrová instituce měla skutečné sídlo v členském státě, který jí vydal povolení a ve kterém skutečně vykonává svou činnost.
Článek 12
1. Příslušné orgány vydají povolení k činnosti úvěrové instituci až poté, co jim je sdělena totožnost jejích přímých nebo nepřímých akcionářů nebo společníků, kteří v nich mají jako fyzické nebo právnické osoby kvalifikovanou účast, a výše jejich účastí.
Při určování kvalifikované účasti ve smyslu tohoto článku se přihlédne k hlasovacím právům uvedeným v článku 92 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny [16].
2. Příslušné orgány nevydají povolení, nejsou-li přesvědčeny, že akcionáři nebo společníci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce.
3. Existují-li úzká propojení mezi úvěrovou institucí a jinými fyzickými či právnickými osobami, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, nebrání-li tato propojení účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí.
Příslušné orgány rovněž nevydají povolení, pokud účinnému výkonu jejich dohlížecích funkcí brání právní nebo správní předpisy třetí země, jimiž se řídí jedna či více fyzických nebo právnických osob, s nimiž má úvěrová instituce úzké propojení, anebo obtíže související s uplatňováním těchto právních a správních předpisů.
Příslušné orgány vyžadují od úvěrové instituce předkládání údajů, jež potřebují ke sledování toho, zda jsou trvale dodržovány podmínky uvedené v tomto odstavci.
Článek 13
Rozhodnutí nevydat povolení musí být odůvodněno a oznámeno žadateli do šesti měsíců od obdržení žádosti nebo, byla-li žádost neúplná, do šesti měsíců ode dne, kdy žadatel zaslal údaje nezbytné k rozhodnutí.
V každém případě však musí být rozhodnuto do dvanácti měsíců od doručení žádosti.
Článek 14
Každé vydání povolení musí být oznámeno Komisi.
Název každé úvěrové instituce, které bylo vydáno povolení, se zapíše do seznamu.
Komise tento seznam zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a průběžně ho aktualizuje.
Článek 15
1. Před vydáním povolení úvěrové instituci příslušné orgány konzultují příslušné orgány druhého zúčastněného členského státu v případě, že:
a) dotčená úvěrová instituce je dceřiným podnikem úvěrové instituce povolené v jiném členském státě,
b) dotčená úvěrová instituce je dceřiným podnikem mateřského podniku úvěrové instituce povolené v jiném členském státě nebo
c) dotčená úvěrová instituce je kontrolována týmiž fyzickými nebo právnickými osobami, které kontrolují úvěrovou instituci povolenou v jiném členském státě.
2. Před vydáním povolení úvěrové instituci příslušný orgán konzultuje příslušný orgán zúčastněného členského státu pověřený dohledem nad pojišťovnami nebo investičními podniky v případě, že:
a) dotčená úvěrová instituce je dceřiným podnikem pojišťovny nebo investičního podniku povoleného ve Společenství,
b) dotčená úvěrová instituce je dceřiným podnikem mateřského podniku pojišťovny nebo investičního podniku povoleného ve Společenství nebo
c) dotčená úvěrová instituce je kontrolována toutéž fyzickou či právnickou osobou, která kontroluje pojišťovnu nebo investiční podnik povolený ve Společenství.
3. Dotyčné příslušné orgány uvedené v odstavcích 1 a 2 vzájemně konzultují zejména při hodnocení vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností osob, které se podílejí na řízení jiného podniku ze stejné skupiny.
Vzájemně si vyměňují jakékoliv informace týkající se vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností ředitelů, pokud tyto informace mají význam pro vydávání povolení i pro průběžné kontroly dodržování provozních podmínek.
Článek 16
Hostitelské členské státy nesmějí vyžadovat další povolení nebo poskytnutí kapitálu pro pobočky úvěrových institucí povolených v jiných členských státech. Zřizování poboček a dohled nad nimi se řídí články 22, 25, čl.
26 odst. 1 až 3, články 29 až 37 a článkem 40.
Článek 17
1. Příslušné orgány mohou odejmout povolení vydané úvěrové instituci pouze tehdy, pokud tato instituce:
a) nevyužije své povolení do dvanácti měsíců, výslovně se jej zřekne nebo neprovozuje činnost po dobu více než šesti měsíců, nestanoví-li daný členský stát, že v takových případech povolení zaniká;
b) získala povolení na základě nepravdivých prohlášení nebo jinými nedovolenými prostředky;
c) přestala splňovat podmínky, na jejichž základě bylo povolení vydáno;
d) nadále nevlastní dostatečný kapitál nebo již nadále není schopna plnit své závazky vůči svým věřitelům, a zejména pokud již nezajišťuje bezpečnost jí svěřených majetkových hodnot; nebo
e) spadá pod některý jiný případ, kdy lze podle vnitrostátních právních předpisů povolení odejmout.
2. Každé odnětí povolení se odůvodní a sdělí dotčeným osobám.
Odnětí se rovněž oznámí Komisi.
Článek 18
Úvěrové instituce mohou při výkonu své činnosti bez ohledu na předpisy hostitelského členského státu o používání slov "banka", "spořitelna" nebo jiných obdobných označení užívat na celém území Společenství týž název, jaký užívají v členském státě, kde mají své skutečné sídlo.
Při nebezpečí záměny může hostitelský členský stát z důvodu ujasnění požadovat, aby byl název doplněn vysvětlujícím dodatkem.
Článek 19
1. Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoba, která hodlá přímo nebo nepřímo držet kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, o tom nejprve uvědomí příslušné orgány a oznámí jim výši zamýšlené účasti.
Každá fyzická nebo právnická osoba rovněž uvědomí příslušné orgány o zamýšleném zvýšení své kvalifikované účasti, kterým by její podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech dosáhl nebo překročil hranice 20 %, 33 % nebo 50 % nebo kterým by se daná úvěrová instituce stala jejím dceřiným podnikem.
Aniž je dotčen odstavec 2, mohou příslušné orgány ve lhůtě nejvýše tří měsíců od oznámení podle prvního a druhého pododstavce vyslovit nesouhlas s tímto úmyslem, nejsou-li přesvědčeny, že dotčené osoby vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení úvěrové instituce.
Pokud nevysloví nesouhlas s daným úmyslem, mohou stanovit lhůtu pro jeho uskutečnění.
2. Je-li osobou, která hodlá nabýt účast uvedenou v odstavci 1, úvěrová instituce, pojišťovna nebo investiční podnik povolený v jiném členském státě, mateřský podnik úvěrové instituce, pojišťovny nebo investičního podniku povoleného v jiném členském státě nebo fyzická nebo právnická osoba s kontrolou nad úvěrovou institucí, pojišťovnou nebo investičním podnikem povoleným v jiném členském státě a pokud by se úvěrová instituce, v níž nabyvatel hodlá nabýt účast, tím stala dceřiným podnikem nebo by se dostala pod jeho kontrolu, předchází vyhodnocení tohoto nabytí konzultace podle článku 15.
Článek 20
Členské státy stanoví, že každá fyzická nebo právnická osoba, která hodlá zcizit svou přímo či nepřímo drženou kvalifikovanou účast v úvěrové instituci, nejprve uvědomí příslušné orgány o zamýšlené výši zcizované účasti.
Každá fyzická nebo právnická osoba rovněž uvědomí příslušné orgány o zamýšleném snížení své kvalifikované účasti, kterým by její podíl na základním kapitálu nebo hlasovacích právech klesl pod 20 %, 33 % nebo 50 % nebo kterým by daná úvěrová instituce přestala být jejím dceřiným podnikem.
Článek 21
1. Jakmile úvěrová instituce zjistí, že v ní došlo k nabytí nebo zcizení kapitálové účasti, na jejichž základě došlo k překročení hranic nebo poklesu pod hranice uvedené v čl. 19 odst. 1 a v článku 20, uvědomí o tom příslušné orgány.
Nejméně jednou za rok příslušným orgánům rovněž sdělí totožnost akcionářů a společníků s kvalifikovanými účastmi a výši těchto účastí, jak to vyplývá zejména z informací podávaných na výročních valných hromadách akcionářů a společníků nebo v rámci povinností společností kotovaných na burze.
2. Jestliže by vliv osob uvedených v čl. 19 odst. 1 mohl mít nepříznivý dopad na řádné a obezřetné řízení instituce, stanoví členské státy, že příslušné orgány učiní opatření nezbytná k ukončení tohoto stavu. Tato opatření mohou spočívat v soudních příkazech, sankcích proti řídícím zaměstnancům nebo pozastavení hlasovacích práv spojených s podíly drženými dotyčnými akcionáři nebo společníky.
Obdobná opatření se použijí vůči fyzickým nebo právnickým osobám, které nesplní povinnost předběžného hlášení podle čl. 19 odst. 1.
Dojde-li k nabytí účasti přes nesouhlas příslušných orgánů, stanoví členské státy, aniž jsou dotčeny jiné uplatnitelné sankce, že výkon dotyčných hlasovacích práv je pozastaven nebo že odevzdané hlasy jsou neplatné nebo mohou být prohlášeny za neplatné.
3. Při určování kvalifikované účasti a jiných hranic účasti uvedených v tomto článku se přihlíží ke hlasovacím právům uvedeným v článku 92 směrnice 2001/34/ES.
Článek 22
1. Příslušné orgány domovského členského státu vyžadují, aby každá úvěrová instituce měla spolehlivé řídicí systémy, včetně jasné organizační struktury s dobře vymezenými, transparentními a konzistentními hranicemi odpovědnosti, účinné postupy k určení, řízení, kontrole a ohlašování rizik, kterým je nebo by mohla být vystavena, a přiměřené mechanismy vnitřní kontroly, včetně řádných administrativních a účetních postupů.
2. Systémy, postupy a mechanismy uvedené v odstavci 1 jsou úplné a přiměřené povaze, rozsahu a složitosti činností úvěrové instituce.
Přihlíží se k technickým kritériím uvedeným v příloze V.
HLAVA III
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE SVOBODY USAZOVÁNÍ A VOLNÉHO POHYBU SLUŽEB
Oddíl 1
Úvěrové instituce
Článek 23
Členské státy stanoví, že činnosti uvedené v příloze I mohou být na jejich území provozovány v souladu s článkem 25, čl. 26 odst. 1 až 3, čl. 28 odst. 1 a 2 a články 29 až 37 buď prostřednictvím zřízení pobočky, nebo poskytováním služeb kteroukoliv úvěrovou institucí, jež byla povolena a jež podléhá dohledu příslušných orgánů jiného členského státu, pokud se vydané povolení vztahuje na tyto činnosti.
Oddíl 2
Finanční instituce
Článek 24
1. a) mateřský podnik nebo podniky byly povoleny jakožto úvěrové instituce v členském státě, jehož právem se finanční instituce řídí,
b) dotyčné činnosti jsou skutečně provozovány na území zmíněného členského státu,
c) mateřský podnik nebo podniky drží alespoň 90 % hlasovacích práv plynoucích z podílu na kapitálu finanční instituce,
d) mateřský podnik nebo podniky splňují požadavky příslušných orgánů, pokud se jedná o obezřetné řízení finanční instituce, a prohlásí se souhlasem příslušných orgánů domovského členského státu, že ručí společně a nerozdílně za závazky finanční instituce, a
e) na finanční instituci se skutečně vztahuje, zvláště pokud jde o dotyčné činnosti, konsolidovaný dohled nad mateřským podnikem nebo každým z mateřských podniků podle hlavy V kapitoly 4 oddílu 1, zejména za účelem minimálních kapitálových požadavků stanovených v článku 75, kontroly velké angažovanosti a omezení účastí, jak je stanoví články 120 až 122.
Dodržování těchto podmínek ověří příslušné orgány domovského členského státu, které finanční instituci vystaví osvědčení, jež musí být přiloženo k oznámení uvedenému v článcích 25 a 28.
Příslušné orgány domovského členského státu zajistí dohled nad finanční institucí v souladu s čl. 10 odst. 1, články 19 až 22, článkem 40, články 42 až 52 a článkem 54.
2. Přestane-li finanční instituce uvedená v prvním pododstavci odstavce 1 plnit některé ze stanovených podmínek, oznámí to její domovský členský stát příslušným orgánům hostitelského členského státu a činnosti provozované uvedenou finanční institucí v hostitelském členském státě se začnou řídit právem hostitelského členského státu.
3. Odstavce 1 a 2 se obdobně použijí na dceřiné podniky finanční instituce uvedené v prvním pododstavci odstavce 1.
Oddíl 3
Výkon práva usazování
Článek 25
1. Úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku na území jiného členského státu, to oznámí příslušným orgánům svého domovského členského státu.
2. Členské státy stanoví, že úvěrová instituce, která hodlá zřídit pobočku v jiném členském státě, v oznámení podle odstavce 1 uvede tyto údaje:
a) členský stát, na jehož území hodlá zřídit pobočku,
b) obchodní plán pobočky, uvádějící mimo jiné zamýšlené druhy činnosti a organizační uspořádání pobočky,
c) adresu v hostitelském členském státě, kde lze získat potřebné dokumenty, a
d) jména osob, které budou odpovídat za řízení pobočky.
3. Nemají-li příslušné orgány domovského členského státu důvod k pochybnostem o přiměřenosti správního uspořádání nebo o finančním stavu úvěrové instituce s ohledem na její zamýšlenou činnost, sdělí údaje podle odstavce 2 do tří měsíců od obdržení veškerých údajů příslušným orgánům hostitelského členského státu a zároveň o tom uvědomí dotyčnou úvěrovou instituci.
Příslušné orgány domovského členského státu rovněž sdělí výši kapitálu úvěrové instituce a součet jejích kapitálových požadavků podle článku 75.
Odchylně od druhého pododstavce příslušné orgány domovského členského státu v případě uvedeném v článku 24 sdělí výši kapitálu finanční instituce a součet konsolidovaného kapitálu a konsolidovaných kapitálových požadavků podle článku 75 její mateřské úvěrové instituce.
4. Pokud příslušné orgány domovského členského státu odmítnou sdělit údaje podle odstavce 2 příslušným orgánům hostitelského členského státu, odůvodní toto odmítnutí dotyčné úvěrové instituci do tří měsíců od obdržení veškerých údajů.
Proti odmítnutí nebo nevydání stanoviska se lze odvolat k soudu domovského členského státu.
Článek 26
1. Dříve než pobočka úvěrové instituce zahájí činnost, učiní příslušné orgány hostitelského členského státu do dvou měsíců od obdržení údajů podle článku 25 přípravy k dohledu nad úvěrovou institucí v souladu s oddílem 5 a případně stanoví podmínky, jimiž se řídí provozování této činnosti v hostitelském členském státě z důvodů veřejného zájmu.
2. Po obdržení sdělení od příslušných orgánů hostitelského členského státu nebo po uplynutí lhůty stanovené v odstavci 1, nebylo-li sdělení učiněno, může být pobočka zřízena a může zahájit svou činnost.
3. Změní-li se některý z údajů sdělovaných podle čl. 25 odst. 2 písm. b), c) nebo d), sdělí to úvěrová instituce nejpozději jeden měsíc před uskutečněním této změny písemně příslušným orgánům domovského členského státu a hostitelského členského státu, aby se mohly ke změně vyslovit příslušné orgány domovského členského státu podle článku 25 a příslušné orgány hostitelského členského státu podle odstavce 1 tohoto článku.
4. U poboček, které zahájily svou činnost v souladu s předpisy hostitelského členského státu před 1. lednem 1993, se má za to, že byly předmětem postupu podle článku 25 a odstavců 1 a 2 tohoto článku.
Od 1. ledna 1993 se na ně vztahuje odstavec 3 tohoto článku, články 23 a 43 a oddíly 2 a 5.
Článek 27
Má-li úvěrová instituce sídlo v jednom členském státě a více provozoven v jiném členském státě, považují se tyto provozovny za jedinou pobočku.
Oddíl 4
Volný pohyb služeb
Článek 28
1. Úvěrová instituce, která hodlá zahájit činnost na území jiného členského státu v rámci volného pohybu služeb, oznámí příslušným orgánům domovského členského státu činnosti uvedené v příloze I, které hodlá provozovat.
2. Příslušné orgány domovského členského státu uvědomí o tomto oznámení uvedeném v odstavci 1 do jednoho měsíce od obdržení příslušné orgány hostitelského členského státu.
3. Tímto článkem nejsou dotčena práva nabytá úvěrovými institucemi poskytujícími služby před 1. lednem 1993.
Oddíl 5
Pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu
Článek 29
Hostitelský členský stát může pro statistické účely vyžadovat, aby všechny úvěrové instituce, které mají pobočky na jeho území, podávaly příslušným orgánům tohoto státu pravidelně zprávy o své činnosti na jeho území.
Při výkonu povinností uložených jim článkem 41 mohou hostitelské členské státy vyžadovat od poboček úvěrových institucí pocházejících z jiných členských států tytéž informace, jaké k tomuto účelu vyžadují od tuzemských úvěrových institucí.
Článek 30
1. Shledají-li příslušné orgány hostitelského členského státu, že úvěrová instituce, která má pobočku nebo poskytuje služby na jeho území, nedodržuje právní předpisy vydané daným státem v souladu s touto směrnicí, které vymezují pravomoc příslušných orgánů hostitelského členského státu, vyzvou dotyčnou úvěrovou instituci, aby ukončila tento protiprávní stav.
2. Nezjedná-li dotyčná úvěrová instituce nápravu, uvědomí o tom příslušné orgány hostitelského členského státu příslušné orgány domovského členského státu.
Ty neprodleně učiní veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že dotyčná úvěrová instituce ukončí tento protiprávní stav.
Povahu těchto opatření sdělí příslušným orgánům hostitelského členského státu.
3. Pokračuje-li dotyčná úvěrová instituce přes opatření učiněná domovským členským státem nebo proto, že se taková opatření ukáží být nedostatečná nebo že nebyla dotčeným státem učiněna, v porušování právních předpisů hostitelského členského státu uvedených v odstavci 1, může hostitelský členský stát poté, co o tom uvědomí příslušné orgány domovského členského státu, učinit vhodná opatření, aby zabránil dalším nesrovnalostem nebo aby je potrestal, a případně též zakázat dané úvěrové instituci zahajovat další operace na jeho území.
Členské státy zajistí, aby na jejich území bylo možné úvěrovým institucím doručovat písemnosti nezbytné pro taková opatření.
Článek 31
Články 29 a 30 není dotčena pravomoc hostitelských členských států činit vhodná opatření k zabránění nebo potrestání nesrovnalostí spáchaných na jejich území, které jsou v rozporu s právními předpisy, jež přijaly z důvodů veřejného zájmu.
To zahrnuje možnost zabránit úvěrové instituci zahajovat další transakce na jejich území.
Článek 32
30 odst. 2 a 3 nebo článku 31, obsahující sankce nebo omezení svobody poskytování služeb musí být řádně odůvodněna a oznámena úvěrové instituci.
Proti každému opatření se lze odvolat k soudu členského státu, jehož orgány je učinily.
Článek 33
Dříve než zahájí postup podle článku 30, mohou příslušné orgány hostitelského členského státu v naléhavých případech učinit předběžná opatření nezbytná pro ochranu vkladatelů, investorů a dalších osob, jimž jsou služby poskytovány.
O takových opatřeních neprodleně uvědomí Komisi a příslušné orgány ostatních dotčených členských států.
Po konzultaci s příslušnými orgány dotčených členských států může Komise rozhodnout, že daný členský stát musí uvedená opatření změnit nebo zrušit.
Článek 34
Hostitelský členský stát může při výkonu pravomoci svěřené mu na základě této směrnice učinit vhodná opatření, aby zabránil nesrovnalostem na svém území nebo je potrestal.
To zahrnuje možnost zabránit úvěrové instituci zahajovat další operace na jeho území.
Článek 35
O případném odnětí povolení jsou uvědoměny příslušné orgány hostitelského členského státu, jež učiní vhodná opatření, aby zabránily dané úvěrové instituci zahajovat další operace na jeho území a aby ochránily zájmy vkladatelů.
Článek 36
Členské státy sdělí Komisi počet a povahu případů, v nichž došlo k zamítnutí podle článku 25 a čl. 26 odst. 1 až 3 nebo k učinění opatření podle čl. 30 odst. 3.
Článek 37
Tento oddíl se nedotýká práva úvěrových institucí se skutečným sídlem v jiném členském státě nabízet své služby všemi dostupnými sdělovacími prostředky v hostitelském členském státě, není-li to v rozporu s případnými předpisy o formě a obsahu takové reklamy, přijatými z důvodu veřejného zájmu.
HLAVA IV
VZTAHY SE TŘETÍMI ZEMĚMI
Oddíl 1
oznamování podniků ze třetích zemí a podmínky přístupu na trhy těchto zemí
Článek 38
1. Členské státy neuplatňují vůči pobočkám úvěrových institucí, jež mají skutečné sídlo mimo Společenství, předpisy upravující přístup k činnosti a její výkon, jež by je zvýhodňovaly před pobočkami úvěrových institucí se skutečným sídlem ve Společenství.
2. Příslušné orgány oznámí Komisi a Evropskému bankovnímu výboru veškerá povolení vydaná úvěrovým institucím se skutečným sídlem mimo Společenství pro jejich pobočky.
3. Aniž je dotčen odstavec 1, může Společenství v dohodách uzavřených s jednou nebo více třetími zeměmi sjednat použití ustanovení, jež poskytnou pobočkám úvěrové instituce, která má skutečné sídlo mimo Společenství, rovné zacházení na celém území Společenství.
Oddíl 2
Spolupráce s příslušnými orgány třetích zemí pří dohledu na konsolidovaném základě
Článek 39
1. Komise může na žádost některého z členských států nebo z vlastního podnětu předkládat Radě návrhy na sjednání dohod s jednou nebo více třetími zeměmi o způsobech výkonu dohledu na konsolidovaném základě nad:
a) úvěrovými institucemi, jejichž mateřské podniky mají skutečné sídlo ve třetí zemi, nebo
b) úvěrovými institucemi ve třetích zemích, jejichž mateřské podniky, a to úvěrové instituce nebo finanční holdingové společnosti, mají skutečné sídlo ve Společenství.
2. Dohody uvedené v odstavci 1 jsou uzavírány zejména k zajištění toho, aby:
a) příslušné orgány členských států mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu na základě konsolidované finanční situace nad úvěrovými institucemi a finančními holdingovým společnostmi nacházejícími se ve Společenství, které mají dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi mimo Společenství, a
b) příslušné orgány třetích zemí mohly získávat informace nezbytné pro výkon dohledu nad mateřskými podniky se skutečným sídlem na jejich území, které mají dceřiné nebo přidružené podniky, jež jsou úvěrovými institucemi nebo finančními institucemi v jednom nebo více členských státech.
3. Aniž je dotčen čl. 300 odst. 1 a 2 Smlouvy, přezkoumá Komise za pomoci Evropského bankovního výboru výsledky jednání uvedených v odstavci 1 a výsledný stav.
HLAVA V
ZÁSADY A TECHNICKÉ NÁSTROJE OBEZŘETNOSTNÍHO DOHLEDU A ZVEŘEJŇOVÁNÍ
KAPITOLA 1
Zásady obezřetnostního dohledu
Oddíl 1
Pravomoc domovského a hostitelského členského státu
Článek 40
1. Obezřetnostní dohled nad úvěrovou institucí včetně činností provozovaných v souladu s články 23 a 24 vykonávají příslušné orgány domovského členského státu, aniž jsou dotčena ustanovení této směrnice, která stanoví příslušnost orgánů hostitelského členského státu.
2. Odstavcem 1 není dotčen dohled na konsolidovaném základě podle této směrnice.
Článek 41
Hostitelský členský stát až do další koordinace vykonává ve spolupráci s příslušnými orgány domovského členského státu dohled nad likviditou poboček úvěrových institucí.
Aniž jsou dotčena opatření nezbytná k posílení evropského měnového systému, ponechává si plnou příslušnost k opatřením vyplývajícím z provádění své měnové politiky.
Tato opatření nesmí stanovit diskriminaci nebo omezení založené na skutečnosti, že úvěrová instituce byla povolena v jiném členském státě.
Článek 42
Příslušné orgány členských států, jichž se to týká, úzce spolupracují při dohledu nad činností úvěrových institucí, zejména nad činností provozovanou prostřednictvím pobočky v jednom nebo více členských státech jiných než stát, v němž mají skutečné sídlo.
Tyto orgány si navzájem poskytují veškeré informace o řízení, správě a vlastnictví úvěrových institucí, jež mohou usnadnit dohled nad nimi nebo zkoumání podmínek pro vydání povolení, jakož i veškeré informace, jež mohou usnadnit sledování těchto institucí, zvláště ve vztahu k likviditě, platební schopnosti, pojištění vkladů, omezení velké angažovanosti, správním a účetním postupům a organizaci vnitřní kontroly.
Článek 43
1. Hostitelské členské státy stanoví, že v případě úvěrové instituce, která je povolena v jiném členském státě a provozuje činnost prostřednictvím pobočky, mohou příslušné orgány domovského členského státu poté, co o tom uvědomí příslušné orgány hostitelského členského státu, ověřovat na místě samy nebo prostřednictvím svých zmocněnců údaje uvedené v článku 42.
2. Příslušné orgány domovského členského státu rovněž mohou za účelem kontroly poboček využít některý z dalších postupů uvedených v článku 141.
3. Odstavci 1 a 2 není dotčeno právo příslušných orgánů hostitelského členského státu provádět v rámci výkonu svých povinností podle této směrnice kontroly na místě v pobočkách zřízených na jejich území.
Oddíl 2
Výměna informací a profesní tajemství
Článek 44
1. Členské státy stanoví, že všechny osoby pracující v současnosti nebo v minulosti pro příslušné orgány, jakož i auditoři a odborníci jednající jménem příslušných orgánů, jsou vázáni profesním tajemstvím.
Žádné důvěrné informace, které získají při výkonu svých služebních povinností, nesmějí sdělit jiné osobě nebo orgánu jinak než v souhrnné nebo obecné podobě, z níž nelze určit totožnost jednotlivých úvěrových institucí, aniž jsou dotčeny případy stanovené trestním právem.
Byl-li však na úvěrovou instituci vyhlášen konkurs nebo nařízena likvidace, lze v občanském soudním řízení sdělit důvěrné informace, které se nedotýkají třetích osob účastnících se pokusu o záchranu úvěrové instituce.
2. Odstavec 1 není překážkou výměně informací mezi příslušnými orgány různých členských států v souladu s touto směrnicí a ostatními směrnicemi vztahujícími se na úvěrové instituce.
Na tyto informace se vztahuje povinnost dodržování profesního tajemství podle odstavce 1.
Článek 45
Příslušný orgán, který obdrží důvěrné informace podle článku 44, může tyto informace využít pouze při výkonu svých povinností a pouze pro následující účely:
a) k prověření toho, zda jsou splněny podmínky pro přístup k činnosti úvěrových institucí, a k usnadnění sledování podmínek výkonu této činnosti na nekonsolidovaném nebo konsolidovaném základě, zejména s důrazem na likviditu, platební schopnost, velkou angažovanost, správní a účetní postupy a organizaci vnitřní kontroly,
b) k ukládání sankcí,
c) ve správním řízení při opravném prostředku proti rozhodnutí příslušného orgánu, nebo
d) v soudním řízení zahájeném na základě článku 55 nebo zvláštních ustanovení této směrnice nebo jiných směrnic přijatých v oblasti úvěrových institucí.
Článek 46
Členské státy mohou s příslušnými orgány třetích zemí nebo s orgány či subjekty třetích zemí, jak jsou vymezeny v článku 47 a čl. 48 odst. 1, uzavírat dohody o spolupráci, upravující výměnu informací, pouze tehdy, pokud jsou sdělené informace chráněny profesním tajemstvím alespoň v míře stanovené v čl. 44 odst. 1. Účelem výměny informací je plnění dohlížecích úkolů zmíněných orgánů nebo institucí.
Pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, ke kterým tyto orgány daly souhlas.
Článek 47
Ustanoveními čl. 44 odst. 1 a článku 45 není dotčena výměna informací uvnitř jednoho členského státu tam, kde existují dva nebo více příslušných orgánů, nebo ve vzájemném styku členských států mezi příslušnými orgány a:
a) orgány příslušnými k dohledu nad jinými finančními institucemi a pojišťovnami, jakož i orgány odpovědnými za dohled nad finančními trhy,
b) subjekty zúčastněnými na likvidaci a konkursu úvěrových institucí a na dalších obdobných řízeních a
c) osobami příslušnými k provádění statutárního auditu účetnictví úvěrových institucí a jiných finančních institucí při výkonu jejich dohlížecích funkcí.
Ustanoveními čl. 44 odst. 1 a článku 45 není dotčena ani možnost poskytovat subjektům spravujícím systémy pojištění vkladů informace, které potřebují pro výkon svých funkcí.
V obou případech se na obdržené informace vztahuje profesní tajemství podle čl. 44 odst. 1.
Článek 48
1. Odchylně od článků 44 až 46 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a následujícími orgány:
a) orgány odpovědnými za dohled nad subjekty zúčastněnými na likvidaci a konkursu úvěrových institucí a na dalších obdobných řízeních a
b) orgány odpovědnými za dohled nad osobami pověřenými výkonem statutárního auditu účetnictví pojišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a jiných finančních institucí.
V takových případech členské státy požadují splnění alespoň těchto podmínek:
a) informace jsou určeny k výkonu dohledu uvedeného v prvním pododstavci,
b) informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle čl. 44 odst. 1 a
c) pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům, které orgány mohou přijímat informace podle tohoto odstavce.
2. Odchylně od článků 44 až 46 mohou členské státy za účelem posílení stability a integrity finančního systému povolit výměnu informací mezi svými příslušnými orgány a orgány nebo subjekty zákonem pověřenými zjišťováním a vyšetřováním případů porušení práva obchodních společností.
V takových případech členské státy požadují splnění alespoň těchto podmínek:
a) informace jsou určeny k výkonu úkolů uvedených v prvním pododstavci,
b) informace získané v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle čl. 44 odst. 1 a
c) pocházejí-li informace z jiného členského státu, nesmějí být sděleny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které tyto orgány daly souhlas.
Provádějí-li v některém členském státě orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci zjišťování nebo vyšetřování s pomocí, jejíž povaha vyplývá z jejich konkrétní pravomoci, osob k tomu pověřených, které nejsou zaměstnanci veřejné správy, lze možnost stanovenou v prvním pododstavci rozšířit na tyto osoby za podmínek upřesněných v druhém pododstavci.
Pro uplatnění třetího pododstavce sdělí orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci příslušným orgánům, které sdělily dotyčnou informaci, jména a přesné vymezení úkolů osob, jimž má být informace předána.
Členské státy oznámí Komisi a ostatním členským státům názvy orgánů nebo subjektů, kterým smějí být sdělovány informace podle tohoto článku.
Komise vypracuje zprávu o uplatňování tohoto článku.
Článek 49
Tento oddíl není příslušnému orgánu překážkou v tom, aby sděloval následujícím orgánům či subjektům informace určené k výkonu jejich funkce:
a) centrálním bankám a jiným subjektům s obdobnými úkoly, které jednají jako měnové orgány, a
b) případně jiným státním orgánům odpovědným za dohled nad platebními systémy.
Tento oddíl nebrání těmto orgánům nebo subjektům sdělovat příslušným orgánům informace, které pro ně jsou nezbytné pro účely článku 45.
Informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle čl. 44 odst. 1.
Článek 50
Členské státy mohou, odchylně od čl. 44 odst. 1 a článku 45, na základě právních předpisů povolit sdělování určitých informací jiným ústředním orgánům své státní správy odpovědným za přípravu právních předpisů týkajících se dohledu nad úvěrovými institucemi, finančními institucemi, investičními podniky a pojišťovnami, jakož i inspektorům pověřeným těmito orgány.
Tyto informace však lze sdělit jen tehdy, je-li to nezbytné z důvodů obezřetnostního dohledu.
Článek 51
Členské státy stanoví, že informace obdržené na základě čl. 44 odst. 2 a článku 47 a informace získané při kontrolách na místě podle čl. 43 odst. 1 a 2 smějí být sděleny podle článku 50 pouze s výslovným souhlasem příslušného orgánu, který tyto informace poskytl, nebo příslušného orgánu členského státu, v němž byla provedena kontrola na místě.
Článek 52
Tento oddíl nebrání příslušným orgánům členského státu sdělovat informace uvedené v článcích 44 až 46 clearingovému středisku nebo obdobnému subjektu oprávněnému vnitrostátním právem poskytovat zúčtovací nebo vypořádací služby pro některý z jejich vnitrostátních trhů, mají-li za to, že je nutné jim tyto informace sdělit, aby bylo zajištěno řádné fungování těchto orgánů v případě selhání nebo možnosti selhání některého hospodářského subjektu.
Informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství podle čl. 44 odst.
Členské státy však zajistí, aby informace obdržené na základě čl. 44 odst. 2 mohly být dále sděleny za okolností uvedených v tomto článku výhradně s výslovným souhlasem příslušných orgánů, které tyto informace poskytly.
Oddíl 3
Povinnosti osob odpovědných za právní kontorlu výročních a konsolidovaných účetních závěrek
Článek 53
1. Členské státy zajistí alespoň, že každá osoba oprávněná ve smyslu směrnice 84/253/EHS [17] k tomu, aby v úvěrové instituci plnila úkol uvedený v článku 51 směrnice 78/660/EHS, článku 37 směrnice 83/349/EHS nebo článku 31 směrnice 85/611/EHS [18] anebo jiný úkol stanovený právními předpisy, bezodkladně sdělí příslušným orgánům každou skutečnost nebo rozhodnutí týkající se dané úvěrové instituce, jež zjistila při plnění svého úkolu a jež by mohly:
a) představovat zásadní porušení právních nebo správních předpisů, které stanoví podmínky pro povolení nebo které konkrétně upravují provozování činnosti úvěrové instituce,
b) ovlivnit nepřetržitost fungování úvěrové instituce nebo
c) způsobit, že bude odmítnuto ověření účtů nebo k nim bude udělen výrok s výhradou.
Členské státy zajistí alespoň, aby tato osoba měla rovněž povinnost oznamovat veškeré skutečnosti nebo rozhodnutí, jež zjistí při plnění úkolu uvedeného v prvním pododstavci v podniku, který má úzké propojení plynoucí ze vztahu kontroly s úvěrovou institucí, v níž tato osoba plní svůj úkol.
2. Sdělí-li osoby oprávněné ve smyslu směrnice 84/253/EHS v dobré víře příslušným orgánům skutečnosti nebo rozhodnutí uvedené v odstavci 1, nepovažuje se to za porušení jakéhokoli omezení poskytování informací, jak je stanoví smlouva nebo právní či správní předpis, a u těchto osob nevzniká žádná odpovědnost.
Oddíl 4
Pravomoc ukládat sankce a právo na soudní přezkum
Článek 54
Aniž jsou dotčeny postupy pro odnětí povolení a předpisy trestního práva, stanoví členské státy, že jejich příslušné orgány mohou při porušení právních nebo správních předpisů v oblasti dohledu a výkonu činnosti přijmout opatření nebo uplatnit sankce vůči úvěrovým institucím nebo osobám odpovědným za jejich řízení s cílem především ukončit zjištěné protiprávní jednání nebo jeho příčiny.
Článek 55
Členské státy stanoví, že rozhodnutí týkající se úvěrové instituce vydané na základě právních a správních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí lze napadnout u soudu.
Totéž platí, pokud nebylo vydáno rozhodnutí do šesti měsíců ode dne podání žádosti o povolení, která obsahuje veškeré údaje vyžadované podle platných předpisů.
KAPITOLA 2
Technické nástroje obezřetnostního dohledu
Oddíl 1
Kapitál
Článek 56
Kdykoli členský stát při provádění právních předpisů Společenství týkajících se obezřetnostního dohledu nad činností úvěrové instituce přijme právní nebo správní předpis, který používá termín kapitál nebo odkazuje na pojem kapitálu, uvede tento termín nebo pojem v soulad s definicí použitou v článcích 57 až 61 a v článcích 63 až 66.
Článek 57
S výhradou mezí stanovených v článku 66 se nekonsolidovaný kapitál úvěrových institucí skládá z těchto položek:
a) základní kapitál ve smyslu článku 22 směrnice 86/635/EHS, pokud již byl splacen, k němuž se připočte emisní ážio, s vyloučením kumulativních prioritních akcií,
b) rezervní fondy ve smyslu článku 23 směrnice 86/635/EHS a hospodářský výsledek vzniklý v důsledku uplatnění konečného hospodářského výsledku,
c) rezervy na všeobecná bankovní rizika ve smyslu článku 38 směrnice 86/635/EHS,
d) rezervní fondy na nové ocenění ve smyslu článku 33 směrnice 78/660/EHS,
e) úpravy ocenění ve smyslu čl. 37 odst. 2 směrnice 86/635/EHS,
f) jiné položky ve smyslu článku 63,
g) závazky členů úvěrových institucí zřízených ve formě družstva a společné a nerozdílné závazky dlužníků některých institucí organizovaných ve formě fondů, jak jsou uvedeny v čl. 64 odst. 1, a
h) kumulativní prioritní akcie na dobu určitou a podřízený dluh, jak je uvedený v čl. 64 odst. 3.
Odečtou se v souladu s článkem 66 následující položky:
i) účetní hodnota vlastních akcií v držení úvěrové instituce,
j) nehmotná aktiva ve smyslu čl. 4 ("Aktiva") bodu 9 směrnice 86/635/EHS,
k) podstatné ztráty v běžném finančním roce,
l) účasti v jiných úvěrových a finančních institucích přesahující 10 % jejich kapitálu,
m) podřízené pohledávky a nástroje uvedené v článku 63 a čl. 64 odst. 3, které má úvěrová instituce vůči úvěrovým a finančním institucím, v nichž má majetkovou účast přesahující 10 % jejich kapitálu,
n) účasti v jiných úvěrových a finančních institucích nepřesahující 10 % jejich kapitálu, podřízené pohledávky a nástroje uvedené v článku 63 a čl. 64 odst. 3, které má úvěrová instituce vůči úvěrovým a finančním institucím jiným než uvedeným v písmenech l) a m), pokud jde o celkovou výši těchto účastí, podřízených pohledávek a nástrojů přesahující 10 % kapitálu této úvěrové instituce vypočítaného před odpočtem položek v písmenech l) až p),
o) účasti ve smyslu čl. 4 odst. 10, které má úvěrová instituce v:
i) pojišťovnách ve smyslu článku 6 směrnice 73/239/EHS [19], článku 4 směrnice 2002/83/ES [20] nebo čl. 1 písm. b) směrnice 98/78/ES [21],
ii) zajišťovnách ve smyslu čl. 1 písm. c) směrnice 98/78/ES nebo
iii) holdingových pojišťovnách ve smyslu čl. 1 písm. i) směrnice 98/78/ES,
p) každá z následujících položek, které má úvěrová instituce vůči subjektům vymezeným v písmenu o), v nichž má účast:
i) nástroje uvedené v čl. 16 odst. 3 směrnice 73/239/EHS a
ii) nástroje uvedené v čl. 27 odst. 3 směrnice 2002/83/ES,
q) u úvěrových institucí, které při výpočtu hodnoty rizikově vážených expozic postupují podle oddílu 3 pododdílu 2, záporné hodnoty vyplývající z výpočtu uvedeného v příloze VII části 1 bodě 36 a očekávané ztráty vypočítané podle přílohy VII části 1 bodů 32 a 33 a
r) hodnota expozice sekuritizačních pozic, které podle přílohy IX části 4 obdrží rizikovou váhu 1250 %, vypočítaná podle metody uvedené v téže části.
Pro účely písmene b) mohou členské státy povolit zařazení prozatímního zisku do doby, než bude přijato formální rozhodnutí, pouze v případech, kdy byly takové zisky ověřeny osobami odpovědnými za audit účetnictví, a pokud se ke spokojenosti příslušných orgánů prokáže, že jejich výše byla oceněna v souladu se zásadami stanovenými ve směrnici 86/635/EHS a že v ní nejsou zahrnuty žádné předvídatelné výdaje nebo dividendy.
U úvěrové instituce, která je původcem sekuritizace, se do položky uvedené v písmenu b) nezahrnou čisté zisky, které vyplývají z kapitalizace budoucího příjmu ze sekuritizovaných aktiv a představují úvěrové posílení pozic v sekuritizaci.
Článek 58
Je-li účast v jiné úvěrové instituci, finanční instituci, pojišťovně nebo zajišťovně nebo holdingové pojišťovně držena dočasně za účelem operace finanční pomoci, která má reorganizovat a zachránit tento podnik, může se příslušný orgán odchýlit od ustanovení o odpočtu uvedených v čl. 57 písm. l) až p).
Článek 59
Jako alternativu odpočtu položek uvedených v čl. 57 písm. o) a p) mohou členské státy povolit svým úvěrovým institucím, aby obdobně použily metody 1, 2 nebo 3 uvedené v příloze I směrnice 2002/87/ES.
Metoda 1 (účetní konsolidace) se může použít, pouze pokud si je příslušný orgán jist úrovní integrovaného řízení a vnitřní kontroly u podniků, které by byly zahrnuty do konsolidace.
Zvolená metoda je uplatňována dlouhodobě a konzistentně.
Článek 60
Členské státy mohou stanovit, že pro výpočet nekonsolidovaného kapitálu nemusí úvěrové instituce podléhající dohledu na konsolidovaném základě podle kapitoly 4 oddílu 1 nebo doplňkovému dozoru podle směrnice 2002/87/ES odpočítávat položky uvedené v čl. 57 písm. l) až p), které jsou drženy v úvěrových institucích, finančních institucích, pojišťovnách nebo zajišťovnách nebo holdingových pojišťovnách, které jsou zahrnuty do působnosti dohledu na konsolidovaném základě nebo doplňkového dozoru.
Toto ustanovení se vztahuje na všechna pravidla obezřetnostního dohledu harmonizovaná předpisy Společenství.
Článek 61
Pojem kapitálu, jak je vymezen v čl. 57 písm. a) až h), obsahuje nejvyšší možný počet položek a částek.
Využití těchto položek a stanovení nižších mezí, jakož i odpočet jiných položek, než které jsou uvedeny v čl. 57 písm. i) až r), se ponechává na uvážení členským státům.
Položky uvedené v čl. 57 písm. a) až e) má úvěrová instituce možnost okamžitě a neomezeně použít ke krytí rizik nebo ztrát, jakmile se vyskytnou.
Jejich výše je očištěna o veškeré zdanění předvídatelné v době výpočtu nebo vhodně upravena, pokud zdanění snižuje částku, do jejíž výše lze tyto položky použít ke krytí rizik nebo ztrát.
Článek 62
Členské státy mohou podávat Komisi zprávy o pokroku při vymezování společné definice kapitálu.
Jestliže ze zpráv vyplyne, že je třeba tento oddíl změnit, Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě příslušný návrh změny do 1. ledna 2009.
Článek 63
1. Pojem kapitálu používaný členským státem může zahrnovat jiné položky, mají-li, bez ohledu na jejich právní nebo účetní označení, následující znaky:
a) úvěrová instituce je může volně použít ke krytí běžných bankovních rizik v případech, kdy dosud nebyly určeny příjmové nebo kapitálové ztráty,
b) jejich existenci zachycuje vnitřní účetnictví a
c) jejich výši stanoví vedení úvěrové instituce, ověřují ji nezávislí auditoři, je sdělována příslušným orgánům a podléhá jejich dohledu.
2. Jako jiné položky mohou být rovněž připuštěny časově neomezené cenné papíry a jiné nástroje, které splňují následující podmínky:
a) nesmějí být splatné z podnětu držitele nebo bez předchozího souhlasu příslušného orgánu,
b) dohoda, na jejímž základě dluh vznikl, stanoví, že úvěrová instituce má možnost odložit splácení úroku z tohoto dluhu,
c) pohledávka věřitele vůči úvěrové instituci je plně podřízena pohledávkám všech nepodřízených věřitelů,
d) doklady, jimiž se řídí vydávání cenných papírů, stanoví dluh a nezaplacený úrok v takové výši, aby kryly ztráty, přičemž úvěrová instituce může pokračovat ve své činnosti, a
e) přihlédne se pouze ke skutečně splaceným částkám.
K těmto cenným papírům a jiným nástrojům lze také přiřadit kumulativní prioritní akcie jiné než uvedené v čl. 57 písm. h).
3. U úvěrových institucí, které při výpočtu hodnoty rizikově vážené expozice postupují podle oddílu 3 pododdílu 2, lze přijmout jako jiné položky kladné hodnoty vyplývající z výpočtu provedeného podle přílohy VII části 1 bodu 36, a to až do výše 0,6 % hodnot rizikově vážené expozice vypočítaných podle pododdílu 2.
U těchto úvěrových institucí se úpravy ocenění a rezervy zahrnuté do výpočtu podle přílohy VII části 1 bodu 36 a úpravy ocenění a rezervy pro expozice podle čl. 57 písm. e) mohou do kapitálu zahrnout pouze v souladu s tímto odstavcem.
Pro tyto účely se do hodnot rizikově vážené expozice nezahrnou hodnoty vypočítané pro sekuritizační pozice s rizikovou vahou 1250 %.
Článek 64
1. Závazky členů úvěrových institucí zřízených ve formě družstva, uvedené v čl. 57 písm. g), představují nesplacený kapitál těchto družstev spolu s právními závazky členů těchto družstev provést další nevratné platby, pokud úvěrová instituce utrpí ztrátu; v tomto případě jsou tyto platby bezodkladně vymahatelné.
Se společnými a nerozdílnými závazky dlužníků v případě úvěrových institucí organizovaných jako fondy bude zacházeno stejně jako s předchozími položkami.
Všechny tyto položky lze zahrnout do kapitálu, pokud jsou podle vnitrostátních právních předpisů považovány za kapitál institucí tohoto typu.
2. Členské státy nezahrnou do kapitálu veřejných úvěrových institucí záruky, které těmto institucím vystavily samy nebo jejich orgány.
3. Členské státy nebo příslušné orgány mohou zahrnout do kapitálu kumulativní prioritní akcie na dobu určitou uvedené v čl. 57 písm. h) a podřízený dluh uvedený tamtéž, jsou-li zde závazné dohody, na jejichž základě se pohledávky z nich řadí v případě konkursu nebo likvidace úvěrové instituce za pohledávky všech ostatních věřitelů a nebudou uhrazeny, dokud nejsou uhrazeny všechny ostatní v té době neuhrazené dluhy.
Podřízený dluh musí splnit tyto dodatečné podmínky:
a) lze přihlédnout pouze ke skutečně splacené částce,
b) má původní dobu splatnosti nejméně pět let, po níž může být splacen,
c) rozsah, v němž může být zahrnut do kapitálu, je postupně zmenšován v průběhu nejméně posledních pěti let přede dnem splatnosti a
d) dohoda o úvěru neobsahuje žádné ustanovení stanovící, že se za určitých okolností jiných než likvidace úvěrové instituce stane úvěr splatným před stanoveným dnem splatnosti.
Pro účely druhého pododstavce písm. b), není-li splatnost dluhu stanovena, je splatný pouze na základě pětileté výpovědi, pokud nepřestane být považován za kapitál nebo pokud není pro předčasné splacení výslovně vyžadován souhlas příslušných orgánů.
Příslušné orgány mohou povolit předčasné splacení dluhu za podmínky, že žádost o povolení je podána z podnětu dlužníka a není tím dotčena platební schopnost úvěrové instituce;
4. Úvěrové instituce do svého kapitálu nezahrnou ani oceňovací rozdíly ze změn reálné hodnoty spojené se zisky nebo ztrátami ze zajištění peněžních toků finančních nástrojů oceněných zůstatkovou cenou, ani zisky nebo ztráty ze svých závazků oceněných reálnou hodnotou, které jsou způsobeny změnami vlastního úvěrového ocenění úvěrové instituce.
Článek 65
1. Má-li být výpočet proveden na konsolidovaném základě, použijí se konsolidované částky položek uvedené v článku 57 v souladu s pravidly stanovenými v kapitole 4 oddíle 1.
Mimoto lze do konsolidovaných rezervních fondů za účelem výpočtu kapitálu zařadit následující položky, jsou-li kreditními položkami ("pasivními"):
a) veškeré menšinové podíly ve smyslu článku 21 směrnice 83/349/EHS v případech, kde je použito metody plné konsolidace,
b) rozdíl po první konsolidaci ve smyslu článků 19, 30 a 31 směrnice 83/349/EHS,
c) kurzové rozdíly zahrnuté do konsolidovaných rezervních fondů v souladu s čl. 39 odst. 6 směrnice 86/635/EHS a
d) veškeré rozdíly plynoucí ze zachycení některých účastí v souladu s metodou předepsanou v článku 33 směrnice 83/349/EHS.
2. Jsou-li položky uvedené v odst. 1 písm. a) až d) debetními položkami ("aktivními"), při výpočtu konsolidovaného kapitálu se odečtou.
Článek 66
1. Na položky uvedené v čl. 57 písm. d) až h) se vztahují tato omezení:
a) součet položek v písmenech d) až h) nesmí přesáhnout maximum rovné 100 % položek v písmenech a) plus b) a c) minus i) až k) a
b) součet položek v písmenech g) až h) nesmí přesáhnout maximum rovné 50 % položek v písmenech a) plus b) a c) minus i) až k),
2. Součet položek v čl. 57 písm. l) až r) se zpoloviny odečte od součtu položek v čl. 57 písm. a) až c) minus i) až k) a zpoloviny od součtu položek v čl. 57 písm. d) až h) při použití omezení podle odstavce 1 tohoto článku. Jestliže polovina součtu položek v čl. 57 písm. l) až r) převyšuje součet položek v čl. 57 písm. d) až h), odečte se tento rozdíl od součtu položek v čl. 57 písm. a) až c) minus i) až k). Položky v čl. 57 písm. r) se neodečítají, pokud byly zahrnuty do výpočtu hodnot rizikově vážené expozice pro účely článku 75, jak je uvedeno v příloze IX části 4.
3. Pro účely oddílů 5 a 6 se tento oddíl vykládá bez položek uvedených v čl. 57 písm. q) a r) a čl. 63 odst. 3.
4. Příslušné orgány mohou povolit úvěrovým institucím, aby překročily omezení stanovená v odstavci 1 za přechodných a výjimečných okolností.
Článek 67
Dodržování podmínek stanovených v tomto oddíle musí být prokázáno ke spokojenosti příslušných orgánů.
Oddíl 2
Opatření ke krytí rizik
Pododdíl 1
Úroveň použití
Článek 68
1. Úvěrové instituce plní povinnosti stanovené v článcích 22 a 75 a v oddílu 5 na individuálním základě.
2. Každá úvěrová instituce, která není ani dceřiným podnikem v členském státě, v němž je povolena a kde je nad ní vykonáván dohled, ani mateřským podnikem, a každá úvěrová instituce, která není zahrnuta do konsolidace podle článku 73, plní povinnosti stanovené v článcích 120 a 123 na individuálním základě.
3. Každá úvěrová instituce, která není ani mateřským, ani dceřiným podnikem, a každá úvěrová instituce, která není zahrnuta do konsolidace podle článku 73, plní povinnosti stanovené v kapitole 5 na individuálním základě.
Článek 69
1. Členské státy se mohou rozhodnout, že nepoužijí čl. 68 odst. 1 na žádný dceřiný podnik úvěrové instituce, pokud dceřiný podnik i úvěrová instituce podléhají povolení a dohledu dotyčného členského státu a dceřiný podnik je zahrnut do dohledu na konsolidovaném základě nad úvěrovou institucí, která je jeho mateřským podnikem, a pokud jsou splněny všechny následující podmínky, aby bylo zajištěno přiměřené rozdělení kapitálu mezi mateřský podnik a dceřiné podniky:
a) neexistuje ani se nepředpokládá žádná závažná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků mateřským podnikem;
b) mateřský podnik buď splní podmínky příslušného orgánu s ohledem na obezřetné řízení dceřiného podniku a prohlásí se souhlasem příslušného orgánu, že se zaručuje za závazky přijaté dceřiným podnikem, nebo mají rizika v dceřiném podniku zanedbatelný význam;
c) postupy hodnocení rizika, měření rizika a kontroly používané v mateřském podniku se vztahují i na dceřiný podnik a
d) mateřský podnik drží více než 50 % hlasovacích práv plynoucích z podílu na kapitálu dceřiného podniku nebo má právo jmenovat nebo odvolat většinu členů řídícího orgánu dceřiného podniku popsaného v článku 11.
2. Členské státy mohou využít možnost uvedenou v odstavci 1, jestliže je mateřským podnikem finanční holdingová společnost zřízená ve stejném členském státě jako úvěrová instituce za předpokladu, že podléhá stejnému dohledu jako úvěrové instituce, zejména normám stanoveným v čl. 71 odst. 1.
3. Členské státy se mohou rozhodnout, že neuplatní čl. 68 odst. 1 na mateřskou úvěrovou instituci v členském státě, kde tato úvěrová instituce podléhá schválení a dohledu dotyčného členského státu a je zahrnuta do dohledu na konsolidovaném základě, přičemž jsou splněny všechny následující podmínky s cílem zajistit, aby byl kapitál rovnoměrně rozdělen mezi mateřský podnik a dceřiné podniky:
a) neexistují ani se nepředpokládají žádné závažné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení závazků mateřské úvěrové instituci v některém z členských států; a
b) postupy hodnocení rizika, měření rizika a kontroly vztahující se na konsolidovaný dohled zahrnují i mateřskou úvěrovou instituci v některém z členských států.
Příslušný orgán, který využívá tento odstavec, informuje příslušné orgány všech ostatních členských států.
4. Aniž jsou dotčeny obecné aspekty článku 144, zveřejní příslušné orgány v členských státech, které využívají možnosti stanovené v odstavci 3, způsobem uvedeným v článku 144:
a) kritéria, která uplatňují k určení toho, zda existují nebo se předpokládají závažné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převod kapitálu nebo splacení závazků;
b) počet mateřských úvěrových institucí, které využívají možnosti stanovené v odstavci 3, a počet mateřských úvěrových institucí, které zahrnují dceřiné podniky ve třetí zemi; a
c) souhrnně za členský stát:
i) celkovou výši kapitálu na konsolidovaném základě mateřských úvěrových institucí v daném členském státě využívajícím možnosti stanovené v odstavci 3, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
ii) procentuální podíl na celkovém kapitálu na konsolidovaném základě mateřských úvěrových institucí v daném členském státě využívajícím možnosti stanovené v odstavci 3, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi; a
iii) procentuální podíl na celkovém minimálním kapitálu požadovaném podle článku 75 na konsolidovaném základě mateřských úvěrových institucí v daném členském státě, využívajícím možnosti stanovené v odstavci 3, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi.
Článek 70
1. V souladu s odstavci 2 až 4 tohoto článku mohou příslušné orgány v konkrétních případech povolit, aby mateřské úvěrové instituce zahrnuly do výpočtu svých požadavků podle čl. 68 odst. 1 dceřiné podniky, které splňují podmínky stanovené v čl. 69 odst. 1 písm. c) a d) a jejichž významné expozice nebo významné závazky se vztahují k dané mateřské úvěrové instituci.
2. Úpravy podle odstavce 1 jsou přípustné pouze tehdy, pokud mateřská úvěrová instituce plně doloží příslušným orgánům okolnosti a opatření včetně právních opatření, na jejichž základě neexistuje ani se nepředpokládá žádná závažná věcná nebo právní překážka bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splacení splatných závazků dceřiným podnikem mateřskému podniku.
3. Využije-li příslušný orgán možnosti stanovené v odstavci 1, musí pravidelně, nejméně jednou ročně, informovat příslušné orgány ostatních členských států o použití odstavce 1 a okolnostech a opatřeních ve smyslu odstavce 2. Nachází-li se dceřiný podnik ve třetí zemi, musí příslušné orgány informovat stejným způsobem také příslušné orgány této třetí země.
4. Aniž jsou dotčeny obecné aspekty článku 144 zveřejní příslušné orgány, které využívají možnosti stanovené v odstavci 1, způsobem stanoveným v článku 144 tyto informace:
a) kritéria, která uplatňují k určení toho, zda neexistují nebo se nepředpokládají žádné závažné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převod kapitálu nebo splacení závazků;
b) počet mateřských úvěrových institucí, které využívají možnosti stanovené v odstavci 1, a počet mateřských úvěrových institucí, které zahrnují dceřiné podniky ve třetí zemi; a
c) souhrnně za členský stát:
i) celkovou výši kapitálu mateřských úvěrových institucí využívajících možnosti stanovené v odstavci 1, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
ii) procentuální podíl na celkovém kapitálu mateřských úvěrových institucí využívajících možnosti stanovené v odstavci 1, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi; a
iii) procentuální podíl na celkovém minimálním kapitálu požadovaném podle článku 75 mateřských úvěrových institucí využívajících možnosti stanovené v odstavci 1, který je držen v dceřiných podnicích ve třetí zemi;
Článek 71
1. Aniž jsou dotčeny články 68 až 70, mateřské úvěrové instituce v členském státě plní v rozsahu a způsobem uvedeným v článku 133 povinnosti stanovené v článcích 75, 120, 123 a v oddíle 5 na základě své konsolidované finanční situace.
2. Aniž jsou dotčeny články 68 až 70, úvěrové instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě plní v rozsahu a způsobem uvedeným v článku 133 povinnosti stanovené v článcích 75, 120, 123 a v oddíle 5 na základě konsolidované finanční situace dané finanční holdingové společnosti.
V případě, že mateřská finanční holdingová společnost v členském státě kontroluje více než jednu úvěrovou instituci, použije se první pododstavec pouze na úvěrovou instituci, na niž se vztahuje dohled na konsolidovaném základě podle článků 125 a 126.
Článek 72
1. Mateřské úvěrové instituce v EU plní povinnosti stanovené v kapitole 5 na základě své konsolidované finanční situace.
Významné dceřiné podniky mateřských úvěrových institucí v EU zveřejní informace uvedené v příloze XII části 1 bodě 5 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě.
2. Úvěrové instituce kontrolované mateřskou finanční holdingovou společností v EU splní povinnosti stanovené v kapitole 5 na základě konsolidované finanční situace dané finanční holdingové společnosti.
Významné dceřiné podniky mateřských finančních holdingových společností v EU zveřejní informace uvedené v příloze XII části 1 bodě 5 na individuálním nebo subkonsolidovaném základě.
3. Příslušné orgány, které odpovídají za výkon dohledu na konsolidovaném základě podle článků 125 a 126, mohou rozhodnout, že odstavce 1 a 2 zcela nebo částečně nepoužijí na úvěrové instituce, které jsou zahrnuty do srovnatelného zveřejnění, které provádí na konsolidovaném základě mateřský podnik usazený ve třetí zemi.
Článek 73
1. Členské státy nebo příslušné orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě podle článků 125 a 126 mohou v následujících případech rozhodnout, že úvěrová instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných služeb, které jsou dceřiným podnikem nebo v nichž drží jiná osoba účast, nemusí být zahrnuty v konsolidaci:
a) pokud se dotčený podnik nachází ve třetí zemi, kde jsou právní překážky pro předávání nezbytných informací;
b) pokud má podle názoru příslušných orgánů dotčený podnik zanedbatelný význam vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi, a v každém případě tehdy, je-li bilanční suma dotčeného podniku nižší než menší z následujících částek:
i) 10 milionů EUR nebo
ii) 1 % bilanční sumy mateřského podniku nebo podniku, který v něm drží účast,
c) pokud by podle názoru orgánů příslušných k dohledu na konsolidovaném základě byla konsolidace finanční situace dotyčného podniku nevhodná nebo zavádějící vzhledem k cílům dohledu nad úvěrovými institucemi.
Pokud však v případech podle prvního pododstavce písm. b) splňuje kritéria uvedená v daném písmenu více podniků, zahrnou se do konsolidace, nemají-li v úhrnu zanedbatelný význam vzhledem k uvedeným cílům.
2. Příslušné orgány vyžadují, aby dceřiné úvěrové instituce uplatňovaly požadavky stanovené v článcích 75, 120 a 123 a v oddíle 5 na subkonsolidovaném základě, jestliže tyto úvěrové instituce nebo mateřský podnik v případě, že jím je finanční holdingová společnost, mají ve třetí zemi dceřiný podnik ve formě úvěrové instituce nebo finanční instituce nebo společnosti spravující aktiva ve smyslu čl. 2 odst. 5 směrnice 2002/87/ES nebo ve společnosti s takovou formou drží účast.
3. Příslušné orgány vyžadují, aby mateřské a dceřiné podniky, na něž se vztahuje tato směrnice, plnily povinnosti stanovené v článku 22 na konsolidovaném nebo sub-konsolidovaném základě, aby zajistily, že jejich uspořádání, postupy a mechanismy jsou konzistentní a řádně integrované a že je možné získat veškeré údaje a informace, které mají význam pro účely dohledu.
Pododdíl 2
Výpočet kapitálových požadavků
Článek 74
1. Není-li stanoveno jinak, provádí se oceňování aktiv a podrozvahových položek v souladu s účetním rámcem, kterému úvěrová instituce podléhá podle nařízení (ES) č. 1606/2002 a směrnice 86/635/EHS.
2. Bez ohledu na požadavky článků 68 až 72 se výpočty, jimiž se ověřuje, zda úvěrové instituce plní požadavky stanovené v článku 75, provádí nejméně dvakrát ročně.
Úvěrové instituce sdělí příslušným orgánům výsledky a jakékoli požadované dílčí údaje.
Pododdíl 3
Minimální úroveň kapitálu
Článek 75
Aniž je dotčen článek 136, členské státy vyžadují, aby úvěrové instituce měly kapitál, který je vždy vyšší než součet následujících kapitálových požadavků nebo se mu rovná:
a) pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění vyplývající z veškeré jejich podnikatelské činnosti s výjimkou činnosti související s jejich obchodním portfoliem a nelikvidních aktiv, pokud jsou tato aktiva odečtena od kapitálu podle čl. 13 odst. 2 písm. d) směrnice 2006/49/ES 8 % jejich celkové hodnoty rizikově vážené expozice vypočítané podle oddílu 3;
b) v případě činnosti související s jejich obchodním portfoliem, pro poziční riziko, vypořádací riziko a riziko protistrany a v rozsahu, v němž je povoleno překročení limitů stanovených v článcích 111 až 117, pro velké angažovanosti překračující takové limity, kapitálové požadavky vypočítané podle článku 18 a kapitoly V oddílu 4 směrnice 2006/49/ES;
c) pro devizové riziko a komoditní riziko vyplývající z veškeré jejich podnikatelské činnosti kapitálové požadavky vypočítané podle článku 18 směrnice 2006/49/ES a
d) pro operační riziko vyplývající z veškeré jejich podnikatelské činnosti kapitálové požadavky vypočítané podle oddílu 4.
Oddíl 3
Minimální kapitálové požadavky pro krytí úvěrového rizika
Článek 76
Úvěrové instituce použijí pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice pro účely čl. 75 písm. a) buď standardizovaný přístup stanovený v článcích 78 až 83, nebo, je-li to povoleno příslušnými orgány v souladu s článkem 84, přístup založený na interním ratingu stanovený v článcích 84 až 89.
Článek 77
"Expozicí" se pro účely tohoto oddílu rozumí aktivum nebo podrozvahová položka.
Pododdíl 1
Standardizovaný přístup
Článek 78
1. S výhradou odstavce 2 se hodnotou expozice položky aktiv rozumí její rozvahová hodnota a hodnotou expozice podrozvahové položky uvedené v příloze II se rozumí dále uvedené procento z její hodnoty: 100 % u položky s vysokým rizikem, 50 % u položky se středním rizikem, 20 % u položky se středně nízkým rizikem, a 0 % u položky s nízkým rizikem.
Podrozvahové položky podle první věty tohoto odstavce se přiřadí ke kategoriím rizika, jak je uvedeno v příloze II.
U úvěrové instituce používající komplexní metodu finančního kolaterálu podle přílohy VIII části 3 se v případě, kdy má expozice formu cenných papírů nebo komodit prodaných, uložených nebo půjčených v rámci repo obchodu nebo v rámci půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, hodnota expozice zvýší o koeficient volatility odpovídající těmto cenným papírům nebo komoditám, jak je stanoveno v příloze VIII části 3 bodech 34 až 59.
2. Hodnota expozice derivátových nástrojů uvedených v příloze IV se určí podle přílohy III se zohledněním dopadů smluv o novaci a ostatních dohod o započtení pro účely těchto metod v souladu s přílohou III.
Hodnota expozice repo obchodů, půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, transakcí s delší dobou vypořádání a maržových obchodů se může určit buď v souladu s přílohou III, nebo s přílohou VIII.
3. Pokud se k expozici vztahuje majetkové zajištění úvěrového rizika, může být hodnota expozice této položky upravena v souladu s pododdílem 3.
4. Odchylně od odstavce 2 se zbývající hodnota expozice u expozic úvěrového rizika, jak ji určí příslušné orgány, stanoví vůči centrální protistraně v souladu s přílohou III částí 2 bodem 6 za předpokladu, že expozice úvěrového rizika centrální protistrany ze sjednaných smluv jsou vůči všem ostatním účastníkům plně zajištěny na denním základě.
Článek 79
1. Každá expozice se zařadí do jedné z následujících kategorií expozice:
a) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči centrálním vládám nebo centrálním bankám,
b) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči orgánům regionální nebo místní správy,
c) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči správním orgánům a nekomerčním podnikům,
d) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči mezinárodním rozvojovým bankám,
e) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči mezinárodním organizacím,
f) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči institucím,
g) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči podnikům,
h) retailové pohledávky nebo podmíněné retailové pohledávky,
i) pohledávky nebo podmíněné pohledávky zajištěné nemovitostmi,
j) položky po splatnosti,
k) položky náležející do regulativních vysoce rizikových kategorií,
l) pohledávky ve formě krytých dluhopisů,
m) sekuritizační pozice,
n) krátkodobé pohledávky vůči institucím a podnikům,
o) pohledávky ve formě podílů v podnicích kolektivního investování nebo
p) ostatní položky.
2. Expozice je způsobilá k zařazení do kategorie retailových expozic uvedené v odst. 1 písm. h), jestliže splňuje následující podmínky:
a) jedná se buď o expozici vůči jednotlivci nebo jednotlivcům, nebo o expozici vůči malým či středně velkým subjektům,
b) expozice je jednou z velkého počtu expozic s takovými podobnými vlastnostmi, že se podstatně sníží rizika spojená s takovým půjčováním, a
c) celková částka, kterou dlužník nebo ekonomicky spjatá skupina dlužníků dluží úvěrové instituci a mateřským podnikům a jejich dceřiným podnikům, včetně jakékoli expozice po splatnosti, ale s výjimkou pohledávek nebo podmíněných pohledávek zajištěných obytnými nemovitostmi, nepřekročí, podle informací, které má úvěrová instituce k dispozici, 1 milion EUR.
Úvěrová instituce učiní vhodné kroky k získání takových informací.
Cenné papíry nejsou způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic.
3. Do kategorie retailových expozic lze zařadit současnou hodnotu retailové minimální leasingové splátky.
Článek 80
1. Pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice se na všechny expozice, pokud nejsou odečítány z kapitálu, použijí rizikové váhy v souladu s přílohou VI částí 1.
Použití rizikových vah vychází z kategorie expozice, do níž je expozice zařazena, a v míře, která je stanovena v příloze VI části 1, z její úvěrové kvality.
Úvěrovou kvalitu lze vymezit odkazem na úvěrové hodnocení externí ratingové agentury v souladu s články 81 až 83 nebo na úvěrové hodnocení exportních úvěrových agentur, jak je popsáno v příloze VI části 1.
2. Pro účely použití rizikové váhy podle odstavce 1 se hodnota expozice vynásobí rizikovou vahou specifikovanou nebo určenou v souladu s tímto pododdílem.
3. Pro účely výpočtu hodnot rizikově vážené expozice u expozic vůči institucím členské státy rozhodnou, zda přijmou metodu založenou na úvěrové kvalitě centrální vlády státu, v němž má instituce své sídlo, nebo metodu založenou na úvěrové kvalitě instituce protistrany v souladu s přílohou VI.
4. Bez ohledu na odstavec 1 lze v případě, kdy se k expozici váže úvěrové zajištění, upravit rizikovou váhu, která se na takovou položku vztahuje, v souladu s pododdílem 3.
5. Hodnoty rizikově vážené expozice pro sekuritizované expozice se stanoví podle pododdílu 4.
6. Není-li v tomto pododdíle stanoveno jinak, přidělí se expozicím pro účely výpočtu hodnoty rizikově vážené expozice riziková váha 100 %.
7. S výjimkou expozic, které dávají vzniknout závazkům ve formě položek uvedených v čl. 57 písm. a) až h), mohou příslušné orgány osvobodit od plnění požadavků uvedených v odstavci 1 tohoto článku expozice úvěrové instituce vůči protistraně, která je jejím mateřským podnikem, dceřiným podnikem nebo dceřiným podnikem jejího mateřského podniku nebo podnikem propojeným s ní vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS, jsou-li splněny následující podmínky:
a) protistranou je instituce nebo finanční holdingová společnost, finanční instituce, společnost spravující aktiva nebo podnik pomocných služeb, na něž se vztahují odpovídající obezřetnostní požadavky,
b) protistrana je zahrnuta do stejné konsolidace jako úvěrová instituce, a to na plném základě,
c) protistrana podléhá stejnému hodnocení rizik, měření rizik a stejným kontrolním postupům jako úvěrová instituce,
d) protistrana je usazena ve stejném členském státě jako úvěrová instituce a
e) v současné době neexistují ani do budoucna se nepředpokládají žádné závažné věcné nebo právní překážky bránící okamžitému převodu kapitálu nebo splácení závazků protistrany úvěrové instituci.
V takovém případě se přidělí riziková váha 0 %.
8. S výjimkou expozic, které dávají vzniknout závazkům v podobě položek uvedených v čl. 57 písm. a) až h), mohou příslušné orgány osvobodit od požadavků odstavce 1 tohoto článku expozice těch protistran, jež spadají pod stejný institucionální systém ochrany jako půjčující úvěrová instituce, pokud splňují následující podmínky:
a) požadavky stanovené v odst. 7 písm. a), d) a e);
b) úvěrová instituce a protistrana učinily smluvní nebo právními předpisy stanovenou dohodu o závazku, která tyto instituce chrání, a zejména zajišťuje jejich likviditu a platební schopnost, aby v případě nutnosti nedošlo k úpadku (dále jen "institucionální systém ochrany");
c) dohody zajišťují, že institucionální systém ochrany bude schopen poskytnout nutnou podporu v rámci svého závazku z finančních prostředků, které má okamžitě k dispozici;
d) institucionální systém ochrany má k dispozici vhodné a jednotně stanovené systémy sledování a klasifikace rizik (poskytující dokonalý přehled o rizicích jednotlivých členů a o institucionálním systému ochrany jako celku), včetně odpovídajících možností, jak je ovlivnit; tyto systémy musí vhodně sledovat nezaplacené expozice v souladu s přílohou VII části 4 bodem 44;
e) institucionální systém ochrany provádí svoje vlastní přezkumy rizik a oznamuje jejich výsledky jednotlivým členům;
f) institucionální systém ochrany sestavuje a zveřejňuje jednou ročně konsolidovanou zprávu obsahující rozvahu, výsledovku, situační zprávu a hodnocení rizik za systém jako celek nebo zprávu obsahující souhrnnou rozvahu, souhrnnou výsledovku, situační zprávu a hodnocení rizik za systém jako celek;
g) účastníci institucionálního systému ochrany jsou povinni oznámit nejméně 24 měsíců předem, pokud si přejí z něj vystoupit;
h) je nutno vyloučit vícenásobné použití prvků způsobilých pro výpočet kapitálu (tzv. "vícenásobné použití") a jakoukoli nevhodnou tvorbu kapitálu mezi členy institucionálního systému ochrany;
i) institucionální systém ochrany je založen na široké účasti úvěrových institucí, které mají převážně homogenní obchodní profil; a
j) přiměřenost systémů uvedených v písmenu d) je schválena a v pravidelných odstupech sledována příslušnými pověřenými orgány.
V takovém případě se přidělí riziková váha 0 %.
Článek 81
1. Externí úvěrové hodnocení lze použít pro určení rizikové váhy expozice v souladu s článkem 80 pouze v případě, že externí ratingovou agenturu, která toto hodnocení poskytuje, uznaly příslušné orgány k těmto účelům způsobilou (pro účely tohoto pododdílu dále jen "způsobilá externí ratingová agentura").
2. Příslušné orgány uznají externí ratingovou agenturu za způsobilou pro účely článku 80 pouze v případě, kdy se ujistily, že její metoda hodnocení splňuje požadavky na nestrannost, nezávislost, stálý přezkum a transparentnost a že výsledné úvěrové hodnocení splňuje požadavky na důvěryhodnost a transparentnost.
Příslušné orgány pro tyto účely přihlížejí k technickým kritériím stanoveným v příloze VI části 2.
3. Jestliže externí ratingovou agenturu uznaly za způsobilou příslušné orgány jednoho členského státu, mohou ji za způsobilou uznat příslušné orgány dalších členských států bez vlastního hodnocení.
4. Příslušné orgány zveřejní informace o postupu uznávání a seznam způsobilých ratingových agentur.
Článek 82
1. Příslušné orgány s přihlédnutím k technickým kritériím stanoveným v příloze VI části 2 určí, jaký stupeň úvěrové kvality uvedený v části 1 dané přílohy odpovídá příslušnému úvěrovému hodnocení provedenému způsobilou externí ratingovou agenturou.
Toto určení musí být objektivní a konzistentní.
2. Jestliže příslušné orgány jednoho členského státu určí stupeň podle odstavce 1, mohou toto určení uznat příslušné orgány jiných členských států bez vlastního hodnocení.
Článek 83
1. Použití úvěrových hodnocení poskytnutých externími ratingovými agenturami pro účely výpočtu hodnot rizikově vážené expozice úvěrové instituce je konzistentní a v souladu s přílohou VI částí 3.
Úvěrová hodnocení se nepoužívají selektivně.
2. Úvěrové instituce využívají vyžádaná úvěrová hodnocení.
Se souhlasem příslušného orgánu však mohou využít i nevyžádaná úvěrová hodnocení.
Pododdíl 2
Přístup založený na interním ratingu
Článek 84
1. V souladu s tímto pododdílem mohou příslušné orgány povolit úvěrovým institucím, aby vypočítaly hodnoty své rizikově vážené expozice s použitím přístupu založeného na interním ratingu (IRB).
Pro každou úvěrovou instituci se vyžaduje výslovné povolení.
2. Povolení se udělí pouze v případě, že se příslušný orgán ke své spokojenosti ujistí, že systémy, které úvěrová instituce zavedla pro řízení a rating úvěrového rizika expozic, jsou spolehlivé a jsou uplatňovány jednotně, a zejména splňují normy podle přílohy VII části 4:
a) ratingové systémy úvěrové instituce poskytují smysluplné hodnocení charakteristik dlužníka a transakce, smysluplné rozlišení rizika a přesné a konzistentní kvantitativní odhady rizika,
b) interní ratingy a odhady ztrát a selhání použité při výpočtu kapitálových požadavků a přidružené systémy a postupy hrají zásadní úlohu při řízení rizik a v rozhodovacím procesu, při schvalování úvěru, při rozložení vnitřně stanoveného kapitálu a v řízení a správě úvěrové instituce,
c) úvěrová instituce má útvar, který řídí úvěrové riziko a který je odpovědný za její ratingové systémy, přičemž je přiměřeně nezávislý a nepodléhá nepatřičným vlivům,
d) úvěrová instituce shromažďuje a ukládá všechny relevantní údaje, které poskytují účinnou podporu jejímu procesu měření a řízení úvěrového rizika, a
e) úvěrová instituce uchovává doklady o svých ratingových systémech a o důvodech, které ji vedly k výběru dané podoby systému, a provádí ověřování svých ratingových systémů.
Pokud mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo mateřská finanční holdingová společnost v EU a její dceřiné podniky používají přístup založený na interním ratingu na jednotném základě, mohou příslušné orgány povolit, aby minimální požadavky podle přílohy VII části 4 splňovaly mateřský podnik a jeho dceřiné podniky společně.
3. Úvěrová instituce, která žádá o využívání přístupu založeného na interním ratingu, prokáže, že pro kategorie expozic v přístupu založeném na interním ratingu, jichž se to týká, používá ratingové systémy, které jsou v obecném souladu s minimálními požadavky stanovenými v příloze VII části 4 pro účely interního měření a řízení rizik, po dobu nejméně tří let před tím, než nabyla způsobilosti používat přístup založený na interním ratingu.
4. Úvěrová instituce, která žádá o povolení využívat vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů, prokáže, že prováděla a využívala vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů způsobem, který byl v obecném souladu s minimálními požadavky na využívání vlastních odhadů těchto parametrů stanovených v příloze VII části 4, po dobu nejméně tří let před tím, než nabyla způsobilosti používat vlastní odhady LGD nebo konverzních faktorů.
5. Pokud úvěrová instituce přestane splňovat požadavky stanovené v tomto pododdílu, buď předloží příslušnému orgánu plán na včasnou nápravu situace, nebo prokáže, že dopad neplnění je nevýznamný.
6. Jestliže má být přístup založený na interním ratingu využíván mateřskou úvěrovou institucí v EU a jejími dceřinými podniky nebo mateřskou finanční holdingovou společností v EU a jejími dceřinými podniky, orgány příslušné pro jednotlivé právní subjekty úzce spolupracují podle článků 129 až 132.
Článek 85
1. Aniž je dotčen článek 89, úvěrové instituce a jakýkoli mateřský podnik a jeho dceřiné podniky uplatňují přístup založený na interním ratingu na všechny expozice.
S výhradou schválení příslušnými orgány, lze toto uplatňování provádět postupně napříč různými kategoriemi expozic, uvedenými v článku 86, uvnitř téhož obchodního útvaru, napříč různými obchodními jednotkami uvnitř stejné skupiny nebo pro využití vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů pro výpočet rizikových vah expozic vůči podnikům, institucím, centrálním vládám a centrálním bankám.
V případě kategorie retailové expozice uvedené v článku 86 lze uplatňování provádět postupně napříč kategoriemi expozic, jimž odpovídají různé korelace v příloze VII části 1 bodech 10 až 13.
2. Uplatňování podle odstavce 1 se provede během přiměřeného časového období, na němž se příslušné orgány dohodnou.
Uplatňování se provede podle přísných podmínek určených příslušnými orgány.
Tyto podmínky se navrhnou tak, aby zajistily, že se flexibilita uvedená v odstavci 1 nepoužívá selektivně za účelem snížení minimálních kapitálových požadavků z hlediska těch kategorií expozic nebo obchodních útvarů, které mají být teprve zahrnuty do přístupu založeného na interním ratingu nebo do používání vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů.
3. Úvěrové instituce, které používají přístup založený na interním ratingu pro jakoukoli kategorii expozice, zároveň používají přístup založený na interním ratingu i pro kategorii akciových expozic.
4. S výhradou odstavců 1 až 3 tohoto článku a článku 89 úvěrové instituce, které podle článku 84 obdržely povolení používat přístup založený na interním ratingu, nezačnou znovu používat pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice pododdíl 1, ledaže prokáží rozumný důvod a obdrží souhlas příslušných orgánů.
5. S výhradou odstavců 1 a 2 tohoto článku a článku 89 úvěrové instituce, které podle čl. 87 odst. 9 obdržely povolení používat vlastní odhady LGD a konverzních faktorů, nezačnou znovu používat hodnoty LGD a konverzní faktory uvedené v čl. 87 odst. 8, ledaže prokáží rozumný důvod a obdrží souhlas příslušných orgánů.
Článek 86
1. Každá expozice se zařadí do jedné z následujících kategorií expozic:
a) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči centrálním vládám a centrálním bankám;
b) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči institucím,
c) pohledávky nebo podmíněné pohledávky vůči podnikům,
d) retailové pohledávky nebo podmíněné retailové pohledávky,
e) akciové pohledávky,
f) sekuritizační pozice nebo
g) jiná aktiva nemající povahu úvěrového závazku.
2. S následujícími expozicemi se zachází jako s expozicemi vůči centrálním vládám a centrálním bankám:
a) expozice vůči orgánům regionální nebo místní správy nebo subjektům veřejného sektoru, s nimiž se podle pododdílu 1 zachází jako s expozicemi vůči centrálním vládám, a
b) expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám a mezinárodním organizacím, které mají podle pododdílu 1 přiřazenu rizikovou váhu 0 %.
3. S následujícími expozicemi se zachází jako s expozicemi vůči institucím:
a) expozice vůči orgánům regionální a místní správy, s nimiž se podle pododdílu 1 nezachází jako s expozicemi vůči centrálním vládám,
b) expozice vůči subjektům veřejného sektoru, s nimiž se podle pododdílu 1 zachází jako s expozicemi vůči institucím, a
c) expozice vůči mezinárodním rozvojovým bankám, které nemají podle pododdílu 1 přiřazenu rizikovou váhu 0 %.
4. Expozice jsou způsobilé k zařazení do kategorie retailových expozic uvedené v odst. 1 písm. d), jestliže splňují následující podmínky:
a) jedná se buď o expozici vůči jednotlivci nebo jednotlivcům, nebo o expozici vůči malým či středně velkým subjektům, v posledním případě za předpokladu, že celková částka, kterou dlužník nebo ekonomicky spjatá skupina dlužníků dluží úvěrové instituci a mateřským podnikům a jejich dceřiným podnikům, včetně jakékoli expozice po splatnosti, ale s výjimkou pohledávek nebo podmíněných pohledávek zajištěných obytnými nemovitostmi, nepřekročí, podle informací, které má úvěrová instituce k dispozici, 1 milion EUR;
b) úvěrová instituce s nimi při řízení svého úvěrového rizika zachází v průběhu času konzistentně a podobným způsobem,
c) nejsou řízeny individuálně do té míry jako expozice v kategorii expozic vůči podnikům a
d) každá představuje jednu z velkého počtu podobně řízených expozic.
Do kategorie retailových expozic lze zařadit současnou hodnotu retailové minimální leasingové splátky.
5. Do kategorie akciových expozic se zařadí tyto expozice:
a) expozice, které nemají povahu dluhu a které vyjadřují podřízenou, zbytkovou pohledávku vůči aktivům nebo příjmům emitenta a
b) dluhové expozice, jejichž ekonomická podstata je podobná jako u expozic uvedených v písmenu a).
6. V rámci kategorie expozic vůči podnikům úvěrové instituce odděleně rozlišují jako specializované úvěrové expozice takové expozice, které mají následující vlastnosti:
a) jedná se o expozici vůči subjektu, který byl speciálně vytvořen za účelem financování nebo řízení hmotných aktiv,
b) smluvní ujednání poskytují věřiteli značný stupeň kontroly nad aktivy a příjmy, která tato aktiva vytvářejí, a
c) primárním zdrojem splácení závazku je příjem vytvářený aktivy, která jsou financována, nikoliv nezávislá schopnost širšího obchodního podnikání.
7. Jakýkoli úvěrový závazek, který není zařazen do kategorií expozic uvedených v odst. 1 písm. a), b) a d) až f), se zařadí do kategorie expozic uvedené v písmenu c) daného odstavce.
8. Kategorie expozice uvedená v odst. 1 písm. g) zahrnuje zbytkovou hodnotu pronajaté nemovitosti, není-li zahrnuta v leasingové expozici, jak je uvedeno v příloze VII části 3 bodu 4.
9. Metodika, kterou úvěrová instituce používá pro zařazování expozic do různých kategorií, je přiměřená a v průběhu času konzistentní.
Článek 87
1. Hodnoty rizikově vážené expozice pro úvěrové riziko u expozic náležejících do jedné z kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm. a) až e) nebo g) se, pokud nejsou odečítány z kapitálu, vypočítají podle přílohy VII části 1 bodů 1 až 27.
2. Hodnoty rizikově vážené expozice se pro riziko rozmělnění u nakoupených pohledávek vypočítají podle přílohy VII části 1 bodu 28.
V případě, že má úvěrová instituce v souvislosti s nakoupenými pohledávkami vůči prodejci těchto pohledávek právo plného postihu za riziko selhání nebo za riziko rozmělnění, ustanovení článků 87 a 88 se v souvislosti s nakoupenými pohledávkami nepoužijí.
S expozicí se místo toho může zacházet jako se zajištěnou expozicí.
3. Výpočet hodnot rizikově vážené expozice pro úvěrové riziko a riziko rozmělnění se zakládá na relevantních parametrech, které se vztahují k dané expozici.
Tyto parametry zahrnují pravděpodobnost selhání (PD), ztrátu ze selhání (LGD), splatnost (M) a hodnotu expozice.
K PD a LGD lze přihlížet společně nebo odděleně v souladu s přílohou VII částí 2.
4. Aniž je dotčen odstavec 3, hodnoty rizikově vážené expozice pro úvěrové riziko pro všechny expozice náležející do kategorie uvedené v čl. 86 odst. 1 písm. e) se vypočítají v souladu s přílohou VII částí 1 body 17 až 26, za podmínky souhlasu příslušných orgánů. Příslušné orgány povolí úvěrové instituci používat přístup stanovený v příloze VII části 1 bodech 25 a 26 pouze v případě, že úvěrová instituce splňuje minimální požadavky přílohy VII části 4 bodů 115 až 123.
5. Aniž je dotčen odstavec 3, hodnoty rizikově vážené expozice pro úvěrové riziko pro specializované úvěrové expozice lze vypočítat v souladu s přílohou VII částí 1 bodem 6.
Příslušné orgány zveřejní pokyny k tomu, jak by měly úvěrové instituce přiřazovat rizikové váhy specializovaným úvěrovým expozicím podle přílohy VII části 1 bodu 6, a schválí metodiky přiřazování zavedené úvěrovými institucemi.
6. Pro expozice náležející do kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm. a) až d) stanoví úvěrové instituce své vlastní odhady PD v souladu s článkem 84 a přílohou VII částí 4.
7. Pro expozice náležející do kategorie expozic uvedené v čl. 86 odst. 1 písm. d) stanoví úvěrové instituce své vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s článkem 84 a přílohou VII částí 4.
8. Pro expozice náležející do kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm. a) až c) uplatní úvěrové instituce hodnoty LGD stanovené v příloze VII části 2 bodu 8 a konverzní faktory stanovené v příloze VII části 3 bodu 9 písm. a) až d).
9. Aniž je dotčen odstavec 8, pro všechny expozice náležející do kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm. a) až c) mohou příslušné orgány úvěrovým institucím povolit, aby používaly vlastní odhady LGD a konverzních faktorů v souladu s článkem 84 a přílohou VII částí 4.
10. Hodnoty rizikově vážené expozice pro sekuritizované expozice a pro expozice náležející do kategorie expozic uvedené v čl. 86 odst. 1 písm. f) se vypočítají v souladu s pododdílem 4.
11. Pokud expozice ve formě podniku kolektivního investování splňují kritéria stanovená v příloze VI části 1 bodech 77 a 78 a úvěrová instituce zná všechny podkladové expozice podniku kolektivního investování, přihlíží úvěrová instituce k těmto podkladovým expozicím pro účely výpočtu hodnot rizikově vážené expozice a hodnot očekávaných ztrát v souladu s metodami stanovenými v tomto pododdílu.
Pokud úvěrová instituce nesplňuje podmínky pro používání metod stanovených v tomto pododdílu, vypočítají se hodnoty rizikově vážené expozice a hodnoty očekávaných ztrát podle následujících přístupů:
a) pro expozice náležející do kategorie expozic uvedené v čl. 86 odst.
1 písm. e) přístup stanovený v příloze VII části 1 bodech 19 až 21. Jestliže úvěrová instituce není pro tyto účely schopna rozlišit mezi akciovými expozicemi neobchodovanými na regulovaných trzích, akciovými expozicemi obchodovanými na regulovaných trzích a ostatními akciovými expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s ostatními akciovými expozicemi,
b) pro všechny ostatní podkladové expozice přístup stanovený v pododdílu 1, s výhradou následujících úprav:
i) expozice jsou zařazeny do příslušné kategorie expozic a je jim přiřazena riziková váha příslušející ke stupni úvěrové kvality, který je bezprostředně nad tím stupněm úvěrové kvality, do kterého by byla tato expozice obvykle zařazena, a
ii) expozicím zařazeným do vyšších stupňů úvěrové kvality, kterým by byla obvykle přiřazena riziková váha 150 %, je přiřazena riziková váha 200 %.
12. Pokud expozice ve formě podniku kolektivního investování nesplňuje kritéria stanovená v příloze VI části 1 bodech 77 a 78 nebo pokud úvěrová instituce nezná všechny podkladové expozice podniku kolektivního investování, přihlédne úvěrová instituce přímo k podkladovým expozicím a vypočítá hodnoty rizikově vážené expozice a hodnoty očekávaných ztrát v souladu s přístupem stanoveným v příloze VII části 1 bodech 19 až 21.
Jestliže úvěrová instituce není pro tyto účely schopna rozlišit mezi akciovými expozicemi neobchodovanými na regulovaných trzích, akciovými expozicemi obchodovanými na regulovaných trzích a ostatními akciovými expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s ostatními akciovými expozicemi.
Pro tyto účely se expozice, které nejsou akciovými expozicemi, zařadí do jedné z kategorií (akciové expozice obchodované či neobchodované na regulovaných trzích nebo ostatní akciové expozice) uvedených v příloze VII části 1 bodě 19 a neznámé expozice se zařadí do kategorie ostatních akciových expozic.
Jestliže úvěrové instituce nevyužijí výše uvedenou metodu, mohou si samy provést výpočet nebo se spolehnout na třetí stranu, která vypočítá a oznámí průměrné hodnoty rizikově vážené expozice na základě podkladových expozic podniku kolektivního investování v souladu s následujícími přístupy, je-li v dostatečné míře zajištěna správnost výpočtu a oznámení:
a) pro expozice náležející do kategorie expozic uvedené v čl. 86 odst.
1 písm. e) přístup stanovený v příloze VII části 1 bodech 19 až 21. Jestliže úvěrová instituce není pro tyto účely schopna rozlišit mezi akciovými expozicemi obchodovanými na regulovaných trzích, akciovými expozicemi obchodovanými na regulovaných trzích a ostatními akciovými expozicemi, zachází s těmito expozicemi jako s ostatními akciovými expozicemi; nebo
b) pro všechny ostatní podkladové expozice přístup stanovený v pododdílu 1, s výhradou následujících úprav:
i) expozice jsou zařazeny do příslušné kategorie expozic a je jim přiřazena riziková váha příslušející ke stupni úvěrového hodnocení, který je bezprostředně nad tím stupněm úvěrového hodnocení, do kterého by byla tato expozice obvykle zařazena, a
ii) expozicím zařazeným do vyšších stupňů úvěrového hodnocení, kterým by byla obvykle přiřazena riziková váha 150 %, je přiřazena riziková váha 200 %.
Článek 88
1. Hodnoty očekávaných ztrát pro expozice náležející do jedné z kategorií expozic uvedených v čl. 86 odst. 1 písm. a) až e) se vypočítají v souladu s metodami stanovenými v příloze VII části 1 bodech 29 až 35.
2. Výpočet hodnot očekávaných ztrát v souladu s přílohou VII částí 1 body 29 až 35 se pro každou expozici zakládá na týchž vstupních údajích o PD, LGD a hodnotě expozice jako jsou ty, které se použijí pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice v souladu s článkem 87. V případě expozic v selhání, pro které úvěrové instituce použily vlastní odhady LGD, odpovídá očekávaná ztráta (EL) nejlepšímu vlastnímu odhadu EL (ELBE) provedenému úvěrovou institucí podle přílohy VII části 4 bodu 80.
3. Hodnoty očekávaných ztrát pro sekuritizované expozice se vypočítají v souladu s pododdílem 4.
4. Hodnota očekávaných ztrát pro expozice náležející do kategorie expozic uvedené v čl. 86 odst. 1 písm. g) je nulová.
5. Hodnoty očekávaných ztrát pro riziko rozmělnění nakoupených pohledávek se vypočítají v souladu s metodami stanovenými v příloze VII části 1 bodě 35.
6. Hodnoty očekávaných ztrát pro expozice uvedené v čl. 87 odst. 11 a 12 se vypočítají v souladu s metodami uvedenými v příloze VII části 1 bodech 29 až 35.
Článek 89
1. S výhradou souhlasu příslušných orgánů mohou úvěrové instituce, které jsou oprávněny k využívání přístupu založeného na interním ratingu pro výpočet hodnoty rizikově vážené expozice a hodnoty očekávaných ztrát, použít pro jednu nebo několik následujících kategorií expozic pododdíl 1:
a) kategorii expozic uvedenou v čl. 86 odst. 1 písm. a), kde je počet významných protistran omezen a pro úvěrovou instituci by uplatnění ratingového systému vůči těmto protistranám představovalo nepřiměřenou zátěž,
b) kategorii expozic uvedenou v čl. 86 odst. 1 písm. b), kde je počet významných protistran omezen a pro úvěrovou instituci by uplatnění ratingového systému vůči těmto protistranám představovalo nepřiměřenou zátěž,
c) expozice v nevýznamných obchodních útvarech a kategorie expozic, které jsou nevýznamné z hlediska velikosti a rizikového profilu,
d) expozice vůči centrálním vládám domovského členského státu a vůči jeho orgánům regionální a místní správy a správním orgánům za předpokladu, že:
i) neexistuje rozdíl v riziku expozic vůči této centrální vládě a ostatních obdobných expozic v důsledku zvláštních veřejnoprávních ustanovení a
ii) expozicím vůči této centrální vládě je podle pododdílu 1 přidělena riziková váha 0 %,
e) expozice úvěrové instituce vůči protistraně, která je jejím mateřským podnikem, jejím dceřiným podnikem nebo dceřiným podnikem jejího mateřského podniku za předpokladu, že touto protistranou je instituce nebo finanční holdingová společnost, finanční instituce, společnost spravující aktiva nebo podnik pomocných služeb, na něž se vztahují obezřetnostní požadavky, nebo podnik ve vzájemném vztahu podle čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS a expozice mezi úvěrovými institucemi, které splňují požadavky podle čl. 80 odst. 8,
f) akciové expozice vůči subjektům, jejichž úvěrové závazky jsou způsobilé pro rizikovou váhu 0 % podle pododdílu 1 (včetně těch subjektů veřejného sektoru, na něž se může použít riziková váha 0 %),
g) akciové expozice nabyté v rámci legislativních programů na podporu přesně vymezených hospodářských odvětví, které poskytují úvěrovým institucím významné dotace na investice a zahrnují určitou formu státního dohledu a omezení kapitálových investic.
Tato výjimka je omezena na souhrnný limit 10 % původního a dodatkového kapitálu,
h) expozice podle přílohy VI části 1 bodu 40, které splňují podmínky tam uvedené, nebo
i) státní a státem zajištěné záruky podle přílohy VIII části 2 bodu 19.
Tento odstavec nebrání příslušným orgánům jiných členských států umožnit uplatnění pravidel pododdílu 1 na akciové expozice, kterým bylo takové zacházení umožněno v jiném členském státě.
Pro účely odstavce 1 se kategorie akciových expozic úvěrové instituce považuje za významnou, pokud jejich souhrnná hodnota snížená o akciové expozice nabyté v rámci legislativních programů, jak je uvedeno v odst. 1 písm. g), převýší v průměru za předcházející rok 10 % kapitálu úvěrové instituce.
Je-li počet těchto akciových expozic nižší než 10 jednotlivých účastí, činí tento limit 5 % kapitálu úvěrové instituce.
Pododdíl 3
Snižování úvěrového rizika
Článek 90
Pro účely tohoto pododdílu se "úvěrovou institucí poskytující úvěr" rozumí úvěrová instituce, která má danou expozici, ať už vznikla z jejích úvěrových nebo jiných činností.
Článek 91
Úvěrové instituce, které používají standardizovaný přístup podle článků 78 až 83 nebo používají přístup založený na interním ratingu podle článků 84 až 89, ale nepoužívají své vlastní odhady LGD a konverzních faktorů podle článků 87 a 88, mohou uznat snižování úvěrového rizika v souladu s tímto pododdílem při výpočtu hodnot rizikově vážené expozice pro účely čl. 75 písm. a), případně při výpočtu očekávané ztráty pro účely výpočtu uvedeného v čl. 57 písm. q) a v čl. 63 odst. 3.
Článek 92
1. Technika používaná pro zajištění úvěrového rizika spolu s akcemi, kroky, postupy a zásadami, které úvěrová instituce poskytující úvěr přijala nebo zavedla, vedou k vytvoření takových uspořádání na zajištění úvěrového rizika, která jsou právně účinná a vymahatelná ve všech příslušných právních řádech.
2. Úvěrová instituce poskytující úvěr učiní všechny náležité kroky, aby zajistila účinnost uspořádání zajištění úvěrového rizika a aby pokryla související rizika.
3. V případě majetkového zajištění úvěrového rizika je podmínkou pro uznání způsobilosti aktiv jejich dostatečná likvidita a dostatečně stabilní hodnota v průběhu času tak, aby byla zabezpečena vhodná úroveň jistoty ohledně dosaženého zajištění úvěrového rizika s přihlédnutím k přístupu, který se používá k výpočtu hodnot rizikově vážené expozice, a na povolenou míru uznatelnosti.
Způsobilá mohou být pouze aktiva uvedená v příloze VIII části 1.
4. V případě majetkového zajištění úvěrového rizika má úvěrová instituce poskytující úvěr právo ve vhodném okamžiku realizovat nebo zadržet aktiva, z nichž vyplývá zajištění v případě selhání, platební neschopnosti nebo konkursu dlužníka, případně správce kolaterálu, nebo v případě jiné smluvně stanovené úvěrové události.
Stupeň korelace mezi hodnotou aktiva, které poskytuje zajištění úvěru, a úvěrovou kvalitou dlužníka nesmí být nepřiměřeně vysoký.
5. V případě zajištění úvěrového rizika třetí stranou je podmínkou pro uznání způsobilosti strany poskytující závazek její dostatečná spolehlivost a skutečnost, že dohoda o zajištění úvěru má právní účinky a je vymahatelná v příslušných právních řádech tak, aby byla zabezpečena vhodná úroveň jistoty ohledně dosaženého zajištění úvěrového rizika s přihlédnutím k přístupu, který se používá k výpočtu hodnot rizikově vážené expozice, a na povolenou míru uznání.
Způsobilost lze uznat pouze v případě poskytovatelů úvěrového zajištění a typů dohod o zajištění úvěru stanovených v příloze VIII části 1.
6. Musí být splněny minimální požadavky stanovené v příloze VIII části 2.
Článek 93
1. Jestliže jsou splněny požadavky stanovené v článku 92, lze výpočet hodnot rizikově vážené expozice, případně hodnot očekávaných ztrát, upravit v souladu s přílohou VIII částmi 3 až 6.
2. K žádné expozici, u níž bylo uplatněno snížení úvěrového rizika, nesmí být přiřazena vyšší hodnota rizikově vážené expozice nebo očekávané ztráty, než jaká by byla přiřazena k jinak stejné expozici bez snížení úvěrového rizika.
3. Jestliže hodnota rizikově vážené expozice již bere v úvahu zajištění úvěrového rizika podle článků 78 až 83, případně článků 84 až 89, výpočet úvěrového zajištění podle tohoto pododdílu se dále neuznává.
Pododdíl 4
Sekuritizace
Článek 94
Jestliže úvěrová instituce používá standardizovaný přístup stanovený v článcích 78 až 83 pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice pro kategorii expozic, do níž by byly podle článku 79 zařazeny sekuritizované expozice, vypočítá hodnotu rizikově vážené expozice sekuritizační pozice v souladu s přílohou IX částí 4 body 1 až 36.
Ve všech ostatních případech vypočítá hodnotu rizikově vážené expozice v souladu s přílohou IX částí 4 body 1 až 5 a 37 až 76.
Článek 95
1. Jestliže bylo z úvěrové instituce, která je původcem, v souladu s přílohou IX částí 2 převedeno významné úvěrové riziko spojené se sekuritizovanými expozicemi, může daná úvěrová instituce:
a) v případě tradiční sekuritizace vyjmout expozice, které sekuritizovala, z výpočtu hodnot rizikově vážené expozice, případně hodnot očekávaných ztrát, a
b) v případě syntetické sekuritizace vypočítat hodnoty rizikově vážené expozice, případně hodnoty očekávaných ztrát, se zřetelem k sekuritizovaným expozicím podle přílohy IX části 2.
2. Jestliže se použije odstavec 1, úvěrová instituce, která je původcem, vypočítá hodnoty rizikově vážené expozice předepsané v příloze IX pro pozice, které případně drží v sekuritizaci.
Jestliže úvěrová instituce, která je původcem, nepřevede významné úvěrové riziko v souladu s odstavcem 1, nemusí provádět výpočet hodnot rizikově vážené expozice pro žádnou pozici, kterou případně drží v dané sekuritizaci.
Článek 96
1. Pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice sekuritizační pozice se přidělí hodnotě expozice pozice rizikové váhy v souladu s přílohou IX na základě úvěrové kvality dané pozice, která může být určena odkazem na úvěrové hodnocení externí ratingovou agenturou nebo jiným způsobem, jak je uvedeno v příloze IX.
2. Jestliže se expozice vztahuje na různé tranše v sekuritizaci, považuje se expozice spojená s každou tranší za samostatnou sekuritizační pozici.
Má se za to, že poskytovatelé úvěrového zajištění sekuritizační pozice drží pozice v sekuritizaci.
Sekuritizační pozice zahrnují expozice spojené se sekuritizací vyplývající z úrokových nebo měnových derivátových kontraktů.
3. Jestliže je sekuritizační pozice předmětem majetkového zajištění úvěrového rizika nebo zajištění úvěrového rizika třetí stranou, lze rizikovou váhu, kterou k ní lze přiřadit, upravit v souladu s články 90 až 93 vykládanými ve spojení s přílohou IX.
4. S výhradou čl. 57 písm. r) a čl. 66 odst. 2 se hodnota rizikově vážené expozice zahrne do součtu hodnot rizikově vážené expozice úvěrové instituce pro účely čl. 75 písm. a).
Článek 97
1. Úvěrové hodnocení externí ratingovou agenturou lze použít k určení rizikové váhy sekuritizační pozice podle článku 96 pouze v případě, že externí ratingovou agenturu k tomuto účelu uznaly příslušné orgány za způsobilou (dále jen "způsobilá externí ratingová agentura").
2. Příslušné orgány uznají, že externí ratingová agentura je způsobilá pro účely odstavce 1 pouze v případě, pokud se ke své spokojenosti ujistily, že tato agentura splňuje požadavky stanovené v článku 81, s přihlédnutím k technickým kritériím uvedeným v příloze VI části 2, a že prokázala své schopnosti v oblasti sekuritizace, což lze dokázat například širokým přijetím na trhu.
3. Jestliže příslušné orgány jednoho členského státu uznaly externí ratingovou agenturu za způsobilou pro účely odstavce 1, mohou ji příslušné orgány ostatních členských států uznat pro tyto účely za způsobilou, aniž by provedly vlastní hodnocení.
4. Příslušné orgány zveřejní informace o postupu uznávání a seznam způsobilých ratingových agentur.
5. Úvěrové hodnocení vypracované způsobilou externí ratingovou agenturou lze použít pro účely odstavce 1 pouze v případě, že odpovídá zásadám důvěryhodnosti a transparentnosti uvedeným v příloze IX části 3.
Článek 98
1. Pro účely použití rizikových vah na sekuritizační pozice příslušné orgány určí, k jakým stupňům úvěrového hodnocení stanoveným v příloze IX mají být přiřazena příslušná úvěrová hodnocení vypracovaná způsobilou externí ratingovou agenturou.
Tato rozhodnutí jsou objektivní a konzistentní.
2. Když příslušné orgány jednoho členského státu provedou určení podle odstavce 1, mohou příslušné orgány ostatních členských států toto určení uznat, aniž by provedly vlastní určení.
Článek 99
Využívání úvěrových hodnocení vypracovaných externí ratingovou agenturou pro výpočet hodnot rizikově vážené expozice úvěrové instituce podle článku 96 je konzistentní a probíhá v souladu s přílohou IX částí 3.
Úvěrová hodnocení se nepoužívají selektivně.
Článek 100
1. V případě sekuritizace revolvingových expozic s možností předčasného splacení úvěrová instituce, která je původcem, vypočítá v souladu s přílohou IX dodatečnou hodnotu rizikově vážené expozice pro riziko zvýšení úrovní úvěrového rizika, jimž je vystavena, po využití možnosti předčasného splacení.
2. Pro tyto účely se "revolvingovou expozicí" rozumí expozice, u níž se částky nesplacené klienty mohou měnit na základě rozhodnutí klientů půjčit si a splácet až do výše sjednaného limitu, a možností předčasného splacení se rozumí smluvní ustanovení, které vyžaduje, aby v případě přesně vymezených událostí byly pozice investorů splaceny před původně stanovenou dobou splatnosti vydaných cenných papírů.
Článek 101
1. Úvěrová instituce, která je původcem a vypočítala hodnoty rizikově vážené expozice spojené se sekuritizací podle článku 95, nebo úvěrová instituce, která je sponzorem, neposkytne s cílem snížit potenciální nebo skutečné ztráty investorů sekuritizaci podporu, která by překračovala její smluvní závazky,.
2. Jestliže úvěrová instituce, která je původcem nebo sponzorem, nedodrží u určité sekuritizace odstavec 1, příslušný orgán jí uloží, aby měla minimálně k dispozici kapitál na všechny sekuritizované expozice v takové výši, jako kdyby nebyly sekuritizovány.
Úvěrová instituce zveřejní, že poskytla mimosmluvní podporu, a informuje o následném regulativním dopadu na její kapitál.
Oddíl 4
Minimální kapitálové požadavky pro krytí operačního rizika
Článek 102
1. Příslušné orgány uloží úvěrovým institucím, aby měly k dispozici kapitál na krytí operačního rizika v souladu s přístupy stanovenými v článcích 103, 104 a 105.
2. Aniž je dotčen odstavec 4, úvěrové instituce, které používají přístup stanovený v článku 104, nesmějí znovu využívat přístup uvedený v článku 103, ledaže prokáží rozumný důvod a obdrží souhlas příslušných orgánů.
3. Aniž je dotčen odstavec 4, úvěrové instituce, které používají přístup stanovený v článku 105, nesmějí znovu využívat přístupy uvedené v článku 103 nebo 104, ledaže prokáží rozumný důvod a obdrží souhlas příslušných orgánů.
4. Příslušné orgány mohou úvěrovými institucím povolit, aby využívaly kombinaci přístupů v souladu s přílohou X částí 4.
Článek 103
Kapitálové požadavky pro krytí operačního rizika podle přístupu základního ukazatele představují určité procento relevantního ukazatele, v souladu s parametry stanovenými v příloze X části 1.
Článek 104
1. Podle standardizovaného přístupu rozdělí úvěrové instituce své činnosti do určitého počtu linií podnikání, jak je stanoveno v příloze X části 2.
2. V každé linii podnikání úvěrové instituce vypočítají kapitálový požadavek pro krytí operačního rizika jako určité procento relevantního ukazatele, v souladu s parametry stanovenými v příloze X části 2.
3. Pro některé linie podnikání mohou příslušné orgány za určitých podmínek úvěrové instituci povolit v souladu s přílohou X částí 2 body 5 až 11, aby pro určení svého kapitálového požadavku pro krytí operačního rizika použila alternativní relevantní ukazatel.
4. Kapitálový požadavek pro krytí operačního rizika podle standardizovaného přístupu představuje součet kapitálových požadavků na krytí operačního rizika napříč všemi jednotlivými liniemi podnikání.
5. Parametry pro standardizovaný přístup jsou stanoveny v příloze X části 2.
6. Aby úvěrové instituce mohly používat standardizovaný přístup, musí splňovat kritéria stanovená v příloze X části 2.
Článek 105
1. Úvěrové instituce mohou využívat pokročilé přístupy k měření založené na vlastních systémech měření operačního rizika, jestliže příslušný orgán výslovně schválí využívání dotyčných modelů pro výpočet kapitálového požadavku.
2. Úvěrové instituce musí ke spokojenosti příslušných orgánů prokázat, že splňují kvalifikační kritéria stanovená v příloze X části 3.
3. Jestliže pokročilý přístup k měření hodlá využít mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo dceřiné podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU, orgány příslušné pro různé právní subjekty úzce spolupracují, jak je stanoveno v článcích 129 až 132.
Žádost obsahuje prvky uvedené v příloze X části 3.
4. Jestliže mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky nebo dceřiné podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU používají pokročilý přístup k měření na jednotném základě, mohou příslušné orgány povolit, aby kvalifikační kritéria stanovená v příloze X části 3 splnily mateřský podnik a jeho dceřiné podniky společně.
Oddíl 5
Velká angažovanost
Článek 106
1.
"Angažovaností" se pro účely tohoto oddílu rozumějí jakákoli aktiva nebo podrozvahové položky uvedené v oddílu 3 pododdílu 1, bez uplatnění rizikových vah nebo stupňů rizika tam stanovených.
Angažovanost vyplývající z bodů uvedených v příloze IV se vypočítá pomocí jedné z metod stanovených v příloze III.
Pro účely tohoto oddílu se použije také příloha III část 2 bod 2.
Se souhlasem příslušných orgánů lze vyloučit z definice angažovanosti všechny položky plně kryté kapitálem, pokud tento kapitál není zahrnut do kapitálu úvěrové instituce pro účely článku 75 nebo do výpočtu jiných sledovaných ukazatelů stanovených v této směrnici a jiných předpisech Společenství.
2. Angažovanost nezahrnuje:
a) expozice z devizových operací s obvyklým průběhem vypořádání do 48 hodin po zaplacení nebo
b) expozice z koupě nebo prodeje cenných papírů s obvyklém průběhem vypořádání do pěti pracovních dnů po zaplacení nebo dodání cenných papírů podle toho, k čemu dojde dřív.
Článek 107
Pro účely tohoto oddílu se pojem úvěrová instituce vztahuje na:
a) úvěrovou instituci včetně jejích poboček ve třetích zemích a
b) všechny soukromé nebo veřejné podniky včetně jejich poboček, které odpovídají definici úvěrové instituce a které získaly povolení ve třetí zemi.
Článek 108
Angažovanost úvěrové instituce vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů se považuje ze velkou, představuje-li její hodnota alespoň 10 % kapitálu instituce.
Článek 109
Příslušné orgány vyžadují, aby měla každá úvěrová instituce řádné administrativní a účetní postupy a přiměřený mechanismus vnitřní kontroly k zjištění a zaznamenání všech případů velké angažovanosti a jejich následných změn v souladu s touto směrnicí a ke sledování případů angažovanosti s ohledem na vlastní zásady úvěrové instituce v oblasti angažovanosti.
Článek 110
1. Úvěrová instituce ohlásí každou velkou angažovanost příslušným orgánům.
Členské státy stanoví, že toto ohlášení má být učiněno podle jejich uvážení jedním z těchto dvou způsobů:
a) ohlášení všech případů velké angažovanosti nejméně jednou ročně spojené s průběžným hlášením všech nových případů velké angažovanosti a zvýšení každé již existující velké angažovanosti nejméně o 20 % oproti předchozímu hlášení nebo
b) ohlášení všech případů velké angažovanosti nejméně čtyřikrát ročně.
2. S výjimkou případů úvěrových institucí, které se při uznání kolaterálu při výpočtu hodnoty expozice pro účely čl. 111 odst. 1, 2 a 3 řídí článkem 114, expozice osvobozené podle čl. 113 odst. 3 písm. a) až d) a f) až h) nemusí být ohlašovány podle odstavce 1 tohoto článku. Četnost podávání zpráv stanovená v odst. 1 písm. b) může být snížena na dvakrát ročně pro případy angažovanosti uvedené v čl. 113 odst. 3 písm. e) a i) a článcích 115 a 116.
Uplatní-li úvěrová instituce tento odstavec, musí uchovat záznam o důvodech pro takový krok nejméně po dobu jednoho roku od události, která vedla k osvobození, aby mohly příslušné orgány prověřit, zda bylo oprávněné.
3. Členské státy mohou stanovit, aby úvěrové instituce prováděly rozbor svých expozic vůči poskytovatelům kolaterálu z důvodu možné koncentrace a kde je to vhodné, aby učinily opatření či oznámily příslušnému orgánu všechna významná zjištění.
Článek 111
1. Úvěrová instituce nepřipustí angažovanost vůči jednomu klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů, jejíž hodnota přesahuje 25 % jejího kapitálu.
2. Je-li tímto klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů mateřský nebo dceřiný podnik úvěrové instituce, případně jeden nebo více dceřiných podniků takového mateřského podniku, snižuje se procento uvedené v odstavci 1 na 20 %.
Členský stát však nemusí uplatňovat na angažovanost vůči takovým klientům limit 20 %, pokud zajistí zvláštní sledování takových případů angažovanosti jinými opatřeními nebo postupy.
O obsahu těchto opatření a postupů uvědomí Komisi a Evropský bankovní výbor.
3. Úvěrová instituce nepřipustí případy velké angažovanosti, které celkově přesahují 800 % hodnoty jejího kapitálu.
4. Úvěrová instituce musí soustavně dodržovat limity angažovanosti stanovené v odstavcích 1, 2 a 3.
Pokud ve výjimečných případech její angažovanost přesáhne tyto limity, oznámí tuto skutečnost bezodkladně příslušným orgánům, které mohou úvěrové instituci v odůvodněných případech poskytnout lhůtu k tomu, aby dosáhla souladu s limity.
Článek 112
1. Pro účely článků 113 až 117 pojem "záruka" zahrnuje úvěrové deriváty uznané podle článků 90 až 93, s výjimkou úvěrových dluhopisů.
2. S výhradou odstavce 3 v případech, kdy lze podle článků 113 až 117 povolit uznání majetkového zajištění úvěrového rizika nebo zajištění úvěrového rizika třetí stranou, je nutno dodržet požadavky na způsobilost a jiné minimální požadavky stanovené články 90 až 93 pro účely výpočtu hodnoty rizikově vážené expozice podle článků 78 až 83.
3. Pokud se úvěrová instituce řídí čl. 114 odst. 2, je uznání majetkového zajištění úvěrového rizika podmíněno splněním příslušných požadavků uvedených v článcích 84 až 89.
Článek 113
1. Členské státy mohou stanovit přísnější limity, než jsou limity stanovené v článku 111.
2. Členské státy mohou zcela nebo částečně vyjmout z působnosti čl. 111 odst. 1, 2 a 3 angažovanost úvěrové instituce vůči jejímu mateřskému podniku, jiným dceřiným podnikům tohoto mateřského podniku nebo vlastním dceřiným podnikům, podléhají-li tyto podniky témuž dohledu na konsolidovaném základě jako sama úvěrová instituce vykonávanému v souladu s touto směrnicí nebo s obdobnými normami platnými ve třetí zemi.
3. Členské státy mohou zcela nebo částečně vyjmout následující expozice z působnosti článku 111:
a) aktiva představující pohledávky vůči centrálním vládám nebo centrálním bankám, kterým by nezajištěným byla přidělena podle článků 78 až 83 riziková váha 0 %,
b) aktiva představující pohledávky vůči mezinárodním organizacím nebo mezinárodním rozvojovým bankám, kterým by nezajištěným byla přidělena podle článků 78 až 83 riziková váha 0 % ,
c) aktiva představující pohledávky kryté výslovnou zárukou centrálních vlád, centrálních bank, mezinárodních organizací, mezinárodních rozvojových bank nebo subjektů veřejného sektoru, v nichž by nezajištěným pohledávkám vůči subjektu poskytujícímu záruky byla přidělena podle článků 78 až 83 riziková váha 0 %,
d) expozice vůči centrálním vládám, centrálním bankám, mezinárodním organizacím nebo mezinárodním rozvojovým bankám nebo subjektům veřejného sektoru, nebo expozice, za něž výše uvedené subjekty ručí, jestliže by nezajištěným pohledávkám vůči subjektu, vůči němuž existuje expozice nebo který za ni ručí, byla přidělena podle článků 78 až 83 riziková váha 0 % ,
e) aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči centrálním vládám nebo centrálním bankám, které nejsou zmíněny ve výše uvedeném písmenu a), které znějí na národní měny dlužníků a případně jsou v nich financovány,
f) aktiva a jiné expozice zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů kolaterálem ve formě dluhových cenných papírů vydaných centrálními vládami nebo centrálními bankami, mezinárodními organizacemi, mezinárodními rozvojovými bankami nebo orgány regionální nebo místní správy členských států nebo subjekty veřejného sektoru, jejichž cenné papíry představují vůči emitentovi pohledávku, které by podle článků 78 až 83 byla přidělena riziková váha 0 %;
g) aktiva a jiné expozice zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů kolaterálem ve formě hotovostních vkladů u úvěrové instituce poskytující úvěr nebo u úvěrové instituce, která je mateřským nebo dceřiným podnikem úvěrové instituce poskytující úvěr,
h) aktiva a jiné expozice zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů kolaterálem ve formě vkladních listů vydaných úvěrovou institucí poskytující úvěr nebo úvěrovou institucí, která je mateřským nebo dceřiným podnikem úvěrové instituce poskytující úvěr, a uschovaných u některé z nich,
i) aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči institucím se splatností nejvýše jeden rok, která netvoří jejich kapitál,
j) aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči institucím, které nejsou úvěrovými institucemi, ale které splňují podmínky uvedené v příloze VI části 1 bodě 85, se splatností nejvýše jeden rok, zajištěná v souladu s ustanovením téhož odstavce,
k) obchodní směnky a jiné obdobné směnky se splatností nejvýše jeden rok, podepsané jinými úvěrovými institucemi,
l) kryté dluhopisy, jak jsou vymezeny v příloze VI části 1 bodech 68 až 70,
m) než dojde k další koordinaci, majetkové účasti v pojišťovnách uvedených v čl. 122 odst. 1 až do výše 40 % kapitálu úvěrové instituce, která nabývá účast,
n) aktiva představující pohledávky vůči regionálním nebo ústředním úvěrovým institucím, se kterými je úvěrová instituce poskytující úvěr sdružena v síti v souladu s právními předpisy nebo stanovami a které jsou podle těchto předpisů nebo stanov příslušné k hotovostním clearingovým operacím v rámci sítě,
o) expozice zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů kolaterálem ve formě cenných papírů jiných, než které jsou uvedeny v písmenu f),
p) úvěry zajištěné ke spokojenosti příslušných orgánů hypotékami na obytné nemovitosti nebo účastmi ve finských společnostech zajišťujících bytovou výstavbu v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy a nájemní operace, kdy si pronajímatel ponechává plné vlastnictví obytné nemovitosti, dokud nájemce nevyužije svého předkupního práva, ve všech uvedených případech do výše 50 % hodnoty dané obytné nemovitosti,
q) následující expozice, pokud by jim byla podle článků 78 až 83 přiřazena riziková váha 50 %, a pouze do 50 % hodnoty dotyčné nemovitosti:
i) expozice zajištěné hypotékami na kancelářské nebo jiné obchodní prostory nebo účastmi ve finských společnostech zajišťujících výstavbu v souladu s finským zákonem o společnostech zajišťujících bytovou výstavbu z roku 1991 nebo odpovídajícími pozdějšími předpisy, pokud jde o kanceláře nebo jiné obchodní prostory a
ii) expozice související s transakcemi, které se týkají pronájmů kanceláří nebo jiných obchodních prostor;
pro účely bodu ii) mohou až do 31. prosince 2011 příslušné orgány každého členského státu povolit úvěrovým institucím, aby uznávaly 100 % hodnoty dotyčné nemovitosti.
Na konci daného období se toto zacházení přezkoumá.
Členské státy informují Komisi o využití tohoto preferenčního zacházení,
r) 50 % podrozvahových položek se středně nízkým rizikem podle přílohy II;
s) se souhlasem příslušných orgánů jiné záruky než záruky na úvěry, které vyplývají z právních předpisů a které svým členům poskytují vzájemné záruční společnosti mající postavení úvěrových institucí, přičemž tato částka se ocení vahou 20 %, a
t) nízko rizikové podrozvahové položky uvedené v příloze II, pokud byla uzavřena dohoda s klientem nebo ekonomicky spjatou skupinou klientů, na jejímž základě lze připustit angažovanost pouze tehdy, bylo-li ověřeno, že nezpůsobí překročení limitů uplatňovaných podle čl. 111 odst. 1 až 3.
Má se za to, že hotovost obdržená na základě úvěrového dluhopisu vydaného úvěrovou institucí, stejně jako úvěry, které protistrana poskytla úvěrové instituci, a vklady protistrany u úvěrové instituce, které jsou předmětem dohody o započtení rozvahových položek podle článků 90 až 93, spadají pod písmeno g).
Pro účely písmene o) musí být cenné papíry použité jako kolaterál oceněny svou tržní cenou, mít hodnotu přesahující hodnotu expozice a musí s nimi být obchodováno na burze nebo musí být skutečně obchodovatelné a pravidelně kotované na trhu provozovaném uznanými profesionálními operátory, který umožňuje ke spokojenosti příslušných orgánů domovského členského státu úvěrové instituce stanovit objektivní cenu, pomocí níž lze kdykoli ověřit nadhodnotu cenných papírů.
Požadovaná nadhodnota je 100 %, může však být 150 % v případě akcií a 50 % v případě dluhopisů vydaných institucemi, orgány regionální nebo místní správy členských států neuvedenými v písmenu f) a v případě dluhových cenných papírů vydaných mezinárodními rozvojovými bankami, kterým nebyla podle článků 78 až 83 přidělena riziková váha 0 %.
V případě nesouladu splatnosti expozice a zajištění úvěrového rizika se kolaterál neuzná.
Cenné papíry použité jako kolaterál nesmějí být součástí kapitálu úvěrové instituce.
Pro účely písmene p) se hodnota této nemovitosti vypočítá, nemají-li příslušné orgány námitky, na základě přísných oceňovacích pravidel stanovených právními nebo správními předpisy.
Přecenění se provádí nejméně jednou ročně.
Pro účely písmene p) se obytnou nemovitostí rozumí obytný prostor, který obývá nebo pronajímá dlužník.
Členské státy uvědomí Komisi o jakékoli výjimce udělené podle písmene s), aby zajistily, že nenaruší hospodářskou soutěž.
Článek 114
1. S výhradou odstavce 3 mohou členské státy pro účely výpočtu hodnoty expozic pro účely čl. 111 odst. 1 až 3 úvěrovým institucím, které používají komplexní metodu finančního kolaterálu podle článků 90 až 93, jako alternativu k využívání plné nebo částečné výjimky podle čl. 113 odst. 3 písm. f), g), h) a o) povolit, aby použily hodnotu, která je nižší než hodnota expozice, ale není nižší než součet plně upravených hodnot jejich expozic vůči klientovi nebo ekonomicky spjaté skupině klientů.
Pro tyto účely se "plně upravenou hodnotou expozice" rozumí hodnota vypočítaná podle článků 90 až 93 při zohledňování snižování úvěrového rizika, koeficientu volatility a jakéhokoli nesouladu splatnosti (E*).
V případě použití tohoto odstavce na úvěrovou instituci se na danou úvěrovou instituci nevztahuje čl. 113 odst. 3 písm. f), g), h) a o).
2. S výhradou odstavce 3 lze úvěrové instituci, které je povoleno používat vlastní odhady ztrát ze selhání a konverzních faktorů pro kategorii expozice podle článků 84 až 89 a o níž se příslušné orgány domnívají, že je schopna odhadnout dopady finančního kolaterálu na své expozice odděleně od aspektů souvisejících se ztrátou ze selhání, povolit, aby k těmto dopadům přihlížela při výpočtu hodnoty expozic pro účely čl. 111 odst. 1 až 3.
Příslušné orgány se ujistí o vhodnosti odhadů, které úvěrová instituce vypracovala, aby snížila hodnotu expozice za účelem dodržení článku 111.
Jestliže je úvěrové instituci povoleno používat vlastní odhady vlivu finančního kolaterálu, použije je konzistentně s přístupem uplatňovaným při výpočtu kapitálových požadavků.
Úvěrovým institucím, kterým je povoleno používat vlastní odhady ztrát ze selhání a konverzní faktory pro kategorii expozic podle článků 84 až 89 a které nepočítají hodnotu svých expozic metodou uvedenou v prvním pododstavci, může být povoleno používat pro výpočet hodnoty expozice přístup uvedený v odstavci 1 nebo přístup uvedený v čl. 113 odst.
3 písm. o). Úvěrová instituce použije pouze jednu z těchto dvou metod.
3. Úvěrová instituce, které je povoleno používat při výpočtu hodnoty expozice pro účely čl. 111 odst. 1 až 3 metody popsané v odstavcích 1 a 2, provádí pravidelné stresové testování svých koncentrací úvěrového rizika, včetně rizika ve vztahu k realizovatelné hodnotě jakéhokoli přijatého kolaterálu.
Toto pravidelné stresové testování se zaměří na rizika vyplývající z potenciálních změn tržních podmínek, které by mohly nepříznivě ovlivnit kapitálovou přiměřenost úvěrové instituce a rizika vyplývající z realizace kolaterálu ve stresových situacích.
Úvěrová instituce ujistí příslušné orgány, že provedené stresové testování je přiměřené a vhodné pro vyhodnocení takových rizik.
V případě, že takový stresový test poukáže na nižší realizovatelnou hodnotu přijatého kolaterálu, než by bylo povoleno s ohledem na odstavce 1 a 2, hodnota kolaterálu, která může být uznána při výpočtu hodnoty expozice pro účely čl. 111 odst. 1 až 3, se odpovídajícím způsobem sníží.
Takové úvěrové instituce zahrnou do svých strategií k řešení rizika koncentrace následující prvky:
a) zásady a postupy pro řešení rizik vyplývajících z nesouladu splatnosti expozic a jejich úvěrového zajištění;
b) zásady a postupy v případě, že stresový test poukáže na nižší realizovatelnou hodnotu přijatého kolaterálu, než by tomu mělo být podle odstavců 1 a 2; a
c) zásady a postupy související s rizikem koncentrace vyplývajícím z používání technik snižování úvěrového rizika, a zejména s velkými nepřímými angažovanostmi (např. riziko jediného emitenta cenných papírů přijatých jako kolaterál).
4. Jestliže se vlivy kolaterálu uznávají podle podmínek odstavců 1 nebo 2, může členský stát považovat jakoukoli krytou část expozice za expozici vůči emitentovi kolaterálu, nikoliv vůči klientovi.
Článek 115
1. Pro účely čl. 111 odst. 1 až 3 mohou členské státy přidělit váhu 20 % na aktiva představující pohledávky vůči orgánům regionální nebo místní správy členských států, pokud by těmto pohledávkám byla přidělena podle článků 78 až 83 riziková váha 20 %, a na jiné případy angažovanosti vůči takovým orgánům nebo na pohledávky zaručené takovými orgány, kterým by podle článků 78 až 83 byla přidělena riziková váha 20 %. Členské státy však mohou tuto sazbu snížit na 0 % u položek aktiv představujících pohledávky vůči orgánům regionální a místní správy členských států, pokud by těmto pohledávkám byla přidělena podle článků 78 až 83 riziková váha 0 % , a u jiných případů angažovanosti vůči takovým orgánům nebo pohledávkám zaručeným takovými orgány, kterým by podle článků 78 až 83 byla přidělena riziková váha 0 %.
2. Pro účely čl. 111 odst. 1 až 3 mohou členské státy přidělit váhu 20 % na aktiva představující pohledávky a jinou expozici vůči institucím se splatností delší než jeden rok a nejdéle tři roky a váhu 50 % na aktiva představující pohledávky vůči institucím se splatností delší než tři roky, pokud je představují dluhové nástroje vydané institucí, pokud jsou podle názoru příslušných orgánů tyto nástroje skutečně obchodovatelné na trhu sestávajícím z profesionálních operátorů a pokud jsou na tomto trhu denně kotovány nebo pokud jejich vydání schválily příslušné orgány domovského členského státu emitující instituce. V žádném případě nesmí tato aktiva tvořit kapitál.
Článek 116
Odchylně od čl. 113 odst. 3 písm. i) a čl. 115 odst. 2 mohou členské státy přidělit váhu 20 % na aktiva představující pohledávky a jinou expozici vůči institucím bez ohledu na dobu jejich splatnosti.
Článek 117
1. Je-li angažovanost vůči klientovi zajištěna třetí stranou nebo kolaterálem ve formě cenných papírů vydaných třetí stranou za podmínek stanovených čl. 113 odst. 3 písm. o), mohou členské státy:
a) považovat tuto angažovanost za angažovanost vůči ručiteli namísto vůči klientovi nebo
b) považovat tuto angažovanost za angažovanost vůči třetí straně namísto vůči klientovi, je-li angažovanost vymezená v čl. 113 odst. 3 písm. o) zajištěna kolaterálem za podmínek tam stanovených.
2. Pokud členské státy uplatní zacházení uvedené v odst. 1 písm. a):
a) jestliže je záruka denominována v jiné měně, než ve které je denominována expozice, vypočítá se hodnota expozice, která se považuje za krytou, v souladu s ustanoveními přílohy VIII upravujícími nesoulad měn v případě zajištění úvěrového rizika třetí stranou;
b) v případě nesouladu mezi splatností expozice a splatností zajištění se postupuje v souladu s ustanoveními přílohy VIII upravujícími nesoulad splatností a
c) částečné krytí lze uznat v souladu s ustanoveními přílohy VIII.
Článek 118
Jestliže se podle čl. 69 odst. 1 upustí od požadavku, aby úvěrová instituce plnila na individuálním nebo subkonsolidovaném základě povinnosti stanovené v tomto oddílu, nebo jestliže se v případě mateřské úvěrové instituce v členském státě použije článek 70, musí být přijata opatření zajišťující uspokojivé rozložení rizik uvnitř skupiny.
Článek 119
Do 31. prosince 2007 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování tohoto oddílu spolu s příslušnými návrhy.
Oddíl 6
Kvalifikované účasti mimo finanční sektor
Článek 120
1. Kvalifikovaná účast úvěrové instituce v podniku, který není úvěrovou ani finanční institucí ani podnikem provozujícím činnosti, které jsou přímým rozšířením bankovní činnosti nebo souvisí s pomocnými bankovními činnostmi, jako např. finanční pronájem (leasing), obchodování s pohledávkami, správa fondů kolektivního investování, řízení služeb zpracování dat nebo jiná podobná činnost, nesmí přesáhnout 15 % jejího kapitálu.
2. Celková výše kvalifikovaných účastí úvěrové instituce v podnicích, které nejsou úvěrovými ani finančními institucemi ani podniky provozujícími činnosti, které jsou přímým rozšířením bankovní činnosti nebo souvisí s pomocnými bankovními činnostmi, jako např. finanční pronájem (leasing), obchodování s pohledávkami, správa fondů kolektivního investování, řízení služeb zpracování dat nebo jiná podobná činnost, nesmí přesáhnout 60 % jejího kapitálu.
3. Limity stanovené v odstavcích 1 a 2 lze překročit pouze za výjimečných okolností.
V takových případech však příslušné orgány vyžadují, aby úvěrové instituce zvýšily kapitál nebo přijaly jiná rovnocenná opatření.
Článek 121
Akcie a podíly dočasně držené při finanční operaci za účelem rekonstrukce nebo záchrany podniku anebo v průběhu úpisu cenných papírů při obvyklé době trvání úpisu anebo držené vlastním jménem úvěrové instituce na cizí účet se nepovažují za kvalifikovanou účast při výpočtu limitů stanovených v čl. 120 odst. 1 a 2. Akcie a podíly, které nemají povahu dlouhodobých finančních aktiv, jak jsou vymezena v čl. 35 odst. 2 směrnice 86/635/EHS, by neměly být do výpočtu zahrnuty.
Článek 122
1. Členské státy nejsou povinny uplatňovat limity stanovené v čl. 120 odst. 1 a 2 na účasti v pojišťovnách, jak jsou vymezeny ve směrnicích 73/239/EHS a 2002/83/ES, nebo v zajišťovnách, jak jsou vymezeny ve směrnici 98/78/ES.
2. Členské státy mohou stanovit, že příslušné orgány nebudou uplatňovat limity stanovené v čl. 120 odst. 1 a 2, pokud stanoví, že kvalifikované účasti úvěrové instituce přesahující uvedené limity musí být ve výši 100 % kryty kapitálem a že se k tomuto kapitálu nepřihlíží při výpočtu požadovaném podle článku 75. Jsou-li překročeny oba limity stanovené v čl. 120 odst. 1 a 2, musí být kapitálem kryt vyšší z objemů kvalifikovaných účastí, které překračují uvedené limity.
KAPITOLA 3
Proces hodnocení úvěrovou institucí
Článek 123
Úvěrové instituce mají zavedeny spolehlivé, efektivní a kompletní strategie a postupy pro stanovení a průběžné udržování hodnoty, typů a rozdělení vnitřně stanoveného kapitálu, který považují za odpovídající k pokrytí povahy a úrovně rizik, kterým jsou nebo mohou být vystaveny.
Tyto strategie a postupy se pravidelně interně přezkoumávají, aby se zajistilo, že zůstávají celistvé a úměrné povaze, rozsahu a komplexnosti činností dotyčné úvěrové instituce.
KAPITOLA 4
Dohled a zveřejňování údajů příslušnými orgány
Oddíl 1
Dohled
Článek 124
1. S ohledem na technická kritéria obsažená v příloze XI příslušné orgány přezkoumají uspořádání, strategie, postupy a mechanismy, které úvěrové instituce zavedly za účelem splnění požadavků stanovených touto směrnicí, a vyhodnotí rizika, kterým úvěrové instituce jsou nebo mohou být vystaveny .
2. Rozsah přezkumu a vyhodnocení podle odstavce 1 je shodný s rozsahem požadavků této směrnice.
3. Příslušné orgány na základě přezkumu a vyhodnocení podle odstavce 1 určí, zda uspořádání, strategie, postupy a mechanismy zavedené úvěrovými institucemi a kapitál, které tyto instituce drží, zajišťují zdravé řízení a pokrytí těchto rizik.
4. Příslušné orgány stanoví frekvenci a intenzitu přezkumů a vyhodnocování podle odstavce 1 s ohledem na velikost, systémovou důležitost, povahu, rozsah a komplexnost činností dotyčné úvěrové instituce a zohlední přitom zásadu přiměřenosti.
Přezkum a hodnocení se aktualizuje minimálně jednou ročně.
5. Do přezkumu a hodnocení prováděného příslušnými orgány se zahrne expozice úvěrových institucí vůči úrokovému riziku vyplývajícímu z neobchodních činností.
U institucí, jejichž ekonomická hodnota poklesne o více než 20 % jejich kapitálu v důsledku náhlé a neočekávané změny úrokových sazeb, se přijmou opatření v rozsahu, který stanoví příslušné orgány a který je pro všechny úvěrové instituce stejný.
Článek 125
1. Je-li mateřský podnik mateřskou úvěrovou institucí v členském státě nebo mateřskou úvěrovou institucí v EU, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které mu vydaly povolení podle článku 6.
2. Je-li mateřský podnik úvěrové instituce mateřskou finanční holdingovou společností v členském státě nebo mateřskou finanční holdingovou společností v EU, vykonávají dohled na konsolidovaném základě příslušné orgány, které vydaly uvedené úvěrové instituci povolení podle článku 6.
Článek 126
1. Je-li stejná mateřská finanční holdingová společnost v členském státě nebo stejná mateřská finanční holdingová společnost v EU mateřským podnikem úvěrových institucí povolených ve dvou nebo více členských státech, vykonávají dohled na konsolidovaném základě orgány příslušné pro úvěrovou instituci povolenou ve členském státě, v němž byla založena finanční holdingová společnost.
Jsou-li mateřskými podniky úvěrových institucí povolených ve dvou nebo více členských státech alespoň dvě finanční holdingové společnosti se skutečným sídlem v různých členských státech a v každém z těchto států existuje úvěrová instituce, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten orgán, který je příslušný pro úvěrovou instituci s nejvyšší bilanční sumou.
2. Je-li mateřským podnikem alespoň dvou úvěrových institucí povolených ve Společenství stejná finanční holdingová společnost a ani jedna z daných úvěrových institucí nebyla povolena v členském státě, v němž byla zřízena finanční holdingová společnost, vykonává dohled na konsolidovaném základě ten příslušný orgán, který vydal povolení úvěrové instituci s nejvyšší bilanční sumou, která se pro účely této směrnice považuje za úvěrovou instituci kontrolovanou mateřskou finanční holdingovou společností v EU.
3. V konkrétních případech mohou příslušné orgány na základě vzájemné dohody upustit od kritérií uvedených v odstavcích 1 a 2, pokud by jejich použití bylo nevhodné s ohledem na dotyčné úvěrové instituce a relativní význam jejich činností v různých státech, a mohou výkonem dohledu na konsolidovaném základě pověřit jiný příslušný orgán.
V takových případech příslušné orgány ještě před přijetím rozhodnutí poskytnou mateřské úvěrové instituci v EU, mateřské finanční holdingové společnosti v EU nebo úvěrové instituci s nejvyšší bilanční sumou, podle toho, o který subjekt se jedná, možnost vyjádřit své stanovisko k tomuto rozhodnutí.
4. Příslušné orgány oznámí Komisi veškeré dohody, na něž se vztahuje odstavec 3.
Článek 127
1. Členské státy v případě potřeby přijmou jakákoli opatření nezbytná k zahrnutí finančních holdingových společností do konsolidovaného dohledu.
Aniž je dotčen článek 135, nemá konsolidace finanční situace finanční holdingové společnosti v žádném případě za následek, že by příslušné orgány byly povinny plnit dohlížecí úlohu ve vztahu k této finanční holdingové společnosti samotné.
2. Nezahrnou-li příslušné orgány některého z členských států dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, do dohledu na konsolidovaném základě na základě čl. 73 odst. 1 písm. b) a c), mohou příslušné orgány členského státu, v němž se nachází tento dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, požádat mateřský podnik o informace, které jim mohou usnadnit dohled nad zmíněnou úvěrovou institucí.
3. Členské státy stanoví, že jejich orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě mohou požádat dceřiné podniky úvěrové instituce nebo finanční holdingové společnosti, které nejsou zahrnuty do dohledu na konsolidovaném základě, o informace uvedené v článku 137.
V takovém případě platí pro předávání a ověřování těchto informací postupy podle článku 137.
Článek 128
Je-li v některém členském státě více orgánů příslušných k obezřetnostnímu dohledu nad úvěrovými a finančními institucemi, přijme daný členský stát opatření nezbytná k zavedení koordinace mezi těmito orgány.
Článek 129
1. Kromě povinností vyplývajících z ustanovení této směrnice vykonává orgán příslušný k dohledu na konsolidovaném základě nad mateřskými úvěrovými institucemi v EU a úvěrovými institucemi kontrolovanými mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU tyto úkoly:
a) koordinuje shromažďování a šíření významných nebo zásadních informací v běžných i naléhavých situacích a
b) plánuje a koordinuje činnosti dohledu v běžných i naléhavých situacích, a to i ve vztahu k činnostem uvedeným v článku 124, ve spolupráci se zúčastněnými příslušnými orgány.
2. V případě, že mateřská úvěrová instituce v EU a její dceřiné podniky, případně dceřiné podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU společně, podají žádost o povolení podle čl. 84 odst. 1, čl. 87 odst. 9 a článku 105 a přílohy III části 6, příslušné orgány společně a po vzájemné konzultaci rozhodnou, zda požadované povolení udělí nebo neudělí, případně vymezí podmínky, jimž bude toto povolení podléhat.
Žádost uvedená v prvním pododstavci se podává pouze příslušnému orgánu uvedenému v odstavci 1.
Příslušné orgány učiní vše, co mohou, aby do šesti měsíců dosáhly společného rozhodnutí o žádosti.
Toto společné rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí, které žadateli poskytne příslušný orgán uvedený v odstavci 1.
Období uvedené v třetím pododstavci začíná dnem, kdy příslušný orgán uvedený v odstavci 1 obdrží úplnou žádost. Příslušný orgán uvedený v odstavci 1 předá neprodleně úplnou žádost dalším příslušným orgánům.
V případě, že se příslušné orgány do šesti měsíců nedohodnou na společném rozhodnutí, rozhodne o žádosti příslušný orgán uvedený v odstavci 1.
Toto rozhodnutí má podobu dokumentu obsahujícího plně odůvodněné rozhodnutí a bere v úvahu názory a námitky dalších příslušných orgánů vyjádřené v tomto šestiměsíčním období.
Příslušný orgán uvedený v odstavci 1 předá rozhodnutí žadateli a dalším příslušným orgánům.
Rozhodnutí uvedená v třetím a pátém pododstavci jsou závazná a musí být příslušnými orgány v daných členských státech uplatňována.
Článek 130
1. Nastane-li naléhavá situace v bankovní skupině, která by mohla ohrozit stabilitu finančního systému v jakémkoli členském státě, v němž byly povoleny subjekty této skupiny, příslušný orgán odpovědný za výkon dohledu na konsolidovaném základě uvědomí, jakmile je to možné, s výhradou kapitoly 1 oddílu 2, orgány uvedené v čl. 49 písm. a) a článku 50. Tato povinnost se vztahuje na všechny orgány příslušné k dohledu nad konkrétní skupinou podle článků 125 a 126 a na příslušný orgán určený podle čl. 129 odst. 1. Je-li to možné, využívá příslušný orgán stávající určené komunikační kanály.
2. Jestliže orgán příslušný k dohledu na konsolidovaném základě potřebuje informace, které již byly poskytnuty jinému příslušnému orgánu, neprodleně se na něj obrátí, aby se předešlo několikanásobnému podávání informací různým orgánům zapojeným do dohledu.
Článek 131
Orgán příslušný k dohledu na konsolidovaném základě a ostatní příslušné orgány uzavřou za účelem zavedení a usnadnění účinného dohledu písemnou dohodu o koordinaci a spolupráci.
Touto dohodou lze orgánu příslušnému k dohledu na konsolidovaném základě svěřit další úkoly a upřesnit postupy pro rozhodování a spolupráci s ostatními příslušnými orgány.
Orgány příslušné k vydání povolení dceřiným podnikům úvěrových institucí mohou dvoustrannou dohodou přenést svou dohlížecí pravomoc na příslušné orgány, které vydaly povolení mateřskému podniku a vykonávají nad ním dohled, aby na sebe převzaly odpovědnost za dohled nad dceřiným podnikem v souladu s touto směrnicí.
O existenci a obsahu takových dohod se uvědomí Komise.
Tyto informace předá příslušným orgánům ostatních členských států a Evropskému bankovnímu výboru.
Článek 132
1. Příslušné orgány úzce spolupracují.
Poskytují si informace, které jsou zásadní nebo významné pro výkon úkolů dohledu, které jim byly uloženy touto směrnicí.
Za tímto účelem příslušné orgány na požádání sdělí všechny významné informace a z vlastního podnětu sdělí všechny zásadní informace.
Informace podle prvního pododstavce se považují za zásadní, jestliže mohou podstatně ovlivnit posouzení finančního zdraví úvěrové instituce nebo finanční instituce v jiném členském státě.
Orgány příslušné ke konsolidovanému dohledu nad mateřskými úvěrovými institucemi v EU a nad úvěrovými institucemi, které jsou ovládány mateřskými finančními holdingovými společnostmi v EU, zejména předají příslušným orgánům jiných členských států, které vykonávají dohled nad dceřinými podniky těchto mateřských podniků, veškeré významné informace.
Při určování rozsahu významných informací se přihlíží k významu daných dceřiných podniků ve finančním systému dotyčných členských států.
Zásadní informace uvedené v prvním pododstavci zahrnují zejména tyto položky:
a) určení struktury skupiny všech významných úvěrových institucí, které jsou součástí skupiny, a určení příslušných orgánů,
b) postupy získávání informací od úvěrových institucí, které jsou součástí skupiny, a ověřování těchto informací,
c) nepříznivý vývoj v úvěrových institucích nebo v jiných subjektech skupiny, který by mohl úvěrové instituce vážně ohrozit, a
d) významné sankce a výjimečná opatření, která příslušné orgány přijaly v souladu s touto směrnicí, včetně dodatečného požadavku na kapitál podle článku 136 a jakéhokoli omezení využívání pokročilého přístupu k měření pro výpočet kapitálových požadavků podle článku 105.
2. Orgány příslušné k dohledu nad úvěrovými institucemi kontrolovanými mateřskou úvěrovou institucí v EU se obrátí, je-li to možné, na příslušný orgán uvedený v čl. 129 odst. 1, jestliže potřebují informace o uplatňování přístupů a metodik stanovených touto směrnicí, které by daný orgán již mohl mít k dispozici.
3. Dříve než příslušné orgány přijmou rozhodnutí, které má význam pro úkoly dohledu jiných příslušných orgánů, vzájemně se konzultují ohledně následujících bodů:
a) změn ve složení akcionářů nebo v organizační či řídící struktuře úvěrových institucí ve skupině, pro něž je nutný souhlas nebo povolení příslušných orgánů, a
b) významných sankcí nebo výjimečných opatření přijatých příslušnými orgány, včetně dodatečného požadavku na kapitál podle článku 136 a jakéhokoli omezení využívání pokročilého přístupu k měření pro výpočet kapitálových požadavků podle článku 105.
Pro účely písmene b) se vždy uskuteční konzultace s orgány příslušnými k dohledu na konsolidovaném základě.
Příslušný orgán se však může v naléhavých případech nebo v případech, kdy by konzultace ohrozila účinnost rozhodnutí, rozhodnout, že od ní upustí.
V takovém případě neprodleně vyrozumí ostatní příslušné orgány.
Článek 133
1. Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě vyžadují pro účely dohledu plnou konsolidaci všech úvěrových a finančních institucí, které jsou dceřinými podniky mateřského podniku.
Příslušné orgány však mohou vyžadovat pouze poměrnou konsolidaci, pokud je podle jejich názoru odpovědnost mateřského podniku, který drží podíl na kapitálu, omezena na výši tohoto podílu s ohledem na odpovědnost ostatních akcionářů nebo společníků, jejichž platební schopnost je uspokojivá.
Odpovědnost ostatních akcionářů a společníků se stanoví výslovně, popřípadě též prostřednictvím jejich písemného podepsaného prohlášení.
Jsou-li podniky propojeny vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 směrnice 83/349/EHS, určí příslušné orgány způsob, jakým se provede konsolidace.
2. Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě vyžadují poměrnou konsolidaci účastí v úvěrových a finančních institucích, které jsou řízeny podnikem zahrnutým do konsolidace spolu s jedním nebo více podniky nezahrnutými do konsolidace, je-li odpovědnost těchto podniků omezena na výši jejich podílu na kapitálu.
3. V případě jiných účastí nebo kapitálových vazeb než těch, které jsou uvedeny v odstavcích 1 a 2, určí příslušné orgány, zda a jak má být konsolidace provedena.
Zejména mohou povolit nebo požadovat využití ekvivalenční metody.
Tato metoda nicméně nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na konsolidovaném základě.
Článek 134
1. Aniž je dotčen článek 133, určí příslušné orgány, zda a jak má být provedena konsolidace v následujících případech:
a) pokud podle názoru příslušných orgánů úvěrová instituce uplatňuje podstatný vliv na jednu nebo více úvěrových nebo finančních institucí, ale nemá účast v těchto institucích ani k nim nemá jiné kapitálové vazby a
b) pokud jsou dvě nebo více úvěrových nebo finančních institucí podřízeny jednomu vedení jinak než na základě smlouvy nebo stanov.
Příslušné orgány mohou povolit nebo vyžadovat zejména metodu uvedenou v článku 12 směrnice 83/349/EHS.
Tato metoda nicméně nevede k zahrnutí daných podniků do dohledu na konsolidovaném základě.
2. Je-li v souladu s články 125 a 126 vyžadován konsolidovaný dohled, zahrnou se do konsolidace podniky pomocných služeb a společnosti spravující aktiva definované ve směrnici 2002/87/ES v případech uvedených v článku 133 a v odstavci 1 tohoto článku v souladu s metodami tam stanovenými.
Článek 135
Členské státy požadují, aby osoby, které skutečně řídí podnikání finanční holdingové společnosti, měly dostatečně dobrou pověst a dostatečné zkušenosti pro výkon těchto funkcí.
Článek 136
1. Příslušné orgány vyžadují, aby úvěrová instituce, která neplní požadavky této směrnice, včas přijala nezbytná opatření a učinila kroky nezbytné k nápravě této situace.
Příslušné orgány mohou za tímto účelem přijmout následující opatření:
a) nařídit úvěrové instituci, aby držela kapitál nad minimální úrovní stanovenou v článku 75,
b) požadovat posílení zavedených uspořádání, postupů, mechanismů a prováděných strategií tak, aby odpovídaly požadavkům uvedeným v článcích 22 a 123,
c) požadovat, aby úvěrová instituce používala specifický systém tvorby opravných položek a rezerv nebo zacházení s aktivy ve smyslu kapitálových požadavků,
d) zakázat nebo omezit obchody, operace nebo síť úvěrových institucí a
e) požadovat snížení rizika obsaženého v činnostech, produktech a systémech úvěrových institucí.
Přijetí těchto opatření podléhá kapitole 1 oddílu 2.
2. Příslušné orgány uloží zvláštní kapitálový požadavek převyšující minimální úroveň stanovenou v článku 75 alespoň takovým úvěrovým institucím, které nesplňují požadavky článků 22, 109 a 123 nebo u kterých byl zjištěn negativní výsledek ve smyslu čl. 124 odst. 3, pokud je nepravděpodobné, že by jiná opatření vedla k dostatečnému zlepšení uspořádání, postupů, mechanismů a strategií ve vhodném časovém horizontu.
Článek 137
1. Dokud nebudou koordinovány metody konsolidace, stanoví členské státy pro případy, kdy je mateřským podnikem jedné nebo více úvěrových institucí smíšená holdingová společnost, že orgány příslušné k vydávání povolení a dohledu nad těmito úvěrovými institucemi požadují na těchto smíšených holdingových společnostech a jejich dceřiných podnicích přímo nebo prostřednictvím dceřiných podniků, které jsou úvěrovými institucemi, aby jim poskytly informace významné pro účely dohledu nad dceřinými podniky, které jsou úvěrovými institucemi.
2. Členské státy stanoví, že jejich příslušné orgány mohou provádět nebo nechat provádět externími inspektory kontroly na místě k ověření informací obdržených od smíšených holdingových společností a jejich dceřiných podniků.
Je-li smíšená holdingová společnost nebo některý z jejích dceřiných podniků pojišťovnou, lze rovněž použít postupy podle čl. 140 odst.
1. Nachází-li se smíšená holdingová společnost nebo některý z jejích dceřiných podniků v jiném členském státě než její dceřiný podnik, který je úvěrovou institucí, provede se ověření informací na místě postupy podle článku 141.
Článek 138
1. Aniž je dotčena kapitola 2 oddíl 5, zajistí členské státy, že v případě, kdy je mateřským podnikem jedné či více úvěrových institucí smíšená holdingová společnost, vykonávají příslušné orgány pověřené dohledem nad těmito úvěrovými institucemi obecný dohled nad transakcemi mezi úvěrovou institucí a smíšenou holdingovou společností a jejími dceřinými podniky.
2. Příslušné orgány požadují, aby úvěrové instituce zavedly přiměřené postupy pro řízení rizik a mechanismy vnitřní kontroly, včetně řádných výkaznických a účetních postupů, aby vhodným způsobem zjišťovaly, oceňovaly, sledovaly a kontrolovaly transakce se svou mateřskou smíšenou holdingovou společností a jejími dceřinými podniky.
Příslušné orgány požadují, aby úvěrové instituce hlásily každou významnou transakci s těmito subjekty, kromě transakcí uvedených v článku 110.
Tyto postupy a významné transakce podléhají kontrole příslušných orgánů.
Pokud tyto transakce uvnitř skupiny ohrožují finanční situaci úvěrové instituce, přijme příslušný orgán pověřený dohledem nad institucí vhodná opatření.
Článek 139
1. Členské státy učiní nezbytné kroky k zajištění toho, aby neexistovaly žádné právní překážky znemožňující podnikům zahrnutým do dohledu na konsolidovaném základě, smíšeným holdingovým společnostem a jejich dceřiným podnikům nebo dceřiným podnikům typu uvedeného v čl. 127 odst. 3 vzájemnou výměnu informací významných pro účely dohledu v souladu s články 124 až 138 a tímto článkem.
2. Nacházejí-li se mateřský podnik a kterýkoli z jeho dceřiných podniků, jež jsou úvěrovými institucemi, v různých členských státech, předávají si příslušné orgány těchto členských států veškeré významné informace k umožnění nebo usnadnění dohledu na konsolidovaném základě.
Nevykonávají-li příslušné orgány členského státu, v němž se nachází mateřský podnik, samy dohled na konsolidovaném základě podle článků 125 a 126, mohou být vyzvány orgány příslušnými k dohledu, aby požádaly mateřský podnik o informace významné pro účely dohledu na konsolidovaném základě a předaly je těmto orgánům.
3. Členské státy povolí výměnu informací mezi svými příslušnými orgány, jak je uvedeno v odstavci 2, s tím, že v případě finančních holdingových společností, finančních institucí nebo podniků pomocných služeb sběr ani držení informací neznamená, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit dohlížecí úlohu ve vztahu k těmto institucím nebo podnikům samotným.
Podobně členské státy povolí svým příslušným orgánům výměnu informací, jak je uvedeno v článku 137, s tím, že sběr ani držení informací nemá za následek, že by dotyčné příslušné orgány musely plnit dohlížecí úlohu ve vztahu ke smíšeným holdingovým společnostem a jejich dceřiným podnikům, jež nejsou úvěrovými institucemi, nebo k dceřiným podnikům typu uvedeného v čl. 127 odst. 3.
Článek 140
1. Má-li úvěrová instituce, finanční holdingová společnost nebo smíšená holdingová společnost kontrolu nad jedním nebo více dceřinými podniky, jež jsou pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby, ke kterým je třeba povolení, příslušné orgány a orgány pověřené veřejným úkolem dohledu nad pojišťovnami nebo jinými podniky poskytujícími investiční služby úzce spolupracují.
Aniž jsou dotčeny jejich pravomoci, poskytují si tyto orgány navzájem informace, které zjednodušují jejich úkol a umožňují dohled nad činností a celkovou finanční situací podniků podléhajících jejich dohledu.
2. Na informace obdržené v rámci dohledu na konsolidovaném základě, a zejména na jakoukoli výměnu informací mezi příslušnými orgány podle této směrnice, se vztahuje profesní tajemství vymezené v kapitole 1 oddíle 2.
3. Orgány příslušné k dohledu na konsolidovaném základě sestaví seznamy finančních holdingových společností uvedených v čl. 71 odst. 2. Tyto seznamy předávají příslušným orgánům ostatních členských států a Komisi.
Článek 141
Přejí-li si příslušné orgány některého z členských států při uplatňování této směrnice v konkrétních případech ověřit informace o úvěrové instituci, finanční holdingové společnosti, finanční instituci, podniku pomocných služeb, smíšené holdingové společnosti, dceřiném podniku typu uvedeného v článku 137 nebo dceřiném podniku typu uvedeného v čl. 127 odst.
3, které se nacházejí v jiném členském státě, požádají příslušné orgány daného členského státu, aby toto ověření mohlo být provedeno. Orgány, které žádost obdrží, vyhoví v rámci své pravomoci žádosti tak, že toto ověření samy provedou nebo umožní orgánům, jež žádost podaly, aby ověření provedly samy, anebo umožní ověření auditorem nebo odborníkem.
Příslušný orgán, který žádost podal, se může podle své vůle účastnit ověřování, neprovádí-li ověřování sám.
Článek 142
Aniž jsou dotčeny jejich trestněprávní předpisy, stanoví členské státy, že finančním holdingovým společnostem a smíšeným holdingovým společnostem nebo jejich výkonným ředitelům lze v případě porušení právních nebo správních předpisů přijatých k provedení článků 124 až 141 a tohoto článku ukládat sankce nebo přijetí opatření k ukončení zjištěného protiprávního jednání, popřípadě k zamezení jeho příčin.Příslušné orgány úzce spolupracují, aby zajistily, že sankce a opatření povedou k žádoucím výsledkům, zvláště nenachází-li se ústřední vedení nebo hlavní místo činnosti finanční holdingové společnosti nebo smíšené holdingové společnosti v místě jejího skutečného sídla.
Článek 143
1. Jestliže úvěrová instituce, jejímž mateřským podnikem je úvěrová instituce nebo finanční holdingová společnost se skutečným sídlem ve třetí zemi, nepodléhá dohledu na konsolidovaném základě podle článků 125 a 126, ověřují příslušné orgány, zda tato úvěrová instituce podléhá dohledu na konsolidovaném základě ze strany příslušného orgánu třetí země, který je rovnocenný dohledu upravenému zásadami stanovenými v této směrnici.
Ověření provádí příslušný orgán, který by byl pověřený dohledem na konsolidovaném základě, pokud by se použil odstavec 3, na žádost mateřského podniku nebo kteréhokoli z regulovaných subjektů povolených ve Společenství nebo z vlastního podnětu.
Tento příslušný orgán konzultuje ostatní dotyčné příslušné orgány.
2. Komise může požádat Evropský bankovní výbor, aby poskytl obecné pokyny ohledně toho, zda je pravděpodobné, že opatření dohledu na konsolidovaném základě příslušných orgánů ve třetích zemích dosahují cílů dohledu na konsolidovaném základě, jak jsou vymezeny v této kapitole, ve vztahu k úvěrovým institucím, jejichž mateřský podnik má skutečné sídlo ve třetí zemi.
Výbor tyto pokyny průběžně přezkoumává a přihlíží ke všem změnám dohledu na konsolidovaném základě prováděného takovými příslušnými orgány.
Příslušný orgán, který provádí ověření uvedená v odst. 1 prvním pododstavci, k těmto pokynům přihlíží.
Pro tento účel konzultuje příslušný orgán výbor před přijetím rozhodnutí.
3. Pokud takový rovnocenný dohled neexistuje, použijí členské státy na úvěrovou instituci obdobně tuto směrnici nebo povolí svým příslušným orgánům uplatňovat jiné vhodné techniky dohledu, které dosahují cíle dohledu nad úvěrovými institucemi na konsolidovaném základě.
Tyto techniky dohledu schválí po konzultaci s ostatními dotčenými příslušnými orgány příslušný orgán, který by byl pověřený dohledem na konsolidovaném základě.
Příslušné orgány mohou zejména požadovat ustavení finanční holdingové společnosti se skutečným sídlem ve Společenství a uplatnit ustanovení o dohledu na konsolidovaném základě nad konsolidovanou situací této finanční holdingové společnosti.
Techniky dohledu se zaměří na dosažení cílů dohledu na konsolidovaném základě, jak jsou vymezeny v této kapitole, a oznámí se ostatním dotčeným příslušným orgánům a Komisi.
Oddíl 2
Zveřejňování údajů příslušnými orgány
Článek 144
Příslušné orgány zveřejní tyto informace:
a) znění právních a správních předpisů a administrativních a obecných pokynů přijatých v jejich členském státě v oblasti obezřetnostní regulace,
b) způsob, jakým v praxi provádějí možnosti a případy vlastního uvážení obsažené v právních a správních předpisech Společenství,
c) obecná kritéria a metodiky, které používají při přezkumu a hodnocení podle článku 124, a
d) aniž jsou dotčena ustanovení kapitoly 1 oddílu 2, souhrnné statistické údaje o hlavních aspektech uplatňování obezřetnostního rámce v každém členském státě.
Údaje zveřejněné podle prvního pododstavce jsou takové, že umožní smysluplné srovnání přístupů přijatých příslušnými orgány různých členských států.
Údaje se zveřejňují v jednotném formátu a pravidelně se aktualizují.
Údaje jsou přístupné elektronicky na jednotné adrese.
KAPITOLA 5
Zveřejňování údajů úvěrovými institucemi
Článek 145
1. Pro účely této směrnice zveřejní úvěrové instituce informace stanovené v příloze XII části 2, s výhradou ustanovení článku 146.
2. Uznání nástrojů a metodik uvedených v příloze XII části 3 příslušnými orgány podle kapitoly 2 oddílu 3 pododdílů 2 a 3 a článku 105 je podmíněno tím, že úvěrové instituce zveřejní informace, které jsou uvedeny v příloze XII části 3.
3. Úvěrové instituce přijmou formální zásady pro plnění požadavků na zveřejnění uvedených v odstavcích 1 a 2 a zavedou zásady pro hodnocení přiměřenosti zveřejňovaných údajů, včetně jejich ověřování a frekvence zveřejňování.
4. Úvěrové instituce by na vyzvání měly vysvětlit svá ratingová rozhodnutí malým a středním podnikům a jiným podnikům žádajícím o půjčky, přičemž toto vysvětlení by mělo být na požádání poskytnuto písemně.
Pokud by se jejich dobrovolný závazek v tomto směru ukázal jako nedostatečný, přijmou se právní opatření na vnitrostátní úrovni.
Správní náklady na vysvětlení musí být v přiměřeném poměru k výši půjčky.
Článek 146
1. Aniž je dotčen článek 145, nemusí úvěrové instituce zveřejňovat některé z údajů vyjmenovaných v příloze XII části 2, jestliže údaje, které by byly zveřejněny, se podle kritéria uvedeného v příloze XII části 1 bodě 1 nepovažují za zásadní.
2. Aniž je dotčen článek 145, nemusí úvěrové instituce zveřejňovat některé z údajů vyjmenovaných v příloze XII částech 2 a 3, jestliže údaje, které by byly zveřejněny, se podle kritérií uvedených v příloze XII části 1 bodech 2 a 3 považují za citlivé nebo důvěrné.
3. Ve výjimečných případech uvedených v odstavci 2 dotyčná úvěrová instituce ve svém zveřejnění prohlásí, že určité údaje nebyly zahrnuty, uvede, z jakého důvodu se tak stalo, a poskytne o daném tématu, na nějž se vztahuje požadavek na zveřejnění, obecnější informace, pokud uvedené údaje nejsou klasifikovány jako citlivé nebo důvěrné podle přílohy XII části 1 bodů 2 a 3.
Článek 147
1. Úvěrové instituce zveřejňují údaje vyžadované článkem 145 nejméně jednou ročně.
Údaje se zveřejňují co nejdříve.
2. Úvěrové instituce rovněž rozhodnou, zda je s ohledem na kritéria stanovená v příloze XII části 1 bodě 4 nutné zveřejňovat požadované údaje častěji, než je stanoveno v odstavci 1.
Článek 148
1. Úvěrové instituce mohou samy určit, kde a na jakém nosiči zveřejní požadované údaje a jak je ověří, aby byly řádně splněny požadavky na zveřejnění stanovené v článku 145.
V proveditelné míře se všechny požadované údaje zveřejní na jednom místě nebo nosiči.
2. Rovnocenné zveřejnění údajů, které úvěrové instituce provedly podle požadavků na účetnictví, kotování na burze nebo jiných požadavků, lze považovat za splnění článku 145.
Jestliže nejsou zveřejňované údaje zahrnuty do účetní závěrky, úvěrové instituce uvedou, kde je lze nalézt.
Článek 149
Bez ohledu na články 146 až 148 členské státy udělí příslušným orgánům oprávnění požadovat na úvěrových institucích, aby:
a) zveřejnily jedno nebo více sdělení podle požadavků uvedených v příloze XII částech 2 a 3,
b) zveřejnily jedno nebo více sdělení častěji než jednou za rok a aby pro zveřejnění stanovily lhůty,
c) využily ke zveřejnění jiná místa a nosiče než účetní závěrku a
d) ověřily zveřejněná sdělení, na něž se nevztahuje statutární audit, zvláštními prostředky.
HLAVA VI
ZMOCŇOVACÍ USTANOVENÍ
Článek 150
1. Aniž je, co se týče kapitálu, dotčen návrh, který má Komise předložit podle článku 62, přijímají se technické úpravy této směrnice v následujících oblastech postupem podle čl. 151 odst. 2:
a) vyjasnění definic tak, aby byl při uplatňování této směrnice brán zřetel na vývoj finančních trhů,
b) vyjasnění definic pro zajištění jednotného uplatňování této směrnice,
c) přizpůsobení terminologie a znění definic terminologii a znění definic v pozdějších aktech týkajících se úvěrových institucí a souvisejících oblastí,
d) technické úpravy seznamu v článku 2,
e) změna výše počátečního kapitálu stanovené v článku 9 se zřetelem k hospodářskému a měnovému vývoji,
f) rozšíření nebo terminologická úprava seznamu zmíněného v článcích 23 a 24 a obsaženého v příloze I se zřetelem k vývoji na finančních trzích,
g) oblasti, v nichž si příslušné orgány vyměňují informace, uvedené v článku 42,
h) technické úpravy článků 56 až 67 a článku 74 v důsledku vývoje účetních standardů nebo požadavků, které berou v úvahu právní předpisy Společenství, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu,
i) změna seznamu kategorií expozic uvedeného v článcích 79 a 86 se zřetelem k vývoji na finančních trzích,
j) hodnota uvedená v čl. 79 odst. 2 písm. c), čl. 86 odst. 4 písm. a), příloze VII části 1 bodě 5 a v příloze VII části 2 bodě 15 se zřetelem k účinkům inflace,
k) seznam a klasifikace podrozvahových položek v přílohách II a IV a způsob jejich použití při určování hodnoty expozice pro účely hlavy V kapitoly 2 oddílu 3 nebo
l) úpravy příloh V až XII se zřetelem k vývoji na finančních trzích, zejména k novým finančním produktům, nebo k vývoji účetních standardů nebo požadavků, které berou v úvahu právní předpisy Společenství, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu.
2. Komise může přijmout postupem podle čl. 151 odst. 2 následující prováděcí opatření:
a) upřesnění velikosti náhlých a neočekávaných změn úrokových sazeb uvedených v čl. 124 odst. 5,
b) dočasné snížení minimální úrovně kapitálu stanovené v článku 75 nebo rizikových vah stanovených v hlavě V kapitole 2 oddílu 3 se zřetelem ke zvláštním okolnostem,
c) aniž je dotčena zpráva uvedená v článku 119, vyjasnění výjimek stanovených v čl. 111 odst. 4 a v článcích 113, 115 a 116,
d) upřesnění klíčových aspektů, o nichž se podle čl. 144 odst. 1 písm. d) zveřejňují souhrnné statistické údaje nebo
e) upřesnění formátu, struktury, obsahu a data každoročního zveřejnění údajů podle článku 144.
3. Přijatá prováděcí opatření nesmí měnit základní ustanovení této směrnice.
4. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, je po uplynutí dvouletého období po přijetí této směrnice a do 1. dubna 2008 pozastaveno uplatňování ustanovení této směrnice, která vyžadují přijetí technických pravidel, změn a rozhodnutí podle odstavce 2.
Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada obnovit dotyčná ustanovení postupem podle článku 251 Smlouvy a za tímto účelem je před uplynutím lhůty nebo data uvedených v tomto odstavci, podle toho, co nastane dříve, přezkoumají.
Článek 151
1. Komisi je nápomocen Evropský bankovní výbor zřízený rozhodnutím Komise 2004/10/ES [22].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na čl. 7 odst. 3 a článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
HLAVA VII
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Přechodná ustanovení
Článek 152
1. Úvěrové instituce, které počítají hodnoty rizikově vážené expozice podle článků 84 až 89, musí mít k dispozici během prvního, druhého a třetího dvanáctiměsíčního období po 31. prosinci 2006 kapitál, který je vždy vyšší než částky uvedené v odstavcích 3, 4 a 5, nebo se jim rovná.
2. Úvěrové instituce, které pro výpočet svých kapitálových požadavků ke krytí operačního rizika používají pokročilý přístup k měření podle článku 105, musí mít k dispozici během druhého a třetího dvanáctiměsíčního období po 31. prosinci 2006 kapitál, který je vždy vyšší než částky uvedené v odstavcích 4 a 5, nebo se jim rovná.
3. V prvním dvanáctiměsíčním období uvedeném v odstavci 1 činí kapitál 95 % celkového minimálního kapitálu, který by v té době musela mít úvěrová instituce k dispozici podle článku 4 směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [23] ve znění uvedené směrnice a směrnice 2000/12/ES platném před 1. lednem 2007.
4. V druhém dvanáctiměsíčním období uvedeném v odstavci 1 činí kapitál 90 % celkového minimálního kapitálu, který by v té době musela mít úvěrová instituce k dispozici podle článku 4 směrnice 93/6/EHS ve znění uvedené směrnice a směrnice 2000/12/ES platném před 1. lednem 2007.
5. Ve třetím dvanáctiměsíčním období uvedeném v odstavci 1 činí kapitál 80 % celkového minimálního kapitálu, který by v té době musela mít úvěrová instituce k dispozici podle článku 4 směrnice 93/6/EHS ve znění uvedené směrnice a směrnice 2000/12/ES platném před 1. lednem 2007.
6. Dodržování požadavků odstavců 1 až 5 se provádí na základě hodnot kapitálu, které jsou plně upraveny tak, aby odrážely rozdíly mezi výpočtem kapitálu podle směrnice 2000/12/ES a směrnice 93/6/EHS, ve znění uvedených směrnic platném před 1. lednem 2007, a mezi výpočtem kapitálu podle této směrnice, které vyplývají z odděleného zacházení s očekávanými a neočekávanými ztrátami podle článků 84 až 89 této směrnice.
7. Pro účely odstavců 1 až 6 tohoto článku se použijí články 68 až 73.
8. Až do 1. ledna 2008 mohou mít úvěrové instituce za to, že články, z nichž sestává standardizovaný přístup uvedený v hlavě V kapitole 2 oddílu 3 pododdílu 1, jsou nahrazeny články 42 až 46 směrnice 2000/12/ES ve znění platném před 1. lednem 2007.
9. Při využití možnosti uvedené v odstavci 8 platí pro ustanovení směrnice 2000/12/ES následující pravidla:
a) ustanovení uvedené směrnice, na něž odkazují články 42 až 46, se použijí ve znění platném před 1. lednem 2007;
b) "rizikově váženou hodnotou" uvedenou v čl. 42 odst. 1 uvedené směrnice se rozumí "hodnota rizikově vážené expozice";
c) výsledky výpočtu podle čl. 42 odst. 2 uvedené směrnice se považují za hodnotu rizikově vážené expozice;
d) "úvěrové deriváty" se zařadí do seznamu položek s "vysokým rizikem" v příloze II uvedené směrnice a
e) zacházení uvedené v čl. 43 odst. 3 uvedené směrnice se použije na derivátové nástroje vyjmenované v příloze IV uvedené směrnice, ať už se jedná o rozvahové nebo podrozvahové položky, a výsledky výpočtu provedeného na základě zacházení uvedeného v příloze III se považují za hodnoty rizikově vážené expozice.
10. Při využití možnosti uvedené v odstavci 8 platí pro zacházení s expozicemi, pro něž se používá standardizovaný přístup, následující pravidla:
a) nepoužije se hlava V kapitola 2 oddíl 3 pododdíl 3, který se vztahuje na uznávání snižování úvěrového rizika;
b) příslušné orgány mohou rozhodnout, že se nepoužije hlava V kapitola 2 oddíl 3 pododdíl 4, který se týká sekuritizace.
11. Při využití možnosti uvedené v odstavci 8 se kapitálové požadavky pro krytí operačního rizika podle čl. 75 písm. d) sníží o procento, které odpovídá poměru mezi hodnotou expozic úvěrové instituce, pro něž se hodnoty rizikově vážené expozice vypočítají podle možnosti uvedené v odstavci 8, a mezi celkovou hodnotou expozic.
12. Jestliže úvěrová instituce počítá hodnoty rizikově vážené expozice veškerých svých expozic podle možnosti uvedené v odstavci 8, mohou použít se články 48 až 50 směrnice 2000/12/ES, které se vztahují k velké angažovanosti, ve znění platném před 1. lednem 2007.
13. Při využití možnosti uvedené v odstavci 8 se odkazy na články 78 až 83 této směrnice považují za odkazy na články 42 až 46 směrnice 2000/12/ES ve znění platném před 1. lednem 2007.
14. Při využití možnosti uvedené v odstavci 8 se nepoužijí články 123, 124, 145 a 149 před datem v nich uvedeným.
Článek 153
Příslušné orgány mohou do 31. prosince 2012 povolit, aby se při výpočtu hodnot rizikově vážené expozice pro expozice vyplývající z transakcí týkajících se pronájmu kanceláří nebo jiných obchodních prostor, které se nacházejí na jejich území a splňují kritéria stanovená v příloze VI části 1 bodě 54, přidělila riziková váha 50 %, aniž by se použila příloha VI část 1 body 55 a 56.
Až do 31. prosince 2010 mohou příslušné orgány za účelem vymezení zajištěné části úvěru po splatnosti pro účely přílohy VI uznat jiné zajištění než to, které je způsobilé podle článků 90 až 93.
Při výpočtu hodnoty rizikově vážené expozice se pro účely přílohy VI části 1 bodu 4 přiděluje do 31. prosince 2012 stejná riziková váha ve vztahu k expozicím vůči centrálním vládám členských států nebo centrálním bankám denominovaným a financovaným v domácí měně členského státu, jaká by se použila na expozice denominované a financované v jejich domácí měně.
Článek 154
1. Do 31. prosince 2011 mohou příslušné orgány každého členského státu stanovovat pro účely přílohy VI části 1 bodu 61 počet dnů po splatnosti až do maximální výše 180 dnů pro expozice uvedené v příloze VI části 1 bodech 12 až 17 a 41 až 43 vůči protistranám, které se nacházejí na jejich území, pokud místní podmínky takovou úpravu umožňují.
Konkrétní počet dní se může u různých druhů produktů lišit.
Příslušné orgány, které nevyužijí možnosti stanovené v prvním pododstavci ve vztahu k expozicím vůči protistranám, které se nacházejí se na jejich území, mohou stanovit vyšší počet dní pro expozice vůči protistranám, které se nacházejí na území jiných členských států, jejichž příslušné orgány této možnosti využily.
Konkrétní počet dní nesmí přesáhnout 90 dní a počet dní, které ostatní příslušné orgány stanovily pro expozice vůči těmto protistranám na svém území.
2. Úvěrovým institucím, které do roku 2010 požádají o uplatnění přístupu založeného na interním ratingu (IRB) – za předpokladu, že to schválí příslušné orgány – může být požadavek využívání po dobu tří let, jak jej předpisuje čl. 84 odst. 3, zkrácen na dobu nejméně jednoho roku až do 31. prosince 2009.
3. Úvěrovým institucím, které požádají o využívání vlastních odhadů LGD nebo konverzních faktorů, může být požadavek využívání po dobu tří let, jak jej předpisuje čl. 84 odst. 4, zkrácen na dva roky až do 31. prosince 2008.
4. Do 31. prosince 2012 mohou příslušné orgány každého členského státu povolit úvěrovým institucím, aby nadále uplatňovaly vůči účastem toho druhu, jak je stanoví čl. 57 písm. o) a které byly nabyty před 20. července 2006, postup stanovený v článku 38 směrnice 2000/12/ES ve znění, v kterém tento článek platil před 1. lednem 2007.
5. Až do 31. prosince 2010 nemůže být vážený průměr ztráta ze selhání pro všechny retailové expozice, které jsou zajištěny obytnými nemovitostmi a na které se nevztahují záruky centrálních vlád, nižší než 10 %.
6. Až do 31. prosince 2017 mohou příslušné orgány členských států vyjmout z přístupu založeného na interním ratingu některé akciové expozice držené úvěrovými institucemi a dceřinými podniky v EU úvěrových institucí v daném členském státě k 31. prosinci 2007.
Vyňaté pozice se měří počtem akcií držených k 31. prosinci 2007 a jakékoli další akcie, jejichž vlastnictví vyplývá přímo z držení daných účastí, pokud tyto akcie nezvyšují poměrný podíl vlastnictví ve společnosti pro správu portfolia.
Jestliže nabytí účasti zvýší poměrný podíl vlastnictví v konkrétní účasti, vynětí se na toto zvýšení nevztahuje.
Vynětí se rovněž nevztahuje na účasti, na něž se původně vztahovalo, ale které byly prodány a pak zpětně odkoupeny.
Akciové expozice, na něž se vztahuje toto přechodné ustanovení, podléhají kapitálovým požadavkům vypočítaným v souladu s hlavou V kapitolou 2 oddílem 3 pododdílem 1.
7. Do 31. prosince 2011 mohou příslušné orgány každého členského státu pro expozice vůči podnikům stanovit počet dnů po splatnosti, který musí všechny úvěrové instituce v jeho jurisdikci respektovat podle definice "selhání" uvedené v příloze VII části 4 bodě 44 v případě expozic vůči protistranám tohoto typu, které se nacházejí v daném členském státě.
Konkrétní číslo spadá do rozmezí 90 a více dnů až do 180 dnů, jestliže je to vhodné vzhledem k místním podmínkám.
V případě expozic vůči protistranám tohoto typu, které se nacházejí na území jiných členských států, příslušné orgány stanoví počet dnů po splatnosti, který není vyšší než počet dnů, který stanovil příslušný orgán daného členského státu.
Článek 155
Až do 31. prosince 2012 v případě úvěrových institucí, jejichž relevantní ukazatel linie podnikání "obchodování a prodej" představuje alespoň 50 % součtu relevantních ukazatelů pro všechny linie podnikání v souladu s přílohou X částí 2 body 1 až 4, mohou členské státy uplatnit na linii podnikání "obchodování a prodej" procentní míru 15 %.
KAPITOLA 2
Závěrečná ustanovení
Článek 156
Komise ve spolupráci s členskými státy a se zřetelem k příspěvku Evropské centrální banky pravidelně kontroluje, zda tato směrnice jako celek, spolu se směrnicí 2006/49/ES, má významný dopad na hospodářský cyklus, a v návaznosti na tuto kontrolu zváží, zda existuje důvod k přijetí jakýchkoli nápravných opatření.
Na základě této analýzy a se zřetelem k příspěvku Evropské centrální banky Komise vypracuje jednou za dva roky zprávu, kterou předloží spolu s jakýmikoli vhodnými návrhy Evropskému parlamentu a Radě.
Příspěvky od stran přijímajících úvěr a poskytujících úvěr se při vypracování zprávy berou ve vhodné míře na vědomí.
Do 1. ledna 2012 provede Komise přezkum a vypracuje zprávu o uplatňování této směrnice, se zvláštním zřetelem na veškeré aspekty článků 68 až 73, čl. 80 odst. 7, čl. 80 odst. 8 a článku 129, a předloží tuto zprávu Evropskému parlamentu a Radě společně s případnými návrhy.
Článek 157
1. Členské státy do 31. prosince 2006 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 4, 22, 57, 61 až 64, 66, 68 až 106, 108, 110 až 115, 117 až 119, 123 až 127, 129 až 132, 133, 136, 144 až 149 a 152 až 155 a s přílohami II, III a V až XII.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
Bez ohledu na odstavec 3 budou tyto předpisy používat od 1. ledna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Musí rovněž obsahovat prohlášení o tom, že odkazy na směrnice zrušené touto směrnicí ve stávajících právních a správních předpisech se považují za odkazy na tuto směrnici.
Způsob odkazu a znění uvedeného prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
3. Členské státy budou používat právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 87 odst. 9 a článkem 105 od 1. ledna 2008, a nikoli dříve.
Článek 158
1. Zrušuje se směrnice 2000/12/ES ve znění směrnic uvedených v příloze XIII části A, aniž je dotčena povinnost členských států týkající se lhůt k jejímu provedení do vnitrostátního práva, uvedených v příloze XIII části B.
2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XIV.
Článek 159
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 160
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 14. června 2006.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/49/ES
ze dne 14. června 2006
o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí (přepracované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2]
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [4] byla několikrát podstatně změněna.
Jelikož tato směrnice má být znovu změněna, je vhodné ji v zájmu přehlednosti přepracovat.
(2) Jedním z cílů směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [5] je umožnit investičním podnikům povoleným příslušnými orgány v jejich domovském členském státě a kontrolovaným těmito orgány, aby zřizovaly své pobočky a volně poskytovaly služby v jiných členských státech.
Uvedená směrnice v souladu s tím koordinuje právní předpisy, jimiž se řídí povolování a vykonávání činnosti investičních podniků.
(3) Směrnice 2004/39/ES však nestanoví společné normy pro kapitál investičních podniků ani nestanoví výši počátečního kapitálu pro tyto podniky nebo společný rámec pro sledování rizik, jimž jsou tyto podniky vystaveny.
(4) Je vhodné učinit pouze základní harmonizaci, jak je to nezbytné a dostačující k zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu. S cílem dosáhnout vzájemného uznávání v rámci vnitřního finančního trhu by měla být stanovena opatření pro koordinaci definice kapitálu investičních podniků, stanovení výše jejich počátečního kapitálu a stanovení společného rámce pro sledování rizik, jimž jsou investiční podniky vystaveny.
(5) Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení požadavků na kapitálovou přiměřenost, které se použijí na investiční podniky a úvěrové instituce, pravidel pro jejich výpočet a pravidel pro obezřetnostní dohled nad nimi, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků zamýšlené akce lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(6) Je vhodné stanovit různou výši počátečního kapitálu podle rozsahu činností, které jsou investiční podniky oprávněny provádět.
(7) Stávajícím investičním podnikům by za určitých podmínek mělo být povoleno pokračovat v činnosti i tehdy, jestliže nesplňují minimální výši počátečního kapitálu stanovenou pro nové investiční podniky.
(8) Členské státy by měly být schopny stanovit přísnější předpisy, než je tato směrnice.
(9) Hladké fungování vnitřního trhu vyžaduje nejen právní normy, ale též úzkou a pravidelnou spolupráci a podstatně zdokonalenou konvergenci regulačních postupů a postupů dohledu mezi příslušnými orgány členských států.
(10) Ve sdělení Komise ze dne 11. května 1999 nazvaném "Provádění rámce pro finanční trh: akční plán" jsou uvedeny různé cíle, které musí být uskutečněny, aby byl dokončen vnitřní trh finančních služeb.
Evropská rada na svém zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 stanovila cíl provést tento akční plán do roku 2005.
Přepracování ustanovení o kapitálu představuje podstatný prvek tohoto akčního plánu.
(11) Protože investiční podniky čelí, pokud jde o obchody zahrnuté v obchodním portfoliu, stejným rizikům jako úvěrové instituce, je vhodné, aby se související ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [6] použila rovnocenným způsobem i na investiční podniky.
(12) Kapitál investičních podniků nebo úvěrových institucí (dále společně jen "instituce") může sloužit k absorpci ztrát, jež nejsou kryty dostatečnými zisky, aby se zajistila kontinuita institucí a ochránili investoři.
Kapitál také slouží příslušným orgánům jako důležité kritérium, zvláště pro hodnocení platební schopnosti institucí a pro jiné obezřetnostní účely.
Instituce si navíc na vnitřním trhu navzájem přímo konkurují.
Proto je vhodné stanovit společné základní normy pro kapitál, aby se posílil finanční systém Společenství a zamezilo se narušením hospodářské soutěže.
(13) Pro účely 12. bodu odůvodnění je vhodné, aby definice kapitálu stanovená ve směrnici 2006/48/ES sloužila jako základ a aby byla stanovena doplňková zvláštní pravidla, která berou ohled na různý rozsah kapitálových požadavků souvisejících s tržním rizikem.
(14) Pokud jde o úvěrové instituce, byly již společné normy pro dohled nad různými druhy rizik a jejich sledování stanoveny směrnicí 2000/12/ES.
(15) V tomto směru by měla být ustanovení týkající se minimálních kapitálových požadavků posuzována společně s dalšími zvláštními nástroji, jež rovněž harmonizují základní metody dohledu nad institucemi.
(16) Je nezbytné vytvořit společné normy pro tržní rizika, jimž jsou vystaveny úvěrové instituce, a poskytnout doplňující rámec pro dohled nad riziky, jimž jsou vystaveny instituce, zejména pak pro dohled nad tržními riziky, a ještě více nad pozičními riziky, riziky protistrany nebo vypořádacími riziky a devizovými riziky.
(17) Je nezbytné stanovit koncept "obchodního portfolia" obsahujícího pozice v cenných papírech a jiných finančních nástrojích, které jsou drženy za účelem obchodování a jsou vystaveny zejména tržním rizikům a rizikům vztahujícím se na určité finanční služby poskytované zákazníkům.
(18) S ohledem na snížení administrativní zátěže institucí se zanedbatelným rozsahem obchodního portfolia, a to jak absolutně, tak relativně, by tyto instituce mohly spíše používat směrnici 2006/48/ES než požadavky stanovené v přílohách I a II této směrnice.
(19) Při sledování vypořádacího rizika a rizika dodání je důležité zohledňovat existenci systémů poskytujících přiměřenou ochranu a tím omezujících tato rizika.
(20) Instituce by v každém případě měly vyhovět této směrnici, pokud jde o krytí devizových rizik u jejich celkových obchodů.
Měly by však být stanoveny nižší kapitálové požadavky pro pozice v měnách, které jsou v úzkém vzájemném vztahu, ať už potvrzeném statisticky nebo vyplývajícím ze závazných mezivládních dohod.
(21) Kapitálové požadavky na obchodníky s komoditami, včetně těch obchodníků, kteří jsou v současné době vyňati z působnosti směrnice 2004/39/ES, se přezkoumají podle potřeby v souvislosti s přezkumem výše uvedené výjimky podle čl. 65 odst. 3 uvedené směrnice.
(22) Liberalizace trhů s plynem a elektřinou je z hospodářského i politického hlediska důležitým cílem Společenství.
Kapitálové požadavky a další obezřetnostní pravidla, které mají být použity na podniky působící na těchto trzích, musí být proto přiměřené a neměly by nepřiměřeně bránit uskutečnění liberalizace.
Cíl liberalizace by měl být zohledněn zejména při provádění přezkumu uvedeného v 21. bodu odůvodnění.
(23) Skutečnost, že existují vnitřní systémy pro sledování a kontrolu úrokových rizik u všech obchodů institucí, je obzvláště důležitý způsob minimalizace těchto rizik.
Proto by na tyto systémy měly dohlédnout příslušné orgány.
(24) Protože směrnice 2006/48/ES nestanoví společná pravidla pro sledování a kontrolu velké angažovanosti u činností, které jsou v první řadě vystaveny tržním rizikům, je vhodné stanovit taková pravidla.
(25) Operační riziko je významným rizikem, kterému jsou instituce vystaveny a které je třeba krýt kapitálem.
Je důležité zohlednit rozmanitost institucí v EU poskytnutím alternativních přístupů.
(26) Směrnice 2006/48/ES stanoví zásadu konsolidace.
Nestanoví společná pravidla pro konsolidaci finančních institucí, které se zabývají činnostmi, u nichž vznikají zejména tržní rizika.
(27) S cílem zajistit odpovídající platební schopnost institucí ve skupině je nesmírně důležité, aby se minimální kapitálové požadavky používaly na základě konsolidované finanční situace skupiny.
S cílem zajistit, aby byl kapitál vhodně rozložen uvnitř skupiny a byl k dispozici na ochranu investic tam, kde je to zapotřebí, měly by se minimální kapitálové požadavky používat na jednotlivé instituce ve skupině, ledaže lze účinně tohoto cíle dosáhnout jinak.
(28) Směrnice 2006/48/ES se nevztahuje na skupiny, které zahrnují jeden nebo více investičních podniků, ale nezahrnují žádné úvěrové instituce.
Proto by měl být stanoven společný rámec pro zavedení dohledu nad investičními podniky na konsolidovaném základě.
(29) Instituce by měly zajistit, aby měly vnitřně stanovený kapitál, který je s ohledem na rizika, kterým jsou nebo mohou být vystaveny, odpovídající co do množství, kvality a rozložení.
Instituce by proto měly zavést strategie a postupy pro hodnocení a udržování přiměřenosti svého vnitřně stanoveného kapitálu.
(30) Příslušné orgány by měly hodnotit kapitálovou přiměřenost institucí s ohledem na rizika, kterým jsou tyto instituce vystaveny.
(31) Má-li vnitřní trh v oblasti bankovnictví účinně fungovat, měl by Výbor evropských orgánů bankovního dohledu přispívat k jednotnému uplatňování této směrnice a sbližování postupů provádění dohledu v rámci Společenství a každoročně předkládat orgánům Společenství zprávu o dosaženém pokroku.
(32) Pro růst účinnosti fungování vnitřního trhu je nepostradatelné, aby zde byla značně rozvinutá konvergence při provádění a používání ustanovení harmonizovaných právních předpisů Společenství.
(33) Z téhož důvodu a s cílem zajistit, aby orgány Společenství, které působí v několika členských státech, nebyly neúměrně zatěžovány v důsledku ponechání odpovědnosti za povolování a dohled na příslušných orgánech jednotlivých členských států, je zásadní výrazně posílit spolupráci mezi příslušnými orgány.
V této souvislosti by měla být posílena úloha orgánu vykonávajícího dohled na konsolidovaném základě.
(34) Pro růst účinnosti fungování vnitřního trhu a zajištění přiměřené úrovně transparentnosti občanům Unie je nezbytné, aby příslušné orgány sdělily veřejně a způsobem umožňujícím smysluplné srovnání, jak budou prováděny požadavky této směrnice.
(35) S cílem posílit tržní disciplínu a motivovat instituce ke zdokonalování jejich tržních strategií, kontroly rizika a interní organizace řízení by měla být stanovena povinnost institucí zveřejňovat určité údaje.
(36) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7]
(37) Ve svém usnesení ze dne 5. února 2002 o provádění právních předpisů v oblasti finančních služeb [8] Evropský parlament požadoval, aby měl s Radou rovnocennou úlohu při dohledu nad tím, jak Komise plní svou výkonnou roli, aby tak byly zohledněny legislativní pravomoci Evropského parlamentu podle článku 251 Smlouvy.
Komise tento požadavek podpořila ve slavnostním prohlášení, které téhož dne učinil před Evropským parlamentem její předseda.
Dne 11. prosince 2002 Komise navrhla změny rozhodnutí 1999/468/ES a dne 22. dubna 2004 předložila pozměněný návrh.
Evropský parlament má za to, že tento návrh nerespektuje jeho legislativní pravomoci.
Podle Evropského parlamentu by on a Rada měly mít možnost vyhodnotit v určené lhůtě svěření prováděcích pravomocí Komisi.
Je tedy vhodné omezit lhůtu, během které může Komise přijmout prováděcí opatření.
(38) Evropský parlament by měl mít tříměsíční lhůtu od prvního předložení navržených pozměňovacích návrhů a prováděcích opatření, aby je mohl přezkoumat a zaujmout k nim stanovisko.
V naléhavých a řádně odůvodněných případech by však mělo být možné tuto lhůtu zkrátit.
Přijme-li Evropský parlament v této lhůtě usnesení, měla by Komise návrhy pozměňovacích návrhů nebo opatření znovu přezkoumat.
(39) Aby se zabránilo narušení trhů a zajistila kontinuita celkových úrovní kapitálu, je vhodné stanovit zvláštní přechodná ujednání.
(40) Tato směrnice respektuje základní práva a zachovává zásady uznané zejména Listinou základních práv Evropské unie jako obecné zásady práva Společenství.
(41) Povinnost provést tuto směrnici do vnitrostátního práva by měla být omezena na ta ustanovení, která představují podstatnou změnu ve srovnání s předchozími směrnicemi.
Povinnost provést do vnitrostátního práva ustanovení, která zůstala nezměněna, vyplývá z předchozích směrnic.
(42) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v části B přílohy VIII ve vnitrostátním právu,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
Předmět, oblast působnosti a definice
Oddíl 1
Předmět a oblast působnosti
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví požadavky na kapitálovou přiměřenost, které se použijí na investiční podniky a úvěrové instituce, pravidla pro jejich výpočet a pravidla pro obezřetnostní dohled nad nimi.
Členské státy použijí požadavky této směrnice na investiční podniky a úvěrové instituce podle definice v článku 3.
2. Členský stát může zavést další nebo přísnější požadavky na investiční podniky a úvěrové instituce, které povolil.
Článek 2
1. S výhradou článků 18, 20, 22 až 32, 34 a 39 této směrnice se články 68 až 73 směrnice 2006/48/ES použijí obdobně na investiční podniky.
Při použití článků 70 až 72 směrnice 2006/48/ES na investiční podniky se každý odkaz na mateřskou úvěrovou instituci v členském státě považuje za odkaz na mateřský investiční podnik v členském státě a každý odkaz na mateřskou úvěrovou instituci v EU se považuje za odkaz na mateřský investiční podnik v EU.
Má-li úvěrová instituce jako mateřský podnik mateřský investiční podnik v členském státě, vztahují se požadavky na konsolidovaný základ ve smyslu článků 71 až 73 směrnice 2006/48/ES výlučně na tento mateřský investiční podnik.
Má-li investiční podnik jako mateřský podnik mateřskou úvěrovou instituci v členském státě, vztahují se požadavky na konsolidovaný základ ve smyslu článků 71 až 73 směrnice 2006/48/ES výlučně na tuto mateřskou úvěrovou instituci.
Je-li dceřiným podnikem finanční holdingové společnosti jak úvěrová instituce, tak i investiční podnik, požadavky na základě konsolidované finanční situace finanční holdingové společnosti se použijí na úvěrovou instituci.
2. Jestliže skupina podle odstavce 1 nezahrnuje úvěrovou instituci, použije se směrnice 2006/48/ES s výhradou těchto ustanovení:
a) každý odkaz na "úvěrové instituce" se považuje za odkaz na "investiční podniky";
b) v článku 125 a čl. 140 odst. 2 směrnice 2006/48/ES se každý odkaz na další články uvedené směrnice považuje za odkaz na směrnici 2004/39/ES;
c) pro účely čl. 39 odst. 3 směrnice 2006/48/ES se odkazy na Evropský bankovní výbor považují za odkazy na Radu a Komisi;
d) odchylně od čl. 140 odst. 1 směrnice 2006/48/ES, kde skupina nezahrnuje úvěrovou instituci, se první věta uvedeného článku nahrazuje tímto: "Tam, kde investiční podnik, finanční holdingová společnost nebo smíšená holdingová společnost kontroluje jeden nebo více dceřiných podniků, které jsou pojišťovnami, příslušné orgány úzce spolupracují s orgány pověřenými úředním dohledem nad pojišťovnami."
Oddíl 2
Definice
Článek 3
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "úvěrovými institucemi" úvěrové instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice 2006/48/ES;
b) "investičními podniky" instituce ve smyslu definice čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES, které podléhají požadavkům stanoveným v uvedené směrnici, s výjimkou:
i) úvěrových institucí,
ii) místních podniků podle definice v písmenu p), a
iii) podniků, které mají povolení pouze poskytovat investiční poradenství nebo přijímat a předávat pokyny investorů, aniž přitom drží peníze nebo cenné papíry patřící jejich klientům, a které z toho důvodu nemohou být nikdy dlužníky svých klientů;
c) "institucemi" úvěrové instituce a investiční podniky;
d) "uznanými investičními podniky z třetích zemí" podniky, které splňují tyto podmínky:
i) podniky, které by odpovídaly definici investičního podniku, kdyby byly zřízeny v rámci Společenství,
ii) podniky, které jsou povoleny ve třetí zemi, a
iii) podniky, které podléhají a vyhovují pravidlům obezřetnosti považovaným příslušnými orgány alespoň za stejně přísné, jako jsou pravidla uvedená v této směrnici;
e) "finančními nástroji" smlouvy, kterými vznikají jak finanční aktiva jedné strany, tak finanční závazky nebo kapitálové nástroje druhé strany;
f) "mateřským investičním podnikem v členském státě" investiční podnik, jehož dceřiným podnikem je instituce nebo finanční instituce nebo který drží podíl v takových podnicích a který sám není dceřiným podnikem jiné instituce povolené v témže členském státě nebo finanční holdingové společnosti zřízené v témže členském státě;
g) "mateřským investičním podnikem v EU" mateřský investiční podnik v členském státě, který není dceřiným podnikem jiné instituce povolené v kterémkoli členském státě nebo finanční holdingové společnosti zřízené v kterémkoli členském státě;
h) "mimoburzovními (OTC) derivátovými nástroji" položky uvedené na seznamu v příloze IV směrnice 2006/48/ES jiné než položky, kterým je přidělena hodnota expozice nula podle části 2 přílohy III uvedené směrnice;
i) "regulovaným trhem" trh podle definice v čl. 4 odst. 1 bodě 14 směrnice 2004/39/ES ;
j) "konvertibilním cenným papírem" cenný papír, který lze podle rozhodnutí držitele vyměnit za jiný cenný papír;
k) "opčním listem (warrantem)" cenný papír, který držitele opravňuje k zakoupení podkladových aktiv za smluvenou cenu, a to až do doby uplynutí platnosti opčního listu, včetně posledního dne jeho platnosti, a který může být vypořádán dodáním uvedených podkladových aktiv nebo platbou v hotovosti;
l) "financováním zásob" pozice, u nichž byl fyzické zásoby prodány termínově (forward) a náklady financování byly zablokovány až do data termínového prodeje;
m) "dohodou o zpětném odkupu" a "dohodou o zpětném odprodeji" dohoda, ve které instituce nebo její protistrana převádí cenné papíry nebo komodity nebo zaručené právní nároky na cenné papíry nebo komodity, pokud je tato záruka poskytována uznávanou burzou, která je držitelem práv na tyto cenné papíry nebo komodity, a pokud dohoda instituci nedovoluje současně převést nebo zastavit určitý cenný papír nebo komoditu najednou více než jedné straně, a to s ohledem na závazek zpětného odkupu těchto cenných papírů nebo komodit – nebo náhradních cenných papírů či komodit stejného druhu – za stanovenou cenu a k datu, které je určeno nebo které má být určeno převodcem, přičemž u instituce, jež cenné papíry či komodity zcizuje, jde o dohodu o zpětném odkupu, a u instituce, na niž jsou cenné papíry či komodity převáděny, jde o dohodu o zpětném odprodeji;
n) "půjčkami cenných papírů nebo komodit" a "výpůjčkami cenných papírů nebo komodit" transakce, jimiž instituce nebo její protistrana převádí cenné papíry nebo komodity coby protihodnotu odpovídajícího kolaterálu, a tento převod je spojen se závazkem vypůjčitele vrátit k nějakému budoucímu datu nebo na požádání převodce cenné papíry či komodity stejné hodnoty, přičemž u instituce převádějící cenné papíry či komodity jde o půjčku cenných papírů či komodit a u instituce, na kterou jsou cenné papíry či komodity převáděny, jde o výpůjčku cenných papírů či komodit;
o) "zúčtujícím členem" člen burzy nebo clearingového střediska, který má přímý smluvní vztah s centrální protistranou (ručitelem trhu);
p) "místním podnikem" podnik, který obchoduje na vlastní účet na trzích finančních termínových smluv (financial futures) či opcí nebo jiných derivátů a na hotovostních trzích s jediným účelem zajistit pozice na trzích derivátů nebo který obchoduje na účty jiných členů uvedených trhů a za které ručí zúčtující členové týchž trhů, přičemž odpovědnost za zajištění plnění smluv uzavřených takovými podniky nesou zúčtující členové týchž trhů;
q) "deltou" očekávaná změna v ceně opce v poměru k malému výkyvu ceny podkladového nástroje opce;
r) "kapitálem" kapitál podle definice uvedené ve směrnici 2006/48/ES; a
s) netýká se českého znění.
Pro účely dohledu na konsolidovaném základě pojem investiční podnik zahrnuje investiční podniky z třetích zemí.
Pro účely písmena e) zahrnují finanční nástroje jak primární finanční nástroje nebo hotovostní nástroje, tak derivátové finanční nástroje, jejichž hodnota je odvozena od ceny podkladového finančního nástroje nebo sazby nebo indexu nebo ceny jiné podkladové položky, a zahrnují minimálně nástroje podle oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES.
2. Pojmy "mateřský podnik", "dceřiný podnik", "společnost spravující aktiva" a "finanční instituce" zahrnují podniky definované v článku 4 směrnice 2006/48/ES.
Pojmy "finanční holdingová společnost", "mateřská finanční holdingová společnost v členském státě", "mateřská finanční holdingová společnost v EU" a "podnik pomocných služeb" zahrnují podniky definované v článku 4 směrnice 2006/48/ES, s tou výjimkou, že každý odkaz na úvěrové instituce se považuje za odkaz na instituce.
3. Pro účely používání směrnice 2006/48/ES se na skupiny, na které se vztahuje čl. 2 odst. 1 a které nezahrnují úvěrovou instituci, použijí tyto definice:
a) "finanční holdingovou společností" se rozumí finanční instituce, jejíž dceřiné podniky jsou buď výlučně, nebo hlavně investiční podniky nebo jiné finanční instituce, z nichž alespoň jedna je investiční podnik, a která není smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu [9];
b) "smíšenou holdingovou společností" se rozumí mateřský podnik, který není finanční holdingovou společností nebo investičním podnikem nebo smíšenou finanční holdingovou společností ve smyslu směrnice 2002/87/ES a jehož dceřiné podniky zahrnují alespoň jeden investiční podnik; a
c) "příslušnými orgány" se rozumějí vnitrostátní orgány, které podle právních nebo správních předpisů vykonávají dohled nad investičními podniky.
KAPITOLA II
Počáteční kapitál
Článek 4
Pro účely této směrnice se "počáteční kapitál" skládá z položek uvedených v čl. 57 písm. a) a b) směrnice 2006/48/ES.
Článek 5
1. Počáteční kapitál ve výši 125000 EUR musí mít investiční podnik, který neobchoduje s žádnými finančními nástroji na vlastní účet ani neupisuje finanční nástroje s pevným závazkem převzetí, ale který drží peníze nebo cenné papíry klientů, případně oboje, a který nabízí jednu nebo více těchto služeb:
a) přijímání a předávání pokynů investorů ohledně finančních nástrojů,
b) provádění pokynů investorů ohledně finančních nástrojů nebo
c) správu jednotlivých portfolií investic do finančních nástrojů.
2. Příslušné orgány mohou dovolit investičnímu podniku, který provádí pokyny investorů ohledně finančních nástrojů, aby tyto nástroje držel na vlastní účet, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a) tyto pozice vznikají pouze v důsledku toho, že se podniku nepodařilo navzájem přesně přiřadit pokyny investorů,
b) celková tržní hodnota všech takových pozic nepřesahuje 15 % počátečního kapitálu podniku,
c) podnik splňuje požadavky uvedené v článcích 18, 20 a 28, a
d) tyto pozice jsou svou povahou náhodné a dočasné a jsou striktně omezeny na dobu potřebnou k provedení příslušné transakce.
Držení pozic obchodního portfolia ve finančních nástrojích za účelem investování kapitálu není považováno za obchodování ve smyslu odstavce 1 nebo pro účely uvedené v odstavci 3.
3. Členské státy mohou snížit částku uvedenou v odstavci 1 na 50000 EUR, pokud není podnik oprávněn držet peníze nebo cenné papíry klientů, obchodovat na vlastní účet nebo upisovat finanční nástroje s pevným závazkem převzetí.
Článek 6
Místní podniky musí mít počáteční kapitál ve výši 50000 EUR, pokud požívají svobody usazování nebo volného pohybu služeb specifikovaných v článku 31 nebo 32 směrnice 2004/39/ES.
Článek 7
Podniky uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. b) bodě iii) musí mít:
a) počáteční kapitál ve výši 50000 EUR; nebo
b) pojištění profesní odpovědnosti, které pokrývá celé území Společenství, nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání, v hodnotě nejméně 1000000 EUR na jednu pojistnou událost a souhrnně 1500000 EUR na všechny pojistné události za jeden rok; nebo
c) kombinaci počátečního kapitálu a pojištění profesní odpovědnosti, ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b).
Komise pravidelně přezkoumává částky uvedené v prvním pododstavci, aby zohlednila změny evropského indexu spotřebitelských cen zveřejňovaného Eurostatem v souladu a současně s úpravami podle čl. 4 odst. 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění [10].
Článek 8
Pokud je podnik uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) bodě iii) registrován i podle směrnice 2002/92/ES, musí splňovat požadavek stanovený v čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice a musí mít:
a) počáteční kapitál ve výši 25000 EUR; nebo
b) pojištění profesní odpovědnosti, které pokrývá celé území Společenství, nebo jinou podobnou záruku proti odpovědnosti z porušení povinné péče při výkonu povolání, v hodnotě nejméně 500000 EUR na jednu pojistnou událost a souhrnně 750000 EUR na všechny pojistné události za jeden rok; nebo
c) kombinaci počátečního kapitálu a pojištění profesní odpovědnosti, ze které vyplývá rovnocenná výše krytí jako podle písmen a) nebo b).
Článek 9
Investiční podniky jiné než ty, které jsou uvedeny v článcích 5 až 8, musí mít počáteční kapitál ve výši 730000 EUR.
Článek 10
1. Odchylně od čl. 5 odst. 1 a 3 a článků 6 a 9 mohou členské státy i nadále povolovat investiční podniky a podniky podle článku 6, které existovaly již před 31. prosincem 1995 a jejichž kapitál nedosahuje úrovně počátečního kapitálu stanoveného pro ně v čl. 5 odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9.
Kapitál takových investičních podniků nebo podniků nesmí klesnout pod nejvyšší vztažnou hodnotu vypočtenou po dni oznámení uvedeném ve směrnici 93/6/EHS.
Tato vztažná hodnota je průměrná denní výše kapitálu vypočtená za dobu šesti měsíců předcházejících datu výpočtu.
Vypočítává se každých šest měsíců pro příslušné předchozí období.
2. Jestliže kontrolu podniku, na který se vztahuje odstavec 1, převezme jiná fyzická nebo právnická osoba než ta, která jej předtím kontrolovala, musí kapitál daného podniku dosáhnout alespoň úrovně uvedené v čl. 5 odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9, přičemž toto neplatí v případě prvního převodu dědictvím po 31. prosinci 1995, pokud je tento převod schválen příslušnými orgány a pokud se jedná o dobu nejvýše deseti let po uvedeném převodu;
3. Když za určitých zvláštních okolností a se schválením příslušných orgánů dochází k fúzi dvou nebo více investičních podniků nebo podniků, na něž se vztahuje článek 6, nemusí kapitál podniku vzniklého fúzí dosáhnout úrovně, která je pro něj stanovena v čl. 5 odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9. V průběhu kteréhokoliv období, kdy nebylo dosaženo úrovně uvedené v čl. 5 odst. 1 a 3 a článcích 6 a 9, však nesmí kapitál nového podniku klesnout pod celkovou výši kapitálu sloučených podniků v době fúze.
4. Kapitál investičních podniků nebo podniků, na něž se vztahuje článek 6, nesmí klesnout pod úroveň uvedenou v čl. 5 odst. 1 a 3, článcích 6 a 9 a odstavcích 1 a 3 tohoto článku.
Pokud však kapitál těchto investičních podniků nebo podniků klesne pod tuto úroveň, příslušné orgány mohou, pokud je to okolnostmi zdůvodněno, poskytnout těmto podnikům lhůtu, aby napravily tuto situaci nebo ukončily svou činnost.
KAPITOLA III
Obchodní portfolio
Článek 11
1. Obchodní portfolio instituce se skládá z veškerých pozic ve finančních nástrojích a komoditách držených buď se záměrem obchodovat s nimi, nebo s cílem zajišťovat jiné části obchodního portfolia, které musí být buď bez veškerých ujednání omezujících jejich obchodovatelnost, nebo které musí být možno zajistit.
2. Pozice držené se záměrem obchodovat s nimi jsou pozice záměrně držené pro krátkodobý opětovný prodej nebo držené se záměrem využít skutečných nebo očekávaných krátkodobých cenových rozdílů mezi kupní a prodejní cenou nebo jiných výkyvů v ceně či úrokové sazbě.
Pojem "pozice" zahrnuje vlastní pozice a pozice vyplývající z poskytování služeb klientům a z tvorby trhu.
3. Záměr obchodovat je třeba prokázat na základě strategií, zásad a postupů vytvořených institucí pro řízení pozice nebo portfolia v souladu s částí A přílohy VII.
4. Instituce musí zavést a udržovat systémy a kontroly pro řízení svého obchodního portfolia v souladu s částmi B a D přílohy VII.
5. Interní zajištění může být zahrnuto do obchodního portfolia, přičemž se v takovém případě použije část C přílohy VII.
KAPITOLA IV
Kapitál
Článek 12
"Původním kapitálem" se rozumí součet písmen a) až c) minus součet písmen i) až k) článku 57 směrnice 2006/48/ES.
Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě do 1. ledna 2009 příslušný návrh změn této kapitoly.
Článek 13
1. S výhradou odstavců 2 až 5 tohoto článku a článků 14 až 17 se kapitál investičních podniků a úvěrových institucí určuje podle směrnice 2006/48/ES.
První pododstavec se dále použije na investiční podniky, které nemají jednu z právních forem uvedených v čl. 1 odst. 1 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978 o ročních účetních závěrkách některých forem společností [11].
2. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány povolovat institucím, které jsou povinny splnit kapitálové požadavky vypočítané v souladu s články 21 a 28 až 32 a přílohami I a III až VI, aby výhradně pro uvedený účel použily alternativní určení kapitálu.
Žádná část takto použitého kapitálu nesmí být zároveň použita ke splnění jiných kapitálových požadavků.
Toto alternativní určení je součtem položek níže uvedených pod písmeny a) až c) tohoto pododstavce minus položka níže uvedená pod písmenem d), přičemž odečtení této položky závisí na rozhodnutí příslušných orgánů:
a) kapitál, tak jak je definovaný ve směrnici 2006/48/ES, pouze s vyloučením čl. 57 písm. l) až p) uvedené směrnice pro ty investiční podniky, u nichž se vyžaduje, aby odečetly položku pod písmenem d) tohoto odstavce od celkového součtu položek pod písmeny a) až c);
b) čistý zisk instituce z obchodního portfolia po odečtení veškerých předvídatelných výdajů nebo dividend minus čisté ztráty z jejích jiných obchodů za předpokladu, že žádná z těchto částek už nebyla podle čl. 57 písm. b) nebo k) směrnice 2006/48/ES zahrnuta pod písmeno a) tohoto odstavce;
c) podřízený dluh nebo položky uvedené v odstavci 5 tohoto článku, s výhradou podmínek stanovených v odstavcích 3 a 4 tohoto článku a v článku 14; a
d) nelikvidní aktiva, jak jsou určena v článku 15.
Podřízený dluh uvedený v odst. 2 druhém pododstavci písm. c) má počáteční splatnost nejméně dva roky.
Bude plně splacen a dohoda o půjčce nebude zahrnovat žádnou klauzuli stanovící, že za určených okolností jiných, než je likvidace instituce, je dluh splatný před dohodnutou dobou splatnosti, ledaže příslušné orgány schválí splacení.
Ani jistinu, ani úrok z tohoto podřízeného dluhu nelze splatit, pokud by toto splacení znamenalo, že kapitál dané instituce by pak dosahoval méně než 100 % celkových kapitálových požadavků uvedené instituce.
Instituce navíc informuje příslušné orgány o veškerých splátkách tohoto podřízeného dluhu, jakmile její kapitál poklesne pod 120 % jejích celkových kapitálových požadavků.
4. Podřízený dluh uvedený v odst. 2 druhém pododstavci písm. c) nesmí překročit maximum 150 % původního kapitálu zůstávajícího ke splnění požadavků vypočítaných v souladu s články 21 a 28 až 32 a přílohami I až VI a k tomuto maximu se může přiblížit pouze za zvláštních okolností přijatelných pro příslušné orgány.
5. Příslušné orgány mohou institucím povolit, aby podřízený dluh uvedený v odst. 2 druhém pododstavci písm. c) nahradily písmeny d) až h) článku 57 směrnice 2006/48/ES.
Článek 14
1. Příslušné orgány mohou investičním podnikům povolit, aby překročily horní mez pro podřízený dluh stanovenou v čl. 13 odst. 4, jestliže jej z hlediska požadavku na obezřetné podnikání považují za přiměřený a za předpokladu, že celková částka tohoto podřízeného dluhu a položek uvedených v čl. 13 odst. 5 nepřekročí 200 % původního kapitálu, který zůstává ke splnění požadavků vypočítaných v souladu s články 21 a 28 až 32 a přílohami I a III až VI, nebo nepřekročí 250 % stejné částky, pokud investiční podniky odečítají při výpočtu kapitálu položku uvedenou v čl. 13 odst. 2 písm. d).
2. Příslušné orgány mohou úvěrové instituci povolit, aby překročila horní mez pro podřízený dluh stanovenou v čl. 13 odst. 4, jestliže jej z hlediska požadavku na obezřetné podnikání považují za přiměřený a za předpokladu, že celková částka tohoto podřízeného dluhu a písmen d) až h) článku 57 směrnice 2006/48/ES nepřekročí 250 % původního kapitálu, který zůstává ke splnění požadavků vypočítaných v souladu s články 28 až 32 a přílohami I a III až VI této směrnice.
Článek 15
Nelikvidníl. 13 odst. 2 druhím pododstavci písm. d) zahrnují:
a) hmotná fixní aktiva s výjimkou míry, v jaké lze pozemky a budovy započíst proti půjčkám, které zajišťují,
b) majetkové podíly včetně podřízených pohledávek v úvěrových nebo finančních institucích, které mohou být zahrnuty do kapitálu uvedených institucí, pokud nebyly odečteny podle čl. 57 písm. l) až p) směrnice 2006/48/ES nebo podle čl. 16 písm. d) této směrnice,
c) majetkové podíly a jiné investice do podniků jiných než úvěrových nebo finančních institucí, které nelze snadno uplatnit na trhu,
d) schodky v dceřiných podnicích,
e) vklady s výjimkou těch, které lze vyplatit do 90 dnů; vyňaty jsou rovněž platby ve spojitosti s maržovými termínovými nebo opčními smlouvami,
f) půjčky a jiné splatné částky s výjimkou těch, které mají být splaceny do 90 dnů, a
g) fyzické zásoby, pokud již nepodléhají kapitálovým požadavkům alespoň tak přísným, jako jsou požadavky stanovené v článcích 18 a 20.
Pro účely písmene b) nemusí příslušné orgány tam, kde jsou podíly v úvěrové nebo finanční instituci drženy dočasně za účelem operace finanční pomoci s cílem reorganizovat a zachránit tuto instituci, použít tento článek.
Nemusí jej také použít v případě podílů, které jsou zahrnuty v obchodním portfoliu investičního podniku.
Článek 16
Investiční podniky zahrnuté do skupiny, od nichž se nevyžaduje splnění požadavků, jak je uvedeno v článku 22, vypočítají svůj kapitál podle článků 13 až 15 s výhradou těchto ustanovení:
a) nelikvidní aktiva uvedená v čl. 13 odst. 2 písm. d) se odečtou;
b) vyloučení uvedené v čl. 13 odst. 2 písm. a) nezahrne ty složky uvedené v čl. 57 písm. l) až p) směrnice 2006/48/ES, které investiční podnik drží v podnicích zahrnutých do konsolidace, jak ji definuje čl. 2 odst. 1 této směrnice;
c) limity uvedené v čl. 66 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2006/48/ES se vypočtou s přihlédnutím k původnímu kapitálu minus složky v čl. 57 písm. l) až p) uvedené směrnice uvedené v písmenu b) tohoto článku, které jsou součástí původního kapitálu uvedených podniků;
d) složky v čl. 57 písm. l) až p) směrnice 2006/48/ES uvedené v písmenu c) tohoto článku se spíše odečtou od původního kapitálu než od celkové částky všech položek, jak je stanoveno v čl. 66 odst. 2 uvedené směrnice zejména pro účely čl. 13 odst. 4 a 5 a článku 14 této směrnice.
Článek 17
1. Pokud instituce vypočítává pro účely přílohy II této směrnice hodnoty rizikově vážených expozic podle článků 84 až 89 směrnice 2006/48/ES, pak se pro účely výpočtu stanoveného v části 1 oddíle 4 přílohy VII směrnice 2006/48/ES použijí tato ustanovení:
a) úpravy ocenění provedené za účelem zohlednění úvěrové kvality protistrany mohou být zahrnuty do součtu úprav ocenění a rezerv, které byly vytvořeny pro expozice uvedené v příloze II; a
b) jestliže je úvěrové riziko protistrany přiměřeně zohledněno při oceňování pozice zahrnuté v obchodním portfoliu, je, s výhradou souhlasu příslušných orgánů, výše očekávané ztráty pro rizikovou expozici vůči protistraně rovna nule.
Pro účely písmene a) se pro takové instituce uvedené úpravy ocenění nezahrnou do kapitálu jinak než v souladu s tímto odstavcem.
2. Pro účely tohoto článku se použijí články 153 a 154 směrnice 2006/48/ES.
KAPITOLA V
Oddíl 1
Krytí rizik
Článek 18
1. Instituce mají mít kapitál, který je vždy vyšší než součet následujících údajů nebo se mu rovná:
a) kapitálových požadavků vypočítaných podle metod a možností stanovených v článcích 28 až 32 a přílohách I, II a VI a případně v příloze V pro jejich obchody zahrnuté v obchodním portfoliu; a
b) kapitálových požadavků vypočítaných podle metod a možností stanovených v přílohách III a IV a případně v příloze V pro všechny jejich podnikatelské činnosti.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány povolit institucím, aby kapitálové požadavky na své obchody zahrnuté v obchodním portfoliu vypočítaly podle čl. 75 písm. a) směrnice 2006/48/ES a podle bodů 6, 7 a 9 přílohy II této směrnice, pokud velikost obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu splňuje tyto požadavky:
a) podíl obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu těchto institucí zpravidla nepřesahuje 5 % jejich celkových obchodů;
b) celková částka pozic zahrnutých v obchodním portfoliu zpravidla nepřesahuje 15 milionů EUR; a
c) podíl obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu těchto institucí nikdy nepřesahuje 6 % jejich celkových obchodů a celková částka pozic zahrnutých v obchodním portfoliu nikdy nepřesahuje 20 milionů EUR.
K výpočtu podílu obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu na celkových obchodech, jak je uvedeno v odst. 2 písm. a) a c), mohou příslušné orgány buď použít velikost kombinovaných rozvahových a podrozvahových obchodů, výsledovku, nebo kapitál dotyčných institucí nebo kombinaci těchto měření.
Při posuzování velikosti rozvahových a podrozvahových obchodů jsou dluhové nástroje hodnoceny v tržních cenách nebo v hodnotě jistiny, akcie v jejich tržních cenách a deriváty podle jmenovité nebo tržní hodnoty podkladových nástrojů.
Dlouhé a krátké pozice se sčítají bez ohledu na jejich znaménka.
4. Jestliže se stane, že instituce překročí po dobu delší než krátké období jeden nebo oba z limitů stanovených v odst. 2 písm. a) a b) nebo překročí jeden nebo oba z limitů stanovených v odst. 2 písm. c), je od této instituce vyžadováno, aby ohledně svých obchodů zahrnutých v obchodním portfoliu splnila požadavky stanovené v odst. 1 písm. a) a aby o tom uvědomila příslušný orgán.
Článek 19
1. Pro účely bodu 14 přílohy I může být, s výhradou uvážení vnitrostátních orgánů, dluhovým cenným papírům vydaným subjekty uvedenými v tabulce 1 v příloze I přidělena riziková váha ve výši 0 %, pokud jsou tyto dluhové cenné papíry denominovány a financovány v domácí měně.
2. Odchylně od bodů 13 a 14 přílohy I mohou členské státy stanovit požadavek specifického rizika pro jakékoli dluhopisy, kterých se týká část 1 body 68 až 70 přílohy VI směrnice 2006/48/ES, rovnající se požadavku specifického rizika pro kvalifikující položku se stejnou zbytkovou splatností jako tyto dluhopisy, sníženému v souladu se sazbami uvedenými v části 1 bodě 72 přílohy VI uvedené směrnice.
3. Pokud příslušný orgán schválí podnik kolektivního investování ze třetí země, jak je uvedeno v bodě 52 přílohy I, pak může příslušný orgán jiného členského státu uznat schválení tohoto podniku, aniž by musel sám provádět jeho hodnocení.
Článek 20
1. S výhradou odstavců 2, 3 a 4 tohoto článku a s výhradou článku 34 této směrnice se požadavky v článku 75 směrnice 2006/48/ES použijí na investiční podniky.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány povolit investičním podnikům, které nejsou oprávněny poskytovat investiční služby uvedené v části A bodech 3 a 6 přílohy I směrnice 2004/39/ES, aby držely kapitál, který je vždy vyšší než větší z následujících částek nebo je jí roven:
a) součet kapitálových požadavků obsažených v čl. 75 písm. a) až c) směrnice 2006/48/ES a
b) částka stanovená v článku 21 této směrnice.
3. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány povolit investičním podnikům, které drží počáteční kapitál ve smyslu článku 9, ale které spadají do následujících kategorií, aby držely kapitál, který je vždy vyšší než součet kapitálových požadavků vypočítaných v souladu s požadavky obsaženými v čl. 75 písm. a) až c) směrnice 2006/48/ES a částky stanovené v článku 21 této směrnice, nebo je tomuto součtu roven:
a) investiční podniky, které obchodují na vlastní účet výhradně za účelem splnění nebo provedení pokynu klienta nebo za účelem získání přístupu k zúčtovacímu a vypořádacímu systému nebo uznávané burze, jestliže jednají v postavení zprostředkovatele nebo provádějí pokyn klienta; a
b) investiční podniky:
i) které nedrží peníze nebo cenné papíry klienta;
ii) které obchodují pouze na vlastní účet;
iii) které nemají žádné vnější zákazníky;
iv) u jejichž transakcí se výkon a vypořádání uskutečňují na odpovědnost clearingové instituce a jsou uvedenou clearingovou institucí zaručeny.
4. Investiční podniky uvedené v odstavcích 2 a 3 zůstanou předmětem všech ostatních ustanovení týkajících se operačního rizika a stanovených v příloze V směrnice 2006/48/ES.
5. Článek 21 se použije výhradně na investiční podniky, na které se použijí odstavce 2 nebo 3 nebo článek 46, a to způsobem v nich uvedeným.
Článek 21
Od investičních podniků se vyžaduje, aby držely kapitál rovnající se jedné čtvrtině jejich fixních režijních nákladů za předchozí rok.
Příslušné orgány mohou tento požadavek upravit v případě významné změny v činnosti podniku od předchozího roku.
Podnik, který vykonává podnikatelskou činnost méně než jeden rok, včetně dne zahájení své činnosti, musí splňovat kapitálový požadavek ve výši jedné čtvrtiny fixních režijních nákladů obsažených v jeho podnikatelském plánu, pokud příslušné orgány nevyžadují úpravu tohoto plánu.
Oddíl 2
Uplatňování požadavků na konsolidovaném základě
Článek 22
1. Příslušné orgány, které mají úkol nebo pověření vykonávat dohled na konsolidovaném základě nad skupinami uvedenými v článku 2, nemusí v konkrétních případech vyžadovat uplatňování kapitálových požadavků na konsolidovaném základě za předpokladu, že:
a) každý investiční podnik v EU v takové skupině používá výpočet kapitálu uvedený v článku 16;
b) všechny investiční podniky v takové skupině spadají do kategorií uvedených v čl. 20 odst. 2 a 3;
c) každý investiční podnik v EU v takové skupině splňuje na individuálním základě požadavky ukládané články 18 a 20 a současně odečítá od kapitálu veškeré podmíněné závazky ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány; a
d) jakákoli finanční holdingová společnost, která je mateřským podnikem jakéhokoli investičního podniku v členském státě v takové skupině, drží alespoň tolik kapitálu zde definovaného jako součet písmen a) až h) článku 57 směrnice 2006/48/ES, kolik je součet účetních hodnot veškerých účastí v plné výši, podřízených pohledávek a nástrojů uvedených v článku 57 uvedené směrnice v investičních podnicích, finančních institucích, společnostech spravujících aktiva a podnicích pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány, a celkové částky veškerých podmíněných závazků ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány;
Pokud jsou splněna kritéria prvního pododstavce, musí mít každý investiční podnik v EU zavedené systémy pro sledování a kontrolu zdrojů kapitálu a financování všech finančních holdingových společností, investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb v rámci skupiny.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou příslušné orgány finančním holdingovým společnostem, které jsou mateřským podnikem investičního podniku v členském státě v takové skupině, povolit, aby používaly hodnotu nižší, než je hodnota vypočtená podle odst.
1 písm. d), nikoliv však nižší než součet požadavků uložených individuálně články 18 a 20 investičním podnikům, finančním institucím, společnostem spravujícím aktiva a podnikům pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány, a celkové částky veškerých podmíněných závazků ve prospěch investičních podniků, finančních institucí, společností spravujících aktiva a podniků pomocných služeb, které by jinak byly konsolidovány.
Pro účely tohoto odstavce je kapitálový požadavek na investiční podniky ve třetích zemích, finanční instituce, společnosti spravující aktiva a podniky pomocných služeb pomyslným kapitálovým požadavkem.
Článek 23
Příslušné orgány vyžadují od investičních podniků ve skupině, od níž nebylo vyžadováno splnění požadavků podle článku 22, aby je informovaly o těch rizicích, včetně rizik spojených se složením a zdroji kapitálu a financování, která by mohla ohrozit jejich finanční situace.
Jestliže příslušné orgány pak usoudí, že finanční situace těchto investičních podniků nejsou přiměřeně chráněny, budou od nich vyžadovat, aby podnikly opatření, včetně omezení pro převod kapitálu z těchto podniků do jiných částí skupiny, bude-li to nezbytné.
Jestliže příslušné orgány nevyžadují povinnost dohledu na konsolidovaném základě podle článku 22, přijmou jiná vhodná opatření ke sledování rizik celé skupiny, zejména velké angažovanosti, a to včetně všech podniků, které nemají sídlo v členském státě.
Jestliže příslušné orgány nevyžadují použití kapitálových požadavků na konsolidovaném základě podle článku 22, použijí se individuálně požadavky článku 123 a kapitoly 5 hlavy V směrnice 2006/48/ES a požadavky článku 124 uvedené směrnice na dohled nad investičními podniky na individuálním základě.
Článek 24
1. Odchylně od čl. 2 odst. 2 mohou příslušné orgány vyjmout investiční podniky z konsolidovaného kapitálového požadavku stanoveného v uvedeném článku za předpokladu, že všechny investiční podniky ve skupině spadají mezi investiční podniky uvedené v čl. 20 odst. 2 a skupina nezahrnuje úvěrové instituce.
2. Pokud jsou splněny požadavky odstavce 1, požaduje se po mateřském investičním podniku v členském státě, aby držel kapitál na konsolidovaném základě, který je vždy vyšší než větší z následujících dvou částek vypočtených na základě konsolidované finanční situace mateřského investičního podniku v souladu s oddílem 3 této kapitoly, nebo který je mu roven:
a) součet kapitálových požadavků obsažených v čl. 75 písm. a) až c) směrnice 2006/48/ES; a
b) částka předepsaná v článku 21 této směrnice.
3. Pokud jsou splněny požadavky odstavce 1, požaduje se po investičním podniku ovládaném finanční holdingovou společností, aby držel kapitál na konsolidovaném základě, který je vždy roven nebo vyšší než větší z následujících dvou částek vypočtených na základě konsolidované finanční situace finanční holdingové společnosti v souladu s oddílem 3 této kapitoly:
a) součet kapitálových požadavků obsažených v čl. 75 písm. a) až c) směrnice 2006/48/ES; a
b) částka předepsaná v článku 21 této směrnice.
Článek 25
Odchylně od čl. 2 odst. 2 mohou příslušné orgány vyjmout investiční podniky z konsolidovaného kapitálového požadavku stanoveného v uvedeném článku za předpokladu, že všechny investiční podniky ve skupině spadají mezi investiční podniky uvedené v čl. 20 odst. 2 a 3 a skupina nezahrnuje úvěrové instituce.
Pokud jsou splněny požadavky prvního pododstavce, požaduje se po mateřském investičním podniku v členském státě, aby držel kapitál na konsolidovaném základě, který je vždy vyšší než součet konsolidovaných kapitálových požadavků obsažených v čl. 75 písm. a) až c) směrnice 2006/48/ES a částky předepsané v článku 21 této směrnice, nebo je tomuto součtu roven, přičemž výpočet se provádí na základě konsolidované finanční situace mateřského investičního podniku v souladu s oddílem 3 této kapitoly.
Pokud jsou splněny požadavky prvního pododstavce, požaduje se po investičním podniku ovládaném finanční holdingovou společností, aby držel kapitál na konsolidovaném základě, který je roven nebo vyšší než součet požadavků obsažených v čl. 75 písm. a) až c) směrnice 2006/48/ES a částky předepsané v článku 21 této směrnice, přičemž výpočet se provádí na základě konsolidované finanční situace finanční holdingové společnosti v souladu s oddílem 3 této kapitoly.
Oddíl 3
Výpočet konsolidovaných požadavků
Článek 26
1. V případech, kde není využito práva nevyžadovat splnění požadavků uvedených v článku 22 mohou příslušné orgány za účelem výpočtu kapitálových požadavků stanovených v přílohách I a V a výpočtu angažovanosti vůči klientům stanovených v článcích 28 až 32 a příloze VI na konsolidovaném základě povolit, aby pozice v obchodním portfoliu jedné instituce kompenzovaly pozice v obchodním portfoliu jiné instituce podle pravidel stanovených v článcích 28 až 32 a přílohách I, V a VI.
Příslušné orgány mohou rovněž povolit, aby devizové pozice v jedné instituci kompenzovaly devizové pozice v jiné instituci podle pravidel stanovených v příloze III nebo příloze V. Mohou rovněž povolit, aby komoditní pozice v jedné instituci kompenzovaly komoditní pozice v jiné instituci podle pravidel stanovených v příloze IV nebo příloze V.
2. Příslušné orgány mohou povolit kompenzaci pozic v obchodním portfoliu a devizových nebo komoditních pozic podniků se sídlem ve třetích zemích, pokud jsou současně splněny tyto podmínky:
a) tyto podniky byly povoleny ve třetí zemi a buď odpovídají definici úvěrové instituce uvedené v čl. 4 odst. 1 směrnice 2006/48/ES, nebo to jsou uznané investiční podniky z třetích zemí;
b) tyto podniky individuálně splňují požadavky kapitálové přiměřenosti ekvivalentní požadavkům stanoveným v této směrnici; a
c) v dotyčných třetích zemích neexistují předpisy, které by podstatně ovlivňovaly převod prostředků v rámci skupiny.
3. Příslušné orgány také mohou povolit kompenzaci uvedenou v odstavci 1 v rámci skupiny mezi institucemi, které byly povoleny v daném členském státě, pokud:
a) existuje uspokojivé rozdělení kapitálu uvnitř skupiny; a
b) regulační, právní nebo smluvní rámec, v němž tyto instituce působí, zaručuje vzájemnou finanční podporu uvnitř skupiny.
4. Příslušné orgány dále mohou povolit kompenzaci uvedenou v odstavci 1 v rámci skupiny mezi institucemi, které splňují podmínky v odstavci 3, a jakoukoliv institucí, která patří do stejné skupiny a byla povolena v jiném členském státě, pokud je tato instituce povinna individuálně splnit kapitálové požadavky stanovené v článcích 18, 20 a 28.
Článek 27
1. Pro výpočet kapitálu na konsolidovaném základě se použije článek 65 směrnice 2006/48/ES.
2. Příslušné orgány odpovědné za výkon dohledu na konsolidovaném základě mohou uznat platnost specifických definic kapitálu použitelných u dotyčných institucí podle kapitoly IV při výpočtu jejich konsolidovaného kapitálu.
Oddíl 4
Sledování a řízení velkých angažovaností
Článek 28
1. Instituce sledují a řídí své velké angažovanosti v souladu s články 106 až 118 směrnice 2006/48/ES.
2. Odchylně od odstavce 1 sledují a řídí instituce, které vypočítávají kapitálové požadavky pro své obchody zahrnuté v obchodním portfoliu podle příloh I a II a případně v příloze V této směrnice, své velké angažovanosti v souladu s články 106 až 118 směrnice 2006/48/ES s výhradou změn uvedených v článcích 29 až 30 této směrnice.
3. Komise předloží do 31. prosince 2007 Evropskému parlamentu a Radě zprávu o fungování tohoto oddílu, spolu s jakýmikoli vhodnými návrhy.
Článek 29
1. Angažovanosti vůči jednotlivým klientům, které vznikají v obchodním portfoliu, se vypočítávají sečtením těchto položek:
a) převaha dlouhých pozic instituce nad jejími krátkými pozicemi – tam, kde je kladná – u všech finančních nástrojů emitovaných daným klientem, přičemž se čistá pozice u každého z různých nástrojů vypočítá podle metod uvedených v příloze I;
b) čistá expozice v případě převzetí emisí dluhových nebo kapitálových nástrojů; a
c) expozice vyplývající z transakcí, dohod a smluv s dotyčným klientem uvedené v příloze II, přičemž tyto expozice se vypočítají způsobem stanoveným pro výpočet hodnoty expozice ve výše uvedené příloze.
Pro účely písmene b) se čistá expozice vypočítá tak, že se odečtou ty pozice v převzetí nové emise, které jsou upsány třetími stranami na základě formální dohody, snížené o faktory uvedené v bodě 41 přílohy I.
Pro účely písmene b) až do další koordinace příslušné orgány od institucí vyžadují, aby vytvářely systémy pro sledování a řízení expozic převzetí nových emisí mezi dobou počátečního závazku a pracovním dnem 1 s přihlédnutím k povaze rizik podstupovaných na dotyčných trzích.
Pro účely písmene c) se články 84 až 89 směrnice 2006/48/ES vyloučí z odkazu v bodě 6 přílohy II této směrnice.
2. Angažovanosti vůči ekonomicky spjatým skupinám klientů v obchodním portfoliu se vypočítají jako součet angažovaností vůči jednotlivým klientům ve skupině, jak uvádí odstavec 1.
Článek 30
1. Celkové angažovanosti vůči jednotlivým klientům nebo ekonomicky spjatým skupinám klientů se vypočítají jako součet angažovaností, které vznikají v obchodním portfoliu, a angažovaností, které vznikají v obchodním portfoliu, s přihlédnutím k článkům 112 až 117 směrnice 2006/48/ES.
Pro výpočet angažovanosti v neobchodním portfoliu ocení instituce expozici, která vzniká z aktiv, která se odčítají od jejich kapitálu podle čl. 13 odst. 2 druhého pododstavce písm. d), jako rovnou nule.
2. Celkové angažovanosti institucí vůči jednotlivým klientům a ekonomicky spjatým skupinám klientů vypočítané podle odstavce 4 se hlásí podle článku 110 směrnice 2006/48/ES.
Jinak než v případě repo obchodů nebo půjček či výpůjček cenných papírů nebo komodit, výpočet velké angažovanosti vůči jednotlivým klientům a ekonomicky spjatým skupinám klientů pro účely hlášení nezahrnuje uznání snižování úvěrového rizika.
3. Součet těchto angažovaností vůči jednotlivému klientu nebo ekonomicky spjaté skupině klientů v odstavci 1 se omezuje podle článků 111 až 117 směrnice 2006/48/ES.
4. Odchylně od odstavce 3 mohou příslušné orgány povolit, aby se aktiva představující pohledávky a jiné expozice vůči uznaným investičním podnikům z třetích zemí a uznávaným clearingovým střediskům a burzám pro finanční nástroje posuzovala stejně jako expozice vůči institucím ve smyslu íl. 113 odst. 3 písm. i), čl. 115 odst. 2 a článku 116 směrnice 2006/48/ES.
Článek 31
Příslušné orgány mohou povolit, aby limity stanovené v článcích 111 až 117 směrnice 2006/48/ES byly překročeny, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a) angažovanost v neobchodním portfoliu daného klienta nebo skupiny klientů nepřekračuje limity stanovené v článcích 111 až 117 směrnice 2006/48/ES, vypočtené s přihlédnutím ke kapitálu specifikovanému v uvedené směrnici, takže převýšení vzniká výlučně v obchodním portfoliu;
b) instituce splňuje dodatečný kapitálový požadavek na převyšující částky vypočtený v souladu s přílohou VI směrnice 2006/48/ES, pokud jde o limity stanovené v čl. 111 odst. 1 a 2 uvedené směrnice;
c) tam, kde uplynulo deset dnů nebo méně od vzniku překročení limitů, nepřevýší angažovanost u daného klienta nebo ekonomicky spjaté skupiny klientů v obchodním portfoliu 500 % kapitálu instituce;
d) jakékoliv překročení limitů, které trvalo déle než deset dnů, nesmí ve svém součtu převyšovat 600 % kapitálu instituce; a
e) instituce hlásí příslušným orgánům každé tři měsíce veškeré případy, kdy došlo k překročení limitů stanovených v čl. 111 odst. 1 a 2 směrnice 2006/48/ES během předchozích tří měsíců.
V souvislosti s písmenem e) se v každém případě překročení limitů hlásí částka převýšení a jméno příslušného klienta.
Článek 32
1. Příslušné orgány stanoví postupy, jak zabránit tomu, aby se instituce záměrně vyhýbaly dodatečným kapitálovým požadavkům, které by jinak musely splnit u angažovaností překračujících limity stanovené v čl. 111 odst. 1 a 2 směrnice 2006/48/ES, jakmile tyto angažovanosti trvaly po dobu delší než deset dnů, a to tak, že dočasně převedou tyto angažovanosti na jiný podnik, ať už ve stejné skupině, nebo ne, nebo podniknou umělé transakce k vyloučení angažovanosti po dobu deseti dnů a vytvoří novou angažovanost.
Příslušné orgány oznámí uvedené postupy Radě a Komisi.
Instituce vedou systémy, které zajistí, aby každý převod, který má účinek uvedený v prvním pododstavci, byl okamžitě hlášen příslušným orgánům.
2. Příslušné orgány mohou povolit, aby instituce, kterým je dovoleno používat alternativní určení kapitálu podle čl. 13 odst. 2, používaly uvedené určení pro účely čl. 30 odst. 2 a 3 a článku 31, jestliže vyžadují, aby dotyčné instituce splnily veškeré povinnosti stanovené v článcích 110 až 117 směrnice 2006/48/ES, pokud jde o angažovanosti vznikající mimo jejich obchodní portfolio použitím kapitálu definovaného v uvedené směrnici.
Oddíl 5
Hodnocení pozic pro účely plnění oznamovací povinnosti
Článek 33
1. Veškeré pozice obchodního portfolia podléhají pravidlům obezřetného oceňování, jak jsou uvedena v části B přílohy VII.
Tato pravidla požadují, aby instituce zajistily, že ocenění každé pozice jejich obchodního portfolia odpovídajícím způsobem odráží aktuální tržní hodnotu.
Toto ocenění zahrnuje odpovídající stupeň jistoty s ohledem na dynamickou povahu pozic obchodního portfolia, požadavek obezřetnosti a způsob fungování a účel kapitálových požadavků, pokud jde o pozice obchodního portfolia.
2. Pozice obchodního portfolia je třeba alespoň jednou denně znovu ocenit.
3. Pokud právě nejsou k dispozici tržní ceny, nemusí příslušné orgány vyžadovat splnění požadavku stanoveného v odstavcích 1 a 2 a mají povinnost vyžadovat, aby instituce používaly alternativní metody oceňování za předpokladu, že tyto metody dostatečně odpovídají požadavku obezřetnosti a že byly schváleny příslušnými orgány.
Oddíl 6
Řízení rizik a hodnocení kapitálu
Článek 34
Příslušné orgány vyžadují, aby každý investiční podnik splňoval jak požadavky uvedené v článcích 22 a 123 směrnice 2006/48/ES, tak požadavky uvedené v článku 13 směrnice 2004/39/ES, s výhradou ustanovení o stupních použití v článcích 68 až 73 uvedené směrnice.
Oddíl 7
Oznamovací povinnost
Článek 35
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky a úvěrové instituce poskytovaly příslušným orgánům svých domovských členských států veškeré informace nezbytné pro posouzení, zda vyhovují předpisům přijatým v souladu s touto směrnicí.
Členské státy rovněž zajistí, aby mechanismy vnitřní kontroly a administrativní a účetní postupy těchto institucí umožňovaly ověřování, zda vždy vyhovují těmto předpisům.
2. Investiční podniky činí oznámení vůči příslušným orgánům způsobem upřesněným těmito orgány, a to minimálně jednou měsíčně v případě podniků, na něž se vztahuje článek 9, minimálně jednou za tři měsíce v případě podniků, na něž se vztahuje čl. 5 odst. 1, a minimálně jednou za šest měsíců v případě podniků, na něž se vztahuje čl. 5 odst. 3.
3. Odchylně od odstavce 2 se od investičních podniků, na něž se vztahuje čl. 5 odst. 1 a článek 9, vyžaduje, aby poskytovaly informace na konsolidovaném nebo subkonsolidovaném základě pouze jednou za šest měsíců.
4. Úvěrové instituce plní oznamovací povinnost způsobem upřesněným příslušnými orgány, a to tak často, jak jim tuto povinnost stanoví směrnice 2006/48/ES.
5. Příslušné orgány uloží institucím, aby jim okamžitě oznámily jakýkoliv případ, kdy jejich protistrany v dohodách o zpětném odkupu a o zpětném odprodeji nebo v transakcích zahrnujících půjčky a výpůjčky cenných papírů a komodit neplní své závazky.
KAPITOLA VI
Oddíl 1
Příslušné orgány
Článek 36
1. Členské státy určí orgány, které jsou příslušné vykonávat povinnosti uvedené v této směrnici.
Uvědomí o tom Komisi, přičemž uvedou veškeré rozdělení povinností.
2. Příslušné orgány mají být veřejné orgány nebo subjekty oficiálně uznané vnitrostátními právními předpisy nebo veřejnými orgány jako součást systému dohledu fungujícího v daném členském státě.
3. Příslušným orgánům mají být poskytnuty veškeré pravomoci potřebné k výkonu jejich povinností, zejména pravomoc ke kontrole složení obchodních portfolií.
Oddíl 2
Dohled
Článek 37
1. Hlava V kapitola 4 směrnice 2006/48/ES se přiměřeně použije na dohled nad investičními podniky v souladu s těmito ustanoveními:
a) odkazy na článek 6 směrnice 2006/48/ES se považují za odkazy na článek 5 směrnice 2004/39/ES;
b) odkazy na článek 22 a 123 směrnice 2006/48/ES se považují za odkazy na článek 34 této směrnice; a
c) odkazy na články 44 až 52 směrnice 2006/48/ES se považují za odkazy na články 54 a 58 směrnice 2004/39/ES.
Pokud má mateřská finanční holdingová společnost v EU jako dceřiný podnik jak úvěrovou instituci, tak i investiční podnik, použije se hlava V kapitola 4 směrnice 2006/48/ES pro dohled nad institucemi, jako by instituce byly úvěrovými institucemi.
2. Ustanovení čl. 129 odst. 2 směrnice 2006/48/ES se rovněž použije na uznávání interních modelů institucí podle přílohy V této směrnice, pokud je příslušná žádost podána mateřskou úvěrovou institucí v EU a jejími dceřinými podniky nebo mateřským investičním podnikem v EU a jeho dceřinými podniky nebo společně dceřinými podniky mateřské finanční holdingové společnosti v EU.
Období pro uznání uvedené v prvním pododstavci činí šest měsíců.
Článek 38
1. Příslušné orgány členských států úzce spolupracují při výkonu svých povinností stanovených touto směrnicí, zejména v případech, kdy jsou investiční služby poskytovány na základě svobody poskytování služeb nebo zřizováním poboček.
Příslušné orgány si na požádání poskytnou veškeré informace, které mohou usnadnit dohled nad kapitálovou přiměřeností institucí, a zejména dohled nad tím, zda vyhovují této směrnici.
2. Jakákoliv výměna informací mezi příslušnými orgány, kterou stanoví tato směrnice, podléhá ohledně investičních podniků těmto povinnostem profesního tajemství:
a) pro investiční podniky povinnostem stanoveným v článcích 54 a 58 směrnice 2004/39/ES; a
b) pro úvěrové instituce povinnostem stanoveným v článcích 44 až 52 směrnice 2006/48/ES.
KAPITOLA VII
Zveřejňování informací
Článek 39
Požadavky stanovené v hlavě V kapitole 5 směrnice 2006/48/ES se použijí na investiční podniky.
KAPITOLA VIII
Oddíl 1
Článek 40
Pro účely výpočtu minimálních kapitálových požadavků pro riziko protistrany podle této směrnice a pro výpočet minimálních kapitálových požadavků pro úvěrové riziko podle směrnice 2006/48/ES, a aniž je dotčen bod 6 přílohy III uvedené směrnice, se expozice vůči uznaným investičním podnikům z třetích zemí a expozice vůči uznaným clearingovým střediskům a burzám posuzují jako expozice vůči institucím.
Oddíl 2
Výkonné pravomoci
Článek 41
1. Komise rozhodne o jakýchkoli technických úpravách v následujících oblastech postupem podle čl. 43 odst. 2.
a) vyjasnění definic v článku 3 za účelem zajištění jednotného používání této směrnice,
b) vyjasnění definic v článku 3 s přihlédnutím k vývoji na finančních trzích,
c) úprava částek počátečního kapitálu stanovených v článcích 5 až 9 a částky uvedené v čl. 18 odst. 2 s přihlédnutím k vývoji v hospodářské a měnové oblasti,
d) úprava kategorií investičních podniků v čl. 20 odst. 2 a 3 s přihlédnutím k vývoji na finančních trzích,
e) vyjasnění požadavků stanovených v článku 21 za účelem zajištění jednotného používání této směrnice,
f) harmonizace terminologie definic a jejich rámce v souladu s pozdějšími právními předpisy o institucích a záležitostech s nimi spojených,
g) úprava technických ustanovení příloh I až VII v důsledku vývoje na finančních trzích, měření rizika, účetních standardů nebo požadavků, které berou v úvahu právní předpisy Společenství, nebo s ohledem na sbližování postupů v oblasti dohledu nebo
h) technické úpravy s přihlédnutím k výsledkům přezkumu uvedeného v čl. 65 odst. 3 směrnice 2004/39/ES.
2. Přijatá prováděcí opatření nesmí měnit základní ustanovení této směrnice.
Článek 42
1. Komisi je nápomocen Evropský bankovní výbor zřízený rozhodnutím Komise 2004/10/ES [12] ze dne 5. listopadu 2003 (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na čl. 7 odst. 3 a článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, je po uplynutí dvouletého období po přijetí této směrnice a do 1. dubna 2008 pozastaveno uplatňování ustanovení této směrnice, která vyžadují přijetí technických pravidel, změn a rozhodnutí podle odstavce 2.
Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada obnovit dotyčná ustanovení postupem podle článku 251 Smlouvy, a za tímto účelem je před uplynutím lhůty nebo data uvedených v tomto odstavci, podle toho, co nastane dříve, přezkoumají.
Oddíl 3
Přechodná ustanovení
Článek 43
Ustanovení čl. 152 odst. 1 až 7 směrnice 2006/48/ES se v souladu s článkem 2 a kapitolou V oddíly 2 a 3 této směrnice použijí na investiční podniky vypočítávající hodnoty rizikově vážených expozic pro účely přílohy II této směrnice v souladu s články 84 až 89 směrnice 2006/48/ES, nebo na investiční podniky používající pokročilý přístup k měření, jak je uveden v článku 105 uvedené směrnice, pro výpočet jejich kapitálových požadavků pro operační riziko.
Článek 44
Do 31. prosince 2012 mohou členské státy použít u investičních podniků na linii podnikání "obchodování na finančních trzích" relevantní ukazatel ve výši 15 %, pokud relevantní ukazatel linie podnikání "obchodování na finančních trzích" představuje alespoň 50 % celkových relevantních ukazatelů pro veškeré jejich linie podnikání vypočtené v souladu s článkem 20 této směrnice a částí 2 body 1 až 4 přílohy X směrnice 2006/48/ES.
Článek 45
1. Příslušné orgány mohou investičním podnikům povolit překročení limitů stanovených pro velké angažovanosti v článku 111 směrnice 2006/48/ES.
Investiční podniky nemusí zahrnovat žádný nadbytek do svých výpočtů kapitálových požadavků překračujících tyto limity, jak je stanoveno v čl. 75 písm. b) uvedené směrnice.
Toto diskreční právo je platné do 31. prosince 2010 nebo do data, kdy vstoupí v platnost jakékoli úpravy v souvislosti se zacházením s velkými angažovanostmi podle článku 119 směrnice 2006/48/ES, podle toho, co nastane dříve.
Pro využití tohoto diskrečního práva musí být splněny podmínky uvedené v písmenech a) až d):
a) investiční podnik poskytuje investiční služby nebo provádí investiční činnosti, které se vztahují k finančním nástrojům uvedeným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES;
b) tyto investiční služby a investiční činnosti, které investiční podnik poskytuje nebo provádí, nejsou určeny pro retailového klienta nebo vykonávány jeho jménem;
c) k porušení limitů uvedených v návětí tohoto odstavce dochází v souvislosti s expozicemi ze smluv, které jsou finančními nástroji uvedenými pod písmenem a) a vztahují se na komodity nebo podkladové nástroje ve smyslu oddílu C bodu 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES (MiFID) a počítají se v souladu s přílohami III a IV směrnice 2006/48/ES, nebo ve spojení s expozicemi ze smluv týkajících se dodávek komodit nebo povolenky na emise; a
d) investiční podnik má k dispozici zdokumentovanou strategii řízení a zejména dohledu a omezování rizika vyplývajícího z koncentrace expozic.
Investiční podnik informuje neprodleně příslušné orgány o této strategii a o všech materiálních změnách této strategie.
Investiční podnik provede odpovídající opatření k zajištění nepřetržitého monitorování úvěruschopnosti dlužníka, pokud jde o jeho dopad na koncentraci rizika.
Tato opatření umožní investičnímu podniku adekvátně a dostatečně pružně reagovat na jakékoli zhoršení úvěruschopnosti dlužníka.
2. Překročí-li investiční podnik vnitřní limity stanovené na základě strategie uvedené v odst. 1 písm. b), informuje bez prodlení příslušný orgán o míře a povaze překročení a o protistraně.
Článek 46
Odchylně od čl. 20 odst. 1 se do 31. prosince 2011 mohou příslušné orgány rozhodnout, v jednotlivých případech, neuplatňovat kapitálové požadavky vyplývající z čl. 75 písm. d) směrnice 2006/48/ES s ohledem na investiční podniky, na něž se nevztahuje čl. 20 odst. 2 a 3, jejichž celkové obchodní portfolio nikdy nepřesáhlo 50 milionů EUR a jejichž průměrný počet zaměstnanců nepřekročil během finančního roku 100.
V takovém případě je kapitálový požadavek investičních podniků nejméně nižší z těchto částek:
a) kapitálové požadavky vyplývající z čl. 75 písm. d) směrnice 2006/48/ES; a
b) 12/88 vyšší z těchto částek:
i) částka kapitálových požadavků obsažených v čl. 75 písm. a) až c) směrnice 2006/48/ES; a
ii) částka stanovená v článku 21 této směrnice, bez ohledu na čl. 20 odst. 5.
Použije-li se písmeno b), použije se dodatečné zvýšení minimálně jednou ročně.
Uplatňování této výjimky nesmí vést ke snížení celkové úrovně kapitálových požadavků pro investiční podnik ve srovnání s požadavky k 31. prosinci 2006, není-li toto snížení obezřetně odůvodněno snížením rozsahu podnikatelských činností investičního podniku.
Článek 47
Do 31. prosince 2009 nebo do dřívějšího data určeného pro jednotlivé případy příslušnými orgány mohou instituce, kterým byl uznán specifický model rizik před 1. lednem 2007 v souladu s přílohou V bodem 1, ohledně tohoto uznání přistupovat k bodům 4 a 8 přílohy V směrnice 93/6/EES ve znění, které měly tyto body před 1. lednem 2007.
Článek 48
1. Ustanovení o kapitálových požadavcích uvedená v této směrnici a směrnici 2006/48/ES se nevztahují na investiční podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES a na něž se nevztahovala k 31. prosinci 2006 směrnice 93/22/EHS [13].
Tato výjimka platí do 31. prosince 2010 nebo do dne vstupu v platnost jakékoli změny podle odstavců 2 a 3, podle toho, co nastane dříve.
2. V rámci revize požadované v čl. 65 odst. 3 směrnice 2004/39/ES sestaví Komise na základě veřejné diskuze a jednání s příslušnými orgány zprávu pro Evropský parlament a Radu, ve které bude informovat o
a) vhodném systému obezřetného dohledu nad investičními podniky, jejichž hlavní podnikatelskou činností je výhradně poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu ke komoditním a finančním derivátům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES; a
b) nezbytnosti změny směrnice 2004/39/ES pro vytvoření další kategorie investičního podniku, jehož hlavní podnikatelskou činností je poskytování investičních služeb nebo provádění investičních činností ve vztahu k finančním nástrojům stanoveným v oddíle C bodech 5, 6, 7, 9 a 10 přílohy I směrnice 2004/39/ES ve vztahu k dodávce energie (včetně elektřiny, uhlí, plynu a ropy).
3. Na základě zprávy uvedené v odstavci 2 může Komise předložit návrhy změn této směrnice a směrnice 2006/48/ES.
Oddíl 4
Závěrečná ustanovení
Článek 49
1. Členské státy do 31. prosince 2006 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 2, 3, 11, 13, 17, 18, 19, 20, 22, 23, 24, 25, 29, 30, 33, 34, 35, 37, 39, 40, 41, 43, 44, 50 a přílohami I, II, III, V, VII.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Členské státy rovněž učiní prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech k těm směrnicím, které tato směrnice ruší, se považují za odkazy na tuto směrnici.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 50
1. Ustanovení čl. 152 odst. 8 až 14 směrnice 2006/48/ES se obdobně použijí pro účely této směrnice, s výhradou následujících ustanovení, která se použijí v případě výkonu uvážení uvedeného v čl. 152 odst. 8 směrnice 2006/48/ES:
a) odkazy v bodě 7 přílohy II této směrnice na směrnici 2006/48/ES se považují za odkazy na směrnici 2000/12/ES ve znění platném před 1. lednem 2007; a
b) bod 4 přílohy II této směrnice se použije ve znění platném před 1. lednem 2007.
2. Ustanovení čl. 157 odst. 3 směrnice 2006/48/ES se obdobně použije pro účely článků 18 a 20 této směrnice.
Článek 51
Do 1. ledna 2011 přezkoumá Komise uplatňování této směrnice a vypracuje o něm zprávu, kterou společně s případnými návrhy na změny předloží Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 52
Směrnice 93/6/EHS ve znění směrnic uvedených v seznamu v části A přílohy VIII se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v části B přílohy VIII ve vnitrostátním právu.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 53
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 54
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 14. ledne 2006
Směrnice Komise 2006/50/ES
ze dne 29. května 2006,
kterou se mění přílohy IV A a IV B směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [1], a zejména na článek 29 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V přílohách IV A a IV B směrnice 98/8/ES jsou stanoveny požadavky na dokumentaci, kterou předkládá žadatel za účelem zařazení mikroorganismů včetně virů a hub jako účinné látky do přílohy I nebo I A uvedené směrnice a za účelem povolení biocidního přípravku na bázi takovýchto mikroorganismů včetně virů a hub.
(2) Za účelem lepšího základu pro posuzování rizika u mikroorganismů a biocidních přípravků obsahujících tyto mikroorganismy je nezbytné přizpůsobit přílohy IV A a IV B směrnice 98/8/ES technickému pokroku a vývoji souvisejících právních předpisů, a to zejména směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2] a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [3].
V oblasti mikrobiologie a biotechnologie probíhal navíc vědecký a technický rozvoj.
Poskytováním požadavků na údaje v rámci směrnice 98/8/ES v obdobné struktuře jako u směrnice 91/414/EHS se zjednoduší činnost žadatelů při předkládání dokumentace v obou právních rámcích, jakož i činnost orgánů členských států při hodnocení této dokumentace.
Je proto vhodné aktualizovat požadavky na údaje u mikroorganismů včetně virů a hub, které jsou v současnosti obsažené ve směrnici 98/8/ES, a co nejvíce je uvést v soulad s požadavky stanovenými v rámci směrnice 91/414/EHS.
(3) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro biocidní přípravky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy IV A a IV B směrnice 98/8/EHS se nahrazují zněním uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2008.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/51/ES
ze dne 6. června 2006,
kterou se za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES a přílohy IV a V směrnice 2005/78/ES, pokud jde o požadavky na monitorovací systém regulace emisí vozidel a výjimky pro plynové motory
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 druhou odrážku uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES ze dne 28. září 2005 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem [2], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2005/55/ES je jednou ze zvláštních směrnic souvisejících s postupem schvalování typu Společenství podle směrnice 70/156/EHS.
(2) Směrnice Komise 2005/78/ES ze dne 14. listopadu 2005, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem a mění přílohy I, II, III, IV a VI uvedené směrnice, zavedla prováděcí opatření v souvislosti se životností systémů regulace emisí, shodou v provozu po dobu stanoveného období životnosti a palubními diagnostickými systémy (OBD) pro nová těžká užitková vozidla a motory velkého výkonu.
(3) Vzhledem k technickému pokroku je nyní vhodné zavést zlepšení v požadavcích ohledně ověřování provozních podmínek, poruch a předvádění monitorovacího systémů regulace emisí při schvalování typu.
(4) Je potřeba zajistit, aby fungování monitorovacího systému regulace emisí nenarušovala odpojovací strategie.
(5) Plynové motory nepoužívají za účelem splnění stávajících norem pro emise NOx recirkulaci výfukových plynů či technologie selektivní katalytické redukce.
Má se tudíž za to, že by v této etapě měly být plynové motory a vozidla poháněná plynem vyňaty z požadavků na zajištění správné funkce opatření k regulaci emisí NOx.
Při zvažování dalších etap týkajících se emisí by tato výjimka mohla být zrušena.
(6) Pro schválení nových typů je vhodné přizpůsobit datum vstupu v platnost bodů 6.5.3, 6.5.4 a 6.5.5 přílohy I směrnice 2005/55/ES.
(7) Komise má v úmyslu přezkoumat mezní hodnoty pro OBD a přizpůsobit je technologickému pokroku.
(8) Směrnice 2005/55/ES a 2005/78/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného čl. 13 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2005/55/ES se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Příloha IV směrnice 2005/78/ES se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 8. listopadu 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy použijí ode dne 9. listopadu 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/52/ES
ze dne 5. července 2006,
kterou se mění směrnice 95/2/ES o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla a směrnice 94/35/ES o náhradních sladidlech pro použití v potravinách
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přídatné potravinářské látky mohou být schváleny pro používání v potravinách pouze tehdy, jsou-li v souladu s přílohou II směrnice Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [3].
(2) Směrnice 95/2/ES [4] stanoví seznam potravinářských přídatných látek, jež mohou být používány ve Společenství, a podmínky jejich použití.
(3) Směrnice 94/35/ES [5] stanoví seznam náhradních sladidel, jež mohou být používána ve Společenství, a podmínky jejich použití.
(4) Od přijetí směrnic 95/2/ES a 94/35/ES došlo v oblasti potravinářských přídatných látek k technickému vývoji.
Uvedené směrnice by měly být upraveny, aby tento vývoj zohledňovaly.
(5) Na základě stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") ze dne 26. listopadu 2003 dochází ke změnám ve stávajících povoleních s cílem udržet hladinu nitrosaminů co nejnižší snížením hladiny dusitanů a dusičnanů přidávaných do potravin a zároveň zachovat mikrobiologickou bezpečnost potravin.
Úřad doporučuje, aby se hladiny dusitanů a dusičnanů stanovily právními předpisy jako "přidané množství".
Úřad se domnívá, že k potlačení C. botulinum přispívá spíše přidané množství dusitanů než jejich zbytkové množství.
Stávající ustanovení by se měla pozměnit tak, aby byly nejvyšší povolené hodnoty, jak uvádí úřad, v tepelně neopracovaných nebo tepelně opracovaných masných výrobcích, sýrech a rybách vyjadřovány jako přidaná množství.
Avšak pro některé tradičním způsobem vyráběné masné výrobky by měla být výjimečně stanovena nejvyšší zbytková množství za předpokladu, že tyto výrobky budou náležitě definovány a pojmenovány.
Stanovené hodnoty by měly zajistit, že nebude překročen přijatelný denní přívod (ADI) stanovený Vědeckým výborem pro potraviny v roce 1990.
Výrobky, které nejsou konkrétně uvedeny v této směrnici, které jsou však tradičně vyráběny podobným způsobem (tj. podobné výrobky), mohou být v případě nutnosti zařazeny do kategorií v souladu s články 5 a 6 směrnice 95/2/ES.
U sýrů by měla být hodnota vyjádřena jako množství přidané do mléka na výrobu sýrů.
Pokud se použije postup, při kterém se před přidáním dusičnanů odstraňuje syrovátka a přidává voda, měly by být výsledné hodnoty stejné jako hodnoty, kterých by bylo dosaženo, kdyby se dusičnany přidaly přímo do mléka na výrobu sýrů.
(6) Směrnice 2003/114/ES měnící směrnici 95/2/ES stanovila Komisi a úřadu povinnost přezkoumat do 1. července 2004 podmínky pro použití přídatných látek E 214 až E 219, tj. p-hydroxybenzoátů a jejich sodných solí.
Úřad vyhodnotil informace o bezpečnosti p-hydroxybenzoátů a dne 13. července 2004 vydal své stanovisko.
Úřad stanovil celkový přijatelný denní přívod pro methylester a ethylester a kyseliny p-hydroxybenzoové a jejich sodné soli v celkové výši 0–10 mg/kg tělesné hmotnosti.
Úřad shledal, že by propylparaben neměl být zahrnut do tohoto celkového přijatelného denního přívodu, protože měl na rozdíl od methylparabenu a ethylparabenu u mladých krys vliv na pohlavní hormony a samčí pohlavní orgány.
Úřad proto nemohl doporučit pro propylparaben přijatelný denní přívod (ADI), protože nemá k dispozici žádnou jasně stanovenou hodnotu dávky bez pozorovaného nepříznivého účinku (NOAEL).
Je nezbytné ze směrnice 95/2/ES vyjmout propyl p-hydroxybenzoát (E 216) a propyl p-hydroxybenzoát sodnou sůl (E 217).
Kromě toho je nutné ukončit i používání p-hydroxybenzoátů v tekutých dietních doplňcích stravy.
(7) Rozhodnutí Komise 2004/374/ES [6] pozastavilo uvádění na trh a dovoz želé cukrovinek ve tvaru minipohárků obsahujících želírující potravinářské přídatné látky získané z mořských řas a některých gum, a to z důvodu nebezpečí udušení těmito produkty.
S ohledem na přezkum uvedeného rozhodnutí je proto třeba vyloučit používání některých želírujících potravinářských přídatných látek v želé cukrovinkách ve tvaru minipohárků.
(8) Vědecký výbor pro potraviny vyhodnotil informace o bezpečnosti erytritolu a dne 5. března 2003 vydal stanovisko.
Výbor dospěl k závěru, že použití erytritolu jako potravinářské přídatné látky je přijatelné.
Výbor rovněž upozorňuje, že erytritol má projímavé účinky, ovšem ve vyšší dávce než jiné polyalkoholy.
Erytritol má kromě přislazování ještě mnoho jiných technologických vlastností, jež jsou důležité v široké řadě potravin, od cukrovinek po mléčné produkty.
Působí jako látka zvýrazňující chuť a vůni, nosič, zvlhčující látka, stabilizátor, zahušťovadlo, plnidlo a sekvestrant.
Je třeba povolit použití erytritolu ve stejných potravinářských využitích jako u ostatních polyalkoholů, jež jsou v současné době povoleny.
Kromě toho je nutné změnit směrnici 94/35/ES, jelikož erytritol může být stejně jako ostatní polyalkoholy, jež jsou v současné době povoleny, použit také pro účely přislazování.
(9) Vědecký výbor pro potraviny vyhodnotil informace o bezpečnosti sójové hemicelulosy a dne 4. dubna 2003 vydal stanovisko.
Výbor dospěl k závěru, že použití sójové hemicelulosy je v některých potravinách, k nimž byla podána žádost, a v určitých hodnotách obsahu přijatelné.
Je proto vhodné povolit používání sójové hemicelulosy pro některé účely.
Aby se však vyšlo vstříc osobám trpícím alergiemi, nemělo by toto používání být povoleno v nezpracovaných potravinách, ve kterých se neočekává přítomnost sóji.
V každém případě by měli být spotřebitelé v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [7] informováni v případě, že výrobky obsahují sójovou hemicelulosu.
(10) Úřad vyhodnotil informace o bezpečnosti ethylcelulosy a dne 17. února 2004 vydal stanovisko.
Úřad se rozhodl zahrnout ethylcelulosu do skupinového přijatelného denního přívodu "blíže neuvedeno" pro modifikované celulózy, který stanovil Vědecký výbor pro potraviny.
Ethylcelulosa se hlavně používá v doplňcích stravy a v látkách určených k aromatizaci v obalu.
Použití ethylcelulosy by proto mělo být povoleno obdobným způsobem jako u ostatních celulóz.
(11) Úřad vyhodnotil informace o bezpečnosti pullulanu a dne 13. července 2004 vydal stanovisko.
Úřad shledal, že použití pullulanu je přijatelné při potahování doplňků stravy ve formě tobolek a tablet, jakož i u osvěžovačů dechu ve formě plátků.
Je proto vhodné tyto způsoby použití povolit.
(12) Úřad vyhodnotil informace o bezpečnosti terciálního butylhydrochinonu (TBHQ) a dne 12. července 2004 vydal stanovisko.
Úřad stanovil pro tento antioxidant přijatelný denní přívod ve výši 0 až 0,7 mg/kg tělesné váhy a shledal, že jeho použití je přijatelné v určitých potravinách v určitých hodnotách obsahu.
Je proto vhodné tuto přídatnou látku povolit.
(13) Vědecký výbor pro potraviny vyhodnotil informace o bezpečnosti škrobového oktenylsukcinátu hlinitého a dne 21. března 1997 vydal stanovisko.
Výbor shledal, že použití této přídatné látky jako složky vitaminů a karotenoidů ve formě minitobolek je možné považovat za přijatelné.
Je proto vhodné toto použití povolit.
(14) Během výroby sýrů z kyselého mléka se k pasterizovanému mléku přidává hydrogenuhličitan sodný (E 500ii), aby ztlumil kyselost způsobenou kyselinou mléčnou na vhodné hodnotě pH, čímž se vytvoří nezbytné podmínky pro růst zrajících kultur.
Je proto vhodné povolit použití hydrogenuhličitanu sodného v sýrech z kyselého mléka.
(15) V současné době je ve vařených garnátech obecných povoleno použití směsi sorbanů (E 200, E 202 a E 203) a benzoanů (E 210 až E 213) pro účely konzervace.
Je vhodné rozšířit povolení pro její použití ve všech vařených korýších a měkkýších.
(16) Oxid křemičitý (E 551) je jako nosič potravinářských barviv povolen v maximální výši 5 %.
Mělo by být dále povoleno používání oxidu křemičitého jako nosiče pro potravinářská barviva oxid titaničitý (E 171) a oxidy a hydroxidy železa (E 172) v maximální výši 90 % obsahu barviva.
(17) Směrnice 95/2/ES omezuje používání přísad uvedených v příloze I uvedené směrnice v tradičním francouzském chlebu "Pain courant français".
Stejné omezení by mělo platit i pro podobný tradiční maďarský chléb.
Rovněž je vhodné, aby bylo povoleno použití kyseliny askorbové (E 300), askorbátu sodného (E 301) a dvojsodno-vápenaté soli kyseliny ethylen-diamintetraoctové (E 385) v maďarských játrových paštikách.
(18) Je nezbytné aktualizovat stávající předpisy týkající se používání oxidu siřičitého a siřičitanů (E 220 až E 228) ve vařených korýších, stolním hroznovém vínu a liči.
(19) V souladu se žádostí z členského státu a se stanoviskem Vědeckého výboru pro potraviny ze dne 5. března 2003 by měl být 4-hexylresorcinol, který byl na vnitrostátní úrovni povolen na základě směrnice 89/107/EHS, povolen na úrovni Společenství.
(20) Terminologie použitá ve směrnici 95/2/ES by měla být přizpůsobena s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [8], směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy [9] a směrnici Komise 1999/21/ES ze dne 25. března 1999 o dietních potravinách pro zvláštní léčebné účely [10].
(21) Směrnice 95/2/ES a 94/35/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 95/2/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 3 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) "nosiči", včetně rozpouštědel, látky, které se používají k rozpouštění, ředění, disperzi nebo jiné fyzikální úpravě potravinářské přídatné látky nebo látky určené k aromatizaci s cílem usnadnit manipulaci s nimi, jejich aplikaci nebo použití, aniž přitom mění jejich technologickou funkci (a aniž vykazují jakýkoliv vlastní technologický účinek);".
2. V čl. 3 odst. 2 se slova "výživu po odstavení" nahrazují slovy "obilné a ostatní příkrmy".
3. Přílohy se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Příloha směrnice 94/35/ES se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. února 2008 tak, aby
a) povolovaly obchodování s produkty, jež jsou v souladu s touto směrnicí, a jejich používání nejpozději od 15. února 2008,
b) zakazovaly obchodování s produkty, jež nejsou v souladu s touto směrnicí, a jejich používání nejpozději od 15. srpna 2008.
Avšak produkty, které byly uvedeny na trh nebo označeny před 15. srpnem 2008 a nejsou v souladu s touto směrnicí, smějí být prodávány až do vyčerpání zásob.
Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
2. Předpisy přijaté členskými státy podle odstavce 1 musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 5. července 2006.
Směrnice Komise 2006/53/ES
ze dne 7. června 2006,
kterou se mění směrnice Rady 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí fenbutatinoxidu, fenhexamidu, kyazofamidu, linuronu, triadimefonu/triadimenolu, pymetrozinu a pyraklostrobinu stanovené v uvedené směrnici
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 91/414/EHS přísluší povolování přípravků na ochranu rostlin určených k použití na určité plodiny členským státům.
Tato povolení se musí zakládat na hodnocení účinků na zdraví lidí a zvířat a na hodnocení vlivu na životní prostředí.
Při těchto hodnoceních se přihlíží k expozici obsluhy a ostatních přítomných osob, vlivu na půdní, vodní a vzdušný ekosystém a vlivu na lidi a zvířata v důsledku dietárního příjmu ošetřených plodin.
(2) Maximální limity reziduí (MLR) odrážejí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména pokud jde o odhadovaný dietární příjem.
(3) Maximální limity reziduí (MRL) pro pesticidy, na něž se vztahuje směrnice 90/642/EHS, se musí průběžně přezkoumávat a lze je změnit tak, aby se zohlednila nová nebo změněná použití.
Komisi byly sděleny informace o novém nebo změněném použití používání, pokud jde o fenbutatinoxid, fenhexamid, kyazofamid, linuron, triadimefon/triadimenol, pymetrozin a pyraklostrobin.
(4) Celoživotní expozice spotřebitelů pesticidům prostřednictvím potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [3].
Na základě uvedeného posouzení a hodnocení je třeba stanovit MRL u uvedených pesticidů tak, aby se zajistilo, že nedojde k překročení přijatelné denní dávky.
(5) U pymetrozinu, linuronu, triadimenolu, pyraklostrobinu a fenbutatinu, pro které existuje akutní referenční dávka (ARfD), bylo akutní ohrožení spotřebitelů prostřednictvím potravin, které mohou obsahovat rezidua těchto pesticidů, posouzeno a vyhodnoceno v souladu s postupy a metodami, které jsou v současné době ve Společenství používány, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Bylo zohledněno stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny, zejména rady a doporučení týkající se ochrany spotřebitelů potravin ošetřených pesticidy [4].
Na základě posouzení příjmu pymetrozinu, linuronu, triadmenolu, pyraklostrobinu a fenbutatinoxidu je třeba stanovit MRL u uvedených pěti pesticidů tak, aby se zajistilo, že nedojde k překročení ARfD.
U ostatních látek vyhodnocení dostupných informací ukazuje, že není akutní referenční dávka nezbytná, a proto není krátkodobé vyhodnocení potřeba.
(6) Maximální limity reziduí by se měly stanovit na spodní úrovni meze analytické stanovitelnosti, jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k přítomnosti detekovatelných množství reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití, nebo jestliže použití povolená členskými státy nebyla podložena nezbytnými údaji, anebo jestliže použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji.
(7) Z těchto důvodů by měly být stanoveny nové maximální limity reziduí uvedených pesticidů.
(8) Stanovení nebo změna prozatímních maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání členským státům v zavedení prozatímních maximálních limitů reziduí pro fenhexamid, kyazofamid, linuron, pymetrozin a pyraklostrobin v souladu s čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a s přílohou VI uvedené směrnice. Má se za to, že dostatečná doba pro povolení dalšího užívání těchto látek jsou čtyři roky.
Prozatímní maximální limity reziduí stanovené Společenstvím by poté měly být konečné.
(9) Směrnice 90/642/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze I směrnice 90/642/EHS ve skupině "2. Zelenina, čerstvá nebo tepelně neupravená, zmrazená nebo sušená, v) Listová zelenina a čerstvé bylinky, a) Salát a podobná zelenina" se mezi položky "Endivie" a "Ostatní" vkládají položky "Listy a řapíky brukve" a "Večernice (ruccola)".
Článek 2
Část A přílohy II směrnice 90/642/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 8. prosince 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 9. prosince 2006 s výjimkou pro pyraklostrobin, u něhož budou tyto předpisy používat ode dne 21. dubna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES
ze dne 5. července 2006
o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 141 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky [3], a směrnice Rady 86/378/EHS ze dne 24. července 1986 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v systémech sociálního zabezpečení pracovníků [4] byly podstatným způsobem změněny [5].
Směrnice Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy [6] a směrnice Rady 97/80/ES ze dne 15. prosince 1997 o důkazním břemenu v případech diskriminace na základě pohlaví [7] rovněž obsahují ustanovení, jejichž účelem je zavedení zásady rovného zacházení s muži a ženami.
Jelikož se v uvedených směrnicích nyní provádějí další změny, měly by být uvedené směrnice v zájmu srozumitelnosti přepracovány sloučením hlavních předpisů v této oblasti a některých nových prvků vyplývajících z judikatury Soudního dvora Evropských společenství (dále jen "Soudní dvůr") do jednoho dokumentu.
(2) Rovnost mezi muži a ženami je základní zásadou práva Společenství podle článku 2 a čl. 3 odst.
2 Smlouvy a judikatury Soudního dvora. Tato ustanovení Smlouvy prohlašují rovnost mezi muži a ženami za "poslání" a "cíl" Společenství a ukládají pozitivní závazek podporovat ji při všech svých činnostech.
(3) Soudní dvůr se usnesl na tom, že oblast působnosti zásady rovného zacházení s muži a ženami nelze omezit na zákaz diskriminace založené na skutečnosti, že osoba je jednoho či druhého pohlaví.
S přihlédnutím k účelu a povaze práv, která se snaží chránit, se rovněž vztahuje na diskriminaci plynoucí ze změny pohlaví osoby.
(4) Ustanovení čl. 141 odst. 3 Smlouvy nyní stanoví konkrétní právní základ pro přijímání opatření Společenství, kterými se zajistí uplatňování zásady rovných příležitostí a rovného zacházení v oblasti zaměstnání a povolání, včetně zásady stejné odměny za stejnou nebo rovnocennou práci.
(5) Články 21 a 23 Listiny základních práv Evropské unie rovněž zakazují jakoukoli diskriminaci na základě pohlaví a ustanovují právo na rovné zacházení s muži a ženami ve všech oblastech, včetně zaměstnání, práce a odměny za práci.
(6) Obtěžování a sexuální obtěžování odporují zásadě rovného zacházení s muži a ženami, a pro účely této směrnice představují diskriminaci na základě pohlaví.
Tyto formy diskriminace se nevyskytují pouze na pracovišti, ale také v souvislosti s přístupem k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání.
Měly by proto být zakázány a měly by se na ně vztahovat účinné, přiměřené a odrazující sankce.
(7) V této souvislosti by zaměstnavatelé a osoby odpovědné za odborné vzdělávání měli být podporováni v přijímání opatření pro boj proti všem formám diskriminace na základě pohlaví a zejména v přijímání preventivních opatření proti obtěžování a sexuálnímu obtěžování na pracovišti, v přístupu k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi.
(8) Zásada stejné odměny za stejnou nebo rovnocennou práci stanovená článkem 141 Smlouvy a rozvíjená ustálenou judikaturou Soudního dvora představuje významné hledisko zásady rovného zacházení s muži a ženami a podstatnou a nezbytnou součást acquis communautaire,včetně judikatury Soudního dvora týkající se diskriminace na základě pohlaví.
Je proto vhodné přijmout další ustanovení k jejímu provádění.
(9) V souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora by mělo být za účelem ověření toho, zda pracovníci vykonávají stejnou nebo rovnocennou práci, určeno, zda lze s ohledem na řadu faktorů včetně povahy práce, odborného vzdělávání a pracovních podmínek považovat situaci pracovníků za srovnatelnou.
(10) Soudní dvůr shledal, že za jistých okolností se zásada stejné odměny neomezuje pouze na situace, kdy muži a ženy pracují pro stejného zaměstnavatele.
(11) Členské státy by ve spolupráci se sociálními partnery měly pokračovat v řešení problému přetrvávajících rozdílů ve mzdách založených na pohlaví a přetrvávající segregace mužů a žen na pracovním trhu, například zaváděním pružných úprav pracovní doby, které umožní mužům i ženám lépe sladit rodinný a pracovní život.
To by mohlo rovněž zahrnovat vhodnou úpravu rodičovské dovolené, již by si mohl vybrat kterýkoli z rodičů, a zřizování dostupných a cenově přístupných zařízení péče o děti a vyživované osoby.
(12) Měla by být přijata zvláštní opatření zajišťující provádění zásady rovného zacházení v systémech sociálního zabezpečení pracovníků a jasněji vymezující její rozsah.
(13) V rozsudku ze dne 17. května 1990 ve věci C-262/88 [8] rozhodl Soudní dvůr, že všechny formy zaměstnaneckých důchodů tvoří součást odměny ve smyslu článku 141 Smlouvy.
(14) Ačkoli pojem odměny ve smyslu článku 141 Smlouvy nezahrnuje dávky sociálního zabezpečení, je nyní jasně stanoveno, že zásada stejné odměny se vztahuje na důchodový systém pro státní zaměstnance, pokud dávky, které mají být v rámci tohoto systému vypláceny, jsou pracovníkovi vypláceny na základě jeho zaměstnaneckého poměru s veřejným zaměstnavatelem, bez ohledu na skutečnost, že tento systém je součástí všeobecného zákonného systému.
Podle rozsudků Soudního dvora ve věcech C-7/93 [9] a C-351/00 [10] bude tato podmínka splněna, pokud se důchodový systém týká určité kategorie pracovníků a pokud dávky přímo souvisejí s dobami zaměstnání a jsou vypočítávány na základě posledního platu státního zaměstnance.
Z důvodu srozumitelnosti je proto vhodné přijmout za tímto účelem zvláštní ustanovení.
(15) Soudní dvůr potvrdil, že zatímco se na příspěvky pracujících mužů a žen do dávkově definovaného důchodového systému vztahuje článek 141 Smlouvy, nemá být nerovnost příspěvků placených zaměstnavateli v rámci dávkově definovaných systémů financovaných shromažďováním kapitálu, která je způsobena používáním pojistně matematických faktorů rozlišujících pohlaví, posuzována s přihlédnutím k témuž ustanovení.
(16) Určité prvky, jako je přeměna části pravidelných důchodů na kapitál, převod nároků na důchod, pozůstalostní důchod vyplacený oprávněné osobě v případě, že se zřekne části každoročně vypláceného důchodu, nebo snížený důchod, pokud se pracovník rozhodne pro předčasný odchod do důchodu, mohou být například v případě dávkově definovaných systémů financovaných shromažďováním kapitálu nerovné, pokud nerovnost částek vyplývá z účinků použití pojistně matematických faktorů, které v době zavádění financování systému rozlišují podle pohlaví.
(17) Má se za to, že dávky, které mají být vypláceny ze systémů sociálního zabezpečení pracovníků, nelze považovat za odměnu, pokud jsou vypláceny za doby zaměstnání před 17. květnem 1990, s výjimkou případu pracovníků nebo osob uplatňujících nárok za ně, kteří před tímto dnem zahájili soudní řízení nebo uplatnili rovnocenný nárok podle platných vnitrostátních právních předpisů.
Proto je nutné omezit odpovídajícím způsobem provádění zásady rovného zacházení.
(18) Soudní dvůr důsledně prosazuje, aby protokol Barber [11] neměl dopad na právo stát se členem systému důchodového pojištění zaměstnanců a aby se časové omezení účinků rozsudku ve věci C-262/88 nedotýkalo práva stát se členem systému důchodového pojištění zaměstnanců.
Soudní dvůr také rozhodl, že vnitrostátní předpisy týkající se lhůt pro podání žalob na základě vnitrostátního práva lze použít u zaměstnanců, kteří se domáhají svého práva na členství v systému důchodového pojištění zaměstnanců, pokud tyto lhůty nejsou pro daný typ žaloby méně příznivé než pro podobné žaloby vnitrostátní povahy, a že v praxi neznemožňují výkon práv udělených právem Společenství.
Soudní dvůr rovněž poukázal na to, že skutečnost, že pracovník může zpětně uplatňovat nárok na začlenění do systému důchodového pojištění zaměstnanců, tomuto pracovníkovi nedovoluje, aby se vyhnul placení příspěvků za dobu daného členství.
(19) Zajištění rovného přístupu k zaměstnání a odbornému vzdělávání k němu vedoucímu je zásadní pro uplatňování zásady rovného zacházení s muži a ženami v oblasti zaměstnání a povolání.
Jakákoli výjimka z této zásady by se proto měla omezit pouze na ty profesní činnosti, které vyžadují zaměstnání osoby určitého pohlaví z důvodu své povahy nebo okolností, za jakých jsou vykonávány, za předpokladu, že sledovaný cíl je oprávněný a v souladu se zásadou proporcionality.
(20) Tato směrnice se nedotýká svobody sdružování, včetně práva zakládat s jinými odborové organizace a vstupovat do nich na obranu svých zájmů. Opatření ve smyslu čl.
141 odst. 4 Smlouvy mohou zahrnovat členství nebo pokračování v činnosti organizací nebo odborů, jejichž hlavním cílem je prosazování zásady rovného zacházení s muži a ženami v praxi.
(21) Zákazem diskriminace by nemělo být dotčeno zachování nebo přijímání opatření zaměřených na předcházení nebo vyrovnávání znevýhodnění, jež utrpěla skupina osob jednoho pohlaví.
Tato opatření připouštějí existenci organizací osob jednoho pohlaví, pokud je jejich hlavním cílem prosazování zvláštních potřeb těchto osob a prosazování rovnosti mezi muži a ženami.
(22) V souladu s čl. 141 odst. 4 Smlouvy a v zájmu zajištění plné rovnosti mužů a žen v pracovním životě v praxi nebrání zásada rovného zacházení členským státům zachovat nebo zavést opatření poskytující zvláštní výhody pro usnadnění profesní činnosti méně zastoupeného pohlaví nebo pro předcházení či vyrovnávání nevýhod v profesní kariéře. S ohledem na současnou situaci a s přihlédnutím k prohlášení č. 28 připojenému k Amsterodamské smlouvě by členské státy měly především usilovat o zlepšení postavení žen v pracovním životě.
(23) Z judikatury Soudního dvora jasně vyplývá, že nepříznivé zacházení se ženou v souvislosti s těhotenstvím nebo mateřstvím představuje přímou diskriminaci na základě pohlaví.
Toto zacházení by proto mělo být do této směrnice výslovně zahrnuto.
(24) Soudní dvůr uznal, že je s ohledem na zásadu rovného zacházení legitimní chránit tělesný stav ženy během těhotenství a mateřství, jakož i zavádět opatření na ochranu mateřství jako prostředek dosažení skutečné rovnosti.
Touto směrnicí by proto neměla být dotčena směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň [12].
Touto směrnicí by rovněž neměla být dotčena směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS [13].
(25) Z důvodu srozumitelnosti je rovněž vhodné přijmout výslovné ustanovení týkající se ochrany zaměstnaneckých práv žen na mateřské dovolené, zejména jejich práva na návrat na stejné nebo rovnocenné pracovní místo tak, aby v důsledku této dovolené nebyly zhoršeny jejich podmínky a aby měly prospěch z veškerých zlepšení pracovních podmínek, na které by měly během své nepřítomnosti nárok.
(26) V usnesení Rady a ministrů pro zaměstnanost a sociální politiku, zasedajících v Radě, ze dne 29. června 2000 o vyvážené účasti žen a mužů na rodinném a pracovním životě [14] byly členské státy povzbuzeny ke zvážení možnosti, aby jejich právní řády přiznaly pracujícím mužům individuální a nepřenositelné právo na otcovskou dovolenou při zachování práv týkajících se jejich zaměstnání.
(27) Podobné podmínky se vztahují na případy, kdy členské státy přiznávají mužům a ženám individuální a nepřenositelné právo na dovolenou v případě osvojení dítěte.
Členským státům přísluší rozhodnout, zda právo na otcovskou dovolenou nebo dovolenou v případě osvojení dítěte poskytnou či nikoli, a aby stanovily všechny podmínky kromě propuštění a navrácení do práce, které jsou mimo oblast působnosti této směrnice.
(28) Účinné zavedení zásady rovného zacházení vyžaduje, aby členské státy zavedly příslušné postupy.
(29) Pro účinné zavedení zásady rovného zacházení jsou nezbytná ustanovení týkající se přiměřených soudních nebo správních řízení k prosazování povinností uložených touto směrnicí.
(30) Přijetí pravidel o důkazním břemeni hraje důležitou úlohu při zajištění toho, aby zásada rovného zacházení mohla být účinně prosazována.
Jak rozhodl Soudní dvůr, mělo by být proto přijato ustanovení k zajištění toho, aby v případech, kdy určité skutečnosti nasvědčují diskriminaci, přešlo důkazní břemeno na žalovaného, s výjimkou ve vztahu k řízením, v nichž přísluší soudu nebo jinému příslušnému vnitrostátnímu orgánu, aby vyšetřil skutkový stav.
Nicméně je nezbytné upřesnit, že posouzení skutkového stavu, které vede ke zjištění, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, nadále náleží příslušnému vnitrostátnímu orgánu v souladu s vnitrostátním právem nebo zvyklostmi.
Kromě toho je na členských státech, aby zavedly pro kterékoli stadium řízení taková pravidla dokazování, která jsou pro žalobce výhodnější.
(31) S ohledem na další zlepšení úrovně ochrany navrhované touto směrnicí by měly být sdružení, organizace a jiné právnické osoby také zmocněny účastnit se za podmínek stanovených členskými státy řízení jménem nebo na podporu žalobce, aniž jsou dotčeny vnitrostátní procesní právní předpisy o zastupování nebo obhajobě.
(32) S ohledem na zásadní povahu práva na účinnou právní ochranu je vhodné zajistit, aby pracovníci nadále požívali takové ochrany i po skončení vztahu, ve kterém došlo k údajnému porušení zásady rovného zacházení.
Zaměstnanec bránící osobu chráněnou touto směrnicí nebo svědčící v její prospěch by měl mít právo na stejnou ochranu.
(33) Soudní dvůr jasně potvrdil, že ze zásady rovného zacházení, má-li být účinná, vyplývá, že náhrada poskytovaná za jakékoli porušení musí odpovídat utrpěné škodě.
Proto je vhodné vyloučit stanovení jakékoli horní hranice pro takovou náhradu předem, kromě případů, kdy zaměstnavatel může dokázat, že jediná újma vzniklá uchazeči či uchazečce o zaměstnání v důsledku diskriminace ve smyslu této směrnice spočívá v odmítnutí posoudit jeho/její žádost o zaměstnání.
(34) S cílem zlepšit účinné zavedení zásady rovného zacházení by členské státy měly podporovat dialog mezi sociálními partnery a v rámci vnitrostátní praxe také s nevládními organizacemi.
(35) Členské státy by měly stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případy porušení povinností vyplývajících z této směrnice.
(36) Jelikož nemůže být cílů této směrnice uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich být proto lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je k dosažení těchto cílů nezbytné.
(37) Pro lepší pochopení odlišného zacházení s muži a ženami v oblasti zaměstnání a povolání by se i nadále měly sestavovat, vyhodnocovat a na vhodných úrovních zpřístupňovat srovnatelné statistiky rozčleněné podle pohlaví.
(38) Rovné zacházení s muži a ženami v oblasti zaměstnání a povolání nemůže být omezeno na legislativní opatření.
Místo toho by Evropská unie a členské státy měly dále podporovat proces zvyšování informovanosti veřejnosti o problému diskriminace v oblasti mezd, jakož i změnu myšlení veřejnosti, a měly by v co nejvyšší míře začlenit všechny zúčastněné strany ve veřejné i soukromé oblasti.
Významnou úlohu by v tomto procesu mohl hrát dialog mezi sociálními partnery.
(39) Povinnost provést tuto směrnici do vnitrostátního práva by se měla týkat těch ustanovení, která představují oproti dřívějším směrnicím podstatnou změnu.
Povinnost provést do vnitrostátního práva ustanovení, která nejsou podstatným způsobem změněna, vyplývá z dřívějších směrnic.
(40) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic do vnitrostátního práva a jejich uplatňování, uvedených v části B přílohy I.
(41) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [15] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je zajistit zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání.
Obsahuje proto ustanovení k provádění zásady rovného zacházení, pokud jde o:
a) přístup k zaměstnání, včetně postupu v zaměstnání, a k odbornému vzdělávání;
b) pracovní podmínky, včetně odměny;
c) systémy sociálního zabezpečení pracovníků.
Rovněž obsahuje ustanovení k zajištění účinnějšího provádění této zásady prostřednictvím zavedení příslušných postupů.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se:
a) "přímou diskriminací" rozumí, pokud se s jednou osobou zachází méně příznivě z důvodu jejího pohlaví, než se zachází nebo zacházelo nebo by se zacházelo s jinou osobou ve srovnatelné situaci;
b) "nepřímou diskriminací" rozumí, pokud by v důsledku zdánlivě neutrálního ustanovení, kritéria nebo zvyklosti byly znevýhodněny osoby jednoho pohlaví v porovnání s osobami druhého pohlaví, ledaže takové ustanovení, kritérium nebo zvyklost jsou objektivně odůvodněny legitimním cílem a prostředky k dosažení uvedeného cíle jsou přiměřené a nezbytné;
c) "obtěžováním" rozumí, pokud dojde k nežádoucímu chování souvisejícímu s pohlavím osoby, které má za účel nebo za následek narušení důstojnosti osoby a vytvoření zastrašující, nepřátelské, ponižující, pokořující nebo urážlivé atmosféry;
d) "sexuálním obtěžováním" rozumí, pokud dojde k jakékoli formě nežádoucího chování sexuální povahy, vyjádřeného verbální, neverbální nebo fyzickou formou, které má za účel nebo za následek narušení důstojnosti osoby a vytvoření zastrašující, nepřátelské, ponižující, pokořující nebo urážlivé atmosféry;
e) "odměnou" rozumí obvyklá základní či minimální mzda nebo plat a veškeré ostatní odměny, jež zaměstnavatel přímo nebo nepřímo, v hotovosti nebo v naturáliích vyplácí zaměstnanci v souvislosti se zaměstnáním;
f) "systémy sociálního zabezpečení pracovníků" rozumějí systémy, na které se nevztahuje směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení [16] a jejichž účelem je poskytnout pracovníkům, jak zaměstnancům, tak osobám samostatně výdělečně činným, v rámci podniku nebo skupiny podniků, v oblasti hospodářské činnosti, z oboru jednoho povolání nebo skupiny povolání, dávky určené jako doplněk k dávkám poskytovaným zákonnými systémy sociálního zabezpečení nebo jako jejich náhrada, nezávisle na tom, zda je členství v těchto systémech povinné nebo dobrovolné.
2. Pro účely této směrnice diskriminace zahrnuje:
a) obtěžování a sexuální obtěžování, jakož i jakékoli méně příznivé zacházení vycházející z odmítnutí takového chování dotyčnou osobou nebo podvolení se mu;
b) navádění k diskriminaci osob na základě pohlaví;
c) jakékoliv méně příznivé zacházení se ženou v souvislosti s těhotenstvím nebo mateřskou dovolenou ve smyslu směrnice 92/85/EHS.
Článek 3
Pozitivní kroky
Členské státy mohou zachovat nebo přijmout opatření ve smyslu čl. 141 odst. 4 Smlouvy za účelem zajištění plné a skutečné rovnosti mezi muži a ženami v pracovním životě v praxi.
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Stejná odměna
Článek 4
Zákaz diskriminace
V případě stejné práce nebo práce, které je přiznána stejná hodnota, se odstraní přímá a nepřímá diskriminace na základě pohlaví, pokud jde o všechna hlediska a podmínky odměňování.
Zejména pokud se pro stanovení odměny používá systém klasifikace prací, je založen na stejných kritériích pro muže i pro ženy a je sestaven tak, aby vyloučil diskriminaci na základě pohlaví.
Kapitola 2
Rovné zacházení v systémech sociálního zabezpečení pracovníků
Článek 5
Zákaz diskriminace
Aniž je dotčen článek 4, nesmí v systémech sociálního zabezpečení pracovníků docházet k přímé nebo nepřímé diskriminaci na základě pohlaví, zejména pokud jde o:
a) oblast působnosti těchto systémů a podmínky přístupu k nim;
b) povinnost přispívat a výpočet výše příspěvků;
c) výpočet dávek, včetně dodatkových dávek s ohledem na manžela nebo manželku nebo vyživované osoby, a podmínky trvání a zachování nároku na dávky.
Článek 6
Osobní působnost
Tato kapitola se vztahuje na pracující obyvatele včetně samostatně výdělečně činných osob, pracovníků, jejichž činnost je přerušena nemocí, mateřstvím, úrazem nebo nedobrovolnou nezaměstnaností, a osob ucházejících se o zaměstnání, jakož i na důchodce a na invalidní pracovníky a na ty, kteří uplatňují nárok za ně v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi.
Článek 7
Věcná působnost
1. Tato kapitola se vztahuje na:
a) systémy sociálního zabezpečení pracovníků, které zajišťují ochranu pro případ:
i) nemoci,
ii) invalidity,
iii) stáří, včetně předčasného odchodu do důchodu,
iv) pracovních úrazů a nemocí z povolání,
v) nezaměstnanosti;
b) systémy sociálního zabezpečení pracovníků, které poskytují další sociální dávky, v hotovosti nebo v naturáliích, a zejména pozůstalostní a rodinné dávky, pokud tyto dávky představují plnění vyplácené zaměstnavatelem pracovníkovi z důvodu jeho zaměstnání.
2. Tato kapitola se rovněž vztahuje na důchodové systémy pro zvláštní kategorii pracovníků, jako je kategorie státních zaměstnanců, pokud dávky, které mají být v rámci systému vypláceny, jsou vypláceny na základě zaměstnaneckého poměru s veřejným zaměstnavatelem.
Skutečnost, že takový systém je součástí všeobecného zákonného systému, není v tomto ohledu podstatná.
Článek 8
Vyloučení z věcné působnosti
1. Tato kapitola se nevztahuje na:
a) individuální smlouvy pro samostatně výdělečně činné osoby;
b) systémy pro samostatně výdělečně činné osoby, které mají pouze jednoho člena;
c) pojistné smlouvy, kde zaměstnavatel není smluvní stranou, v případě pracovníků;
d) dobrovolná ustanovení systémů sociálního zabezpečení pracovníků, která jsou účastníkům nabízena jednotlivě, aby jim zaručila:
i) buď doplňkové dávky,
ii) nebo výběr data, kdy začnou být vypláceny běžné dávky pro samostatně výdělečně činné osoby, nebo výběr z několika dávek;
e) systémy sociálního zabezpečení pracovníků, pokud jsou dávky financovány z příspěvků placených pracovníky na základě dobrovolnosti.
2. Tato kapitola nebrání zaměstnavateli přiznat osobám, které dovršily důchodový věk pro účely přiznání důchodu podle systému sociálního zabezpečení pracovníků, ale které zatím nedovršily důchodový věk pro účely přiznání důchodu podle zákonného systému důchodového zabezpečení, doplněk důchodu, jehož cílem je dorovnat nebo přiblížit celkovou výši dávky vyplácené těmto osobám ve vztahu k částce vyplácené ve stejné situaci osobám druhého pohlaví, které již dovršily zákonem stanovený důchodový věk, do té doby, než osoby mající prospěch z tohoto doplňku dovrší zákonem stanovený důchodový věk.
Článek 9
Příklady diskriminace
1. Ustanovení, která odporují zásadě rovného zacházení, zahrnují ustanovení založená přímo nebo nepřímo na pohlaví pro:
a) určení osob, které se mohou účastnit systému sociálního zabezpečení pracovníků;
b) stanovení povinné nebo dobrovolné povahy účasti v systému sociálního zabezpečení pracovníků;
c) stanovení různých pravidel, pokud jde o věk pro vstup do systému nebo minimální dobu trvání zaměstnání nebo členství v systému vyžadované pro získání dávek;
d) stanovení různých pravidel, s výjimkou písmen h) a j), pro vrácení příspěvků, pokud se pracovník odhlašuje ze systému, aniž by splnil podmínky zaručující mu odložené právo na dlouhodobé dávky;
e) stanovení různých podmínek pro poskytování dávek nebo omezení těchto dávek na pracovníky některého pohlaví;
f) stanovení rozdílných důchodových věků;
g) pozastavení zachování nebo získání nároků na dávky, které přiznává zákon nebo smlouva a jsou vypláceny zaměstnavatelem, během mateřské dovolené nebo volna z rodinných důvodů;
h) stanovení rozdílných úrovní dávek, s výjimkou nezbytných opatření přihlížejících k pojistně matematickým zásadám, které se liší podle pohlaví v případě příspěvkově definovaných systémů; v případě dávkově definovaných systémů financovaných shromažďováním kapitálu mohou být určité prvky nerovné, pokud nerovnost částek vyplývá z účinků použití pojistně matematických zásad, které se v době zavádění systému financování liší podle pohlaví;
i) stanovení rozdílných úrovní příspěvků pracovníků;
j) stanovení rozdílných úrovní příspěvků zaměstnavatelů, s výjimkou:
i) v případě příspěvkově definovaných systémů, je-li cílem vyrovnat částku konečných dávek nebo ji sblížit pro obě pohlaví,
ii) v případě dávkově definovaných systémů financovaných shromažďováním kapitálu, pokud jsou příspěvky zaměstnavatele určeny k zajištění finančního základu nezbytného pro krytí nákladů na určené dávky;
k) stanovení rozdílných norem nebo norem použitelných pouze na pracovníky určitého pohlaví, s výjimkou opatření stanovených v písmenech h) a j), pokud jde o zaručení nebo zachování nároku na odložené dávky, když se pracovník odhlašuje ze systému.
2. Pokud je poskytování dávek v rozsahu této kapitoly ponecháno úvaze řídících orgánů systému, přihlížejí tyto orgány k zásadě rovného zacházení.
Článek 10
Provedení s ohledem na osoby samostatně výdělečně činné
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby ustanovení systémů sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečně činné osoby odporující zásadě rovného zacházení byla změněna nejpozději s účinkem od 1. ledna 1993 nebo pro členské státy, které přistoupily po tomto dni, ode dne, kdy se směrnice 86/378/EHS stala použitelnou na jejich území.
2. Tato kapitola nevylučuje, aby práva a povinnosti vztahující se k období členství v systému sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečně činné osoby před změnou tohoto systému podléhaly nadále ustanovením systému platným v daném období.
Článek 11
Možnost odkladu pro osoby samostatně výdělečně činné
Pokud jde o systémy sociálního zabezpečení pro samostatně výdělečně činné osoby, mohou členské státy odložit povinné uplatňování zásady rovného zacházení pro:
a) stanovení důchodového věku pro účely přiznání starobního důchodu a možné důsledky pro jiné dávky:
i) buď do dne, kdy bude dosaženo této rovnosti v zákonných systémech,
ii) nebo nejpozději do doby, kdy bude tato rovnost vyžadována směrnicí;
b) pozůstalostní důchody, dokud právo Společenství nezavede v tomto ohledu zásadu rovného zacházení v zákonných systémech sociálního zabezpečení;
c) použití čl. 9 odst. 1 písm. i) v souvislosti s používáním pojistně matematických zásad do 1. ledna 1999 nebo pro členské státy, které přistoupily po tomto dni, do dne, kdy se směrnice 86/378/EHS stala použitelnou na jejich území.
Článek 12
Zpětný účinek
1. Všechna opatření provádějící tuto kapitolu, pokud jde o pracovníky, se vztahují na všechny dávky ze systémů sociálního zabezpečení pracovníků odvozené od doby zaměstnání po dni 17. května 1990 a mají zpětnou působnost od tohoto dne, aniž tím jsou dotčeni pracovníci nebo ti, kteří uplatňují nárok za ně, kteří před tímto dnem zahájili soudní řízení nebo uplatnili rovnocenný nárok podle vnitrostátních právních předpisů.
V takovém případě se tato prováděcí opatření použijí zpětně ode dne 8. dubna 1976 a vztahují se na všechny dávky odvozené od doby zaměstnání po tomto dni.
Pro členské státy, které přistoupily ke Společenství po dni 8. dubna 1976 a přede dnem 17. května 1990, se tento den nahrazuje dnem, od kterého začal být článek 141 Smlouvy použitelný na jejich území.
2. Druhá věta odstavce 1 nebrání dovolat se vnitrostátních předpisů týkajících se lhůt pro podání žaloby podle vnitrostátního práva proti pracovníkům nebo těm, kteří uplatňují nárok za ně, kteří podali žalobu nebo uplatnili rovnocenný nárok podle vnitrostátních právních předpisů před 17. květnem 1990 za předpokladu, že tyto předpisy nejsou méně příznivé pro tento druh žaloby než pro podobné žaloby vnitrostátní povahy a že v praxi neznemožňují výkon práv udělených právem Společenství.
3. Pro členské státy, které přistoupily po dni 17. května 1990 a které byly dne 1. ledna 1994 smluvními stranami Smlouvy o Evropském hospodářském prostoru, se den 17. května 1990 v první větě odstavce 1 nahrazuje dnem 1. ledna 1994.
4. Pro ostatní členské státy, které přistoupily po 17. květnu 1990, se den 17. květen 1990 v odstavcích 1 a 2 nahrazuje dnem, od kterého začal být článek 141 Smlouvy použitelný na jejich území.
Článek 13
Pružný důchodový věk
Pokud muži i ženy mají za stejných podmínek nárok na pružný důchodový věk, není to považováno za neslučitelné s touto kapitolou.
KAPITOLA 3
Rovné zacházení, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky
Článek 14
Zákaz diskriminace
1. Ve veřejném i soukromém sektoru, včetně veřejnoprávních subjektů, nesmí docházet k přímé nebo nepřímé diskriminaci na základě pohlaví, pokud jde o:
a) podmínky přístupu k zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo k povolání, včetně kritérií výběru a podmínek náboru bez ohledu na obor činnosti, a na všech stupních hierarchie pracovních funkcí včetně postupu v zaměstnání;
b) přístup ke všem typům a úrovním poradenství pro volbu povolání, odborného vzdělávání, dalšího odborného vzdělávání a rekvalifikace, včetně pracovní praxe;
c) podmínky zaměstnání a pracovní podmínky, včetně podmínek propouštění, jakož i odměňování podle článku 141 Smlouvy;
d) členství a činnost v organizaci zaměstnanců nebo zaměstnavatelů nebo v jakékoli organizaci, jejíž členové vykonávají určité povolání, včetně výhod poskytovaných těmito organizacemi.
2. Členské státy mohou stanovit, pokud jde o přístup k zaměstnání, včetně vzdělávání k němu vedoucímu, že rozdíl v zacházení na základě vlastností souvisejících s pohlavím nepředstavuje diskriminaci, pokud z povahy této profesní činnosti nebo z podmínek jejího výkonu vyplývá, že tyto vlastnosti představují podstatný a určující profesní požadavek, je-li jeho cíl legitimní a požadavek přiměřený.
Článek 15
Návrat z mateřské dovolené
Žena na mateřské dovolené má po skončení mateřské dovolené nárok vrátit se na stejné nebo rovnocenné pracovní místo za podmínek, které nejsou méně příznivé, a na prospěch ze zlepšení pracovních podmínek, na který by měla nárok během své nepřítomnosti.
Článek 16
Otcovská dovolená a dovolená v případě osvojení
Touto směrnicí není dotčeno právo členských států uznávat odlišná práva na otcovskou dovolenou nebo dovolenou v případě osvojení.
Členské státy, které uznávají taková práva, přijmou nezbytná opatření na ochranu pracujících mužů a žen proti propuštění v důsledku výkonu těchto práv a zajistí, aby po skončení takové dovolené měli nárok na návrat na svá pracovní místa nebo rovnocenná pracovní místa za podmínek, které pro ně nejsou méně příznivé, a na prospěch ze zlepšení pracovních podmínek, na který by měli nárok během své nepřítomnosti.
HLAVA III
HORIZONTÁLNÍ USTANOVENÍ
KAPITOLA 1
Opravné prostředky a prosazování
Oddíl 1
Opravné prostředky
Článek 17
Ochrana práv
1. Členské státy zajistí, aby po případném odvolání k jiným příslušným orgánům, a považují-li to za vhodné, včetně dohodovacích řízení, byla soudní řízení směřující k vymáhání plnění povinností podle této směrnice dostupná všem osobám, které se cítí poškozeny nedodržováním zásady rovného zacházení, i když vztahy, ve kterých mělo dojít k diskriminaci, již skončily.
2. Členské státy zajistí, aby sdružení, organizace nebo jiné právnické osoby, které mají v souladu s kritérii stanovenými jejich vnitrostátními právními předpisy oprávněný zájem na zajištění dodržování této směrnice, mohly se souhlasem žalobce jeho jménem nebo na jeho podporu jednat v jakémkoli soudním nebo správním řízení určeném pro vymáhání plnění povinností podle této směrnice.
3. Odstavci 1 a 2 nejsou dotčeny vnitrostátní předpisy týkající se lhůt pro podávání žalob v případě zásady rovnosti zacházení.
Článek 18
Náhrada nebo vyrovnání
Členské státy zavedou do svého právního řádu nezbytná opatření pro zajištění skutečné a účinné náhrady nebo vyrovnání škody, jak stanoví členské státy, kterou utrpěla osoba poškozená v důsledku diskriminace na základě pohlaví, a to způsobem, který je odrazující a přiměřený utrpěné škodě.
Taková náhrada nebo vyrovnání nesmějí být omezeny stanovením horní hranice předem, s výjimkou případů, kdy zaměstnavatel může prokázat, že jediná škoda utrpěná žadatelem v důsledku diskriminace ve smyslu této směrnice je odmítnutí vzít v úvahu jeho žádost o zaměstnání.
Oddíl 2
Důkazní břemeno
Článek 19
Důkazní břemeno
1. Členské státy přijmou v souladu se svými vnitrostátními soudními systémy nezbytná opatření pro zajištění toho, aby v případě, kdy se určitá osoba cítí poškozena nedodržením zásady rovného zacházení a předloží soudu nebo jinému příslušnému orgánu skutečnosti nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, příslušelo žalovanému prokázat, že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.
2. Odstavec 1 nebrání členským státům přijmout pravidla o dokazování, která jsou pro žalobce příznivější.
3. Členské státy nemusí uplatňovat odstavec 1 na řízení, v nichž zjišťování skutkové podstaty přísluší soudu nebo příslušnému orgánu.
4. Odstavce 1, 2 a 3 se rovněž vztahují na:
a) situace, na něž se vztahuje článek 141 Smlouvy, a pokud jde o diskriminaci na základě pohlaví, směrnice 92/85/EHS a 96/34/ES;
b) jakékoli občanské nebo správní řízení týkající se veřejného nebo soukromého sektoru, které poskytuje prostředky k nápravě podle vnitrostátních právních předpisů ve vztahu k opatřením uvedeným v písmenu a), s výjimkou mimosoudních řízení dobrovolné povahy nebo stanovených vnitrostátními právními předpisy.
5. Tento článek se nevztahuje na trestní řízení, pokud členské státy nestanoví jinak.
KAPITOLA 2
Podpora rovného zacházení – dialog
Článek 20
Subjekty v oblasti rovného zacházení
1. Členské státy určí jeden nebo více subjektů pověřených podporou, rozborem, sledováním a prosazováním rovného zacházení se všemi osobami bez diskriminace na základě pohlaví a přijmou nezbytná opatření.
Tyto subjekty mohou být součástí orgánů odpovědných za ochranu lidských práv nebo ochranu práv osob na vnitrostátní úrovni.
2. Členské státy zajistí, aby pravomoci těchto subjektů zahrnovaly:
a) aniž je dotčeno právo obětí a sdružení, organizací nebo jiných právnických osob uvedených v čl. 17 odst. 2, poskytování nezávislé pomoci obětem diskriminace při podávání stížností na diskriminaci;
b) provádění nezávislých studií týkajících se diskriminace;
c) zveřejňování nezávislých zpráv a vydávání doporučení k jakékoli otázce související s touto diskriminací;
d) na příslušné úrovni výměnu dostupných informací s příslušnými evropskými subjekty, například s budoucím Evropským institutem pro rovnost žen a mužů.
Článek 21
Sociální dialog
1. Členské státy přijmou v souladu s vnitrostátními tradicemi a zvyklostmi vhodná opatření na podporu sociálního dialogu mezi sociálními partnery s cílem posilovat rovné zacházení, včetně například sledováním praxe na pracovištích, v přístupu k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání, jakož i sledováním kolektivních smluv, pracovních řádů, výzkumem nebo výměnou zkušeností a osvědčených postupů.
2. Je-li to v souladu s vnitrostátními tradicemi a zvyklostmi, povzbuzují členské státy sociální partnery, aniž je dotčena jejich samostatnost, aby podporovali rovnost mezi muži a ženami a pružné pracovní režimy s cílem usnadnit sladění pracovního a soukromého života a aby na vhodné úrovni uzavírali dohody, které stanoví pravidla proti diskriminaci v oblastech uvedených v článku 1 spadajících do oblasti působnosti kolektivního vyjednávání.
Tyto dohody dodržují ustanovení této směrnice a vnitrostátních prováděcích předpisů.
3. Členské státy v souladu s právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo vnitrostátními zvyklostmi povzbuzují zaměstnavatele, aby organizovaně a systematicky podporovali rovné zacházení s muži a ženami na pracovišti a v přístupu k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání.
4. Za tímto účelem jsou zaměstnavatelé povzbuzováni k pravidelnému poskytování přiměřených informací o rovném zacházení s muži a ženami v podniku zaměstnancům nebo jejich zástupcům.
Takové informace mohou zahrnovat přehled o poměru počtu mužů a žen na různých úrovních organizace, jejich odměnách a rozdílech v nich a možná opatření pro zlepšení situace ve spolupráci se zástupci zaměstnanců.
Článek 22
Dialog s nevládními organizacemi
Členské státy podporují dialog s příslušnými nevládními organizacemi, které mají v souladu s vnitrostátními předpisy a zvyklostmi oprávněný zájem přispívat k boji proti diskriminaci na základě pohlaví za účelem podpory zásady rovného zacházení.
KAPITOLA 3
Obecná horizontální ustanovení
Článek 23
Soulad
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění toho, aby:
a) byly zrušeny všechny právní a správní předpisy, které odporují zásadě rovného zacházení;
b) byla nebo mohla být prohlášena za neplatná od samého počátku nebo aby byla změněna ustanovení individuálních nebo kolektivních smluv nebo dohod, vnitřních řádů podniků a statutů svobodných povolání a organizací zaměstnanců a zaměstnavatelů nebo jakýchkoliv jiných ujednání, která odporují zásadě rovného zacházení;
c) systémy sociálního zabezpečení pracovníků obsahující taková ustanovení nemohly být schváleny ani rozšířeny správními opatřeními.
Článek 24
Pronásledování
Členské státy zavedou do svých vnitrostátních právních řádů nezbytná opatření stanovená vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi na ochranu pracovníků, včetně jejich zástupců, před propouštěním nebo jiným nepříznivým zacházením ze strany zaměstnavatele, které je reakcí na stížnost podanou na úrovni podniku nebo soudní žalobu usilující o dodržování zásady rovného zacházení.
Článek 25
Sankce
Členské státy stanoví systém sankcí za porušování vnitrostátních předpisů přijatých k provedení této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Tyto sankce, které mohou zahrnovat náhradu škody poškozenému, musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi do 5. října 2005 a neprodleně jí oznámí veškeré následné změny, které se jich týkají.
Článek 26
Předcházení diskriminaci
Členské státy v souladu s vnitrostátními právními předpisy, kolektivními smlouvami nebo zvyklostmi povzbuzují zaměstnavatele nebo osoby odpovědné za přístup k odbornému vzdělávání k přijetí účinných opatření pro zabránění všem formám diskriminace na základě pohlaví, zejména obtěžování a sexuálnímu obtěžování na pracovišti a v oblastech přístupu k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání.
Článek 27
Minimální požadavky
1. Členské státy mohou zavést nebo zachovat ustanovení, která poskytují vyšší ochranu zásady rovného zacházení než ustanovení této směrnice.
2. Provedení této směrnice není za žádných okolností dostatečným důvodem pro snížení úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se tato směrnice vztahuje, aniž je tím dotčeno právo členských států reagovat na změny situace přijetím právních a správních předpisů lišících se od těch, které jsou platné v době, kdy byla tato směrnice oznámena, za předpokladu, že jsou dodržována ustanovení této směrnice.
Článek 28
Vztah k předpisům Společenství a k vnitrostátním předpisům
1. Touto směrnicí nejsou dotčena ustanovení týkající se ochrany žen, zejména pokud jde o těhotenství a mateřství.
2. Touto směrnicí nejsou dotčeny směrnice 96/34/ES a směrnice 92/85/EHS.
Článek 29
Uplatňování hlediska rovnosti mužů a žen
Členské státy berou aktivně v úvahu cíl rovnosti mezi muži a ženami při vypracovávání a provádění právních a správních předpisů, politik a činností v oblastech uvedených v této směrnici.
Článek 30
Šíření informací
Členské státy zajistí, aby všechny dotyčné osoby byly informovány všemi vhodnými prostředky, a ve vhodných případech na pracovišti, o opatřeních přijatých podle této směrnice spolu s již platnými opatřeními.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
Zprávy
1. Do 15. února 2011 sdělí členské státy Komisi veškeré informace nezbytné k tomu, aby vypracovala zprávu pro Evropský parlament a Radu o uplatňování této směrnice.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, sdělí členské státy Komisi každé čtyři roky znění veškerých opatření přijatých podle čl. 141 odst. 4 Smlouvy, jakož i zprávy o těchto opatřeních a jejich provádění. Na základě těchto informací Komise přijme a zveřejní každé čtyři roky zprávu zahrnující srovnávací hodnocení opatření s ohledem na prohlášení č. 28 připojené k závěrečnému aktu Amsterodamské smlouvy.
3. Členské státy přezkoumávají pracovní činnosti uvedené v čl. 14 odst. 2, aby z hlediska společenského vývoje rozhodly, zda je opodstatněné zachovávat dotyčné výjimky. O výsledcích přezkumu pravidelně, avšak nejméně jednou za 8 let, informují Komisi.
Článek 32
Přezkum
Do 15. února 2013 přezkoumá Komise používání této směrnice a případně navrhne změny, které považuje za nezbytné.
Článek 33
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. srpna 2008 nebo zajistí, aby do uvedeného dne sociální partneři zavedli nezbytná ustanovení dohodou.
Členské státy mohou prodloužit lhůtu pro dosažení souladu s touto směrnicí o jeden rok, pokud je to nezbytné v zájmu zohlednění zvláštních obtíží.
Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, která jim umožní zaručit výsledky požadované touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Musejí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy na směrnice zrušené touto směrnicí, uvedené ve stávajících právních a správních předpisech, se považují za odkazy na tuto směrnici.
Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
Povinnost provést tuto směrnici do vnitrostátního práva se omezí na ustanovení, která představují oproti předchozím směrnicím podstatnou změnu.
Povinnost provést ustanovení, která nejsou podstatným způsobem změněna, vyplývá z předchozích směrnic.
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 34
Zrušovací ustanovení
1. Směrnice 75/117/EHS, 76/207/EHS, 86/378/EHS a 97/80/ES se zrušují s účinkem od 15. srpna 2009, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic uvedených v části B přílohy I do vnitrostátního práva a jejich použitelnosti.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou v příloze II.
Článek 35
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 36
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 5. července 2006.
Směrnice Komise 2006/55/ES
ze dne 12. června 2006,
kterou se mění příloha III směrnice Rady 66/402/EHS, pokud jde o maximální hmotnost partií osiva
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], a zejména na článek 21a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní pravidla pro maximální hmotnost partií osiva některých druhů obilovin, zejména Triticum aestivum, Triticum durum, Triticum spelta, Secale cereale, Triticosecale a Oryza sativa, Avena sativa a Hordeum vulgare, byla nedávno změněna.
(2) Je vhodné upravit maximální hmotnost partií osiva druhů stanovených v právu Společenství.
(3) Směrnice 66/402/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(4) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze III sloupci 2 tabulky směrnice 66/402/EHS se číslo "25" nahrazuje číslem "30".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. prosince 2006.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/56/ES
ze dne 12. června 2006,
kterou se mění přílohy směrnice Rady 93/85/EHS o ochraně proti bakteriální kroužkovitosti bramboru
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/85/EHS ze dne 4. října 1993 [1] o ochraně proti bakteriální kroužkovitosti bramboru, a zejména článek 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jedním z významných organismů škodlivých pro brambory je Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. subsp. sepedonicus (Spieckermann et Kotthoff) Davis et al., původce bakteriální kroužkovitosti bramboru (dále jen "organismus").
(2) Organismus se stále vyskytuje v některých částech Společenství.
(3) Směrnice 93/85/EHS stanovila podrobná opatření, která mají být přijata v členských státech na ochranu proti organismu, aby se zjistilo místo výskytu a stanovil rozsah rozšíření, předešlo se jeho výskytu a rozšíření a při zjištění výskytu se zabránilo jeho rozšíření a prováděla se ochranná opatření za účelem jeho eradikace.
(4) Od té doby došlo k významnému pokroku v poznatcích o biologii a postupech zjišťování a identifikace organismu a kromě toho praktické zkušenosti získané při ochraně proti organismu vyžadují přezkoumání několika technických ustanovení týkajících se ochranných opatření.
(5) V důsledku tohoto vývoje se jeví jako nezbytné přezkoumat a aktualizovat opatření obsažená v přílohách směrnice 93/85/EHS.
(6) Pokud jde o postupy zjišťování a identifikace, jsou zapracovány jak v poslední době vyvinuté postupy, jako je fluorescenční hybridizace (FISH) a polymerázová řetězová reakce (PCR), tak i zlepšení různých technických prvků současných postupů zjišťování a identifikace.
(7) Pokud jde o technické prvky ochranných opatření, jsou pro ně vypracovány zlepšené předpisy pro: způsob uchování testovaných vzorků, aby bylo zajištěno vysledování organismu, prvky potřebné pro stanovení rozsahu pravděpodobného zamoření, podrobnosti oznamování jakékoli potvrzené přítomnosti organismu a příslušné zamořené oblasti, opatření, která mají být provedena v místech produkce, která byla prohlášena za zamořená, a ve vymezených zónách.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 93/85/EHS se nahrazují odpovídajícími texty v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 31. března 2007 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy použijí od 1. dubna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2006/58/ES
ze dne 27. června 2006,
kterou se mění směrnice 2002/38/ES, pokud jde o dobu použití úpravy daně z přidané hodnoty uplatňované na služby rozhlasového a televizního vysílání a na určité elektronicky poskytované služby
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, s ohledem na směrnici Rady 2002/38/ES ze dne 7. května 2002, kterou se mění a dočasně upravuje směrnice 77/388/EHS, pokud jde úpravu daně z přidané hodnoty uplatňované na služby rozhlasového a televizního vysílání a na určité elektronicky poskytované služby [1], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Byl proveden přezkum stanovený v článku 5 směrnice 2002/38/ES.
(2) Z přezkumu je zřejmé, že článek 1 směrnice 2002/38/ES účinkoval uspokojivě a splnil svůj účel.
(3) Dne 29. prosince 2003 Komise předložila návrh směrnice o místu dodání zboží a poskytnutí služeb mezi osobami povinnými k dani, který byl pozměněn návrhem Komise ze dne 22. července 2005 za účelem zahrnutí dodávání zboží a poskytování služeb osobami povinnými k dani zákazníkům nepovinným k dani.
Podle pozměněného návrhu mají být všechny služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytované služby zdaňovány v místě spotřeby.
(4) Dne 4. listopadu 2004 Komise předložila návrh směrnice o zjednodušení povinností k placení DPH, která má zavést obecnější elektronický mechanismus, než jaký byl stanoven ve směrnici 2002/38/ES, v zájmu usnadnění plnění daňových povinností, pokud jde o přeshraniční služby.
(5) Ačkoli bylo dosaženo podstatného pokroku v zájmu toho, aby na základě uvedených legislativních návrhů byla přijata nutná širší opatření, která nahradí opatření obsažená v článku 1 směrnice 2002/38/ES, není možné tato opatření přijmout před skončením použitelnosti uvedené směrnice dne 30. června 2006.
(6) S ohledem na přijetí takových rozšířených opatření v krátkodobém nebo střednědobém výhledu a s ohledem na závěry výše uvedeného přezkumu je vhodné, aby se v zájmu řádného fungování vnitřního trhu a v zájmu zajištění průběžného odstraňování narušení trhu dále uplatňovala ustanovení pro služby rozhlasového a televizního vysílání a určité elektronicky poskytované služby, jak jsou uvedena v článku 1 směrnice 2002/38/ES, až do 31. prosince 2006.
(7) Článek 5 směrnice 2002/38/ES stanoví, že o takovém prodloužení doby použitelnosti z praktických důvodů rozhoduje Rada na návrh Komise jednomyslně.
(8) Směrnice 2002/38/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) Vzhledem k naléhavosti situace, a aby bylo možné předejít nedostatku právní úpravy, je nutné udělit výjimku ze lhůty šesti týdnů podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Článek 4 směrnice 2002/38/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Článek 1 se použije do 31. prosince 2006."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí k 1. červenci 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2006/59/ES
ze dne 28. června 2006,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí u karbaryl, deltamethrin, endosulfan, fenithrothion, methidathion a oxamyl
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [4], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [5], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí limity reziduí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, aby bylo množství reziduí co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí a ochranu spotřebitele z hlediska odhadu jejich přijatelného denního příjmu.
U potravin živočišného původu odrážejí maximální limity reziduí spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy u zvířat, přičemž se zohlední případné přímé důsledky použití veterinárních léčiv.
Maximální limity reziduí (MLR) stanovené na úrovni Společenství představují nejvyšší množství reziduí, které se může v komoditách vyskytovat, pokud byly dodrženy zásady správné zemědělské praxe.
(2) Maximální limity reziduí pesticidů jsou neustále přezkoumávány a měněny s ohledem na nové informace a údaje.
Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, pokud povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k detekovatelným množstvím reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo pokud nejsou povolena žádná použití, nebo pokud nebyla použití, která byla povolena členskými státy, podložena nezbytnými údaji, anebo pokud použití přípravků na ochranu rostlin ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí pesticidů v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uváděny do oběhu na trhu ve Společenství, nebyla podložena nezbytnými údaji.
(3) Komise byla informována, že bude možná nutné na základě nových informací o toxikologii a příjmu reziduí ze strany spotřebitele přezkoumat maximální limity reziduí u některých pesticidů.
Komise požádala patřičné členské státy zpravodaje, aby předložily návrhy na přezkoumání maximálních limitů reziduí ve Společenství.
Tyto návrhy byly Komisi předloženy.
(4) Celoživotní a krátkodobá expozice spotřebitelů pesticidům uvedeným v této směrnici prostřednictvím potravin byla znovu posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [6].
Na tomto základě je vhodné stanovit nové MLR, které zajistí, aby nedošlo k nepřijatelné expozici spotřebitelů.
(5) Případná akutní expozice spotřebitelů těmto pesticidům prostřednictvím jednotlivých potravin, které mohou obsahovat rezidua, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Byl učiněn závěr, že rezidua pesticidů v množství nepřevyšujícím tyto nové maximální limity reziduí akutní toxické účinky nevyvolají.
(6) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly o těchto nových MLR vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
(7) Přílohy směrnic 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 76/895/EHS se zrušují položky týkající se karbarylu a fenithrothionu.
Článek 2
Směrnice 86/362/EHS se mění takto:
a) V části A přílohy II se vkládají řádky pro oxamyl podle přílohy I této směrnice.
b) V části A přílohy II se řádky pro deltamethrin a methidathion nahrazují textem podle přílohy II této směrnice.
Článek 3
Směrnice 86/363/EHS se mění takto:
a) V části A přílohy II se vkládá řádek pro karbaryl podle přílohy III této směrnice.
b) V části B přílohy II se řádek pro deltamethrin nahrazuje textem podle přílohy IV této směrnice.
Článek 4
Směrnice 90/642/EHS se mění takto:
a) V příloze II se vkládají řádky pro karbaryl a oxamyl podle přílohy V této směrnice.
b) V příloze II se řádky pro deltamethrin, endosulfan, fenithrothion a methidathion nahrazují textem podle přílohy VI této směrnice.
Článek 5
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 29. prosince 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 30. prosince 2006 kromě ustanovení týkajících se oxamylu, která se budou používat od 30. prosince 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/60/ES
ze dne 7. července 2006,
kterou se mění přílohy směrnice Rady 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí u trifloxystrobinu, thiabendazolu, abamektinu, benomylu, karbendazimu, thiofanát-methylu, myklobutanylu, glyfosfátu, trimethylsulfonia, fenpropimorfu a chlormekvatu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí 91/414/EHS přísluší povolování přípravků na ochranu rostlin určených k použití na určité plodiny členským státům.
Tato povolení se musí zakládat na hodnocení účinků na zdraví lidí a zvířat a na hodnocení vlivu na životní prostředí.
Při těchto hodnoceních se přihlíží k expozici obsluhy a ostatních přítomných osob, vlivu na půdní, vodní a vzdušný ekosystém a vlivu na lidi a zvířata v důsledku dietárního příjmu ošetřených plodin.
(2) Maximální limity reziduí (MLR) odrážejí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, že množství reziduí je co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména pokud jde o odhadovaný dietární příjem.
(3) Maximální limity reziduí pesticidů, na něž se vztahuje směrnice 90/642/EHS, mají být neustále přezkoumávány a lze je měnit s ohledem na nová či změněná použití.
Komisi byly sděleny informace o nových či změněných použitích, na jejichž základě budou změněny limity reziduí u trifloxystrobinu, thiabendazolu, abamektinu, skupiny látky benomyl (benomyl, karbendazim, thiofanát-methyl), myklobutanylu, glyfosátu, trimethylsulfonia, fenpropimorfu.
(4) Dále byly Komisi sděleny informace o chlormekvatu, na jejichž základě se na tři roky přijímá maximální limit reziduí, pokud jde o hrušky.
(5) Celoživotní expozice spotřebitelů pesticidům prostřednictvím potravin, které mohou rezidua těchto pesticidů obsahovat, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [3].
Při tomto hodnocení byla zohledněna skutečnost, že abamektin a thiabendazol se rovněž používají ve veterinárních léčivých přípravcích pro zvířata určená k produkci potravin a že maximální limity reziduí pro tyto dvě látky byly stanoveny v souladu s ustanoveními nařízení Rady (EHS) č.
2377/90 [4]. Na základě posouzení a hodnocení by maximální limity reziduí u těchto pesticidů měly být stanoveny tak, aby se zaručilo, že není překročen přijatelný denní příjem.
(6) U benomylu, karbendazimu, thiofanát-methylu, fenpropimorfu a chlormekvatu, pro které existuje akutní referenční dávka (ARfD), bylo akutní ohrožení spotřebitelů prostřednictvím potravin, které mohou obsahovat rezidua těchto pesticidů, posouzeno a vyhodnoceno v souladu s postupy a metodami, které jsou v současné době ve Společenství používány, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Bylo zohledněno stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny, zejména rady a doporučení týkající se ochrany spotřebitelů potravin ošetřených pesticidy [5].
Na základě posouzení dietárního příjmu by maximální limity reziduí u těchto pesticidů měly být stanoveny tak, aby se zaručilo, že není překročena akutní referenční dávka.
U ostatních látek vyhodnocení dostupných informací ukazuje, že není akutní referenční dávka nezbytná, a proto není krátkodobé vyhodnocení potřeba.
(7) Jestliže povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k přítomnosti detekovatelných množství reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo jestliže nejsou povolena žádná použití, nebo jestliže použití povolená členskými státy nebyla podložena nezbytnými údaji, anebo jestliže použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uvedeny do oběhu na trhu Společenství, nebyla podložena těmito nezbytnými údaji, maximální limity reziduí by měly být stanoveny na spodní úrovni meze analytické stanovitelnosti.
(8) Proto by pro tyto pesticidy měly být stanoveny nové maximální limity reziduí.
(9) Stanovení nebo úprava prozatímních maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání členským státům v zavedení prozatímních maximálních limitů reziduí pro glyfosát, trimethylsulfonium a trifloxistrobin v souladu s čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a s přílohou VI uvedené směrnice. Má se za to, že dostatečná doba pro povolení dalšího užívání těchto látek jsou čtyři roky.
Prozatímní maximální limity reziduí stanovené Společenstvím by poté měly být konečné.
(10) V řadě členských států se vlčí bob konzumuje jako potravina.
U vlčího bobu je povolenou používat glyfosát.
Proto je z důvodu ochrany spotřebitele před nadměrnými úrovněmi reziduí u vlčího bobu nutné vložit položku "vlčí bob" a stanovit maximální limity reziduí u vlčího bobu.
(11) Směrnice 90/642/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(12) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI,
Článek 1
Směrnice 90/642/EHS se mění takto:
1. V příloze I do skupiny "3 Luštěniny" se vkládá nová položka "Vlčí bob" tak, že se slova "celý produkt" v posledním sloupci vztahují na všechny čtyři položky.
2. Příloha II se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 27. ledna 2007 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí, kromě skupiny látky benomyl a thiofanát-methylu, v jejichž případě tyto předpisy přijmou a zveřejní do 14. září 2006, a v případě chlormekvatu do 31. července 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění uvedených předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními uvedených předpisů a ustanoveními této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 28. ledna 2007, kromě skupiny látky benomyl a thiofanát-methylu, v jejichž případě budou tyto předpisy používat ode dne 15. září 2006 a v případě chlormekvatu ode dne 1. srpna 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/61/ES
ze dne 7. července 2006,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí u atrazinu, anzifos-ethylu, cyfluthrinu, ethefonu, fenthionu, methamidofosu, methomylu, parakvatu a triazofosu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [4], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí limity reziduí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, aby bylo množství reziduí co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí a ochranu spotřebitele z hlediska odhadu jejich přijatelného denního příjmu.
U potravin živočišného původu odrážejí maximální limity reziduí spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy u zvířat, přičemž se zohlední případné přímé důsledky použití veterinárních léčiv.
Maximální limity reziduí (MLR) stanovené na úrovni Společenství představují nejvyšší množství reziduí, které se může v komoditách vyskytovat, pokud byly dodrženy zásady správné zemědělské praxe.
(2) Maximální limity reziduí pesticidů jsou neustále přezkoumávány a měněny s ohledem na nové informace a údaje.
Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, pokud povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k detekovatelným množstvím reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo pokud nejsou povolena žádná použití, nebo pokud nebyla použití, která byla povolena členskými státy, podložena nezbytnými údaji, anebo pokud použití přípravků na ochranu rostlin ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí pesticidů v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uváděny do oběhu na trhu ve Společenství, nebyla podložena nezbytnými údaji.
(3) Komise byla informována, že bude možná nutné na základě nových informací o toxikologii a příjmu reziduí ze strany spotřebitele přezkoumat maximální limity reziduí u některých pesticidů.
Komise požádala patřičné členské státy zpravodaje, aby předložily návrhy na přezkoumání maximálních limitů reziduí ve Společenství.
Tyto návrhy byly Komisi předloženy.
(4) Celoživotní a krátkodobá expozice spotřebitelů pesticidům uvedeným v této směrnici prostřednictvím potravin byla znovu posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [5].
Na tomto základě je vhodné stanovit nové MLR, které zajistí, aby nedošlo k nepřijatelné expozici spotřebitelů.
(5) Případná akutní expozice spotřebitelů těmto pesticidům prostřednictvím jednotlivých potravin, které mohou obsahovat rezidua, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Byl učiněn závěr, že rezidua pesticidů v množství nepřevyšujícím tyto nové maximální limity reziduí nevyvolají akutní toxické účinky.
(6) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly o těchto nových MLR vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
(7) Přílohy směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II směrnice 86/362/EHS se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Příloha II směrnice 86/363/EHS se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
Příloha II směrnice 90/642/EHS se mění v souladu s přílohou III této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 20. ledna 2007 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 21. ledna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/62/ES
ze dne 12. července 2006,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí látek desmedifam, fenmedifam a chlorfenvinfos
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [3], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [4], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [5], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 2004/58/ES [6] byly do přílohy I směrnice 91/414/EHS zařazeny účinné látky desmedifam a fenmedifam.
(2) K zařazení dotyčných účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS došlo na základě posouzení předložených informací týkajících se jejich navrhovaného použití. Informace o tomto použití byly předloženy některými členskými státy podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS. Předložené informace byly posouzeny a jsou dostatečné pro stanovení určitých maximálních limitů reziduí (MLR).
(3) V případě látky chlorfenvinfos bylo nařízením Komise (ES) č. 2076/2002 [7] rozhodnuto nezařadit uvedenou látku do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Některé členské státy mohou zachovat některá povolení pro použití přípravků obsahujících chlorfenvinfos v platnosti do 30. června 2007.
(4) Maximální limity reziduí na úrovni Společenství pro chlorfenvinfos jsou již uvedeny ve směrnici 76/895/EHS.
Měly by být vzaty v úvahu při stanovení maximálních limitů reziduí pro chlorfenvinfos ve směrnici 90/642/EHS.
(5) Hodnotící zprávy Komise, které byly zpracovány za účelem zařazení dotyčných účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS, stanovily pro tyto látky přijatelné denní příjmy (ADI), případně i akutní referenční dávky (ARfD).
Expozice spotřebitelů potravin ošetřených dotyčnými účinnými látkami byla posouzena v souladu s postupy Společenství.
Byly rovněž zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [8] a stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny [9] k použité metodice.
Byl učiněn závěr, že navržené maximální limity reziduí nevedou k překročení uvedeného přijatelného denního příjmu nebo uvedené akutní referenční dávky.
(6) Pro zajištění náležité ochrany spotřebitele před expozicí reziduím v důsledku nepovolených použití přípravků na ochranu rostlin by měly být stanoveny pro příslušné kombinace produktu a pesticidu dočasné maximální limity reziduí na úrovni meze stanovitelnosti.
(7) Stanovení těchto dočasných maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání členským státům v zavedení dočasných maximálních limitů reziduí pro dotyčné látky podle čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a přílohy VI uvedené směrnice. Má se za to, že dostatečná doba pro povolení dalších použití dotyčných účinných látek jsou čtyři roky.
Dočasné maximální limity reziduí by poté měly být konečné.
(8) Je tedy nezbytné doplnit všechny maximální limity reziduí, které jsou důsledkem použití těchto přípravků na ochranu rostlin, do příloh směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, aby byl umožněn řádný dozor a kontrola zákazu jejich použití a aby byla zabezpečena ochrana spotřebitele.
V případech, kdy tyto maximální limity reziduí ještě definovány nebyly, je vhodné je stanovit.
(9) Ustanovení směrnice 76/895/EHS, která stanoví maximální limity reziduí pro chlorfenvinfos, by tedy měla být zrušena.
(10) Směrnice 76/895/EHS, 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(11) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 76/895/EHS se zrušuje řádek týkající se chlorfenvinfosu.
Článek 2
Příloha II směrnice 86/362/EHS se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 3
Příloha II směrnice 86/363/EHS se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 4
Příloha II směrnice 90/642/EHS se mění v souladu s přílohou III této směrnice.
Článek 5
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. ledna 2008.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 28. ledna 2008.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/63/ES
ze dne 14. července 2006,
kterou se mění přílohy II až VII směrnice Rady 98/57/ES o ochraně proti Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al.
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/57/ES ze dne 20. července 1998 o ochraně proti Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al.
[1], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jedním z významných organismů škodlivých pro brambory a rajčata je Ralstonia solanacearum (Smith) Yabuuchi et al., původce bakteriální hnědé hniloby bramboru a bakteriálního vadnutí bramboru a rajčete (dále jen "organismus").
(2) Organismus se stále vyskytuje v některých částech Společenství.
(3) Směrnice 98/57/ES stanovila podrobná opatření, která mají být přijata v členských státech na ochranu proti organismu, aby se zjistilo místo výskytu a stanovil rozsah rozšíření, předešlo se jeho výskytu a rozšíření a při zjištění výskytu se zabránilo jeho rozšíření a prováděla se ochranná opatření za účelem jeho eradikace.
(4) Od té doby došlo k významnému pokroku v poznatcích o biologii a v postupech zjišťování a identifikace organismu a kromě toho praktické zkušenosti získané při ochraně proti organismu vyžadují přezkoumání několika technických ustanovení týkajících se ochranných opatření.
(5) V důsledku tohoto vývoje se jeví jako nezbytné přezkoumat a aktualizovat opatření obsažená v některých přílohách směrnice 98/57/ES.
(6) Pokud jde o postupy zjišťování a identifikace, je zapracována moderní detekční metoda fluorescenční hybridizace (FISH).
Rovněž jsou zahrnuta zlepšení metody polymerázové řetězové reakce (PCR) i zlepšení různých technických prvků současných postupů pro zjištění a identifikaci a metody zjišťování a identifikace organismu v jiných hostitelských rostlinách, než je brambor, ve vodě a půdě.
(7) Pokud jde o technické prvky ochranných opatření, jsou pro ně vypracovány zlepšené předpisy pro: způsob uchování testovaných vzorků, aby bylo zajištěno vysledování organismu, prvky potřebné ke stanovení rozsahu pravděpodobného zamoření, podrobnosti oznámení každého potvrzeného výskytu organismu a příslušných zamořených oblastí, opatření, která je třeba provést v místech produkce označených jako zamořená a v rámci vymezených oblastí.
Kromě toho byly zapracovány některé předpisy pro rajče, s ohledem na význam této rostliny jako hostitelské rostliny organismu.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru.
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II až VII směrnice 98/57/ES se nahrazují příslušnými zněními v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy nejpozději do 31. března 2007 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně oznámí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy použijí od 1. dubna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy neprodleně sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/64/ES
ze dne 18. července 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek klopyralidu, cyprodinilu, fosetylu a trinexapaku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla pro druhou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a zřizují seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje klopyralid, cyprodinil, fosetyl a trinexapak.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 451/2000 a (ES) č.
703/2001 pro rozsah použití navrhovaných oznamovatelem. Tato nařízení navíc určují členské státy zpravodaje, které musejí předložit příslušné hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) v souladu s čl.
451/2000. Pro klopyralid bylo členským státem zpravodajem Finsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 2. prosince 2003.
Pro cyprodinil a fosetyl byla členským státem zpravodajem Francie a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 16. ledna 2004 a 20. října 2003.
Pro trinexapak bylo členským státem zpravodajem Nizozemsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 7. listopadu 2003.
(3) Hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a EÚBP a byly předloženy Komisi dne 14. prosince 2005 v podobě vědeckých zpráv EÚBP o klopyralidu, cyprodinilu, fosetylu a trinexapaku [4].
Tyto zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončeny dne 4. dubna 2006 v podobě zpráv Komise o přezkoumání klopyralidu, cyprodinilu, fosetylu a trinexapaku.
(4) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující klopyralid, cyprodinil, fosetyl a trinexapak mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována podle uvedené směrnice.
(5) Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních aspektů ohledně klopyralidu, cyprodinilu a fosetylu. Podle čl.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám.
Je proto vhodné požadovat, aby klopyralid, cyprodinil a fosetyl byly předmětem dalšího zkoušení s cílem potvrdit posouzení rizika v některých případech a aby tyto studie předložili oznamovatelé.
(6) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(7) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících klopyralid, cyprodinil, fosetyl a trinexapak, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(8) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a kterými se mění příloha I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(9) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. října 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. listopadu 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. října 2007 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky klopyralid, cyprodinil, fosetyl a trinexapak.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se klopyralidu, cyprodinilu, fosetylu a trinexapaku, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o těchto účinných látkách, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující klopyralid, cyprodinil, fosetyl a trinexapak jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 30. dubna 2007 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají klopyralidu, cyprodinilu, fosetylu a trinexapaku. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje klopyralid, cyprodinil, fosetyl a trinexapak jako jedinou účinnou látku, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou nejpozději do 30. dubna 2011,
nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje klopyralid, cyprodinil, fosetyl a trinexapak jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou do 30. dubna 2011 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. května 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/65/ES
ze dne 19. července 2006,
kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků za účelem přizpůsobení jejích příloh II a III technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V návaznosti na zveřejnění vědecké studie nazvané Používání trvalých barev na vlasy a riziko rakoviny močového měchýře v roce 2001 došel Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům (dále jen SCCNFP) k závěru, že možná rizika jsou znepokojující.
Doporučil, aby Komise učinila další kroky ke kontrole používání chemických látek obsažených v barvách na vlasy.
(2) Dále výbor SCCNFP doporučil vytvořit ucelenou strategii posuzování bezpečnosti barev na vlasy, včetně požadavků na zkoušky kosmetických přísad do barev na vlasy s ohledem na jejich možnou genotoxicitu/mutagenitu.
(3) V návaznosti na stanoviska výboru SCCNFP se Komise společně s členskými státy a zúčastněnými stranami dohodla na celkové strategii regulace barev na vlasy, podle níž měly průmyslové subjekty předkládat podklady s vědeckými údaji ohledně barev na vlasy, aby je mohl výbor SCCNFP vyhodnotit.
(4) Nejprve bylo v rámci uplatňování strategie rozhodnuto o tom, že se upřednostní látky používané v trvalých barvách na vlasy, které v průběhu veřejné konzultace nebyly výslovně podpořeny, pokud jde o jejich používání v barvách na vlasy.
Je proto potřeba, aby takové látky byly zakázány.
(5) Podle stanoviska výboru SCCNFP představují určitá azobarviva pro spotřebitele zdravotní riziko.
Byla proto odstraněna z pozitivního seznamu barviv povolených pro používání v kosmetických prostředcích uvedeného v příloze IV směrnice 76/768/EHS.
Ze stejného důvodu je rovněž zapotřebí, aby bylo zakázáno jejich používání v barvách na vlasy.
(6) Pokud jde o látky používané v barvách na vlasy dočasně povolené v příloze III části 2 směrnice 76/768/EHS, je třeba prodloužit příslušné dočasné období.
(7) Přílohy II a III směrnice 76/768/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II a III směrnice 76/768/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby nejpozději ode dne 1. prosince 2006 nebyly kosmetické prostředky, které nejsou v souladu s touto směrnicí, uváděny na trh výrobci Společenství nebo dovozci usazenými ve Společenství, ani prodávány nebo jinak předávány konečnému spotřebiteli.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dne 1. září 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnání mezi ustanoveními uvedených předpisů a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/66/ES
ze dne 6. září 2006
o bateriích a akumulátorech a odpadních bateriích a akumulátorech a o zrušení směrnice 91/157/EHS
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy a čl. 95 odst. 1 této smlouvy ve vztahu k článkům 4, 6 a 21 této směrnice,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy s ohledem na společný návrh schválený dohodovacím výborem dne 22. června 2006 [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je žádoucí harmonizovat vnitrostátní opatření týkající se baterií a akumulátorů a odpadních baterií a akumulátorů.
Hlavním cílem této směrnice je snížit na minimum nepříznivý dopad baterií a akumulátorů a odpadních baterií a akumulátorů na životní prostředí, a tím přispět k ochraně, uchování a zlepšení kvality životního prostředí. Právním základem směrnice je proto čl.
1 Smlouvy. Je však rovněž vhodné přijmout na základě čl.
95 odst. 1 Smlouvy opatření na úrovni Společenství, jejichž cílem bude harmonizovat požadavky týkající se obsahu těžkých kovů a označování baterií a akumulátorů, a tak zajistit hladké fungování vnitřního trhu a zamezit narušování hospodářské soutěže v rámci Společenství.
(2) Ve sdělení Komise ze dne 30. července 1996 o přezkumu strategie Společenství v oblasti nakládání s odpady jsou stanoveny hlavní směry budoucí politiky Společenství pro nakládání s odpady.
V tomto sdělení se zdůrazňuje potřeba snížit na minimum množství nebezpečných látek v odpadech a uvádějí se v něm potenciální výhody pravidel na úrovni Společenství, jimiž se omezí přítomnost těchto látek ve výrobcích a ve výrobních postupech.
Ve sdělení se dále konstatuje, že v případech, kdy nelze vzniku odpadu zabránit, by se měl odpad opakovaně používat anebo využívat z materiálových nebo energetických důvodů.
(3) V usnesení Rady ze dne 25. ledna 1988 o akčním programu Společenství pro boj proti znečištění životního prostředí kadmiem [5] bylo zdůrazněno, že v zájmu ochrany lidského zdraví a životního prostředí jsou hlavními prvky strategie pro kontrolu kadmia omezení používání kadmia jen na případy, kde neexistují vhodné alternativy, a sběr a recyklace baterií obsahujících kadmium.
(4) Směrnice Rady 91/157/EHS ze dne 18. března 1991 o bateriích a akumulátorech obsahujících určité nebezpečné látky [6] přinesla sblížení právních předpisů členských států v této oblasti.
Cílů uvedené směrnice však nebylo v plném rozsahu dosaženo.
Nutnost ji přezkoumat se rovněž zdůrazňuje v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES ze dne 22. července 2002 o Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí [7] a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních [8].
Směrnice 91/157/EHS by proto měla být z důvodů jasnosti přezkoumána a nahrazena.
(5) K dosažení cílů v oblasti životního prostředí stanovených v této směrnici se v ní zakazuje uvádět na trh určité baterie a akumulátory obsahující rtuť a kadmium.
Směrnice zároveň podporuje vysokou úroveň sběru a recyklování odpadních baterií a akumulátorů a zlepšení práce v oblasti životního prostředí u všech subjektů, které se podílejí na životním cyklu baterií a akumulátorů, například u výrobců, distributorů a konečných uživatelů, a zejména u těch subjektů, které se přímo podílejí na zpracování a recyklování odpadních baterií a akumulátorů.
Konkrétními pravidly, jichž je zapotřebí k plnění výše uvedených cílů, se doplňují stávající právní předpisy Společenství o odpadech, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech [9], směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [10] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů [11].
(6) Aby se zabránilo tomu, že odpadní baterie a akumulátory budou odkládány tak, že znečistí životní prostředí, a aby se zamezilo nejasnostem konečných uživatelů ohledně různých požadavků na nakládání s různými bateriemi a akumulátory, měla by se tato směrnice vztahovat na všechny baterie a akumulátory uvedené na trh v rámci Společenství.
Tato široká působnost směrnice by rovněž měla zajistit úspory z rozsahu při sběru a recyklaci, jakož i optimální šetření se zdroji.
(7) V naší společnosti mají spolehlivé baterie a akumulátory zásadní význam pro bezpečnost mnoha výrobků, zařízení a služeb a patří k základním zdrojům energie.
(8) Přitom je žádoucí rozlišovat mezi přenosnými bateriemi a akumulátory na jedné straně a průmyslovými a automobilovými bateriemi a akumulátory na straně druhé.
Mělo by se zakázat odstraňování průmyslových a automobilových baterií a akumulátorů ukládáním na skládkách nebo spalováním.
(9) Příkladem průmyslových baterií a akumulátorů jsou baterie a akumulátory používané pro nouzovou nebo záložní dodávku energie v nemocnicích, na letištích a v kancelářích, baterie a akumulátory používané ve vlacích nebo letadlech a baterie a akumulátory používané na vrtných ropných plošinách na moři nebo na majácích.
Příkladem jsou rovněž baterie a akumulátory určené výlučně do přenosných platebních terminálů v obchodech a restauracích, čtecích zařízení čárových kódů v obchodech, profesionálních videozařízení pro televizní kanály a profesionální studia a do důlních a potápěčských lamp připevněných k hornickým nebo potápěčským helmám pro profesionály, záložní baterie a akumulátory pro elektrické dveře, aby nezablokovaly nebo nezranily lidi, baterie a akumulátory používané ve vybavení nástrojů nebo v různých druzích měřicí a přístrojové techniky a baterie a akumulátory používané ve spojení se solárními panely, fotovoltaickými nebo jinými zařízeními využívajícími obnovitelné zdroje energie.
Průmyslové baterie a akumulátory rovněž zahrnují baterie a akumulátory používané v elektrických vozidlech, jako například v elektrických automobilech, vozících pro invalidy, jízdních kolech, letištních vozidlech a vozidlech pro automatickou dopravu.
Za průmyslovou baterii nebo akumulátor by měly být kromě výše uvedeného neúplného seznamu příkladů považovány i jakékoli baterie nebo akumulátory, které nejsou hermeticky uzavřené a u kterých se nejedná o automobilové baterie.
(10) Příkladem přenosných baterií a akumulátorů, jimiž jsou všechny hermeticky uzavřené baterie a akumulátory, které průměrná osoba bez potíží unese a které nejsou ani automobilovými bateriemi nebo akumulátory, ani průmyslovými bateriemi nebo akumulátory, jsou jednočlánkové baterie (jako například baterie AA a AAA) a baterie a akumulátory používané spotřebiteli nebo profesionály u mobilních telefonů, přenosných počítačů, bezšňůrových elektrických nástrojů, hraček a domácích přístrojů, například elektrických kartáčků na zuby, holicích strojků a ručních vysavačů (včetně obdobného zařízení používaného ve školách, obchodech, restauracích, na letištích, v kancelářích nebo v nemocnicích), a všechny baterie nebo akumulátory, které spotřebitelé mohou používat při běžném provozu domácnosti.
(11) Komise by měla zvážit potřebu upravit tuto směrnici s ohledem na výsledky technického a vědeckého pokroku.
Zvláště by Komise měla přezkoumat výjimku ze zákazu kadmia stanovenou pro přenosné baterie a akumulátory, určené k používání u bezšňůrových elektrických nástrojů.
Příkladem bezšňůrových elektrických nástrojů jsou nástroje, které používají spotřebitelé i profesionálové při soustružení, frézování, broušení, mletí, řezání, stříhání, vrtání, bourání, dírkování, zatloukání, nýtování, šroubování, leštění nebo při podobných způsobech zpracování dřeva, kovu a jiných materiálů, jakož i při sekání, řezání a jiných zahradnických pracích.
(12) Komise by měla také sledovat a členské státy by měly podporovat technický vývoj zaměřený na zlepšení vlivu baterií a akumulátorů na životní prostředí po celou dobu jejich životního cyklu, a to i prostřednictvím účasti v systému řízení a auditu z hlediska ochrany životního prostředí Společenství (EMAS).
(13) K ochraně životního prostředí je nutno provádět sběr odpadních baterií a akumulátorů.
U přenosných baterií by se měly zřídit systémy sběru, u nichž se dosáhne vysoké úrovně sběru.
Znamená to zřídit systémy sběru, aby měli koneční uživatelé možnost zbavovat se přenosných odpadních baterií a akumulátorů zdarma a bez potíží.
Pro různé druhy baterií a akumulátorů jsou vhodné různé systémy sběru a způsoby financování.
(14) Je žádoucí, aby členské státy dosáhly vysoké úrovně sběru a recyklace odpadních baterií a akumulátorů, čímž se v rámci Společenství dosáhne vysokého stupně ochrany životního prostředí a využití materiálu.
Proto by se měly ve směrnici stanovit pro členské státy minimální cíle sběru a recyklace.
Je vhodné, aby se úrovně sběru vypočítávaly na základě průměrného ročního prodeje v předchozích letech, čímž by se získaly srovnatelné cíle pro všechny členské státy, úměrné vnitrostátní úrovni spotřeby baterií a akumulátorů.
(15) Pro kadmiové a olověné baterie a akumulátory by se měly stanovit konkrétní recyklační požadavky, čímž by se dosáhlo vysoké úrovně materiálového využití v rámci Společenství a předešlo by se rozdílům mezi členskými státy.
(16) Všechny zúčastněné strany by měly mít možnost podílet se na systémech sběru, zpracování a recyklace.
Tyto systémy by měly být navrženy tak, aby zabránily diskriminaci dovážených baterií a akumulátorů, překážkám obchodu nebo narušování hospodářské soutěže.
(17) Systémy sběru a recyklace by se měly optimalizovat, zejména tak, aby se na minimum snížily náklady a nepříznivý vliv dopravy na životní prostředí.
Při zpracování a recyklaci by se mělo používat nejlepších dostupných technik definovaných v čl. 2 odst.
11 směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečisťování [12].
Definice recyklace by měla vylučovat energetické využití. Pojem energetického využití je vymezen v jiných nástrojích Společenství.
(18) Baterie a akumulátory je možné sbírat jednotlivě prostřednictvím vnitrostátních systémů sběru baterií nebo společně s odpadními elektrickými a elektronickými zařízeními prostřednictvím vnitrostátních systémů sběru zřízených na základě směrnice 2002/96/ES.
V takovém případě by mělo být povinným minimálním požadavkem, aby baterie a akumulátory byly vyjmuty ze sebraných odpadních elektrických a elektronických zařízení.
Po jejich vyjmutí z odpadních elektrických a elektronických zařízení podléhají baterie a akumulátory požadavkům této směrnice, zejména se započítávají do dosažení cíle sběru a podléhají požadavkům na recyklaci.
(19) Hlavní zásady financování nakládání s odpadními bateriemi a akumulátory by měly být stanoveny na úrovni Společenství.
Systémy financování by měly napomoci dosažení vysokých úrovní sběru a recyklace a měla by se v nich uplatnit zásada odpovědnosti výrobce.
Všichni výrobci definovaní v této směrnici by měli být registrováni.
Výrobci by měli financovat náklady na sběr, zpracování a recyklaci veškerých sebraných baterií a akumulátorů po odečtení zisku z prodeje využitých materiálů.
Za určitých okolností by se však na drobné výrobce mohla vztahovat pravidla de minimis.
(20) K úspěšnému sběru je zapotřebí poskytovat konečným uživatelům informace o vhodnosti odděleného sběru, o stávajících systémech sběru a o úloze konečných uživatelů, co se týče nakládání s odpadními bateriemi a akumulátory.
Měla by být přijata prováděcí ustanovení o systému označování, v němž by konečný uživatel získal průhledné, spolehlivé a jasné informace o bateriích a akumulátorech a o těžkých kovech v nich obsažených.
(21) Pokud budou členské státy v zájmu dosažení cílů této směrnice, a zejména k dosažení vysoké úrovně odděleného sběru a recyklace, používat ekonomické nástroje, jako například odstupňované daňové sazby, uvědomí o tom Komisi.
(22) Je zapotřebí spolehlivých a srovnatelných údajů o množství baterií a akumulátorů uvedených na trh, sesbíraných a recyklovaných, aby bylo možno na jejich základě sledovat, zda je dosahováno cílů této směrnice.
(23) Členské státy by měly stanovit pravidla pro sankce použitelné v případě porušení ustanovení této směrnice a zajistit jejich uplatňování.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(24) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [13] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(25) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [14].
(26) Jelikož cílů této směrnice, totiž ochrany životního prostředí a zajištění správného fungování vnitřního trhu, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto z důvodu rozsahu nebo účinků činnosti jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(27) Tato směrnice se použije, aniž jsou dotčeny právní předpisy Společenství týkající se požadavků na bezpečnost, kvalitu a ochranu zdraví a zvláštní právní předpisy Společenství o nakládání s odpady, zejména směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [15] a směrnice 2002/96/ES.
(28) Co se týče odpovědnosti výrobců, jsou výrobci baterií a akumulátorů a výrobci jiných výrobků se zabudovanou baterií nebo akumulátorem odpovědni za nakládání s odpadem spojeným s bateriemi a akumulátory, které uvedou na trh.
Je zapotřebí zaujmout pružný postoj a umožnit zavádění systémů financování, které budou odrážet různé podmínky v různých státech a které vezmou v úvahu stávající systémy, zejména systémy zavedené pro dosažení souladu se směrnicemi 2000/53/ES a 2002/96/ES, přičemž je nutno zamezit dvojímu finančnímu zatížení.
(29) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [16] se nevztahuje na baterie a akumulátory používané v elektrických a elektronických zařízeních.
(30) Automobilové a průmyslové baterie a akumulátory používané ve vozidlech by měly splňovat požadavky směrnice 2000/53/ES, zejména jejího článku 4.
Proto by mělo být používání kadmia v průmyslových bateriích a akumulátorech pro elektrická vozidla zakázáno, pokud u nich nelze využít vynětí podle přílohy II uvedené směrnice,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví:
1. pravidla pro uvádění baterií a akumulátorů na trh a zejména zákaz uvádění na trh baterií a akumulátorů obsahujících nebezpečné látky a
2. zvláštní pravidla pro sběr, zpracování, recyklaci a odstraňování odpadních baterií a akumulátorů, doplňující příslušné právní předpisy Společenství o odpadech a podporující vysokou úroveň sběru a recyklace odpadních baterií a akumulátorů.
Usiluje o zlepšení vlivu na životní prostředí za strany baterií a akumulátorů a ze strany činností všech hospodářských subjektů podílejících se na životním cyklu baterií a akumulátorů, např. výrobců, distributorů a konečných uživatelů, a zejména pak hospodářských subjektů, které jsou přímo zapojeny do zpracování a recyklace odpadních baterií a akumulátorů.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na všechny druhy baterií a akumulátorů bez ohledu na jejich tvar, objem, hmotnost, materiálové složení nebo použití.
Použije se, aniž jsou dotčeny směrnice 2000/53/ES a 2002/96/ES.
2. Tato směrnice se nevztahuje na baterie a akumulátory používané v:
a) zařízeních, která souvisejí s ochranou podstatných bezpečnostních zájmů členských států, zbraních, střelivu a vojenském materiálu, kromě výrobků, které nejsou určeny výlučně k vojenským účelům;
b) zařízeních určených pro vyslání do vesmíru.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "baterií" nebo "akumulátorem" zdroj elektrické energie generované přímou přeměnou chemické energie, který se skládá z jednoho nebo více primárních článků (neschopných opětovného nabití) nebo z jednoho nebo více sekundárních článků (schopných opětovného nabití);
2. "napájecí sadou" jakýkoli soubor baterií nebo akumulátorů, které jsou propojeny či zabudovány do vnějšího obalu tak, aby tvořily celistvou jednotku, která není určena k tomu, aby ji konečný uživatel rozděloval nebo otevíral;
3. "přenosnou baterií nebo akumulátorem" jakákoli baterie, knoflíkový článek, napájecí sada nebo akumulátor, které:
a) jsou hermeticky uzavřeny a
b) mohou být ručně přenášeny a
c) nejsou ani průmyslovou baterií či akumulátorem, ani automobilovou baterií či akumulátorem;
4. "knoflíkovým článkem" jakákoli malá okrouhlá přenosná baterie nebo akumulátor s průměrem větším než výškou, jež se využívá pro zvláštní účely, jako jsou pomůcky pro nedoslýchavé, hodinky, malá přenosná zařízení a zálohové zdroje elektrického proudu;
5. "automobilovou baterií nebo akumulátorem" jakákoli baterie nebo akumulátor používané pro automobilové startéry, osvětlení nebo zapalování motorových vozidel;
6. "průmyslovou baterií nebo akumulátorem" jakákoli baterie nebo akumulátor určené výlučně k průmyslovému nebo profesionálnímu použití nebo používané v jakémkoli druhu elektrických vozidel;
7. "odpadní baterií nebo akumulátorem" jakákoli baterie nebo akumulátor, jež je odpadem ve smyslu čl. 1 odst.
8. "recyklací" přepracování odpadních materiálů ve výrobním procesu pro původní využití nebo pro jiné účely, ale s vyloučením energetického využití;
9. "odstraňováním" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze IIA směrnice 2006/12/ES;
10. "zpracováním" jakákoli činnost prováděná s odpadními bateriemi a akumulátory po jejich předání do zařízení pro třídění, přípravu na recyklaci nebo přípravu na odstranění;
11. "zařízením" jakékoli elektrické nebo elektronické zařízení vymezené směrnicí 2002/96/ES, které je nebo může být úplně nebo zčásti napájeno bateriemi nebo akumulátory;
12. "výrobcem" jakýkoli subjekt některého členského státu, který bez ohledu na způsob prodeje, včetně komunikačních prostředků na dálku, v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku [17], uvede poprvé na trh na území dotyčného členského státu v rámci své obchodní činnosti baterie nebo akumulátory, včetně baterií nebo akumulátorů zabudovaných do zařízení nebo vozidel;
13. "distributorem" jakýkoli subjekt, který dodává v rámci své obchodní činnosti baterie a akumulátory konečnému uživateli;
14. "uváděním na trh" dodání nebo poskytnutí třetím osobám ve Společenství, ať za úplatu, nebo bezplatně, včetně dovozu na celní území Společenství;
15. "hospodářským subjektem" jakýkoli výrobce, distributor, sběrač, recyklátor nebo jiný zpracovatel;
16. "bezšňůrovým elektrickým nástrojem" jakékoli ruční zařízení s bateriovým nebo akumulátorovým napájením určené pro údržbářské, stavební nebo zahradnické činnosti;
17. "úrovní sběru" pro dotyčný členský stát a daný kalendářní rok procentuální podíl vypočítaný tak, že se celková hmotnost odpadních přenosných baterií a akumulátorů sebraných podle čl.
8 odst. 1 této směrnice nebo podle směrnice 2002/96/ES v uvedeném kalendářním roce vydělí průměrnou hmotností přenosných baterií a akumulátorů, které výrobci buď prodají přímo konečným uživatelům nebo je dodají třetím osobám za účelem prodeje konečným uživatelům v uvedeném členském státu v uvedeném kalendářním roce a v předchozích dvou kalendářních letech.
Článek 4
Zákazy
1. Aniž je dotčena směrnice 2000/53/ES, členské státy zakáží uvádění na trh:
a) všech baterií a akumulátorů, které obsahují více než 0,0005 % hmotnostních rtuti, bez ohledu na to, zda jsou či nejsou zabudované do zařízení, a
b) přenosných baterií a akumulátorů, které obsahují více než 0,002 % hmotnostních kadmia, včetně baterií a akumulátorů zabudovaných do zařízení.
2. Zákaz stanovený v odst. 1 písm. a) se nevztahuje na knoflíkové články s obsahem rtuti nepřesahujícím 2 % hmotnostní.
3. Zákaz stanovený v odst. 1 písm. b) se nevztahuje na přenosné baterie a akumulátory určené pro použití v:
a) nouzových a poplašných systémech, včetně nouzového osvětlení;
b) zdravotnických přístrojích nebo
c) bezšňůrových elektrických nástrojích.
4. Komise přezkoumá výjimku uvedenou v odst. 3 písm. c) a předloží Evropskému parlamentu a Radě do 26. září 2010 zprávu s případnými odpovídajícími návrhy za účelem zákazu kadmia v bateriích a akumulátorech.
Článek 5
Zlepšení vlivu na životní prostředí
Členské státy, na jejichž území jsou usazeni výrobci, podporují výzkum a zlepšení celkového vlivu baterií a akumulátorů na životní prostředí po celou dobu jejich životního cyklu, jakož i vývoj baterií a akumulátorů se sníženým obsahem nebezpečných látek nebo baterií a akumulátorů, které obsahují méně znečišťující látky nahrazující především rtuť, kadmium a olovo, a jejich uvádění na trh.
Článek 6
Uvádění na trh
1. Členské státy nesmějí z důvodů uvedených v této směrnici bránit, zakazovat nebo omezovat uvádění baterií a akumulátorů, které splňují její požadavky, na trh na svém území.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že baterie nebo akumulátory, které nesplňují požadavky této směrnice, nebudou uváděny na trh nebo z něj budou staženy.
Článek 7
Celkový cíl
Členské státy přijmou při zohlednění dopadu dopravy na životní prostředí nezbytná opatření k tomu, aby co nejvíce rozšířily oddělený sběr odpadních baterií a akumulátorů a minimalizovaly odstraňování baterií a akumulátorů jako směsný komunální odpad, s cílem dosáhnout vysoké míry recyklace všech odpadních baterií a akumulátorů.
Článek 8
Systémy sběru
1. Členské státy zajistí, že pro odpadní přenosné baterie a akumulátory budou zavedeny vhodné systémy sběru.
Tyto systémy:
a) umožní konečným uživatelům odkládat odpadní přenosné baterie nebo akumulátory na dostupném sběrném místě v jejich okolí s přihlédnutím k hustotě obyvatelstva;
b) vyžadují, aby distributoři, kteří dodávají přenosné baterie a akumulátory, bezplatně přijímali nazpět odpadní přenosné baterie a akumulátory, pokud hodnocení neprokáže, že existující alternativní systémy jsou při dosahování environmentálních cílů této směrnice alespoň stejně účinné.
Členské státy tato hodnocení zveřejní;
c) nesmí být konečným uživatelům zpoplatněny při odkládání odpadních přenosných baterií nebo akumulátorů ani je nesmí zavazovat ke koupi nové baterie nebo akumulátoru;
d) lze provozovat ve spojení se systémy uvedenými v čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/96/ES.
Sběrná místa zřízená v souladu s písmenem a) tohoto odstavce nepodléhají požadavkům na registraci nebo povolení podle směrnice 2006/12/ES nebo směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [18].
2. Pokud systémy splňují kritéria uvedená v odstavci 1, členské státy mohou:
a) požadovat po výrobcích, aby takové systémy zřídili;
b) požadovat po ostatních hospodářských subjektech, aby se takových systémů účastnily;
c) dále provozovat dosavadní systémy.
3. Členské státy zajistí, že výrobci průmyslových baterií a akumulátorů nebo třetí osoby jednající jejich jménem nebudou odmítat brát nazpět odpadní průmyslové baterie a akumulátory od konečných uživatelů, bez ohledu na jejich chemické složení a původ.
Průmyslové baterie a akumulátory mohou rovněž sbírat nezávislé třetí osoby.
4. Členské státy zajistí, že výrobci automobilových baterií a akumulátorů nebo třetí osoby zřídí systémy pro sběr odpadních automobilových baterií a akumulátorů u konečných uživatelů nebo na dostupném sběrném místě v jejich blízkosti, kde není sběr prováděn podle systému uvedeného v čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/53/ES. V případě automobilových baterií a akumulátorů ze soukromých vozidel, která nejsou používána k podnikatelským účelům, nesmí být takové systémy konečným uživatelům zpoplatněny při odkládání odpadních baterií nebo akumulátorů ani je nesmí zavazovat ke koupi nové baterie nebo akumulátoru.
Článek 9
Ekonomické nástroje
Členské státy mohou použít ekonomické nástroje, aby podpořily sběr odpadních baterií a akumulátorů nebo používání baterií a akumulátorů obsahujících méně znečišťující látky, například tím, že přijmou odstupňované daňové sazby.
Pokud tak učiní, oznámí Komisi opatření související s použitím uvedených nástrojů.
Článek 10
Cíle sběru
1. Členské státy vypočítají úroveň sběru poprvé vzhledem k pátému úplnému kalendářnímu roku následujícímu po vstupu této směrnice v platnost.
Aniž je dotčena směrnice 2002/96/ES, roční údaje o sběru a prodejích zahrnou baterie a akumulátory zabudované do zařízení.
2. Členské státy musí dosáhnout těchto minimálních úrovní sběru:
a) 25 % do 26. září 2012;
b) 4 % do 26. září 2016.
Členské státy budou sledovat úrovně sběru každoročně v souladu se systémem stanoveným v příloze I. Aniž je dotčeno nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2150/2002 ze dne 25. listopadu 2002 o statistice odpadů [19], členské státy předají Komisi odpovídající zprávy do šesti měsíců po skončení dotyčného kalendářního roku.
Zprávy uvedou, jak byly získány údaje nezbytné pro výpočet úrovní sběru.
4. V souladu s postupem uvedeným v čl. 24 odst. 2:
a) je možné přijmout přechodná ustanovení pro řešení potíží vzniklých v jakémkoli členském státu při plnění požadavků odstavce 2 v důsledku zvláštních vnitrostátních okolností;
b) se do 26. září 2007 zavede společná metodika výpočtu ročních prodejů přenosných baterií a akumulátorů konečným uživatelům.
Článek 11
Vyjímání odpadních baterií a akumulátorů
Členské státy zajistí, aby výrobci navrhovali zařízení, z nichž je možné odpadní baterie a akumulátory snadno vyjmout.
K zařízení, v němž jsou zabudovány baterie a akumulátory, se připojí návod, jak lze baterie a akumulátory bezpečně vyjmout, informující případně konečného uživatele o typu zabudovaných baterií a akumulátorů.
Tato ustanovení se nepoužijí, pokud je z důvodu bezpečnosti, výkonu, léčebných důvodů nebo z důvodu uchování údajů nezbytné zabezpečit nepřetržitou dodávku elektrického proudu, vyžadující stálé spojení mezi zařízením a baterií nebo akumulátorem.
Článek 12
Zpracování a recyklace
1. Členské státy zajistí, že nejpozději do 26. září 2009:
a) výrobci nebo třetí osoby zavedou systémy používající nejlepší dostupné technologie zpracovávání a recyklace odpadních baterií a akumulátorů z hlediska ochrany zdraví a životního prostředí a
b) všechny identifikovatelné baterie a akumulátory sebrané v souladu s článkem 8 této směrnice nebo se směrnicí 2002/96/ES jsou zpracovány a recyklovány prostřednictvím systémů, které vyhovují alespoň právním předpisům Společenství, především v oblasti zdraví, bezpečnosti a nakládání s odpady.
Členské státy však v souladu se Smlouvou mohou ukládat sebrané přenosné baterie nebo akumulátory obsahující kadmium, rtuť nebo olovo na skládkách nebo v podzemních skladovacích prostorách, pokud neexistuje žádný praktický odbyt.
Členské státy mohou v souladu se Smlouvou rovněž ukládat sebrané přenosné baterie nebo akumulátory obsahující kadmium, rtuť nebo olovo na skládkách nebo v podzemních skladovacích prostorách v rámci strategie postupného útlumu těžkých kovů, která na základě podrobného hodnocení environmentálních, ekonomických a sociálních dopadů prokáže, že tento způsob odstranění by měl být upřednostněn před recyklací.
Členské státy toto hodnocení zveřejní a oznámí Komisi navržená opatření v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti [20].
2. Zpracování musí splňovat minimální požadavky stanovené v příloze III části A.
3. V případě sběru baterií nebo akumulátorů s odpadními elektrickými a elektronickými zařízeními na základě směrnice 2002/96/ES se baterie nebo akumulátory vyjmou ze sebraných odpadních elektrických a elektronických zařízení.
4. Procesy recyklace musí nejpozději do 26. září 2010 dosahovat recyklační účinnosti a splňovat související ustanovení, jak jsou uvedeny v příloze III části B.
5. Členské státy podají zprávu o úrovni recyklace dosažené v každém dotyčném kalendářním roce a o tom, zda účinnosti uvedené v příloze III části B bylo skutečně dosaženo.
Předají Komisi údaje do šesti měsíců po skončení dotyčného kalendářního roku.
6. Příloha III může být s ohledem na technický nebo vědecký vývoj upravena nebo doplněna postupem podle čl. 24 odst. 2. Zejména:
a) se doplní podrobná pravidla pro výpočet recyklační účinnosti nejpozději do 26. března 2010 a
b) minimální recyklační účinnost se pravidelně vyhodnotí a přizpůsobí nejlepším dostupným technikám s ohledem na vývoj uvedený v odst. 1 druhém pododstavci.
7. Před návrhem jakýchkoli změn přílohy III bude Komise konzultovat zúčastněné subjekty, zejména výrobce, sběrače, recyklátory, zpracovatele, organizace zabývající se ochranou životního prostředí, spotřebitelské organizace a sdružení zaměstnanců. O výsledku těchto konzultací Komise uvědomí výbor uvedený v čl. 24 odst. 1.
Článek 13
Nové recyklační technologie
1. Členské státy podpoří vývoj nových recyklačních a zpracovatelských technologií a výzkum recyklačních metod, které jsou šetrné k životnímu prostředí a nákladově efektivní, pro všechny typy baterií a akumulátorů.
2. Členské státy vyzývají zpracovatelská zařízení, aby zaváděla certifikované systémy řízení z hlediska ochrany životního prostředí v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení podniků a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [21].
Článek 14
Odstraňování
Členské státy zakáží odstraňování průmyslových nebo automobilových baterií a akumulátorů ukládáním na skládkách nebo spalováním. Zbytky z jakýchkoli baterií a akumulátorů, které prošly jak zpracováním, tak recyklací v souladu s čl.
12 odst. 1, však mohou být odstraněny ukládáním na skládkách nebo spalováním.
Článek 15
Vývoz
1. Zpracování a recyklace mohou být prováděny mimo dotyčný členský stát nebo mimo Společenství za předpokladu, že přeprava odpadních baterií a akumulátorů je v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [22].
2. Odpadní baterie a akumulátory vyvážené ze Společenství v souladu s nařízením (EHS) č. 259/93, nařízením Rady (ES) č. 1420/1999 ze dne 29. dubna 1999, kterým se stanoví společná pravidla a postupy pro přepravu některých druhů odpadů do některých nečlenských zemí OECD [23], a nařízením Komise (ES) č. 1547/1999 ze dne 12. července 1999, kterým se stanoví kontrolní postupy podle nařízení Rady (EHS) č. 259/93 pro přepravu některých druhů odpadů do některých zemí, na něž se nevztahuje rozhodnutí OECD C(92) 39 v konečném znění [24], se zahrnou do plnění povinností a dosahování účinností stanovených v příloze III této směrnice, pouze pokud se dostatečně prokáže, že recyklace proběhla za podmínek rovnocenných požadavkům této směrnice.
3. Prováděcí pravidla k tomuto nařízení se přijmou postupem podle čl. 24 odst. 2.
Článek 16
Financování
1. Členské státy zajistí, že výrobci nebo třetí osoby jednající jejich jménem pokryjí jakékoli čisté náklady, které vzniknou při:
a) sběru, zpracování a recyklaci všech odpadních přenosných baterií a akumulátorů sebraných podle čl. 8 odst. 1 a 2 a
b) sběru, zpracování a recyklaci všech odpadních průmyslových baterií a akumulátorů sebraných podle čl. 8 odst. 3 a 4.
2. Členské státy zajistí, že provádění ustanovení odstavce 1 nebude zahrnovat jakékoli dvojí finanční zatížení výrobců v případě baterií nebo akumulátorů sebraných v rámci systémů zřízených v souladu se směrnicí 2000/53/ES nebo směrnicí 2002/96/ES.
3. Členské státy uloží výrobcům nebo třetím osobám jednajícím jejich jménem povinnost financovat čisté náklady vyplývající z veřejných informačních kampaní o sběru, zpracování a recyklaci všech odpadních přenosných baterií a akumulátorů.
4. Náklady na sběr, zpracování a recyklaci nesmějí být konečným uživatelům při prodeji nových přenosných baterií a akumulátorů uváděny odděleně.
5. Výrobci a uživatelé průmyslových a automobilových baterií a akumulátorů mohou uzavírat dohody, v nichž upraví způsoby financování jinak, než jak je uvedeno v odstavci 1.
6. Tento článek se použije na všechny odpadní baterie a akumulátory bez ohledu na datum jejich uvedení na trh.
Článek 17
Registrace
Členské státy zajistí registraci všech výrobců.
Registrace podléhá ve všech členských státech stejným procesním požadavkům.
Tyto požadavky na registraci se stanoví postupem podle čl. 24 odst.
Článek 18
Drobní výrobci
1. Členské státy mohou od požadavků čl. 16 odst. 1 osvobodit výrobce, kteří na vnitrostátní trh umisťují vzhledem k jeho velikosti jen velmi malé množství baterií nebo akumulátorů, pokud to nebrání řádnému fungování systémů sběru a recyklace zřízených podle článků 8 a 12.
2. Členské státy tyto návrhy opatření a jejich zdůvodnění zveřejní a oznámí je Komisi a ostatním členským státům prostřednictvím výboru uvedeného v čl. 24 odst. 1.
3. Do šesti měsíců od oznámení uvedeného v odstavci 2 Komise ověří, zda jsou navržená opatření v souladu s ohledy uvedenými v odstavci 1 a nevytváří prostředky svévolné diskriminace nebo zastřeného omezování obchodu mezi členskými státy, a schválí je nebo je zamítne.
Pokud Komise v této lhůtě nerozhodne, považují se navržená opatření za schválená.
Článek 19
Účast
1. Členské státy zajistí, aby všechny hospodářské subjekty a všechny příslušné veřejné orgány měly možnost se zúčastnit systémů sběru, zpracování a recyklace uvedených v článcích 8 a 12.
2. Tyto systémy se rovněž vztahují na baterie a akumulátory dovážené ze třetích zemí za nediskriminačních podmínek a jsou navrženy tak, aby nepředstavovaly překážky obchodu nebo nenarušovaly hospodářskou soutěž.
Článek 20
Informace pro konečné uživatele
1. Členské státy zajistí, zejména informačními kampaněmi, plnou informovanost konečných uživatelů:
a) o možných účincích látek používaných v bateriích a akumulátorech na životní prostředí a lidské zdraví;
b) o tom, že je žádoucí, aby odpadní baterie a akumulátory nebyly odstraňovány jako netříděný komunální odpad a aby se účastnili jejich odděleného sběru v zájmu usnadnění jejich zpracování a recyklace;
c) o systémech sběru a recyklace, které jsou jim k dispozici;
d) o jejich příspěvku k recyklaci odpadních baterií a akumulátorů a
e) o významu symbolu přeškrtnuté pojízdné popelnice vyobrazené v příloze II a chemických symbolů Hg, Cd a Pb.
2. Členské státy mohou požadovat, aby hospodářské subjekty poskytovaly některé nebo všechny informace uvedené v odstavci 1.
3. Pokud členské státy vyžadují, aby distributoři bezplatně přijímali nazpět odpadní přenosné baterie a akumulátory podle článku 8, zajistí, aby tito distributoři informovali konečné uživatele o možnosti odložení odpadních přenosných baterií nebo akumulátorů v jejich prodejních místech.
Článek 21
Označování
1. Členské státy zajistí, že všechny baterie, akumulátory a napájecí sady budou náležitě označeny symbolem vyobrazeným v příloze II.
2. Členské státy zajistí, aby do 26. září 2009 byly všechny přenosné a automobilové baterie a akumulátory viditelně, čitelně a nesmazatelně opatřeny údaji o své kapacitě. Podrobná pravidla pro provádění tohoto požadavku, včetně harmonizovaných metod pro určení kapacity a vhodného použití, se stanoví postupem podle čl. 24 odst. 2 do 26. března 2009.
3. Baterie, akumulátory a knoflíkové články obsahující více než 0,0005 % rtuti, 0,002 % kadmia nebo 0,004 % olova musí být označeny chemickým symbolem pro dotyčný kov: Hg, Cd nebo Pb.
Symbol označující obsah těžkého kovu musí být vytištěn pod symbolem vyobrazeným v příloze II a zabírat plochu odpovídající nejméně jedné čtvrtině plochy tohoto symbolu.
4. Symbol vyobrazený v příloze II musí zabírat nejméně 3 % plochy největší strany baterie, akumulátoru nebo napájecí sady, nejvýše však plochu 5 × 5 cm.
V případě válcových článků musí symbol zabírat nejméně 1,5 % celkové plochy baterie nebo akumulátoru a nejvýše plochu 5 × 5 cm.
5. Pokud je velikost baterie, akumulátoru nebo napájecí sady taková, že by symbol byl menší než 0,5 × 0,5 cm, baterie, akumulátor nebo napájecí sada nemusí být označeny, avšak na balení musí být natištěn symbol o rozměrech nejméně 1 × 1 cm.
6. Symboly musejí být vytištěny viditelně, čitelně a nesmazatelně.
7. Výjimku z požadavků na označování uvedených v tomto článku je možno udělit postupem podle čl. 24 odst. 2.
Článek 22
Zprávy členských států o provádění
1. Členské státy zašlou Komisi jednou za tři roky zprávu o provádění této směrnice.
První zpráva se však bude týkat období do 26. září 2012.
2. Zpráva se vypracuje na základě dotazníku nebo osnovy stanovených postupem podle čl. 24 odst. 2. Dotazník nebo osnova se členským státům zašle šest měsíců před začátkem období, jehož se zpráva týká.
3. Členské státy rovněž podají zprávu o všech opatřeních, která přijaly v zájmu podpory vývoje ovlivňujícího dopad baterií a akumulátorů na životní prostředí, zejména o:
a) vývoji vedoucímu ke snižování množství těžkých kovů a ostatních nebezpečných látek obsažených v bateriích a akumulátorech, včetně dobrovolných kroků učiněných výrobci;
b) nových technikách recyklace a zpracování;
c) účasti hospodářských subjektů na programech řízení životního prostředí;
d) výzkumu v uvedených oblastech a
e) opatřeních přijatých na podporu předcházení vzniku odpadů.
4. Zpráva bude Komisi k dispozici nejpozději do devíti měsíců po skončení dotyčného tříletého období nebo, v případě první zprávy, nejpozději do 26. června 2013.
5. Komise zveřejní zprávu o provádění této směrnice a o jejím dopadu na životní prostředí a na fungování vnitřního trhu nejpozději do devíti měsíců po obdržení zpráv z členských států podle odstavce 4.
Článek 23
Přezkum
1. Komise přezkoumá provádění této směrnice a dopad této směrnice na životní prostředí a na fungování vnitřního trhu po obdržení druhých zpráv z členských států podle čl. 22 odst. 4.
2. Druhá zpráva, kterou Komise zveřejní podle čl. 22 odst. 5, uvede vyhodnocení těchto hledisek této směrnice:
a) vhodnost dalších opatření k řízení rizik u baterií a akumulátorů obsahujících těžké kovy;
b) vhodnost minimálních cílů sběru pro všechny použité přenosné baterie a akumulátory uvedené v čl. 10 odst. 2 a možnost zavedení náročnějších cílů pro další roky s ohledem na technický vývoj a praktické zkušenosti získané v členských státech;
c) vhodnost minimálních recyklačních požadavků stanovených v příloze III části B s ohledem na informace poskytnuté členskými státy, technický vývoj a praktické zkušenosti získané v členských státech.
3. V případě potřeby budou ke zprávě přiloženy návrhy na revizi souvisejících ustanovení této směrnice.
Článek 24
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle článku 18 směrnice 2006/12/ES.
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 25
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušování vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou všechna opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy o těchto opatřeních vyrozumí Komisi do 26. září 2008 a neprodleně jí oznámí veškeré jejich následné změny.
Článek 26
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 26. září 2008. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění všech platných právních a správních předpisů přijatých v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 27
Dobrovolné dohody
1. Budou-li cíle stanovené touto směrnicí dosaženy, mohou členské státy provést články 8, 15 a 20 prostřednictvím dohod mezi příslušnými orgány a dotyčnými hospodářskými subjekty.
Tyto dohody musí splňovat tyto požadavky:
a) musí být vymahatelné;
b) musí upřesnit cíle a odpovídající lhůty;
c) musí být zveřejněny v úředním věstníku dotčeného členského státu nebo v úředním dokumentu rovněž přístupném veřejnosti a předány Komisi.
2. Dosažené výsledky musí být pravidelně kontrolovány, sdělovány příslušným orgánům a Komisi a zpřístupňovány veřejnosti za podmínek stanovených v dohodě.
3. Příslušné orgány musí zajistit, že budou přezkoumány výsledky dosažené v rámci uvedených dohod.
4. V případě neplnění dohody musí členské státy provádět příslušná ustanovení této směrnice formou přijímání právních a správních opatření.
Článek 28
Zrušení
Směrnice 91/157/EHS se zrušuje s účinkem od 26. září 2008.
Odkazy na směrnici 91/157/EHS se považují za odkazy na tuto směrnici.
Článek 29
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 30
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 6. září 2006.
Směrnice Rady 2006/67/ES
ze dne 24. července 2006,
kterou se členským státům ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy nebo ropných produktů
(kodifikované znění)
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 100 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 68/414/EHS ze dne 20. prosince 1968, kterou se členským státům EHS ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů [3], byla několikrát zásadně změněna [4].
Z důvodu přehlednosti a srozumitelnosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Dovážená ropa a ropné produkty zaujímají důležité místo v zásobování Společenství energií.
Jakékoli potíže, byť dočasné, jejichž důsledkem je snížení dodávek takových produktů dovážených ze třetích zemí nebo významné zvýšení jejich ceny na mezinárodních trzích, by mohly způsobit vážné narušení hospodářské činnosti ve Společenství.
Společenství tedy musí být v takovém případě schopno odstranit nebo alespoň zmírnit všechny škodlivé následky.
(3) Krize v zásobování může nastat neočekávaně.
Je tedy nevyhnutelné přijmout nezbytná opatření k nápravě případných nedostatků.
(4) Je tedy nutné zvýšit zabezpečení zásobování ropou a ropnými produkty v členských státech vytvořením a udržováním minimálních zásob nejdůležitějších ropných produktů.
(5) Je nezbytné, aby organizační opatření pro zásoby ropy nepoškozovala řádné fungování vnitřního trhu.
(6) Ve směrnici 73/238/EHS [5] Rada rozhodla o přijetí vhodných opatření – včetně čerpání zásob ropy – v případě potíží v zásobování Společenství ropou a ropnými produkty; členské státy přijaly podobné závazky v dohodě o "Mezinárodním energetickém programu".
(7) Je nezbytné, aby zásoby byly k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou.
Členské státy by měly mít pravomoci a schopnosti kontrolovat využívání zásob tak, aby mohly být okamžitě k dispozici ve prospěch oblastí, které nejvíce potřebují dodávky ropy.
(8) Organizační opatření pro udržování zásob by měla zajišťovat dostupnost zásob a jejich přístupnost spotřebiteli.
(9) Je vhodné, aby organizační opatření pro udržování zásob byla transparentní a zajišťovala spravedlivé a nediskriminační sdílení břemene povinnosti udržovat zásoby.
Členské státy mohou zpřístupnit zúčastněným stranám informace týkající se nákladů na udržování zásob ropy.
(10) K organizaci udržování zásob mohou členské státy využít systém založený na přenesení závazku držet veškeré zásoby nebo jejich část na skladovací subjekty nebo instituce.
Případné saldo by měly udržovat rafinerie a jiní účastníci trhu.
Partnerství mezi státem a soukromým sektorem je významné pro fungování účinných a spolehlivých mechanismů pro držení zásob.
(11) Domácí těžba sama přispívá k zabezpečení zásobování.
Vývoj ropného trhu může odůvodnit vhodnou odchylku od povinnosti udržovat zásoby ropy členským státem s domácí těžbou ropy.
V souladu se zásadou subsidiarity mohou členské státy osvobodit podniky od povinnosti udržovat zásoby pro úhrn nepřesahující množství produktů, které tyto podniky vyrábějí z domácí těžby ropy.
(12) Je vhodné přijmout metody, které již uplatňují Společenství a členské státy v rámci svých mezinárodních závazků a dohod.
V důsledku změn struktury spotřeby ropy se zásobníky leteckého paliva pro mezinárodní dopravu staly důležitou složkou této spotřeby.
(13) Je třeba přizpůsobit a zjednodušit mechanismus Společenství týkající se statistického výkaznictví v oblasti zásob ropy.
(14) Zásoby ropy mohou být udržovány v zásadě kdekoli ve Společenství.
Je tedy vhodné usnadnit tvorbu zásob mimo území státu.
Je nezbytné, aby rozhodnutí o držení zásob mimo území státu přijímala vláda daného členského státu podle jeho potřeb a úvah o zabezpečení zásobování.
V případě zásob držených pro jiné podniky nebo subjekty nebo instituce jsou nezbytné podrobnější předpisy k zaručení jejich dostupnosti a přístupnosti v případě potíží v zásobování ropou.
(15) K zajištění řádného fungování vnitřního trhu je žádoucí podporovat využívání dohod mezi členskými státy týkajících se držení minimálních zásob za účelem využívání skladovacích kapacit v jiných členských státech.
Je věcí členských států, aby rozhodly o uzavření takových dohod.
(16) Je vhodné posílit dohled správních orgánů nad zásobami a zavést účinné mechanismy pro kontrolu a ověřování zásob.
Je nezbytné zavést systém sankcí k prosazení takové kontroly.
(17) Je vhodné pravidelně informovat Radu o situaci v zabezpečení zásob ve Společenství.
(18) Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž udržování vysoké úrovně zabezpečení zásobování ropou ve Společenství prostřednictvím spolehlivých a transparentních mechanismů založených na solidaritě mezi členskými státy, může být, při dodržení pravidel vnitřního trhu a hospodářské soutěže, lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(19) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy přijmou vhodné právní a správní předpisy za účelem udržení svých stálých zásob ropných produktů v rámci Evropského společenství, s výhradou článku 10, na úrovni, která v každé kategorii ropných produktů uvedených v článku 2 odpovídá alespoň průměrné denní domácí spotřebě vypočtené podle čl. 4 odst. 2 za 90 dnů předchozího kalendářního roku.
2. Část domácí spotřeby, která je kryta ropnými produkty pocházejícími z domácí těžby daného členského státu, lze odečíst až do maximální výše 25 % uvedené domácí spotřeby.
O rozdělení výsledku takového odpočtu v členském státě rozhodne daný členský stát.
Článek 2
Při výpočtu domácí spotřeby se berou v úvahu tyto kategorie ropných produktů:
a) motorový benzin a letecká paliva (letecký benzin a tryskové palivo benzinového typu);
b) plynový olej, motorová nafta, petrolej a tryskové palivo petrolejového typu;
c) topné oleje.
Zásobníky pro námořní lodě se do výpočtu domácí spotřeby nezahrnují.
Článek 3
1. Zásoby udržované v souladu s článkem 1 musí být zcela k dispozici členským státům, pokud by vznikly potíže v zásobování ropou.
Členské státy zajistí, aby měly zákonné pravomoci ke kontrole využívání zásob za takových okolností.
Ve všech ostatních případech členské státy zajistí dostupnost a přístupnost těchto zásob.
Vypracují opatření umožňující identifikaci, inventuru a kontrolu zásob.
2. Členské státy zajistí, aby v opatřeních k udržování zásob platily spravedlivé a nediskriminační podmínky.
Břemeno nákladů vyplývajících z udržování zásob v souladu s článkem 1 bude zjišťováno transparentními opatřeními.
V této souvislosti mohou členské státy přijmout opatření k získání užitečných informací týkajících se nákladů na udržování zásob v souladu s článkem 1 a ke zpřístupnění takových informací zúčastněným stranám.
3. Ke splnění požadavků podle odstavců 1 a 2 se členské státy mohou rozhodnout, že se obrátí na skladovací subjekt nebo instituci, které budou odpovědné za držení veškerých zásob nebo jejich části.
Dva nebo více členských států se mohou rozhodnout, že se obrátí na společný skladovací subjekt nebo instituci.
V takovém případě nesou společnou odpovědnost za závazky vyplývající z této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy předloží Komisi statistický přehled o stavu existujících zásob ke konci každého měsíce vypracovaný v souladu s čl. 5 odst. 2 a 3 a článkem 6 a uvedou v něm, kolik dnů průměrné spotřeby v předchozím kalendářním roce tyto zásoby představují. Tento přehled musí být předložen do 25. dne měsíce následujícího po sledovaném měsíci.
2. Povinnost členského státu držet zásoby je založena na domácí spotřebě v předchozím kalendářním roce.
Na počátku každého kalendářního roku členské státy přepočítají svou povinnost držet zásoby nejpozději 31. března každého roku a zajistí, že dosáhnou co nejdříve souladu se svými novými povinnostmi, v každém případě nejpozději 31. července každého roku.
3. Zásoby tryskového paliva petrolejového typu jsou ve statistickém přehledu vykazovány odděleně v kategorii uvedené v čl. 2 písm. b).
Článek 5
1. Povinně udržované zásoby podle článku 1 mohou být udržovány ve formě ropy a meziproduktů, jakož i ve formě konečných produktů.
2. Ve statistickém přehledu o stavu zásob existujících na konci každého měsíce se:
a) konečné produkty uvádějí podle své skutečné hmotnosti;
b) ropa a meziprodukty započítávají takto:
i) jako poměrné množství jednotlivých kategorií produktů vyrobených v předchozím kalendářním roce v rafinériích daného členského státu nebo
ii) na základě výrobních programů rafinérií daného členského státu pro běžný rok nebo
iii) na základě poměru mezi celkovým množstvím produktů, na něž se vztahuje povinnost udržovat zásoby, vyrobených v předchozím kalendářním roce v daném členském státě a celkovým množstvím ropy spotřebované v tomtéž roce, a to u první a druhé kategorie (motorový benzin a plynový olej) nejvýše do 40 % celkové povinnosti udržovat zásoby a u třetí kategorie (topné oleje) nejvýše do 50 % této povinnosti.
3. Složky směsí, pokud jsou určeny pro zapracování do konečných produktů uvedených v článku 2, mohou nahradit produkty, pro něž jsou určeny.
Článek 6
1. Při výpočtu úrovně minimálních zásob stanovených v článku 1 se do statistického přehledu zahrnují pouze ta množství, která by měla být držena v souladu s čl. 3 odst. 1.
2. S výhradou odstavce 1 mohou být do zásob zahrnuty:
a) zásoby na palubě ropných tankerů kotvících v přístavu za účelem vykládky, a to po splnění odpovídajících přístavních formalit;
b) zásoby skladované ve vykládacích přístavech;
c) zásoby v nádržích na vstupu ropovodů;
d) zásoby v nádržích rafinérií, s výjimkou zásob nacházejících se v potrubních systémech a rafinérském zařízení;
e) zásoby ve skladech držené rafinériemi nebo dovozními, skladovacími nebo velkoobchodními distribučními podniky;
f) zásoby skladované velkoodběrateli v souladu s vnitrostátními právními předpisy týkajícími se povinnosti udržovat stálé zásoby;
g) zásoby nacházející se na nákladních člunech a pobřežních plavidlech provozujících dopravu v mezích státních hranic za předpokladu, že je příslušné orgány mohou kontrolovat a že tyto zásoby mohou být neprodleně v případě potřeby dány k dispozici.
3. Ze statistického přehledu jsou vyloučeny zejména tyto položky: dosud nevytěžená domácí ropa; zásoby určené pro zásobníky námořních plavidel; zásoby v průběhu přepravy s výjimkou zásob uvedených v čl. 7 odst. 1; zásoby nacházející se v ropovodech, v silničních a železničních cisternových vozech a v zásobnících čerpacích stanic pohonných hmot a zásoby držené drobnými spotřebiteli.
Ze statistického přehledu jsou vyloučeny rovněž zásoby, které jsou v držení ozbrojených sil, a zásoby, které pro ně drží ropné společnosti.
Článek 7
1. Pro účely provádění této směrnice mohou být na základě mezivládních dohod vytvářeny zásoby na území jednoho členského státu na účet podniků, subjektů nebo institucí usazených v jiném členském státě.
Je věcí vlády daného členského státu, aby rozhodla, zda bude udržovat část svých zásob mimo území svého státu.
Členský stát, na jehož území jsou zásoby na základě takové dohody drženy, nesmí bránit převodu těchto zásob do jiných členských států, na jejichž účet jsou zásoby udržovány podle takové dohody.
Tento stát kontroluje takové zásoby v souladu s postupy uvedenými v dotyčné dohodě, avšak nezahrnuje je do svého statistického přehledu.
Do svého statistického přehledu je smí zahrnout členský stát, v jehož prospěch jsou zásoby drženy.
Členský stát zašle Komisi společně se statistickým přehledem zprávu týkající se zásob udržovaných na jeho území ve prospěch jiného členského státu, jakož i zásob udržovaných v jiných členských státech v jeho vlastní prospěch.
V obou případech jsou ve zprávě uvedena místa skladování nebo společnosti držící zásoby a množství a kategorie skladovaných produktů nebo ropy.
Návrhy dohod uvedených v odst. 1 prvním pododstavci se zašlou Komisi, která může zúčastněným vládám sdělit své připomínky.
Jakmile jsou dohody uzavřeny, oznámí se Komisi, která o nich uvědomí ostatní členské státy.
Dohody musí splňovat tyto podmínky:
a) jejich předmětem je ropa a všechny ropné produkty, na něž se vztahuje tato směrnice;
b) stanoví podmínky a opatření k udržování zásob s cílem zajištění kontroly a dostupnosti těchto zásob;
c) stanoví postupy k zajištění kontroly a identifikace zásob, mimo jiné metody provádění inspekcí a spolupráce při inspekcích;
d) jsou obecně uzavírány na dobu neurčitou;
e) je v nich uvedeno, že obsahují-li ustanovení o jednostranné výpovědi, není tato výpověď účinná v případě vzniku krize v zásobování, a že Komise je v každém případě předem informována o každé výpovědi dohody.
3. Pokud zásoby vytvořené podle takových dohod nevlastní podnik nebo subjekt nebo instituce, který má povinnost držet zásoby, ale jsou drženy k dispozici tohoto podniku nebo subjektu nebo instituce jiným podnikem nebo subjektem nebo institucí, musí být splněny tyto podmínky:
a) oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituce má smluvní právo nabýt těchto zásob po celou dobu platnosti smlouvy; metodika stanovení ceny takového nabytí je dohodnuta mezi zúčastněnými stranami;
b) minimální doba platnosti takové smlouvy je 90 dní;
c) místo skladování nebo společnosti držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce, jakož i množství a kategorie produktu nebo ropy skladované na takovém místě jsou specifikovány;
d) skutečná dostupnost zásob pro oprávněný podnik nebo subjekt nebo instituci je zaručena kdykoli po celou dobu platnosti smlouvy podnikem nebo subjektem nebo institucí držící zásoby k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce;
e) podnik nebo subjekt nebo instituce držící zásoby dané k dispozici oprávněného podniku nebo subjektu nebo instituce podléhá pravomoci členského státu, na jehož území jsou zásoby umístěny, pokud jde o zákonné pravomoci takového členského státu kontrolovat a ověřovat existenci zásob.
Článek 8
Členské státy přijmou veškeré nezbytné předpisy a veškerá nezbytná opatření k zajištění kontroly zásob a dohledu nad nimi.
Zavedou mechanismy pro ověřování zásob podle této směrnice.
Článek 9
Členské státy stanoví sankce použitelné pro případy porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k uplatňování těchto předpisů.
Takto stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
1. V případě, že ve Společenství vzniknou potíže v zásobování ropou, zprostředkuje Komise na žádost kteréhokoli členského státu nebo z vlastního podnětu konzultace mezi členskými státy.
2. S výjimkou případů zvláštní naléhavosti nebo v případě pokrytí nepatrné místní spotřeby upustí členské státy před konzultacemi uvedenými v odstavci 1 od čerpání svých zásob v rozsahu, jaký by snížil úroveň těchto zásob pod povinné minimum.
3. Členské státy informují Komisi o každém budoucím odběru z rezervních zásob a co nejdříve uvedou:
a) datum, kdy zásoby klesly pod povinné minimum,
b) důvody takového čerpání,
c) opatření k doplnění zásob, byla-li přijata,
d) popřípadě odhad předpokládaného budoucího vývoje zásob, jestliže úroveň zásob zůstane pod limitem povinného minima.
Článek 11
Komise pravidelně předkládá Radě zprávu o stavu zásob ve Společenství, včetně potřeby harmonizace, za účelem zajištění účinné kontroly zásob a dohledu nad nimi.
Článek 12
Směrnice 68/414/EHS se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu a jejich použitelnost stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/68/ES
ze dne 6. září 2006,
kterou se mění směrnice Rady 77/91/EHS, pokud jde o zakládání akciových společností a udržování a změnu jejich základního kapitálu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 44 odst. 1 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Druhá směrnice Rady 77/91/EHS ze dne 13. prosince 1976 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy při zakládání akciových společností a při udržování a změně jejich základního kapitálu, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření [3] stanoví požadavky pro některá opatření týkající se základního kapitálu přijímaná těmito společnostmi.
(2) Ve svém sdělení Radě a Evropskému parlamentu ze dne 21. května 2003 nazvaném "Modernizace práva společností a efektivnější řízení podniků v Evropské unii – Plán pokroku" došla Komise k závěru, že by zjednodušení a modernizace směrnice 77/91/EHS významně přispěly k podpoře efektivnosti podnikání a konkurenceschopnosti, aniž by došlo ke snížení ochrany nabízené akcionářům a věřitelům.
Tyto cíle jsou hlavní prioritou, ale nemají vliv na to, že je třeba neodkladně přistoupit k celkovému posouzení otázky, zda existují proveditelné alternativy režimu udržování základního kapitálu, které by dostatečně chránily zájmy věřitelů a akcionářů akciové společnosti.
(3) Členské státy by měly mít možnost povolit akciovým společnostem přidělovat akcie za nepeněžité vklady, aniž by musely obdržet zvláštní ocenění odborníkem v případech, kdy existuje jednoznačná referenční hodnota pro ocenění takového vkladu.
Mělo by však být zaručeno právo menšinových akcionářů toto ocenění požadovat.
(4) Akciové společnosti by měly být oprávněny nabývat vlastní akcie do výše rozdělitelných rezerv společnosti a doba, na kterou by mohlo být toto nabytí schváleno valnou hromadou, by měla být prodloužena tak, aby byla zvýšena pružnost a snížena administrativní zátěž pro společnosti, jež musí reagovat pohotově na vývoj na trhu, který ovlivňuje cenu jejich akcií.
(5) Členské státy by měly mít možnost povolit akciovým společnostem poskytovat finanční podporu za účelem nabytí akcií těchto společností třetími osobami až do výše rozdělitelných rezerv společnosti tak, aby byla zvýšena pružnost s ohledem na změny ve vlastnické struktuře akciových společností.
S ohledem na cíl této směrnice, kterým je ochrana jak akcionářů, tak třetích osob, by tato možnost měla podléhat ochranným opatřením.
(6) Aby došlo ke zlepšení normalizované ochrany věřitelů ve všech členských státech, měli by mít věřitelé možnost za určitých podmínek přistoupit k soudnímu nebo správnímu řízení, jsou-li jejich pohledávky ohroženy následkem snížení základního kapitálu akciové společnosti.
(7) S cílem zabránit zneužívání trhu by měly členské státy pro účely provádění této směrnice přihlížet ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [4], k nařízení Komise (ES) č. 2273/2003 ze dne 22. prosince 2003, kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o výjimky pro programy zpětného odkupu a stabilizace finančních nástrojů [5], a ke směrnici Komise 2004/72/ES ze dne 29. dubna 2004, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o uznávané tržní postupy, definici důvěrné informace ve vztahu ke komoditním derivátům, sestavení seznamů zasvěcených osob, oznamování transakcí osob s řídicí odpovědností a oznamování podezřelých transakcí [6].
(8) Směrnice 77/91/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [7] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/91/EHS se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se dvacátá první odrážka nahrazuje tímto:
"— v Maďarsku:
nyilvánosan működő részvénytársaság,"
.
2. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 10a
1. Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat čl. 10 odst. 1, 2 a 3 v případech, kdy jsou na základě rozhodnutí správního nebo řídícího orgánu převoditelné cenné papíry definované v čl. 4 odst. 1 bodě 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [8] nebo nástroje peněžního trhu definované v čl. 4 odst. 1 bodě 19 uvedené směrnice vloženy jako nepeněžité vklady a tyto cenné papíry nebo nástroje peněžního trhu jsou ohodnoceny váženým průměrem ceny, za kterou byly obchodovány na jednom nebo více regulovaných trzích definovaných v čl. 4 odst. 1 bodě 14 uvedené směrnice po dostatečně dlouhou dobu stanovenou vnitrostátními právními předpisy přede dnem příslušného nepeněžitého vkladu.
Avšak v případech, kdy byla cena ovlivněna výjimečnými okolnostmi, které by významně změnily hodnotu těchto aktiv ke dni vkladu, včetně situací, kdy se trh těchto převoditelných cenných papírů nebo nástrojů peněžního trhu stane nelikvidním, provede se nové ocenění z podnětu a na odpovědnost správního nebo řídícího orgánu. Při tomto novém ocenění se použije čl.
10 odst. 1, 2 a 3.
2. Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat čl. 10 odst. 1, 2 a 3 v případech, kdy jsou na základě rozhodnutí správního nebo řídícího orgánu aktiva jiná než převoditelné cenné papíry a nástroje peněžního trhu uvedené v odstavci 1 vložena jako nepeněžitý vklad a jejich reálná hodnota již byla stanovena uznávaným nezávislým odborníkem a kdy jsou splněny tyto podmínky:
a) reálná hodnota je stanovena ke dni, který nepředchází o více než šest měsíců dni tohoto vkladu aktiva;
b) ocenění bylo provedeno v souladu s obecně uznávanými standardy a zásadami pro oceňování v daném členském státě platnými pro druh aktiv, která mají být vložena.
V případě nových okolností, které by významně změnily reálnou hodnotu aktiva ke dni jeho vkladu, musí být z podnětu a na odpovědnost správního nebo řídícího orgánu provedeno nové ocenění. Při tomto novém ocenění se použije čl.
10 odst. 1, 2 a 3.
Není-li provedeno nové ocenění, může jeden nebo více akcionářů, kteří vlastní celkový podíl alespoň 5 % upsaného základního kapitálu společnosti v den, kdy je přijato rozhodnutí o zvýšení základního kapitálu, požadovat ocenění nezávislým odborníkem, přičemž se použije čl. 10 odst. 1, 2 a 3. Tento akcionář nebo akcionáři mohou takovou žádost podat až do nabytí účinnosti vkladu aktiva, pokud ke dni jejího podání stále vlastní podíl alespoň 5 % upsaného základního kapitálu společnosti, jako tomu bylo v den, kdy bylo přijato rozhodnutí o zvýšení základního kapitálu.
3. Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat čl. 10 odst. 1, 2 a 3 v případech, kdy jsou na základě rozhodnutí správního nebo řídícího orgánu aktiva jiná než převoditelné cenné papíry a nástroje peněžního trhu uvedené v odstavci 1 vložena jako nepeněžitý vklad, jehož reálná hodnota je odvozena podle jednotlivého aktiva z povinné účetní závěrky za předchozí účetní období, pokud tyto účty podléhají auditu v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek [9].
Ustanovení odst. 2 druhého a třetího pododstavce se použijí obdobně.
Článek 10b
1. Je-li nepeněžitý vklad podle článku 10a proveden bez zprávy odborníka uvedené v čl. 10 odst. 1, 2 a 3, zveřejní se kromě splnění požadavků stanovených v čl. 3 písm. h) do jednoho měsíce ode dne účinnosti vkladu aktiva prohlášení obsahující tyto informace:
a) popis dotyčného nepeněžitého vkladu;
b) jeho hodnota, zdroj jeho ocenění a případně metoda ocenění;
c) vyjádření, zda získané hodnoty odpovídají alespoň počtu a jmenovité hodnotě, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, zúčtovatelné pari hodnotě a popřípadě i emisnímu ážiu akcií vydaných za dané protiplnění;
d) sdělení, že nenastaly nové okolnosti, pokud jde o původní ocenění.
Zveřejnění se provádí způsobem stanoveným právními předpisy členského státu podle článku 3 směrnice 68/151/EHS.
2. Pokud je navrženo, aby bylo zvýšení základního kapitálu podle čl. 25 odst. 2 nepeněžitým vkladem provedeno bez zprávy odborníka uvedené v čl. 10 odst. 1, 2 a 3, zveřejní se způsobem stanoveným právními předpisy členského státu podle článku 3 směrnice 68/151/EHS oznámení uvádějící datum přijetí rozhodnutí o zvýšení základního kapitálu a informace uvedené v odstavci 1, a to před nabytím účinnosti vkladu aktiva jako nepeněžitého vkladu. V tomto případě se prohlášení podle odstavce 1 omezí na sdělení, že od zveřejnění výše uvedeného oznámení nenastaly žádné nové okolnosti.
3. Každý členský stát dostatečně zajistí, aby byl postup stanovený v článku 10a a v tomto článku dodržen v případech, kdy dojde k nepeněžitému vkladu bez zprávy odborníka, jak je uvedeno v čl. 10 odst. 1, 2 a 3.
3. V čl. 11 odst. 1 se první pododstavec mění takto:
a) slova "podle článku 10" se nahrazují slovy "podle čl. 10 odst. 1, 2 a 3";
b) doplňuje se nová věta, která zní:
"Články 10a a 10b se použijí obdobně."
4. V článku 19 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Aniž je dotčena zásada rovného zacházení pro všechny akcionáře, kteří se nacházejí ve stejném postavení, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [10], mohou členské státy umožnit, aby společnost nabývala vlastní akcie přímo nebo prostřednictvím osoby jednající vlastním jménem, avšak na účet této společnosti.
Pokud je toto nabývání umožněno, stanoví pro ně členské státy alespoň tyto podmínky:
a) nabytí povolila valná hromada, která stanoví podrobnosti tohoto nabytí, a zejména nejvyšší počet akcií, které může společnost nabýt, dobu, na kterou může společnost akcie nabýt, jejíž maximální délku určí vnitrostátní právní předpisy a která nesmí být delší než pět let, a při nabytí akcií za úplatu rovněž nejvyšší a nejnižší protiplnění.
Členové správních nebo řídících orgánů se ujistí, že jsou v okamžiku povoleného nabytí splněny podmínky uvedené v písmenech b) a c);
b) nabytí akcií, včetně akcií, které společnost nabyla již dříve a které stále drží, a akcií nabytých osobou jednající vlastním jménem, avšak na účet společnosti, nesmí mít za následek snížení čistého obchodního jmění pod částku uvedenou v čl. 15 odst. 1 písm. a) a b);
c) transakce se může týkat pouze zcela splacených akcií.
Členské státy mohou navíc podřídit nabývání ve smyslu prvního pododstavce splnění kterékoli z těchto podmínek:
i) jmenovitá hodnota nabytých akcií, včetně akcií, které společnost nabyla již dříve a které stále drží, a akcií nabytých osobou jednající vlastním jménem, avšak na účet společnosti, nebo nemají-li uvedené akcie jmenovitou hodnotu, jejich zúčtovatelná pari hodnota nesmí překročit hranici, kterou stanoví členský stát.
Tato hranice nesmí být nižší než 10 % upsaného základního kapitálu,
ii) povolení společnosti nabýt vlastní akcie ve smyslu prvního pododstavce, nejvyšší počet akcií, které může společnost nabýt, doba, na kterou může společnost akcie nabýt, a nejvyšší či nejnižší protiplnění jsou určeny ve stanovách nebo v zakládací listině společnosti,
iii) společnost splňuje odpovídající požadavky na podávání zpráv a oznámení,
iv) od určitých společností, určených členskými státy, lze požadovat, aby zrušily nabytí akcií, za předpokladu, že částka rovná jmenovité hodnotě zrušených akcií musí být zahrnuta do rezerv, jež nemohou být rozděleny akcionářům, s výjimkou případu snížení upsaného základního kapitálu.
Tyto rezervy lze použít pouze za účelem zvýšení upsaného základního kapitálu kapitalizací rezerv,
v) nabytí se nedotkne uspokojování nároků věřitelů.
5. V čl. 20 odst. 3 se slova "v čl. 15 odst. 1 písm. a)" nahrazují slovy "v čl. 15 odst. 1 písm. a) a b)".
6. V článku 23 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Pokud členské státy umožňují společnosti přímo nebo nepřímo poskytovat zálohy, půjčky nebo úvěry nebo zajišťovat závazky s cílem umožnit nabytí vlastních akcií třetí osobě, lze tyto transakce provést za splnění podmínek stanovených v druhém, třetím, čtvrtém a pátém pododstavci.
Transakce probíhá na odpovědnost správního nebo řídícího orgánu za spravedlivých tržních podmínek, zejména pokud jde o úrok, který společnost obdrží, a pokud jde o zajištění poskytnutá společnosti za půjčky a zálohy uvedené v prvním pododstavci.
Je náležitě přešetřena finanční způsobilost třetí osoby nebo, v případě transakce za účasti více stran, každé ze zúčastněných smluvních stran.
Transakci předloží správní nebo řídící orgán předem ke schválení valné hromadě a valná hromada jedná v souladu s pravidly týkajícími se usnášeníschopnosti a většiny stanovené v článku 40.
Správní nebo řídící orgán předloží valné hromadě písemnou zprávu, ve které uvede důvody pro danou transakci, zájem společnosti na provedení takové transakce, podmínky, za kterých má být transakce provedena, rizika související s transakcí v otázkách likvidity a platební schopnosti společnosti a cenu, za kterou má třetí osoba akcie nabýt.
Tato zpráva se předloží rejstříku za účelem zveřejnění podle článku 3 směrnice 68/151/EHS.
Celková finanční podpora poskytnutá třetím osobám nesmí mít v žádném okamžiku za následek snížení čistého obchodního jmění pod částku uvedenou v čl. 15 odst. 1 písm. a) a b), i s přihlédnutím k případnému snížení čistého obchodního jmění, k němuž může dojít, když společnost nebo jiná osoba na její účet nabývá akcie této společnosti podle čl. 19 odst. 1. Společnost zahrne do pasiv v rozvaze nerozdělitelnou rezervu ve výši celkové finanční podpory.
V případech, kdy třetí osoba prostřednictvím finanční pomoci od společnosti nabývá akcie této společnosti ve smyslu čl. 19 odst. 1 nebo upisuje její akcie vydané v průběhu zvyšování upsaného základního kapitálu, je toto nabytí nebo upsání uskutečněno za spravedlivou cenu."
7. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 23a
Jsou-li smluvními stranami transakce uvedené v čl. 23 odst. 1 jednotliví členové správního nebo řídícího orgánu společnosti, nebo členové správního či řídícího orgánu mateřského podniku ve smyslu článku 1 směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983 o konsolidovaných účetních závěrkách [11], nebo samotný mateřský podnik, anebo fyzické osoby jednající vlastním jménem, ale na účet členů těchto orgánů nebo tohoto podniku, zajistí členské státy přiměřenými ochrannými opatřeními, aby se tyto transakce nedostávaly do střetu s nejlepšími zájmy společnosti.
8. V čl. 27 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Použijí se čl. 10 odst. 2 a 3 a články 10a a 10b."
9. V článku 32 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. V případě snížení upsaného základního kapitálu mají alespoň věřitelé, jejichž pohledávky vznikly před zveřejněním rozhodnutí o snížení, alespoň právo na zajištění pohledávek, které ke dni zveřejnění nejsou splatné.
Členské státy mohou toto právo vyloučit, pouze jsou-li věřiteli k dispozici odpovídající ochranná opatření nebo nejsou-li tato opatření potřebná s ohledem na aktiva společnosti.
Členské státy stanoví podmínky pro výkon práva stanoveného v prvním pododstavci.
V každém případě členské státy zajistí, aby se věřitelé mohli obrátit na příslušný správní orgán nebo soud se žádostí o odpovídající ochranná opatření, pokud mohou spolehlivě prokázat, že snížení upsaného základního kapitálu ohrozí uhrazení jejich pohledávek a že společnost pro ně nezajistila žádná odpovídající ochranná opatření."
10. V článku 41 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy se mohou odchýlit od čl. 9 odst. 1, čl. 19 odst. 1 písm. a) první věty a článků 25, 26 a 29 v rozsahu, v jakém jsou tyto odchylky nezbytné k přijetí nebo uplatňování předpisů na podporu účasti zaměstnanců nebo jiných skupin osob vymezených vnitrostátním právem na základním kapitálu podniků."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. dubna 2008.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 6. září 2006.
Směrnice Rady 2006/69/ES
ze dne 24. července 2006,
kterou se mění směrnice 77/388/EHS, pokud jde o některá opatření, která mají zjednodušit postup vyměřování daně z přidané hodnoty a napomoci zabránit daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem, a kterou se zrušují některá rozhodnutí o udělení odchylek
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem zabránit daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem a zjednodušit postup vyměřování daně z přidané hodnoty byly jednotlivým členským státům za různých podmínek Radou uděleny některé odchylky týkající se obdobných problémů, a to v souladu s čl. 27 odst.
1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [3].
Řešení uvedených problémů by mělo být zpřístupněno všem členským státům prostřednictvím jejich začlenění do této směrnice.
Tato opatření by měla být přiměřená a měla by se omezovat pouze na řešení dotyčného problému. S ohledem na to, že se potřeby členských států různí, měla by být nově začleněná ustanovení omezena pouze na rozšíření možnosti volby přijmout daná pravidla pro všechny členské státy, pokud taková potřeba vyvstane.
(2) Členské státy by měly mít možnost podniknout kroky pro zajištění toho, aby opatření stanovená směrnicí 77/388/EHS, jež se vztahují na osoby povinné k dani a na převod podniků za předpokladu pokračování činnosti, nebyla zneužívána k daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem.
(3) Členské státy by měly mít možnost zasáhnout, pokud jde o hodnotu dodání zboží, poskytnutí služeb a pořízení zboží za určitých omezených okolností, aby zajistily, že na základě uplatnění statusu propojených stran s cílem získat daňová zvýhodnění nedojde k daňové ztrátě.
(4) Členské státy by měly mít možnost zahrnout do základu daně plnění, které zahrnuje zpracování investičního zlata poskytnutého zákazníkem, také hodnotu tohoto investičního zlata, pokud zlato v důsledku zpracování status investičního zlata ztrácí.
(5) Mělo by se zdůraznit, že některé služby, jež mají povahu investičního majetku, mohou být zahrnuty do režimu, jenž v případě investičního majetku umožňuje opravu odpočtů po dobu jeho životnosti v závislosti na jeho skutečném využívání.
(6) Členské státy by měly mít v určitých případech možnost určit za osobu povinnou odvést daň z přidané hodnoty příjemce plnění.
To by mělo členským státům napomoci zjednodušit pravidla a zabránit daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem v určených odvětvích a pro určité druhy plnění.
(7) Směrnice 77/388/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Členské státy by tedy neměly mít možnost nadále využívat individuální odchylky, které jim byly uděleny některými rozhodnutími Rady přijatými podle čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS a na které se vztahují ustanovení této směrnice. Dotyčná rozhodnutí by měla být výslovně zrušena. Tato směrnice by se neměla dotýkat opatření uplatňovaných členskými státy podle čl. 27 odst. 5 směrnice 77/388/EHS ani odchylek, které byly uděleny podle čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS a které nebyly touto směrnicí zrušeny.
(9) Uplatňování některých ustanovení této směrnice by mělo být volitelné a tato ustanovení by měla členským státům umožňovat jednat do určité míry podle vlastního uvážení.
Z důvodů průhlednosti by se členské státy měly případně prostřednictvím Poradního výboru pro daň z přidané hodnoty zřízeného podle článku 29 směrnice 77/388/EHS navzájem informovat o vnitrostátních právních předpisech přijatých podle uvedených ustanovení.
Poskytování těchto informací by nemělo být nutné v případě vnitrostátních opatření přijatých na základě rozhodnutí, jež se touto směrnicí zrušuje nebo jež pozbývá platnosti ke dni vstupu této směrnice v platnost, které členský stát nadále uplatňuje na základě této směrnice,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 77/388/EHS se mění takto:
1. V čl. 4 odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členský stát využívající možnost volby uvedenou v druhém pododstavci může přijmout veškerá opatření potřebná k zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem na základě použití tohoto ustanovení."
2. V čl. 5 odst. 8 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Je-li to vhodné, mohou členské státy v případech, kdy příjemce není osobou plně povinnou k dani, přijmout opatření nezbytná k tomu, aby zabránily narušení hospodářské soutěže.
Mohou rovněž přijmout veškerá opatření potřebná k zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem na základě použití tohoto ustanovení."
3. Článek 11 část A se mění takto:
a) v odst. 1 písm. d) se zrušuje druhý pododstavec;
b) doplňují se nové odstavce, které znějí:
"5. Členské státy mají možnost volby zahrnout do základu daně při dodání zboží a poskytnutí služeb hodnotu investičního zlata osvobozeného ve smyslu článku 26b, které poskytl zákazník za účelem použití jako základu pro zpracování a které v důsledku toho ztrácí svůj status investičního zlata osvobozeného od DPH při dodání takového zboží a poskytnutí takových služeb.
Hodnota, která se použije, je obvyklá cena investičního zlata v okamžiku, kdy je toto zboží dodáno a služby poskytnuty.
6. Za účelem zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem mohou členské státy přijmout opatření k zajištění toho, aby základem daně při dodání zboží nebo poskytnutí služeb byla obvyklá cena.
Tato možnost volby se použije pouze při dodání zboží a poskytnutí služeb zahrnujících rodinné nebo jiné úzké osobní vazby, vazby spojené s vedením podniků a vlastnické, členské, finanční nebo právní vazby, jak je vymezují členské státy.
Pro tyto účely lze za právní vazby považovat i vztah mezi zaměstnavatelem a zaměstnancem, rodinou zaměstnance nebo jinými osobami se zaměstnancem úzce spojenými.
Možnost volby uvedenou v prvním pododstavci lze využít pouze za některé z těchto okolností:
a) je-li protiplnění nižší než obvyklá cena a příjemce dodání nebo poskytnutí není oprávněn k plnému odpočtu podle článku 17;
b) je-li protiplnění nižší než obvyklá cena a dodavatel či poskytovatel není oprávněn k plnému odpočtu podle článku 17 a na dodání nebo poskytnutí se vztahuje osvobození podle článku 13 nebo čl. 28 odst. 3 písm. b);
c) je-li protiplnění vyšší než obvyklá cena a dodavatel či poskytovatel není oprávněn k plnému odpočtu podle článku 17.
Členské státy mohou omezit kategorie dodavatelů či poskytovatelů nebo příjemců, na něž se vztahují opatření podle prvního a druhého pododstavce.
Členské státy informují výbor zřízený v souladu s článkem 29 o všech nových vnitrostátních opatřeních přijatých podle tohoto odstavce.
7. Pro účely této směrnice se "obvyklou cenou" rozumí celá částka, kterou by za účelem získání dotyčného zboží nebo dotyčných služeb v daném okamžiku musel zákazník nacházející se na stejném obchodním stupni, na němž se toto plnění uskutečňuje, zaplatit v podmínkách volné hospodářské soutěže nezávislému dodavateli nebo poskytovateli na území členského státu, v němž je uvedené plnění předmětem daně.
Nelze-li srovnatelné dodání zboží nebo poskytnutí služeb zjistit, považuje se za "obvyklou cenu" v případě zboží částka, jež není nižší než kupní cena zboží nebo podobného zboží, a nelze-li kupní cenu určit, nákladová cena stanovená k okamžiku dodání; v případě služeb se za "obvyklou cenu" považuje částka, jež není nižší než výše celkových nákladů osoby povinné k dani, která službu poskytuje."
4. Ustanovení čl. 17 odst. 4 ve znění obsaženém v čl. 28f odst. 1 se mění takto:
a) v písm. a) druhém pododstavci se slova "čl. 21 odst. 1 písm. a) a c)" nahrazují slovy "čl. 21 odst. 1 písm. a), c) nebo f) nebo čl. 21 odst. 2 písm. c)";
b) v písm. b) druhém pododstavci se slova "čl. 21 odst. 1 písm. a)" nahrazují slovy "čl. 21 odst. 1 písm. a) nebo f) nebo čl. 21 odst. 2 písm. c)".
5. V čl. 18 odst. 1 písm. d) ve znění obsaženém v čl. 28f odst. 2 se slova "čl. 21 odst.1" nahrazují slovy "čl. 21 odst. 1 nebo čl. 21 odst. 2 písm. c)".
6. V čl. 20 odst. 4 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Členské státy rovněž mohou odstavce 2 a 3 uplatnit na služby, které mají povahu podobnou povaze obvykle přisuzované investičnímu majetku."
7. V čl. 21 odst. 2 ve znění obsaženém v článku 28g se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) mohou členské státy stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je dodáno zboží nebo poskytnuty služby, v případě těchto dodání zboží nebo poskytnutí služeb:
i) poskytnutí stavebních služeb, včetně služeb opravárenských, úklidových, údržbářských, spočívajících v přestavbě a demoličních, týkajících se nemovitého majetku, jakož i předání stavebních prací považované za dodání zboží podle čl. 5 odst. 5,
ii) poskytnutí pracovníků pro činnosti, na něž se vztahuje bod i),
iii) dodání nemovitého majetku podle čl. 13 části B písm. g) a h), pokud si dodavatel zvolil možnost zdanění dodání podle části C písm. b) uvedeného článku,
iv) dodání použitého materiálu, včetně takového, který bez úprav nelze opětovně použít, šrotu, průmyslového a neprůmyslového odpadu, recyklovatelného odpadu, částečně zpracovaného odpadu a některých druhů zboží a poskytnutí některých služeb, podle výčtu uvedeného v příloze M,
v) dodání zboží poskytovaného jako záruka jednou osobou povinnou k dani jiné takové osobě při realizaci této záruky,
vi) dodání zboží po postoupení výhrady vlastnictví nabyvateli a výkon tohoto práva nabyvatelem,
vii) dodání nemovitého majetku prodávaného dlužníkem z rozhodnutí soudu při povinném prodeji.
Pro účely tohoto písmene mohou členské státy stanovit, že osoba povinná k dani, která rovněž vykonává činnosti nebo plnění, jež nejsou považovány za zdanitelná dodání zboží nebo poskytnutí služeb v souladu s článkem 2, je považována za osobu povinnou k dani při dodání zboží nebo poskytnutí služeb, které obdrží podle prvního pododstavce.
Veřejnoprávní subjekt nepovinný k dani může být považován za osobu povinnou k dani ve vztahu k přijatému dodání nebo poskytnutí podle bodů v), vi) a vii).
Pro účely tohoto písmene mohou členské státy vymezit, pro která dodání zboží a poskytnutí služeb a pro které kategorie dodavatelů či poskytovatelů nebo příjemců se tato opatření uplatní.
Mohou také omezit použití tohoto opatření na některá dodání zboží a poskytnutí služeb uvedená v příloze M.
Členské státy informují výbor zřízený v souladu s článkem 29 o všech nových vnitrostátních opatřeních přijatých podle tohoto písmene."
8. Doplňuje se příloha M, jejíž znění je uvedeno v příloze I této směrnice.
Článek 2
Rozhodnutí uvedená v příloze II této směrnice se zrušují s účinkem od 1. ledna 2008.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 1 odst. 3, pokud jde o nový čl. 11 část A odst. 7 směrnice 77/388/EHS, a s čl. 1 odst. 4, pokud jde o odkaz v čl. 17 odst. 4 písm a) a b) ve znění uvedeném v čl. 28f odst. 1 směrnice 77/388/EHS na čl. 21 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice, budou používat nejpozději od 1. ledna 2008.
Přijímají-li členské státy předpisy podle této směrnice, neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů, které musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/70/ES
ze dne 1. srpna 2006,
kterou se stanoví prováděcí opatření ke směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES, pokud se jedná o definici "politicky exponovaných osob" a technická kritéria pro zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta a pro výjimku na základě finanční činnosti vykonávané příležitostně nebo ve velmi omezené míře
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní špinavých peněz a financování terorismu [1], a zejména na čl. 40 odst. 1 písm. a), b) a d) této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2005/60/ES stanoví, aby instituce a osoby, na které se směrnice vztahuje, na základě posouzení rizika uplatnily zesílená opatření hloubkové kontroly klienta u transakcí nebo obchodních vztahů s politicky exponovanými osobami, které mají bydliště v jiném členském státě nebo ve třetí zemi.
V souvislosti s touto analýzou rizik je vhodné, aby se zdroje institucí a osob, na které se směrnice vztahuje, zaměřily zejména na produkty a transakce, které se vyznačují vysokým rizikem praní peněz.
Za politicky exponované osoby se považují osoby, kterým jsou svěřeny významné veřejné funkce, jejich nejbližší rodinní příslušníci nebo osoby známé jako blízcí společníci takových osob.
S cílem zajistit jednotné užívání pojmu "politicky exponovaná osoba" při určování skupin osob, na které se směrnice vztahuje, je nezbytné zohlednit sociální, politické a hospodářské rozdíly mezi příslušnými zeměmi.
(2) Instituce a osoby, na které se vztahuje směrnice 2005/60/ES, mohou při identifikaci přehlédnout skutečnost, že se jedná o klienta, který spadá do jedné z kategorií politicky exponovaných osob, přestože v tomto ohledu přijaly přiměřená a vhodná opatření.
V těchto případech by členské státy v rámci svých pravomocí spojených s prováděním směrnice měly náležitě zvážit nutnost zajistit, aby tyto osoby nenesly automaticky odpovědnost za neplnění této povinnosti.
Členské státy by také měly zvážit, zda v této souvislosti neposkytnou institucím a osobám nezbytná vodítka s cílem usnadnit provedení uvedené směrnice.
(3) Veřejné funkce vykonávané na nižší než vnitrostátní úrovni by se obvykle neměly považovat za významné.
Je-li však jejich politické působení srovnatelné s podobnými pozicemi na vnitrostátní úrovni, měly by instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, na základě posouzení rizik zvážit, zda by osoby vykonávající tyto veřejné funkce neměly být považovány za politicky exponované osoby.
(4) V případech, kdy směrnice 2005/60/ES stanoví institucím a osobám, na které se vztahuje, povinnost identifikovat nejbližší společníky fyzických osob, kterým jsou svěřeny významné veřejné funkce, uplatní se tato povinnost tehdy, kdy je vztah s tímto nejbližším společníkem veřejně známý anebo instituce nebo osoba mají důvod se domnívat, že takový vztah existuje.
Proto se nepředpokládá aktivní pátrání ze strany institucí a osob, na které se uvedená směrnice vztahuje.
(5) Osoby, které naplňují znaky pojmu politicky exponované osoby, by se za takové neměly považovat poté, co přestanou vykonávat významné veřejné funkce, s výhradou minimálního období.
(6) Jelikož přizpůsobení běžných postupů hloubkové kontroly klienta nízce rizikovým situacím na základě posouzení rizik představuje podle směrnice 2005/60/ES běžný nástroj a vzhledem k tomu, že zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta vyžadují přiměřené kontroly jinde v systému zaměřené na předcházení praní peněz a financování terorismu, mělo by se používání zjednodušených postupů kontroly omezit na omezený počet případů.
V těchto případech povinnosti institucí a osob, na které se vztahuje uvedená směrnice, nezanikají, očekává se od nich, mimo jiné, že budou dále sledovat obchodní vztahy s cílem odhalit složité či neobvykle rozsáhlé transakce, které zjevně nemají žádný hospodářský nebo právní účel.
(7) Vnitrostátní veřejné orgány jsou obecně ve svých členských státech považovány za klienty s nízkým rizikem a v souladu se směrnicí 2005/60/ES mohou podléhat zjednodušeným postupům hloubkové kontroly klienta.
Žádný orgán, instituce, úřad ani agentura Společenství včetně Evropské centrální banky (dále jen "ECB") však přímo nepodléhá zjednodušenému postupu hloubkové kontroly klienta v rámci kategorie "vnitrostátního veřejného orgánu" nebo v případě ECB v rámci kategorie "úvěrové a finanční" instituce.
Jelikož se však zdá, že tyto subjekty nepředstavují vysoké riziko praní peněz nebo financování terorismu, měly by být uznány jako klienti s nízkým rizikem a využívat zjednodušených postupů hloubkové kontroly klienta, a to za předpokladu, že jsou splněna všechna kritéria.
(8) Dále by mělo být možné použít zjednodušené postupy hloubkové kontroly klienta u právních subjektů provozujících finanční činnosti, které nespadají pod definici finanční instituce podle směrnice 2005/60/ES, ale podléhají vnitrostátním právním předpisům přijatým podle uvedené směrnice a splňují povinnosti týkající se transparentnosti ohledně své totožnosti a přiměřených kontrolních mechanismů, zejména zesíleného dohledu.
Takovými subjekty by mohly být podniky poskytující všeobecné pojišťovací služby.
(9) Mělo by být možné použít zjednodušené postupy hloubkové kontroly klientů na produkty a s nimi související transakce v omezených případech, např. když plnění z příslušného finančního produktu nemohou být obecně provedena ve prospěch třetích stran a tato plnění jsou možná pouze v dlouhodobém horizontu, jako např. určité investiční pojistné smlouvy nebo spořící produkty nebo pokud cílem finančního produktu je financování hmotného majetku formou leasingových smluv, ve kterých právní titul a vlastnické právo k předmětnému majetku zůstává u leasingové společnosti, nebo formou nízkého spotřebitelského úvěru, za předpokladu, že transakce jsou prováděny přes bankovní účty a nedosahují určitého prahu.
Státem kontrolované produkty, které jsou obvykle určeny konkrétním kategoriím klientů, jako např. spořící produkty ve prospěch dětí, by měly využít zjednodušené postupy hloubkové kontroly klientů i v případě, že nejsou splněna všechna kritéria.
Státní kontrolou by se měla rozumět činnost mimo běžný dohled na finančních trzích a neměla by se vztahovat pouze na produkty, jako jsou dluhové cenné papíry, vydávané přímo státem.
(10) Před tím, než umožní užívání zjednodušených postupů hloubkové kontroly klienta, by měly členské státy posoudit, zda klienti, produkty nebo příslušné transakce představují nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu, zejména by měly věnovat zvláštní pozornost veškerým činnostem těchto klientů nebo druhu jejich produktů nebo transakcí, u nichž by se dalo s velkou pravděpodobností předpokládat, že by díky své povaze mohly být použity či zneužity k praní peněz nebo financování terorismu.
Zejména každý pokus klientů vystupovat anonymně či skrývat svou totožnost v souvislosti s produkty s nízkým rizikem by měl být považován za rizikový faktor a za potenciálně podezřelý.
(11) Za určitých podmínek mohou fyzické a právnické osoby provádět finanční činnosti příležitostně nebo ve velmi omezené míře jako doplněk k jiným činnostem, které nemají finanční povahu, jako například hotely, které svým klientům poskytují směnárenské služby.
Směrnice 2005/60/ES dává členským státům možnost, aby rozhodly o tom, že takové finanční činnosti mohou z její působnosti vyjmout.
Posouzení toho, zda se jedná o činnost příležitostnou nebo činnost vykonávanou ve velmi omezené míře, by mělo být provedeno na základě prahů stanovených pro transakce a obrat v příslušném podnikání.
O prazích by se mělo rozhodnout na vnitrostátní úrovni podle druhu finanční činnosti za účelem zohlednění rozdílů mezi jednotlivými zeměmi.
(12) Osoba vykonávající finanční činnost příležitostně nebo ve velmi omezené míře by navíc neměla poskytovat celý rozsah finančních služeb veřejnosti, ale pouze služby nezbytné ke zlepšení výkonu svého hlavního předmětu podnikání.
V případě, že se hlavní předmět podnikání této osoby týká činnosti, na níž se vztahuje směrnice 2005/60/ES, výjimka pro příležitostné finanční činnosti nebo činnosti vykonávané ve velmi omezené míře, by neměla být udělena, s výjimkou obchodníků se zbožím.
(13) U některých finančních činností, jako například převodu peněz nebo poukazování finančních prostředků, existuje velká pravděpodobnost, že budou použity či zneužity k praní peněz či pro financování terorismu.
Je proto nezbytné zajistit, aby tyto nebo podobné finanční činnosti nebyly vyňaty z působnosti směrnice 2005/60/ES.
(14) U rozhodnutí podle čl. 2 odst. 2 směrnice 2005/60/ES by měla být pro případ nutnosti stanovena možnost jejich okamžitého zpětvzetí.
(15) Členské státy by měly zajistit, aby rozhodnutí o výjimkách nebyla zneužívána pro praní peněz nebo financování terorismu. Měly by se především vyhnout přijímání rozhodnutí podle čl.
2 odst. 2 směrnice 2005/60/ES v případech, kdy dohledové nebo donucovací činnosti vnitrostátních orgánů působí zvláštní problémy v důsledku vzájemně se překrývajících pravomocí mezi více než jedním členským státem, jako např. poskytování finančních služeb na palubě plavidel poskytujících dopravní služby mezi přístavy umístěnými v různých členských státech.
(16) Použitím této směrnice není dotčeno nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu [2], a nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [3].
(17) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro předcházení praní peněz a financování terorismu,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví prováděcí opatření ke směrnici 2005/60/ES, pokud se jedná o následující:
1. technické aspekty definice politicky exponovaných osob stanovené v čl. 3 odst. 8 uvedené směrnice;
2. technická kritéria za účelem posouzení, zda situace představují nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu, jak je uvedeno v čl. 11 odst. 2 a 5 uvedené směrnice;
3. technická kritéria za účelem posouzení, zda je podle čl. 2 odst. 2 směrnice 2005/60/ES odůvodněné nepoužít uvedenou směrnici na určité právnické nebo fyzické osoby provádějící finanční činnosti příležitostně nebo ve velmi omezené míře.
Článek 2
Politicky exponované osoby
1. Pro účely čl. 3 bodu 8 směrnice 2005/60/ES jsou "fyzickými osobami, které jsou nebo byly pověřeny významnými veřejnými funkcemi" tyto osoby:
a) hlavy států, předsedové vlád, ministři a náměstci ministrů nebo státní tajemníci;
b) členové parlamentů;
c) členové nejvyšších soudů, ústavních soudů nebo dalších vyšších soudních orgánů, proti jejichž rozhodnutí se s výhradou výjimečných okolností nelze odvolat;
d) členové účetních dvorů nebo správních rad centrálních bank;
e) velvyslanci, chargés d'affaires a vysocí důstojníci v ozbrojených silách;
f) členové správních, řídících nebo kontrolních orgánů podniků ve vlastnictví státu.
Žádná z kategorií uvedených v v prvním pododstavci písm. a) až f) se nevztahuje na středně postavené či další nižší úředníky.
Mezi kategorie uvedené v prvním pododstavci písm. a) až e) případně náleží pozice na úrovní Společenství a mezinárodní úrovni.
2. Pro účely čl. 3 bodu 8 směrnice 2005/60/ES se pojmem "nejbližší rodinní příslušníci" rozumí tyto osoby:
a) manžel či manželka;
b) každý partner považovaný podle vnitrostátních právních předpisů za osobu rovnocennou manželovi či manželce;
c) děti a jejich manželé či manželky nebo partneři;
d) rodiče.
3. Pro účely čl. 3 bodu 8 směrnice 2005/60/ES se pojmem "osoby známé jako blízcí společníci" rozumí tyto osoby:
a) každá fyzická osoba, o níž je známo, že je spoluvlastníkem právnických osob nebo právních uspořádání nebo má jakýkoli jiný blízký obchodní vztah s osobou uvedenou v odstavci 1;
b) každá fyzická osoba, která je skutečným jediným vlastníkem právnické osoby nebo právního uspořádání, o které či o kterém je známo, že ve skutečnosti byla vytvořena či bylo vytvořeno ve prospěch osoby uvedené v odstavci 1.
4. Aniž by bylo dotčeno používání zesílených opatření hloubkové kontroly klienta na základě posouzení rizika v případě, kdy osoba přestala vykonávat významné veřejné funkce ve smyslu odstavce 1 tohoto článku po dobu alespoň jednoho roku, instituce a osoby uvedené v čl. 2 odst. 1 směrnice 2005/60/ES nemusejí považovat takové osoby za politicky exponované.
Článek 3
Zjednodušená hloubková kontrola
1. Pro účely čl. 11 odst. 2 směrnice 2005/60/ES mohou členské státy s výhradou odstavce 4 tohoto článku považovat veřejné orgány nebo veřejné subjekty za klienty představující nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu, jestliže splňují všechna následující kritéria:
a) klientovi byly svěřeny významné veřejné funkce podle Smlouvy o Evropské unii, podle smluv o Společenstvích nebo podle sekundárních právních předpisů Společenství;
b) totožnost klienta je veřejně dostupná, transparentní a jistá;
c) činnosti klienta i jeho účetnictví jsou transparentní;
d) klient je odpovědný buď orgánu Společenství nebo orgánům členského státu nebo existují jiné kontrolní postupy zajišťující kontrolu jeho činnosti.
2. Pro účely čl. 11 odst. 2 směrnice 2005/60/ES mohou členské státy s výhradou odstavce 4 tohoto článku považovat právnické osoby, které nepožívají postavení veřejného orgánu nebo veřejného subjektu za klienty představující nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu, jestliže splňují všechna následující kritéria:
a) klient je subjekt, který provozuje finanční činnosti mimo rozsah působnosti článku 2 směrnice 2005/60/ES, ale na kterého byly vnitrostátními právními předpisy rozšířeny povinnosti podle uvedené směrnice na základě článku 4 uvedené směrnice;
b) totožnost klienta je veřejně dostupná, transparentní a jistá;
c) klient podle vnitrostátních právních předpisů podléhá vydání povinné licence na podnikání v oblasti finančních činností a vydání licence může být zamítnuto, pokud příslušné orgány nejsou přesvědčeny, že osoby, které ve skutečnosti řídí nebo budou řídit podnikání takového subjektu, nebo jeho skutečný vlastník jsou způsobilé a řádné osoby;
d) klient podléhá dohledu příslušných orgánů ve smyslu čl. 37 odst. 3 směrnice 2005/60/ES, pokud jde o soulad s vnitrostátními právními předpisy provádějícími uvedenou směrnici, případně dalšími závazky vyplývajícími z vnitrostátních právních předpisů;
e) nedodržení závazků podle písmena a) ze strany klienta podléhá účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím včetně možnosti vhodných správních opatření nebo uložení správních sankcí.
Pojem subjekt uvedený v prvním pododstavci písm. a) zahrnuje dceřiné společnosti, pouze pokud byla působnost povinností podle směrnice 2005/60/ES rozšířena na ně jako takové.
Pro účely prvního pododstavce písm. c) podléhá činnost prováděná klientem dohledu příslušných orgánů.
Dohledem se v této souvislosti rozumí druh dohledové činnosti s nejvyšší možnou pravomocí dohledu, včetně možnosti provádět kontroly na místě.
Tyto kontroly na místě zahrnují přezkum politik, postupů, účtů a záznamů a pokrývají i zkoumání konkrétních vzorků.
3. Pro účely čl. 11 odst. 5 směrnice 2005/60/ES mohou členské státy s výhradou odstavce 4 tohoto článku umožnit institucím a osobám, na které se vztahuje uvedená směrnice, aby za produkty představující nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu považovaly produkty splňující všechna následující kritéria nebo transakce související s těmito produkty:
a) produkt je založen na písemné smlouvě;
b) příslušné transakce se provádějí prostřednictvím účtu klienta u úvěrové instituce, na niž se vztahuje směrnice 2005/60/ES, nebo u úvěrové instituce nacházející se ve třetí zemi, která ukládá požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí;
c) produkt nebo příslušná transakce nejsou anonymní a jejich povaha je taková, že umožňuje včasné použití čl. 7 písm. c) směrnice 2005/60/ES;
d) produkt je omezen předem stanoveným prahem;
e) plnění z produktu nebo příslušné transakce nelze provést ve prospěch třetích stran, kromě případů smrti, invalidity, překročení předem určeného pokročilého věku nebo podobných událostí;
f) u produktů nebo příslušných transakcí umožňujících investování prostředků do finančních aktiv nebo pohledávek, včetně pojištění nebo jiného druhu podmíněných pohledávek:
i) jsou plnění produktu nebo příslušné transakce uskutečnitelné pouze v dlouhodobém horizontu,
ii) produkt nebo příslušná transakce nemůže být použita jako zajištění,
iii) během smluvního vztahu se neprovádějí žádné zrychlené platby, neuplatní se žádné ustanovení o dobrovolném zrušení pojistky pojištěncem nebo nedojde k předčasnému ukončení smlouvy.
Pro účely prvního pododstavce písm. d) se prahy stanovené v čl. 11 odst.
5 písm. a) směrnice 2005/60/ES uplatní u pojistných smluv nebo spořících produktů podobné povahy.
Aniž by byl dotčen třetí pododstavec, činí v ostatních případech maximální práh EUR 15000. Členské státy se mohou odchýlit od tohoto prahu v případě produktů, které souvisejí s financováním hmotného majetku, a v případě, že právní titul a vlastnické právo k majetku nejsou převedeny na klienta do konce smluvního vztahu, a to za předpokladu, že práh stanovený členským státem pro transakce související s tímto druhem produktu, ať už je operace prováděna jako jediná operace nebo jako několik operací, které se zdají být propojené, nepřesáhne EUR 15000 za rok.
Členské státy se mohou odchýlit od kritérií stanovených v prvním pododstavci písm. e) a f) u produktů, jejichž charakteristiku určují příslušné vnitrostátní veřejné orgány pro účely společného zájmu, jež požívají konkrétních zvýhodnění ze strany státu ve formě přímých grantů nebo snížení daní a jejichž užívání podléhá kontrole těchto orgánů, a to za předpokladu, že plnění z tohoto produktu je uskutečnitelné v dlouhodobém horizontu a že práh stanovený pro účely prvního pododstavce písm. d) je dostatečně nízký.
Tento práh lze případně stanovit jako maximální roční částku.
4. Při posuzování, zda klienti nebo produkty a transakce uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 představují nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu, věnují členské státy zvláštní pozornost jakékoli aktivitě takových klientů nebo všem druhům produktů nebo transakcí, u nichž by se dalo s velkou pravděpodobností předpokládat, že by díky své povaze mohly být použity nebo zneužity pro praní peněz nebo financování terorismu.
Členské státy by neměly vycházet z toho, že klienti nebo produkty a transakce uvedené v odstavcích 1, 2 a 3 představují nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu, pokud existuje dostupná informace, která naznačuje, že riziko praní peněz nebo financování terorismu nemusí být nízké.
Článek 4
Finanční činnost vykonávaná příležitostně nebo ve velmi omezené míře
1. Pro účely čl. 2 odst. 2 směrnice 2005/60/ES mohou členské státy, s výhradou odstavce 2 tohoto článku, mít za to, že na právnické a fyzické osoby se nevztahuje čl. 3 odst. 1 nebo 2 uvedené směrnice, pokud se zabývají finanční činností, která splňuje všechna tato kritéria:
a) finanční činnost je omezena v absolutních hodnotách;
b) jednotlivé transakce v dané finanční činnosti jsou omezeny;
c) finanční činnost není hlavní činností;
d) finanční činnost je doplňková a přímo souvisí s hlavní činností;
e) s výjimkou činnosti uvedené v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. e) směrnice 2005/60/ES není hlavní činnost činností uvedenou v čl. 2 odst. 1 uvedené směrnice;
f) finanční činnost se poskytuje pouze klientům hlavní činnosti a není všeobecně nabízena veřejnosti.
Pro účely prvního pododstavce písm. a) nesmí celkový obrat finanční činnosti přesáhnout práh, který musí být přiměřeně nízký.
Tento práh se stanoví na vnitrostátní úrovni, v závislosti na druhu finanční činnosti.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) použijí členské státy maximální práh na zákazníka a jednotlivou transakci, ať už je transakce prováděna jako jediná operace nebo jako několik operací, které se zdají být spojené.
Práh se stanoví na vnitrostátní úrovni v závislosti na druhu finanční činnosti. Musí být přiměřeně nízký tak, aby se zajistilo, že druhy příslušných transakcí nepředstavují praktickou a účinnou metodu pro praní peněz nebo financování terorismu, a nesmí přesáhnout EUR 1000.
Pro účely prvního pododstavce písm. c) vyžadují členské státy, aby obrat finanční činnosti nepřesáhl 5 % celkového obratu dotčených právnických nebo fyzických osob.
2. Při hodnocení rizika praní peněz a financování terorismu pro účely čl. 2 odst. 2 směrnice 2005/60/ES věnují členské státy zvláštní pozornost všem finančním činnostem, které by vzhledem ke své povaze mohly být s velkou pravděpodobností použity nebo zneužity k praní peněz nebo financování terorismu.
Členské státy nemohou mít za to, že finanční činnosti uvedené v odstavci 1 představují nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu, pokud existuje dostupná informace, která naznačuje, že riziko praní peněz nebo financování terorismu nemusí být nízké.
3. Všechna rozhodnutí podle čl. 2 odst. 2 směrnice 2005/60/ES musí obsahovat odůvodnění. Členské státy zajistí možnost zpětvzetí uvedených rozhodnutí, změní-li se okolnosti.
4. Členské státy zavedou dohledové činnosti založené na posouzení míry rizika nebo přijmou jakákoli jiná přiměřená opatření, aby zajistily, že výjimka udělená rozhodnutími podle čl. 2 odst. 2 směrnice 2005/60/ES není zneužívána k možnému praní špinavých peněz nebo financování terorismu.
Článek 5
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. prosince 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/72/ES
ze dne 18. srpna 2006,
kterou se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/EHS [1], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [2], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 97/24/ES je zvláštní směrnice pro účely postupu ES schvalování typu stanoveného směrnicí 2002/24/ES.
(2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/51/ES ze dne 19. července 2002 o snížení úrovně emisí znečišťujících látek z dvoukolových a tříkolových motorových vozidel a o změně směrnice 97/24/ES [3] zavedla nové mezní hodnoty emisí pro dvoukolová motorová vozidla, které jsou použitelné ve dvou stupních.
(3) Za účelem vytvoření celosvětového trhu s motocykly byl přijat celosvětový technický předpis Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK OSN) č. 2 "Měření na dvoukolových motocyklech vybavených zážehovým nebo vznětovým motorem, pokud jde o emise plynných znečišťujících látek, emise CO2 a spotřebu paliva".
Cílem uvedeného předpisu je celosvětově harmonizovat postup pro měření emisí, který se používá pro schvalování typu motocyklů.
Kromě toho je přizpůsoben nejnovějšímu vývoji technického pokroku s přihlédnutím ke specifickým vlastnostem motocyklů.
8 odst. 5 směrnice 2002/51/ES by měl být zkušební postup stanovený v celosvětovém technickém předpisu č.
2 zaveden společně s novým souborem mezních hodnot. Uvedený zkušební postup by se měl zavést jako alternativní postup schvalování typu podle volby výrobce pro druhý povinný stupeň podle směrnice 2002/51/ES.
Nové mezní hodnoty by měly být uvedeny do korelace s druhým povinným stupněm podle směrnice 2002/51/ES.
Proto se přísnost požadavků na emise z motocyklů nesníží.
(5) Směrnice 97/24/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného směrnicí Rady 70/156/EHS [4],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha II kapitoly 5 směrnice 97/24/ES se mění v souladu se zněním přílohy této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí před 1. červencem 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/73/ES
ze dne 10. srpna 2006,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS [1], a zejména na čl. 4 odst. 2, čl. 13 odst. 10, čl. 18 odst. 3, čl. 19 odst. 10, čl. 21 odst. 6, čl. 22 odst. 3 a čl. 24 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2004/39/ES zavádí rámec režimu regulace finančních trhů ve Společenství a kromě jiného upravuje provozní podmínky pro poskytování investičních služeb, případně doplňkových služeb a investičních činností ze strany investičních podniků, organizační požadavky pro investiční podniky poskytující takové služby a vykonávající takové činnosti a pro regulované trhy, informační povinnosti v souvislosti s obchody s finančními nástroji a požadavky na transparentnost obchodů s akciemi přijatými k obchodování na regulovaném trhu.
(2) Pravidla provádění režimu, kterým se řídí organizační požadavky pro investiční podniky poskytující investiční služby, případně doplňkové služby a vykonávající investiční činnosti na profesionálním základě, jakož i pro regulované trhy, by měla být ve shodě s cílem, jenž sleduje směrnice 2004/39/ES.
Měla by být navržena tak, aby zajišťovala vysokou úroveň integrity, odborné způsobilosti a řádných vztahů mezi investičními podniky a subjekty, které provozují regulované trhy nebo mnohostranné systémy obchodování, a měla by se uplatňovat jednotně.
(3) Je nezbytné přesně stanovit konkrétní organizační požadavky a postupy pro investiční podniky poskytující takové služby a vykonávající takové činnosti.
Zejména je zapotřebí stanovit přísné postupy v takových záležitostech, jako je compliance, řízení finančních rizik, vyřizování stížností, osobní obchody, outsourcing a identifikace, řízení a zveřejňování střetu zájmů.
(4) Organizační požadavky a podmínky vydávání povolení pro činnost investičních podniků by měly být formulovány v podobě sady pravidel, která zajistí jednotné uplatňování příslušných ustanovení směrnice 2004/39/ES.
Je to nutné, aby se investičním podnikům zajistil stejný přístup na všechny trhy ve Společenství za stejných podmínek a aby byly odstraněny překážky spojené se schvalovacím řízením přeshraničních činností na poli investičních služeb.
(5) V pravidlech provádění režimu upravujícího provozní podmínky pro poskytování investičních a doplňkových služeb a vykonávání investičních činností by se měl promítat cíl, z něhož tento režim vychází.
To znamená, že tato pravidla by měla být navržena tak, aby zajistila vysokou úroveň ochrany investorů, která bude zajišťována prostřednictvím jednoznačných norem a požadavků, jimiž se budou řídit vztahy mezi investičním podnikem a jeho zákazníkem.
Na druhé straně, co se týče ochrany investorů a zejména poskytování informací investorům nebo požadování informací od nich, je třeba vzít v úvahu charakter dotyčného zákazníka či potenciálního zákazníka (neprofesionální nebo profesionální).
(6) Forma směrnice je nezbytná, aby bylo možné přizpůsobit prováděcí ustanovení specifickým podmínkám určitého trhu a právním systémům jednotlivých členských států.
(7) V zájmu zajištění jednotného uplatňování různých ustanovení směrnice 2004/39/ES je nezbytné vytvořit pro investiční podniky sladěnou sadu organizačních požadavků a provozních podmínek.
Členské státy ani příslušné orgány by tudíž při provádění směrnice do vnitrostátního práva a uplatňování pravidel uvedených v této směrnici neměly přidávat další doplňková závazná pravidla, pokud tato směrnice neobsahuje výslovné ustanovení v tomto duchu.
(8) Za mimořádných okolností by však členské státy měly mít možnost ukládat investičním podnikům povinnosti nad rámec toho, co stanoví prováděcí pravidla.
Takové zásahy by se však měly omezit jen na případy, kdy právní předpisy Společenství dostatečně neřeší specifická rizika pro ochranu investorů nebo pro integritu trhů, včetně rizik týkajících se stability finančního systému, a měly by striktně dodržovat zásadu přiměřenosti.
(9) Případné dodatečné požadavky, které členské státy zachovají nebo uloží v souladu s touto směrnicí, nesmí omezit ani se jinak dotknout práv investičních podniků uvedených v článcích 31 a 32 směrnice 2004/39/ES.
(10) Specifická rizika, která upraví případné dodatečné požadavky, které si členské státy ponechají k datu použití této směrnice, by měla mít zvláštní význam pro strukturu trhu daného státu, včetně chování podniků a spotřebitelů na tomto trhu.
Tato specifická rizika by se měla posuzovat v souvislosti s režimem regulace, který zavedla směrnice 2004/39/ES a její prováděcí předpisy.
Rozhodnutí o zachování dodatečných požadavků by mělo být přijato s náležitým zohledněním cílů zmíněné směrnice, jež spočívají v odstranění překážek pro přeshraniční poskytování investičních služeb cestou sladění prvotních povolovacích a provozních požadavků na investiční podniky.
(11) Investiční podniky se velice liší svou velikostí, strukturou a charakterem své obchodní činnosti.
Režim regulace by se měl této rozmanitosti přizpůsobit a současně ukládat určité základní regulativní povinnosti, které se hodí na všechny podniky.
Regulované subjekty by měly plnit své obecné povinnosti, zformulovat a přijmout opatření, která se nejlépe hodí na jejich konkrétní charakter a podmínky.
(12) Režim regulace, který s sebou nese příliš mnoho nejistoty pro investiční podniky, však může snižovat účinnost.
Předpokládá se, že příslušné orgány vydají pokyny k výkladu ustanovení této směrnice zejména s cílem vysvětlit praktické uplatňování požadavků stanovených v této směrnici na určité druhy podniků a na určité okolnosti.
Nezávazné pokyny tohoto druhu by mimo jiné mohly vysvětlit používání ustanovení této směrnice a směrnice 2004/39/ES z hlediska vývoje na trhu.
V zájmu zajištění jednotného uplatňování této směrnice a směrnice 2004/39/ES může Komise vydat pokyny formou výkladových sdělení či jinou formou.
Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry může také vydat své pokyny s cílem zajistit jednotné uplatňování této směrnice a směrnice 2004/39/ES příslušnými orgány.
(13) Organizační požadavky stanovené ve směrnici 2004/39/ES se nedotýkají systémů pro registraci osob zaměstnaných u investičních podniků zřízených podle vnitrostátního práva.
(14) Pro účely ustanovení této směrnice, která vyžadují, aby investiční podnik vytvořil, prováděl a udržoval přiměřené strategie řízení finančních rizik, by mezi rizika týkající se činností, pracovních procesů a systémů podniku měla patřit rizika spojená s outsourcingem kritických či důležitých funkcí nebo investičních služeb anebo činností.
Tato rizika by měla zahrnovat rizika spojená se vztahem mezi podnikem a poskytovatelem služeb a také rizika hrozící tam, kde se externě zajišťované činnosti více investičních podniků či jiných regulovaných subjektů soustřeďují v rukou omezeného počtu poskytovatelů služeb.
(15) To, že funkce řízení finančních rizik a funkci compliance vykonává tatáž osoba, nutně neohrožuje nezávislý výkon obou těchto funkcí.
Podmínka, že osoby pověřené agendou compliance, by neměly být zapojené do výkonu jimi sledovaných funkcí, i podmínka, že způsob určování odměny takových osob by pravděpodobně neměl být na újmu jejich objektivnosti, nemusí být přiměřená v případě malých investičních podniků.
Pro větší podniky by však tyto podmínky byly nepřiměřené pouze za výjimečných okolností.
(16) Řada ustanovení směrnice 2004/39/ES vyžaduje, aby investiční podniky sbíraly a vedly údaje o zákaznících a zákazníkům poskytnutých službách.
Pokud tyto požadavky zahrnují sběr a zpracovávání osobních údajů, měly by podniky zajistit dodržování vnitrostátních opatření, kterými se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [2].
(17) Pokud jsou prováděny po sobě následující osobní obchody jménem některé osoby v souladu s předem stanovenými pokyny této osoby a pokud tyto pokyny zůstanou v platnosti a nezměněné, povinnosti uložené v ustanoveních této směrnice a týkající se osobních obchodů by se neměly vztahovat samostatně na každý po sobě následující obchod.
Podobně by se tyto povinnosti neměly vztahovat na ukončení či odvolání takových pokynů za podmínky, že finanční nástroje již nabyté podle pokynů nejsou zcizeny současně s ukončením nebo odvoláním pokynů.
Tyto povinnosti by se však měly vztahovat na osobní obchod nebo na zahájení po sobě následujících osobních obchodů prováděných jménem stejné osoby, jestliže se tyto pokyny změnily nebo byly vydány pokyny nové.
(18) Příslušné orgány by neměly podmiňovat vydání povolení k poskytování investičních služeb či k výkonu investičních činností obecným zákazem outsourcingu jedné či více kritických nebo důležitých funkcí či investičních služeb nebo činností.
Investičním podnikům by měl být umožněn outsourcing takových činností, jestliže ujednání o jejich outsourcingu, které podnik uzavře, splňují jisté podmínky.
(19) Pro účely ustanovení této směrnice, v nichž se stanoví podmínky pro outsourcing kritických či důležitých provozních funkcí nebo investičních služeb či investičních činností, by se na outsourcing, v jehož rámci je výkon funkcí delegován do té míry, že se podnik stane pouhým subjektem typu "poštovní schránka", mělo pohlížet jako na věc, která ohrožuje podmínky, které musí podnik splnit, aby byl a zůstal povoleným ve smyslu článku 5 směrnice 2004/39/ES.
(20) Outsourcing investičních služeb nebo činností nebo kritických a důležitých funkcí může představovat podstatnou změnu podmínek pro vydání povolení investičnímu podniku podle čl. 16 odst. 2 směrnice 2004/39/ES. Pokud mají být dohody o outsourcingu plněny poté, co investiční podnik získal povolení podle ustanovení kapitoly I hlavy II směrnice 2004/39/ES, měla by se tato ujednání ohlásit příslušnému orgánu, pokud to vyžaduje čl. 16 odst. 2 směrnice 2004/39/ES.
(21) Tato směrnice vyžaduje, aby investiční podniky předběžně oznámily příslušnému orgánu dohodu o outsourcingu správy portfolií neprofesionálních zákazníků, kterou navrhují uzavřít s poskytovatelem služeb podnikajícím ve třetí zemi, pokud nejsou splněny určité přesně stanovené podmínky.
Neočekává se však, že příslušné orgány budou povolovat či jinak schvalovat takové dohody či jejich podmínky.
Smyslem oznámení je spíše zajistit, aby příslušný orgán měl možnost ve vhodných případech zasáhnout.
Povinností investičního podniku je sjednat podmínky outsourcingové dohody a zajistit soulad těchto podmínek s povinnostmi podniku ve smyslu této směrnice a směrnice 2004/39/ES, a to bez formálního zásahu příslušného orgánu.
(22) Pro účely regulativní transparentnosti a za účelem zajištění odpovídající úrovně jistoty pro investiční podniky tato směrnice požaduje, aby každý příslušný orgán zveřejnil prohlášení o své politice ve vztahu k outsourcingu správy portfolia neprofesionálních zákazníků od poskytovatelů služeb v třetích zemích.
Toto prohlášení musí uvádět příklady případů, kdy příslušný orgán zřejmě nebude mít námitky proti takovému outsourcingu, a musí obsahovat vysvětlení toho, proč v těchto případech outsourcing zřejmě nepoškodí schopnost podniku vyhovět celkovým podmínkám outsourcingu podle této směrnice.
Ve zmíněném vysvětlení by příslušný orgán měl vždy uvést důvody, proč outsourcing v dotyčných případech nebude na újmu jeho účinnému přístupu ke všem informacím o outsourcované službě, kterou orgán nezbytně potřebuje k výkonu svých regulativních funkcí ve vztahu k investičnímu podniku.
(23) Pokud investiční podnik uloží prostředky, které má v držení jménem zákazníka, u vyhovujícího fondu peněžního trhu, měly by se podíly daného fondu peněžního trhu držet v souladu s požadavky na držbu finančních nástrojů náležejících zákazníkům.
(24) Okolnosti, na něž by se mělo pohlížet jako na okolnosti, jež vyvolávají střet zájmů, se vztahují na ty případy, kdy existuje střet mezi zájmy podniku nebo určitých osob spojených s podnikem nebo skupiny daného podniku na jedné straně a povinností podniku vůči zákazníkovi; nebo mezi různými zájmy dvou či více jeho zákazníků, vůči nimž je podnik v každém případě vázán nějakou povinností.
Nestačí, že podnik může získat nějaký prospěch, pokud to současně není možnou nevýhodou pro zákazníka, anebo že jeden zákazník, vůči němuž je podnik zavázán povinností, může získat nějaký prospěch nebo se vyhnout ztrátě, aniž by to byla současně možná ztráta pro jiného takového zákazníka.
(25) Střet zájmů by se měl regulovat, pouze pokud investiční podnik poskytuje investiční službu nebo doplňkovou službu.
Pro tyto účely nemá význam status zákazníka, jemuž je služba poskytována, tj. zda je neprofesionálním zákazníkem, profesionálním zákazníkem nebo způsobilou protistranou.
(26) Při plnění své povinnosti vypracovat postupy k omezení možnosti střetu zájmů podle směrnice 2004/39/ES, která vyjmenovává, za jakých okolností nastává nebo může vznikat střet zájmů, by investiční podnik měl věnovat zvláštní pozornost investičnímu výzkumu a poradenství, vlastnímu obchodování, operacím v oblasti správy portfolia a corporate finance, včetně upisování, prodeje nabízených cenných papírů a poskytování poradenství ohledně fúzí a akvizic.
Taková zvláštní pozornost je zejména žádoucí, pokud podnik nebo osoba spojená s podnikem tím, že ho přímo či nepřímo ovládá, vykonává některou kombinaci dvou či více z těchto činností.
(27) Investiční podniky by měly usilovat o zjištění a zvládání střetů zájmů vznikajících v různých oblastech jejich předmětu podnikání a činnostech jejich skupiny podle komplexní strategie přístupu ke střetům zájmu. Zveřejnění střetů zájmů investičním podnikem by ho zejména neměla zbavit povinnosti udržovat a uplatňovat účinné organizační a administrativní mechanismy, které vyžaduje čl. 13 odst. 3 směrnice 2004/39/ES. Ačkoli zveřejnění specifických střetů zájmů vyžaduje čl. 18 odst. 2 směrnice 2004/39/ES, není dovoleno se příliš spoléhat na zveřejnění bez odpovídajícího zohlednění toho, jak lze vhodně střety zájmů zvládnout.
(28) Investiční výzkum by měl být podkategorií tohoto druhu informací, který je ve směrnici Komise 2003/125/ES ze dne 22. prosince 2003, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES, pokud jde o poctivé předkládání investičních doporučení a uveřejnění střetu zájmů [3], definován jako doporučení, pokud jde o poctivé předkládání investičních doporučení a uveřejňování střetu zájmů, ale pro finanční nástroje platí tak, jak je definován ve směrnici 2004/39/ES.
Doporučení takto definovaného typu, která nepředstavují investiční výzkum podle jeho vymezení v této směrnici, se však řídí ustanoveními směrnice 2003/125/ES, pokud jde o poctivé předkládání investičních doporučení a uveřejňování střetu zájmů.
(29) Opatření a mechanismy, které přijme investiční podnik za účelem zvládání střetů zájmů, jež by mohly vznikat z tvorby a šíření materiálu, jenž je představován jako investiční výzkum, by měly být natolik vhodné, aby ochránily objektivnost a nezávislost finančních analytiků a jimi vytvořeného investičního výzkumu.
Tato opatření a mechanismy by měly zajistit, že finančním analytikům bude přiznána přiměřená míra nezávislosti na zájmech osob, jejichž zodpovědnost či obchodní zájmy lze důvodně považovat za rozporné se zájmy osob, mezi nimž je investiční výzkum rozšiřován.
(30) Mezi osoby, jejichž zodpovědnost či obchodní zájmy lze důvodně považovat za rozporné se zájmy osob, mezi nimž je investiční výzkum rozšiřován, by měly patřit pracovníci útvaru finančních operací podniku a osoby zapojené do prodeje a obchodování jménem zákazníků nebo jménem podniku.
(31) Mezi výjimečné okolnosti, za nichž finanční analytici a další osoby spojené s investičním podnikem, kteří se účastní produkce výsledků investičního výzkumu, smí bez předchozího písemného souhlasu provádět osobní obchody s nástroji, jichž se týká výzkum, by měly patřit takové okolnosti, v nichž finanční analytik či jiná osoba musí likvidovat pozici z osobních důvodů spojených s finančními nesnázemi.
(32) Na malé dary či menší pohoštění do úrovně stanovené v předpisu podniku o střetech zájmů a zmíněné v souhrnném popisu tohoto předpisu, který je k dispozici zákazníkům, nelze pohlížet jako na hmotné stimuly pro účely ustanovení týkajících se investičního výzkumu.
(33) Pojem šíření investičního výzkumu mezi zákazníky či mezi veřejností by neměl zahrnovat šíření výlučně jen mezi osobami v rámci skupiny investičního podniku.
(34) Za aktuální doporučení by se měla považovat taková doporučení, která jsou obsažena v investičním výzkumu, který nebyl stažen ani nezastaral.
(35) Na výsledky výzkumu by se měly uplatnit tytéž požadavky jako na podstatnou úpravu investičního výzkumu vyprodukovaného třetí stranou.
(36) Finanční analytici by se neměli zapojovat do jiných činností, kromě přípravy investičního výzkumu, pokud by takové zapojení bylo neslučitelné se zachováním jejich objektivity.
Za neslučitelné se zachováním jejich objektivity by se mělo považovat: účast na činnostech investičního bankovnictví, jako je corporate finance a upisování, účast na reklamních akciích propagujících nové podniky nebo na turné propagujících nové emise finančních nástrojů, nebo jakákoli jiná formy účasti na přípravách propagace emitenta.
(37) Aniž jsou dotčena ustanovení této směrnice o produkci či šíření investičního výzkumu, autorům investičního výzkumu, kteří nejsou investičním podnikem, se doporučuje, aby zvážili přijetí vnitřních předpisů a postupů s cílem zajistit dodržování zásad vyložených v této směrnici ohledně ochrany nezávislosti a objektivnosti výzkumu.
(38) Požadavky, které ukládá tato směrnice, včetně požadavků týkajících se osobních obchodů, nakládání s poznatky investičního výzkumu a produkce a šíření investičního výzkumu, se vztahují bez dalšího na další požadavky směrnice 2004/39/ES a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [4] a jejich příslušných prováděcích opatření (aniž by se jich dotkla).
(39) Pro účely ustanovení této směrnice, která upravují materiální stimuly, platí, že na přijetí provize investičním podnikem v souvislosti s investiční radou nebo obecným doporučením za okolností, kdy rady a doporučení nejsou v důsledku přijetí provize zaujaté, by se mělo pohlížet tak, že jejím účelem je zvýšit kvalitu investičního poradenství pro zákazníka.
(40) Tato směrnice dovoluje investičním podnikům dávat nebo přijímat určité materiální stimuly pouze za vymezených podmínek a za předpokladu, že zákazník je o tom informován nebo že jsou poskytnuty či přijaty zákazníkovi či od zákazníka nebo osobě či od osoby jednající jménem zákazníka.
(41) Tato směrnice vyžaduje, aby investiční podniky, které novým neprofesionálním zákazníkům poskytují investiční služby, jež nejsou investičním poradenstvím, uzavřely se zákazníkem písemnou základní dohodu, v níž budou formulovány základní práva a povinnosti podniku a zákazníka.
Neukládá však žádné další povinnosti ohledně formy, obsahu a plnění smluv o poskytování investičních nebo doplňkových služeb.
(42) Tato směrnice stanoví požadavky na propagační sdělení, které se týkají pouze povinnosti stanovené v čl. 19 odst. 2 směrnice 2004/39/ES, kde se praví, že informace, včetně propagačních sdělení, určené pro zákazníky, musí být korektní, jasné a neklamavé.
(43) Nic z této směrnice nevyžaduje, aby příslušné orgány schvalovaly obsah a formu propagačních sdělení.
Na druhé straně jim v tom však nebrání, pokud se takovým předběžným schvalováním pouze plní povinnost ze směrnice 2004/39/ES, která stanoví, že informace pro zákazníky, včetně propagačních sdělení, by měly být korektní, jasné a neklamavé.
(44) Je třeba stanovit požadavky na vhodné a přiměřené informace, které vezmou v úvahu status zákazníka (neprofesionální nebo profesionální).
Cílem směrnice 2004/39/ES je zajistit přiměřenou rovnováhu mezi ochranou investorů a informačními povinnostmi, které se vztahují na investiční podniky.
Za tím účelem je vhodné začlenit do této směrnice méně přísné požadavky na konkrétní informace pro profesionální zákazníky, než jaké platí pro neprofesionální zákazníky.
Profesionální zákazníci by měli, až na omezené výjimky, být schopni označit, jaké informace potřebují pro podložené rozhodování, a požádat investiční podnik, aby jim tyto informace poskytl.
Pokud jsou tyto žádosti o informace přiměřené a úměrné, investiční podniky by měly dodatečné informace poskytnout.
(45) Investiční podniky by měly poskytovat zákazníkům nebo potenciálním zákazníkům dostatečné informace o povaze finančních nástrojů a rizicích spojených s investováním do nich, aby jejich zákazníci mohli přijímat řádně podložená investiční rozhodnutí.
Hloubka detailů těchto informací se může lišit podle zařazení zákazníka do kategorie profesionálních či neprofesionálních zákazníků a podle povahy a rizikového profilu nabízených finančních nástrojů, avšak nikdy by neměly být natolik obecné, aby opomíjely důležité prvky.
Je možné, že u některých finančních nástrojů postačí pouze informace o typu nástroje, zatímco u jiných bude třeba poskytnout informace o konkrétním produktu.
(46) Podmínky, které musejí splnit objektivní, jasné a neklamavé informace určené investičními podniky zákazníkům a potenciálním zákazníkům, by se měly vhodně a přiměřeně vztahovat na sdělení určená pro neprofesionální zákazníky se zohledněním například komunikačních prostředků a informací, které má sdělení předat zákazníkům nebo potenciálním zákazníkům.
Zejména by nebylo žádoucí uplatňovat tyto podmínky na propagační sdělení sestávající pouze z jednoho či několika následujících prvků: firma podniku, logo či jiný obrazový symbol spojený s podnikem, kontaktní místo a odkaz na druh investičních služeb, který investiční podnik poskytuje, anebo zmínka o jeho odměně či provizi.
(47) Pro účely směrnice 2004/39/ES a této směrnice platí, že za klamavé by se měly považovat informace, které mají sklon uvádět v omyl osobu či osoby, které (kterým) jsou určeny nebo která (které) je pravděpodobně obdrží, bez hledu na to, zda osoba, která informace poskytuje, je považuje za klamavé nebo je s tímto úmyslem poskytuje.
(48) Při určování toho, co se rozumí pod včasným poskytnutím informací ještě před lhůtou uvedenou v této směrnici, by investiční podnik měl vzít úvahu, že zákazník potřebuje dostatek času na přečtení a pochopení informací před přijetím investičního rozhodnutí i s ohledem na naléhavost dané situace a čas, který zákazník potřebuje na zpracování specifických poskytnutých informací a na reakci.
Zákazník pravděpodobně potřebuje méně času na posouzení informací o jednoduchém či standardním produktu či službě nebo o produktu či službě, které si zakoupil už v minulosti, ve srovnání s časem, který by potřeboval na složitější či neznámější produkt nebo službu.
(49) Nic v této směrnici nezavazuje investiční podniky k poskytování všech požadovaných informací o investičním podniku, finančních nástrojích, nákladech a souvisejících poplatcích nebo informace o ochraně finančních nástrojů či prostředků zákazníka, za podmínky, že plní obecnou povinnost poskytovat příslušné informace včas před lhůtou uvedenou v této směrnici.
Nic v této směrnici nezavazuje podniky k poskytování informací buď samostatně v rámci propagačních sdělení, nebo v rámci dohody s zákazníkem za předpokladu, že informace jsou zákazníkovi sděleny včas před poskytnutím služby.
(50) V případech, kdy je investiční podnik povinen poskytnout informace zákazníkovi před poskytnutím služby, by se na jednotlivé obchody týkající se téhož druhu finančního nástroje nemělo pohlížet jako na poskytování nové či jiné služby.
(51) V případech, kdy investiční podnik poskytuje služby spočívající ve správě portfolia a musí v této souvislosti poskytovat neprofesionálním zákazníkům nebo potenciálním neprofesionálním zákazníkům informace o typech finančních nástrojů, které se mohou stát součástí zákazníkova portfolia, a o typech obchodů, jež se mohou s takovými nástroji provádět, by se mělo zvlášť uvést, zda je investiční podnik pověřen k investování do finančních nástrojů, které nejsou přijaty k obchodování na regulovaných trzích, do derivátů nebo do nelikvidních nástrojů či do nástrojů s vysokou volatilitou; anebo uskutečňovat krátké prodeje, nákupy za půjčené prostředky, obchody s financováním cenných papírů či jakékoli obchody zahrnující platby marží, složení kolaterálu nebo kurzové riziko.
(52) Na poskytnutí kopie prospektu vypracovaného a zveřejněného v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/71/ES ze dne 4. listopadu 2003 o prospektu, který má být zveřejněn při veřejné nabídce nebo přijetí cenných papírů k obchodování, a o změně směrnice 2001/34/ES [5] zákazníkovi investičním podnikem by se nemělo pohlížet jako na poskytnutí informací zákazníkovi podnikem pro účely provozních podmínek ve smyslu směrnice 2004/39/ES, která se týká kvality a obsahu takových informací, jestliže podnik podle citované směrnice neodpovídá za informace uvedené v prospektu.
(53) Informace, které musí investiční podnik poskytovat neprofesionálním zákazníkům o nákladech a souvisejících poplatcích, zahrnují informace o platbách nebo plnění podle dohody o poskytování investičních služeb, případně jiné dohody týkající se nabízeného finančního nástroje.
Za tím účelem budou obecně významná taková platební ujednání, podle nichž účinnost smlouvy o finančním nástroji zaniká vypořádáním v hotovosti.
Ujednání o plnění budou obecně důležitá, pokud po skončení účinnosti finanční nástroj vyžaduje předání akcií, dluhopisů, opčního listu, drahého kovu či jiného nástroje nebo komodity.
(54) Co se týče podniků kolektivního investování, které upravuje směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (směrnice SKIPCP) [6], cílem této směrnice není regulovat obsah zjednodušeného prospektu, který je vymezen v článku 28 směrnice 85/611/EHS.
V důsledku provádění této směrnice by se do zjednodušeného prospektu neměly přidávat žádné informace.
(55) Zjednodušený prospekt poskytuje jmenovitě informace o nákladech a souvisejících poplatcích ohledně samotného SKIPCP.
Investiční podniky, které rozesílají podíly v podnicích kolektivního investování, by však měly své zákazníky navíc informovat o všech dalších nákladech a souvisejících poplatcích týkajících se jejich poskytování investičních služeb ve vztahu k podílům v podnicích kolektivního investování.
(56) Je nutné odlišně upravit uplatňování ověřování vhodnosti podle čl. 19 odst. 4 směrnice 2004/39/ES a ověřování vhodnosti (přiměřenosti) podle čl. 19 odst. 5 zmíněné směrnice. Tato ověřování se liší tím, jak široce obsáhnou pokryté investiční služby, a také mají odlišné funkce a charakteristiky.
19 odst. 4 směrnice 2004/39/ES může být obchod pro zákazníka nebo potenciálního zákazníka nevhodný kvůli rizikům, která s sebou finanční nástroj nese, typu obchodu, zvláštním vlastnostem pokynu nebo četnosti obchodování.
Řada obchodů, které mohou být vhodné, když se posuzují samostatně, může být nevhodná, jestliže se vydá doporučení nebo se přijme rozhodnutí o obchodování s takovou četností, která není v nejlepším zájmu zákazníka.
V případě správy portfolia by obchod mohl být nevhodný též tehdy, kdyby v jeho důsledku vzniklo nevhodné portfolio.
(58) V souladu s čl. 19 odst. 4 směrnice 2004/39/ES se od podniku vyžaduje, aby posoudil vhodnost investičních služeb a finančních nástrojů pro zákazníka pouze tehdy, když danému zákazníkovi poskytuje investiční poradenství nebo pro něj zajišťuje správu portfolia. V případě investičních služeb se ve smyslu čl. 19 odst. 5 zmíněné směrnice od podniku vyžaduje, aby posoudil vhodnost investiční služby nebo produktu pro zákazníka, a to pouze tehdy, když se produkt nenabízí v rámci služeb, které spočívají pouze v provádění pokynů zákazníků podle čl. 19 odst. 6 zmíněné směrnice (což se vztahuje na jednoduché produkty).
(59) Pro účely těch ustanovení této směrnice, která od investičních podniků vyžadují, aby posoudily vhodnost (přiměřenost) nabízených nebo poptávaných investičních služeb či produktů, je třeba předpokládat, že zákazník, jenž se zapojil do řady obchodů, v nichž se jedná o specifický typ produktu či služby před datem použitelnosti směrnice 2004/39/ES, má nezbytné zkušenosti a znalosti k tomu, aby porozuměl, jaká rizika jsou spojena s daným produktem či investiční službou.
Pokud se zákazník zapojil do řady obchodů zmíněného druhu prostřednictvím služeb investičního podniku po datu použitelnosti zmíněné směrnice, od investičního podniku se nevyžaduje, aby při každém samostatném obchodu znovu posuzoval vhodnost (přiměřenost). Investiční podnik splní svou povinnost podle čl.
19 odst. 5 zmíněné směrnice za podmínky, že nezbytné posouzení vhodnosti (přiměřenosti) provede před zahájením služby.
(60) Na doporučení či žádost nebo radu správce portfolia zákazníkovi v tom smyslu, aby zákazník pověřil správce portfolia nebo změnil jeho pověření, v němž jsou vymezeny meze volného uvážení správce portfolia, je třeba pohlížet jako na doporučení ve smyslu čl. 19 odst. 4 směrnice 2004/39/ES.
(61) Pro účely určení, zda by se na podíl v podniku kolektivního investování, který nesplňuje požadavky stanovené ve směrnici 85/611/EHS, jehož prodej veřejnosti byl povolen, mělo pohlížet jako na jednoduchý, by mezi okolnosti, za nichž jsou oceňovací systémy na emitentovi nezávislé, měly patřit ty, kdy nad nimi vykonává dohled depozitář, který je v některém členském státě upraven jako poskytovatel služeb depozitáře.
(62) Nic v této směrnici nevyžaduje od příslušných orgánů, aby schvalovaly obsah základní dohody mezi investičním podnikem a jeho neprofesionálními zákazníky.
Stejně tak jim v tom však nebrání, pokud toto schválení vychází pouze z dodržení povinností podniku stanovených ve směrnici 2004/39/ES jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy svých zákazníků a zaprotokolovat práva a povinnosti investičního podniku a jeho zákazníků, jakož i další podmínky, za nichž podniky poskytují služby svým zákazníkům.
(63) Záznamy, které musí investiční podnik vést, je třeba přizpůsobit typu obchodu a škále prováděných investičních služeb a činností s tou podmínkou, že jsou splněny evidenční povinnosti uvedené ve směrnici 2004/39/ES a v této směrnici.
Pro účely informačních povinností v souvislosti se správou portfolia zahrnuje obchod s podmíněným závazkem skutečný nebo potenciální závazek pro zákazníka, jenž přesahuje náklady na pořízení nástroje.
(64) Pro účely ustanovení, která upravují informování zákazníků, se má za to, že odkazem na typ pokynu se rozumí odkaz na jeho status, např. limitní pokyn, tržní pokyn či jiný specifický typ pokynu.
(65) Pro účely ustanovení, která upravují informování zákazníků, se má za to, že odkazem na povahu pokynu se rozumí odkaz na pokyn k upisování cenných papírů nebo k využití opce či podobný pokyn zákazníka.
2 směrnice 2004/39/ES by investiční podnik měl určit relativní význam činitelů uvedených v čl. 21 odst.1 zmíněné směrnice anebo alespoň zavést postup pro určování relativního významu těchto činitelů, aby mohl svým zákazníkům zajistit nejlepší možný výsledek.
V zájmu uplatnění těchto zásad by investiční podnik měl zvolit taková vypořádací místa, která mu umožní soustavně získávat při provádění pokynů zákazníků nejlepší možné výsledky.
Investiční podnik by měl uplatnit svá pravidla pro provádění pokynů na každý prováděný pokyn zákazníka s cílem získat pro zákazníka co nejlepší výsledek v souladu s těmito pravidly.
Na povinnost stanovenou ve směrnici 2004/39/ES podniknout veškeré přiměřené kroky k získání co nejlepšího výsledku pro zákazníka by se nemělo pohlížet jako na povinnost, která vyžaduje, aby investiční podnik zahrnul do svých pravidel provádění pokynů všechna dostupná vypořádací místa.
(67) Aby se zajistilo, že investiční podnik získá pro zákazníka nejlepší možný výsledek při provádění pokynu neprofesionálního zákazníka v nepřítomnosti konkrétních pokynů zákazníka, by měl podnik vzít v úvahu také všechny činitele, které mu umožní zajistit nejlepší možný výsledek co do celkového plnění představovaného cenou finančního nástroje a náklady na provedení pokynu.
Rychlost, pravděpodobnost realizace a vypořádání, objem a povaha pokynu, tržní dopad, případně další implicitní transakční náklady zřejmě dostanou přednost před úvahami o ceně a nákladech pouze tehdy, když jsou potřebné pro zajištění nejlepšího možného výsledku pro neprofesionálního zákazníka z hlediska celkového plnění.
(68) Pokud investiční podnik provádí pokyn podle konkrétních pokynů zákazníka, mělo by se na něj pohlížet tak, že splnil své povinnosti ohledně zajištění nejlepšího možného výsledku pouze ohledně té části nebo té stránky pokynu, které se týkají pokyny zákazníka.
To, že zákazník zadal konkrétní pokyny, které se týkají jedné části nebo jedné stránky pokynu, by se nemělo vykládat jako osvobození investičního podniku od jeho povinnosti zajistit nejlepší možný výsledek ve vztahu k jiným částem či jiným stránkám pokynu zákazníka, které těmito pokyny nejsou pokryty.
Investiční podnik by neměl nabádat zákazníka, aby ho instruoval k provedení pokynu určitým způsobem tak, že zákazníkovi výslovně uvede nebo implicitně navrhne obsah pokynu, pokud by podnik měl přiměřeně vědět, že pokyn v tomto smyslu mu pravděpodobně nedovolí získat pro daného zákazníka nejlepší možný výsledek.
Toto by však nemělo bránit podniku v tom, aby vyzval zákazníka k volbě mezi dvěma či více konkrétními obchodními systémy za podmínky, že tyto systémy jsou v souladu s pravidly podniku pro provádění pokynů.
(69) Když investiční podnik obchoduje se zákazníky na vlastní účet, mělo by se to považovat za provádění zákaznických pokynů, a tudíž by to mělo podléhat požadavkům stanoveným ve směrnici 2004/39/ES a v této směrnici, a zejména povinnosti zajistit provedení pokynů za nejlepších podmínek. Předloží-li investiční podnik zákazníkovi cenovou nabídku a tato nabídka vyhoví povinnostem investičního podniku podle čl.
21 odst. 1 směrnice 2004/39/ES a jestliže podnik tuto cenovou nabídku realizuje v době, kdy byla předložena, v tom případě podnik splní tytéž povinnosti, jestliže svou cenovou nabídku realizuje po její akceptaci zákazníkem za podmínky, že cenová nabídka není zjevně zastaralá při zohlednění měnících se tržních podmínek a doby mezi nabídkou a akceptací ceny.
(70) Povinnost zajistit při provádění pokynů zákazníka nejlepší možný výsledek se týká všech druhů finančních nástrojů.
Vzhledem k rozdílům ve struktuře trhů nebo ve skladbě finančních nástrojů však může být obtížné stanovit a uplatnit jednotnou normu a postup pro provádění pokynů za nejlepších podmínek, který by platil pro všechny třídy nástrojů.
Povinnosti ohledně provádění pokynů za nejlepších podmínek by se tedy měly uplatňovat způsobem, který zohledňuje různé okolnosti spojené s provedením pokynů týkajících se určitých typů finančních nástrojů.
Například obchody, v nichž jde o nestandardní mimoburzovní finanční nástroj zahrnující jedinečný smluvní vztah šitý na míru poměrů, v nichž se nachází zákazník a investiční podnik, nemusejí být pro účely provedení za nejlepších podmínek srovnatelné s obchody, v nichž jde o akcie obchodované přes centralizovaná vypořádací místa.
(71) Pro účely určení provedení za nejlepších podmínek při provádění pokynů neprofesionálního zákazníka by měly náklady provedení zahrnovat vlastní provize investičního podniku nebo poplatky účtované zákazníkovi v omezeném rámci v případech, kdy více než jeden systém vyjmenovaný v pravidlech podniku pro provádění pokynů je schopen provést určitý pokyn.
V takových případech se měly brát v potaz vlastní provize podniku a náklady na provedení příkazu v každém do úvahy připadajícím systému s cílem posoudit a porovnat výsledek pro zákazníka, který by byl dosažen provedením pokynu přes jednotlivé systémy.
Není však záměrem této směrnice vyžadovat od podniku, aby porovnával dosažené výsledky pro zákazníka na základě jeho vlastních pravidel provádění příkazů a jeho vlastních provizí a poplatků s výsledky, které by mohl pro téhož zákazníka dosáhnout jiný investiční podnik na základě odlišných pravidel provádění pokynů či jiné skladby provizí či poplatků.
Stejně tak není záměrem vyžadovat od podniku, aby porovnával rozdíly ve svých vlastních provizích, které vyplývají z rozdílného charakteru služeb, jež podnik svým zákazníkům poskytuje.
(72) Ustanovení této směrnice, která stanoví, že náklady na provedení pokynů by měly zahrnovat vlastní provize investičního podniku či poplatky účtované zákazníkovi za poskytování investiční služby, by se neměla použít pro účely určování toho, které obchodní systémy musí být součástí pravidel podniku pro provádění pokynů pro účely čl. 21 odst. 3 směrnice 2004/39/ES.
(73) Mělo by se mít za to, že investiční podnik stanoví skladbu a výši svých provizí způsobem, který nespravedlivě diskriminuje některá vypořádací místa, jestliže zákazníkům účtuje různé provize nebo marže za provedení pokynu přes různé systémy, a že tento rozdíl neodráží skutečný rozdíl v nákladech, které podniku vznikají při provádění pokynů přes tyto systémy.
(74) Ustanovení této směrnice upravující zásady provádění pokynů se nedotýkají obecné povinnosti investičního podniku sledovat účinnost svých opatření a zásad provádění pokynů a pravidelně vyhodnocovat systémy provádění pokynů uvedené v zásadách provádění pokynů podle čl. 21 odst. 4 směrnice 2004/39/ES.
(75) Cílem této směrnice není vyžadovat zdvojení úsilí o provedení pokynu za nejlepších podmínek jak na straně investičního podniku, který v rámci svých služeb přijme a předá pokyn nebo zajišťuje správu portfolia, tak na straně investičního podniku, jemuž prvně zmíněný investiční podnik předává své pokyny k provedení.
(76) Povinnost zajistit nejlepší výsledek podle směrnice 2004/39/ES od investičních podniků vyžaduje, aby učinily všechny přiměřené kroky k získání nejlepšího možného výsledku pro své zákazníky.
Kvalita provedení pokynů, do níž patří i takové aspekty, jako je rychlost a pravděpodobnost realizace (míra realizace), ale i dostupnost a výskyt cenového zlepšení, je důležitým faktorem zajištění provedení pokynu za nejlepších podmínek.
Dostupnost, srovnatelnost a shromažďování údajů o kvalitě provádění pokynů, které poskytují různá vypořádací místa, hraje rozhodující roli pro to, aby investiční podniky a investoři mohli určit ty systémy, které svým zákazníkům nabízejí nejvyšší kvalitu provedení pokynů.
Tato směrnice nepřikazuje vypořádacím místům, aby zveřejňovala údaje o kvalitě své práce, jelikož těmto systémům a poskytovatelům údajů by se mělo umožnit, aby vyvinuli řešení na poskytování údajů o kvalitě provádění pokynů.
Komise by měla do 1. listopadu 2008 předložit zprávu o trhem řízených novinkách v této oblasti s cílem posoudit dostupnost, srovnatelnost a shromažďování informací o kvalitě provádění pokynů na celoevropské úrovni.
(77) Pro účely těch ustanovení této směrnice, která upravují nakládání se zákaznickým pokynem, se na přerozdělení obchodů pohlíží jako na poškozující zákazníka, jestliže v důsledku přerozdělení dostane neoprávněnou přednost investiční podnik nebo některý určitý zákazník.
(78) Aniž by byla dotčena směrnice 2003/6/ES, pro účely těch ustanovení této směrnice, která upravují nakládání se zákaznickými pokyny, by se s pokyny zákazníka nemělo zacházet jako s jinými srovnatelnými pokyny, jestliže jsou doručeny různými cestami a v praxi by nebylo možné je zpracovat v posloupnosti.
Pro další účely týchž ustanovení platí, že na užití informací o nevyřízeném zákaznickém pokynu investičním podnikem za účelem obchodování na vlastní účet s finančními nástroji, jichž se týká zákaznický pokyn nebo s příbuznými finančními nástroji, by se mělo pohlížet jako na zneužití takových informací.
Pouhá skutečnost, že tvůrci trhu nebo orgány oprávněné vystupovat jako protistrany se omezí jen na provozování vlastní povolené obchodní činnosti spočívající v nákupu a prodeji finančních nástrojů nebo že osoby oprávněné provádět pokyny jménem třetích stran se omezí na svědomité vykonání pokynu, by sama o sobě neměla být považována za jednání zakládající zneužití informací.
(79) Rady o finančních nástrojích podané v denním tisku, časopisu, magazínu či jiné publikaci určené široké veřejnosti (včetně prostřednictvím internetu) nebo v televizním či rozhlasovém vysílání by se neměly považovat za osobní doporučení pro účely definice pojmu "investičního poradenství" ve směrnici 2004/39/ES.
(80) Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie, a zejména článkem 11 uvedené listiny, a článkem 10 Evropské úmluvy o lidských právech.
V tomto ohledu tato směrnice nijak nebrání členským státům používat svá ústavní pravidla vztahující se ke svobodě tisku a svobodě projevu ve sdělovacích prostředcích.
(81) Obecné rady ohledně typu finančního nástroje nepředstavují investiční poradenství pro účely směrnice 2004/39/ES, neboť tato směrnice konkrétně stanoví, že pro účely směrnice 2004/39/ES se pojem investičního poradenství omezuje na rady o určitém finančním nástroji. Jestliže však investiční podnik poskytne zákazníkovi obecnou radu o typu finančního nástroje, kterou představí jako vhodnou pro tohoto zákazníka nebo opírající se o posouzení poměrů tohoto zákazníka, a tato rada ve skutečnosti není pro zákazníka vhodná nebo se neopírá o posouzení jeho poměrů, v závislosti na okolnostech daného případu bude tento podnik pravděpodobně jednat v rozporu s čl. 19 odst. 1 nebo 2 směrnice 2004/39/ES. Konkrétně podnik, který zákazníkovi takovou radu poskytne, bude pravděpodobně jednat v rozporu s čl. 19 odst. 1, který vyžaduje, aby jednal čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy svých zákazníků. Podobně nebo jinak, taková rada by pravděpodobně byla v rozporu s čl. 19 odst. 2, který vyžaduje, aby informace určené investičním podnikem pro zákazníka byly korektní, jasné a neklamavé.
(82) Na úkony investičního podniku, které slouží k přípravě na poskytnutí investiční služby nebo vykonání investiční činnosti, by se mělo pohlížet jako na nedílnou součást dané služby či činnosti.
Patří sem například poskytování obecného poradenství zákazníkům či potenciálním zákazníkům investičním podnikem před poskytnutím investičního poradenství či jiné investiční služby či činnosti nebo v jejich průběhu.
(83) Poskytnutí obecného doporučení (tj. takového, které je určeno pro distribuční kanály nebo veřejnost) o obchodu s finančním nástrojem nebo o typu finančního nástroje představuje poskytnutí doplňkové služby v rámci oddílu B bodu 5 přílohy I směrnice 2004/39/ES a tím pádem směrnice 2004/39/ES a její ochranná ustanovení se týkají poskytnutí takového doporučení.
(84) O technické poradenství byl požádán Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry zřízený rozhodnutím Komise 2001/527/ES [7].
(85) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví podrobná pravidla provádění čl. 4 odst. 1 bodu 4 a čl. 4 odst. 2, čl. 13 odst. 2 až 8, článku 18, čl. 19 odst. 1 až 6, čl. 19 odst. 8 a článků 21, 22 a 24 směrnice 2004/39/ES.
2. Kapitola II a oddíly 1 až 4, článek 45 a oddíly 6 a 8 kapitoly III a v míře, která se zmíněných ustanovení týká, kapitola I a oddíl 9 kapitoly III a kapitola IV této směrnice se vztahují na správcovské společnosti v souladu s čl. 5 odst. 4 směrnice 85/611/EHS.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí tyto definice:
1. "distribučními kanály" se rozumí distribuční kanály ve smyslu čl. 1 odst.
2. "trvalým nosičem" se rozumí každý nástroj, který umožňuje zákazníkovi ukládat informace určené jemu osobně, a to způsobem vhodným pro jejich budoucí využití, po dobu přiměřenou pro jejich účel, a který umožňuje reprodukci uložených informací v nezměněném stavu;
3. "příslušnou osobou" v souvislosti s investičním podnikem se rozumí:
a) ředitel, společník či jim rovnocenné osoby, manažer nebo smluvní zástupce podniku,
b) ředitel, společník či jim rovnocenné osoby nebo manažer smluvního zástupce podniku,
c) zaměstnanec podniku nebo smluvního zástupce podniku, jakož i jakákoli jiná fyzická osoba, jejíž služby má k dispozici nebo o nich může rozhodovat podnik či jeho smluvní zástupce a která se účastní poskytování investičních služeb a vykonávání investičních činností podnikem,
d) fyzická osoba, která se přímo účastní poskytování služeb investičnímu podniku nebo jeho smluvnímu zástupci na základě ujednání o outsourcingu poskytování investičních služeb a vykonávání investičních činností ze strany podniku;
4. "finančním analytikem" se rozumí příslušná osoba, která vytváří věcný obsah investičního výzkumu;
5. "skupinou" v souvislosti s investičním podnikem se rozumí skupina, jejíž součástí je daný podnik a která sestává z mateřského podniku, jeho dceřiných společností a subjektů, v nichž mají mateřská společnost nebo její dceřiné společnosti majetkové účasti, jakož i podniky spojené navzájem vztahem ve smyslu čl. 12 odst. 1 sedmé směrnice Rady 83/349/EHS ze dne 13. června 1983, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o konsolidovaných účetních závěrkách [8];
6. "outsourcingem" se rozumí ujednání v jakékoli podobě mezi investičním podnikem a poskytovatelem služeb, podle něhož dotyčný poskytovatel služeb vykonává proces, službu nebo činnost, kterou by jinak vykonával sám investiční podnik;
7. "osobou, s níž je příslušná osoba v příbuzenském vztahu" se rozumí:
a) manžel příslušné osoby či jiný partner této osoby, kterého vnitrostátní právní předpisy uznávají za osobu rovnocennou manželovi,
b) vyživované vlastní nebo nevlastní dítě příslušné osoby,
c) jiný příbuzný příslušné osoby, který s ní žil ve společné domácnosti nejméně rok ke dni uskutečnění předmětné osobní obchody;
8. "obchod na financování cenných papírů" má ten význam, který je tomuto výrazu přidělen v nařízení Komise (ES) č. 1287/2006 [9];
9. "vedoucí osobou či osobami" se rozumí osoba nebo osoby, které skutečně řídí práci investičního podniku, jak je uvedeno v čl. 9 odst.
Článek 3
Podmínky vztahující se na poskytování informací
1. Pokud se pro účely této směrnice vyžaduje poskytnutí informací na trvalém nosiči, členské státy umožní investičním podnikům, aby tyto informace poskytly na trvalém nosiči, kterým není papír, pouze pokud:
a) poskytnutí těchto informací na takovém nosiči je vhodné vzhledem k souvislostem, v nichž se uskutečňuje nebo uskuteční obchod mezi podnikem a zákazníkem, a
b) si osoba, jíž mají být informace poskytnuty a jíž je nabídnuta volba mezi informacemi na papíře nebo informacemi na jiném trvalém nosiči, konkrétně zvolí poskytnutí informací na jiném médiu.
2. Pokud podle článků 29, 30, 31, 32, 33 nebo čl. 46 odst. 2 této směrnice investiční podnik poskytne zákazníkovi informace prostřednictvím internetových stránek a tyto informace nejsou určeny osobně tomuto zákazníkovi, členské státy zajistí splnění těchto podmínek:
a) poskytnutí těchto informací na takovém nosiči je vhodné vzhledem k souvislostem, v nichž se uskutečňuje nebo uskuteční obchod mezi podnikem a zákazníkem;
b) zákazník musí výslovně souhlasit s poskytnutím takových informací v této formě;
c) zákazník musí být elektronicky informován o adrese internetové stránky a o místě, kde na ní lze informace nalézt;
d) informace musí být aktuální;
e) přístup k informacím na těchto internetových stránkách musí být nepřetržitý po tak dlouhou dobu, jakou zákazník přiměřeně potřebuje k jejich prohlédnutí.
3. Pro účely tohoto článku platí, že na poskytování informací prostřednictvím elektronických komunikačních prostředků se pohlíží jako na vhodné s ohledem na souvislosti, za nichž probíhá nebo má proběhnout obchod mezi podnikem a zákazníkem, jestliže existuje důkaz, že zákazník má pravidelný přístup na internet.
Za takový důkaz se považuje e-mailová adresa, kterou zákazník poskytne pro účely realizace daného obchodu.
Článek 4
Další požadavky na investiční podniky v určitých případech
1. Členské státy mohou zachovat nebo uložit další požadavky nad rámec požadavků uvedených ve směrnici pouze ve výjimečných případech, pokud jsou objektivně odůvodněné a přiměřené, aby řešily konkrétní rizika pro ochranu investorů nebo integritu trhu, které plně neřeší tato směrnice, a dále za podmínky splnění některé z těchto podmínek:
a) konkrétní rizika, která mají požadavky řešit, mají zvláštní význam v poměrech dané struktury trhu v dotyčném členském státě;
b) požadavky řeší rizika nebo problémy, které se objeví nebo se stanou zřejmými po datu použitelnosti této směrnice a které nejsou upraveny jinými opatřeními Společenství.
2. Případné požadavky uložené podle odstavce 1 neomezí ani se jinak nedotknou práv investičních podniků vyplývajících z článků 31 a 32 směrnice 2004/39/ES.
3. Členské státy sdělí Komisi:
a) případný požadavek, který hodlají ponechat v souladu s odstavcem 1 před datem provedení této směrnice, a
b) případný požadavek, který hodlají uložit v souladu s odstavcem 1 nejméně měsíc před termínem nabytí účinnosti daného požadavku.
V každém případě bude oznámení obsahovat i zdůvodnění daného požadavku.
Oznámení, které obdrží podle tohoto odstavce, sdělí Komise členským státům a zveřejní je na svých internetových stránkách.
4. Do 31. prosince 2009 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku.
KAPITOLA II
ORGANIZAČNÍ POŽADAVKY
ODDÍL 1
Organizace
Článek 5
(čl. 13 odst. 2 až 8 směrnice 2004/39/ES)Obecné organizační požadavky
1. Členské státy od investičních podniků vyžadují, aby splnily tyto požadavky:
a) vytvořit, zavést a udržovat rozhodovací postupy a organizační strukturu, která jasným a zdokumentovaným způsobem upřesní hierarchické vztahy subordinace a rozdělí úkoly a zodpovědnost;
b) zajistit, aby jejich příslušné osoby věděly, jaké postupy musí dodržet, pokud se chtějí řádně zhostit svých povinností;
c) vytvořit, zavést a udržovat přiměřené vnitřní kontrolní mechanismy určené k zajištění plnění rozhodnutí a dodržování postupů na všech úrovních investičního podniku;
d) zaměstnávat personál s takovými dovednostmi, vědomostmi a odbornými znalostmi, jaké jsou potřebné ke splnění přidělených povinností;
e) vytvořit, zavést a udržovat účinný systém vnitřního hlášení a předávání informací na všech relevantních úrovních investičního podniku;
f) vést přiměřenou a řádnou evidenci o svém podnikání a vnitřní organizaci;
g) zajistit, aby výkon většího počtu úkolů jeho příslušnými osobami nebránil ani pravděpodobně těmto osobám v náležitém, čestném a profesionálním plnění kteréhokoli konkrétního úkolu.
Členské státy zajistí, aby investiční podniky za tímto účelem zohlednily povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání podniku, jakož i povahu a škálu investičních služeb a investičních činností vykonávaných v průběhu tohoto podnikání.
2. Členské státy od investičních podniků vyžadují, aby zřídily, zavedly a udržovaly takové systémy a postupy, které jsou přiměřené pro zajištění bezpečnosti, celistvosti a důvěrnosti informací při zohlednění charakteru dotyčných informací.
3. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby přijaly, zavedly a udržovaly přiměřenou strategii nepřerušovaného chodu podniku, jejímž cílem je zajistit zachování nejdůležitějších dat a funkcí a udržení investičních služeb a činností v případě výpadku jejich systémů a postupů, anebo (pokud to není možné) která umožní včasnou obnovu těchto dat a funkcí a včasné obnovení jejich investičních služeb a činností.
4. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby přijaly a zavedly do praxe takové účetní zásady a postupy, které jim umožní na vyžádání příslušného orgánu včas poskytnout účetní výkazy, jež budou podávat pravdivý a objektivní obrázek o jejich finanční situaci a jež budou ve shodě se všemi platnými účetními normami a předpisy.
5. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby průběžně sledovaly a vyhodnocovaly přiměřenost a účinnost svých systémů, vnitřních kontrolních mechanismů a opatření zavedených podle odstavců 1 až 4 výše a přijaly vhodná opatření k nápravě případných nedostatků.
Článek 6
(čl. 13 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Compliance
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky vytvořily, zavedly a udržovaly přiměřené strategie a postupy k odhalování případného rizika, že podnik nesplní své povinnosti stanovené ve směrnici 2004/39/ES, jakož i s tím spojených rizik, a aby přijaly přiměřená opatření a postupy minimalizující takové riziko a umožňující příslušným orgánům účinný výkon jejich pravomocí podle zmíněné směrnice.
Členské státy zajistí, aby investiční podniky za tímto účelem zohlednily povahu, rozsah a složitost předmětu podnikání podniku, jakož i povahu a škálu investičních služeb a investičních činností vykonávaných v průběhu tohoto podnikání.
2. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby zřídily a udržovaly stálou a účinnou funkci compliance, která bude nezávislá a bude pověřena plněním těchto úkolů:
a) sledovat a pravidelně vyhodnocovat přiměřenost a účinnost opatření a postupů přijatých podle odst. 1 prvního pododstavce a kroků učiněných za účelem řešení případných nedostatků v plnění povinností podniku;
b) radit a pomáhat příslušným osobám, které odpovídají za výkon investičních služeb a činností, v plnění povinností podniku podle směrnice 2004/39/ES.
3. Aby umožnily osobě vykonávající funkci compliance zhostit se řádně a nezávisle svých povinností, členské státy vyžadují od investičních podniků, aby zajistily splnění těchto podmínek:
a) osoba vykonávající funkci compliance musí mít nezbytnou autoritu, zdroje, odborné znalosti a přístup ke všem příslušným informacím;
b) osoba vykonávající funkci compliance musí být jmenována a musí odpovídat za výkon funkce compliance i za plnění informačních povinností týkajících se compliance, které vyžaduje čl. 9 odst. 2;
c) příslušné osoby pověřené výkonem funkce compliance se nesmí účastnit výkonu služeb či činností, jež sledují;
d) způsob určování odměny příslušných osob pověřených výkonem funkce compliance nesmí ani pravděpodobně být na újmu jejich objektivity.
Investiční podnik však nemusí splnit požadavky uvedené v písmenech c) a d), pokud prokáže, že vzhledem k povaze, rozsahu a složitosti jeho předmětu podnikání i vzhledem k charakteru a škále investičních služeb a činností je požadavek uvedený v tomto bodě neúměrný a že jeho funkce compliance je nadále vykonávaná účinně.
Článek 7
(čl. 13 odst. 5 druhý pododstavec směrnice 2004/39/ES)Řízení finančních rizik
1. Členské státy od investičních podniků vyžadují, aby splnily tyto požadavky:
a) zavedly a udržovaly přiměřené strategie a postupy pro řízení finančních rizik, v rámci kterých se pojmenují rizika související s činnostmi, procesy a systémy podniku, případně se stanoví úroveň rizika, kterou investiční podnik může tolerovat;
b) přijaly účinná opatření, procesy a mechanismy k řízení rizik spojených s činnostmi, procesy a systémy podniku z hlediska úrovně rizikové tolerance;
c) monitorovaly:
i) přiměřenost a účinnost strategií a postupů investičního podniku v oblasti řízení finančních rizik,
ii) úroveň dodržování opatření, procesů a mechanismů přijatých v souladu s písmenem b) ze strany investičního podniku a jeho příslušných osob,
iii) přiměřenost a účinnost opatření přijatých k řešení případných nedostatků v těchto opatřeních, postupech, režimech, procesech a mechanismech, včetně neplnění takových režimu, procesů a mechanismů či nedodržování takových pravidel a postupů ze strany příslušných osob.
2. Členské státy vyžadují od investičních podniků, pokud to je vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich předmětu podnikání i s ohledem na charakter a škálu investičních služeb a činností vykonávaných během výkonu tohoto předmětu podnikání, aby zřídily a udržovaly funkci pro řízení finančních rizik, jejíž vykonavatel jedná nezávisle a plní tyto úkoly:
a) provádí strategie a postupy uvedené v odstavci 1;
b) podává hlášení a radí vedoucím osobám v souladu s čl. 9 odst. 2.
Pokud se od investičního podniku nevyžaduje, aby zřídil a udržoval nezávislou funkci pro řízení finančních rizik podle prvního pododstavce, musí přesto prokázat že strategie a postupy, které přijal v souladu s odstavcem 1, uspokojují požadavky uvedené v tomto odstavci a jsou trvale účinné.
Článek 8
(čl. 13 odst. 5 druhý pododstavec směrnice 2004/39/ES)Interní audit
Členské státy vyžadují od investičních podniků, pokud to je vhodné a přiměřené s ohledem na povahu, rozsah a složitost jejich předmětu podnikání i s ohledem na charakter a škálu investičních služeb a činností vykonávaných během výkonu tohoto předmětu podnikání, aby zřídily a udržovaly funkci auditu, která je oddělena od jiných funkcí a činností investičního podniku, je na nich nezávislá a jejíž vykonavatel plní tyto úkoly:
a) vypracovává, provádí a udržuje plán auditu zaměřený na posouzení a zhodnocení přiměřenosti a účinnosti systémů, vnitřních kontrolních mechanismů a opatření investičního podniku;
b) vydává doporučení na základě výsledků práce vykonané podle písmene a);
c) ověřuje dodržování těchto doporučení;
d) podává zprávy týkající se záležitostí interního auditu v souladu s čl. 9 odst. 2.
Článek 9
(čl. 13 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Povinnosti vedoucích osob
1. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby vedoucí osoby (a případně dozorčí orgán) v rámci vnitřního rozdělení úkolů odpovídaly za zajištění plnění povinností, které pro podnik vyplývají ze směrnice 2004/39/ES.
Vedoucí osoby (a případně dozorčí orgán) zejména vyhodnocují a průběžně posuzují účinnost strategií a postupů zavedených za účelem plnění povinností podle směrnice 2004/39/ES a přijímají odpovídající opatření k nápravě případných nedostatků.
2. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby zajistily, že jejich vedoucí osoby dostávají často, ale nejméně jednou ročně, písemné zprávy o záležitostech, které upravují články 6, 7 a 8, s uvedením zejména toho, zda byla přijata odpovídající opatření v případě eventuálních nedostatků.
3. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky zajistily, že případný dozorčí orgán pravidelně dostává písemné zprávy o stejných záležitostech.
4. Pro účely tohoto článku se "dozorčím orgánem" rozumí funkce v rámci investičního podniku, jejíž vykonavatel odpovídá za dozor nad vedoucími osobami.
Článek 10
(čl. 13 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Vyřizování stížností
Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby zavedly, provedly a udržovaly účinné a transparentní postupy pro přiměřené a bezodkladné vyřizování stížností od neprofesionálních zákazníků nebo potenciálních neprofesionálních zákazníků a aby vedly evidenci všech stížností a opatření přijatých k jejich řešení.
Článek 11
(čl. 13 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Význam osobního obchodu
Pro účely článků 12 a 25 se osobním obchodem rozumí obchod s finančním nástrojem uskutečněný příslušnou osobou nebo jejím jménem, pokud je splněno alespoň jedno z těchto kritérií:
a) dotyčná příslušná osoba jedná nad rámec své pracovní náplně;
b) obchod se provádí na účet některé z těchto osob:
i) příslušné osoby,
ii) osoby, s níž má příbuzenský nebo blízký vztah,
iii) osoby, jejíž vztah s příslušnou osobou je takový, že příslušná osoba má přímý nebo nepřímý hmotný zájem na výsledku obchodu, nikoli však na poplatku či provizi za provedení obchodu.
Článek 12
(čl. 13 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Osobní obchody
1. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby zavedly a udržovaly přiměřené mechanismy, jejichž cílem je zabránit každé příslušné osobě, která je zapojena do činností, z nichž může vzniknout střet zájmů, nebo která se při vykonávaní činností jménem podniku dostane do styku s citlivými informacemi ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice 2003/6/ES nebo s jinými důvěrnými informacemi o zákaznících nebo o obchodech s zákazníky či pro zákazníky:
a) uzavírat osobních obchodů, které naplňují alespoň jedno z těchto kritérií:
i) této osobě to zakazuje směrnice 2003/6/ES,
ii) jde v nich o zneužití či neoprávněné zveřejnění důvěrných informací,
iii) je v rozporu nebo může být v rozporu s některou povinností investičního podniku podle směrnice 2004/38/ES;
b) poskytovat jiné osobě poradenství či nabádat nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb jinou osobu k uzavření obchodu s finančními nástroji, na kterou by se vztahovalo písmeno a) nebo čl. 25 odst. 2 písm a) nebo b) nebo čl. 47 odst. 3, kdyby se jednalo o osobní obchod příslušné osoby;
c) aniž je dotčen čl. 3 písm. a) směrnice 2003/6/ES, prozrazovat nad rámec běžného plnění pracovních povinností či smlouvy o poskytování služeb jiné osobě jakékoli informace či názory, pokud příslušná osoba ví, nebo by přiměřeně měla vědět, že následkem takového prozrazení jiná osoba učiní nebo pravděpodobně učiní tyto kroky:
i) uzavře obchod s finančními nástroji, který by spadal pod písmeno a) nebo čl. 25 odst. 2 písm. a) nebo b) nebo čl. 47 odst. 3, kdyby se jednalo o osobní obchod příslušné osoby,
ii) poradí jiné osobě nebo ji pobídne, aby takový obchod uzavřela.
2. Smyslem opatření, která vyžaduje odstavec 1, je zajistit, že:
a) každá příslušná osoba, na kterou se vztahuje odstavec 1, věděla o omezeních a opatřeních, která v souvislosti s osobními obchody a prozrazováním zavedl investiční podnik podle odstavce 1;
b) podnik byl neprodleně informován o každém osobním obchodu, který uzavřela příslušná osoba, buď formou oznámení, či jiným postupem, který podniku umožní zjistit takové obchody.
V případě outsourcingových ujednání musí investiční podnik zajistit, aby podnik, na který je činnost outsourcována, vedl evidenci osobních obchodů uzavřených některou příslušnou osobou a aby tyto informace poskytl investičnímu podniku bezodkladně na požádání;
c) o podniku oznámeném či podnikem zjištěném osobním obchodu byla vedena evidence, včetně povolení či zákazu vydaného v souvislosti s takovým obchodem.
3. Odstavce 1 a 2 se nepoužijí na tyto druhy osobních obchodů:
a) osobní obchody provedené v rámci správy portfolia s volným uvážením, pokud mezi správcem portfolia a příslušnou osobou či jinou osobou, na jejíž účet se daný obchod provádí, nedošlo k předchozí komunikaci o obchodu;
b) osobní obchody s podíly v podnicích kolektivního investování, které splňují podmínky nezbytné k uplatnění práv vyplývajících ze směrnice 85/611/EHS (směrnice SKIPCP) nebo které podléhají dohledu podle právních předpisů členského státu, které vyžadují rovnoměrné rozložení rizika mezi jejich aktiva, pokud příslušná osoba nebo jiná osoba, na jejíž učet se obchody provádějí, není zapojená do řízení dotyčného podniku.
ODDÍL 2
Outsourcing
Článek 13
(čl. 13 odst. 2 a čl. 13 odst. 5 první pododstavec směrnice 2004/39/ES)Význam zásadních a důležitých provozních funkcí
1. Pro účely čl. 13 odst. 5 prvního pododstavce směrnice 2004/39/ES je provozní funkce zásadní či důležitá, jestliže by jakákoli vada v jejím vykonávání či její nevykonání vážně narušily nepřerušované plnění podmínek a povinností investičního podniku vyplývající z jeho povolení či ze směrnice 2004/39/ES anebo by zpochybnila jeho finanční stabilitu či zdraví nebo kontinuitu jeho investičních služeb a činností.
2. Aniž by byl tímto dotčen status kterékoli jiné funkce, pro účely odstavce 1 se za zásadní či důležité nepovažují tyto funkce:
a) poskytování poradenských a jiných služeb, které nejsou součástí investičních operací podniku, včetně poskytování právního poradenství podniku, školení personálu, fakturačních služeb a ochrany prostor a personálu podniku;
b) nákup standardizovaných služeb, včetně informací o trhu a poskytování informací o cenách.
Článek 14
(čl. 13 odst. 2 a čl. 13 odst. 5 první pododstavec směrnice 2004/39/ES)Podmínky pro outsourcing zásadních nebo důležitých provozních funkcí, investičních služeb nebo investičních činností
1. Členské státy zajistí, že když investiční podnik zajišťuje zásadní nebo důležité provozní funkce nebo investiční služby či činnosti, zůstane plně zodpovědný za plnění veškerých svých povinností ze směrnice 2004/39/ES a splní zejména tyto podmínky:
a) outsourcing nesmí vést k delegování vlastní odpovědnosti vedoucích osob;
b) nesmí se změnit vztah a závazky investičního podniku k jeho zákazníkům dle podmínek směrnice 2004/39/ES;
c) nesmí dojít k ohrožení podmínek, které musí investiční podnik splnit, aby získal a neztratil povolení podle článku 5 směrnice 2004/39/ES;
d) nesmí dojít k odstranění či změně dalších podmínek, za nichž bylo vydáno podniku povolení.
2. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby při uzavírání, správě a ukončování dohod o outsourcingu zásadních nebo důležitých provozních funkcí nebo investičních služeb či činností s poskytovatelem těchto služeb řádně využívaly své dovednosti a postupovaly s náležitou odbornou péčí a obezřetností.
Investiční podniky podniknou zejména nezbytné kroky k zajištění splnění těchto podmínek:
a) poskytovatel služeb musí být schopen a musí mít kapacitu a zákonem vyžadované povolení ke spolehlivému a profesionálnímu výkonu externě zajišťovaných funkcí, služeb nebo činností;
b) poskytovatel služeb musí vykonávat externě zajišťované služby účinně, a za tím účelem musí podnik vypracovat metody hodnocení úrovně výkonů poskytovatele služeb;
c) poskytovatel služeb musí řádně dohlížet na výkon externě zajišťovaných funkcí a odpovídajícím způsobem řídit rizika spojená s outsourcingem;
d) musí se podniknout vhodné kroky, jestliže se ukáže, že poskytovatel služeb zřejmě nevykonává funkce účinně a v souladu s platnými zákony a regulativními požadavky;
e) investiční podnik si musí zachovat potřebné odborné kapacity pro účinný dohled nad externě zajišťovanými funkcemi a pro řízení rizik spojených s outsourcingem a musí na tyto funkce dohlížet a musí tato rizika řídit;
f) poskytovatel služeb musí investiční podnik informovat o nových skutečnostech, které by mohly mít významný vliv na jeho schopnost účinně vykonávat externě zajišťované funkce v souladu s platnými právními předpisy a regulativními požadavky;
g) investiční podnik musí být schopen vypovědět dohodu o outsourcingu v případě nutnosti, aniž by to mělo škodlivý vliv na kontinuitu a kvalitu jím poskytovaných služeb zákazníkům;
h) poskytovatel služeb musí spolupracovat s příslušnými orgány investičního podniku v souvislosti s externě zajišťovanými činnostmi;
i) investiční podnik, jeho auditoři a dotyčné příslušné orgány musí mít účinný přístup k údajům o externě zajišťovaných činnostech a do provozních prostor poskytovatele služeb; příslušné orgány musí mít možnost vykonávat tato práva přístupu;
j) poskytovatel služeb musí chránit utajované informace, které se týkají investičního podniku a jeho zákazníků;
k) investiční podnik a poskytovatel služeb musí zavést, provádět a udržovat nouzový plán obnovy po haváriích a plán pravidelného testování záložních zařízení, pokud je to nezbytné s ohledem na externě zajišťovanou funkci, službu nebo činnost.
3. Členské státy vyžadují jednoznačné rozdělení práv a povinností investičního podniku a poskytovatele služeb a jejich formulování v podobě písemné dohody.
4. Pokud jsou investiční podnik a poskytovatel služeb součástí stejné skupiny, členské státy zajistí, aby investiční podnik zohlednil za účelem plnění tohoto článku a článku 15 míru, do jaké podnik ovládá poskytovatele služeb nebo je schopen ovlivňovat jeho jednání.
5. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby na žádost příslušného orgánu poskytly veškeré informace, které orgán potřebuje, aby mohl dohlížet na to, jak se výkon externě zajišťovaných činností shoduje s požadavky této směrnice.
Článek 15
(čl. 13 odst. 2 a čl. 13 odst. 5 první pododstavec směrnice 2004/39/ES)Poskytovatelé služeb nacházející se ve třetích zemích
1. Kromě požadavků uvedených v článku 14 členské státy vyžadují, že pokud investiční podnik zajišťuje investiční službu správy portfolia neprofesionálních zákazníků prostřednictvím poskytovatele služeb se sídlem ve třetí zemi, musí tento investiční podnik zajistit splnění těchto podmínek:
a) poskytovatel služeb musí mít povolení nebo musí být ve své domovské zemi zapsán v rejstříku poskytovatelů této služby a musí být předmětem obezřetnostního dohledu;
b) mezi příslušným orgánem investičního podniku a orgánem dohledu poskytovatele služeb musí být uzavřena vhodná dohoda o spolupráci.
2. Pokud je splněna jedna nebo obě podmínky uvedené v odstavci 1, investiční podnik smí outsourcovat investiční služby prostřednictvím poskytovatele služeb se sídlem ve třetí zemi, pouze když podnik předběžně informuje svůj příslušný orgán o dohodě o outsourcingu a příslušný orgán proti této dohodě nevznese námitku v přiměřené lhůtě po obdržení takového oznámení.
3. Aniž je dotčen odstavec 2, členské státy zveřejní nebo vyžadují od příslušných orgánů, aby zveřejnily prohlášení o svých zásadách, pokud jde o outsourcing upravený v odstavci 2.
Toto prohlášení musí obsahovat příklady případů, kdy příslušný orgán nebude či pravděpodobně nebude namítat proti outsourcingu podle odst. 2 v případě, kdy není splněna jedna nebo obě podmínky uvedené v odst.
1 písm. a) a b). Musí obsahovat jasné vysvětlení toho, proč se příslušný orgán domnívá, že takové případy outsourcingu nebrání investičním podnikům v plnění jejich povinností podle článku 14.
4. Nic v tomto článku neomezuje povinnost investičních podniků plnit požadavky uvedené v článku 14.
5. Příslušné orgány zveřejní seznam orgánů dohledu ve třetích zemích, s nimiž má dohody o spolupráci a jež jsou vhodné pro účely odst. 1 písm. b).
ODDÍL 3
Ochrana zákaznického majetku
Článek 16
(čl. 13 odst. 7 a 8 směrnice 2004/39/ES)Ochrana finančních nástrojů a prostředků zákazníků
1. Členské státy vyžadují, aby za účelem ochrany práv zákazníků týkajících se finančních nástrojů a prostředků v jejich vlastnictví splnily investiční podniky tyto požadavky:
a) musí vést takové záznamy a účty, díky nimž budou moci kdykoli a bezodkladně odlišit aktiva držená pro jednoho zákazníka od aktiv držených pro ostatní zákazníky i od svých vlastních aktiv;
b) musí vést své záznamy a účty tak, aby byla zajištěna jejich přesnost a zejména jejich souvztažnost k finančním nástrojům a finančním prostředkům drženým pro zákazníky;
c) musí pravidelně provádět sesouhlasení svých vnitřních účtů a záznamů s účty a záznamy třetích stran, u nichž mají aktiva svých zákazníků uložena;
d) musí podniknout potřebné kroky k zajištění toho, že finanční nástroje zákazníků uložené podle článku 17 u třetí strany jsou rozeznatelné od finančních nástrojů náležících investičnímu podniku a od finančních nástrojů náležících této třetí straně s pomocí odlišných názvů účtů v účetních knihách třetí strany nebo s pomocí jiných rovnocenných opatření, která zajišťují stejnou úroveň ochrany;
e) musí podniknout potřebné kroky k zajištění toho, že prostředky zákazníků uložené podle článku 18 v centrální bance, úvěrové instituci nebo bance povolené ve třetí zemi nebo u povolených fondů peněžního trhu jsou vedeny na účtu či účtech odděleně od účtů, na nichž jsou vedeny prostředky patřící investičnímu podniku;
f) musí zavést odpovídající organizační opatření k minimalizaci rizika ztráty či znehodnocení aktiv zákazníků nebo práv k těmto aktivům v důsledku zneužití aktiv, podvodu, nekvalitní správy, nedostatečné evidence či nedbalosti.
2. Jestliže z důvodů platných právních předpisů, včetně zejména právní úpravy týkající se majetku či platební neschopnosti, opatření na ochranu práv zákazníků učiněná investičními podniky ve shodě s odstavcem 1 nestačí k uspokojení požadavků podle čl. 13 odst. 7 a 8 směrnice 2004/39/ES, členské státy předepíší, jaká opatření musí investiční podniky přijmout, aby dostály těmto závazkům.
3. Jestliže příslušné právní předpisy země, v níž jsou uloženy finanční prostředky nebo finanční nástroje zákazníků, nedovolují investičnímu podniku, aby vyhověl ustanovením odst. 1 písm. d) nebo e), členské státy uloží požadavky, jež budou mít z hlediska ochrany práv zákazníků stejný účinek.
Článek 17
(čl. 13 odst. 7 směrnice 2004/39/ES)Ukládání finančních nástrojů zákazníků
1. Členské státy dovolí investičním podnikům ukládat finanční nástroje, které drží jménem svých zákazníků, na účet či účty u třetí strany s podmínkou, že při výběru, určení a pravidelném posuzování třetí strany a dohod o správě a úschově těchto finančních nástrojů budou postupovat s veškerou náležitou odbornou péčí a obezřetností.
Členské státy vyžadují od investičních podniků zejména to, aby vzaly v úvahu odbornou zdatnost třetí strany a její pověst na trhu, jakož i případné právní požadavky či tržní zvyklosti spojené s držením těchto finančních nástrojů, jež by se mohly negativně dotknout práv zákazníků.
2. Členské státy zajistí, že pokud úschova finančních nástrojů na účet jiné osoby podléhá zvláštní regulaci a dohledu v zemi, kde investiční podnik navrhuje uložit finanční nástroje zákazníka u třetí strany, investiční podnik neuloží tyto finanční nástroje v této zemi u třetí strany, která není předmětem regulace a dohledu.
3. Členské státy zajistí, že investiční podniky neuloží finanční nástroje, které drží jménem zákazníků, u třetí strany ve třetí zemi, která nereguluje držbu a úschovu finančních nástrojů na účet jiné osoby, pokud není splněna některá z těchto podmínek:
a) charakter finančních nástrojů nebo investičních služeb spojených s těmito nástroji vyžaduje, aby byly uloženy u třetí strany v dané třetí zemi;
b) pokud jsou finanční nástroje drženy jménem profesionálního zákazníka, tento zákazník písemně požádá podnik, aby je uložil u třetí strany v dané třetí zemi.
Článek 18
(čl. 13 odst. 8 směrnice 2004/39/ES)Ukládání prostředků zákazníků
1. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby po přijetí prostředků zákazníků bezodkladně umístily tyto prostředky na jeden či více účtů zřízených u některé z těchto organizací:
a) centrální banky;
b) úvěrové instituce povolené podle směrnice 2000/12/ES;
c) banky povolené ve třetí zemi;
d) způsobilého fondu peněžního trhu.
První pododstavec neplatí pro úvěrovou instituci schválenou podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/48/ES ze dne 14. června 2006 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu (přepracované znění) [10], pokud se jedná o vklady ve smyslu uvedené směrnice, které má tato instituce v držení.
2. Pro účely odst. 1 písm. d) a čl. 16 odst. 1 písm. e) se "způsobilým fondem peněžního trhu" rozumí podnik kolektivního investování povolený podle směrnice 85/611/EHS anebo podnik, který podléhá dohledu, případně který má povolení vydané některým orgánem v souladu s vnitrostátní právní úpravou členského státu a který vyhovuje těmto podmínkám:
a) jeho prvořadným investičním cílem musí být uchování čisté hodnoty aktiv buď v paritě (bez výnosů), nebo ve výši původní investice investora plus výnosy;
b) s cílem dosáhnout tento primární investiční cíl musí investovat výlučně do vysoce kvalitních nástrojů peněžního trhu se splatností či zbytkovou splatností nepřesahující 397 dnů nebo s pravidelně upravovaným výnosem konzistentně s touto splatností a s váženou průměrnou splatností 60 dnů. Tohoto cíle může dosáhnout rovněž doplňkovým investováním do vkladů u úvěrových ústavů;
c) musí zajistit likviditu vypořádáním v tentýž nebo následující den.
Pro účely písmena b) se za vysoce kvalitní považuje takový nástroj peněžního trhu, jemuž příslušná ratingová agentura, která daný nástroj hodnotila, přidělila nejvyšší možný úvěrový rating.
Nástroj, který není hodnocen žádnou příslušnou ratingovou agenturou, se nepovažuje za vysoce kvalitní.
Pro účely druhého pododstavce platí, že na ratingovou agenturu se pohlíží jako na příslušnou, jestliže pravidelně a profesionálně přiděluje úvěrové ratingy fondům peněžního trhu a je uznanou ratingovou agenturou ve smyslu čl. 81 odst. 1 směrnice 2006/48/ES.
3. Pokud investiční podniky neukládají prostředky zákazníků u centrální banky, členské státy vyžadují, aby při výběru, určování a pravidelném posuzování úvěrové instituce, banky nebo fondu peněžního trhu, v nichž jsou prostředky zákazníků umístěny, jakož i dohod o správě těchto prostředků postupovaly s veškerou náležitou odbornou péčí a obezřetností.
Členské státy zejména zajistí, aby investiční podniky vzaly v úvahu odbornou zdatnost takových institucí nebo fondů peněžního trhu a jejich pověst na trhu s cílem zajistit ochranu práv zákazníků, jakož i případné právní či regulativní požadavky či tržní zvyklosti spojené s držením finančních prostředků zákazníků, jež by se mohly negativně dotknout práv zákazníků.
Členské státy zajistí, aby zákazníci měli právo odmítnout umístění svých prostředků do způsobilého fondu peněžního trhu.
Článek 19
(čl. 13 odst. 7 směrnice 2004/39/ES)Použití finančních nástrojů zákazníků
1. Členské státy nedopustí, aby investiční podniky uzavíraly dohody o obchodech spočívajících ve fináncování cenných papírů ve vztahu k finančním nástrojům, které drží na jméno zákazníka nebo aby s takovými finančními nástroji disponovaly na vlastní účet nebo na účet jiného zákazníka podniku, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a) zákazník musel dát svůj předběžný a výslovný souhlas s použitím nástrojů za přesně stanovených podmínek a tento svůj souhlas stvrdil v případě neprofesionálního zákazníka svým podpisem nebo jiným rovnocenným způsobem;
b) použití finančních nástrojů daného zákazníka je omezeno přesně stanovenými podmínkami, s nimiž zákazník souhlasil.
2. Členské státy nedopustí, aby investiční podniky uzavíraly dohody o obchodech spočívajících ve financování cenných papírů ve vztahu k finančním nástrojům, které drží na jméno zákazníka na souhrnném účtu vedeném třetí stranou nebo aby s takovými finančními nástroji drženými na takovém účtu disponovaly jinak na vlastní účet nebo na účet jiného zákazníka podniku, pokud není splněna nejméně jedna z těchto podmínek, které doplňují podmínky uvedené v odstavci 1:
a) každý zákazník, jehož finanční nástroje jsou drženy jako jeden balík na souhrnném účtu, musel vyslovit svůj předběžný výslovný souhlas v souladu s odst. 1 písm. a);
b) investiční podnik musí mít systémy a kontrolní mechanismy, které zajišťují, že takto mohou být použity jen finanční nástroje patřící zákazníkům, kteří vyslovili svůj předběžný výslovný souhlas v souladu s odst. 1 písm. a).
Záznamy investičního podniku obsahují údaje o zákazníkovi, na jehož pokyn bylo naloženo s finančními nástroji, a o počtu použitých finančních nástrojů patřících každému jednotlivému zákazníkovi, který dal svůj souhlas, aby bylo možné správně rozdělit případnou ztrátu.
Článek 20
(čl. 13 odst. 7 a 8 směrnice 2004/39/ES)Zprávy externích auditorů
Členské státy vyžadují, aby investiční podniky zajistily, že jejich externí auditoři nejméně jednou ročně podají příslušnému orgánu domovského členského státu podniku zprávu o přiměřenosti opatření přijatých podnikem podle čl. 13 odst. 7 a 8 směrnice 2004/39/ES a tohoto oddílu.
ODDÍL 4
Pravidla pro řízení střetu zájmů
Článek 21
(čl. 13 odst. 3 a článek 18 směrnice 2004/39/ES)Střet zájmů s potenciální újmou pro zákazníka
Členské státy zajistí, že za účelem pojmenování typů střetu zájmů, jež vznikají v průběhu poskytování investičních a doplňkových služeb nebo činností či jejich kombinace a jejichž existence může být ke škodě zájmům zákazníka, investiční podniky posoudí s pomocí minimálních kritérií otázku, zda se investiční podnik nebo příslušná osoba nebo osoba spojená s podnikem tím, že ho přímo či nepřímo ovládá, nachází v některé z těchto situací, ať už v důsledku poskytování investičních či doplňkových služeb či investičních činností nebo jinak:
a) podnik nebo taková osoba získá pravděpodobně finanční prospěch nebo se vyhne finanční ztrátě na úkor zákazníka;
b) podnik nebo taková osoba má zájem na výsledku služby poskytované zákazníkovi nebo na výsledku obchodu prováděném jménem zákazníka a tento zájem je odlišný od zájmu zákazníka na daném výsledku;
c) podnik nebo taková osoba má finanční či jinou motivaci upřednostnit zájem jiného zákazníka nebo skupiny zákazníků před zájmy daného zákazníka;
d) podnik nebo taková osoba podniká ve stejném oboru jako zákazník;
e) podnik nebo taková osoba dostává nebo dostane v souvislosti se službou, která je poskytována zákazníkovi, od osoby, která není zákazníkem, materiální stimul v podobě peněz, zboží nebo služeb, který není běžnou provizí či odměnou za takovou službu.
Článek 22
(čl. 13 odst. 3 a čl. 18 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Postupy k omezení možnosti střetu zájmů
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky vypracovaly, provedly a udržovaly účinné postupy k omezení možnosti střetu zájmů, které jsou formulovány písemně a jsou přiměřené s ohledem na velikost a organizaci podniku i na charakter, rozsah a složitost jeho podnikání.
Pokud je podnik součástí skupiny, musí tyto postupy zohlednit okolnosti, jichž si podnik je nebo by měl být vědom a jež mohou vyvolávat střet zájmů v důsledku struktury a předmětu podnikání dalších součástí skupiny.
2. Postupy k omezení možnosti střetu zájmů přijaté v souladu s odstavcem 1:
a) s odkazem na konkrétní investiční služby a činnosti a doplňkové služby prováděné investičním podnikem nebo jeho jménem musí pojmenovat okolnosti, které zakládají nebo mohou vést ke střetu zájmů, jenž s sebou nese značné riziko poškození zájmů jednoho nebo více zákazníků;
b) musí upřesnit postupy, které se musí dodržet, a opatření, která je nutno přijmout ke zvládání takových střetů.
3. Členské státy zajistí, aby postupy a opatření zmiňované v odst. 2 písm. b) byly vypracovány tak, aby zajistily, že příslušné osoby zapojené do různých obchodních činností, v nichž je přítomen střet zájmů toho druhu, který je uveden v odst. 2 písm. a), vykonávají tyto činnosti na takové úrovni nezávislosti, která je úměrná velikosti a činnostem investičního podniku a skupiny, do níž patří, i závažnosti rizika poškození zájmů zákazníků.
Pro účely odst. 2 písm. b) platí, že postupy, jež mají být dodrženy, a opatření, jež mají být přijata, zahrnují tyto postupy a opatření podle toho, nakolik jsou potřebné a vhodné pro to, aby podnik zajistil žádoucí míru nezávislosti:
a) účinné postupy k zamezení či kontrole výměny informací mezi příslušnými osobami vykonávajícími činnosti, které s sebou nesou riziko střetu zájmů, pokud by výměna informací mohla poškodit zájmy jednoho nebo více zákazníků;
b) samostatný dohled nad příslušnými osobami, mezi jejichž hlavní úkoly patří vykonávání činností jménem zákazníků nebo poskytování služeb zákazníkům, jejichž zájmy mohou být ve střetu nebo kteří zastupují odlišné zájmy (včetně zájmů podniku), které mohou být ve střetu;
c) odstranění jakékoli přímé vazby mezi odměňováním příslušných osob, které se zabývají hlavně jednou činností, a odměňováním či příjmy různých příslušných osob, které se zabývají hlavně jinou činností, pokud ze vztahu těchto činností může vznikat střet zájmů;
d) opatření, která komukoli zabrání nebo omezí jeho možnost vykonávat nemístný vliv na způsob, kterým příslušná osoba uskutečňuje investiční nebo doplňkové služby nebo činnosti;
e) opatření k prevenci nebo kontrole souběžného či postupného zapojení příslušné osoby do samostatných investičních nebo doplňkových služeb nebo činností, pokud takové zapojení může být na újmu řádnému zvládání střetu zájmů.
Jestliže přijetí či obvyklé používání jednoho nebo více takových opatření a postupů nezajistí žádoucí míru nezávislosti, členské státy vyžádají od investičních podniků, aby přijaly jiná nebo další opatření a postupy, které jsou pro tyto účely potřebné a vhodné.
4. Členské státy zajistí, aby informace pro zákazníky podle čl. 18 odst. 2 směrnice 2004/39/ES byly na trvalém nosiči a s ohledem na povahu zákazníka obsahovaly dostatečné podrobnosti k tomu, aby tento zákazník mohl se znalostí věci rozhodovat o investiční nebo doplňkové službě či investiční činnosti, v souvislosti s nimiž vzniká střet zájmů.
Článek 23
(čl. 13 odst. 6 směrnice 2004/39/ES)Evidence služeb nebo činností, z nichž vyplývá škodlivý střet zájmů
Členské státy vyžadují, aby investiční podniky vedly a pravidelně aktualizovaly evidenci těch investičních či doplňkových služeb a investičních činností prováděných podnikem nebo jeho jménem, při nichž vznikl anebo v případě probíhající činnosti může vzniknout střet zájmů, který s sebou nese značné riziko poškození zájmů jednoho nebo více zákazníků.
Článek 24
(čl. 19 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Investiční výzkum
1. Pro účely článku 25 se "investičním výzkumem" rozumí výzkum či jiné informace explicitně nebo implicitně doporučující či navrhující investiční strategii ohledně jednoho nebo více finančních nástrojů nebo emitentů finančních nástrojů, včetně názoru na současnou nebo budoucí hodnotu nebo cenu těchto nástrojů, jež jsou určeny pro distribuční kanály nebo pro veřejnost a v souvislosti s kterými jsou splněny tyto podmínky:
a) jsou označeny nebo popsány jako investiční výzkum či podobně nebo jsou jinak představovány jako objektivní či nezávislé vysvětlení záležitostí, které jsou obsahem doporučení;
b) jestliže dotyčné doporučení dal investiční podnik zákazníkovi, nepředstavuje to poskytnutí investičního poradenství pro účely směrnice 2004/39/ES.
2. Na doporučení toho typu, které je upraveno v čl. 1 odst. 3 směrnice 2003/125/ES, ale týká se finančních nástrojů vymezených ve směrnici 2004/39/ES, které nesplňuje podmínky uvedené v odstavci 1, se pohlíží jako na propagační sdělení pro účely směrnice 2004/39/ES a členské státy vyžadují, aby investiční podnik, který tvoří nebo šíří doporučení, zajistil jeho jednoznačnou identifikaci jako takového.
Členské státy navíc vyžadují, aby tyto podniky zajistily, že doporučení obsahuje jednoznačné a výrazné upozornění (v případě ústního doporučení prohlášení v tomtéž smyslu), že nebylo připraveno v souladu s požadavky právních předpisů, které jsou určeny k prosazování nezávislosti investičního výzkumu a že se na ně nevztahuje zákaz obchodování před šířením investičního výzkumu.
Článek 25
(čl. 13 odst. 3 směrnice 2004/39/ES)Další organizační požadavky, pokud podnik tvoří a šíří investiční výzkum
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, které vytváří nebo zajišťují tvorbu investičního výzkumu určeného zákazníkům podniku nebo veřejnosti či pravděpodobně následně šířeného mezi nimi, na vlastní odpovědnost nebo na odpovědnost člena jejich skupiny zajistily provedení opatření uvedených v čl. 22 odst. 3 týkajících se finančních analytiků, kteří se účastní tvorby investičního výzkumu nebo jiných příslušných osob, jejichž povinnosti či obchodní zájmy se mohou dostat do střetu se zájmy osob, mezi něž jsou šířeny výsledky investičního výzkumu.
2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, na něž se vztahuje odstavec 1, přijaly opatření k zajištění splnění těchto podmínek:
a) finanční analytici a další příslušné osoby nesmí jménem jiné osoby včetně investičního podniku provádět osobní transakce ani obchody, pokud tak nečiní z pozice tvůrců trhu jednajících v dobré víře nebo pokud to není v rámci běžné tvorby trhu nebo při provádění nevyžádaného pokynu zákazníka, s finančními nástroji, jichž se týká investiční výzkum, anebo se souvisejícími finančními nástroji, s vědomím pravděpodobného časového rámce či obsahu tohoto investičního výzkumu, který není dostupný ani veřejně, ani zákazníkům a nelze ho snadno odvodit z takto dostupných informací, dokud příjemci výsledků investičního výzkumu nedostali přiměřenou možnost podle nich postupovat;
b) za okolností, které neupravuje písmeno a), finanční analytici a jiné příslušné osoby zúčastněné na tvorbě investičního výzkumu nesmí provádět osobní obchody s finančními nástroji, jichž se týká investiční výzkum, ani s jakýmikoli souvisejícími finančními nástroji, v rozporu s aktuálními doporučeními, kromě výjimečných okolností a s předchozím souhlasem pracovníka právního útvaru podniku nebo útvaru pro compliance;
c) samotné investiční podniky, finanční analytici a další příslušné osoby zapojené do tvorby investičního výzkumu nesmí přijímat materiální stimuly od osob, které mají hmotný zájem na předmětu investičního výzkumu;
d) samotné investiční podniky, finanční analytici a další příslušné osoby zapojené do tvorby investičního výzkumu nesmí slibovat emitentům příznivé výsledky výzkumu;
e) emitentům, příslušným osobám, které nejsou finančními analytiky, a dalším osobám nesmí být před rozšířením investičního výzkumu dovoleno, aby posuzovali návrh investičního výzkumu za účelem ověření přesnosti věcných tvrzení ve výzkumu nebo za jiným účelem, kromě ověřování dodržování právních povinností podniku, jestliže návrh obsahuje doporučení nebo směrnou cenu.
Pro účely tohoto odstavce se "souvisejícím finančním nástrojem" rozumí finanční nástroj, jehož cenu silně ovlivňuje pohyb ceny jiného finančního nástroje, který je předmětem investičního výzkumu, přičemž tento pojem zahrnuje derivát jiného finančního nástroje.
3. Členské státy prominou investičním podnikům, které šíří investiční výzkum vytvořený jinou osobou ve veřejnosti nebo mezi zákazníky, povinnost dodržet odstavec 1, pokud jsou splněna tato kritéria:
a) osoba, která vytváří investiční výzkum, není členem skupiny, do níž náleží investiční podnik;
b) investiční podnik podstatně nemění doporučení investičního výzkumu;
c) investiční podnik nepředstavuje investiční výzkum jako svou vlastní tvorbu;
d) investiční podnik ověřuje, že se na autora výzkumu vztahují požadavky na tvorbu daného výzkumu, které jsou rovnocenné požadavkům stanoveným touto směrnicí, nebo že autor výzkumu přijal zásady stanovující takové požadavky.
KAPITOLA III
PROVOZNÍ PODMÍNKY INVESTIČNÍCH PODNIKŮ
ODDÍL 1
Materiální stimuly
Článek 26
(čl. 19 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Materiální stimuly
Členské státy zajistí, že na jednání investičních podniků se nepohlíží jako na čestné, spravedlivé a profesionální v souladu s nejlepšími zájmy zákazníka, jestliže v souvislosti s poskytováním investiční nebo doplňkové služby zákazníkovi platí nebo přijímají poplatek či provizi, nebo poskytují či přijímají nepeněžní plnění s výjimkou:
a) poplatku, provize či nepeněžního plnění hrazených zákazníkem či vyplácených zákazníkovi nebo osobou či osobě, která zastupuje zákazníka;
b) poplatku, provize či nepeněžního plnění hrazených třetí straně či poskytovaných třetí stranou nebo osobou či osobě jednající jménem třetí strany, pokud jsou splněny tyto podmínky:
i) o existenci, povaze a výši poplatku, provize nebo plnění, případně o způsobu výpočtu jeho/její výše v případě, že jeho/její výši není možno zjistit, je zákazník informován jasně, komplexně, přesně a srozumitelně ještě před poskytnutím příslušné investiční nebo doplňkové služby,
ii) úhrada poplatku nebo provize či poskytnutí nepeněžního plnění musí být konstruována tak, aby směřovala ke zvýšení kvality příslušné služby zákazníkovi a nesmí být ke škodě plnění povinnosti podniku jednat v co nejlepším zájmu zákazníka;
c) vhodné poplatky, které umožní poskytování investičních služeb nebo jsou pro tento účel nutné, například poplatky za úschovu, za vypořádání a směnárenské poplatky, odvody vymáhané regulačními orgány nebo právní poplatky, a které svou povahou nemohou vést ke konfliktu s povinnostmi podniku jednat čestně, spravedlivě a profesionálně v souladu s nejlepšími zájmy svých zákazníků.
Členské státy umožní investičnímu podniku, aby pro účely písm. b) bodu i) zveřejnil hlavní podmínky ujednání o poplatcích, provizi nebo nepeněžním plnění v souhrnné podobě s tím, že na požádání zákazníka zveřejní další podrobnosti a za podmínky, že tento závazek dodrží.
ODDÍL 2
Informace zákazníkům a potenciálním zákazníkům
Článek 27
(čl. 19 odst. 2 směrnice 2004/39/ES)Podmínky, které musejí informace splňovat, aby byly korektní, jasné a neklamavé
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky zajistily, že veškeré informace adresované neprofesionálním zákazníkům nebo šířené tak, že je pravděpodobně dostanou neprofesionální zákazníci či potenciální neprofesionální zákazníci, včetně propagačních sdělení, vyhověly podmínkám stanoveným v odstavcích 2 až 8.
2. Informace, o nichž se zmiňuje odstavec 1, zahrnují obchodní firmu investičního podniku.
Musejí být přesné a zejména nesmějí zdůrazňovat možné výhody investiční služby nebo finančního nástroje, aniž současně poskytují korektní a výrazné upozornění na možná rizika.
Musejí být dostačující a prezentovány způsobem, o němž lze předpokládat, že mu porozumí průměrný příslušník skupiny, které jsou určeny nebo která se pravděpodobně stane jejich příjemcem.
Nesmějí zastírat, zlehčovat či zatemňovat důležité body, prohlášení či varování.
3. Pokud informace srovnávají investiční nebo doplňkové služby, finanční nástroje nebo osoby poskytující investiční nebo doplňkové služby, musí být splněny tyto podmínky:
a) srovnání musí být účelné a předkládané korektním a vyváženým způsobem;
b) musí být uvedeny zdroje informací, jež byly pro srovnání použity;
c) musí být uvedeny klíčové skutečnosti a předpoklady, z nichž srovnání vychází.
4. Pokud informace obsahují údaje o výkonnosti finančního nástroje, finančního indexu nebo investiční služby v minulosti, musí být splněny tyto podmínky:
a) tento údaj nesmí být nejvýraznějším prvkem sdělení;
b) informace musí zahrnovat vhodné údaje o výkonnosti za pět bezprostředně předcházejících let nebo, pokud nelze zajistit údaje za pět let, za celé období, kdy byl finanční nástroj nabízen, kdy byl zaveden finanční index nebo kdy byla poskytována investiční služba, anebo za delší období dle rozhodnutí podniku, a informace o výkonnosti musí v každém případě vycházet z celých dvanáctiměsíčních období;
c) musí být zřetelně uvedeno referenční období a zdroj informací;
d) informace musí obsahovat výrazné upozornění, že se dané údaje týkají minulosti a že výkonnost v minulosti není spolehlivým ukazatelem budoucích výsledků;
e) pokud údaje vycházejí z hodnot v jiné měně, než je měna členského státu, ve kterém má neprofesionální zákazník nebo potenciální neprofesionální zákazník bydliště, musí být zřetelně uvedena příslušná měna a dále upozornění, že výnos pro investora se může zvýšit nebo snížit v důsledku měnových výkyvů;
f) pokud jsou údaje založeny na hrubé výkonnosti, je třeba uvést vliv provizí, odměn a dalších poplatků.
5. Pokud informace zahrnují nebo odkazují na simulovanou výkonnost v minulosti, musí se týkat finančního nástroje nebo finančního indexu a musí být splněny tyto podmínky:
a) simulovaná výkonnost v minulosti musí vycházet ze skutečné minulé výkonnosti jednoho nebo více finančních nástrojů nebo finančních indexů, které jsou stejné jako dotyčné finanční nástroje nebo jsou k nim podkladové;
b) co se týče skutečné minulé výkonnosti, o níž se zmiňuje písmeno a), musí být splněny podmínky uvedené v odst. 4 písm. a) až c), e) a f);
c) informace musí obsahovat výrazné upozornění, že se dané údaje týkají simulované výkonnosti v minulosti a že výkonnost v minulosti není spolehlivým ukazatelem budoucí výkonnosti.
6. Pokud informace obsahují prognózy budoucí výkonnosti, musí být splněny tyto podmínky:
a) informace nesmějí vycházet ze simulované historické výkonnosti ani na ni nesmějí odkazovat;
b) musejí vycházet z rozumných předpokladů podložených objektivními údaji;
c) pokud jsou údaje založeny na hrubé výkonnosti, je třeba uvést vliv provizí, odměn a dalších poplatků;
d) musejí obsahovat výrazné upozornění, že tyto prognózy nejsou spolehlivým ukazatelem budoucí výkonnosti.
7. Pokud informace odkazují na konkrétní daňový režim, musí být jasně uvedeno, že daňový režim závisí na individuálních poměrech každého zákazníka a v budoucnosti se může změnit.
8. Informace nesmí používat název žádného příslušného orgánu způsobem, který by naznačoval nebo vytvářel dojem, že tento orgán podporuje či schvaluje produkty nebo služby investičního podniku.
Článek 28
(čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/39/ES)Informace o kategorizaci zákazníků
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky informovaly nové a stávající zákazníky o tom, že investiční podnik je podle požadavků ve směrnici 2004/39/ES zařadil do nové kategorie neprofesionálních zákazníků, profesionálních zákazníků nebo způsobilých protistran v souladu se zmíněnou směrnicí.
2. Členské státy zajistí, aby investiční podniky informovaly zákazníky na trvalém nosiči o tom, jaká práva má zákazník, pokud chce požadovat jinou kategorizaci, a o tom, jaká omezení ochrany zákazníka s tím souvisí.
3. Členské státy povolí investičním podnikům, aby z vlastní iniciativy nebo na žádost dotčeného zákazníka:
a) zacházely se zákazníkem, který by byl jinak klasifikován jako způsobilá protistrana v souladu s čl. 24 odst. 2 směrnice 2004/39/ES, jako s neprofesionálním zákazníkem nebo profesionálním zákazníkem;
b) zacházely se zákazníkem, který je podle oddílu I přílohy II směrnice 2004/39/ES považován za profesionálního zákazníka, jako s neprofesionálním zákazníkem.
Článek 29
(čl. 19 odst. 3 směrnice 2004/39/ES)Obecné požadavky na informování zákazníků
1. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby dostatečně včas předtím, než je neprofesionální zákazník nebo potenciální neprofesionální zákazník vázán smlouvou o poskytování investičních služeb nebo doplňkových služeb nebo před poskytnutím takových služeb, cokoli z toho nastane dříve, poskytly zákazníkovi nebo potenciálnímu zákazníkovi tyto informace:
a) podmínky takové dohody;
b) informace, které o takové dohodě nebo o takových investičních či doplňkových službách vyžaduje článek 30.
2. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby dostatečně včas před poskytnutím investičních služeb nebo doplňkových služeb neprofesionálním zákazníkům či potenciálním neprofesionálním zákazníkům poskytly informace vyžadované podle článků 30 až 33.
3. Členské státy vyžadují od investičních podniků, aby profesionálním zákazníkům poskytly informace, o nichž se zmiňuje čl. 32 odst. 5 a 6, dostatečně včas před poskytnutím dotyčných služeb.
4. Informace zmíněné v odstavcích 1 až 3 se poskytují na trvalém nosiči nebo prostřednictvím internetových stránek (pokud tyto nepředstavují trvalý nosič) za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3 odst. 2.
5. Odchylně od odstavců 1 a 2 umožní členské státy investičním podnikům, aby za níže uvedených okolností poskytly informace, které vyžaduje odstavec 1, neprofesionálním zákazníkům bezprostředně poté, co je daný zákazník zavázán dohodou o poskytování investičních služeb nebo doplňkových služeb, a informace, které vyžaduje odstavec 2, bezprostředně po zahájení poskytování služby:
a) podnik nedodržel časové lhůty uvedené s odstavcích 1 a 2, protože na žádost zákazníka byla dohoda uzavřena přes dálkové komunikační prostředky, což znemožnilo podniku poskytnout informace v souladu s odstavcem 1 nebo 2;
b) v každém případě, pokud se jinak nepoužije čl. 3 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku a o změně směrnice Rady 90/619/EHS a směrnic 97/7/ES a 98/27/ES [11], investiční podnik dodrží požadavky zmíněného článku ve vztahu k neprofesionálnímu zákazníkovi nebo potenciálnímu neprofesionálnímu zákazníkovi, jako kdyby byl daný zákazník či potenciální zákazník "spotřebitelem" a investiční podnik "poskytovatelem" ve smyslu zmíněné směrnice.
6. Členské státy zajistí, aby investiční podniky včas oznámily zákazníkovi každou podstatnou změnu informací poskytnutých podle článků 30 až 33, která má význam pro službu, kterou podnik tomuto zákazníkovi poskytuje.
Toto oznámení se podává na trvalém nosiči, jestliže se na trvalém nosiči podávají informace, jichž se oznámení týká.
7. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky zajistily, že informace obsažené v propagačním sdělení jsou konzistentní s informacemi, které podnik poskytuje zákazníkům v průběhu realizace investičních a doplňkových služeb.
8. Členské státy zajistí, že pokud propagační sdělení obsahuje nabídku nebo výzvu níže uvedeného charakteru a konkretizuje způsob odpovědi nebo zahrnuje formulář pro odpověď, musí obsahovat takové informace, o nichž se zmiňují články 30 až 33, které jsou významné pro takovou nabídku či výzvu:
a) nabídku uzavřít s osobou, která odpoví na sdělení, dohodu týkající se finančního nástroje nebo investiční služby či doplňkové služby;
b) výzvu, aby osoba, která odpoví na sdělení, učinila nabídku uzavřít dohodu týkající se finančního nástroje nebo investiční služby či doplňkové služby.
První pododstavec se nicméně nepoužije, jestliže potenciální neprofesionální zákazník, chce-li odpovědět na nabídku či výzvu obsaženou v propagačním sdělení, se musí odvolat na jiný dokument či dokumenty, které tyto informace obsahují samy nebo ve vzájemné kombinaci.
Článek 30
(čl. 19 odst. 3 první odrážka směrnice 2004/39/ES)Informace o investičním podniku a jeho službách pro neprofesionální zákazníky a potenciální neprofesionální zákazníky
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky ve vhodných případech poskytly neprofesionálním zákazníkům nebo potenciálním neprofesionálním zákazníkům tyto obecné informace:
a) název a adresu investičního podniku a potřebné kontaktní informace, které těmto zákazníkům umožní s podnikem účinně komunikovat;
b) jazyky, ve kterých může zákazník s investičním podnikem komunikovat a ve kterých od něj bude dostávat doklady a jiné informace;
c) způsoby komunikace mezi investičním podnikem a zákazníkem, včetně způsobu, který je případně třeba použít pro zasílání a příjem pokynů;
d) prohlášení o skutečnosti, že investiční podnik má příslušné povolení, a název a kontaktní adresu příslušného orgánu, který toto povolení vydal;
e) pokud investiční podnik jedná prostřednictvím smluvního zástupce, prohlášení o této skutečnosti s uvedením členského státu, v němž je tento smluvní zástupce registrován;
f) povahu, frekvenci a dobu podávání zpráv o výkonnosti služby, které investiční podnik zákazníkovi podává v souladu s čl. 19 odst. 8 směrnice 2004/39/ES;
g) jestliže má podnik v držení finanční nástroje nebo finanční prostředky zákazníků, souhrnný popis kroků, které investiční podnik hodlá učinit na jejich ochranu, včetně stručných údajů o příslušném systému pro odškodnění investorů a systému pojištění vkladů, které se v případě daného podniku použijí na základě jeho operací v členském státě;
h) popis pravidel pro případ střetu zájmů, případně v souhrnné podobě, která má podnik zavedena v souladu s článkem 22;
i) kdykoli o to zákazník požádá, další podrobnosti o těchto pravidlech pro střety zájmů na trvalém nosiči nebo prostřednictvím internetových stránek (pokud tyto nepředstavují trvalý nosič) za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3 odst. 2.
2. Členské státy zajistí, aby investiční podniky při poskytování služby správa portfolia vypracovaly na základě investičních cílů zákazníka a typů finančních nástrojů v portfoliu zákazníka vhodnou metodu oceňování a srovnávání, která poslouží pro smysluplnou orientaci a která umožní zákazníkovi, jemuž je tato služba poskytována, zhodnotit výkonnost podniku.
3. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, pokud neprofesionálnímu zákazníkovi nebo potenciálnímu neprofesionálnímu zákazníkovi nabízí služby správy portfolia, poskytly zákazníkovi, kromě informací uvedených v odstavci 1, případně ještě tyto informace:
a) informace o metodě a frekvenci oceňování finančních nástrojů v portfoliu zákazníka;
b) podrobnosti o případném přenesení práva spravovat všechny finanční nástroje či prostředky v portfoliu zákazníka nebo jejich část podle volného uvážení;
c) upřesnění všech případných referenčních standardů, se kterými se bude srovnávat výkonnost portfolia;
d) typy finančních nástrojů, které mohou být zařazeny do portfolia zákazníka, a typy obchodů, které lze s těmito nástroji provádět, včetně případných limitů;
e) cíle správy, úroveň rizika, která se bude odrážet v manažerově výkonu práva volného uvážení, a všechna konkrétní omezení tohoto volného uvážení.
Článek 31
(čl. 19 odst. 3 druhá odrážka směrnice 2004/39/ES)Informace o finančních nástrojích
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky poskytovaly zákazníkům nebo potenciálním zákazníkům obecný popis charakteru a rizik finančního nástroje se zohledněním zejména kategorizace zákazníka jako neprofesionálního nebo profesionálního.
Tento popis musí dostatečně podrobně vysvětlit charakter konkrétního typu dotyčného nástroje a rizika, která jsou tomuto typu nástroje vlastní, aby zákazník mohl přijmout podložené investiční rozhodnutí.
2. Bude-li to vhodné vzhledem k danému typu nástroje a ke statusu a znalostem zákazníka, popis rizik zahrne tyto prvky:
a) rizika spojená s daným typem finančního nástroje, včetně objasnění pákového efektu a rizika ztráty celé investice;
b) kolísavost cen takových nástrojů a všechna případná omezení dostupného trhu, na němž lze s těmito nástroji obchodovat;
c) skutečnost, že investor kromě nákladů na pořízení těchto nástrojů může v důsledku obchodů s takovými nástroji převzít finanční závazky a další dodatečné povinnosti, včetně podmíněných závazků;
d) všechny požadavky ohledně marže či podobných závazků, které se používají u nástrojů dotyčného typu.
Členské státy mohou stanovit přesné podmínky nebo obsah popisu rizik, který vyžaduje tento odstavec.
3. Jestliže investiční podnik poskytne neprofesionálnímu zákazníkovi či potenciálnímu neprofesionálnímu zákazníkovi informace o finančním nástroji, který je aktuálně nabízen veřejnosti, a v souvislosti s touto nabídkou byl zveřejněn prospekt v souladu se směrnicí 2003/71/ES, sdělí tento podnik zákazníkovi nebo potenciálnímu zákazníkovi, kde je tento prospekt dostupný pro veřejnost.
4. Jsou-li rizika spojená s finančním nástrojem složeným ze dvou či více různých finančních nástrojů či služeb pravděpodobně větší než rizika spojená s některou jeho složkou, investiční podnik poskytne odpovídající popis složek daného nástroje a uvede, jak vzájemné působení těchto složek zvyšuje riziko.
5. V případě finančních nástrojů, jejichž součástí je záruka třetí strany, zahrnují informace o záruce dostatečně podrobné údaje o ručiteli a o záruce, aby zákazník nebo potenciální zákazník mohl záruku objektivně zhodnotit.
Článek 32
(čl. 19 odst. 3 první odrážka směrnice 2004/39/ES)Informační požadavky týkající se ochrany finančních nástrojů nebo prostředků zákazníka
1. Členské státy zajistí, že pokud investiční podniky mají v držení finanční nástroje nebo prostředky patřící neprofesionálním zákazníkům, poskytnou těmto neprofesionálním zákazníkům a potenciálním neprofesionálním zákazníkům všechny důležité informace uvedené v odstavcích 2 až 7.
2. Investiční podnik informuje neprofesionálního zákazníka nebo potenciálního neprofesionálního zákazníka o tom, že jeho finanční nástroje nebo prostředky mohou být v držení třetí strany jménem podniku, a o odpovědnosti, kterou investiční podnik v souladu s platnými vnitrostátními předpisy přijímá za veškerá jednání a opomenutí třetí strany nebo důsledky platební neschopnosti třetí strany pro zákazníka.
3. V případě, že vnitrostátní právní předpisy umožňují, aby byly finanční nástroje neprofesionálního zákazníka nebo potenciálního neprofesionálního zákazníka drženy třetí stranou na souhrnném účtu, investiční podnik zákazníka o této skutečnosti informuje a výrazným způsobem ho upozorní na rizika, která z ní vyplývají.
4. Investiční podnik informuje neprofesionálního zákazníka nebo potenciálního neprofesionálního zákazníka o tom, že podle vnitrostátní právní úpravy není možné, aby byly finanční nástroje zákazníka držené třetí stranou identifikovatelné odděleně od vlastních finančních nástrojů této třetí strany nebo investičního podniku, a výrazným způsobem ho upozorní na rizika, která z toho vyplývají.
5. Investiční podnik informuje zákazníka nebo potenciálního zákazníka o tom, že účty, na nichž jsou vedeny finanční nástroje nebo prostředky patřící danému zákazníkovi nebo potenciálnímu zákazníkovi, podléhají nebo budou podléhat právním předpisům země, která není členským státem, a uvede, že práva zákazníka nebo potenciálního zákazníka k těmto finančním nástrojům nebo prostředkům se mohou odpovídajícím způsobem lišit.
6. Investiční podnik zákazníka informuje o existenci a o podmínkách všech zástavních nároků nebo zástavních práv, která podnik má či může mít ve vztahu k finančním nástrojům nebo prostředkům zákazníka, či o případném právu na zápočet, které má v souvislosti s těmito nástroji nebo prostředky.
Investiční podnik zákazníka případně seznámí se skutečností, že depozitář může mít zástavní nárok nebo zástavní právo k těmto nástrojům či prostředkům nebo právo na zápočet v souvislosti s nimi.
7. Investiční podnik ještě před uzavřením obchodů spočívajících ve financování cenných papírů, které má v držení jménem neprofesionálního zákazníka, nebo o jiném využití těchto finančních nástrojů na vlastní účet nebo na účet jiného zákazníka, poskytne neprofesionálnímu zákazníkovi dostatečně včas před naložením s těmito nástroji a na trvalém nosiči jasné, úplné a přesné informace o závazcích a povinnostech investičního podniku v souvislosti s použitím těchto finančních nástrojů, včetně podmínek jejich opětovného nabytí a rizik s tím spojených.
Článek 33
(čl. 19 odst. 3 čtvrtá odrážka směrnice 2004/39/ES)Informace o nákladech a souvisejících poplatcích
Členské státy vyžadují, aby investiční podniky poskytly svým neprofesionálním zákazníkům a potenciálním neprofesionálním zákazníkům informace o nákladech a souvisejících poplatcích zahrnujících případně tyto prvky:
a) celková cena, kterou zákazník zaplatí v souvislosti s finančním nástrojem nebo investiční službou či doplňkovou službou, včetně případných souvisejících odměn, provizí, poplatků a výloh a všech daní splatných prostřednictvím investičního podniku, anebo, pokud nelze přesnou cenu vyčíslit, základ, z něhož se celková cena vypočítá, aby si ji zákazník mohl ověřit;
b) má-li být jakákoli část celkové ceny, o níž se zmiňuje písmeno a), uhrazena nebo představuje-li částku v cizí měně, uvést dotyčnou měnu a příslušné směnné kursy a náklady;
c) upozornění na možnost, že v souvislosti s obchody spojenými s finančním nástrojem nebo s investiční službou mohou vzniknout zákazníkovi další náklady, včetně daní, které se nehradí prostřednictvím investičního podniku nebo které investiční podnik neúčtuje;
d) ujednání o platebních podmínkách či jiném plnění.
Pro účely písmene a) se provize účtované firmou v každém případě rozepisují zvlášť.
Článek 34
(čl. 19 odst. 3 druhá a čtvrtá odrážka směrnice 2004/39/ES)Informace zpracovávané v souladu se směrnicí 85/611/EHS
1. Členské státy zajistí, že pokud se jedná o podíly v podniku kolektivního investování, upravené směrnicí 85/611/EHS, za vhodný způsob informování se pro účely čl. 19 odst. 3 druhé odrážky směrnice 2004/39/ES považuje zjednodušený prospekt, který je v souladu s článkem 28 zmíněné směrnice.
2. Členské státy zajistí, že pokud se jedná o podíly v podniku kolektivního investování, upravené směrnicí 85/611/EHS, za vhodný způsob informování se pro účely čl. 19 odst. 3 čtvrté odrážky směrnice 2004/39/ES, pokud se jedná o náklady a poplatky související se samotnou SKIPCP včetně vstupních a výstupních provizí, považuje zjednodušený prospekt, který je v souladu s článkem 28 zmíněné směrnice.
ODDÍL 3
Posouzení vhodnosti a přiměřenosti
Článek 35
(čl. 19 odst. 4 směrnice 2004/39/ES)Posouzení vhodnosti
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky získaly od zákazníků nebo potenciálních zákazníků takové informace, jaké bude podnik potřebovat k tomu, aby porozuměl podstatným skutečnostem o zákazníkovi a při náležitém uvážení povahy a rozsahu poskytované služby získal přiměřený základ pro domněnku, že konkrétní obchod, který doporučí nebo který má být uzavřen v rámci služby správy portfolia, uspokojuje tato kritéria:
a) odpovídá investičním cílům dotyčného zákazníka;
b) je takový, že zákazník dokáže finančně unést související investiční rizika v souladu s jeho investičními cíli;
c) je takový, že zákazník má potřebné zkušenosti a znalosti, aby mohl porozumět rizikům spojeným s tímto obchodem nebo se správou jeho portfolia.
2. Pokud investiční podnik poskytuje investiční službu profesionálnímu zákazníkovi, může oprávněně předpokládat, že pokud jde o produkty, obchody a služby, které spadají do kategorie určené pro profesionální zákazníky, zákazník má potřebnou úroveň zkušeností a znalostí pro účely odst. 1 písm. c).
Pokud daná investiční služba sestává z poskytování investičního poradenství profesionálnímu zákazníkovi upraveného oddílem 1 přílohy II směrnice 2004/39/ES, investiční podnik je oprávněn předpokládat pro účely odst. 1 písm. b), že zákazník je schopen finančně unést související investiční riziko odpovídající investičním cílům daného zákazníka.
3. Je-li to vhodné, informace o finanční situaci zákazníka nebo potenciálního zákazníka zahrnují údaje o zdroji a výši jeho pravidelných příjmů, jeho majetku, včetně likvidních aktiv, investic a nemovitostí, a o jeho pravidelných finančních závazcích.
4. Je-li to vhodné, informace o investičních cílech zákazníka nebo potenciálního zákazníka zahrnují údaje o době, po kterou chce zákazník investici držet, jeho preferencích týkajících se podstoupení rizik, o jeho rizikovém profilu a o účelech investice.
5. Pokud investiční podnik v rámci poskytování investičního poradenství či správy portfolia nezíská informace vyžadované podle čl. 19 odst. 4 směrnice 2004/39/ES, podnik investiční službu nebo finanční nástroje zákazníkovi nebo potenciálnímu zákazník nedoporučí.
Článek 36
(čl. 19 odst. 5 směrnice 2004/39/ES)Posouzení přiměřenosti
Členské státy zajistí, aby investiční podniky při posuzování toho, zda je investiční služba ve smyslu čl. 19 odst. 5 směrnice 2004/39/ES pro zákazníka přiměřená, určily, zda zákazník disponuje potřebnými zkušenostmi a znalostmi k tomu, aby porozuměl rizikům souvisejícím s nabízeným nebo poptávaným produktem nebo investiční službou.
Pro tyto účely je investiční podnik oprávněn předpokládat, že profesionální zákazník disponuje potřebnými zkušenostmi a znalostmi k tomu, aby porozuměl rizikům souvisejícím s určitým typem nabízeného nebo poptávaného produktu či služby, které spadají do jeho kategorie profesionálního zákazníka.
Článek 37
(čl. 19 odst. 4 a 5 směrnice 2004/39/ES)Společná ustanovení o posuzování vhodnosti a přiměřenosti
1. Členské státy zajistí, aby informace o znalostech a zkušenostech zákazníka nebo potenciálního zákazníka v oblasti investic zahrnovaly tyto prvky v míře odpovídající charakteru zákazníka, povahy a rozsahu služby, která má být poskytnuta, a typu předpokládaného produktu či služby, včetně jejich složitosti a rizik z nich vyplývajících:
a) typy služeb, obchodů a finančních nástrojů, které zákazník zná,
b) povaze, rozsahu a frekvenci transakcí s finančními nástroji, které klient provádí, a o době, po kterou jsou prováděny, a
c) vzdělání a povolání nebo relevantním dřívějším povolání klienta či potenciálního klienta.
2. Investiční podnik nenabádá zákazníka nebo potenciálního zákazníka k tomu, aby neposkytoval informace vyžadované pro účely čl. 19 odst. 4 a 5 směrnice 2004/39/ES.
3. Investiční podnik je oprávněn spolehnout se na informace poskytnuté jeho zákazníky nebo potenciálními zákazníky, ledaže je mu známo nebo by mu mělo být známo, že tyto informace jsou zjevně zastaralé, nepřesné či neúplné.
Článek 38
(čl. 19 odst. 6 první odrážka směrnice 2004/39/ES)Poskytování služeb u jednoduchých nástrojů
Finanční nástroj, který není uveden v čl. 19 odst. 6 první odrážce směrnice 2004/39/ES, se považuje za jednoduchý, jestliže splňuje tato kritéria:
a) nespadá do čl. 4 odst. 1 bodu 18 písm. c) ani do bodů 4 až 10 oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES;
b) existují četné příležitosti k prodeji, vypovězení nebo jinému druhu realizace tohoto nástroje za ceny, které jsou veřejně známy účastníkům trhu a které jsou buď tržními cenami, nebo cenami, které zpřístupňují či validují na emitentovi nezávislé oceňovací systémy;
c) nezahrnuje žádné skutečné ani potenciální závazky pro zákazníka, které by přesahovaly náklady na pořízení tohoto nástroje;
d) přiměřeně komplexní informace ohledně jeho vlastností jsou dostupné veřejnosti a je pravděpodobné, že jim snadno porozumí průměrný neprofesionální zákazník, aby se mohl podloženě rozhodovat, zda uzavře obchod s daným nástrojem.
Článek 39
(čl. 19 odst. 1 a čl. 19 odst. 7 směrnice 2004/39/ES)Dohoda s neprofesionálním zákazníkem
Členské státy zajistí, aby investiční podnik, který neprofesionálnímu zákazníkovi poskytuje investiční službu, jež není investičním poradenstvím, po prvé po datu použití této směrnice, uzavřel se zákazníkem písemnou základní dohodu na papíře či jiném trvalém nosiči s uvedením základních práv a povinností podniku a zákazníka.
Práva a povinnosti smluvních stran mohou být formou odkazu začleněna do dalších dokumentů či právních textů.
ODDÍL 4
Informační povinnosti vůči zákazníkům
Článek 40
(čl. 19 odst. 8 směrnice 2004/39/ES)Povinnosti ohledně podávání zpráv o provádění pokynů kromě těch, které se týkají správy portfolia
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky při provádění pokynu, který se netýká správy portfolia, jménem zákazníka učinily tyto kroky v souvislosti s daným pokynem:
a) investiční podnik musí zákazníkovi bezodkladně poskytnout na trvalém nosiči základní informace o provedení pokynu;
b) v případě neprofesionálního zákazníka mu investiční podnik musí co nejdříve zaslat na trvalém nosiči oznámení potvrzující provedení pokynu nejpozději následující obchodní den po provedení anebo, pokud investiční podnik dostává potvrzení od třetí strany, nejpozději první obchodní den po obdržení potvrzení od třetí strany.
Písmeno b) se nepoužije, pokud by potvrzení obsahovalo tytéž údaje jako potvrzení, jež má neprofesionálnímu zákazníkovi bezodkladně odesílat jiná osoba.
Písmena a) a b) se nepoužijí v případech, kdy se pokyny provedené jménem zákazníků týkají dluhopisů na financování dohod o hypotečním úvěru s těmito zákazníky, v kterémžto případě musí být podána zpráva o obchodě spolu s podmínkami hypotečního úvěru, nejpozději však jeden měsíc po provedení pokynu.
2. Kromě požadavků podle odstavce 1 vyžadují členské státy od investičních podniků, aby poskytly zákazníkovi na požádání informace o stavu jeho pokynu.
3. Členské státy zajistí, aby v případě pokynů pro neprofesionální zákazníky týkajících se podílů nebo akcií subjektu kolektivního investování, které se provádějí pravidelně, investiční podnik buď učinil kroky uvedené v odst. 1 písm. b), nebo aby neprofesionálnímu zákazníkovi poskytl nejméně každých šest měsíců informace o těchto obchodech uvedené v odstavci 4.
4. Oznámení uvedené v odst. 1 písm. b) zahrnuje tyto příslušné informace, které jsou, je-li to vhodné, v souladu s tabulkou 1 přílohy I nařízení (ES) č. 1287/2006:
a) identifikační údaje o informující společnosti;
b) jméno či jiné označení zákazníka;
c) datum uskutečnění;
d) čas uskutečnění;
e) typ pokynu;
f) identifikační údaje o místu;
g) identifikační údaje o nástroji;
h) ukazatel nákupu/prodeje;
i) charakter pokynu, pokud to není pokyn k nákupu/prodeji;
j) množství;
k) jednotková cena;
l) celková protihodnota;
m) celková výše provizí a účtovaných výloh, rozepsaná na jednotlivé položky, pokud o to zákazník požádá;
n) povinnosti zákazníka vzhledem k vypořádání obchodu, včetně časové lhůty pro zaplacení nebo dodání a příslušných údajů o účtu, pokud tyto údaje nebyly zákazníkovi oznámeny již dříve;
o) je-li zákazníkovou protistranou sám investiční podnik nebo jakákoli osoba v rámci skupiny investičního podniku či jiný zákazník investičního podniku, uvede se skutečnost, že se jedná o tento případ, pokud nebyl pokyn proveden prostřednictvím systému pro obchodování na trzích, který usnadňuje anonymní obchodování.
Pro účely písmena k) platí, že jestliže je pokyn prováděn v tranších, investiční podnik může sdělit zákazníkovi ceny jednotlivých tranší nebo průměrnou cenu.
Pokud se sděluje průměrná cena, investiční podnik poskytne neprofesionálnímu zákazníkovi na jeho žádost informace o cenách jednotlivých tranší.
5. Investiční podnik může poskytnout zákazníkovi informace uvedené v odstavci 4 s pomocí standardních kódů, pokud současně zajistí také vysvětlení použitých kódů.
Článek 41
(čl. 19 odst. 8 směrnice 2004/39/ES)Informační povinnosti v souvislosti se správou portfolia
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, které zákazníkům poskytují služby správy portfolia, předávaly každému takovému zákazníkovi pravidelné výpisy na trvalém nosiči o operacích vykonaných jménem zákazníka při správě jeho portfolia, pokud takový výpis neposkytuje jiná osoba.
2. V případě neprofesionálního zákazníka, a je-li to vhodné, zahrnuje výpis vyžadovaný podle odstavce 1 tyto informace:
a) název (obchodní firmu) investičního podniku;
b) jméno či jiné označení účtu neprofesionálního zákazníka;
c) složení a ocenění portfolia, včetně údajů o jednotlivých finančních nástrojích v portfoliu, jejich tržní hodnotě anebo reálné hodnotě, jestliže tržní hodnota není k dispozici, a o hotovostním zůstatku na začátku a na konci vykazovaného období a údajů o výkonnosti portfolia během vykazovaného období;
d) celkovou částku poplatků a dalších účtovaných položek vzniklých během vykazovaného období s rozepsáním alespoň celkových poplatků za správu a celkových nákladů spojených s výkonem, a je-li to vhodné, včetně prohlášení, že na požádání bude poskytnut podrobnější rozpis;
e) srovnání skutečné výkonnosti v průběhu období vykazovaného ve výpisu a referenční výkonnosti (je-li taková hodnota k dispozici), na níž se investiční podnik a zákazník dohodli;
f) celkovou částku dividend, úroků a jiných úhrad přijatých ve vykazovaném období v souvislosti s portfoliem zákazníka;
g) informace o dalších úkonech společnosti zakládajících práva k finančním nástrojům v portfoliu;
h) ke každému obchodu uskutečněnému v průběhu daného období informace uvedené v čl. 40 odst. 4 písm. c) až l), je-li to vhodné, ledaže se zákazník rozhodne dostávat informace o provedených obchodech po každém obchodu, v kterémžto případě se použije odstavec 4 tohoto článku.
3. Neprofesionálním zákazníkům se výpis uvedený v odstavci 1 předává jednou za šest měsíců, s výjimkou těchto případů:
a) pokud o to zákazník požádá, výpis mu musí být poskytnut každé tři měsíce;
b) v případech, kdy se použije odstavec 4, se pravidelný výpis musí poskytnout nejméně jednou za dvanáct měsíců;
c) pokud dohoda mezi investičním podnikem a neprofesionálním zákazníkem o správě portfolia povoluje portfolio s pákovým efektem, musí se pravidelný výpis poskytovat nejméně jednou za měsíc.
Investiční podniky informují neprofesionální zákazníky, že mají právo podávat žádosti pro účely uvedené pod písmenem a).
Tuto výjimku podle písmene b) však nelze uplatnit v případě obchodů s finančními nástroji spadajícími do čl. 4 odst. 1 bodu 18 písm. c) nebo kteréhokoli z bodů 4 až 10 oddílu C přílohy I směrnice 2004/39/ES.
4. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky v případech, kdy se zákazník rozhodne dostávat informace o provedených obchodech po každém obchodu, poskytly zákazníkovi základní informace o dané obchodu na trvalém nosiči hned poté, co správce portfolia obchod provede.
Pokud je dotyčný zákazník neprofesionálním zákazníkem, investiční podnik mu musí zaslat oznámení potvrzující provedení pokynu a obsahující informace uvedené v čl. 40 odst. 4 nejpozději následující obchodní den po provedení anebo, pokud investiční podnik dostává potvrzení od třetí strany, nejpozději první obchodní den po obdržení potvrzení od třetí strany.
Druhý pododstavec se nepoužije, pokud by potvrzení obsahovalo tytéž údaje jako potvrzení, jež má neprofesionálnímu zákazníkovi bezodkladně odesílat jiná osoba.
Článek 42
(čl. 19 odst. 8 směrnice 2004/39/ES)Další informační povinnosti o správě portfolia a obchodech s podmíněnými závazky
Členské státy zajistí, aby investiční podniky, jestliže provádí obchody správy portfolia pro neprofesionální zákazníky nebo obsluhují účty neprofesionálních zákazníků, které zahrnují nezajištěnou otevřenou pozici v obchodu s podmíněným závazkem, podávaly neprofesionálnímu zákazníkovi zprávu také o případných ztrátách přesahujících předem určenou prahovou hodnotu dohodnutou mezi podnikem a zákazníkem, a to nejpozději do konce obchodního dne anebo, byla-li prahová hodnota překročena v neobchodní den, po skončení následujícího obchodního dne.
Článek 43
(čl. 19 odst. 8 směrnice 2004/39/ES)Výpisy finančních nástrojů nebo prostředků zákazníka
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky, které mají v držení finanční nástroje nebo prostředky zákazníků, zasílaly alespoň jednou za rok každému zákazníkovi, jehož finanční nástroje či prostředky mají v držení, výpis těchto finančních nástrojů nebo prostředků na trvalém nosiči, pokud takový výpis už nebyl poskytnut v jiném pravidelném výpisu.
První pododstavec neplatí pro úvěrovou instituci schválenou podle směrnice 2000/12/ES, pokud se jedná o vklady ve smyslu uvedené směrnice, které má tato instituce v držení.
2. Výpis aktiv zákazníka zmiňovaný v odstavci 1 obsahuje tyto informace:
a) podrobnosti o všech finančních nástrojích či prostředcích zákazníka v držení investičního podniku ke konci období vykazovaného ve výpisu;
b) míru, do které se finanční nástroje či prostředky zákazníka staly předmětem obchodů spočívajících ve financování cenných papírů;
c) míru případného výnosu, který zákazník získal díky účasti na obchodu spočívající ve financování cenných papírů, a z jakého základu tento výnos naběhl.
V případech, kdy portfolio zákazníka zahrnuje výnosy z jedné či více nevypořádaných obchodů, mohou informace uvedené pod písmenem a) vycházet buď z data uzavření obchodu, nebo z data vypořádání s podmínkou, že všechny informace ve výpisu vycházejí důsledně ze stejného data.
3. Členské státy povolí investičnímu podniku, který drží finanční nástroje nebo prostředky a který pro zákazníka provádí správu portfolia, aby výkaz aktiv zákazníka, o němž se zmiňuje odstavec 1, zahrnul do pravidelného výkazu, který poskytuje danému zákazníkovi podle čl. 41 odst. 1.
ODDÍL 5
Provedení za nejlepších podmínek
Článek 44
(čl. 21 odst. 1 a čl. 19 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Kritéria provedení za nejlepších podmínek
1. Členské státy zajistí, že investiční podniky při provádění zákazníkova pokynu zohlední tato kritéria za účelem určení relativní důležitosti faktorů uvedených v čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/39/ES:
a) charakteristika zákazníka včetně jeho kategorizace, tj. zda jde o neprofesionálního nebo profesionálního zákazníka;
b) charakteristika pokynu zákazníka;
c) charakteristické rysy finančních nástrojů, které jsou předmětem tohoto pokynu;
d) charakteristiku vypořádacích míst, do nichž lze tento pokyn nasměrovat.
Pro účely tohoto článku a článku 46 platí, že "vypořádacím místem" se rozumí regulovaný trh, mnohostranný systém obchodování, systematický internalizátor nebo tvůrce trhu či jiný zajišťovatel likvidity nebo jiný subjekt, který plní ve třetí zemi podobnou funkci, jako jsou funkce plněné některým z výše uvedených.
2. Investiční podnik splní své povinnosti podle čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, tj. podnikne všechny přiměřené kroky k získání nejlepšího možného výsledku pro zákazníka, pokud provede pokyn nebo konkrétní aspekt pokynu podle konkrétních pokynů od zákazníka týkajícího se pokynu nebo konkrétního aspektu pokynu.
3. Pokud investiční podnik provádí pokyn jménem neprofesionálního zákazníka, nejlepší možný výsledek se určí z hlediska celkového plnění, jež se skládá z ceny finančního nástroje a nákladů spojených s provedením pokynu, kam patří i veškeré výlohy vzniklé zákazníkovi, které přímo souvisejí s provedením pokynu, včetně poplatků pro vypořádací místa, poplatků za zúčtování a vypořádání a případné další poplatky hrazené třetím stranám zúčastněným na provedení pokynu.
Za účelem provedení za nejlepších podmínek, pokud existuje více konkurenčních míst k provedení pokynu pro finanční nástroj, a s cílem posoudit a porovnat výsledky pro zákazníka, které by dosáhl provedením pokynu v každém z vypořádacích míst uvedených v zásadách provádění pokynů, které je schopno tento pokyn splnit, se při posuzování vezmou v potaz pouze vlastní provize a náklady podniku na provedení pokynu v jednotlivých do úvahy připadajících vypořádacích místech.
4. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky nekonstruovaly či neúčtovaly své provize způsobem, který nespravedlivě diskriminuje některá vypořádací místa.
5. Do 1. listopadu 2008 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o dostupnosti, srovnatelnosti a konsolidaci informací o kvalitě provádění pokynů na jednotlivých vypořádacích místech.
Článek 45
(čl. 19 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Povinnost investičních podniků, které vykonávají správu portfolia, přijímají a předávají pokyny, jednat v nejlepším zájmu zákazníka
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky při poskytování služby v rámci správy portfolia plnily povinnost, kterou ukládá čl. 19 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, s cílem jednat v nejlepším zájmu svých zákazníků při udělování pokynů dalším subjektům vyplývajících z rozhodnutí investičního podniku obchodovat s finančními nástroji jménem svého zákazníka.
2. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky při poskytování služby v rámci přijímání a předávání pokynů plnily povinnost, kterou ukládá čl. 19 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, s cílem jednat v nejlepším zájmu svých zákazníků při předávání pokynů jiným subjektům k provedení.
3. Členské státy zajistí, aby v zájmu splnění požadavků uvedených v odst. 1 a 2 investiční podniky učinily kroky uvedené v odstavcích 4 až 6.
4. Investiční podniky učiní všechny odůvodněné kroky k tomu, aby pro své zákazníky docílily nejlepších možných výsledků a zohlednily přitom faktory uvedené v čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/39. Relativní význam daných faktorů se určí pomocí kritérií uvedených v čl. 44 odst. 1 a u neprofesionálních zákazníků pomocí požadavku uloženého v čl. 44 odst. 3.
Investiční podnik splní své povinnosti uvedené v odstavci 1 a nepožaduje se, aby učinil kroky uvedené v tomto odstavci, pokud řídí zvláštními pokyny zákazníka při udělování pokynu nebo předání pokynu jinému subjektu k provedení.
5. Investiční podniky zavedou a provádí pravidla, která jim umožní dodržet povinnost uvedenou v odstavci 4.
Pokud jde o jednotlivé třídy nástrojů, tato pravidla označí subjekty, u nichž se zadávají pokyny nebo jimž investiční podnik předává pokyny k provedení.
Uvedené subjekty musejí prosazovat prováděcí pravidla, jež investičnímu podniku umožňují dodržet povinnosti uvedené v tomto článku při zadávání či předávání pokynů danému subjektu k provedení.
Investiční podniky své zákazníky řádně informují o pravidlech zavedených podle tohoto odstavce.
6. Investiční podniky pravidelně sledují účinnost pravidel zavedených v souladu s odstavcem 5 a zejména se zaměřují na kvalitu provedení ze strany subjektů uvedených v předmětných pravidlech a na nápravu případných nedostatků.
Investiční podniky navíc svá pravidla každoročně posuzují.
Pravidla se posuzují také vždy, když dojde k významné změně ovlivňující schopnost podniku pokračovat v plnění cíle dosáhnout pro své zákazníky nejlepších možných výsledků.
7. Tento článek se nepoužije, jestliže podnik poskytující služby v rámci správy portfolia, resp. v rámci přijímání a předávání pokynů, zároveň provádí obdržené pokyny nebo rozhodnutí obchodovat za portfolio svého zákazníka.
V těchto případech se použije článek 21 směrnice 2004/39/ES.
Článek 46
(čl. 21 odst. 3 a 4 směrnice 2004/39/ES)Pravidla pro provádění pokynů
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky každoročně přezkoumávaly pravidla pro provádění pokynů zavedená v souladu s čl. 21 odst. 2 směrnice 2004/39/ES, jakož i svou organizaci provádění pokynů.
Ke stejnému přezkumu se přistupuje po každé zásadní změně, která má vliv na schopnost nadále konzistentně dosahovat co nejlepších výsledků při provádění pokynů zákazníků s využitím systémů, které jsou součástí pravidel pro provádění pokynů.
2. Investiční podnik poskytne neprofesionálním zákazníkům dostatečně včas před poskytnutím služby tyto údaje o svých pravidlech pro provádění pokynů:
a) popis relativní důležitosti, kterou investiční podnik v souladu s kritérii uvedenými v čl. 44 odst. 1 této směrnice připisuje faktorům uvedeným v čl. 21 odst. 1 směrnice 2004/39/ES, nebo postup, kterým podnik určuje relativní důležitost těchto faktorů;
b) seznam vypořádacích míst, na něž podnik významně spoléhá při plnění své povinnosti učinit veškeré přiměřené kroky ke konzistentnímu dosahování nejlepšího možného výsledku při provádění zákaznických pokynů;
c) srozumitelné a výrazné upozornění, že jakékoli specifické pokyny zákazníka mohou podniku zabránit v tom, aby učinil kroky, které naplánoval a zavedl do svých pravidel pro provádění pokynů za účelem dosahování nejlepšího možného výsledku při provádění daných pokynů, pokud jde o prvky, jichž se tyto pokyny týkají.
Tyto informace se poskytují na trvalém nosiči nebo prostřednictvím internetových stránek (pokud tyto nepředstavují trvalý nosič) za předpokladu, že jsou splněny podmínky uvedené v čl. 3 odst. 2.
ODDÍL 6
Pravidla pro nakládání se zákaznickými pokyny
Článek 47
(čl. 22 odst. 1 a čl. 19 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Obecné zásady
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky splnily při provádění zákaznických pokynů tyto podmínky:
a) zajistí, aby byly pokyny prováděné jménem zákazníků neprodleně a přesně zaznamenávány a alokovány;
b) jinak srovnatelné pokyny zákazníků se musí provádět v pořadí, v jakém byly podány, a to bez prodlení, ledaže by to znemožňovala povaha pokynu nebo aktuální podmínky na trhu nebo by to nebylo v zájmu zákazníka;
c) musí neprofesionálního zákazníka informovat o podstatných obtížích týkajících se řádného vykonání pokynů neprodleně poté, co se o takových obtížích dozvědí.
2. Jestliže má investiční podnik odpovědnost za dohled nad vypořádáním provedeného pokynu nebo za organizaci tohoto vypořádání, přijme veškerá přiměřená opatření, aby zajistil neprodlené a správné převedení všech finančních nástrojů nebo prostředků zákazníků, které byly přijaty při vypořádání tohoto provedeného pokynu, na účet příslušného zákazníka.
3. Investiční podnik nezneužije informace o nevyřízených zákaznických pokynech a učiní veškeré přiměřené kroky k tomu, aby zabránil zneužití těchto informací ze strany svých příslušných osob.
Článek 48
(čl. 22 odst. 1 a čl. 19 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Slučování a alokace pokynů
1. Členské státy nepřipustí, aby investiční podniky prováděly zákaznický pokyn nebo obchod na vlastní účet společně s pokynem jiného zákazníka, pokud nejsou splněny tyto podmínky:
a) musí být nepravděpodobné, že sloučení pokynů a obchodů bude nevýhodné pro zákazníky, jejichž pokyny se mají slučovat;
b) každý zákazník, jehož pokyn se má slučovat, musí být informován, že sloučení ve vztahu ke konkrétnímu pokynu může být v jeho neprospěch;
c) musí být vypracována a účinně prováděna pravidla alokace pokynů, která za dostatečně přesných podmínek zajistí spravedlivou alokaci agregovaných pokynů a sloučených obchodů, včetně toho, jak objem a cena pokynů určuje alokaci a zacházení s dílčím provedením.
2. Členské státy zajistí, aby investiční podnik, pokud sloučí pokyn s jedním nebo několika jinými zákaznickými pokyny a sloučený pokyn je proveden částečně, alokoval související obchody v souladu se svými zásadami alokace pokynů.
Článek 49
(čl. 22 odst. 1 a čl. 19 odst. 1 směrnice 2004/39/ES)Slučování a alokace obchodů na vlastní účet
1. Členské státy zajistí, aby investiční podniky, kteří sloučily obchody na vlastní účet s jedním nebo několika pokyny zákazníků, alokovaly související obchody způsobem, který nepoškozuje žádného zákazníka.
2. Členské státy zajistí, aby investiční podnik, pokud sloučí zákaznický pokyn s obchodem na vlastní účet a sloučený pokyn je proveden částečně, alokoval související obchody přednostně zákazníkovi.
Jestliže však podnik pomocí rozumných důvodů může prokázat, že by bez sloučení nedokázal pokyn provést za tak výhodných podmínek nebo vůbec, může alokovat obchod na vlastní účet proporcionálně v souladu se svými zásadami alokace pokynů uvedenými v čl. 48 odst. 1 písm. c).
3. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky v rámci pravidel pro alokaci pokynů, o nichž se zmiňuje čl. 48 odst. 1 písm. c), zavedly postupy bránící realokaci obchodů na vlastní účet, které jsou provedeny společně s pokyny zákazníků, způsobem, jenž by poškozoval zákazníka.
ODDÍL 7
Způsobilé protistrany
Článek 50
(čl. 24 odst. 3 směrnice 2004/39/ES)Způsobilé protistrany
1. Členské státy mohou uznat podnik za způsobilou protistranu, pokud tento podnik spadá do kategorie zákazníků, kteří se považují za profesionální zákazníky v souladu s odstavci 1, 2 a 3 oddílu I přílohy II směrnice 2004/39/ES, s výjimkou kategorie výslovně uvedené v čl. 24 odst. 2 zmíněné směrnice.
Členské státy mohou na požádání uznat za způsobilé protistrany také podniky, které spadají do kategorie zákazníků, kteří mají být považováni za profesionální zákazníky v souladu s oddílem II přílohy II směrnice 2004/39/ES.
V těchto případech je však dotyčný podnik uznán za způsobilou protistranu, pouze pokud jde o služby či obchody, u nichž by s ním bylo jednáno jako s profesionálním zákazníkem.
2. Pokud způsobilá protistrana v souladu s čl. 24 odst. 2 druhým pododstavcem směrnice 2004/39/ES požádá, aby se s ní zacházelo jako s zákazníkem, jehož obchodní vztahy s investičním podnikem se řídí články 19, 21 a 22 zmíněné směrnice, leč výslovně nepožádá o zacházení jako s neprofesionálním zákazníkem, a investiční podnik této žádosti vyhoví, podnik jedná s touto způsobilou protistranou jako s profesionálním zákazníkem.
Pokud však tato způsobilá protistrana výslovně požádá o zacházení jako s neprofesionálním zákazníkem, použijí se ustanovení upravující žádosti o zacházení jako s neprofesionálním zákazníkem ve druhém, třetím a čtvrtém pododstavci oddílu I přílohy II směrnice 2004/39/ES.
ODDÍL 8
Vedení záznamů
Článek 51
(čl. 13 odst. 6 směrnice 2004/39/ES)Uchovávání záznamů
1. Členské státy vyžadují, aby investiční podniky uchovávaly všechny záznamy, které vyžaduje směrnice 2004/39/ES a její prováděcí opatření, nejméně po dobu pěti let.
Záznamy, v nichž jsou uvedena příslušná práva a povinnosti investičního podniku a zákazníka podle dohody pro poskytování služeb nebo v nichž jsou uvedeny podmínky, za nichž podnik poskytuje zákazníkovi služby, se uchovávají nejméně po dobu trvání vztahu s zákazníkem.
Příslušné orgány mohou nicméně za mimořádných okolností vyžadovat, aby investiční podniky uchovávaly všechny nebo některé z takových záznamů delší dobu, kterou lze odůvodnit povahou daného nástroje nebo obchodu, jestliže je to nutné k tomu, aby příslušný orgán mohl vykonávat své funkce dozoru v souladu se směrnicí 2004/39/ES.
Po skončení platnosti povolení investičního podniku mohou členské státy nebo příslušné orgány vyžadovat, aby podnik uchovával záznamy do uplynutí zbytku pětileté lhůty, kterou vyžaduje první odstavec.
2. Záznamy se uchovávají na nosiči, který umožní takové skladování informací, aby k nim měl příslušný orgán přístup, a v takové formě a takovým způsobem, aby byly splněny následující podmínky:
a) příslušný orgán k nim musí mít snadný přístup a musí být schopen rekonstruovat z nich všechny klíčové fáze zpracování každého obchodu;
b) musí být zajištěno, že lze snadno zjistit jakékoli opravy či jiné změny i původní obsah záznamů před opravami či jinými změnami;
c) musí být zajištěno, že se záznamy nelze jinak manipulovat nebo je pozměňovat.
3. Příslušný orgán každého členského státu vypracuje a bude vést seznam minimálních záznamů, které musí investiční podniky vést podle směrnice 2004/39/ES a jejích prováděcích předpisů.
4. Evidenční povinnosti podle směrnice 2004/39/ES a této směrnice se nedotýkají práva členských států ukládat investičním podnikům povinnosti týkající se nahrávání telefonických rozhovorů či elektronické komunikace zahrnujících zákaznické pokyny.
5. Na základě diskusí s Evropským výborem regulátorů trhů s cennými papíry podá Komise do 31. prosince 2009 zprávu Evropskému parlamentu a Radě o pokračující vhodnosti odstavce 4.
ODDÍL 9
Vymezené termíny pro účely směrnice 2004/39/ES
Článek 52
(čl. 4 odst. 1 a 4 směrnice 2004/39/ES)Investiční poradenství
Pro účely definice "investičního poradenství" v čl. 4 odst. 1 bod 4 směrnice 2004/39/ES je doporučení osobním doporučením, jestliže je učiněno osobě v postavení investora či potenciálního investora nebo v postavení zmocněného zástupce investora či potenciálního investora.
Doporučení musí být podáno způsobem vhodným pro danou osobu nebo musí vycházet z uvážení poměrů dané osoby a musí představovat doporučení k učinění tohoto kroku či těchto kroků:
a) koupit, prodat, upsat, vyměnit, umořit, držet nebo převzít určitý finanční nástroj;
b) uplatnit nebo neuplatnit jakékoli právo koupit, prodat, upsat, vyměnit nebo umořit finanční nástroj, které zákazníkovi dává určitý finanční nástroj.
Doporučení není osobním doporučením, je-li vydáno výlučně prostřednictvím distribučních kanálů nebo pro veřejnost.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 53
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 31. ledna 2007 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
2. Členské státy použijí tato ustanovení ode dne 1. listopadu 2007.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 54
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/74/ES
ze dne 21. srpna 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek dichlorpropu-P, metconazolu, pyrimethanilu a triklopyru
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla pro druhou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a zřizují seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje dichlorprop-P, metconazol, pyrimethanil a triklopyr.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 451/2000 a (ES) č.
703/2001 pro rozsah použití navrhovaných oznamovateli. Tato nařízení navíc určují členské státy zpravodaje, které musejí předložit hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) v souladu s čl.
451/2000. Pro dichlorprop-P bylo členským státem zpravodajem Dánsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 5. listopadu 2003.
Pro metconazol byla členským státem zpravodajem Belgie a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 27. ledna 2004.
Pro pyrimethanil bylo členským státem zpravodajem Rakousko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 15. dubna 2004.
Pro triklopyr bylo členským státem zpravodajem Irsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 21. listopadu 2003.
(3) Hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a EFSA a byly předloženy Komisi dne 14. prosince 2005 v podobě vědeckých zpráv EFSA o triklopyru a 13. ledna 2006 o dichlorpropu-P, metconazolu a pyrimethanilu [4].
Tyto zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončeny dne 23. května 2006 v podobě zpráv Komise o přezkoumání dichlorpropu-P, metconazolu, pyrimethanilu a triklopyru.
(4) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dichlorprop-P, metconazol, pyrimethanil a triklopyr mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována podle uvedené směrnice.
(5) Aniž je dotčen tento závěr, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních aspektů ohledně dichlorpropu-P, pyrimethanilu a triklopyru. Podle čl.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám.
Je proto vhodné požadovat, aby dichlorprop-P, pyrimethanil a triklopyr byly předmětem dalšího zkoušení s cílem potvrdit posouzení rizika v některých případech a aby tyto studie předložili oznamovatelé.
(6) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(7) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dichlorprop-P, metconazol, pyrimethanil a triklopyr, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(8) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(9) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. listopadu 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. prosince 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. listopadu 2007 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky dichlorprop-P, metconazol, pyrimethanil a triklopyr.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se dichlorpropu-P, metconazolu, pyrimethanilu a triklopyru, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o této účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující dichlorprop-P, metconazol, pyrimethanil a triklopyr jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. května 2007 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají dichlorpropu-P, metconazolu, pyrimethanilu a triklopyru. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje dichlorprop-P, metconazol, pyrimethanil a triklopyr jako jedinou účinnou látku, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou nejpozději do 31. května 2011; nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje dichlorprop-P, metconazol, pyrimethanil a triklopyr jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou do 31. května 2011 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/75/ES
ze dne 11. září 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky dimoxystrobinu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo Spojené království dne 28. listopadu 2001 od společnosti BASF žádost o zařazení účinné látky dimoxystrobinu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 2002/593/ES [2] bylo potvrzeno, že je příslušná dokumentace "úplná", tzn. že v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Účinky této účinné látky na lidské zdraví a na životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navrhovaná žadatelem. Jmenovaný členský stát zpravodaj předložil Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) dne 14. srpna 2003 návrh hodnotící zprávy týkající se látky dimoxystrobinu.
(3) Návrh hodnotící zprávy byl přezkoumán členskými státy a úřadem EFSA v rámci pracovní skupiny pro hodnocení a byl předložen Komisi dne 10. srpna 2005 v podobě vědecké zprávy EFSA o dimoxystrobinu [3] Tato zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončena dne 4. dubna 2006 v podobě zprávy Komise o přezkoumání dimoxystrobinu.
(4) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dotčenou účinnou látku mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit dimoxystrobin do přílohy I uvedené směrnice, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku udělována podle uvedené směrnice.
(5) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnulo šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dimoxystrobin, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly stávající dočasná povolení přeměnit na trvalá povolení, změnit je nebo je odejmout v souladu se směrnicí 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(6) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. března 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. dubna 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. března 2007 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku dimoxystrobin.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se dimoxystrobinu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o této účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující dimoxystrobin jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které byly všechny nejpozději do 30. září 2006 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají dimoxystrobinu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje dimoxystrobin jako jedinou účinnou látku, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou nejpozději do 31. března 2008, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje dimoxystrobin jako jednu z několika účinných látek, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou do 31. března 2008 nebo do data stanoveného pro tuto změnu či odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. října 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/76/ES
ze dne 22. září 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS, pokud jde o specifikaci účinné látky chlorthalonil
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na druhou odrážku čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Po přezkoumání, při němž bylo zpravodajským členským státem Nizozemsko, byla směrnicí Komise 2005/53/ES [2] přidána do přílohy I směrnice 91/414/EHS účinná látka chlorthalonil.
Směrnice 2005/53/ES stanoví maximální obsahy některých nečistot.
V souladu s běžnou praxí Komise vycházejí tyto obsahy ze specifikací vypracovaných Organizací Spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO), jež se týkají čistoty a obsahů nečistot v účinných látkách, a zejména z publikace z února 2005.
Tyto specifikace stanoví maximální obsah hexachlorbenzenu na 0,01 g/kg účinné látky.
Organizace Spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO) však vydala další soubor specifikací pro chlorthalonil [3] a ten je k dispozici od prosince 2005 poté, co byla přijata směrnice 2005/53/ES.
Těmito specifikacemi byly uceleny a formálně zrušeny specifikace z února 2005, které byly zohledněny při přijímání uvedené směrnice.
Nové specifikace stanoví maximální obsah hexachlorbenzenu na 0,04 g/kg účinné látky.
(2) Ačkoli je Společenství oprávněno určit si vlastní úroveň ochrany veřejného zdraví, zdraví zvířat a životního prostředí, bylo zkoumáno, zda lze obsahy čistoty stanovené směrnicí 2005/53/ES upravit tak, aby odrážely nové specifikace organizace FAO.
(3) Nizozemsko provedlo náhodná toxikologická a ekotoxikologická posouzení a dospělo k závěru, že z takovéto úpravy neplynou další rizika kromě těch, která již byla zohledněna při zařazování chlorthalonilu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Tento závěr byl sdělen ostatním členským státům a ty s ním souhlasily.
S ohledem na tento závěr a na zvláštní okolnosti tohoto případu je Komise toho názoru, že úprava specifikací pro chlorthalonil je odůvodněná.
(4) Vzhledem k tomu, že směrnice 2005/53/ES od členských států vyžaduje, aby používaly článek 2 uvedené směrnice od 1. září 2006, měly by se změněné specifikace pro chlorthalonil používat od téhož data, aniž by byly dotčeny ostatní lhůty stanovené v článku 3 směrnice 2005/53/ES.
Z toho důvodu by tato směrnice měla vstoupit v platnost co nejdříve.
(5) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 31. srpna 2006.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. září 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2006/77/ES
ze dne 29. září 2006,
kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES, pokud jde o maximální obsahy organochlorových sloučenin v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/32/ES zakazuje používání produktů určených ke krmení zvířat s obsahem nežádoucích látek, jenž přesahuje maximální obsahy stanovené v příloze I uvedené směrnice.
(2) Když byla přijata směrnice 2002/32/ES, stanovila Komise, že příloha I uvedené směrnice má být přezkoumána na základě aktualizovaného vědeckého posouzení rizik a při zohlednění zákazu ředění kontaminovaných produktů určených ke krmení zvířat, které nesplňují požadavky přílohy.
(3) Na žádost Komise přijal Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) dne 9. listopadu 2005 stanovisko týkající se aldrinu a dieldrinu [2].
(4) Bylo zjištěno, že krmivo pro ryby, které obsahuje relativně vysoký podíl rybího tuku v receptuře, vykazuje značné obsahy aldrinu/dieldrinu.
Je proto třeba, aby se na základě závěrů vědeckého stanoviska a dostupných údajů z monitorování změnily stávající předpisy.
(5) Na žádost Komise přijal EFSA dne 20. června 2005 stanovisko týkající se endosulfanu [3].
(6) Ze závěrů vědeckého stanoviska a dostupných údajů z monitorování vyplývá, že je vhodné změnit maximální obsah endosulfanu v surovém rostlinném oleji, aby bylo do určité míry možné zohlednit koncentraci endosulfanu v surovém rostlinném oleji v porovnání s jeho obsahem v olejnatých semenech.
(7) Na žádost Komise přijal EFSA dne 4. července 2005 stanovisko týkající se hexachlorcyklohexanů (α, β, γ HCH) [4] a dne 9. listopadu 2005 stanovisko týkající se endrinu [5].
(8) Ze závěrů vědeckých stanovisek a dostupných údajů z monitorování vyplývá, že stávající maximální obsahy hexachlorcyklohexanů a endrinu není třeba měnit.
(9) V případě aldrinu, dieldrinu, chlordanu, DDT, endrinu, heptachloru, hexachlorbenzenu a hexachlorcyklohexanů (HCH) by se měl výraz "tuky" nahradit výrazem "tuky a oleje", aby bylo zřejmé, že jsou zahrnuty veškeré tuky a oleje, včetně živočišného tuku, rostlinných olejů a rybího tuku.
(10) Směrnice 2002/32/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(11) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2002/32/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12 měsíců po jejím vstupu v platnost.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/78/ES
ze dne 29. září 2006,
kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků za účelem přizpůsobení přílohy II uvedené směrnice technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vstup vedlejších produktů živočišného původu, které podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [2], patří pod materiál kategorie 1 nebo 2, do výrobního řetězce pro účely technických výrobků, jako například kosmetického výrobku, je zakázaný.
Dodavatelská omezení tímto uložená na kosmetické výrobky v rámci Společenství by se měla vztahovat rovněž na dovážené výrobky.
(2) Vzhledem k tomu, že specifický rizikový materiál uvedený v příloze V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [3] je zahrnutý pod materiál kategorie 1 uvedený v nařízení (ES) č. 1774/2002, odkaz na tuto přílohu v záznamu pod číslem odkazu 419 přílohy II směrnice 76/768/EHS již není potřebný.
(3) V souladu s čl. 22 odst. 1 nařízení (ES) č. 999/2001 se ustanovení části A přílohy XI uvedeného nařízení uplatňují až do přijetí rozhodnutí v souladu s čl. 5 odst. 2 nebo článkem 4, po přijetí kterého se článek 8 uvedeného nařízení a jeho příloha V stanou platnými.
(4) Směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze II směrnice 76/768/EHS se záznam pod číslem odkazu 419 nahrazuje tímto:
"419.
Materiál kategorie 1 a 2 uvedený v článcích 4 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 [4] a z něho získané přísady.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. března 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění uvedených předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními uvedených předpisů a ustanoveními této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2006/79/ES
ze dne 5. října 2006
o osvobození zboží dováženého v drobných zásilkách neobchodní povahy ze třetích zemí od daní
(kodifikované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 78/1035/EHS ze dne ze dne 19. prosince 1978 o osvobození zboží dováženého v drobných zásilkách neobchodní povahy ze třetích zemí od daní [3] byla několikrát podstatně změněna [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by uvedená směrnice měla být kodifikována.
(2) Je vhodné osvobodit od daní z obratu a spotřebních daní dovoz drobných zásilek neobchodní povahy ze třetích zemí.
(3) K tomuto účelu by měla být z praktických důvodů omezení, v jejichž rozsahu se má osvobození uplatňovat, pokud možno stejná jako omezení stanovená pro systém Společenství pro osvobození od cla v nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla [5].
(4) Je třeba stanovit zvláštní omezení pro některé výrobky z důvodu vyššího zdanění, kterému podléhají v členských státech.
(5) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Zboží obsažené v drobných zásilkách neobchodní povahy zaslaných ze třetí země soukromou osobou jiné soukromé osobě nacházející se v členském státě je při dovozu osvobozeno od daní z obratu i spotřebních daní.
2. Pro účely odstavce 1 se "drobnými zásilkami zboží neobchodní povahy" rozumějí zásilky, které:
a) jsou zasílány příležitostně;
b) obsahují výhradně zboží určené k osobnímu užívání příjemcem nebo členy jeho rodiny, přičemž toto zboží nesmí povahou ani množstvím svědčit o obchodním záměru;
c) obsahují zboží, jehož úhrnná hodnota nepřesahuje 45 EUR, a
d) jsou zasílány, aniž by jejich příjemce odesílateli cokoli platil.
Článek 2
1. Článek 1 se vztahuje na následující zboží pouze v rámci těchto množstevních omezení:
a) tabákové výrobky:
i) 50 kusů cigaret,
nebo
ii) 25 kusů doutníčků (doutníky o hmotnosti nejvýše 3 gramů na kus),
nebo
iii) 10 kusů doutníků,
nebo
iv) 50 gramů tabáku ke kouření;
b) alkohol a alkoholické nápoje:
i) destilované nápoje a lihoviny o obsahu alkoholu vyšším než 22 % obj.; nedenaturovaný ethanol o obsahu alkoholu alespoň 80 % obj.: 1 standardní láhev (o obsahu do 1 litru),
nebo
ii) destilované nápoje, lihoviny, aperitivy na vinné nebo alkoholové bázi, pálenka z cukrové třtiny, saké nebo podobné nápoje o obsahu alkoholu nepřesahujícím 22 % obj.; šumivá vína, likérová vína: 1 standardní láhev (o obsahu do 1 litru),
nebo
iii) tichá vína: 2 litry;
c) parfémy: 50 gramů,
nebo
toaletní vody: 0,25 litru nebo 8 uncí;
d) káva: 500 gramů,
nebo
kávové extrakty a esence: 200 gramů;
e) čaj: 100 gramů,
nebo
čajové extrakty a esence: 40 gramů.
2. Členské státy mohou omezit nebo zrušit osvobození od daní z obratu a spotřebních daní pro výrobky uvedené v odstavci 1.
Článek 3
Z osvobození od daní je zcela vyloučeno zboží uvedené v článku 2, které je obsaženo v drobných zásilkách neobchodní povahy v množství přesahujícím množství stanovená v tomto článku.
Článek 4
1. Hodnota eura v národní měně, ke které se přihlíží při použití této směrnice, se stanoví jednou ročně.
Použijí se kurzy platné k prvnímu pracovnímu dni měsíce října s účinkem od 1. ledna následujícího roku.
2. Členské státy mohou zaokrouhlit částky v národní měně, které vyplynou z přepočtu částek vyjádřených v eurech uvedených v čl. 1 odst. 2, přičemž toto zaokrouhlení nesmí překročit 2 EUR.
3. Členské státy mohou zachovat výši osvobození od daní platnou při každoroční úpravě podle odstavce 1 beze změny, jestliže by přepočet výše osvobození od daní vyjádřené v eurech před zaokrouhlením podle odstavce 2 vedl k úpravě výše osvobození od daní vyjádřené v národní měně o méně než 5 %.
Článek 5
Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Článek 6
Zrušuje se směrnice 78/1035/EHS, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedené směrnice ve vnitrostátním právu stanovených v části B přílohy I.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 7
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/85/ES
ze dne 23. října 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek fenamifosu a ethefonu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla pro realizaci druhé etapy pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a stanoví seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam obsahuje fenamifos a ethefon.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 451/2000 a (ES) č. 703/2001 pro rozsah použití navrhovaných oznamovateli. Tato nařízení navíc určují členské státy zpravodaje, které musejí předložit hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 451/2000. Pro fenamifos bylo členským státem zpravodajem Nizozemsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 27. listopadu 2003. Pro ethefon bylo členským státem zpravodajem Nizozemsko a veškeré příslušné informace byly předloženy dne 21. dubna 2004.
(3) Hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a EFSA a byly předloženy Komisi v podobě vědeckých zpráv EFSA, a to dne 13. ledna 2006 o fenamifosu a dne 24. dubna 2006 o ethefonu [4].
Tyto zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončeny dne 14. července 2006 v podobě zpráv Komise o přezkoumání fenamifosu a ethefonu.
(4) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující fenamifos a ethefon mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována podle uvedené směrnice.
(5) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(6) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenamifos a ethefon, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé určené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(7) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(8) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. ledna 2008.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. února 2008.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. ledna 2008 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku fenamifos nebo ethefon.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se fenamifosu a ethefonu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o této účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13 uvedené směrnice.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS znovu zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující fenamifos nebo ethefon, ať jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 31. července 2007 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají fenamifosu a ethefonu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje fenamifos a ethefon jako jedinou účinnou látku, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. července 2011 nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje fenamifos a ethefon jako jednu z několika účinných látek, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení do 31. července 2011 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. srpna 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/86/ES
ze dne 24. října 2006,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES ze dne 31. března 2004 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk [1], a zejména na článek 8, čl. 11 odst. 4 a čl. 28 písm. a), c), g), a h) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2004/23/ES stanoví jakostní a bezpečnostní normy pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk určených k použití u člověka a přípravků získaných z lidských tkání a buněk určených k použití u člověka s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany lidského zdraví.
(2) Aby se předcházelo přenosu nemocí prostřednictvím lidských tkání a buněk určených k použití u člověka a aby se zaručila rovnocenná úroveň jakosti a bezpečnosti, vyzývá směrnice 2004/23/ES ke stanovení specifických technických požadavků pro každou z etap postupu použití lidských tkání a buněk, včetně norem a specifikací pro systém jakosti tkáňových zařízení.
(3) Členské státy by měly v souladu se směrnicí 2004/23/ES stanovit systém akreditace a jmenování tkáňových zařízení a postupů přípravy tkání a buněk a udělování příslušného oprávnění nebo povolení, aby se zajistila vysoká úroveň ochrany lidského zdraví.
Pro tento systém je třeba stanovit technické požadavky.
(4) Požadavky na akreditaci a jmenování tkáňových zařízení a udělení příslušného oprávnění nebo povolení by se měly vztahovat na organizaci a řízení, pracovníky, vybavení, materiály, zařízení/prostory, dokumentaci, záznamy a přezkoumání jakosti.
Akreditovaná a jmenovaná tkáňová zařízení nebo tkáňová zařízení, jimž bylo uděleno oprávnění nebo povolení, by měla splňovat dodatečné požadavky na zvláštní činnosti, které provádějí.
(5) Norma týkající se kvality vzduchu při zpracování tkání a buněk je klíčovým faktorem, který může mít vliv na riziko kontaminace tkání nebo buněk.
Obecně se vyžaduje kvalita vzduchu, v němž jsou počet částic a počet mikrobiálních kolonií rovnocenné počtům ve třídě čistoty A, jak je definována v příloze 1 Evropských pokynů pro správnou výrobní praxi a ve směrnici Komise 2003/94/ES [2].
V určitých situacích však není kvalita vzduchu s počtem částic a počtem mikrobiálních kolonií rovnocennými počtům v normě třídy A indikována.
Za takových okolností by mělo být prokázáno a zdokumentováno, že zvolené prostředí zaručuje jakost a bezpečnost, jež jsou vyžadovány pro daný druh tkáně a buněk, daný proces a dané použití u člověka.
(6) Oblast působnosti této směrnice by měla zahrnovat jakost a bezpečnost lidských tkání a buněk při kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci do zdravotnických zařízení, v němž se použijí v lidském těle.
Neměla by však být rozšířena na použití těchto tkání a buněk u člověka (např. při implantaci, perfuzi, inseminaci nebo přenosu embryí).
Ustanovení této směrnice týkající se sledovatelnosti a oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků se rovněž vztahují na darování, odběr a vyšetřování lidských tkání a buněk, které jsou upraveny směrnicí Komise 2006/17/ES [3].
(7) Použití tkání a buněk u člověka může pro příjemce znamenat riziko přenosu nemoci a další případné nežádoucí účinky.
Aby bylo možné sledovat a snížit tyto účinky, měly by se stanovit specifické požadavky na sledovatelnost a postup Společenství pro oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků.
(8) Podezřelé závažné nežádoucí reakce, ať u dárce, či u příjemce, a závažné nežádoucí účinky od darování až po distribucí tkání a buněk, jež mohou mít vliv na jakost a bezpečnost tkání a buněk a mohou být způsobeny odběrem (včetně hodnocení a výběru dárce), vyšetřováním, zpracováním, konzervací, skladováním a distribucí lidských tkání a buněk, se neprodleně ohlašují příslušnému orgánu.
(9) Během odběru u živých dárců či po něm nebo během použití u člověka či po něm mohou být zjištěny závažné nežádoucí reakce.
Měly by být oznámeny patřičnému tkáňovému zařízení pro účely následného šetření a oznámení příslušnému orgánu.
To by organizaci provádějící odběr či organizaci odpovědné za použití u člověka nemělo bránit v tom, aby přímo uvědomily příslušný orgán, pokud si to přejí.
Tato směrnice by měla vymezit minimální údaje, jež je třeba oznamovat příslušnému orgánu, aniž je tím dotčena schopnost členských států zachovávat či zavádět na svém území přísnější a ochranná opatření, která jsou v souladu s ustanoveními Smlouvy.
(10) S cílem co nejvíce snížit výdaje na přenos, zabránit překrývání a zvýšit administrativní účinnost by se měly k provádění úkolů týkajících se přenosu a zpracování informací používat moderní technologie a řešení elektronické veřejné správy.
Tyto technologie by měly využívat standardní formát pro výměnu informací za použití vhodného systému pro správu referenčních údajů.
(11) Aby se usnadnila sledovatelnost a zjednodušily informace o hlavních charakteristikách a vlastnostech tkání a buněk, je nutné stanovit základní údaje, jež mají být zahrnuty do jednotného evropského kódu.
(12) V této směrnici jsou dodržována základní práva a zachovávány zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(13) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 29 směrnice 2004/23/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci:
a) lidských tkání a buněk určených k použití u člověka a
b) přípravků získaných z lidských tkání a buněk určených k použití u člověka, pokud se na takové přípravky nevztahují jiné směrnice.
2. Ustanovení článků 5 až 9 této směrnice, která se týkají sledovatelnosti a oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků, se rovněž vztahují na darování, odběr, vyšetřování lidských tkání a buněk.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "reprodukčními buňkami" rozumějí všechny tkáně a buňky určené k účelům asistované reprodukce;
b) "darováním mezi partnery" rozumí darování reprodukčních buněk mezi mužem a ženou, kteří prohlásí, že mají intimní fyzický vztah;
c) "systémem jakosti" rozumí organizační struktura, stanovené povinnosti, postupy, procesy a zdroje k provádění řízení jakosti; zahrnuje všechny činnosti, které přímo či nepřímo přispívají k jakosti;
d) "řízením jakosti" rozumějí koordinované činnosti, které mají řídit a kontrolovat organizaci z hlediska jakosti;
e) "standardními pracovními postupy" (SOP) rozumějí písemné pokyny popisující jednotlivé etapy specifického postupu včetně materiálů a metod, které mají být použity, a očekávaný konečný přípravek;
f) "validací" (nebo "kvalifikací" v případě zařízení nebo prostředí) rozumí vytvoření dokumentovaného důkazu, který poskytuje vysokou záruku, že určitý proces, standardní pracovní postup, části zařízení nebo prostředí konzistentně vytvoří produkt, který splňuje předem stanovené specifikace a atributy jakosti;
g) "sledovatelností" rozumí schopnost zjistit místo, kde se nachází, a identifikovat tkáň/buňku během každé etapy od odběru, přes zpracování, vyšetřování a skladování až po distribuci příjemci nebo likvidaci, což zahrnuje také schopnost identifikovat dárce a tkáňové zařízení nebo výrobní zařízení, které tkáň/buňky přijímá, zpracovává nebo skladuje, a schopnost identifikovat příjemce ve zdravotnickém zařízení používajícím/zdravotnických zařízeních používajících tkáň/buňky u příjemce/příjemců;
h) "kritickým" rozumí mající možný vliv na jakost nebo bezpečnost buněk a tkání nebo mající s nimi kontakt;
i) "organizací provádějící odběr" rozumí zdravotnické zařízení nebo jednotka nemocnice nebo jiný subjekt, který provozuje odběr lidských tkání a buněk a který nemusí být akreditován, určen, oprávněn nebo povolen jako tkáňové zařízení;
j) "organizacemi odpovědnými za použití u člověka" rozumějí zdravotnické zařízení nebo jednotka nemocnice nebo jiný subjekt, který používá lidské tkáně a buňky u člověka.
Článek 3
Požadavky na akreditaci a jmenování tkáňových zařízení a udělení příslušného oprávnění nebo povolení
Tkáňové zařízení musí splňovat požadavky stanovené v příloze I.
Článek 4
Požadavky na akreditaci a jmenování postupů přípravy tkání a buněk a udělení příslušného oprávnění nebo povolení
Postupy přípravy v tkáňových zařízeních musejí splňovat požadavky stanovené v příloze II.
Článek 5
Oznamování závažných nežádoucích reakcí
1. Členské státy zajistí, aby:
a) organizace provádějící odběr měly zavedeny postupy pro vedení záznamů o odebraných tkáních a buňkách a pro to, aby mohly neprodleně uvědomovat tkáňová zařízení o závažných nežádoucích reakcích u žijících dárců, jež by mohly ovlivnit jakost a bezpečnost tkání a buněk;
b) organizace odpovědné za použití tkání a buněk u člověka měly zavedeny postupy pro vedení záznamů o použitých tkáních a buňkách a pro to, aby mohly neprodleně uvědomovat tkáňová zařízení o závažných nežádoucích reakcích pozorovaných během klinického použití nebo po něm, které mohou souviset s jakostí a bezpečností tkání nebo buněk;
c) tkáňová zařízení, která distribuují tkáně a buňky pro použití u člověka, poskytovala organizaci odpovědné za použití tkání a buněk u člověka informace o tom, jak má tato organizace oznamovat závažné nežádoucí reakce, jak je uvedeno v písmenu b).
2. Členské státy zajistí, aby tkáňová zařízení:
a) měla zavedeny postupy pro to, aby mohla neprodleně sdělovat příslušnému orgánu všechny náležité dostupné informace o podezřelých závažných nežádoucích reakcích, jak je uvedeno v odst. 1 písm. a) a b);
b) měla zavedeny postupy pro to, aby mohla neprodleně sdělovat příslušnému orgánu závěry vyšetřování pro účely analýzy příčin a následného výstupu.
3. Členské státy zajistí, aby:
a) odpovědná osoba uvedená v článku 17 směrnice 2004/23/ES oznámila příslušnému orgánu informace obsažené v oznámení podle části A přílohy III;
b) tkáňová zařízení oznámila příslušnému orgánu opatření přijatá ohledně ostatních dotčených tkání a buněk, které byly distribuovány pro účely použití u člověka;
c) tkáňová zařízení oznámila příslušnému orgánu závěry vyšetřování, přičemž poskytnou alespoň informace podle části B přílohy III.
Článek 6
Oznamování závažných nežádoucích účinků
1. Členské státy zajistí, aby:
a) organizace provádějící odběr a tkáňová zařízení měly zavedeny postupy pro vedení záznamů a pro to, aby mohly neprodleně uvědomovat tkáňová zařízení o závažných nežádoucích účincích, které se objeví během odběru a mohly by ovlivnit jakost a/nebo bezpečnost lidských tkání a buněk;
b) organizace odpovědné za použití tkání a buněk u člověka měly zavedeny postupy, aby mohly neprodleně uvědomovat tkáňová zařízení o závažných nežádoucích účincích, které by mohly ovlivnit jakost a bezpečnost tkání nebo buněk;
c) tkáňová zařízení poskytovala organizaci odpovědné za použití tkání a buněk u člověka informace o tom, jak má tato organizace oznamovat závažné nežádoucí účinky, které by mohly ovlivnit jakost a bezpečnost tkání nebo buněk.
2. V případě asistované reprodukce se jakákoli špatná identifikace či záměna gamet nebo embryí považuje za závažný nežádoucí účinek.
Všechny osoby či organizace provádějící odběr nebo organizace odpovědné za použití tkání a buněk u člověka, které provádějí asistovanou reprodukci, oznámí takovéto účinky dodavatelským tkáňovým zařízením pro účely vyšetřování a oznámení příslušnému orgánu.
3. Členské státy zajistí, aby tkáňová zařízení:
a) měla zavedeny postupy pro to, aby mohla neprodleně sdělovat příslušnému orgánu všechny náležité dostupné informace o podezřelých závažných nežádoucích účincích, jak je uvedeno v odst. 1 písm. a) a b);
b) měla zavedeny postupy pro to, aby mohla neprodleně sdělovat příslušnému orgánu závěry vyšetřování pro účely analýzy příčin a následného výstupu.
4. Členské státy zajistí, aby:
a) odpovědná osoba uvedená v článku 17 směrnice 2004/23/ES oznámila příslušnému orgánu informace obsažené v oznámení podle části A přílohy IV;
b) tkáňová zařízení vyhodnotila závažné nežádoucí účinky, aby bylo možné v daném procesu určit příčiny, jimž lze předejít;
c) tkáňová zařízení oznámila příslušnému orgánu závěry vyšetřování, přičemž poskytnou alespoň informace podle části B přílohy IV.
Článek 7
Výroční zprávy
1. Do 30. června následujícího roku předloží členské státy Komisi výroční zprávu o oznámeních, která příslušný orgán obdržel o závažných nežádoucích reakcích a účincích.
Komise předloží příslušným orgánům členských států shrnutí obdržených zpráv.
Příslušný orgán tuto zprávu zpřístupní tkáňovým zařízením.
2. Přenos údajů odpovídá specifikacím týkajícím se formátu pro výměnu údajů stanoveným v částech A a B přílohy V a zajistí veškeré informace nezbytné pro identifikaci odesílatele a pro zachování jeho referenčních údajů.
Článek 8
Výměna informací mezi příslušnými orgány a jejich sdělování Komisi
Členské státy zajistí, aby si jejich příslušné orgány sdělovaly náležité informace, pokud jde o závažné nežádoucí reakce a účinky, aby se zaručilo, že budou přijata odpovídající opatření, a aby tyto informace sdělovaly Komisi.
Článek 9
Sledovatelnost
1. Tkáňová zařízení mají účinné a přesné systémy pro jednoznačnou identifikaci a označení obdržených a distribuovaných buněk/tkání.
2. Tkáňová zařízení a organizace odpovědné za použití u člověka uchovají údaje stanovené v příloze VI alespoň po dobu 30 let, a to na vhodném a čitelném médiu.
Článek 10
Evropský kódovací systém
1. Veškerým darovaným materiálům se v tkáňovém zařízení přidělí jedinečný evropský identifikační kód, aby se zajistila řádná identifikace dárce a sledovatelnost všech darovaných materiálů a zajistily informace o hlavních charakteristikách a vlastnostech tkání a buněk.
Kód obsahuje alespoň informace uvedené v příloze VII.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na darování reprodukčních buněk mezi partnery.
Článek 11
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. září 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění uvedených předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními uvedených předpisů a ustanoveními této směrnice.
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s článkem 10 této směrnice do 1. září 2008.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2006/88/ES
ze dne 24. října 2006
o veterinárních požadavcích na živočichy pocházející z akvakultury a produkty akvakultury a o prevenci a tlumení některých nákaz vodních živočichů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Živočichové pocházející z akvakultury a produkty akvakultury spadají jako živá zvířata, ryby, měkkýši a korýši do působnosti přílohy I Smlouvy.
Plemenitba a chov živočichů pocházejících z akvakultury a uvádění těchto živočichů a produktů z nich získaných na trh je pro osoby pracující v tomto odvětví důležitým zdrojem příjmů.
(2) V kontextu vnitřního trhu byla specifická veterinární pravidla pro dovoz ze třetích zemí a uvádění dotčených produktů na trh stanovena směrnicí Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [2].
(3) Případy vzplanutí ohnisek nákaz živočichů pocházejících z akvakultury by mohly v dotčeném odvětví způsobit vážné ztráty.
Minimální opatření, která mají být přijata v případě vzplanutí ohnisek nejzávažnějších nákaz ryb a měkkýšů, byla stanovena směrnicí Rady 93/53/EHS ze dne 24. června 1993, kterou se zavádějí minimální opatření Společenství ke zdolávání některých nákaz ryb [3], a směrnicí Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů [4].
(4) Stávající právní předpisy Společenství byly vypracovány zejména s ohledem na chov lososů, pstruhů a ústřic.
Od přijetí uvedených právních předpisů došlo k významnému rozvoji odvětví akvakultury ve Společenství.
V akvakultuře se nyní chová řada dalších druhů, zejména mořských ryb.
Čím dál tím běžnějšími se také stávají nové chovné postupy zahrnující jiné druhy ryb, zejména v návaznosti na nedávné rozšíření Společenství.
Kromě toho vzrůstá význam chovu korýšů, slávkovitých, zaděnkovitých a ušní.
(5) Všechna opatření k tlumení nákaz mají hospodářský dopad na akvakulturu.
Nedostatečné kontroly mohou vést k šíření patogenních původců, kteří mohou způsobit podstatné ztráty a ohrozit nákazový status ryb, měkkýšů a korýšů používaných v akvakultuře Společenství.
Na druhou stranu nadměrná regulace by mohla vést k nadbytečným omezením volného trhu.
(6) Sdělení Komise Radě a Evropskému parlamentu ze dne 19. září 2002 stanoví strategii udržitelného rozvoje evropské akvakultury. V rámci tohoto sdělení byl naznačen soubor opatření k vytvoření dlouhodobých pracovních příležitostí v odvětví akvakultury, zahrnujících podporu vysokých veterinárních norem a norem týkajících se životních podmínek zvířat a opatření v oblasti životního prostředí k zajištění stability celého odvětví.
Tato opatření by měla být vzata v potaz.
(7) Od přijetí směrnice 91/67/EHS ratifikovalo Společenství Dohodu Světové obchodní organizace (WTO) o používání hygienických a rostlinolékařských opatření (dohoda SPS).
Dohoda SPS odkazuje na normy Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE).
Veterinární požadavky na uvádění živých živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných na trh Společenství, které jsou stanovené ve směrnici 91/67/EHS, jsou přísnější než tyto normy.
Tato směrnice by proto měla zohlednit Mezinárodní zákoník zdraví vodních živočichů a Příručku diagnostických testů pro vodní živočichy OIE.
(8) K zajištění racionálního vývoje odvětví akvakultury a zvýšení produktivity by veterinární předpisy pro vodní živočichy měly být stanoveny na úrovni Společenství.
Tyto předpisy jsou nezbytné mimo jiné pro dotvoření vnitřního trhu a pro zabránění šíření nakažlivých onemocnění.
Vhledem k pokračujícímu vývoji a různorodosti odvětví akvakultury, jakož i nákazovému statusu vodních živočichů uvnitř Společenství by právní předpisy měly být pružné.
(9) Tato směrnice by se měla vztahovat na živočichy pocházející z akvakultury a na prostředí, která mohou mít vliv na nákazový status těchto živočichů.
Obecně vzato by se ustanovení této směrnice měla vztahovat na volně žijící vodní živočichy pouze tehdy, pokud dané okolnosti prostředí mohou mít vliv na nákazový status živočichů pocházejících z akvakultury nebo pokud to je nutné k naplnění účelu právních předpisů Společenství, jako například směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin [5], nebo k ochraně druhů uvedených na seznamu stanoveném Úmluvou o mezinárodním obchodu ohroženými druhy volně žijících živočichů a rostlin (CITES).
Touto směrnicí by neměla být dotčena možnost přijetí přísnějších předpisů o vysazování nepůvodních druhů.
(10) Příslušné orgány určené pro účely této směrnice budou vykonávat své pravomoci a povinnosti v souladu s všeobecnými zásadami stanovenými nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro organizaci úředních kontrol produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [6], a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů o krmivech a potravinách a ustanovení o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat [7].
(11) Pro rozvoj akvakultury ve Společenství je nezbytné zvyšovat informovanost a připravenost příslušných orgánů a provozovatelů produkčních podniků akvakultury, pokud jde o prevenci, tlumení a eradikaci nákaz vodních živočichů.
(12) Příslušné orgány členských států by měly mít přístup k nejmodernějším technikám a znalostem v oblasti analýzy rizik a epidemiologie a měly by tyto znalosti a techniky uplatňovat.
To je čím dál tím důležitější zejména proto, že mezinárodní závazky se nyní zaměřují na analýzu rizik ve vztahu k přijímání hygienických opatření.
(13) Je vhodné zavést na úrovni Společenství systém udělování oprávnění produkčním podnikům akvakultury.
Toto oprávnění by příslušným orgánům umožnil získat dokonalý přehled o odvětví akvakultury, což by usnadnilo prevenci, tlumení a eradikaci nákaz vodních živočichů.
Díky udělování oprávnění by kromě toho bylo možné stanovit specifické požadavky, které musí produkční podniky akvakultury splnit, aby mohly provozovat činnost.
Pokud by to bylo možné, mělo by toto udělování oprávnění být spojeno s režimem oprávnění, který členské státy již zavedly pro jiné účely, například v rámci právních předpisů v oblasti životního prostředí, nebo by mělo být do takového režimu včleněno.
Takové udělování oprávnění by proto nemělo znamenat další zátěž pro odvětví akvakultury.
(14) Členské státy by měly odmítnout udělit oprávnění, pokud by předmětná činnost znamenala nepřijatelné riziko šíření nákaz na jiné živočichy pocházející z akvakultury nebo na volně žijící populace vodních živočichů.
Před vydáním rozhodnutí o zamítnutí oprávnění by se měla zvážit opatření na zmírnění rizika nebo na alternativní umístění dané činnosti.
(15) Chov živočichů pocházejících z akvakultury za účelem lidské spotřeby je v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [8] definován jako prvovýroba.
Povinnosti uložené v rámci této směrnice jednotlivým produkčním podnikům akvakultury, jako například vedení záznamů nebo interní systémy umožňující produkčním podnikům akvakultury prokázat příslušnému orgánu, že příslušné požadavky této směrnice jsou plněny, by měly být, pokud je to možné, sloučeny s povinnostmi stanovenými nařízením (ES) č. 852/2004.
(16) Větší pozornost než tlumení nákaz, které se již vyskytly, by se měla věnovat prevenci výskytu nákaz.
Proto je vhodné stanovit minimální opatření pro prevenci nákaz a snižování rizik, která by měla být uplatňována na celý produkční řetězec v akvakultuře, od oplodnění jiker a vylíhnutí až ke zpracovávání živočichů pocházejících z akvakultury k lidské spotřebě, včetně dopravy.
(17) Za účelem zlepšení všeobecného zdraví zvířat a podpory prevence a tlumení nákaz zvířat prostřednictvím zlepšené vysledovatelnosti by měl být přesun živočichů pocházejících z akvakultury zaznamenáván.
Tyto přesuny by měly případně podléhat také veterinárnímu osvědčení.
(18) Za účelem získání přehledu o nákazové situaci, zajištění rychlé reakce v případě podezření na nákazu a za účelem ochrany hospodářství nebo chovných oblastí měkkýšů s vysokým veterinárním standardem by se ve všech takových hospodářstvích a chovných oblastech měkkýšů měl zavést veterinární dozor založený na riziku.
(19) Je důležité zamezit šíření hlavních nákaz vodních živočichů na úrovni Společenství.
Proto by měly být stanoveny harmonizované veterinární předpisy pro uvádění na trh, které by zahrnovaly specifická ustanovení týkající se druhů vnímavých k těmto nákazám.
Proto by měl být vypracován seznam takových nákaz a druhů k nim vnímavých.
(20) Prevalence takových nákaz vodních živočichů není ve všech částech Společenství stejná.
Proto by měla existovat možnost odkazovat na členské státy prohlášené za prosté nákazy a na oblasti nebo jednotky prohlášené za prosté nákazy, pokud se jedná o části příslušného území.
Je třeba stanovit obecná kritéria a postupy pro udělování, zachovávání, pozastavení, obnovení a odejmutí takového statusu.
(21) Aniž je dotčena směrnice Rady č. 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [9] a dále za účelem zachování a zlepšení všeobecného nákazového statusu vodních živočichů ve Společenství by měly být členské státy, oblasti nebo jednotky prohlášené za prosté jedné nebo více nákaz uvedených na seznamu chráněny před zavlečením takové nákazy.
(22) Členské státy mohou v případě nutnosti přijmout dočasná ochranná opatření v souladu s článkem 10 směrnice 90/425/EHS a s článkem 18 směrnice Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [10].
(23) Aby se zamezilo vytváření neodůvodněných obchodních překážek, měla by být dovolena výměna živočichů pocházejících z akvakultury mezi členskými státy, oblastmi nebo jednotkami, v nichž se vyskytuje jedna nebo více takových nákaz, pod podmínkou, že rovněž v průběhu přepravy budou přijata příslušná opatření na snížení rizik.
(24) Usmrcování a zpracovávání živočichů pocházejících z akvakultury, kteří jsou předmětem opatření na tlumení nákaz, může vést k šíření nákazy, mimo jiné v důsledku vypouštění odpadních vod obsahujících patogenní původce ze zpracovatelských závodů.
Proto je nezbytné, aby členské státy měly přístup k zpracovatelským zařízením, které byly řádně oprávněny k takovémuto usmrcování a zpracování, aniž by došlo k ohrožení nákazového statusu chovaných a volně žijících vodních živočichů, a to i s ohledem na vypouštění odpadních vod.
(25) Určení referenčních laboratoří Společenství a národních referenčních laboratoří by mělo přispět k vysoké jakosti a jednotnosti diagnostických výsledků.
Tohoto cíle lze dosáhnout například použitím potvrzených diagnostických testů a pořádáním srovnávacího testování a školení personálu laboratoří.
(26) Laboratoře podílející se na vyšetřování úředních vzorků by měly pracovat v souladu s mezinárodně schválenými postupy nebo kritérii založenými na výkonnostních normách a měly by v největší možné míře používat potvrzené diagnostické metody.
Evropský výbor pro normalizaci (CEN) a Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO) vyvinuly evropské normy (EN), respektive mezinárodní normy ISO, které se týkají řady činností spojených s takovým vyšetřováním a jsou vhodné pro potřeby této směrnice.
Tyto normy se týkají zejména fungování a hodnocení laboratoří a fungování a akreditace kontrolních subjektů.
(27) Aby se zajistilo včasné zjištění jakéhokoliv možného vzplanutí ohnisek nákazy vodních živočichů, je nutné, aby osoby přicházející do styku s vodními živočichy náležejícími k vnímavým druhům měly povinnost ohlašovat jakékoliv podezření nákazy příslušným orgánům.
Aby se zajistilo, že provozovatelé produkčních podniků akvakultury znají a používají všeobecná pravidla tlumení nákaz a biologické bezpečnosti stanovená touto směrnicí, měly by se v členských státech provádět rutinní kontroly.
(28) Je nezbytné zabránit šíření neexotických, ale vážných nákaz živočichů pocházejících z akvakultury, jakmile dojde k vzplanutí ohniska takové nákazy, pomocí pečlivého sledování přesunů živých živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných, jakož i používání zařízení, které může být kontaminováno.
Volba opatření, která budou použita příslušnými orgány, by měla záviset na epidemiologické situaci v dotčeném členském státě.
(29) Pro zlepšování nákazového statusu Společenství je vhodné, aby členské státy předkládaly epidemiologicky zaměřené programy ke tlumení a eradikaci některých nákaz za účelem uznání na úrovni Společenství.
(30) Co se týče těch nákaz, které nepodléhají opatřením Společenství, ale které jsou významné z lokálního hlediska, mělo by odvětví akvakultury za pomoci příslušných orgánů členských států přijmout větší zodpovědnost, pokud jde o prevenci zavlečení nebo tlumení takových nákaz pomocí samoregulace a vytvářením "pravidel správné praxe".
Může však být nezbytné, aby členské státy zavedly určitá vnitrostátní opatření.
Tato vnitrostátní opatření by měla být opodstatněná, nezbytná a úměrná zamýšleným cílům.
Navíc by neměla ovlivňovat obchod mezi členskými státy, pokud to není nutné v zájmu prevence zavlečení nebo tlumení nákazy, a měla by být schválena a pravidelně přezkoumávána na úrovni Společenství.
Do doby, než budou podle této směrnice zavedena takováto opatření, by měly zůstat v platnosti dodatečné záruky poskytnuté rozhodnutím Komise 2004/453/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se provádí směrnice Rady 91/67/EHS, pokud jde o opatření proti některým chorobám živočichů pocházejících z akvakultury [11].
(31) Poznání dosud neznámých nákaz vodních živočichů se neustále rozvíjí.
Proto může být nezbytné, aby členské státy uplatnily opatření na tlumení nákazy v případě takové nově se objevující nákazy.
Taková opatření by měla být pohotová a přizpůsobená každému jednotlivému případu, ale neměla by být uplatňována déle, než je nezbytné pro dosažení jejich cíle.
Vzhledem k tomu, že takové nově se objevující nákazy mohou mít vliv také na ostatní členské státy, by měly být o výskytu jakékoliv nově se objevující nákazy a o jakýchkoliv přijatých opatřeních pro tlumení informovány všechny členské státy i Komise.
(32) Pro dosažení základního cíle zachování statusu území prostého nákazy v členských státech a návratu k němu v případě vzplanutí ohniska nákazy je nezbytné a vhodné stanovit pravidla týkající se opatření pro zvyšování připravenosti na nákazy.
Ohniska by měla být zdolávána, jak rychle to je jen možné, v případě nutnosti nouzovým očkováním, aby se omezily negativní vlivy na produkci živých živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných a na obchod s nimi.
(33) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčebných přípravků [12] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky [13], požadují, aby kromě minimálních výjimek všechny veterinární léčivé přípravky uváděné na trh uvnitř Společenství byly zaregistrovány.
Obecně vzato by všechny očkovací látky používané ve Společenství měly být zaregistrovány.
Členské státy však mohou povolit použití produktu bez registrace v případě závažné epidemie a za splnění určitých podmínek v souladu s nařízením (ES) č. 726/2004.
Očkovací látky proti exotickým a nově se objevujícím nákazám živočichů pocházejících z akvakultury mohou splňovat podmínky pro takovou výjimku.
(34) Tato směrnice by měla stanovit opatření k zabezpečení nezbytné úrovně připravenosti na efektivní zvládnutí nouzové situace spojené s výskytem jedné nebo více závažných exotických nebo nově se objevujících nákaz postihující akvakulturu, zejména prostřednictvím vypracování pohotovostních plánů na tlumení takových nákaz.
Tyto pohotovostní plány by měly být pravidelně přezkoumávány a aktualizovány.
(35) V případech, kdy tlumení závažné nákazy živočichů pocházejících z akvakultury podléhá harmonizovaným eradikačním opatřením Společenství, by členský státům mělo být dovoleno použití finančního příspěvku ze strany Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 o Evropském rybářském fondu [14].
Každá žádost o podporu ze strany Společenství by měla být přezkoumána z hlediska dodržování kontrolních ustanovení této směrnice.
(36) Živí živočichové pocházejících z akvakultury a produkty z nich získané, dovezení ze třetích zemí nesmějí představovat zdravotní nebezpečí pro vodní živočichy ve Společenství.
Za tím účelem by tato směrnice měla stanovit preventivní opatření proti zavlečení epizootických nákaz.
(37) Pro ochranu nákazové situace vodních živočichů ve Společenství je nebytné zajistit, aby zásilky živých živočichů pocházejících z akvakultury provážené přes Společenství splňovaly příslušné veterinární požadavky týkající se dotčených druhů.
(38) Uvádění okrasných vodních živočichů na trh zahrnuje širokou škálu druhů, často tropických druhů, které jsou chovány pouze pro okrasné účely.
Tito okrasní vodní živočichové jsou běžně chováni v soukromých akváriích nebo jezírkách, v zahradních centrech nebo ve výstavních akváriích, která nejsou v přímém kontaktu s vodami Společenství.
Okrasní vodní živočichové chovaní za takových podmínek proto nepředstavují stejné riziko pro ostatní obory akvakultury Společenství nebo volně žijící populace.
Je proto vhodné stanovit zvláštní pravidla týkající se uvádění okrasných vodních živočichů držených za takových podmínek na trh, jejich tranzitu a dovozu.
(39) Pokud jsou však okrasní vodní živočichové drženi mimo uzavřené systémy nebo akvária v přímém kontaktu s přírodními vodami Společenství, mohli by představovat závažné riziko pro akvakulturu Společenství a volně žijící populace.
To platí zejména pro populace kaprovitých (Cyprinidae), jelikož populární okrasné ryby jako kapr koi jsou vnímavé k některým nákazám postihujícím i jiné druhy kaprovitých, které jsou chovány ve Společenství nebo se vyskytují ve volné přírodě.
V takových případech by měla platit obecná ustanovení této směrnice.
(40) Vytvoření elektronických prostředků výměny informací je nezbytné k zjednodušení a je v zájmu odvětví akvakultury a příslušných orgánů.
Pro splnění této povinnosti je třeba vytvořit společná kritéria.
(41) Členské státy by měly stanovit předpisy týkající se sankcí v případě porušení ustanovení této směrnice a zajistit jejich provádění.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(42) Členské státy jsou v souladu s odstavcem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [15] vybízeny k tomu, aby jak ve vlastním zájmu, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude pokud možno patrný vzájemný vztah této směrnice a prováděcích předpisů, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(43) Jelikož cílů této směrnice, tj. zajistit sbližování pojmů, zásad a postupů tvořících společný základ pro veterinární právní předpisy týkající se vodních živočichů ve Společenství, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být z důvodu rozsahu a účinků této směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu s principem subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(44) Opatření nezbytná pro provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [16].
(45) Je vhodné aktualizovat veterinární právní předpisy Společenství týkající se živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných.
Směrnice 91/67/EHS, 93/53/EHS a 95/70/ES by proto měly být zrušeny a nahrazeny touto směrnicí,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
1. Tato směrnice stanoví:
a) veterinární požadavky pro uvádění na trh, dovoz a tranzit živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných;
b) minimální preventivní opatření zaměřená na zvyšování informovanosti a připravenosti příslušných orgánů, provozovatelů produkčních podniků akvakultury a dalších subjektů spojených s tímto odvětvím ohledně nákaz živočichů pocházejících z akvakultury;
c) minimální opatření na tlumení nákazy, která mají být použita v případě podezření nebo potvrzení ohniska některých nákaz vodních živočichů.
2. Členským státům je ponechána možnost přijmout přísnější opatření v oblasti působnosti kapitoly II článku 13 a kapitoly V za podmínky, že tato opatření nebudou mít vliv na obchod s ostatními členskými státy.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) okrasné vodní živočichy chované v nekomerčních akváriích;
b) volně žijící vodní živočichy sbírané nebo lovené pro přímé zapojení do potravního řetězce;
c) vodní živočichy ulovené za účelem výroby rybí moučky, rybího krmiva, rybího tuku nebo podobných produktů.
2. Kapitola II, kapitola III oddíly 1 až 4 a kapitola VII se nepoužijí, pokud jsou okrasní vodní živočichové drženi v obchodech se zvířaty určenými pro zájmové chovy, zahradních centrech, zahradních rybníčcích, komerčních akváriích nebo u velkoobchodníků,
a) které nepřicházejí do přímého styku s přírodními vodami ve Společenství,
nebo
b) které jsou vybaveny zařízením pro čištění odpadních vod, jež přijatelnou měrou snižuje nebezpečí rozšíření nákaz do přírodních vod.
3. Touto směrnicí nejsou dotčeny předpisy týkající se ochrany druhů nebo vysazování nepůvodních druhů.
Článek 3
Definice
1. Pro účely této směrnice se použijí tyto definice:
a) "akvakulturou" se rozumí chov nebo pěstování vodních organizmů za použití postupů navržených pro zvýšení produkce těchto organizmů nad rámec přirozené kapacity prostředí, přičemž tyto organizmy zůstávají majetkem jedné nebo více fyzických nebo právnických osob po celou dobu chovu nebo pěstování až do doby jejich těžby;
b) "živočichem pocházejícím z akvakultury" se rozumí jakýkoliv vodní živočich ve všech svých životních stádiích, včetně jiker a mlíčí/gamet, chovaný v hospodářství nebo v chovné oblasti měkkýšů, včetně jakéhokoliv vodního živočicha původně volně žijícího, určeného pro chov v hospodářství nebo v chovné oblasti měkkýšů;
c) "produkčním podnikem akvakultury" se rozumí jakýkoliv soukromý nebo veřejný podnik, ziskový nebo neziskový, který vykonává jakoukoliv činnost spojenou s chovem, držením nebo pěstováním živočichů pocházejících z akvakultury;
d) "provozovatelem produkčního podniku akvakultury" se rozumí fyzické nebo právnické osoby, které odpovídají za zajištění toho, aby byly požadavky této směrnice dodržovány v produkčních podnicích akvakultury, které řídí;
e) "vodním živočichem" se rozumí:
i) ryba nadtřídy Agnatha, a tříd Chondrichthyes a Osteichthyes,
ii) měkkýš kmene Mollusca,
iii) korýš podkmene Crustacea;
f) "oprávněným zpracovatelským zařízením" se rozumí jakýkoliv potravinářský podnik schválený v souladu s článkem 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [17], ke zpracovávání živočichů pocházejících z akvakultury pro potravinářské účely a oprávněný v souladu s články 4 a 5 této směrnice;
g) "provozovatelem oprávněného zpracovatelského zařízení" se rozumí fyzické nebo právnické osoby, které odpovídají za zajištění toho, aby byly požadavky této směrnice dodržovány v oprávněném zpracovatelském zařízení, které řídí;
h) "hospodářstvím" se rozumí jakékoliv prostory, uzavřená oblast nebo zařízení provozované produkčním podnikem akvakultury, v němž jsou živočichové pocházející z akvakultury chováni za účelem jejich uvedení na trh, s výjimkou podniků, v nichž jsou volně žijící vodní živočichové vytěžení nebo ulovení k lidské spotřebě dočasně drženi před usmrcením, aniž by byli krmeni;
i) "chovem" se rozumí chov živočichů pocházejících z akvakultury v hospodářství nebo v chovné oblasti měkkýšů;
j) "chovnou oblastí měkkýšů" se rozumí produkční oblast nebo sádkovací oblast, v níž všechny produkční podniky akvakultury fungují v rámci společného systému biologické bezpečnosti;
k) "okrasným vodním živočichem" se rozumí vodní živočich, který je chován, držen nebo uváděn na trh pouze k okrasným účelům;
l) "uvedením na trh" se rozumí prodej, včetně nabízení k prodeji nebo jakékoliv jiné formy převodu, úplatného nebo bezúplatného, a jakákoliv forma přesunu živočichů pocházejících z akvakultury;
m) "produkční oblastí" se rozumějí všechny sladkovodní, mořské a vnitrozemské oblasti, oblasti při ústí řek nebo lagunové oblasti, kde se měkkýši vyskytují, buď přirozeně, nebo na nichž jsou uměle chováni, a z nichž jsou živí měkkýši sbíráni;
n) "rybářskými oblastmi vysazování a slovu" se rozumějí rybníky nebo jiná zařízení, v nichž se populace novým doplňováním živočichů pocházejících z akvakultury udržuje pouze pro účely rekreačního rybolovu;
o) "sádkovací oblastí" se rozumí všechny oblasti ve sladkých vodách, v moři, při ústí řek nebo lagunové oblasti s jasně vymezenými hranicemi, označenými bójemi, kůly nebo jinými pevnými prostředky, která jsou určena výhradně k přirozenému čištění živých měkkýšů;
p) "volně žijícím vodním živočichem" se rozumí vodní živočich, který není živočichem pocházejícím z akvakultury.
2. Pro účely této směrnice se použijí rovněž tyto definice:
a) technické definice uvedené v příloze I;
b) případně definice uvedené v:
i) článcích 2 a 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [18],
ii) článku 2 nařízení (ES) č. 852/2004,
iii) článku 2 nařízení (ES) č. 853/2004,
iv) článku 2 nařízení (ES) č. 882/2004.
KAPITOLA II
PRODUKČNÍ PODNIKY AKVAKULTURY A OPRÁVNĚNÁ ZPRACOVATELSKÁ ZAŘÍZENÍ
Článek 4
Udělování oprávnění produkčním podnikům akvakultury a zpracovatelským zařízením
1. Členské státy zajistí, aby každý produkční podnik akvakultury byl v souladu s článkem 5 řádně oprávněn příslušným orgánem.
Takové oprávnění se může případně vztahovat na více produkčních podniků akvakultury pro chov měkkýšů v rámci jedné chovné oblasti měkkýšů.
Střediska pro odesílání, střediska pro čištění nebo podobné podniky, které se nacházejí uvnitř chovné oblasti měkkýšů, však musejí mít oddělená povolení.
2. Členské státy zajistí, aby každé zpracovatelské zařízení, ve kterém se usmrcují živočichové pocházející z akvakultury za účelem tlumení nákazy v souladu s článkem 33 kapitoly V, bylo řádně zplnomocněno příslušným orgánem podle článku 5.
3. Členské státy zajistí, aby jednotlivé produkční podniky akvakultury a oprávněná zpracovatelská zařízení měly své jedinečné číslo oprávnění.
4. Odchylně od požadavku na oprávnění podle odstavce 1, členské státy mohou vyžadovat pouze registraci příslušným orgánem v případě:
a) jiných zařízení, než jsou produkční podniky akvakultury, v nichž jsou drženi vodní živočichové, kteří nemají být uvedeni na trh;
b) rybářských oblastí vysazování a slovu;
c) produkčních podniků akvakultury, které živočichy pocházející z akvakultury uvádějí na trh výhradně za účelem lidské spotřeby podle čl. 1 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 853/2004.
V takových případech platí obdobně ustanovení této směrnice s ohledem na povahu, charakteristiky a situaci dotčeného zařízení, rybářských oblastí vysazování a slovu nebo podniku a na riziko šíření nákaz vodních živočichů na jiné populace vodních živočichů v důsledku obhospodařování takového zařízení nebo rybářské oblasti vysazování a slovu.
5. V případě nedodržení ustanovení této směrnice postupuje příslušný orgán v souladu s článkem 54 nařízení (ES) č. 882/2004.
Článek 5
Podmínky oprávnění
1. Členské státy zajistí, aby oprávnění podle ustanovení čl. 4 odst. 1 a 2 uděloval příslušný orgán pouze tehdy, pokud provozovatel produkčního podniku akvakultury nebo provozovatel oprávněného zpracovatelského zařízení:
a) splňuje příslušné požadavky článků 8, 9 a 10;
b) má zavedený systém, který provozovateli umožňuje dokázat příslušnému orgánu, že tyto příslušné požadavky jsou plněny,
a c) zůstává pod dozorem příslušného orgánu, který vykonává povinnosti stanovené v čl. 54 odst. 1.
2. Oprávnění nebude uděleno, pokud by daná činnost znamenala nepřijatelné riziko šíření nákaz do hospodářství, chovných oblastí měkkýšů nebo na volně žijící populace vodních živočichů v blízkosti hospodářství nebo chovných oblastí měkkýšů.
Před vydáním rozhodnutí o zamítnutí oprávnění však musí být zvážena opatření na zmírnění rizika, včetně možných alternativních umístění dané činnosti.
3. Členské státy zajistí, aby provozovatel produkčního podniku akvakultury nebo provozovatel oprávněného zpracovatelského zařízení předložili veškeré relevantní informace, aby umožnili příslušnému orgánu vyhodnotit, zda jsou splněny podmínky pro udělení povolení, včetně informací vyžadovaných v souladu s přílohou II příslušnému orgánu.
Článek 6
Registr
Členské státy zřídí, udržují a učiní veřejně přístupným aktualizovaný registr produkčních podniků akvakultury a oprávněných zpracovatelských zařízení, který bude obsahovat přinejmenším informace stanovené v příloze II.
Článek 7
Úřední kontroly
1. V souladu s článkem 3 nařízení (ES) č. 882/2004 provádí příslušný orgán úřední kontroly produkčních podniků akvakultury a oprávněných zpracovatelských zařízení.
2. Úřední kontroly uvedené v článku 1 sestávají přinejmenším z pravidelných inspekcí, návštěv, auditů, a případně odebírání vzorků u všech produkčních podniků akvakultury s ohledem na riziko, které produkční podnik akvakultury a oprávněné zpracovatelské zařízení představují z hlediska zavlečení a šíření nákazy.
Doporučení týkající se četnosti těchto kontrol, jež závisejí na nákazovém statusu příslušné oblasti nebo jednotky, jsou uvedena v části B přílohy III.
3. Prováděcí pravidla k tomuto článku mohou být přijata postupem podle čl. 62 odst. 2.
Článek 8
Povinnosti týkající se vedení záznamů – Vysledovatelnost
1. Členské státy zajistí, aby produkční podniky akvakultury vedly záznamy o:
a) veškerých přesunech živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných do hospodářství nebo chovných oblastí měkkýšů a z nich;
b) úhynu v každé epidemiologické jednotce podle významu pro druh produkce
a
c) výsledcích veterinárního dozoru založeného na míře rizika podle článku 10.
2. Členské státy zajistí, aby oprávněná zpracovatelská zařízení vedla záznamy o veškerých přesunech živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných do těchto zařízení a z nich.
3. Členské státy zajistí, aby v případě přepravy živočichů pocházejících z akvakultury vedli dopravci záznam o:
a) úhynu v průběhu přepravy, do té míry, jak je to možné vzhledem k typu přepravy a přepravovanému druhu;
b) hospodářstvích, chovných oblastech měkkýšů a zpracovatelských zařízeních navštívených dopravním prostředkem
a
c) veškerých výměnách vody během přepravy, zejména o zdrojích nové vody a o místu vypouštění vody.
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení o vysledovatelnosti, členské státy zajistí, aby veškeré přesuny živočichů zaznamenané provozovateli produkčního podniku akvakultury, jak je uvedeno v odst. 1 písm. a), byly zaregistrovány způsobem, který zaručí vysledovatelnost místa původu a cílového místa.
Členské státy mohou požadovat, aby takové přesuny byly zaznamenávány do vnitrostátního rejstříku a elektronicky uchovávány.
Článek 9
Správná hygienická praxe
Členské státy zajistí, aby produkční podniky akvakultury a oprávněná zpracovatelská zařízení zavedly správnou hygienickou praxi adekvátní dotčené činnosti, aby tak zabránily zavlečení a šíření nákaz.
Článek 10
Veterinární dozor
1. Členské státy zajistí, aby ve všech hospodářstvích a chovných oblastech měkkýšů byl uplatňován veterinární dozor založený na míře rizika, který je vhodný pro příslušný typ produkce.
2. Cílem veterinárního dozoru založeného na míře rizika uvedeného v odstavci 1 je odhalit:
a) jakýkoliv zvýšený úhyn ve všech hospodářstvích a chovných oblastech měkkýšů podle vhodnosti pro daný typ produkce;
b) nákazy uvedené v části II přílohy IV v hospodářstvích a chovných oblastech měkkýšů, kde se vyskytují druhy vnímavé k těmto nákazám.
3. Doporučení týkající se četnosti kontrol v rámci veterinárního dozoru, jež závisejí na nákazovém statusu příslušné oblasti nebo jednotky, jsou uvedena v části B přílohy III. Prováděním tohoto dozoru není dotčeno odebírání vzorků a dozor podle kapitoly V nebo čl. 49 odst. 3, čl. 50 odst. 4 a článku 52.
4. Veterinární dozor založený na míře rizika uvedený v odstavci 1 zohlední pokyny, které vypracuje Komise postupem podle čl. 62 odst. 2.
5. S ohledem na výsledek úředních kontrol provedených podle článku 7 a výsledek kontrol na úrovni Společenství provedených podle článku 58 a všech dalších důležitých informací předloží Komise Radě zprávu o celkovém provádění veterinárního dozoru založeném na míře rizika v členských státech. Tuto zprávu může případně doprovázet odpovídající návrh v souladu s postupem podle čl. 62 odst. 2, jímž se stanoví prováděcí pravidla k tomuto článku.
KAPITOLA III
VETERINÁRNÍ POŽADAVKY NA UVÁDĚNÍ ŽIVOČICHŮ POCHÁZEJÍCÍCH Z AKVAKULTURY A PRODUKTŮ Z NICH ZÍSKANÝCH NA TRH
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 11
Oblast působnosti
1. Pokud není stanoveno jinak, týká se tato kapitola pouze nákaz a k nim vnímavých druhů uvedených v části II přílohy IV.
2. Členské státy mohou za vědeckými účely povolit uvedení na trh živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných, kteří nejsou v souladu s touto kapitolou, pod přísným dozorem příslušného orgánu.
Příslušný orgán zajistí, aby takové uvedení na trh neohrozilo nákazový status vodních živočichů v místě určení nebo v místech tranzitu, pokud jde o nákazy uvedené v části II přílohy IV.
Jakékoliv takovéto přesuny mezi členskými státy se neuskuteční bez předchozího oznámení příslušným orgánům dotčených členských států.
Článek 12
Obecné požadavky na uvádění živočichů pocházejících z akvakultury na trh
1. Členské státy zajistí, aby uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných na trh neohrozilo nákazový status vodních živočichů v místě určení, pokud jde o nákazy uvedené v části II přílohy IV.
2. Tato kapitola stanoví prováděcí pravidla pro přesun živočichů pocházejících z akvakultury, zejména pro přesun mezi členskými státy, oblastmi a jednotkami s různými nákazovými statusy podle části A přílohy III.
Článek 13
Požadavky na prevenci nákaz ve vztahu k přepravě
1. Členské státy zajistí, aby:
a) během přepravy živočichů pocházejících z akvakultury byla uplatňována nezbytná opatření k prevenci nákaz, aby nedošlo ke změně nákazového statusu těchto živočichů během přepravy a aby se snížilo riziko šíření nákaz,
a
b) živočichové pocházející z akvakultury byli přepravováni za podmínek, které nemění jejich nákazový status, ani neohrožují nákazový status v místě určení a případně v místech tranzitu.
Tento odstavec se vztahuje i na nákazy a k nim vnímavé druhy, které nejsou uvedené v části II přílohy IV.
2. Členské státy zajistí, aby jakékoliv výměny vody v průběhu přepravy byly prováděny na takových místech a za takových podmínek, které neohrozí nákazový status:
a) převážených živočichů pocházejících z akvakultury;
b) jakýchkoliv vodních živočichů v místě výměny vody
a
c) vodních živočichů v místě určení.
Článek 14
Osvědčení o zdraví zvířat
1. Členské státy zajistí, aby uvádění živočichů pocházejících z akvakultury na trh podléhalo veterinárnímu osvědčení, jsou-li zvířata uvedena do členského státu, oblasti nebo jednotky, které jsou prohlášeny za prosté nákazy v souladu s článkem 49 a 50 nebo podléhají dozoru či eradikačnímu programu podle čl. 44 odst. 1 nebo 2 za účelem:
a) chovu a doplnění stavů
nebo
b) dalšího zpracování před lidskou spotřebou, pokud:
i) ryby nejsou usmrceny a vykuchány před odesláním,
ii) měkkýši a korýši nejsou odesíláni jako nezpracované nebo zpracované produkty.
2. Členské státy rovněž zajistí, aby uvedení živočichů pocházejících z akvakultury na trh podléhalo veterinárnímu osvědčení, smějí-li tito živočichové opustit oblast, která podléhá ustanovením o tlumení podle oddílu 3, 4, 5 a 6 kapitoly V.
Tento odstavec se vztahuje i na nákazy a k nim vnímavé druhy, které nejsou uvedeny v části II přílohy IV.
3. Oznámení prostřednictvím výpočetního systému uvedeného v čl. 20 odst. 1 směrnice 90/425/EHS podléhají tyto přesuny:
a) přesuny živočichů pocházejících z akvakultury mezi členskými státy, kde je vyžadováno osvědčení o zdraví zvířat v souladu s odstavci 1 a 2 tohoto článku,
a
b) všechny ostatní přesuny živých živočichů pocházejících z akvakultury za účelem chovu nebo doplnění stavů mezi členskými státy, kde není podle této směrnice vyžadováno žádné osvědčení o zdraví zvířat.
4. Členské státy se mohou rozhodnout, zda ke sledování veškerých přesunů na svém území využijí výpočetního systému uvedeného v odstavci 3.
ODDÍL 2
Živočichové pocházející z akvakultury určení pro chov a doplnění stavů
Článek 15
Obecné požadavky na uvádění živočichů pocházejících z akvakultury na trh za účelem chovu a doplnění stavů
1. Aniž by byla dotčena ustanovení kapitoly V, členské státy zajistí, aby živočichové pocházející z akvakultury uvádění na trh za účelem chovu byli:
a) klinicky zdraví
a
b) nepocházeli z hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů, v níž dochází k jakémukoliv neobjasněnému zvýšenému úhynu.
Tento odstavec se vztahuje i na nákazy a k nim vnímavé druhy, které nejsou uvedeny v části II přílohy IV.
2. Odchylně od odst. 1 písm. b) mohou členské státy povolit uvedení na trh na základě zhodnocení rizik, pokud živočichové pocházejí z takové části hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů, která je nezávislá na epidemiologické jednotce, v níž došlo ke zvýšenému úhynu.
3. Členské státy zajistí, aby živočichové pocházející z akvakultury určení pro likvidaci nebo usmrcování v souladu s opatřeními ke tlumení nákaz stanovenými v kapitole V nebyli uvedeni na trh za účelem chovu a doplnění stavů.
4. Živočichové pocházející z akvakultury mohou být vypouštěni do volné přírody za účelem doplnění stavů nebo do rybářských oblastí vysazování a slovu, pokud:
a) odpovídají požadavkům podle odstavce 1
a
b) pocházejí z hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů, jejichž nákazový status uvedený v části A přílohy III je přinejmenším stejný jako nákazový status vod, do nichž mají být vypuštěni.
Členské státy však mohou rozhodnout, že živočichové pocházející z akvakultury musejí pocházet z oblasti nebo jednotky prohlášených v souladu s články 49 nebo 50 za prosté nákazy.
Členské státy se mohou rovněž rozhodnout použít tento odstavec na programy vypracované a uplatňované podle článku 43.
Článek 16
Vpouštění živočichů pocházejících z akvakultury náležejících k druhům vnímavým ke specifickým nákazám do oblastí prostých nákazy
1. Aby mohli být živočichové pocházející z akvakultury náležející k vnímavým druhům vpuštěni za účelem chovu nebo doplnění stavů do členského státu, oblasti nebo jednotky, které byly prohlášeny za prosté konkrétní nákazy v souladu s články 49 či 50, musejí pocházet z jiného členského státu, oblasti nebo jednotky, které byly také prohlášeny za prosté dané nákazy.
2. Pokud lze vědecky odůvodnit, že vnímavé druhy v určitých životních stádiích tuto nákazu nepřenášejí, odstavec 1 se na tato životní stadia nepoužije.
Postupem podle čl. 62 odst. 2 se přijme a v zájmu zohlednění vědeckotechnologického rozvoje případně změní seznam druhů a životních stádií, na něž se může první pododstavec vztahovat.
Článek 17
Vpouštění živých živočichů pocházejících z akvakultury náležejících k druhům přenašečů do oblastí prostých nákazy
1. Pokud vědecké údaje nebo praktické zkušenosti dokazují, že druhy, které nejsou uvedeny v části II přílohy IV, mohou být jako přenašeči zodpovědné za přenos konkrétních nákaz, musí členské státy zajistit, aby tyto druhy přenašečů, při vpouštění do členského státu, oblasti nebo jednotky prohlášených za prosté dané konkrétní nákazy v souladu s články 49 nebo 50 za účelem chovu nebo doplnění stavů:
a) pocházely z jiného členského státu, oblasti nebo jednotky prohlášených za prosté této určité nákazy
nebo
b) byly drženy v karanténních zařízeních ve vodě prosté příslušných patogenních původců po náležitou dobu, jež je na základě vědeckých poznatků a praktických zkušeností prokázána jako dostatečná ke snížení rizika přenosu dané nákazy na úroveň přijatelnou k zabránění přenosu dotyčné nákazy.
2. Postupem podle čl. 62 odst. 2 se přijme a v zájmu zohlednění vědeckotechnologického rozvoje případně změní seznam druhů, které přenášejí nákazu, a životních stádií těchto druhů, na něž se vztahuje tento článek, a případně podmínek, za nichž tyto druhy mohou nákazu přenášet.
3. Až do možného začlenění druhů uvedených na seznamu podle odstavce 2 může Komise postupem podle čl. 62 odst. 3 rozhodnout, že povolí členským státům uplatňovat ustanovení uvedená v odstavci 1.
ODDÍL 3
Živočichové pocházející z akvakultury a produkty z nich získané, kteří jsou určeni k lidské spotřebě
Článek 18
Živočichové pocházející z akvakultury a produkty z nich získané, kteří jsou uváděni na trh k dalšímu zpracování před lidskou spotřebou
1. Členské státy zajistí, aby živí živočichové pocházející z akvakultury náležející k druhům vnímavým k jedné nebo více neexotickým nákazám uvedeným v části II přílohy IV a produkty z nich získané mohli být v členském státě, oblasti nebo jednotce prohlášených v souladu s článkem 49 nebo 50 za prosté těchto nákaz uvedeni na trh k dalšímu zpracování, pouze pokud vyhovují jedné z následujících podmínek:
a) pocházejí z jiného členského státu, oblasti nebo jednotky prohlášených za prosté dané nákazy;
b) jsou zpracováni v oprávněném zpracovatelském zařízení za podmínek zabraňujících šíření nákaz;
c) co se týče ryb, jsou usmrceny a zbaveny vnitřností před odesláním,
nebo
d) co se týče měkkýšů a korýšů, jsou odesíláni jakožto nezpracované nebo zpracované produkty.
2. Členské státy zajistí, aby živí živočichové pocházející z akvakultury náležející k druhům vnímavým k jedné nebo více neexotickým nákazám uvedeným v části II přílohy IV a produkty z nich získané, kteří jsou uváděni na trh k dalšímu zpracování v členském státě, oblasti nebo jednotce prohlášených v souladu s článkem 49 nebo 50 za prosté těchto nákaz, mohli být v místě zpracování dočasně skladováni pouze tehdy, pokud:
a) pocházejí z jiného členského státu, oblasti nebo jednotky prohlášených za prosté dané nákazy
nebo
b) jsou dočasně drženi ve střediscích pro odesílání, střediscích pro čištění nebo podobných podnicích vybavených systémem čištění odpadních vod, který ničí příslušné patogenní původce, nebo pokud jsou odpadní vody ošetřeny jiným způsobem, který snižuje riziko přenosu nákaz do přírodních vod na přijatelnou úroveň.
Článek 19
Živočichové pocházející z akvakultury a produkty z nich získané, kteří jsou uváděni na trh k lidské spotřebě bez dalšího zpracování
1. Tento oddíl se nepoužije v případech, kdy jsou živočichové pocházející z akvakultury náležející k druhům vnímavým k jedné nebo více nákazám uvedeným v části II přílohy IV nebo produkty z nich získané uváděni na trh k lidské spotřebě bez dalšího zpracování, ovšem pod podmínkou, že jsou zabaleni v obalech pro maloobchodní prodej, jež splňují ustanovení o balení a označování stanovená v nařízení (ES) č. 853/2004.
2. Pokud jsou živí měkkýši nebo korýši náležející k druhům vnímavým k jedné nebo více nákazám uvedeným v části II přílohy IV dočasně sádkováni ve vodách Společenství nebo umísťováni do středisek pro odesílání, středisek pro čištění či podobných podniků, musí splňovat požadavky čl. 18 odst. 2.
ODDÍL 4
Volně žijící vodní živočichové
Článek 20
Vypuštění volně žijících vodních živočichů v členských státech, oblastech nebo jednotkách prohlášených za prosté nákazy
1. Volně žijící vodní živočichové druhů vnímavých k jedné nebo více nákazám uvedeným v části II přílohy IV, ulovení v členském státě nebo oblasti či jednotce, které nebyly v souladu s články 49 nebo 50 prohlášeny za prosté nákazy, musejí před tím, než mohou být vypuštěni do hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů umístěných v členském státě, oblasti nebo jednotce prohlášených v souladu s články 49 nebo 50 za prosté dané nákazy, být umístěni pod dozorem příslušného orgánu do karantény ve vhodných zařízeních na dobu dostatečně dlouhou k tomu, aby se riziko přenosu nákazy snížilo na přijatelnou úroveň.
2. Členské státy mohou povolit tradiční extenzivní postupy akvakultury na mělčinách bez karantény podle odstavce 1 za předpokladu, že bude provedeno zhodnocení rizika a že příslušné riziko není považováno za vyšší, než je riziko předpokládané při použití odstavce 1.
ODDÍL 5
Okrasní vodní živočichové
Článek 21
Uvádění okrasných vodních živočichů na trh
1. Členské státy zajistí, aby uvádění okrasných vodních živočichů na trh neohrozilo nákazový status vodních živočichů, pokud jde o nákazy uvedené v části II přílohy IV.
2. Tento článek se vztahuje také na nákazy, které nejsou uvedeny v části II přílohy IV.
KAPITOLA IV
VPOUŠTĚNÍ ŽIVOČICHŮ POCHÁZEJÍCÍCH Z AKVAKULTURY A PRODUKTŮ Z NICH ZÍSKANÝCH DO SPOLEČENSTVÍ ZE TŘETÍCH ZEMÍ
Článek 22
Obecné požadavky na vpouštění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných ze třetích zemí
Členské státy zajistí, aby živočichové pocházející z akvakultury a produkty z nich získané byli do Společenství vpouštěni pouze ze třetích zemí nebo z částí třetích zemí, které jsou uvedené na seznamu sestaveném a aktualizovaném postupem podle čl. 62 odst. 2.
Článek 23
Seznamy třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž je povoleno vpouštění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných
1. Třetí země nebo část třetí země se uvede na seznamu podle článku 22 pouze tehdy, pokud hodnocení této země nebo této části třetí země Společenstvím prokázalo, že příslušný orgán poskytuje dostatečné záruky týkající se plnění příslušných veterinárních požadavků právních předpisů Společenství.
2. Komise může rozhodnout, zda je pro dokončení hodnocení třetí země nebo části třetí země podle odstavce 1 nutná kontrola podle čl. 58 odst. 2.
3. Při sestavování nebo aktualizaci seznamu podle článku 22 se přihlíží zejména:
a) k právním předpisům třetí země;
b) k organizaci příslušného orgánu a jeho útvarů kontroly ve třetí zemi, pravomocem těchto útvarů, dozoru, jemuž podléhají, a prostředkům, včetně lidských zdrojů, které mají k dispozici pro účinné uplatňování právních předpisů příslušné země;
c) k platným veterinárním předpisům vztahujícím se na vodní živočichy, které se týkají produkce, výroby, manipulace, skladování a odesílání živých živočichů pocházejících z akvakultury určených pro Společenství;
d) k zárukám, jež může příslušný orgán třetí země poskytnout ohledně souladu nebo rovnocennosti s příslušnými veterinárními požadavky na vodní živočichy;
e) k jakékoliv zkušenosti s prodejem živých živočichů pocházejících z akvakultury ze třetí země a k výsledkům jakýchkoliv provedených dovozních kontrol;
f) k výsledkům hodnocení Společenství, zejména výsledkům hodnocení příslušných orgánů dotčené třetí země nebo, pokud to Komise vyžaduje, ke zprávě podané příslušnými orgány třetí země o jakýchkoliv provedených kontrolách;
g) k nákazovému statusu chovaných a volně žijících vodních živočichů ve třetí zemi, se zvláštním zřetelem na exotické nákazy živočichů a na jakékoliv aspekty nákazové situace v zemi, které by mohly představovat riziko pro zdravotní stav vodních živočichů ve Společenství;
h) k pravidelnosti, rychlosti a přesnosti, s jakou třetí země poskytuje informace o výskytu nekontagiózních nebo kontagiózních nákaz vodních živočichů na svém území, zejména o výskytu nákaz, které se povinně ohlašují a které jsou uvedeny na seznamu Světové organizace pro zdraví zvířat (OIE),
a
i) k předpisům týkajícím se prevence a tlumení nákaz vodních živočichů, které platí ve třetí zemi, a k jejich provádění, včetně předpisů vztahujících se na dovozy z jiných zemí.
4. Komise zajistí, aby aktuální verze všech seznamů byly sestaveny nebo aktualizovány v souladu s článkem 22 a aby byly k dispozici veřejnosti.
5. Seznamy sestavené v souladu s článkem 22 mohou být sloučeny s jinými seznamy sestavenými pro veterinární a hygienické účely.
Článek 24
Dokumenty
1. K zásilkám živočichů pocházejících z akvakultury a produktů z nich získaných musí být při vstupu do Společenství přiložen dokument obsahující osvědčení o zdraví zvířat.
2. Osvědčení o zdraví zvířat musí potvrzovat, že zásilka splňuje:
a) požadavky stanovené pro příslušnou komoditu touto směrnicí
a
b) jakékoliv zvláštní dovozní podmínky stanovené v souladu s čl. 25 písm. a).
3. Dokument může obsahovat údaje požadované podle jiných ustanovení hygienických a veterinárních předpisů Společenství.
Článek 25
Podrobnější pravidla
V případě potřeby mohou být postupem podle čl. 62 odst.
2 stanovena podrobnější pravidla k provádění této kapitoly. Tato pravidla se mohou týkat zejména:
a) zvláštních dovozních podmínek pro jednotlivé třetí země, jejich části nebo pro skupinu třetích zemí;
b) kritérií klasifikace třetích zemí a jejich částí z hlediska nákaz vodních živočichů;
c) používání elektronických dokumentů;
d) vzorů osvědčení o zdraví zvířat a jiných dokumentů
a
e) postupů a osvědčení pro tranzit.
KAPITOLA V
OHLAŠOVÁNÍ A MINIMÁLNÍ OPATŘENÍ KE TLUMENÍ NÁKAZ VODNÍCH ŽIVOČICHŮ
ODDÍL 1
Ohlašování nákaz
Článek 26
Ohlašování na vnitrostátní úrovni
1. Členské státy zajistí, aby:
a) v případě existence jakýchkoliv důvodů k podezření na výskyt nákazy, která je uvedena v části II přílohy IV, nebo v případě, že je potvrzena přítomnost takové nákazy u vodních živočichů, bylo takové podezření nebo potvrzení ihned ohlášeno příslušnému orgánu
a
b) v případě výskytu zvýšeného úhynu živočichů pocházejících z akvakultury byl úhyn ihned ohlášen příslušnému orgánu nebo soukromému veterinárnímu lékaři za účelem dalšího šetření.
2. Členské státy zajistí, aby povinnosti ohlašovat skutečnosti uvedené v odstavci 1 podléhali:
a) vlastník a jakákoliv osoba, která se stará o vodní živočichy;
b) jakákoliv osoba provázející živočichy pocházející z akvakultury při přepravě;
c) praktičtí veterinární lékaři a další pracovníci zabývající se zdravím vodních živočichů;
d) úřední veterinární lékaři, vedoucí pracovníci veterinárních nebo jiných úředních nebo soukromých laboratoří
a
e) jakákoliv jiná osoba s profesním vztahem k vodním živočichům vnímavých druhů nebo k produktům z takových živočichů získaným.
Článek 27
Ohlašování ostatním členským státům, Komisi a členským státům ESVO
Členské státy ohlásí ostatním členským státům, Komisi a členským státům ESVO v případě potvrzení do 24 hodin:
a) exotickou nákazu uvedenou v části II přílohy IV;
b) neexotickou nákazu uvedenou v části II přílohy IV, pokud dotyčný členský stát, oblast nebo jednotka byly prohlášeny za prosté dané nákazy.
ODDÍL 2
Podezření na nákazu uvedenou na seznamu – Epizootologické šetření
Článek 28
Počáteční opatření pro tlumení nákazy
Členské státy zajistí, aby v případě podezření na exotickou nákazu uvedenou v části II přílohy IV nebo v případě podezření na neexotickou nákazu uvedenou v části II přílohy IV v členských státech, oblastech nebo jednotkách s nákazovým statusem kategorie I nebo III podle části A přílohy III pro danou nákazu:
a) byly odebrány a v laboratoři určené v souladu s článkem 57 vyšetřeny příslušné vzorky;
b) před obdržením výsledku vyšetření podle písm. a):
i) byl v hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů, kde existuje podezření na nákazu, zaveden úřední dozor a aby byla přijata patřičná opatření na tlumení nákazy, aby se zamezilo šíření nákazy na další vodní živočichy,
ii) žádným živočichům pocházejícím z akvakultury nebylo umožněno opustit hospodářství nebo chovnou oblast měkkýšů, kde existuje podezření na nákazu, nebo do nich vstoupit, pokud to příslušný orgán nepovolí,
iii) bylo zahájeno epizootologické šetření podle článku 29.
Článek 29
Epizootologické šetření
1. Členské státy zajistí, aby bylo zahájeno epizootologické šetření podle čl. 28 písm. b) bodu iii) v případě, že vyšetření v souladu s čl. 28 písm. a) prokáže přítomnost:
a) exotické nákazy uvedené v části II přílohy IV v jakémkoliv členském státě
nebo
b) neexotické nákazy uvedené v části II přílohy IV v členském státě, oblasti nebo jednotce s nákazovým statusem kategorie I nebo III podle části A přílohy III pro danou nákazu.
2. Epizootologické šetření podle odstavce 1 se zaměří na:
a) zjištění možného původu a zdrojů kontaminace;
b) prověření toho, zda živočichové pocházející z akvakultury neopustili hospodářství nebo chovnou oblast měkkýšů v průběhu příslušného období předcházejícího ohlášení podezření stanovené čl. 26 odst. 1;
c) prověření, zda nebyla nakažena jiná hospodářství.
3. Pokud epizootologické šetření podle odstavce 1 prokáže, že nákaza mohla být zavlečena do jednoho nebo více hospodářství, chovných oblastí měkkýšů nebo volných vod, dotčené členské státy zajistí, aby byla v těchto hospodářstvích, chovných oblastech měkkýšů nebo volných vodách použita opatření stanovená v článku 28.
V případě velkých povodí nebo pobřežních oblastí může příslušný orgán rozhodnout o omezení použití článku 28 na území menšího rozměru v okolí hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů podezřelých z nákazy, pokud usoudí, že toto území menšího rozměru je dostatečně velké, aby zaručilo zamezení šíření nákazy.
4. V případě potřeby je nutno o podezření na případ nákazy informovat příslušné orgány sousedních členských států nebo třetích zemí.
V tomto případě přijmou příslušné orgány dotčených členských států příslušné kroky nutné k použití opatření podle tohoto článku na jejich území.
Článek 30
Zrušení omezení
Příslušný orgán zruší omezení stanovená v čl. 28 písm. b), pokud vyšetření podle písmene a) uvedeného článku neprokáže přítomnost nákazy.
ODDÍL 3
Minimální opatření na tlumení nákazy v případě potvrzení exotických nákaz živočichů pocházejících z akvakultury
Článek 31
Úvodní ustanovení
Tento oddíl se použije v případě potvrzení exotické nákazy uvedené v části II přílohy IV u živočichů pocházejících z akvakultury.
Článek 32
Obecná opatření
Členské státy zajistí, aby:
a) hospodářství nebo chovná oblast měkkýšů byly úředně prohlášeny za zamořené;
b) okolo hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů, které byly prohlášeny za zamořené, byla vytvořena uzavřená oblast přiměřená dané nákaze, která obsahuje ochranné pásmo a pásmo dozoru;
c) bez povolení příslušného orgánu nedocházelo k žádnému doplňování stavu nebo přesunu živočichů pocházejících z akvakultury do uzavřené oblasti, v jejím rámci nebo z ní,
a
d) byla prováděna veškerá dodatečná opatření nezbytná k tomu, aby se zabránilo dalšímu šíření nákazy.
Článek 33
Sběr a další zpracování
1. Živočichové pocházející z akvakultury, kteří dosáhli tržní velikosti a nevykazují žádné klinické příznaky nákazy, mohou být pod dozorem příslušného orgánu použiti k lidské spotřebě nebo dalšímu zpracování.
2. Sběr, umísťování do středisek pro odesílání nebo středisek pro čištění, další zpracování a další související činnosti spojené s přípravou živočichů pocházejících z akvakultury na zapojení do potravního řetězce se provádějí za podmínek, které brání šíření patogenního původce způsobujícího příslušnou nákazu.
3. Střediska pro odesílání, střediska pro čištění nebo podobné podniky musejí být vybaveny systémem čištění odpadních vod, který zneškodní patogenního původce nákazy, nebo musí být s odpadními vodami naloženo jiným způsobem, který sníží riziko přenosu nákaz do přírodních vod na přijatelnou úroveň.
4. Další zpracování se provádí v oprávněných zpracovatelských zařízeních.
Článek 34
Odstranění a likvidace
1. Členské státy zajistí, aby mrtvé ryby a korýši, jakož i živé ryby a korýši vykazující klinické příznaky nákazy byli odstraněni a zlikvidováni pod dozorem příslušného orgánu v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 z 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [19], v co nejkratší možné době v souladu s pohotovostním plánem podle článku 47 této směrnice.
2. Živočichové pocházející z akvakultury, kteří nedosáhli tržní velikosti a nevykazují klinické příznaky nákazy, musejí být v přiměřené lhůtě podle typu produkce a rizika, které takoví živočichové představují pro další šíření nákazy, odstraněni a zlikvidováni pod dozorem příslušného orgánu v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002 a pohotovostním plánem podle článku 47 této směrnice.
Článek 35
Ponechání ladem
Je-li to možné, musí být zamořené hospodářství nebo chovná oblast měkkýšů poté, co byly vyklizeny a případně vyčištěny a vydezinfikovány, ponechány přiměřenou dobu ladem.
V případě hospodářství a chovných oblastí měkkýšů chovajících živočichy pocházející z akvakultury, kteří nejsou vnímaví k dané nákaze, bude rozhodnutí o ponechání ladem záviset na posouzení rizika.
Článek 36
Ochrana vodních živočichů
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zabránění šíření nákazy na další vodní živočichy.
Článek 37
Zrušení opatření
Opatření stanovená v tomto oddílu zůstanou v platnosti, dokud:
a) nejsou provedena opatření k eradikaci nákaz stanovená v tomto oddílu;
b) v uzavřené oblasti není v závislosti na dané nákaze a druhu postiženého produkčního podniku akvakultury proveden s negativními výsledky odběr vzorků a dozor.
ODDÍL 4
Minimální opatření na tlumení nákazy v případě potvrzení neexotických nákaz živočichů pocházejících z akvakultury
Článek 38
Obecná ustanovení
1. V případě potvrzení neexotické nákazy uvedené v části II přílohy IV v členském státě, oblasti nebo jednotce prohlášených za prosté této nákazy dotyčný členský stát buď
a) použije opatření stanovená v oddílu 3, aby mohl získat zpět příslušný status území prostého nákazy,
nebo
b) vypracuje eradikační program podle čl. 44 odst. 2.
2. Odchylně od čl. 34 odst. 2 může členských stát, pokud se rozhodne uplatňovat opatření uvedená v oddílu 3, umožnit, aby klinicky zdraví živočichové dosáhli před usmrcením pro lidskou spotřebu tržní velikosti nebo aby byli přemístěni do jiné zamořené oblasti či jednotky. V těchto případech se přijmou opatření, jež sníží další šíření nákazy, a pokud možno mu zabrání.
3. V případě, že si členský stát nepřeje získat zpět status území prostého nákazy, použije se článek 39.
Článek 39
Opatření k zamezení šíření nákazy
V případě potvrzení neexotické nákazy uvedené v části II přílohy IV v členském státě, oblasti nebo jednotce, které nejsou prohlášeny za prosté dané nákazy, přijme dotčený členský stát opatření k zamezení šíření nákazy.
Tato opatření spočívají přinejmenším:
a) v prohlášení hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů za zamořené;
b) v tom, že okolo hospodářství nebo chovné oblasti měkkýšů, které byly prohlášeny za zamořené, je vytvořena uzavřená oblast přiměřená dané nákaze, která obsahuje ochranné pásmo a pásmo dozoru;
c) v omezení přesunu živočichů pocházejících z akvakultury z uzavřené oblasti tak, aby takoví živočichové směli být pouze:
i) vpouštěni do hospodářství nebo chovných oblastí měkkýšů v souladu s čl. 12 odst. 2
nebo
ii) sebráni a usmrceni k lidské spotřebě v souladu s čl. 33 odst.1;
d) v odstranění a likvidaci mrtvých ryb a korýšů pod dozorem příslušného orgánu v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002 v přiměřené lhůtě podle typu produkce a rizika, které takoví mrtví živočichové představují pro další šíření nákazy.
ODDÍL 5
Minimální opatření na tlumení nákazy v případě potvrzení nákaz uvedených v části II přílohy IV u volně žijících vodních živočichů
Článek 40
Tlumení nákaz uvedených v části II přílohy IV u volně žijících vodních živočichů
1. Pokud jsou volně žijící vodní živočichové nakaženi exotickými nákazami uvedenými v části II přílohy IV nebo pokud existuje podezření, že jsou těmito nákazami nakaženi, musí příslušný členský stát sledovat situaci a přijmout opatření, aby se nákaza omezila a pokud možno se zabránilo jejímu dalšímu šíření.
2. Pokud jsou v členském státě, oblasti nebo jednotce prohlášených za prosté nákazy volně žijící vodní živočichové nakaženi neexotickými nákazami uvedenými v části II přílohy IV nebo pokud existuje podezření, že jsou těmito nákazami nakaženi, musí příslušný členský stát taktéž sledovat situaci a přijmout opatření pro snížení a pokud možno zabránění dalšímu šíření nákazy.
3. O opatřeních přijatých v souladu s odstavci 1 a 2 informuje členský stát Komisi a ostatní členské státy v rámci výboru podle čl. 62 odst. 1.
ODDÍL 6
Opatření na tlumení nákazy v případě nově se objevujících nákaz
Článek 41
Nově se objevující nákazy
1. Pokud může nově se objevující nákaza ohrozit nákazový status vodních živočichů, podniknou členské státy přiměřená opatření ke tlumení nově se objevující nákazy a k zabránění jejímu dalšímu šíření.
2. V případě výskytu nově se objevující nákazy informuje dotčený členský stát bez prodlení členské státy, Komisi a členské státy ESVO, pokud mají zjištění epizootologický význam pro jiný členský stát.
3. Během čtyř týdnů, kdy jsou v souladu s odstavcem 2 informovány ostatní členské státy, Komise a členské státy ESVO, bude věc předložena výboru uvedenému v čl. 62 odst. 1. Opatření přijatá dotčeným členským státem podle odstavce 1 mohou být prodloužena, změněna nebo zrušena postupem podle čl. 62 odst. 2.
4. Postupem podle čl. 62 odst. 2 se seznam uvedený v části II přílohy IV případně upraví, aby do něj mohla být zahrnuta příslušná nově se objevující nákaza nebo nový hostitelský druh vnímavý k nákaze již uvedené v této příloze.
ODDÍL 7
Alternativní opatření a vnitrostátní předpisy
Článek 42
Postup přijímání epizootologických opatření ad hoc v případě nákaz uvedených v části II přílohy IV
Postupem podle čl. 62 odst. 2 může být přijato rozhodnutí, kterým se na omezené časové období a za podmínek odpovídajících epizootologické situaci povoluje provádění opatření ad hoc, pokud:
a) opatření stanovená v této kapitole nejsou vhodná pro danou epizootologickou situaci
nebo
b) se nákaza šíří navzdory opatřením přijatým v souladu s touto kapitolou.
Článek 43
Ustanovení pro omezení dopadu nákaz neuvedených v části II přílohy IV
1. Pokud představuje nákaza, jež není uvedena v části II přílohy IV, významné riziko pro zdravotní stav živočichů pocházejících z akvakultury nebo pro volně žijící vodní živočichy v členském státě, může dotčený členský stát přijmout opatření pro prevenci zavlečení nebo tlumení této nákazy.
Členské státy zajistí, aby tato opatření nepřekračovala rámec toho, co je vhodné a nezbytné pro prevenci zavlečení nebo tlumení této nákazy.
2. Členské státy oznámí Komisi veškerá opatření podle odstavce 1, která mohou mít vliv na obchod mezi členskými státy. Tato opatření podléhají schválení postupem podle čl. 62 odst. 2.
3. Schválení podle odstavce 2 se udělí pouze tehdy, je-li zavedení omezení obchodu uvnitř Společenství nezbytné v zájmu prevence zavlečení nebo tlumení této nákazy, přičemž se zohlední ustanovení podle kapitol II, III, IV a V.
KAPITOLA VI
PROGRAMY PRO TLUMENÍ A OČKOVÁNÍ
ODDÍL 1
Programy pro dozor a eradikaci
Článek 44
Vypracování a schvalování programů pro dozor a eradikaci
1. Pokud členský stát, který není znám jako zamořený, ale který není prohlášen za prostý (kategorie III podle části A přílohy III) jedné nebo více neexotických nákaz uvedených v části II přílohy IV, vypracuje program dozoru za účelem dosažení statusu území prostého nákazy pro jednu nebo více takových nákaz, předloží tento program ke schválení postupem podle čl. 62 odst. 2.
Tyto programy mohou být také změněny či ukončeny v souladu s tímto postupem.
Konkrétní požadavky ohledně dozoru, odběru vzorků a diagnostiky jsou stejné jako v čl. 49 odst. 3.
Pokud se však program podle tohoto odstavce má týkat jednotlivých jednotek nebo oblastí, které zahrnují méně než 75 % území dotyčného členského státu, a tato oblast nebo jednotka sestává z povodí, které není sdíleno s jiným členským státem nebo třetí zemí, použije se pro jakékoliv schválení, změnu či ukončení takového programu postup podle čl. 50 odst. 2.
2. Pokud členský stát, který je znám jako zamořený (kategorie V podle části A přílohy III) jednou nebo více neexotickými nákazami uvedenými na seznamu v části II přílohy IV, vypracuje program eradikace pro jednu nebo více těchto nákaz, předloží tento program ke schválení postupem podle čl. 62 odst. 2.
Tyto programy mohou být také změněny či ukončeny v souladu s uvedeným postupem.
3. Přehled programů schválených v souladu s odstavcem 1 a 2 tohoto článku se zpřístupní na úrovni Společenství postupem podle článku 51.
4. Ode dne schválení programů uvedených v tomto článku se požadavky a opatření podle článku 14, kapitoly III oddílů 2, 3, 4, a 5, kapitoly V oddílu 2 a čl. 38 odst. 1 ve vztahu k územím prohlášeným za prostá nákazy použijí také na území, na něž se vztahují tyto programy.
Článek 45
Obsah programů
Programy se neschválí, pokud neobsahují přinejmenším:
a) popis epizootologické situace nákazy před dnem zahájení programu;
b) analýzu odhadovaných nákladů a předpokládaných přínosů programu;
c) pravděpodobnou dobu trvání programu a cíl, jehož má být dosaženo k datu ukončení programu,
a
d) popis a vymezení zeměpisné a správní oblasti, v níž má být program uplatňován.
Článek 46
Období uplatňování programů
1. Programy jsou uplatňovány, dokud:
a) nejsou splněny požadavky stanovené v příloze V a členský stát, oblast nebo jednotka nejsou prohlášeny za prosté nákazy
nebo
b) program není odvolán příslušným orgánem dotyčného členského státu nebo Komisí, protože už nadále neplní svůj účel.
2. Pokud je program odvolán podle odst. 1 písm. b), použije členský stát ode dne odvolání programu opatření k zamezení šíření nákazy podle článku 39.
ODDÍL 2
Pohotovostní plán pro nově se objevující a exotické nákazy
Článek 47
Pohotovostní plán pro nově se objevující a exotické nákazy
1. Každý členský stát vypracuje pohotovostní plán, který stanoví vnitrostátní opatření potřebná pro udržování vysoké úrovně informovanosti o nákazách a připravenosti na ně a pro zajištění ochrany životního prostředí.
2. Pohotovostní plán:
a) propůjčí příslušnému orgánu pravomoci a prostředky umožňující přístup ke všem zařízením, vybavení, personálu a dalším příslušným materiálům nezbytným pro rychlou a účinnou eradikaci ohniska;
b) zajistí koordinaci a kompatibilitu se sousedními členskými státy a podpoří spolupráci se sousedními třetími zeměmi
a
c) případně přesně uvede požadavky na očkovací látku a podmínky očkování považované za nezbytné pro případ nouzového očkování.
3. Členské státy musejí při vypracovávání pohotovostních plánů dodržovat kritéria a požadavky stanovené v příloze VII.
4. Členské státy předloží pohotovostní plány ke schválení postupem podle čl. 62 odst. 2.
Všechny členské státy musejí každých pět let své pohotovostní plány aktualizovat a předkládat aktualizované plány ke schválení výše uvedeným postupem.
5. Pohotovostní plán se použije v případě vzplanutí ohniska nově se objevujících nákaz a exotických nákaz uvedených v části II přílohy IV.
ODDÍL 3
Očkování
Článek 48
Očkování
1. Členské státy zajistí, aby očkování proti exotickým nákazám uvedeným v části II přílohy IV bylo zakázáno vyjma případů, kdy je takové očkování schváleno v souladu s články 41, 42 nebo 47.
2. Členské státy zajistí, aby očkování proti neexotickým nákazám uvedeným v části II přílohy IV bylo zakázáno na všech částech jejich území, které jsou prohlášeny za prosté dotyčné nákazy v souladu s články 49 nebo 50, nebo na něž se vztahuje program pro dozor schválený v souladu s čl. 44 odst. 1.
Členské státy mohou takové očkování povolit v těch částech svého území, které nejsou prohlášeny za prosté dotyčných nákaz, nebo v případě, že je očkování součástí programu pro eradikaci schváleného v souladu s čl. 44 odst. 2.
3. Členské státy zajistí, aby používané vakcíny byly zaregistrovány v souladu se směrnicí 2001/82/ES a s nařízením (ES) č. 726/2004.
4. Odstavce 1 a 2 se nevztahují na vědecké studie sloužící vývoji a testování očkovacích látek za kontrolovaných podmínek.
V průběhu takových studií členské státy zajistí, aby byla přijata vhodná opatření na ochranu ostatních vodních živočichů před jakýmikoliv nepříznivými vlivy očkování prováděného v rámci těchto studií.
KAPITOLA VII
STATUS ÚZEMÍ PROSTÉHO NÁKAZY
Článek 49
Členský stát prostý nákazy
1. Členský stát je postupem podle čl. 62 odst. 2 prohlášen za prostý jedné nebo více neexotických nákaz uvedených v části II přílohy IV, pokud je splněn požadavek odstavce 2 tohoto článku a:
a) na jeho území se nevyskytují žádné druhy vnímavé k uvedeným nákazám
nebo
b) je známo, že patogenní původce nemůže v členském státě a jeho vodních zdrojích přežít,
nebo
c) členský stát splňuje podmínky stanovené v příloze V části I.
2. V případě, že sousední členské státy nebo povodí sdílená se sousedními členskými státy nejsou prohlášeny za prosté nákazy, vytvoří členský stát na svém území vhodné nárazníkové zóny.
Nárazníkové zóny musejí být vymezeny tak, aby členský stát prostý nákazy chránily před pasivním zavlečením dané nákazy.
3. Konkrétní požadavky na metody dozoru, nárazníkové zóny, metody odběru vzorků a diagnostické metody, které mají členské státy používat za účelem přiznání statusu území prostého nákazy v souladu s tímto článkem, se přijmou postupem podle čl. 62 odst. 2.
Článek 50
Oblast nebo jednotka prosté nákazy
1. Členský stát může některou oblast nebo jednotku na svém území prohlásit za prostou jedné nebo více neexotických nákaz uvedených v části II přílohy IV, pokud:
a) se v oblasti nebo jednotce a případně v jejich vodních zdrojích nevyskytují žádní vnímaví živočichové
nebo
b) je známo, že patogenní původce nemůže v oblasti nebo jednotce a případně v jejich vodních zdrojích přežít,
nebo
c) oblast nebo jednotka splňuje podmínky stanovené v příloze V části II.
2. Členský stát učiní prohlášení podle článku 1 Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat v souladu s tímto postupem:
a) prohlášení je podpořeno důkazem ve formě, která se stanoví postupem podle čl. 62 odst. 2, a je v elektronické podobě přístupné Komisi a členským státům v souladu s požadavky článku 59;
b) Komise přidá oznámení o prohlášení jako informační bod k pořadu příštího zasedání výboru uvedeného v čl. 62 odst.
1. Prohlášení nabývá účinku 60 dnů od data konání tohoto zasedání,
c) během této doby mohou Komise nebo členské státy požadovat vysvětlení nebo dodatečné informace o podpůrném důkazu od členského státu, jež činí prohlášení;
d) předloží-li alespoň jeden členský stát nebo Komise v době uvedené v písmenu b) písemné připomínky vyjadřující významné objektivní obavy, pokud jde o podpůrné důkazy, Komise a dotčené členské státy společně prověří předložené důkazy s cílem dané obavy vyřešit.
V tomto případě lze dobu uvedenou v písmenu b) prodloužit o 30 dní.
Tyto připomínky se předkládají členskému státu, jenž se prohlašuje za prostý nákazy, a Komisi;
e) v případě, že smírčí řízení podle odst. 2 písm. d) je neúspěšné, Komise se může rozhodnout, že provede na místě kontrolu v souladu s článkem 58, aby ověřila, zda podané prohlášení splňuje kritéria stanovená odstavcem 1, pokud členský stát podávající prohlášení toto prohlášení nestáhne;
f) v nutných případech s ohledem na dosažené výsledky se přijme rozhodnutí v souladu s postupem podle čl. 62 odst. 2, aby bylo vlastní prohlášení o území nebo jednotce prosté nákazy staženo.
3. Pokud oblast (oblasti) nebo jednotka (jednotky) podle odstavce 1 zahrnují více než 75 % území členského státu, nebo pokud oblast nebo jednotka sestávají z povodí sdíleného s jiným členským státem nebo třetí zemí, nahradí se postup podle odstavce 2 postupem podle čl. 62 odst. 2.
4. Konkrétní požadavky na metody dozoru a odběru vzorků a diagnostické metody používané členskými státy za účelem získání statusu území prostého nákazy v souladu s tímto článkem se přijmou postupem podle čl. 62 odst. 2.
Článek 51
Seznamy členských států, oblastí nebo jednotek prostých nákazy
1. Každý členský stát sestaví a povede aktualizovaný seznam oblastí a jednotek prohlášených za prosté nákazy v souladu s čl. 50 odst. 2. Tyto seznamy budou zpřístupněny veřejnosti.
2. Komise sestaví a aktualizuje seznam členských států, oblastí a jednotek prohlášených za prosté nákazy v souladu s článkem 49 nebo čl. 50 odst. 3 a tento seznam zpřístupní veřejnosti.
Článek 52
Zachování statusu území prostého nákazy
Členský stát, který je v souladu s článkem 49 prohlášen za prostý jedné nebo více neexotických nákaz uvedených v části II přílohy IV, může ukončit cílený dozor a zachovat si status území prostého nákazy, pokud existují podmínky podporující vznik klinických projevů příslušné nákazy a pokud jsou uplatňována příslušná ustanovení této směrnice.
Avšak v případě oblastí nebo jednotek prostých nákazy v členských státech, které nejsou prohlášeny za prosté nákazy, a vždy tehdy, kdy neexistují podmínky podporující vznik klinických projevů nákazy, musí cílený dozor pokračovat v souladu s metodami stanovenými v čl. 49 odst. 3 nebo čl. 50 odst. 4, ovšem na úrovni přiměřené míře rizika.
Článek 53
Pozastavení a obnovení statusu území prostého nákazy
1. Pokud se členský stát důvodně domnívá, že byla porušena jakákoliv z podmínek pro zachování jeho statusu členského státu, oblasti nebo jednotky prostých nákazy, pozastaví takový členský stát okamžitě obchod s vnímavými druhy a druhy, které jsou přenašeči, směřující do ostatních členských států, oblastí nebo jednotek s vyšším nákazovým statusem ve vztahu k dané nákaze, jak je uvedeno v části A přílohy III, a použije ustanovení kapitoly V oddílů 2 a 4.
2. Pokud epizootologické šetření podle čl. 29 odst. 1 potvrdí, že k domnělému porušení podmínek nedošlo, status členského státu, oblasti nebo jednotky prostých nákazy se obnoví.
3. Pokud epizootologické šetření potvrdí vysokou pravděpodobnost výskytu infekce, status členského státu, oblasti nebo jednotky prostých nákazy se odvolá postupem, podle kterého byl status vyhlášen.
Před obnovením statusu území prostého nákazy musí být splněny požadavky stanovené v příloze V.
KAPITOLA VIII
PŘÍSLUŠNÉ ORGÁNY A LABORATOŘE
Článek 54
Obecné povinnosti
1. Každý členský stát určí příslušné orgány pro účely této směrnice a oznámí je Komisi.
Příslušné orgány fungují a vykonávají své povinnosti v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
2. Každý členský stát zajistí, aby mezi příslušnými orgány, které určí pro účely této směrnice, a jakýmikoliv jinými orgány podílejícími se na úpravě záležitostí souvisejících s akvakulturou, vodními živočichy a potravinami a krmivy pocházejícími z akvakultury byla ustanovena účinná a trvalá spolupráce založená na volné výměně informací souvisejících s prováděním této směrnice.
Výměna informací probíhá v nezbytné míře také mezi příslušnými orgány různých členských států.
3. Každý členský stát zajistí, aby příslušné orgány měly přístup k odpovídajícím laboratorním službám a k nejnovějším poznatkům v oblastech analýzy rizik a epizootologie a aby probíhala volná výměna veškerých informací souvisejících s prováděním této směrnice mezi příslušnými orgány a laboratořemi.
Článek 55
Referenční laboratoře Společenství
1. Referenční laboratoře Společenství pro nákazy vodních živočichů, na něž se vztahuje tato směrnice, se určují postupem podle čl. 62 odst. 2 na časové období stanovené tímto postupem.
2. Referenční laboratoře Společenství pro nákazy vodních živočichů vykonávají pravomoci a povinnosti stanovené v příloze VI části I.
3. Komise přezkoumá nejpozději do konce období podle odstavce 1 určení referenčních laboratoří Společenství z hlediska toho, jak tyto laboratoře naplňují pravomoci a povinnosti podle odstavce 2.
Článek 56
Národní referenční laboratoře
1. Členské státy zajistí určení národních referenčních laboratoří pro každou z referenčních laboratoří Společenství podle článku 55.
Členské státy mohou určit laboratoř umístěnou v jiném členském státě nebo v členském státě ESVO a jedna laboratoř může být národní referenční laboratoří pro více než jeden členský stát.
2. Členské státy oznámí název a adresu každé určené národní referenční laboratoře a jakékoliv příslušné aktualizace těchto údajů Komisi, příslušné referenční laboratoři Společenství a ostatním členským státům.
3. Národní referenční laboratoř je ve spojení s příslušnou referenční laboratoří Společenství podle článku 55.
4. Aby byla zajištěna účinná diagnostická služba na celém území členského státu v souladu s požadavky této směrnice, spolupracuje národní referenční laboratoř s jakoukoliv laboratoří určenou v souladu s článkem 57 nacházející se na území téhož členského státu.
5. Členské státy zajistí, aby všechny národní referenční laboratoře na jejich území byly dostatečně vybaveny a personálně obsazeny potřebným počtem vyškolených zaměstnanců tak, aby mohly provádět laboratorní šetření požadovaná v souladu s touto směrnicí a vykonávat pravomoci a povinnosti stanovené v příloze VI části II.
Článek 57
Diagnostické služby a metody
Členské státy zajistí, aby
a) laboratorní vyšetření pro účely této směrnice byla prováděna v laboratořích určených k tomuto účelu příslušným orgánem;
b) laboratorní vyšetření v případě podezření a k potvrzení výskytu nákaz uvedených v části II přílohy IV byla prováděna diagnostickými metodami, které se stanoví postupem podle čl. 62 odst. 2,
a
c) laboratoře určené pro diagnostické služby v souladu s tímto článkem vykonávaly pravomoci a povinnosti stanovené v příloze VI části III.
KAPITOLA IX
KONTROLY, ELEKTRONICKÝ PŘENOS DAT A SANKCE
Článek 58
Kontroly a audity Společenství
1. Znalci Komise mohou ve spolupráci s příslušnými orgány členských států provádět kontroly na místě, včetně auditů, jsou-li tyto kontroly nezbytné z hlediska jednotného provádění této směrnice.
Členské státy, na jejichž území jsou takové kontroly a audity prováděny, poskytnou znalcům Komise veškerou pomoc potřebnou pro výkon jejich povinností.
Komise informuje příslušný orgán o výsledcích veškerých takových kontrol a auditů.
2. Znalci Komise také mohou ve třetích zemích ve spolupráci s příslušnými orgány dotčené třetí země provádět kontroly na místě, včetně auditů, za účelem ověření souladu nebo rovnocennosti s veterinárními předpisy Společenství týkajícími se vodních živočichů.
3. Pokud je v průběhu kontroly Komise zjištěno závažné riziko pro zdraví živočichů, přijme dotčený členský stát okamžitě veškerá opatření nezbytná pro ochranu zdraví živočichů.
Pokud taková opatření nejsou přijata, nebo pokud jsou považována za nedostatečná, přijmou se opatření nezbytná pro ochranu zdraví živočichů postupem podle čl. 62 odst. 3 a dotyčný členský stát je o těchto opatřeních informován.
Článek 59
Elektronický přenos dat
1. Členské státy zajistí, aby veškeré postupy a formality týkající se poskytování informací podle článku 6, čl. 50 odst. 2, čl. 51 odst. 1 a čl. 56 odst. 2 elektronickými prostředky, byly zavedeny nejpozději do 1. srpna 2008.
2. Komise přijme postupem podle čl. 62 odst. 2 prováděcí pravidla k odstavci 1, aby umožnila interoperabilitu informačních systémů a používání postupů pomocí elektronických prostředků mezi členskými státy.
Článek 60
Sankce
Členské státy stanoví předpisy týkající se sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých v souladu s touto směrnicí a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byly prováděny. Stanovené sankce musejí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy uvědomí o takových předpisech Komisi nejpozději do dne uvedeného v čl.
65 odst. 1 a neprodleně ji informují také o jakýchkoliv pozdějších změnách těchto předpisů.
KAPITOLA X
ZMĚNY, PROVÁDĚCÍ PRAVIDLA A POSTUP PROJEDNÁVÁNÍ VE VÝBORU
Článek 61
Změny a prováděcí pravidla
1. Ustanovení čl. 50 odst. 2 může být změněno postupem podle čl. 62 odst. 2.
2. Přílohy této směrnice mohou být změněny postupem podle čl. 62 odst. 2.
3. Opatření k provádění této směrnice mohou se přijímají postupem podle čl. 62 odst. 2.
Článek 62
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je 15 dní.
4. Výbor přijme svůj jednací řád.
KAPITOLA XI
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 63
Zrušovací ustanovení
1. Směrnice 91/67/EHS, 93/53/EHS a 95/70/ES se zrušují s účinností od 1. srpna 2008.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou stanovenou v příloze VIII.
3. Pro účely této směrnice však zůstává i nadále v platnosti rozhodnutí Komise 2004/453/ES, a to až do přijetí potřebných ustanovení podle článku 43 této směrnice, která se přijmou nejpozději do tří let po vstupu této směrnice v platnost.
Článek 64
Přechodná ustanovení
Postupem podle čl. 62 odst. 2 mohou být na dobu čtyř let od 14. prosince 2006.
Článek 65
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 14. prosince 2008, avšak nikoliv později než do 1. května 2008.
Neprodleně o nich informují Komisi.
Tyto předpisy budou členské státy používat od 1. srpna 2008.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblastech upravených touto směrnicí.
Článek 66
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 67
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/89/ES
ze dne 3. listopadu 2006,
kterou se pošesté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 94/55/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [1], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přílohy A a B směrnice 94/55/ES odkazují na přílohy A a B k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné od 1. ledna 2005.
(2) ADR je aktualizována každé dva roky.
V důsledku toho vstoupí další aktualizovaná verze v platnost od 1. ledna 2007 s přechodným obdobím do 30. června 2007.
(3) Je proto nezbytné změnit přílohy A a B směrnice 94/55/ES.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí, zřízeného podle článku 9 směrnice 94/55/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy A a B směrnice 94/55/ES se mění takto:
1. Příloha A se nahrazuje tímto:
"PŘÍLOHA A
Ustanovení přílohy A k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné s účinkem od 1. ledna 2007 s tím, že slova "smluvní strana" se nahrazují slovy "členský stát".
Znění změn přílohy A k ADR ve znění z roku 2007 bude zveřejněno, jakmile bude dostupné ve všech úředních jazycích Společenství."
2. Příloha B se nahrazuje tímto:
"PŘÍLOHA B
Ustanovení přílohy B k Evropské dohodě o mezinárodní silniční přepravě nebezpečných věcí (ADR) použitelné s účinkem od 1. ledna 2007 s tím, že slova "smluvní strana" se nahrazují slovy "členský stát".
Změny přílohy B k ADR ve znění z roku 2007 bude zveřejněno, jakmile bude dostupné ve všech úředních jazycích Společenství."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2007.
Neprodleně uvědomí Komisi o znění uvedených předpisů a doručí jí srovnávací tabulku mezi ustanoveními uvedených předpisů a této směrnice.
Uvedené předpisy, přijaté členskými státy, musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/90/ES
ze dne 3. listopadu 2006,
kterou se posedmé přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 96/49/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [1], a zejména na článek 8 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha směrnice 96/49/ES odkazuje na Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID) ve znění platném od 1. ledna 2005.
(2) RID je aktualizován každé dva roky.
V důsledku toho vstoupí další pozměněná verze v platnost dnem 1. ledna 2007 s přechodným obdobím do 30. června 2007.
(3) Je proto nezbytné změnit přílohu směrnice 96/49/ES.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí uvedeným v článku 9 směrnice 96/49/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 96/49/ES se nahrazuje tímto:
"PŘÍLOHA
Příloha Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečných věcí (RID) – dodatek C Smlouvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF) ve znění platném od 1. ledna 2007.
Znění změn RID ve znění z roku 2007 bude zveřejněno, jakmile bude dostupné ve všech úředních jazycích Společenství."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2007.
Neprodleně uvědomí Komisi o znění těchto předpisů a doručí srovnávací tabulku mezi ustanoveními uvedených předpisů a této směrnice.
Uvedené předpisy, přijaté členskými státy, musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2006/91/ES
ze dne 7. listopadu 2006
o ochraně proti štítence zhoubné
(kodifikované znění)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 37 a 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 69/466/EHS ze dne 8. prosince 1969 o ochraně proti štítence zhoubné [3] byla podstatně změněna [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Produkce dvouděložných dřevin a jejich plodů zaujímá významné místo v zemědělství Společenství.
(3) Výnos z této produkce je soustavně ohrožován škodlivými organismy.
(4) Ochranou těchto rostlin proti těmto škodlivým organismům by měla nejen být zachována jejich produkční kapacita, ale také zvýšena zemědělská produktivita.
(5) Ochranná opatření proti zavlékání škodlivých organismů do jednotlivých členských států by měla pouze omezený účinek, pokud by proti těmto organismům neexistovala souběžná a metodicky řízená ochrana v celém Společenství a nezamezovalo se jejich rozšiřování.
(6) Jedním z nejnebezpečnějších škodlivých organismů pro dvouděložné dřeviny je štítenka zhoubná (Quadraspidiotus perniciosus Comst.).
(7) Tento škodlivý organismus se doposud vyskytuje v několika členských státech a ve Společenství existují zamořené oblasti.
(8) Dokud nebudou přijata účinná opatření k ochraně proti tomuto škodlivému organismu a k zamezení jeho šíření, je pěstování dvouděložných dřevin v celém Společenství trvale ohroženo.
(9) K vyhubení tohoto škůdce by bylo vhodné, aby Společenství přijalo minimální opatření.
Členské státy by měly mít možnost přijmout doplňkové nebo přísnější předpisy, je-li to nezbytné.
(10) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu uvedených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice obsahuje minimální opatření, která mají být učiněna v členských státech na ochranu proti štítence zhoubné (Quadraspidiotus perniciosus Comst.) a k zamezení jejího šíření.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "rostlinami" živé rostliny a živé části rostlin s výjimkou plodů a semen;
b) "napadenými rostlinami nebo plody" rostliny nebo plody, na kterých se nachází jedna nebo více štítenek zhoubných, pokud se neprokáže, že jsou mrtvé;
c) "hostitelskými rostlinami štítenky zhoubné" rostliny rodů Acer L., Cotoneaster Ehrh., Crataegus L., Cydonia Mill., Euonymus L., Fagus L., Juglans L., Ligustrum L., Malus Mill., Populus L., Prunus L., Pyrus L., Ribes L., Rosa L., Salix L., Sorbus L., Syringa L., Tilia L., Ulmus L., Vitis L.;
d) "školkami" výsadby, ve kterých jsou pěstovány rostliny určené k přesazení, k rozmnožování nebo k distribuci jako jednotlivě zakořeněné rostliny.
Článek 3
Je-li zjištěn výskyt štítenky zhoubné, vymezí členské státy zamořenou oblast a dostatečně velkou bezpečnostní zónu k zabezpečení ochrany okolních oblastí.
Článek 4
Členské státy stanoví, že v zamořených oblastech a bezpečnostních zónách musí být hostitelské rostliny štítenky zhoubné vhodným způsobem ošetřeny proti tomuto škůdci a proti jeho šíření.
Článek 5
Členské státy stanoví, že
a) všechny napadené rostliny ve školkách musí být zničeny;
b) všechny další napadené rostliny nebo rostliny, u nichž je podezření na napadení, které jsou pěstovány v zamořených oblastech, musí být před uvedením do oběhu ošetřeny takovým způsobem, aby již nedošlo k jejich napadení ani k napadení čerstvých plodů těchto rostlin;
c) všechny zakořeněné hostitelské rostliny štítenky zhoubné pěstované v zamořené oblasti a části těchto rostlin určené k rozmnožování a vypěstované v této oblasti smějí být přesazeny v rámci zamořené oblasti nebo přepraveny mimo ni pouze tehdy, jestliže u nich nebylo shledáno napadení a byly ošetřeny takovým způsobem, že všichni případní jedinci štítenky zhoubné byli zničeni.
Článek 6
Členské státy zajistí, aby hostitelské rostliny štítenky zhoubné v bezpečnostních zónách byly podrobeny úřednímu dohledu a byly kontrolovány nejméně jednou ročně, aby se odhalil jakýkoli výskyt štítenky zhoubné.
Článek 7
1. Členské státy stanoví, že v každé partii rostlin (jiných než zakořeněných v půdě) a čerstvých plodů, u které bylo zjištěno napadení, musí být napadené rostliny a plody zničeny a ostatní rostliny a plody této partie ošetřeny nebo zpracovány tak, aby případní živí jedinci štítenky zhoubné byli zničeni.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na lehce napadené partie čerstvého ovoce.
Článek 8
Členské státy mohou zrušit opatření přijatá na ochranu proti štítence zhoubné a k zamezení jejího rozšíření pouze v případě, není-li dále zjištěn její výskyt.
Článek 9
Členské státy zakáží držení štítenky zhoubné.
Článek 10
1. Členské státy mohou povolit
a) výjimky z opatření uvedených v článcích 4 a 5, čl. 7 odst. 1 a článku 9 k vědeckým a rostlinolékařským účelům, k testování a šlechtitelské práci;
b) odchylně od čl. 5 písm. b a čl. 7 odst. 1 okamžité zpracování napadených čerstvých plodů;
c) odchylně od čl. 5 písm. b a čl. 7 odst. 1 uvedení napadených čerstvých plodů do oběhu v zamořené oblasti.
2. Členské státy zajistí, aby povolení podle odstavce 1 mohla být udělena pouze tehdy, je-li kontrolami dostatečně zajištěno, že tato povolení nejsou na újmu ochrany proti štítence zhoubné a nevyvolávají nebezpečí jejího rozšíření.
Článek 11
Členské státy mohou přijmout dodatečná nebo přísnější pravidla k ochraně proti štítence zhoubné nebo k zamezení jejího rozšíření, je-li to nezbytné.
Článek 12
Zrušuje se směrnice 69/466/EHS, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 13
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/92/ES
ze dne 9. listopadu 2006,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 76/895/EHS, 86/362/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí pro kaptan, dichlorvos, ethion a folpet
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [4], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) U obilovin a produktů rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, odrážejí limity reziduí použití minimálních množství pesticidů potřebných pro dosažení účinné ochrany rostlin, aplikovaných takovým způsobem, aby bylo množství reziduí co nejmenší a toxikologicky přijatelné, zejména s ohledem na ochranu životního prostředí a odhadovaný dietární příjem spotřebitelů.
U potravin živočišného původu odrážejí limity reziduí spotřebu obilovin a produktů rostlinného původu ošetřených pesticidy u zvířat a případně přímé důsledky použití veterinárních léčiv.
Maximální limity reziduí (MLR) stanovené na úrovni Společenství představují nejvyšší množství reziduí, které se může v komoditách vyskytovat, pokud byly dodrženy zásady správné zemědělské praxe.
(2) Maximální limity reziduí pesticidů jsou neustále přezkoumávány a měněny s ohledem na nové informace a údaje.
Maximální limity reziduí jsou stanoveny na úrovni meze stanovitelnosti, pokud povolená použití přípravků na ochranu rostlin nevedou k detekovatelným množstvím reziduí pesticidů v potravinách nebo na jejich povrchu, nebo pokud nejsou povolena žádná použití, nebo pokud nebyly pro použití, která byla povolena členskými státy, předloženy nezbytné údaje, anebo pokud použití ve třetích zemích vedoucí k přítomnosti reziduí v potravinách nebo na potravinách, které mohou být uváděny do oběhu na trhu ve Společenství, nebyla podložena nezbytnými údaji.
(3) Komise byla informována, že bude možná nutné na základě nových informací o toxikologii a příjmu ze strany spotřebitelů přezkoumat stávající maximální limity reziduí u některých pesticidů.
Komise požádala příslušné členské státy zpravodaje, aby předložily návrhy na přezkoumání maximálních limitů reziduí stanovených na úrovni Společenství.
Tyto návrhy byly Komisi předloženy.
(4) Celoživotní a krátkodobá expozice spotřebitelů pesticidům uvedeným v této směrnici prostřednictvím potravin byla znovu posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací [5].
Na tomto základě je vhodné stanovit nové maximální limity reziduí, které zajistí, aby nedošlo k nepřijatelné expozici spotřebitelů.
(5) Případná akutní expozice spotřebitelů těmto pesticidům prostřednictvím jednotlivých potravin, které mohou obsahovat rezidua, byla posouzena a zhodnocena v souladu s postupy a praxí používanými ve Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny vydané Světovou zdravotnickou organizací.
Byl učiněn závěr, že přítomnost reziduí pesticidů v množství nepřevyšujícím tyto nové maximální limity reziduí nevyvolá akutní toxické účinky.
(6) Prostřednictvím Světové obchodní organizace byly o těchto nových maximálních limitech reziduí vedeny konzultace s obchodními partnery Společenství a jejich připomínky k těmto limitům byly zohledněny.
(7) Přílohy směrnic 76/895/EHS, 86/362/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI,
Článek 1
V příloze II směrnice 76/895/EHS se zrušují položky týkající se kaptanu, dichlorvosu, ethionu a folpetu.
Článek 2
Směrnice 86/362/EHS se mění takto:
a) v části A přílohy II se doplňují řádky pro kaptan, ethion a folpet podle přílohy I této směrnice;
b) v části A přílohy II se řádek pro dichlorvos nahrazuje zněním podle přílohy II této směrnice.
Článek 3
Směrnice 90/642/EHS se mění takto:
a) v příloze II se doplňují řádky pro kaptan a folpet podle přílohy III této směrnice;
b) v příloze II se řádky pro dichlorvos a ethion nahrazují zněním podle přílohy IV této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 10. května 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 11. května 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/111/ES
ze dne 16. listopadu 2006
o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků
(Text s významem pro EHP)
(kodifikované znění)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského hospodářského společenství, a zejména na čl. 86 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků [1] byla několikrát podstatně změněna [2].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Veřejnoprávní podniky hrají významnou roli v národním hospodářství členských států.
(3) Členské státy občas udělují zvláštní nebo výlučná práva určitým podnikům nebo poskytují určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu náhrady ve formě plateb či jinak.
Tyto podniky rovněž často vstupují do hospodářské soutěže s jinými podniky.
(4) Článek 295 Smlouvy stanoví, že Smlouva se nijak nedotýká úpravy vlastnictví, uplatňované v členských státech.
Při uplatňování pravidel hospodářské soutěže by nemělo docházet k žádné neopodstatněné diskriminaci mezi veřejnými a soukromými podniky.
Tato směrnice by se měla vztahovat na veřejné i soukromé podniky.
(5) Podle Smlouvy má Komise zajistit, aby členské státy neposkytovaly soukromým ani veřejným podnikům pomoc neslučitelnou se společným trhem.
(6) Avšak mnohotvárnost finančních vztahů mezi vnitrostátní veřejnou mocí a veřejnými podniky může klást překážky při plnění tohoto úkolu.
(7) Spravedlivého a účinného uplatňování pravidel Smlouvy o pomoci na veřejné i soukromé podniky lze docílit jen tehdy, budou-li tyto finanční vztahy zprůhledněny.
(8) Navíc u veřejných podniků tato průhlednost umožní zřetelně oddělit úlohy státu jako veřejné moci a jako vlastníka.
(9) Ustanovení čl. 86 odst. 1 Smlouvy ukládá povinnosti veřejným podnikům a podnikům, kterým členské státy udělily zvláštní nebo výlučná práva. Ustanovení čl. 86 odst. 2 Smlouvy se vztahuje na podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu. Ustanovení čl. 86 odst. 3 Smlouvy stanoví, že Komise sleduje uplatňování ustanovení uvedeného článku a k tomuto účelu jí svěřuje nezbytné specifické prostředky. Aby mohla zaručit uplatňování článku 86 Smlouvy, musí mít Komise k dispozici nezbytné informace. K tomu je třeba stanovit podmínky pro dosažení průhlednosti.
(10) Je tudíž třeba upřesnit, co se rozumí "veřejnou mocí" a "veřejnými podniky".
(11) Členské státy mají různé územně správní členění.
Tato směrnice by se měla vztahovat na veřejnou moc na všech úrovních ve všech členských státech.
(12) Veřejná moc může vykonávat rozhodující vliv na chování veřejnoprávních podniků nejen tehdy, je-li jejich vlastníkem nebo má-li v nich většinovou účast, ale též prostřednictvím pravomocí, které má v jejich správních, řídících a dozorčích orgánech, na základě pravidel, jimiž se řídí jejich činnost, nebo v důsledku rozvržení akcií.
(13) Poskytování veřejných prostředků veřejným podnikům se může dít přímo nebo nepřímo.
Je třeba dosáhnout průhlednosti bez ohledu na způsob, jakým jsou veřejné prostředky poskytovány.
Je rovněž třeba případně zabezpečit, aby byly dostatečně známy důvody poskytnutí veřejných prostředků a jejich skutečného použití.
(14) Složité situace spojené s různými formami veřejných a soukromých podniků, jímž byla udělena zvláštní nebo výlučná práva nebo které byly pověřeny poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, s rozmanitostí činností, které může vykonávat jediný podnik, a s různým stupněm liberalizace trhu v různých členských státech by mohly ztížit uplatňování pravidel hospodářské soutěže a zejména článku 86 Smlouvy.
Je proto nezbytné, aby měly členské státy a Komise k dispozici podrobné údaje o vnitřní finanční a organizační struktuře těchto podniků, zejména oddělené a spolehlivé účetnictví různých činností prováděných jedním a týmž podnikem.
(15) Účty by měly dokládat rozdíl mezi jednotlivými činnostmi, náklady a výnosy spojené s každou z nich a způsoby přičítání nebo přidělování nákladů a výnosů.
Takové oddělené účetnictví by mělo být k dispozici jednak pro výrobky a služby, na které členský stát udělil zvláštní nebo výlučné právo nebo pověřil podnik poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, jednak pro ostatní výrobky nebo služby, které podnik vyrábí nebo poskytuje.
Povinnost oddělení účetnictví by se neměla vztahovat na podniky, jejichž činnost je omezena na poskytování služeb obecného hospodářského zájmu a které nevykonávají činnosti mimo hranice těchto služeb.
Zdá se, že není nutné požadovat oddělení účetnictví v rámci služeb obecného hospodářského zájmu nebo v rámci zvláštních nebo výlučných práv, pokud to není nutné pro rozdělení nákladů a výnosů mezi dotyčné služby a výrobky a služby a výrobky nespadající mezi služby obecného hospodářského zájmu nebo zvláštní či výlučná práva.
(16) Nejúčinnějším prostředkem zajištění spravedlivého a účinného uplatnění pravidel hospodářské soutěže na tyto podniky je požadavek, aby členské státy zajistily, že příslušné podniky budou vést oddělené účetnictví.
Komise v roce 1996 přijala sdělení o službách obecného hospodářského zájmu v Evropě [3], které bylo v roce 2001 doplněné dalším sdělením [4], ve kterém zdůrazňuje jejich důležitost.
Je nutné vzít v úvahu význam dotčených odvětví, které mohou zahrnovat služby obecného zájmu, silné postavení na trhu, které mohou dané podniky mít, a zranitelnost začínající hospodářské soutěže v odvětvích, která byla liberalizována.
V souladu se zásadou přiměřenosti je nutné a vhodné stanovit pravidla pro povinnost vést oddělené účetnictví, aby bylo dosaženo základního cíle průhlednosti.
Tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů, v souladu s ustanoveními čl. 5 třetího pododstavce Smlouvy.
(17) V některých odvětvích vyžadují předpisy přijaté Společenstvím, aby členské státy a některé podniky vedly oddělené účetnictví.
Je nezbytné zajistit rovné zacházení se všemi hospodářskými činnostmi v rámci Společenství a rozšířit povinnost vést oddělené účetnictví na všechny srovnatelné situace.
Tato směrnice by neměla měnit zvláštní pravidla stanovená pro stejné účely jinými předpisy Společenství a neměla by se vztahovat na činnosti podniků, na které se vztahují uvedené předpisy.
(18) Je třeba předpokládat kvantitativní výjimky.
Proto by měly být vyňaty veřejné podniky, jejichž omezený hospodářský význam neospravedlňuje administrativní břímě spojené se zprůhledněním.
S ohledem na omezený možný dopad na obchod mezi členskými státy není prozatím nutné vyžadovat vedení odděleného účetnictví u některých druhů služeb.
(19) Vzhledem k tomu, že tato směrnice nepředjímá uplatnění ostatních ustanovení Smlouvy, zejména čl. 86 odst. 2, článků 88 a 296 ani jakýchkoli jiných pravidel týkajících se sdělování informací Komisi členskými státy.
(20) Zdá se, že v případech, kdy byla stanovena náhrada za poskytování služeb obecného hospodářského zájmu na přiměřené období otevřeným, průhledným a nediskriminačním postupem, není nutné vyžadovat po podnicích vedení odděleného účetnictví.
(21) Získané informace musí podléhat obchodnímu tajemství, neboť podniky, kterých se tato směrnice týká, se účastní hospodářské soutěže s ostatními podniky.
(22) Zpravodajský systém založený na následném ověřování finančních přesunů mezi veřejnou mocí a veřejnými podniky v odvětví zpracovatelského průmyslu umožní Komisi plnit své povinnosti.
Tento kontrolní systém by se měl vztahovat na zvláštní finanční informace.
(23) Členské státy by neměly být nadměrně administrativně zatěžovány, a proto by měl zpravodajský systém využívat jak údaje veřejně přístupné, tak informace sdělované většinovým akcionářům.
Je povoleno podávání konsolidovaných zpráv.
Nejvýznamnější narušení hospodářské soutěže na společném trhu mohou způsobit nedovolené podpory velkým podnikům v odvětví zpracovatelského průmyslu.
Zpravodajský systém proto může být v současnosti omezen na podniky, jejichž roční obrat přesahuje 250 milionů EUR.
(24) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Členské státy zajistí za podmínek stanovených v této směrnici, že finanční vztahy mezi veřejnou mocí a veřejnými podniky jsou průhledné a zřetelně ukazují:
a) veřejné prostředky poskytované veřejnou mocí přímo daným veřejným podnikům;
b) veřejné prostředky poskytované veřejnou mocí prostřednictvím veřejných podniků nebo finančních institucí;
c) skutečné použití těchto veřejných prostředků.
2. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy přijaté Společenstvím, zajistí členské státy, aby se finanční a organizační struktura každého podniku, který je povinen vést oddělené účty, správně promítala do oddělených účtů tak, aby zřetelně ukazovaly:
a) náklady a výnosy spojené s různými činnostmi;
b) podrobný popis způsobů, kterými jsou náklady a výnosy přičítány nebo přidělovány různým činnostem.
Článek 2
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "veřejnou mocí" veškerá veřejná moc, včetně státu a regionálních, místních a všech ostatních územních samosprávných celků;
b) "veřejným podnikem" jakýkoli podnik, nad nímž může veřejná moc přímo nebo nepřímo vykonávat rozhodující vliv vlastnictvím takového podniku, svou finanční účastí v něm nebo pravidly, jimiž je řízen.
Má se za to, že veřejná moc má rozhodující vliv, pokud ve vztahu k určitému podniku přímo či nepřímo:
i) drží většinu upsaného základního kapitálu takového podniku,
ii) kontroluje většinu hlasů spojených s akciemi vydanými takovým podnikem nebo
iii) mohou jmenovat více než polovinu členů správního, řídícího nebo dozorčího orgánu takového podniku;
c) "veřejným podnikem v odvětví zpracovatelského průmyslu" jakýkoli podnik, jehož hlavní činnost, vymezená jako činnost představující nejméně 50 % ročního obratu, je v odvětví zpracovatelského průmyslu; jedná se o podniky, jejichž činnosti spadají do kategorie D – Zpracovatelský průmysl, jež zahrnuje podkategorie DA až DN, klasifikace NACE (rev. 1) [5];
d) "podniky, u nichž se vyžaduje vedení oddělených účtů" takové podniky, kterým členské státy přiznávají zvláštní nebo výlučná práva podle čl. 86 odst. 1 Smlouvy, nebo ty, které byly pověřeny poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy a dostávají za takové služby náhradu v jakékoli podobě a které vykonávají další činnosti;
e) "různými činnostmi" jednak veškeré výrobky nebo služby, na které byla podniku udělena zvláštní nebo výlučná práva, nebo veškeré služby obecného hospodářského zájmu, kterými byl podnik pověřen, a jednak každý jiný samostatný výrobek nebo služba, jehož výrobou nebo poskytováním se podnik zabývá;
f) "výlučnými právy" práva, která členský stát uděluje jednomu podniku prostřednictvím jakéhokoli právního nebo správního nástroje, který mu vyhrazuje právo poskytovat služby nebo vykonávat činnost na určitém území;
g) "zvláštními právy" práva, která členský stát uděluje omezenému počtu podniků prostřednictvím jakéhokoli právního nebo správního nástroje, který na určitém území:
i) omezuje počet těchto podniků, které jsou oprávněny poskytovat služby nebo vykonávat činnost podle jiných než objektivních, poměrných a nediskriminačních kritérií, na dva nebo více, nebo
ii) určuje podle takových kritérií několik konkurenčních podniků oprávněných poskytovat služby nebo vykonávat činnost nebo
iii) přiznává jednomu nebo více podnikům podle takových kritérií právními nebo správními předpisy výhody, které výrazně ovlivňují schopnost jakéhokoli jiného podniku poskytovat stejné služby nebo vykonávat stejnou činnost na tomtéž území v zásadě za stejných podmínek.
Článek 3
Finančními vztahy mezi veřejnou mocí a veřejnými podniky, jejichž průhlednost je třeba zajistit podle čl. 1 odst. 1, jsou zejména:
a) náhrada provozních ztrát;
b) poskytování kapitálu;
c) nevratné příspěvky nebo půjčky za zvýhodněných podmínek;
d) poskytování finančních výhod v podobě zřeknutí se zisku nebo nevymáhání pohledávek;
e) vzdání se obvyklé odměny za použité veřejné prostředky;
f) náhrada za břemena uvalená veřejnou mocí.
Článek 4
1. Aby byla zajištěna průhlednost podle čl. 1 odst. 2, přijmou členské státy opatření nezbytná k tomu, aby v kterémkoli podniku povinném vést oddělené účty:
a) byly vnitřní účty odpovídající různým činnostem oddělené;
b) byly veškeré náklady a výnosy správně přičteny nebo rozděleny na základě důsledně uplatňovaných a objektivně zdůvodnitelných zásad analytického účetnictví;
c) byly zásady analytického účetnictví, podle kterých se jednotlivé účty vedou, jasně stanoveny.
2. Odstavec 1 se vztahuje pouze na činnosti, na které se nevztahují zvláštní předpisy Společenství, a jsou jím dotčeny povinnosti členských států nebo podniků vyplývající ze Smlouvy nebo z těchto zvláštních předpisů.
Článek 5
1. Co se týče průhlednosti podle čl. 1 odst. 1, nevztahuje se tato směrnice na finanční vztahy mezi veřejnou mocí a:
a) veřejnými podniky, které se zabývají službami, jejichž poskytování nemůže podstatně ovlivnit obchod mezi členskými státy;
b) centrálními bankami;
c) veřejnými úvěrovými institucemi, pokud se jedná o vklady veřejných prostředků, které u nich uloží veřejná moc za obvyklých obchodních podmínek;
d) veřejnými podniky, jejichž čistý roční obrat nedosáhl celkové výše 40 milionů EUR během dvou finančních let předcházejících roku, kdy byly poskytnuty nebo použity prostředky zmíněné v čl. 1 odst.
1. Avšak pro veřejné úvěrové instituce je odpovídajícím kritériem celková bilance 800 milionů EUR.
2. Co se týče průhlednosti podle čl. 1 odst. 2, nevztahuje se tato směrnice na:
a) podniky, které se zabývají službami, jejichž poskytování nemůže podstatně ovlivnit obchod mezi členskými státy;
b) veřejnými podniky, jejichž čistý roční obrat nedosáhl celkové výše 40 milionů EUR během dvou finančních let předcházejících roku, ve kterém využívaly zvláštního nebo výlučného práva podle čl. 86 odst. 1 Smlouvy nebo zvláštního nebo výlučného práva uděleného členským státem podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy; avšak pro veřejné úvěrové instituce je odpovídajícím kritériem celková bilance 800 milionů EUR;
c) podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy, jestliže náhrady v jakékoli podobě, které obdržely, byly stanoveny na přiměřené období otevřeným, průhledným a nediskriminačním postupem.
Článek 6
1. Členské státy zajistí, že údaje o finančních vztazích uvedených v čl. 1 odst. 1 jsou uchovávány k dispozici Komisi po dobu pěti let od konce finančního roku, v němž byly veřejné prostředky poskytnuty daným veřejným podnikům. Byly-li však veřejné prostředky použity v dalším finančním roce, běží pětiletá lhůta od konce tohoto finančního roku.
2. Členské státy zajistí, že údaje o finanční a organizační struktuře podniků uvedené v čl. 1 odst. 2 jsou uchovávány k dispozici Komisi po dobu pěti let od konce finančního roku, ke kterému se vztahují.
3. Shledá-li to Komise nezbytným, sdělí jí členské státy na její žádost údaje podle odstavců 1 a 2, případně spolu s podklady nezbytnými k jejich posouzení, zejména o sledovaných cílech.
Článek 7
Komise nesmí šířit údaje, které jí byly předloženy podle čl. 6 odst. 3 a na něž se dle jejich povahy vztahuje profesní tajemství.
První pododstavec nebrání zveřejňování obecných informací nebo přehledů, které neobsahují údaje o jednotlivých veřejných podnicích na které se vztahuje tato směrnice.
Článek 8
1. Členské státy, jejichž veřejné podniky podnikají v odvětví zpracovatelského průmyslu, sdělují Komisi za každý rok finanční informace uvedené v odstavcích 2 a 3 ve lhůtách stanovených v odstavci 5.
2. Za každý veřejný podnik podnikající v odvětví zpracovatelského průmyslu v souladu s odstavcem 4 je třeba poskytnout finanční informace jako je výroční zpráva a roční účetní závěrka v souladu s definicí obsaženou ve směrnici Rady 78/660/EHS [6].
Roční účetní závěrka a výroční zpráva zahrnují rozvahu a výkaz zisků a ztrát, vysvětlivky, popis zásad účetnictví, prohlášení správní rady a zprávy o odvětvích a činnostech.
Dále musí být poskytnuty zápisy z valných hromad a všechny ostatní související informace.
Zprávy se poskytují jak pro každý veřejný podnik zvlášť, tak pro holdingovou nebo subholdingovou společnost, v jejímž rámci je sdruženo více veřejných podniků, pokud holdingová nebo subholdingová společnost na základě konsolidovaných prodejů náleží do odvětví zpracovatelského průmyslu.
3. Nejsou-li obsaženy ve výroční zprávě nebo roční účetní závěrce, kromě informací uvedených v odst. 2, musí být za každý veřejný podnik poskytnuty rovněž tyto informace:
a) poskytnutý akciový kapitál nebo kvazikapitálové prostředky obdobné základnímu kapitálu; je třeba upřesnit podmínky poskytnutí (akcie kmenové, prioritní, odložené nebo vyměnitelné a s nimi související úrokové míry, dividendy a právy na výměnu);
b) nevratné dotace nebo dotace vratné jen za určitých okolností;
c) úvěry poskytnuté podniku včetně přečerpání úvěrů a záloh na kapitálové příspěvky; je třeba upřesnit úrokové míry, podmínky úvěru a případně jistoty, které složil poskytovateli úvěru podnik, který úvěr obdržel;
d) záruky za úvěry poskytnuté podniku veřejnou mocí;
e) vyplacené dividendy a nerozdělený zisk;
f) všechny ostatní formy státních intervencí, zejména pokud se stát vzdá nároku na částky, které mu je veřejný podnik dlužen, zejména na vrácení úvěrů nebo dotací a na vybrání daní z příjmů společností, sociálních odvodů nebo jiných obdobných poplatků.
Akciový kapitál uvedený v písmenu a) zahrnuje akciový kapitál poskytnutý určitému veřejnému podniku přímo státem i akciový kapitál mu poskytnutý veřejnými holdingovými společnostmi nebo jinými veřejnými podniky, včetně finančních institucí, bez ohledu na to, zda náležejí do stejné skupiny.
Poměr mezi poskytovatelem prostředků a jejich příjemcem musí být vždy upřesněn.
4. Informace uvedené v odstavcích 2 a 3 se poskytují za všechny veřejné podniky, které v posledním finančním roce dosáhly obratu přesahujícího 250 milionů EUR.
Požadované informace se poskytnou odděleně za každý veřejný podnik, včetně podniků umístěných v jiných členských státech, a zahrnují případně i informace o všech operacích uskutečněných v rámci různých skupin veřejných podniků a mezi takovými skupinami a operací uskutečněných přímo mezi veřejnými podniky a státem.
Některé veřejné podniky rozdělují své činnosti mezi několik právně samostatných podniků.
Za tyto podniky Komise přijme konsolidovanou zprávu.
Konsolidace musí obrážet hospodářskou skutečnost skupiny podniků podnikajících v témže odvětví nebo v odvětvích úzce spjatých.
Konsolidované zprávy různých čistě finančních holdingových společností nepostačují.
5. Informace uvedené v odstavcích 2 a 3 se poskytují Komisi každoročně.
Informace jsou sdělovány ve lhůtě patnácti pracovních dní ode dne zveřejnění výroční zprávy daného veřejného podniku.
V každém případě, a zejména u podniků, které výroční zprávu nezveřejňují, budou požadované informace sděleny ve lhůtě nejvýše devíti měsíců po skončení finančního roku podniku.
6. Aby mohla Komise určit počet společností, na něž se zpravodajský systém vztahuje, předají jí členské státy seznam společností, na které se vztahuje tento článek, s uvedením jejich obratu.
Tento seznam se aktualizuje každoročně k 31. březnu.
7. Členské státy poskytnou Komisi veškeré dodatečné informace, které Komise považuje za nezbytné, mohla ve všech souvislostech posoudit údaje, které jí byly sděleny.
Článek 9
Komise pravidelně informuje členské státy o výsledcích uplatňování této směrnice.
Článek 10
Směrnice 80/723/EHS ve znění směrnic uvedených v příloze I části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze I části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 11
Tato směrnice vstupuje v platnost dne 20. prosince 2006.
Článek 12
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2006/112/ES
ze dne 28. listopadu 2006
o společném systému daně z přidané hodnoty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 93 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1] byla několikrát podstatně změněna.
Jelikož uvedená směrnice má být znovu změněna, měla by být z důvodů přehlednosti a srozumitelnosti přepracována.
(2) Do přepracovaného znění by měla být začleněna všechna dosud použitelná ustanovení směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu [2].
Uvedená směrnice by proto měla být zrušena.
(3) Aby se zajistilo, že ustanovení budou uspořádána jasným a racionálním způsobem v souladu se zásadou zdokonalení právní úpravy, je vhodné přepracovat strukturu a znění uvedené směrnice, přestože toto přepracování v zásadě nepřinese žádné věcné změny ve stávajících právních předpisech.
S přepracováním je však nevyhnutelně spojeno několik málo věcných změn, které by nicméně měly být provedeny.
Případy provedení takových změn jsou uvedeny úplným výčtem v ustanoveních upravujících provedení směrnice ve vnitrostátním právu a její vstup v platnost.
(4) Dosažení cíle vytvoření vnitřního trhu předpokládá, že v členských státech jsou uplatňovány právní předpisy o daních z obratu, které nenarušují podmínky hospodářské soutěže ani nebrání volnému pohybu zboží a služeb.
Je proto nezbytné dosáhnout takové harmonizace právních předpisů týkajících se daní z obratu pomocí systému daně z přidané hodnoty (DPH), která co nejvíce vyloučí faktory, jež mohou narušovat podmínky hospodářské soutěže jak na úrovni členských států, tak na úrovni Společenství.
(5) Systém DPH dosahuje největší jednoduchosti a neutrality, je-li daň vybírána co nejvšeobecněji a pokud její oblast působnosti pokrývá všechny stupně výroby a distribuce, jakož i poskytování služeb.
Je proto v zájmu vnitřního trhu a členských států přijmout společný systém, který se vztahuje rovněž na maloobchod.
(6) Je třeba postupovat krok po kroku, protože harmonizace daní z obratu obnáší v členských státech změny daňové struktury a citelné důsledky v rozpočtové, hospodářské a sociální oblasti.
(7) Společný systém DPH by měl, přestože sazby a osvobození od daně nejsou zcela harmonizovány, vést k neutralitě v hospodářské soutěži v tom smyslu, že obdobné zboží a služby na území každého členského státu nesou stejné daňové zatížení bez ohledu na délku výrobního a distribučního řetězce.
(8) Podle rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství [3] má být rozpočet Evropské unie, aniž jsou dotčeny jiné příjmy, plně financován vlastními zdroji Společenství.
Tyto zdroje mají zahrnovat i zdroje vycházející z DPH a získané uplatněním společné sazby daně na vyměřovací základ určený jednotným způsobem podle pravidel Společenství.
(9) Je nezbytně nutné stanovit přechodné období, aby mohly být postupně přizpůsobeny vnitrostátní právní předpisy v určitých oborech.
(10) Během tohoto přechodného období by měla být plnění uskutečňovaná uvnitř Společenství osobami povinnými k dani neosvobozenými od uplatňování daně zdaňována v členském státě určení za použití sazeb a podmínek stanovených tímto členským státem.
(11) Nabytí určitých hodnot uvnitř Společenství osobami osvobozenými od daně nebo právnickými osobami nepovinnými k dani a určité prodeje na dálku nebo dodání nových dopravních prostředků uvnitř Společenství jednotlivcům nebo subjektům osvobozeným od uplatňování daně nebo nepovinným k dani by měla být po dobu tohoto přechodného období rovněž zdaňována v členském státě určení za použití sazeb a podmínek jím stanovených, pokud by tato plnění při neexistenci zvláštních ustanovení mohla vyvolat významná narušení hospodářské soutěže mezi členskými státy.
(12) Z důvodů spojených s jejich zeměpisnou, hospodářskou a sociální situací by některá území měla být z oblasti působnosti této směrnice vyloučena.
(13) K zaručení větší neutrality daně by měl být pojem "osoba povinná k dani" vymezen tak, aby do něj mohly členské státy zahrnout i osoby, jež poskytují plnění příležitostně.
(14) Pojem "zdanitelné plnění" může vyvolat obtíže, zejména co se týče plnění považovaných za zdanitelná plnění.
Tyto pojmy musí být proto upřesněny.
(15) K usnadnění obchodu uvnitř Společenství v oblasti prací na movitém hmotném majetku je třeba stanovit způsob zdaňování těchto plnění, jestliže jsou uskutečněna pro příjemce identifikovaného pro účely DPH v členském státě jiném, než ve kterém jsou skutečně uskutečněna.
(16) Přeprava zboží uskutečněná na území členského státu by se měla považovat za přepravu uvnitř Společenství, pokud je přímo spojena s přepravou uskutečněnou mezi členskými státy, za účelem zjednodušení nejen zásad a způsobů zdanění těchto vnitrostátních přepravních služeb, ale rovněž pravidel vztahujících se na vedlejší služby k nim a služby poskytnuté zprostředkovateli, kteří se účastní poskytování těchto služeb.
(17) Určení místa, kde dochází ke zdanitelnému plnění, může být předmětem sporů o příslušnost mezi členskými státy, zejména co se týče dodání zboží k montáži nebo poskytnutí služby.
Ačkoliv by místem, kde dochází k poskytnutí služby, mělo v zásadě být místo, kde má poskytovatel služby sídlo své ekonomické činnosti, mělo by být toto místo definováno tak, že se nachází v členském státě příjemce, zejména v případě určitých služeb poskytovaných mezi osobami povinnými k dani, kde jsou náklady služby zahrnuty v ceně zboží.
(18) Je třeba upřesnit definici místa určitých zdanitelných plnění uskutečněných na palubě lodí či letadel nebo ve vlacích přepravujících cestující uvnitř Společenství.
(19) Elektřina a plyn se pro účely DPH považují za zboží.
Je však obzvláště obtížné určit místo jejich dodání.
Aby se zabránilo dvojímu zdanění nebo naopak nezdanění a aby se vytvořil skutečný vnitřní trh s plynem a elektřinou bez překážek souvisejících s režimem DPH, mělo by místem dodání u plynu dodávaného prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu a místem dodání u elektřiny předtím, než zboží dosáhne konečné fáze spotřeby, být místo, kde má pořizovatel sídlo své ekonomické činnosti.
Dodání elektřiny a plynu by v konečné fázi, tedy od obchodníků a distributorů konečnému spotřebiteli, mělo být zdaněno v místě, kde pořizovatel zboží skutečně využívá a spotřebovává.
(20) Uplatnění obecného pravidla, podle něhož je poskytnutí služby zdaňováno v členském státě, v němž je poskytovatel usazen, na nájem movitého hmotného majetku může vést k podstatnému narušení hospodářské soutěže v případě, kdy jsou pronajímatel a nájemce usazeni v různých členských státech a daňové sazby těchto států se liší.
Je proto třeba stanovit, že místem poskytnutí služby je místo, kde má nájemce sídlo své hospodářské činnosti nebo kde má stálou provozovnu, pro kterou byla služba poskytnuta, nebo pokud takové místo neexistuje, místo, kde má bydliště, nebo místo, kde se obvykle zdržuje.
(21) Nicméně v souvislosti s nájmem dopravních prostředků by mělo být obecné pravidlo z důvodů kontroly přísně uplatňováno a za místo poskytnutí této služby by se mělo považovat místo, kde je usazen poskytovatel.
(22) Je třeba zdanit veškeré telekomunikační služby spotřebovávané uvnitř Společenství, aby se předešlo narušení hospodářské soutěže v této oblasti.
Telekomunikační služby poskytnuté osobám povinným k dani usazeným ve Společenství nebo příjemcům usazeným v třetích zemích by proto měly být v zásadě zdaněny v místě, kde je usazen příjemce.
Aby však zajistily jednotné zdanění telekomunikačních služeb poskytovaných osobami povinnými k dani usazenými na třetích územích nebo v třetích zemích osobám nepovinným k dani usazeným ve Společenství a skutečně užívaných a využívaných ve Společenství, měly by členské státy stanovit, že místo poskytnutí služby je uvnitř Společenství.
(23) Rovněž aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže, měly by být služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronicky poskytované služby, které jsou poskytnuty ze třetích území nebo ze třetích zemí osobám usazeným ve Společenství nebo ze Společenství příjemcům usazeným na třetích územích nebo v třetích zemích, zdaňovány v místě, kde je usazen příjemce.
(24) Pojmy "uskutečnění zdanitelného plnění" a "daňová povinnost" by měly být harmonizovány, má-li zavedení a jakákoli následná změna společného systému DPH nabýt účinku zároveň ve všech členských státech.
(25) Základ daně by měl být harmonizován, aby uplatnění DPH na zdanitelná plnění vedlo k srovnatelným výsledkům ve všech členských státech.
(26) V zájmu zabránění daňové ztrátě v důsledku uplatnění statusu propojených osob s cílem získat daňová zvýhodnění by za určitých omezených okolností měly mít členské státy možnost zasáhnout, pokud jde o základ daně u dodání zboží nebo poskytnutí služby a pořízení zboží uvnitř Společenství.
(27) Za účelem boje proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem by členské státy měly mít možnost zahrnout do základu daně plnění, které zahrnuje zpracování investičního zlata poskytnutého příjemcem, také hodnotu tohoto investičního zlata, pokud zlato v důsledku zpracování status investičního zlata ztrácí.
Členským státům by měl být ponechán určitý prostor pro uvážení při uplatňování těchto opatření.
(28) Má-li se zabránit narušení hospodářské soutěže, vyžaduje zrušení daňových kontrol na hranicích nejen jednotný základ daně, ale i určitý počet sazeb a dostatečné sblížení jejich úrovní mezi členskými státy.
(29) Základní sazba DPH platná v jednotlivých členských státech společně s mechanismem přechodného režimu zajišťuje, že tento režim funguje na přijatelné úrovni.
Aby se zabránilo tomu, že odchylky od základních sazeb DPH uplatňované členskými státy povedou ke strukturálním nerovnováhám ve Společenství a k narušení hospodářské soutěže v některých oborech hospodářské činnosti, měla by být stanovena minimální základní sazba na úrovni 15 %, jež by podléhala přezkumu.
(30) Pro zachování neutrality daně by sazby uplatňované členskými státy měly obecně umožňovat odpočet DPH uplatněné na předchozím stupni.
(31) Během přechodného období by měly být umožněny některé odchylky ohledně počtu a úrovně sazeb.
(32) Pro lepší porozumění dopadům snížených sazeb je třeba, aby Komise vypracovala hodnotící zprávu o dopadu snížených sazeb uplatňovaných na místně poskytované služby, zejména z hlediska vytváření pracovních míst, hospodářského růstu a řádného fungování vnitřního trhu.
(33) Za účelem řešení problému nezaměstnanosti by se měla dát členským státům, které si to přejí, možnost vyzkoušet zavedení úlevy ze sazby DPH pro služby s vysokým podílem lidské práce a zkoumat dopad tohoto opatření na vytváření pracovních míst.
Tato úleva pravděpodobně také sníží motivaci dotčených podniků zapojit se do šedé ekonomiky nebo v ní zůstat.
(34) Toto snížení sazby DPH však s sebou nese riziko pro řádné fungování vnitřního trhu a pro daňovou neutralitu.
Proto je třeba stanovit postup pro udělování povolení na dobu, která je pevně stanovena, avšak zároveň dostatečně dlouhá k tomu, aby bylo možné posoudit dopad snížených sazeb uplatňovaných na místně poskytované služby, a také úzce vymezit oblast působnosti takového opatření, aby zůstalo ověřitelné a omezené.
(35) Měl by být sestaven společný seznam osvobození od daně, aby mohly být vlastní zdroje Společenství vybírány jednotným způsobem ve všech členských státech.
(36) Ve prospěch jak osob povinných odvést daň, tak příslušných správních orgánů by způsoby uplatňování DPH na určitá dodání výrobků podléhajících spotřební dani a jejich pořízení uvnitř Společenství měly být uvedeny v soulad s postupy a povinnostmi týkajícími se hlášení o pohybu takových výrobků do jiného členského státu, jak stanoví směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani [4].
(37) Dodání plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu a dodání elektřiny se zdaňují v místě pořizovatele.
Dovoz těchto produktů by proto měl být osvobozen od DPH, aby se zabránilo dvojímu zdanění.
(38) Je nezbytné přijmout zjednodušující opatření, jež zaručí rovné zacházení ve všech členských státech pro zdanitelná plnění na domácím trhu spojená s obchodem se zbožím uvnitř Společenství, uskutečněná během přechodného období osobami povinnými k dani neusazenými na území členského státu, v němž se pořízení zboží uvnitř Společenství uskutečňuje, včetně řetězových plnění.
Za tímto účelem je třeba harmonizovat předpisy týkající se režimu zdanění a osob povinných odvést daň, jež má být odvedena za tato plnění.
Je však nezbytné v zásadě vyloučit z takových režimů zboží, které je určeno k dodání na maloobchodním stupni.
(39) Režim odpočtu daně by měl být harmonizován do té míry, v jaké má dopad na skutečnou úroveň výběru daně a v jaké je třeba, aby výše odpočtu daně byla vypočítávána ve všech členských státech obdobným způsobem.
(40) Režim, jenž v případě investičního majetku umožňuje opravu odpočtů po dobu jeho životnosti v závislosti na jeho skutečném využívání, by měl být rovněž použitelný pro některé služby, jež mají povahu srovnatelnou s investičním majetkem.
(41) Je vhodné blíže určit osoby povinné odvést daň, zejména co se týče některých služeb poskytnutých osobou, která není usazena v členském státě, v němž má být DPH odvedena.
(42) Členské státy by měly mít v určitých případech možnost určit za osobu povinnou odvést daň pořizovatele zboží nebo příjemce služby.
To by mělo členským státům napomoci zjednodušit pravidla a zabránit daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem v určitých odvětvích a pro určité druhy plnění.
(43) Členské státy by neměly být nijak omezovány, pokud jde o označení osoby povinné odvést daň při dovozu.
(44) Členské státy by měly mít možnost stanovit, že za odvod DPH ručí společně a nerozdílně jiná osoba než osoba povinná odvést daň.
(45) Povinnosti osob povinných k dani by měly být co nejvíce harmonizovány, aby byl zaručen rovnocenný způsob výběru DPH ve všech členských státech.
(46) Použití elektronické fakturace musí umožnit správcům daně výkon jejich kontrolních činností.
Pro zajištění řádného fungování vnitřního trhu je proto vhodné vypracovat na úrovni Společenství harmonizovaný seznam údajů, které musí být povinně uváděny na fakturách, a zavést řadu společných opatření upravujících elektronickou fakturaci, elektronické uchovávání faktur, vystavování faktur pořizovatelem nebo příjemcem a zadávání fakturačních operací subdodavatelům.
(47) Členské státy by s výhradou jimi stanovených podmínek měly umožnit podávání některých hlášení a přiznání elektronickými prostředky a moci to i vyžadovat.
(48) Nezbytná snaha o ulehčení administrativních a statistických formalit pro podniky, zejména malé a střední, by neměla být na úkor provádění účinných kontrolních opatření ani potřeby zachovat kvalitu statistických nástrojů Společenství z hospodářských i daňových důvodů.
(49) Členské státy by měly mít možnost nadále uplatňovat své zvláštní režimy pro malé podniky v souladu se společnými ustanoveními a s výhledem užší harmonizace.
(50) Členské státy by neměly být omezovány v uplatňování zvláštního režimu zahrnujícího paušální vyrovnání pro DPH na vstupu pro zemědělce, na něž se nevztahuje běžný režim DPH.
Měly by se stanovit základní zásady tohoto zvláštního režimu a přijmout společný způsob výpočtu přidané hodnoty vytvořené těmito zemědělci pro účely výběru vlastních zdrojů.
(51) Je vhodné přijmout daňový režim Společenství vztahující se na použité zboží, umělecká díla, starožitnosti a sběratelské předměty s cílem zabránit dvojímu zdanění a narušení hospodářské soutěže mezi osobami povinnými k dani.
(52) Použití běžného režimu DPH na zlato představuje závažnou překážku jeho použití k finančnímu investování, a ospravedlňuje proto použití zvláštního režimu zdanění, rovněž za účelem posílení mezinárodní konkurenceschopnosti trhu Společenství se zlatem.
(53) Dodání investičního zlata je svou povahou obdobné jiným finančním investicím, které jsou osvobozeny od DPH.
Osvobození od daně se proto jeví nejvhodnějším daňovým režimem pro dodání investičního zlata.
(54) Do definice pojmu "investiční zlato" je třeba zahrnout zlaté mince, jejichž hodnota vyjadřuje především cenu zlata, které obsahují.
Z důvodů průhlednosti a právní jistoty by měl být každoročně sestavován seznam mincí, na které se vztahuje režim použitelný pro investiční zlato, čímž se poskytnou záruky pro obchodníky s těmito mincemi.
Tímto seznamem by nemělo být dotčeno osvobození od daně v případě mincí, které na něm nejsou uvedeny, ale které splňují kritéria stanovená touto směrnicí.
(55) Aby se zamezilo daňovým únikům a současně ulehčily finanční náklady související s dodáním zlata, jehož ryzost je vyšší než určitý stupeň, je odůvodněné umožnit členským státům, aby určily jako osobu povinnou odvést daň kupujícího.
(56) K usnadnění plnění daňových povinností poskytovatelů elektronicky poskytovaných služeb, kteří nejsou usazeni ani nemají povinnost být identifikováni pro účely DPH uvnitř Společenství, by měl být zaveden zvláštní režim.
Tento režim by měl umožnit každému provozovateli, který poskytuje takové služby elektronickými prostředky osobám nepovinným k dani uvnitř Společenství, rozhodnout se pro identifikaci v jednom členském státě, pokud není jinak identifikován pro účely DPH uvnitř Společenství.
(57) Je vhodné, aby ustanovení týkající se služeb rozhlasového a televizního vysílání a některých elektronicky poskytovaných služeb byla zavedena pouze dočasně a aby byla v krátké době na základě zkušeností přezkoumána.
(58) Je nezbytné podpořit koordinované uplatňování ustanovení této směrnice, a za tím účelem je nezbytné zřídit Poradní výbor pro daň z přidané hodnoty, který umožní členským státům a Komisi úzce spolupracovat v této oblasti.
(59) Členské státy by měly mít možnost, s určitými omezeními a za určitých podmínek, přijímat nebo nadále uplatňovat zvláštní opatření odchylující se od této směrnice, jejichž cílem je zjednodušit výběr daně nebo zamezit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
(60) Aby se zabránilo tomu, že členský stát bude ponechán v nejistotě v souvislosti s tím, jak hodlá Komise naložit s jeho žádostí o povolení odchylky, měla by být stanovena lhůta, v níž musí Komise Radě předložit buď návrh na povolení odchylky, nebo sdělení obsahující její námitky.
(61) Je nutné zajistit jednotné uplatňování systému DPH.
K dosažení tohoto cíle je třeba přijmout prováděcí opatření.
(62) Tato opatření by se měla týkat zejména problému dvojího zdanění u přeshraničních plnění, které může vzniknout v důsledku toho, že jednotlivé členské státy neuplatňují jednotně pravidla upravující místo zdanitelného plnění.
(63) Přestože by oblast působnosti prováděcích opatření byla omezená, budou mít tato opatření rozpočtové dopady, které by mohly být pro jeden nebo více členských států nezanedbatelné.
Dopad na rozpočty členských států odůvodňuje, aby si právo vykonávat prováděcí pravomoci vyhradila Rada.
(64) Vzhledem k omezené oblasti působnosti těchto prováděcích opatření by je Rada měla přijímat na návrh Komise jednomyslně.
(65) Jelikož cílů této směrnice nemůže být z výše uvedených důvodů uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(66) Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezit na ustanovení, která přinášejí věcnou změnu oproti předchozím směrnicím.
Povinnost provést ve vnitrostátním právu ustanovení, která zůstávají beze změny, vyplývá z předchozích směrnic.
(67) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinností členských států, pokud jde o lhůty pro provedení směrnic ve vnitrostátním právu uvedené v části B přílohy XI,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
OBSAH
HLAVA I - ÚČEL A OBLAST PŮSOBNOSTI
HLAVA II - ÚZEMNÍ PŮSOBNOST
HLAVA III - OSOBY POVINNÉ K DANI
HLAVA IV - ZDANITELNÁ PLNĚNÍ
Kapitola 1 - Dodání zboží
Kapitola 2 - Pořízení zboží uvnitř Společenství
Kapitola 3 - Poskytnutí služby
Kapitola 4 - Dovoz zboží
HLAVA V - MÍSTO ZDANITELNÉHO PLNĚNÍ
Kapitola 1 - Místo dodání zboží
Oddíl 1 - Dodání zboží bez přepravy
Oddíl 2 - Dodání zboží s přepravou
Oddíl 3 - Dodání zboží na palubě lodi nebo letadla anebo ve vlaku
Oddíl 4 - Dodáni zboží prostřednictvím distribučních soustav
Kapitola 2 - Místo pořízení zboží uvnitř Společenství
Kapitola 3 - Místo poskytnutí služby
Oddíl 1 - Obecné pravidlo
Oddíl 2 - Zvláštní ustanovení
Pododdíl 1 - Poskytnutí služby zprostředkovatelem
Pododdíl 2 - Poskytnutí služby související s nemovitostí
Pododdíl 3 - Poskytnutí přepravní služby
Pododdíl 4 - Poskytnutí kulturních a podobných služeb, vedlejších přepravních služeb nebo služeb vahuztahících se k movitému hmotnému majetku
Pododdíl 5 - Poskytnutí různých služeb
Pododdíl 6 - Kritérium skutečného použití a využití
Kapitola 4 - Místo dovozu zboží
HLAVA VI - USKUTEČNĚNÍ ZDANITELNÉHO PLNĚNÍ A VZNIK DAŇOVÉ POVINNOSTI
Kapitola 1 - Obecná ustanovení
Kapitola 2 - Dodání zboží a poskytnutí služby
Kapitola 3 - Pořízení zboží uvnitř Společenství
Kapitola 4 - Dovoz zboží
HLAVA VII - ZÁKLAD DANĚ
Kapitola 1 - Definice
Kapitola 2 - Dodání zboží a poskytnutí služby
Kapitola 3 - Pořízení zboží uvnitř Společenství
Kapitola 4 - Dovoz zboží KAPITOLA 5 - RŮZNÁ USTANOVENÍ
HLAVA VIII - SAZBY
Kapitola 1 - Uplatnění sazeb
Kapitola 2 - Struktura a výše sazeb
Oddíl 1 - Základní sazba
Oddíl 2 - Snížené sazby
Oddíl 3 - Zvláštní ustanovení
Kapitola 3 - Dočasná ustanovení pro některé služby s vysokým podílem lidské práce
Kapitola 4 - Zvláštní ustanovení použitelná do zavedení konečného režimu
Kapitola 5 - Dočasná ustanovení
HLAVA IX - OSVOBOZENÍ OD DANĚ
Kapitola 1 - Obecné ustanovení
Kapitola 2 - Osvobození některých činností od daně ve veřejném zájmu
Kapitola 3 - Ostatní případy osvobození od daně
Kapitola 4 - Osvobození od daně vztahující se na plnění uvnitř Společenství
Oddíl 1 - Osvobození od daně vztahující se na dodání zboží
Oddíl 2 - Osvobození od daně vztahující se na pořízení zboží uvnitř Společenství
Oddíl 3 - Osvobození od daně vztahující se na poskytnutí některých přepravních služeb
Kapitola 5 - Osvobození od daně při dovozu
Kapitola 6 - Osvobození od daně při vývozu
Kapitola 7 Osvobození od daně vztahující se na mezinárodní přepravu
Kapitola 8 - Osvobození od daně vztahující se na některá plnění považovaná za vývoz
Kapitola 9 - Osvobození od daně vztahující se na služby poskytnuté zprostředkovatelem
Kapitola 10 - Osvobození od daně vztahující se na plnění související s mezinárodním obchodem
Oddíl 1 - Celní sklady, jiné než celní sklady a podobné režimy
Oddíl 2 - Plnění osvobozená od daně za účelem vývozu nebo v rámci obchodu mezi členskými státy
Oddíl 3 - Společné ustanovení k oddílům 1 a 2
HLAVA X - ODPOČET DANĚ
Kapitola 1 - Vznik a rozsah nároku na odpočet daně
Kapitola 2 - Poměrný odpočet daně
Kapitola 3 - Omezení nároku na odpočet daně
Kapitola 4 - Pravidla pro uplatnění nároku na odpočet daně
Kapitola 5 - Oprava odpočtů daně
HLAVA XI - POVINNOSTI OSOB POVINNÝCH K DANI A NĚKTERÝCH OSOB NEPOVINNÝCH K DANI
Kapitola 1 - Platební povinnost
Oddíl 1 - Osoby povinné odvést daň správci daně
Oddíl 2 - Způsoby platby
Kapitola 2 - Identifikace
Kapitola 3 - Fakturace
Oddíl 1 - Definice 110
Oddíl 2 - Pojem faktury
Oddíl 3 - Vystavování faktur
Oddíl 4 - Obsah faktur
Oddíl 5 - Předání faktur elektronickými prostředky
Oddíl 6 - Zjednodušující opatření
Kapitola 4 - Účetnictví
Oddíl 1 Definice
Oddíl 2 - Obecné povinnosti
Oddíl 3 - Konkrétní povinnosti týkající se uchovávání všech faktur
Oddíl 4 - Právo na přístup k fakturám uchovávaným elektronickými prostředky v jiném členském státě
Kapitola 5 - Přiznání k DPH
Kapitola 6 - Souhrnná hlášení
Kapitola 7 - Různá ustanovení
Kapitola 8 - Povinnosti týkající se některého dovozu a vývozu
Oddíl 1 Dovoz
Oddíl 2 Vývoz
HLAVA XII - ZVLÁŠTNÍ REŽIMY
Kapitola 1 - Zvláštní režim pro malé podniky
Oddíl 1 - Zjednodušené postupy vyměřování a výběru daně
Oddíl 2 - Osvobození od daně nebo odstupňovaná daňová úleva
Oddíl 3 - Podávání zpráv a přezkum
Kapitola 2 - Společný režim daňového paušálu pro zemědělce
Kapitola 3 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře
Kapitola 4 - Zvláštní režim pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti
Oddíl 1 - Definice 110
Oddíl 2 - Zvláštní režim pro obchodníky povinné k dani
Pododdíl 1 - Režim ziskové přirážky
Pododdíl 2 - Přechodný režim pro použité dopravní prostředky
Oddíl 3 - Zvláštní režim pro prodej veřejnou dražbou
Oddíl 4 – Opatření za účelem zabránění narušení hospodářské soutěže a boje proti daňovým únikům
Kapitola 5 – Zvláštní režim pro investiční zlato
Oddíl 1 – Obecná ustanovení
Oddíl 2 – Osvobození od daně
Oddíl 3 – Volba zdanění
Oddíl 4 – Plnění na vázaném trhu zlata
Oddíl 5 – Zvláštní práva a povinnosti obchodníků s investičním zlatem
Kapitola 6 – Zvláštní režim pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují elektronické služby osobám nepovinným k dani
Oddíl 1 – Obecná ustanovení
Oddíl 2 – Zvláštní režim pro elektronicky poskytované služby
HLAVA XIII – ODCHYLKY
Kapitola 1 – Odchylky použitelné do zavedení konečného režimu
Oddíl 1 – Odchylky pro státy, které byly členy Společenství k 1. lednu 1978
Oddíl 2 – Odchylky pro státy, které přistoupily ke Společenství po 1. lednu 1978
Oddíl 3 – Společná ustanovení k oddílům 1 a 2
Kapitola 2 – Odchylky na základě povolení
Oddíl 1 – Zjednodušující opatření a opatření k zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem
Oddíl 2 – Mezinárodní dohody
HLAVA XIV – RŮZNÁ USTANOVENÍ
Kapitola 1 – Prováděcí opatření
Kapitola 2 – Výbor pro DPH
Kapitola 3 – Přepočítací koeficienty
Kapitola 4 – Jiné daně, dávky a poplatky
HLAVA XV – ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Kapitola 1 – Přechodný režim zdanění obchodu mezi členskými státy
Kapitola 2 – Přechodná opatření použitelná v souvislosti s přistoupením k Evropské unii
Kapitola 3 – Provedení a vstup v platnost
PŘÍLOHA I PŘÍLOHA II – INFORMATIVNÍ SEZNAM ELEKTRONICKY POSKYTOVANÝCH SLUŽEB PODLE ČL. 56 ODST. 1 PÍSM. k)
PŘÍLOHA III – SEZNAM DODÁNÍ ZBOŽÍ A POSKYTNUTÍ SLUŽEB, KTERÁ MOHOU BÝT
PŘÍLOHA IV – SEZNAM SLUŽEB UVEDENÝCH V ČLÁNKU 106
PŘÍLOHA V – KATEGORIE ZBOŽÍ, KTERÉ JE PROPUŠTĚNO DO REŽIMU USKLADŇOVÁNÍ V JINÉM NEŽ CELNÍM SKLADU PODLE ČL. 160 ODST. 2
PŘÍLOHA VI – SEZNAM DODÁNÍ ZBOŽÍ A POSKYTNUTÍ SLUŽEB PODLE ČL. 199 ODST. 1 PÍSM. d)
PŘÍLOHA VII – SEZNAM ČINNOSTÍ ZEMĚDĚLSKÉ VÝROBY PODLE ČL. 295 ODST. 1 BODU 4
PŘÍLOHA VIII – INFORMATIVNÍ SEZNAM ZEMĚDĚLSKÝCH SLUŽEB PODLE ČL. 295 ODST. 1 BODU 5
PŘÍLOHA IX – UMĚLECKÁ DÍLA, SBĚRATELSKÉ PŘEDMĚTY A STAROŽITNOSTI PODLE ČL. 311 ODST. 1 BODŮ 2, 3 A 4
Část A – Umělecká díla
Část B – Sběratelské předměty
Část C – Starožitnosti
PŘÍLOHA X – SEZNAM PLNĚNÍ, NA NĚŽ SE VZTAHUJÍ ODCHYLKY UVEDENÉ V ČLÁNCÍCH 370 A 371 A ČLÁNCÍCH 375 AŽ 390
Část A – Plnění, která mohou členské státy nadále zdaňovat
Část B – Plnění, která mohou členské státy nadále osvobozovat od daně
PŘÍLOHA XI Část A – Zrušené směrnice s postupnými změnami
Část B – Lhůty pro provedení ve vnitrostátním právu (podle článku 411)
PŘÍLOHA XII – SROVNÁVACÍ TABULKA
HLAVA I
ÚČEL A OBLAST PŮSOBNOSTI
Článek 1
1. Tato směrnice zavádí společný systém daně z přidané hodnoty (DPH).
2. Společný systém DPH je založen na zásadě, že se na zboží a služby uplatňuje všeobecná daň ze spotřeby v přesném poměru k ceně zboží a služeb, bez ohledu na počet plnění uskutečněných ve výrobním a distribučním procesu před stupněm, ve kterém je daň uplatněna.
Každé plnění podléhá DPH vypočítané z ceny zboží nebo služby podle sazeb platných pro toto zboží nebo tuto službu po odpočtu daně, kterou byly přímo zatíženy jednotlivé nákladové prvky tvořící cenu.
Společný systém DPH se uplatňuje až do stupně maloobchodu včetně.
Článek 2
1. Předmětem DPH jsou tato plnění:
a) dodání zboží za úplatu uskutečněné v rámci členského státu osobou povinnou k dani, která jedná jako taková;
b) pořízení zboží za úplatu uvnitř Společenství uskutečněné v rámci členského státu:
i) osobou povinnou k dani, která jedná jako taková, nebo právnickou osobou nepovinnou k dani, je–li prodávajícím osoba povinná k dani, která jedná jako taková a přitom nemá nárok na osvobození pro malé podniky podle článků 282 až 292, ani se na ni nevztahuje článek 33 nebo 36;
ii) v případě nových dopravních prostředků, osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou nepovinnou k dani, jejíž ostatní pořízení nejsou předmětem daně podle čl. 3 odst. 1, nebo jakoukoli jinou osobou nepovinnou k dani;
iii) v případě výrobků podléhajících spotřební dani, pokud lze spotřební daň z pořízení uvnitř Společenství podle směrnice 92/12/EHS vybírat na území členského státu, osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou nepovinnou k dani, jejíž ostatní pořízení nejsou předmětem daně podle čl. 3 odst. 1;
c) poskytnutí služby za úplatu uskutečněné v rámci členského státu osobou povinnou k dani, která jedná jako taková;
d) dovoz zboží.
2. a) Pro účely odst. 1 písm. b) bodu ii) se "dopravními prostředky" rozumějí tyto dopravní prostředky určené k přepravě osob nebo zboží:
i) motorová pozemní vozidla s objemem válců větším než 48 cm3 nebo s výkonem větším než 7,2 kW;
ii) lodě delší než 7,5 m, s výjimkou lodí užívaných k plavbě na volném moři a přepravujících cestující za úplatu nebo lodí užívaných k obchodní, průmyslové nebo rybářské činnosti, jakož i lodí užívaných k poskytování záchrany nebo pomoci na moři nebo k pobřežnímu rybolovu;
iii) letadla o maximální vzletové hmotnosti větší než 1550 kg, s výjimkou letadel využívaných leteckými společnostmi, které provozují zejména mezinárodní leteckou přepravu za úplatu.
b) Tyto dopravní prostředky se považují za "nové", jde–li o
i) motorová pozemní vozidla, pokud se dodání uskuteční do šesti měsíců ode dne prvního uvedení do provozu nebo pokud má vozidlo ujeto nejvýše 6000 km;
ii) lodě, pokud se dodání uskuteční do tří měsíců ode dne prvního uvedení do provozu nebo pokud má loď najeto nejvýše 100 hodin;
iii) letadla, pokud se dodání uskuteční do tří měsíců ode dne prvního uvedení do provozu nebo pokud má letadlo nelétáno nejvýše 40 hodin.
c) Členské státy stanoví podmínky, za nichž lze skutečnosti podle písmene b) považovat za prokázané.
3. Za "výrobky podléhající spotřební dani" se považují energetické výrobky, alkohol a alkoholické nápoje a zpracovaný tabák, vymezené platnými právními předpisy Společenství, avšak nepovažují se za ně plyn dodávaný prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu ani elektřina.
Článek 3
1. Odchylně od čl. 2 odst. 1 písm. b) bodu i) nejsou předmětem DPH tato plnění:
a) pořízení zboží uvnitř Společenství osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou nepovinnou k dani, jehož dodání by v rámci členského státu bylo osvobozeno od daně podle článků 148 a 151;
b) pořízení zboží uvnitř Společenství jiné než pořízení podle písmene a) a článku 4 a jiné než pořízení nových dopravních prostředků nebo výrobků podléhajících spotřební dani, uskutečněné osobou povinnou k dani pro účely jejího zemědělského, lesnického nebo rybářského podniku, na který se vztahuje společný režim daňového paušálu pro zemědělce, nebo osobou povinnou k dani, která uskutečňuje pouze dodání zboží nebo poskytnutí služeb, u nichž daň není odpočitatelná, anebo právnickou osobou nepovinnou k dani.
2. Ustanovení odst. 1 písm. b) se použije jen v případě, že jsou splněny tyto podmínky:
a) celková hodnota zboží pořízeného uvnitř Společenství nepřesáhne v běžném kalendářním roce prahovou hodnotu, kterou stanoví členské státy a která nesmí být nižší než 10000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně;
b) celková hodnota zboží pořízeného uvnitř Společenství nepřesáhla v předchozím kalendářním roce prahovou hodnotu stanovenou v písmenu a).
Prahová hodnota, která slouží jako referenční hodnota, sestává z celkové hodnoty zboží podle odst. 1 písm. b) pořízeného uvnitř Společenství, bez DPH, splatné nebo odvedené v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy zboží.
3. Členské státy poskytnou osobám povinným k dani a právnickým osobám nepovinným k dani, jež splňují podmínky odst. 1 písm. b), možnost rozhodnout se pro obecný režim stanovený v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodu i).
Členské státy stanoví prováděcí pravidla pro výkon volby podle prvního pododstavce, která se bude v každém případě vztahovat na období nejméně dvou kalendářních let.
Článek 4
Vedle plnění uvedených v článku 3 nejsou předmětem DPH tato plnění:
a) pořízení použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, jak jsou definovány v čl. 311 odst. 1 bodech 1 až 4, uvnitř Společenství, je–li prodávající obchodníkem povinným k dani, který jedná jako takový, a bylo–li pořízené zboží předmětem DPH v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy tohoto zboží v souladu se zvláštním režimem zdanění ziskové přirážky podle článků 312 až 325;
b) pořízení použitých dopravních prostředků, jak jsou definovány v čl. 327 odst. 3, uvnitř Společenství, je–li prodávající obchodníkem povinným k dani, který jedná jako takový, a byly–li pořízené dopravní prostředky předmětem DPH v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy těchto dopravních prostředků v souladu s přechodným režimem pro použité dopravní prostředky;
c) pořízení použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, jak jsou definovány v čl. 311 odst. 1 bodech 1 až 4, uvnitř Společenství, je–li prodávající organizátorem prodejů veřejnou dražbou, který jedná jako takový, a bylo–li pořízené zboží předmětem DPH v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy tohoto zboží v souladu se zvláštním režimem pro prodej veřejnou dražbou.
HLAVA II
ÚZEMNÍ PŮSOBNOST
Článek 5
Pro účely této směrnice se rozumí:
1) "Společenstvím" a "územím Společenství" souhrn území členských států, jak jsou vymezena v bodě 2;
2) "členským státem" a "územím členského státu" území každého členského státu Společenství, na které se podle svého článku 299 vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství, s výjimkou území uvedeného nebo uvedených v článku 6 této směrnice;
3) "třetími územími" území uvedená v článku 6;
4) "třetí zemí" každý stát nebo každé území, na které se nevztahuje Smlouva.
Článek 6
1. Tato směrnice se nevztahuje na tato území, která jsou součástí celního území Společenství:
a) hora Athos,
b) Kanárské ostrovy,
c) francouzské zámořské departementy,
d) Ålandy,
e) Normanské ostrovy.
2. Tato směrnice se nevztahuje na tato území, která nejsou součástí celního území Společenství:
a) ostrov Helgoland,
b) území Büsingen,
c) Ceuta,
d) Melilla,
e) Livigno,
f) Campione d’Italia,
g) italské vody jezera Lugano.
Článek 7
1. S ohledem na úmluvy a smlouvy uzavřené s Francií, se Spojeným královstvím a s Kyprem se Monacké knížectví, ostrov Man a výsostné oblasti Spojeného království v Akrotiri a Dhekelii nepovažují pro účely této směrnice za třetí země.
2. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby plnění pocházející z Monackého knížectví nebo pro ně určená byla považována za plnění pocházející z Francie nebo pro ni určená, aby plnění pocházející z ostrova Man nebo pro něj určená byla považována za plnění pocházející ze Spojeného království nebo pro ně určená a aby plnění pocházející z výsostných oblastí Spojeného království v Akrotiri a Dhekelii nebo pro ně určená byla považována za plnění pocházející z Kypru nebo pro něj určená.
Článek 8
Dospěje–li Komise k závěru, že články 6 a 7 nejsou nadále odůvodněné, zejména s ohledem na neutralitu hospodářské soutěže nebo vlastní zdroje, předloží v tomto smyslu vhodné návrhy Radě.
HLAVA III
OSOBY POVINNÉ K DANI
Článek 9
1. "Osobou povinnou k dani" se rozumí jakákoliv osoba, která na jakémkoli místě vykonává samostatně ekonomickou činnost, a to bez ohledu na účel nebo výsledky této činnosti.
"Ekonomickou činností" se rozumí veškerá činnost výrobců, obchodníků a osob poskytujících služby, včetně těžební činnosti, zemědělské výroby a výkonu svobodných a jiných obdobných povolání.
Za ekonomickou činnost se považuje zejména využívání hmotného nebo nehmotného majetku za účelem získávání pravidelného příjmu z něj.
2. Kromě osob uvedených v odstavci 1 se za osobu povinnou k dani považuje každá osoba, která příležitostně dodá nový dopravní prostředek, jenž je odeslán nebo přepraven pořizovateli prodejcem nebo samotným pořizovatelem nebo na účet prodejce nebo pořizovatele mimo území členského státu, avšak na území Společenství.
Článek 10
Podmínka, aby byla ekonomická činnost vykonávána "samostatně", jak stanoveno v čl. 9 odst. 1, vylučuje ze systému DPH zaměstnance a další osoby, váže–li je k zaměstnavateli pracovní smlouva nebo jiný právní svazek, který zakládá vztah zaměstnavatele a zaměstnance v oblasti pracovních podmínek a odměňování zaměstnance a odpovědnosti zaměstnavatele.
Článek 11
Po konzultaci s Poradním výborem pro daň z přidané hodnoty (dále jen "výbor pro DPH") může každý členský stát považovat za jedinou osobu povinnou k dani osoby, které jsou usazeny na území tohoto členského státu a které jsou sice právně nezávislé, avšak navzájem jsou úzce propojeny finančními, hospodářskými a organizačními vazbami.
Členský stát, který využije možnost stanovenou v prvním pododstavci, může přijmout veškerá opatření potřebná k zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem na základě využití tohoto ustanovení.
Článek 12
1. Členské státy mohou za osobu povinnou k dani považovat každého, kdo příležitostně uskuteční plnění spočívající v některé z činností uvedených v čl. 9 odst. 1 druhém pododstavci, zejména pak některé z těchto plnění:
a) dodání budovy nebo její části před jejím prvním obydlením a pozemku k ní přiléhajícího;
b) dodání stavebního pozemku.
2. Pro účely odst. 1 písm. a) se "budovou" rozumí jakákoliv stavba pevně spojená se zemí.
Členské státy mohou stanovit pravidla pro použití kritéria podle odst. 1 písm. a) na přestavbu budov a mohou vymezit pojem "pozemek k ní přiléhající".
Členské státy mohou uplatnit jiná kritéria než první obydlení, jako například dobu uplynulou ode dne dokončení budovy do dne prvního dodání nebo dobu uplynulou ode dne prvního obydlení do dne následujícího dodání, pokud tyto doby nepřekračují v prvním případě dobu pěti let a v druhém dobu dvou let.
3. Pro účely odst. 1 písm. b) se "stavebním pozemkem" rozumí jakýkoliv neupravený nebo upravený pozemek, který jako stavební pozemek vymezují členské státy.
Článek 13
1. Státy, kraje, obce a jiné veřejnoprávní subjekty se nepovažují za osoby povinné k dani v souvislosti s činnostmi nebo plněními, při nichž vystupují jako orgány veřejné moci, a to i tehdy, vybírají–li v souvislosti s těmito činnostmi nebo plněními poplatky, příspěvky či platby.
Uskutečňují–li takové činnosti nebo plnění, považují se však za osoby povinné k dani v souvislosti s těmito činnostmi či plněními, pokud by zacházení s nimi jako s osobami nepovinnými k dani vedlo k výraznému narušení hospodářské soutěže.
Veřejnoprávní subjekty se vždy považují za osoby povinné k dani, pokud uskutečňují činnosti uvedené v příloze I, nejsou–li tyto činnosti uskutečňovány v zanedbatelné míře.
2. Členské státy mohou činnosti veřejnoprávních subjektů, které jsou osvobozeny od daně podle článků 132, 135, 136, 371 a 374 až 377, čl. 378 odst. 2, čl. 379 odst. 2 a článků 380 až 390, považovat za činnosti, které tyto subjekty vykonávají jako orgány veřejné moci.
HLAVA IV
ZDANITELNÁ PLNĚNÍ
Kapitola 1
Dodání zboží
Článek 14
1. "Dodáním zboží" se rozumí převod práva nakládat s hmotným majetkem jako vlastník.
2. Kromě plnění podle odstavce 1 se za dodání zboží považují tato plnění:
a) převod vlastnického práva k majetku za platbu odškodného na základě příkazu vydaného orgánem veřejné moci nebo jeho jménem nebo vyplývající ze zákona;
b) skutečné předání zboží na základě smlouvy o nájmu zboží na dobu určitou nebo o prodeji zboží s odložením platby, v níž je stanoveno, že za obvyklých okolností bude vlastnické právo převedeno nejpozději k okamžiku zaplacení poslední splátky;
c) převod zboží na základě smlouvy, podle níž se vyplácí provize z koupě nebo prodeje.
3. Členské státy mohou považovat za dodání zboží předání určitých stavebních prací.
Článek 15
1. Elektřina, plyn, teplo, chlazení a podobné se považují za hmotný majetek.
2. Členské státy mohou za hmotný majetek pokládat
a) určitá práva k nemovitostem;
b) věcná práva, která poskytují držiteli užívací právo k nemovitosti;
c) akcie nebo podíly rovnocenné akciím, které držiteli poskytují právně nebo fakticky vlastnické právo nebo právo držby nemovitosti či její části.
Článek 16
Použije–li osoba povinná k dani zboží, které tvoří součást jejího obchodního majetku, pro svou soukromou potřebu nebo pro potřebu svých zaměstnanců, přenechá–li toto zboží bez úplaty, popřípadě obecněji řečeno použije–li takové zboží k jiným účelům než pro účely svého podnikání, považuje se takové použití za dodání zboží za úplatu, pokud byla daň z dotyčného zboží nebo jeho části plně nebo zčásti odpočitatelná.
Je–li však zboží použito jako vzorky nebo jako dárky malé hodnoty pro účely podnikání, nepovažuje se to za dodání zboží za úplatu.
Článek 17
1. Za dodání zboží za úplatu se považuje přemístění zboží, které je součástí obchodního majetku osoby povinné k dani, touto osobou do jiného členského státu.
"Přemístěním do jiného členského státu" se rozumí každé odeslání nebo přeprava movitého hmotného majetku osobou povinnou k dani nebo na její účet mimo území členského státu, v němž se majetek nachází, avšak uvnitř Společenství, pro účely jejího podnikání.
2. Za "přemístění do jiného členského státu" se nepovažuje odeslání nebo přeprava zboží za účelem některého z těchto plnění:
a) dodání tohoto zboží osobou povinnou k dani na území členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží za podmínek stanovených v článku 33;
b) dodání tohoto zboží, které má být předmětem instalace nebo montáže dodavatelem nebo na jeho účet, uskutečněné osobou povinnou k dani na území členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží za podmínek stanovených v článku 36;
c) dodání tohoto zboží osobou povinnou k dani na palubě lodi nebo letadla anebo ve vlaku během přepravy cestujících za podmínek stanovených v článku 37;
d) dodání plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo dodání elektřiny za podmínek stanovených v článku 38 nebo 39;
e) dodání tohoto zboží osobou povinnou k dani na území členského státu za podmínek stanovených v článcích 138, 146, 147, 148, 151 a 152;
f) poskytnutí služby osobě povinné k dani, jejímž předmětem je práce na dotyčném zboží skutečně vykonaná na území členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží, je–li zboží po vykonání práce odesláno zpět této osobě povinné k dani do členského státu, z nějž bylo původně odesláno či přepraveno;
g) dočasné použití tohoto zboží na území členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží za účelem poskytnutí služby osobou povinnou k dani usazenou v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy zboží;
h) dočasné použití tohoto zboží po dobu nepřekračující dvacet čtyři měsíce na území jiného členského státu, v němž by na dovoz stejného zboží z třetí země pro dočasné použití bylo možné uplatnit režim dočasného dovozu s úplným osvobozením od daní při dovozu.
3. Není–li nadále plněna některá z podmínek, které jsou předpokladem postupu podle odstavce 2, považuje se toto zboží za přemístěné do jiného členského státu.
V takovém případě se má za to, že přemístění nastává v okamžiku, kdy dotyčná podmínka přestane být plněna.
Článek 18
Členské státy mohou považovat za dodání zboží za úplatu tato plnění:
a) použití zboží osobou povinnou k dani pro účely jejího podnikání, jestliže bylo toto zboží vyrobeno, postaveno, vytěženo, zpracováno, zakoupeno nebo dovezeno v rámci tohoto podnikání a jestliže by daň z tohoto zboží nebyla plně odpočitatelná, kdyby bylo pořízeno od jiné osoby povinné k dani;
b) použití zboží osobou povinnou k dani pro účely činností nepodléhajících dani, stala–li se daň z tohoto zboží plně nebo zčásti odpočitatelnou při jeho pořízení nebo při jeho použití v souladu s písmenem a);
c) s výjimkou případů uvedených v článku 19, ponechání si zboží osobou povinnou k dani nebo jejími právními nástupci, ukončí–li výkon zdanitelné ekonomické činnosti, stala–li se daň z tohoto zboží plně nebo zčásti odpočitatelnou při jeho pořízení nebo při jeho použití podle písmene a).
Článek 19
Je–li převáděn souhrn majetku nebo jeho část za úplatu nebo bez úplaty nebo jako vklad do obchodní společnosti, mohou mít členské státy za to, že nedošlo k dodání zboží, a v takovém případě se nabyvatel považuje za právního nástupce převodce.
Členské státy mohou přijmout opatření nezbytá k tomu, aby zabránily narušení hospodářské soutěže v případech, kdy nabyvatel není osobou plně povinnou k dani.
Mohou rovněž přijmout veškerá opatření potřebná k zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem na základě použití tohoto článku.
Kapitola 2
Pořízení zboží uvnitř Společenství
Článek 20
"Pořízením zboží uvnitř Společenství" se rozumí nabytí práva nakládat jako vlastník s movitým hmotným majetkem, který byl pořizovateli odeslán nebo přepraven prodávajícím nebo samotným pořizovatelem nebo na účet jednoho z nich do jiného členského státu než státu zahájení odeslání nebo přepravy zboží.
Je–li zboží pořízené právnickou osobou nepovinnou k dani odesláno nebo přepraveno z třetího území nebo třetí země a dovezeno touto právnickou osobou nepovinnou k dani do jiného členského státu než členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží, považuje se toto zboží za odeslané nebo přepravené z členského státu dovozu.
Tento členský stát vrátí dovozci určenému nebo uznanému za osobu povinnou odvést daň podle článku 201 daň odvedenou při dovozu, jestliže dovozce prokáže, že pořízení tohoto zboží bylo předmětem DPH v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží.
Článek 21
Za pořízení zboží uvnitř Společenství za úplatu se považuje i případ, kdy osoba povinná k dani použije pro účely svého podnikání zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno touto osobou nebo na její účet z jiného členského státu, v němž dotyčná osoba dané zboží vyrobila, vytěžila, zpracovala, zakoupila nebo pořídila ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) nebo do nějž je tato osoba povinná k dani dovezla v rámci svého podnikání.
Článek 22
Za pořízení zboží uvnitř Společenství za úplatu se považuje použití zboží, které nebylo koupeno podle obecných pravidel zdanění na domácím trhu některého členského státu, ozbrojenými silami státu, který je stranou Severoatlantické smlouvy, pro jejich potřeby nebo pro potřeby civilních zaměstnanců, kteří je doprovázejí, pokud na dovoz tohoto zboží nelze vztáhnout osvobození od daně podle čl. 143 písm. h).
Článek 23
Členské státy přijmou opatření, aby zajistily, že za pořízení zboží uvnitř Společenství budou považována plnění, která by se považovala za dodání zboží, kdyby byla uskutečněna na jejich území osobou povinnou k dani, která jedná jako taková.
Kapitola 3
Poskytnutí služby
Článek 24
1. "Poskytnutím služby" se rozumí každé plnění, které není dodáním zboží.
2. "Telekomunikačními službami" se rozumějí služby vztahující se k přenosu, vysílání a příjmu signálů, slov, obrazů a zvuků nebo informací jakéhokoli druhu po drátě, radiovými, optickými nebo jinými elektromagnetickými prostředky, včetně souvisejícího převedení či postoupení práv na užívání zařízení pro takový přenos, vysílání či příjem, včetně poskytnutí přístupu do celosvětových informačních sítí.
Článek 25
Poskytnutí služby může mimo jiné spočívat v některém z těchto plnění:
a) postoupení nehmotného majetku bez ohledu na to, zda je vázán na určitý dokument zakládající vlastnické právo či nikoli;
b) přijetí závazku zdržet se určitého jednání nebo strpět určité jednání nebo situaci;
c) vykonání služby na základě příkazu vydaného orgánem veřejné moci nebo jeho jménem nebo vyplývající ze zákona.
Článek 26
1. Za poskytnutí služby za úplatu se považují tato plnění:
a) použití zboží, které tvoří součást obchodního majetku, pro soukromou potřebu osoby povinné k dani nebo pro potřebu jejích zaměstnanců, popřípadě obecněji řečeno k jiným účelům než pro účely jejího podnikání, pokud je daň z tohoto zboží plně nebo zčásti odpočitatelná;
b) bezúplatné poskytnutí služby osobou povinnou k dani pro její soukromou potřebu nebo pro potřebu jejích zaměstnanců, popřípadě obecněji řečeno k jiným účelům než pro účely jejího podnikání.
2. Členské státy se mohou odchýlit od odstavce 1 za podmínky, že toto odchýlení nepovede k narušení hospodářské soutěže.
Článek 27
Aby členské státy zabránily narušení hospodářské soutěže, mohou po konzultaci s výborem pro DPH považovat za poskytnutí služby za úplatu poskytnutí služby osobou povinnou k dani pro účely jejího podnikání, pokud by daň z takové služby nebyla plně odpočitatelná, kdyby byla poskytnuta jinou osobou povinnou k dani.
Článek 28
Jestliže se osoba povinná k dani podílí na poskytnutí služby a jedná přitom vlastním jménem, avšak na účet jiné osoby, má se za to, že obdržela i poskytla tuto službu ona sama.
Článek 29
Článek 19 se použije obdobně i na poskytnutí služby.
Kapitola 4
Dovoz zboží
Článek 30
"Dovozem zboží" se rozumí vstup zboží, které se nenachází ve volném oběhu ve smyslu článku 24 Smlouvy, do Společenství.
Kromě plnění podle prvního pododstavce se za dovoz zboží považuje vstup zboží, které se nachází ve volném oběhu, do Společenství z třetího území, které je součástí celního území Společenství.
HLAVA V
MÍSTO ZDANITELNÉHO PLNĚNÍ
Kapitola 1
Místo dodání zboží
Oddíl 1
Dodání zboží bez přepravy
Článek 31
Pokud zboží není odesláno ani přepraveno, je místem dodání místo, kde se zboží nachází v okamžiku, kdy se dodání uskutečňuje.
Oddíl 2
Dodání zboží s přepravou
Článek 32
Pokud je zboží odesláno nebo přepraveno dodavatelem nebo pořizovatelem nebo třetí osobou, považuje se za místo dodání místo, kde se zboží nachází v okamžiku zahájení svého odeslání nebo přepravy pořizovateli.
Nachází–li se však místo zahájení odeslání nebo přepravy zboží na třetím území nebo v třetí zemi, má se za to, že se místo dodání zboží dovozcem, který je určen nebo uznán za osobu povinnou odvést daň podle článku 201, a místo případných následných dodání nacházejí v členském státě dovozu zboží.
Článek 33
1. Odchylně od článku 32 se za místo dodání zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno dodavatelem nebo na jeho účet z jiného členského státu než členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží, považuje místo, kde se zboží nachází při ukončení odeslání nebo přepravy pořizovateli, jsou–li přitom splněny tyto podmínky:
a) dodání zboží se uskutečňuje pro osobu povinnou k dani nebo právnickou osobu nepovinnou k dani, jejíž pořízení zboží uvnitř Společenství není předmětem daně podle čl. 3 odst. 1, nebo pro jinou osobu nepovinnou k dani;
b) předmětem dodání je zboží jiné než nové dopravní prostředky a než zboží, jež je dodáváno s montáží nebo instalací, ať již se zkušebním provozem nebo bez něj, dodavatelem nebo na jeho účet.
2. Je–li dodávané zboží odesláno nebo přepraveno z třetího území nebo třetí země a dovezeno dodavatelem pořizovateli do jiného členského státu než členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží, považuje se toto zboží za odeslané nebo přepravené z členského státu dovozu.
Článek 34
1. Článek 33 se nevztahuje na dodání zboží, které je odesláno nebo přepraveno do téhož členského státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží, jsou–li splněny tyto podmínky:
a) dodané zboží není výrobkem podléhajícím spotřební dani;
b) celková hodnota dodání uskutečněných v daném členském státě za podmínek stanovených v článku 33, bez DPH, nepřekračuje v průběhu jednoho kalendářního roku částku 100000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně;
c) celková hodnota dodání jiného zboží než výrobků podléhajících spotřební dani uskutečněných v daném členském státě za podmínek stanovených v článku 33, bez DPH, nepřekročila v předchozím kalendářním roce částku 100000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně.
2. Členský stát, na jehož území se zboží nachází v okamžiku ukončení odeslání nebo přepravy pořizovateli, může snížit prahovou hodnotu podle odstavce 1 na částku 35000 EUR nebo na ekvivalent této částky v národní měně, jestliže se obává, že by prahová hodnota ve výši 100000 EUR vedla k vážnému narušení hospodářské soutěže.
Členské státy, které využijí možnost stanovenou v prvním pododstavci, přijmou opatření nezbytná k uvědomění příslušných orgánů veřejné moci v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy zboží.
3. Komise předloží Radě co nejdříve zprávu o uplatňování zvláštní prahové hodnoty ve výši 35000 EUR podle odstavce 2, doprovázenou v případě potřeby vhodnými návrhy.
4. Členský stát, na jehož území se zboží nachází v okamžiku zahájení odeslání nebo přepravy, poskytne osobám povinným k dani, které uskutečňují dodání zboží, na něž lze vztáhnout odstavec 1, možnost rozhodnout se, že se místo dodání určí podle článku 33.
Dotyčné členské státy stanoví prováděcí pravidla pro výkon volby podle prvního podstavce, která se bude v každém případě vztahovat na období nejméně dvou kalendářních let.
Článek 35
Články 33 a 34 se nevztahují na dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, jak jsou vymezeny v čl. 311 odst. 1 bodech 1 až 4, ani na dodání použitých dopravních prostředků, jak jsou vymezeny v čl. 327 odst. 3, jež jsou předmětem daně podle příslušných zvláštních režimů.
Článek 36
Je–li zboží odeslané nebo přepravené dodavatelem, pořizovatelem nebo třetí osobou instalováno nebo smontováno dodavatelem nebo na jeho účet, ať již se zkušebním provozem nebo bez něj, považuje se za místo dodání místo, kde je zboží instalováno nebo smontováno.
Je–li zboží instalováno nebo smontováno v jiném členském státě než v členském státě dodavatele, přijme členský stát, na jehož území se instalace nebo montáž uskutečňuje, veškerá opatření nezbytná k zamezení dvojího zdanění v tomto členském státě.
Oddíl 3
Dodání zboží na palubě lodi nebo letadla anebo ve vlaku
Článek 37
1. Pokud je zboží dodáváno na palubě lodi nebo letadla anebo ve vlaku během úseku přepravy cestujících uskutečněného ve Společenství, považuje se za místo dodání místo zahájení přepravy cestujících.
2. Pro účely odstavce 1 se "úsekem přepravy cestujících uskutečněným ve Společenství" rozumí úsek přepravy uskutečněný bez zastávky mimo Společenství mezi místem zahájení a místem ukončení přepravy cestujících.
"Místem zahájení přepravy cestujících" se rozumí místo prvního plánovaného nastoupení cestujících ve Společenství po případném přerušení cesty mimo Společenství.
"Místem ukončení přepravy cestujících" se rozumí poslední plánované místo vystoupení ve Společenství cestujících, kteří nastoupili na území Společenství před případným přerušením cesty mimo Společenství.
V případě zpáteční cesty se přeprava zpět považuje za samostatnou přepravu.
3. Komise předloží Radě co nejdříve zprávu doprovázenou v případě potřeby vhodnými návrhy týkajícími se místa zdanění při dodání zboží ke spotřebě na palubě lodi nebo letadla anebo ve vlaku a při poskytnutí služeb, včetně restauračních služeb, cestujícím na palubě lodi nebo letadla anebo ve vlaku.
Až do přijetí návrhů podle prvního pododstavce mohou členské státy osvobodit nebo nadále osvobozovat od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni dodání zboží ke spotřebě na palubě lodi nebo letadla anebo ve vlaku, u něhož se místo zdanění určí podle odstavce 1.
Oddíl 4
Dodáni zboží prostřednictvím distribučních soustav
Článek 38
1. V případě dodání plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo v případě dodání elektřiny obchodníku povinnému k dani se za místo dodání považuje místo, kde má tento obchodník povinný k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, pro niž se zboží dodává, nebo nemá–li takové sídlo či provozovnu, místo, kde má bydliště, nebo místo, kde se obvykle zdržuje.
2. "Obchodníkem povinným k dani" se pro účely odstavce 1 rozumí osoba povinná k dani, jejíž hlavní činností v souvislosti s nákupem plynu nebo elektřiny je následný prodej těchto produktů a jejíž vlastní spotřeba těchto produktů je zanedbatelná.
Článek 39
V případě dodání plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo v případě dodání elektřiny, na která se nevztahuje článek 38, se za místo dodání považuje místo, kde pořizovatel skutečně zboží využívá a spotřebovává.
Pokud pořizovatel skutečně nespotřebuje veškerý plyn nebo veškerou elektřinu nebo jejich část, považuje se nespotřebované zboží za využité a spotřebované v místě, kde má pořizovatel sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, pro niž se zboží dodává.
Nemá–li pořizovatel takové sídlo či provozovnu, má se za to, že zboží využil a spotřeboval v místě, kde má bydliště, nebo v místě, kde se obvykle zdržuje.
Kapitola 2
Místo pořízení zboží uvnitř Společenství
Článek 40
Za místo pořízení zboží uvnitř Společenství se považuje místo, kde se zboží nachází při ukončení odeslání nebo přepravy pořizovateli.
Článek 41
Aniž je dotčen článek 40, má se za to, že se místo pořízení zboží uvnitř Společenství podle čl. 2 odst. 1 písm. b) bodu i) nachází na území členského státu, který vydal identifikační číslo pro DPH, pod nímž pořizovatel zboží pořídil, pokud pořizovatel neprokáže, že toto pořízení bylo předmětem daně podle článku 40.
Je–li pořízení zboží předmětem daně podle článku 40 v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží poté, co bylo předmětem daně podle prvního pododstavce, základ daně se v členském státě, který vydal identifikační číslo pro DPH, pod nímž pořizovatel zboží pořídil, přiměřeně sníží.
Článek 42
Ustanovení čl. 41 prvního pododstavce se nepoužije a pořízení zboží uvnitř Společenství je předmětem daně podle článku 40, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a) pořizovatel prokáže, že toto pořízení uskutečnil pro potřeby následného dodání na území členského státu určeného podle článku 40, pro které byl příjemce tohoto dodání určen za osobu povinnou odvést daň podle článku 197;
b) pořizovatel splnil povinnosti související s předložením souhrnného hlášení stanovené v článku 265.
Kapitola 3
Místo poskytnutí služby
Oddíl 1
Obecné pravidlo
Článek 43
Místem poskytnutí služby je místo, kde má poskytovatel sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, z níž službu poskytl, a nemá–li takové sídlo či stálou provozovnu, místo, kde má bydliště, nebo místo, kde se obvykle zdržuje.
Oddíl 2
Zvláštní ustanovení
Pododdíl 1
Poskytnutí služby zprostředkovatelem
Článek 44
Místem poskytnutí služby zprostředkovatelem, který jedná jménem a na účet jiné osoby, kromě služeb podle článků 50 a 54 a čl. 56 odst. 1, je místo, kde se uskuteční základní plnění v souladu s touto směrnicí.
Je–li však příjemce, jemuž zprostředkovatel službu poskytl, identifikován pro účely DPH v jiném členském státě než ve státě, na jehož území se toto plnění uskutečnilo, má se za to, že se místo poskytnutí služby zprostředkovatelem nachází na území členského státu, který příjemci vydal identifikační číslo pro DPH, pod nímž mu byla služba poskytnuta.
Pododdíl 2
Poskytnutí služby související s nemovitostí
Článek 45
Místem poskytnutí služby související s nemovitostí, včetně služeb realitních kanceláří a odhadců a služeb při přípravě a koordinaci stavebních prací, jako jsou služby architektů a stavebního dozoru, je místo, kde se nemovitost nachází.
Pododdíl 3
Poskytnutí přepravní služby
Článek 46
Místem poskytnutí přepravní služby, kromě přepravy zboží uvnitř Společenství, je místo, kde se přeprava uskutečňuje, s přihlédnutím k pokrytým vzdálenostem.
Článek 47
Místem poskytnutí služeby přepravy zboží uvnitř Společenství je místo zahájení přepravy.
Pokud však je služba přepravy zboží uvnitř Společenství poskytnuta příjemci identifikovanému pro účely DPH v jiném členském státě než ve státě zahájení přepravy, má se za to, že se místo poskytnutí této služby nachází na území toho členského státu, který příjemci vydal identifikační číslo pro DPH, pod nímž mu byla služba poskytnuta.
Článek 48
"Přepravou zboží uvnitř Společenství" se rozumí přeprava zboží, při níž se místo jejího zahájení a místo jejího ukončení nacházejí na území dvou různých členských států.
"Místem zahájení přepravy" se rozumí místo, kde přeprava zboží skutečně začíná, bez ohledu na vzdálenost překonanou na místo, kde se zboží nachází.
"Místem ukončení přepravy" se rozumí místo, kde přeprava zboží skutečně končí.
Článek 49
Za přepravu zboží uvnitř Společenství se považuje přeprava zboží, při níž se místo jejího zahájení a místo jejího ukončení nacházejí na území jednoho členského státu, je–li tato přeprava přímo vázána na přepravu zboží, při níž se místo jejího zahájení a místo jejího ukončení nacházejí na území dvou různých členských států.
Článek 50
Místem poskytnutí služby zprostředkovatelem, který jedná jménem a na účet jiné osoby, pokud zprostředkovává poskytnutí služby přepravy zboží uvnitř Společenství, je místo zahájení přepravy.
Je–li však příjemce, jemuž zprostředkovatel službu poskytl, identifikován pro účely DPH v jiném členském státě než ve státě zahájení přepravy, má se za to, že se místo poskytnutí služby zprostředkovatelem nachází na území členského státu, který příjemci vydal identifikační číslo pro DPH, pod nímž mu byla služba poskytnuta.
Článek 51
Členské státy nemusí uplatňovat daň na úsek přepravy zboží uvnitř Společenství, který se uskutečňuje přes vody, jež netvoří součást území Společenství.
Pododdíl 4
Poskytnutí kulturních a podobných služeb, vedlejších přepravních služeb nebo služeb vztahujících se k movitému hmotnému majetku
Článek 52
Místem poskytnutí těchto služeb je místo, kde je služba skutečně vykonána:
a) kulturní, umělecké, sportovní, vědecké, vzdělávací, zábavní nebo podobné činnosti včetně činností organizátorů takových činností a případně též poskytnutí vedlejších služeb k těmto činnostem;
b) vedlejší přepravní služby, jako jsou nakládka, vykládka, manipulace a podobné služby;
c) oceňování movitého hmotného majetku nebo práce na tomto majetku.
Článek 53
Odchylně od čl. 52 písm. b) se má za to, že se místo poskytnutí služby, jejímž předmětem jsou vedlejší činnosti při přepravě zboží uvnitř Společenství, příjemci identifikovanému pro účely DPH v jiném členském státě než ve státě, na jehož území jsou tyto činnosti skutečně vykonány, nachází na území členského státu, který příjemci vydal identifikační číslo pro DPH, pod nímž mu byla služba poskytnuta.
Článek 54
Místem poskytnutí služby zprostředkovatelem, který jedná jménem a na účet jiné osoby, pokud zprostředkovává poskytnutí služby, jejímž předmětem jsou vedlejší činnosti při přepravě zboží uvnitř Společenství, je místo, kde jsou tyto vedlejší činnosti skutečně vykonány.
Je–li však příjemce, jemuž zprostředkovatel tuto službu poskytl, identifikován pro účely DPH v jiném členském státě než ve státě, na jehož území jsou vedlejší činnosti skutečně vykonány, má se za to, že se místo poskytnutí služby zprostředkovatelem nachází na území členského státu, který příjemci vydal identifikační číslo pro DPH, pod nímž mu byla služba poskytnuta.
Článek 55
Odchylně od čl. 52 písm. c) se má za to, že se místo poskytnutí služby, jejímž předmětem je ocenění movitého hmotného majetku nebo práce na tomto majetku, příjemci identifikovanému pro účely DPH v jiném členském státě než ve státě, na jehož území je tato služba skutečně vykonána, nachází na území členského státu, který příjemci vydal identifikační číslo pro DPH, pod nímž mu byla služba poskytnuta.
Odchylka podle prvního pododstavce se použije jen tehdy, je–li zboží odesláno nebo přepraveno z členského státu, ve kterém byla služba skutečně vykonána.
Pododdíl 5
Poskytnutí různých služeb
Článek 56
1. Místem poskytnutí následujících služeb příjemci usazenému mimo Společenství nebo osobě povinné k dani usazené ve Společenství, ale nikoliv ve stejné zemi jako poskytovatel, je místo, kde má příjemce sídlo své ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, pro kterou je služba poskytnuta, a nemá–li takové sídlo či stálou provozovnu, místo, kde má bydliště, nebo místo, kde se obvykle zdržuje:
a) převod nebo postoupení autorského práva, patentu, licence, ochranné známky nebo podobného práva;
b) reklamní služba;
c) poradenská, inženýrská, konzultační, právní, účetní nebo jiná podobná služba, jakož i zpracování dat a poskytnutí informací;
d) závazek zdržet se zcela nebo zčásti výkonu profesní činnosti nebo výkonu práva uvedeného v tomto odstavci;
e) bankovní, finanční a pojišťovací činnosti včetně zajištění, s výjimkou nájmu bezpečnostních schránek;
f) poskytnutí pracovníků;
g) nájem movitého hmotného majetku, s výjimkou všech dopravních prostředků;
h) poskytnutí přístupu do distribuční soustavy zemního plynu a elektřiny, přeprava nebo přenos prostřednictvím takové soustavy nebo poskytnutí dalších s tím přímo souvisejících služeb;
i) telekomunikační služba;
j) služba rozhlasového a televizního vysílání;
k) elektronicky poskytovaná služba, zejména služby uvedené v příloze II;
l) služba zprostředkovatele, který jedná jménem a na účet třetí osoby, zprostředkovává–li poskytnutí služby podle tohoto odstavce.
2. Pokud poskytovatel služby a příjemce komunikují prostřednictvím elektronické pošty, neznamená to samo o sobě, že poskytnutá služba je elektronicky poskytovanou službou ve smyslu odst. 1 písm. k).
3. Ustanovení odst. 1 písm. j) a k) a odstavce 2 se použijí do 31. prosince 2006.
Článek 57
1. Je–li služba uvedená v čl. 56 odst. 1 písm. k) poskytnuta osobě nepovinné k dani, která je usazena nebo má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, v členském státě, osobou povinnou k dani, která má sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, z níž poskytuje služby, mimo Společenství, nebo nemá–li takové sídlo nebo stálou provozovnu, která má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, mimo Společenství, je místem tohoto poskytnutí místo, kde je osoba nepovinná k dani usazena nebo kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje.
2. Odstavec 1 se použije do 31. prosince 2006.
Pododdíl 6
Kritérium skutečného použití a využití
Článek 58
K zamezení dvojího zdanění, nezdanění nebo narušení hospodářské soutěže mohou členské státy v souvislosti s poskytováním služeb uvedených v čl. 56 odst. 1 a rovněž v souvislosti s nájmem dopravních prostředků považovat
a) místo poskytnutí těchto služeb nebo některých z nich, které se nachází na jejich území, za místo nacházející se mimo Společenství, pokud ke skutečnému použití a využití služby dochází mimo Společenství;
b) místo poskytnutí těchto služeb nebo některých z nich, které se nachází mimo Společenství, za místo na svém území, pokud ke skutečnému použití a využití služby dochází na jejich území.
Toto ustanovení se však nevztahuje na službu uvedenou v čl. 56 odst. 1 písm. k), je–li poskytnuta osobě nepovinné k dani.
Článek 59
1. Členské státy uplatňují čl. 58 písm. b) na telekomunikační služby poskytnuté osobě nepovinné k dani, která je usazena nebo má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržují, v členském státě, osobou povinnou k dani, která má sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, z níž poskytuje služby, mimo Společenství, nebo nemá–li takové sídlo či provozovnu, která má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, mimo Společenství.
2. Členské státy uplatňují čl. 58 písm. b) do 31. července 2006 na služby rozhlasového a televizního vysílání uvedené v čl. 56 odst. 1 písm. j), jsou–li poskytnuty osobě nepovinné k dani, která je usazena nebo má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, v členském státě, osobou povinnou k dani, která má sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, z níž poskytuje služby, mimo Společenství, nebo nemá–li takové sídlo nebo stálou provozovnu, která má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, mimo Společenství.
Kapitola 4
Místo dovozu zboží
Článek 60
Místem dovozu zboží je členský stát, na jehož území se zboží nachází při vstupu do Společenství.
Článek 61
Odchylně od článku 60, je–li zboží, které se nenachází ve volném oběhu, propuštěno při vstupu do Společenství do některého z režimů nebo dostane–li se do některé ze situací uvedených v článku 156 nebo je–li propuštěno do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od daní při dovozu anebo do režimu vnějšího tranzitu, je místem dovozu členský stát, na jehož území se na toto zboží tyto režimy nebo situace přestanou vztahovat.
Obdobně je–li zboží, které se nachází ve volném oběhu, propuštěno při vstupu do Společenství do některého z režimů nebo dostane–li se do některé ze situací uvedených v článcích 276 a 277, je místem dovozu členský stát, na jehož území se na toto zboží tyto režimy nebo situace přestanou vztahovat.
HLAVA VI
USKUTEČNĚNÍ ZDANITELNÉHO PLNĚNÍ A VZNIK DAŇOVÉ POVINNOSTI
Kapitola 1
Obecná ustanovení
Článek 62
Pro účely této směrnice se rozumí:
1) "uskutečněním zdanitelného plnění" situace, při níž se naplní právní podmínky pro vznik daňové povinnosti;
2) "daňovou povinností" povinnost odvést daň, jejíž splnění může správce daně podle zákona od určitého okamžiku vyžadovat od osoby povinné odvést daň bez ohledu na skutečnost, že úhrada daně může být odložena.
Kapitola 2
Dodání zboží a poskytnutí služby
Článek 63
Zdanitelné plnění je uskutečněno a daňová povinnost vzniká dodáním zboží nebo poskytnutím služby.
Článek 64
1. Dodání zboží jiné než dodání, jehož předmětem je nájem zboží na dobu určitou nebo prodej zboží s odložením platby podle čl. 14 odst. 2 písm. b), a poskytnutí služby, které vede k postupným vyúčtováním nebo postupným platbám, se považuje za uskutečněné uplynutím období, ke kterým se tato vyúčtování nebo tyto platby vztahují.
2. Členské státy mohou v některých případech stanovit, že se dodávání zboží a poskytování služeb, která probíhají po určitou dobu, považují za uskutečněná alespoň jednou ročně.
Článek 65
Má–li být platba provedena na účet ještě před dodáním zboží nebo poskytnutím služby, vzniká daňová povinnost z přijaté částky převzetím platby.
Článek 66
Odchylně od článků 63, 64 a 65 mohou členské státy stanovit, že v případě určitých plnění nebo určitých kategorií osob povinných k dani vzniká daňová povinnost v jednom z těchto okamžiků:
a) nejpozději vystavením faktury;
b) nejpozději přijetím platby;
c) není–li vystavena faktura, nebo je–li vystavena pozdě, v určité lhůtě po uskutečnění zdanitelného plnění.
Článek 67
1. Pokud je v souladu s podmínkami stanovenými v článku 138 zboží odeslané nebo přepravené do členského státu jiného než státu zahájení odeslání nebo přepravy zboží dodáno osvobozené od daně, nebo pokud je zboží přemístěno osvobozené od daně do jiného členského státu osobou povinnou k dani pro účely jejího podnikání, vzniká daňová povinnost k patnáctému dni měsíce následujícího po měsíci, v němž se zdanitelné plnění uskutečnilo.
2. Odchylně od odstavce 1 vzniká daňová povinnost vystavením faktury podle článku 220, pokud byla tato faktura vystavena před patnáctým dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž se zdanitelné plnění uskutečnilo.
Kapitola 3
Pořízení zboží uvnitř Společenství
Článek 68
Zdanitelné plnění je uskutečněno okamžikem uskutečnění pořízení zboží uvnitř Společenství.
Pořízení zboží uvnitř Společenství se považuje za uskutečněné tehdy, kdy je za uskutečněné považováno dodání obdobného zboží na území příslušného členského státu.
Článek 69
1. Při pořízení zboží uvnitř Společenství vzniká daňová povinnost k patnáctému dni měsíce následujícího po měsíci, v němž se zdanitelné plnění uskutečnilo.
2. Odchylně od odstavce 1 vzniká daňová povinnost vystavením faktury podle článku 220, pokud byla tato faktura vystavena před patnáctým dnem měsíce následujícího po měsíci, v němž se zdanitelné plnění uskutečnilo.
Kapitola 4
Dovoz zboží
Článek 70
Zdanitelné plnění je uskutečněno a daňová povinnost vzniká okamžikem dovozu zboží.
Článek 71
1. Je–li zboží při vstupu do Společenství propuštěno do některého z režimů nebo dostane–li se do některé ze situací uvedených v článcích 156, 276 a 277 nebo do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od daní při dovozu anebo do režimu vnějšího tranzitu, je zdanitelné plnění uskutečněno a daňová povinnost vzniká až tehdy, když se na zboží tyto režimy nebo situace přestanou vztahovat.
Je–li však dovážené zboží předmětem cla, zemědělských dávek nebo poplatků s rovnocenným účinkem zavedených v rámci některé společné politiky, je zdanitelné plnění uskutečněno a daňová povinnost vzniká tehdy, kdy nastane rozhodná událost pro vznik povinnosti zaplatit tyto poplatky.
2. Není–li dovážené zboží předmětem žádných poplatků podle odst. 1 druhého pododstavce, použijí členské státy k určení uskutečnění zdanitelného plnění a vzniku daňové povinnosti platné celní předpisy.
HLAVA VII
ZÁKLAD DANĚ
Kapitola 1
Definice
Článek 72
Pro účely této směrnice se "obvyklou cenou" rozumí celá částka, kterou by za účelem získání dotyčného zboží nebo dotyčné služby musel pořizovatel nebo příjemce nacházející se na stejném obchodním stupni, na jakém se dodání zboží nebo poskytnutí služby uskutečňuje, zaplatit v podmínkách volné hospodářské soutěže nezávislému dodavateli nebo poskytovateli na území členského státu, v němž je uvedené plnění předmětem daně, aby v daném okamžiku dotyčné zboží pořídil nebo službu přijal.
Nelze–li srovnatelné dodání zboží nebo poskytnutí služby zjistit, považují se za "obvyklou cenu"
1) v případě zboží částka, která není nižší než kupní cena daných věcí nebo podobných věcí, a nelze–li ji určit, nákladová cena stanovená v okamžiku dodání;
2) v případě služby částka, která není nižší než výše celkových nákladů osoby povinné k dani na toto poskytnutí služby.
Kapitola 2
Dodání zboží a poskytnutí služby
Článek 73
Při dodání zboží nebo poskytnutí služby jiných, než jsou plnění uvedená v článcích 74 až 77, zahrnuje základ daně vše, co tvoří protiplnění, které dodavatel nebo poskytovatel získal nebo má získat od pořizovatele, příjemce nebo třetí osoby za takové dodání zboží nebo poskytnutí služby, včetně dotací přímo vázaných k ceně těchto plnění.
Článek 74
Pokud podle článků 16 a 18 osoba povinná k dani použije nebo poskytne zboží, které tvoří součást jejího obchodního majetku, nebo pokud si zboží ponechá osoba povinná k dani nebo její právní nástupce po ukončení výkonu zdanitelné ekonomické činnosti, je základem daně kupní cena zboží nebo podobného zboží, a pokud kupní cena neexistuje, nákladová cena stanovená k okamžiku použití, poskytnutí nebo ponechání si zboží.
Článek 75
Při poskytnutí služby spočívajícím v použití zboží, které tvoří součást obchodního majetku, pro soukromou potřebu nebo při bezúplatném poskytnutí služby uvedeném v článku 26 je základem daně výše celkových nákladů osoby povinné k dani na toto poskytnutí služby.
Článek 76
Při dodání zboží spočívajícím v přemístění do jiného členského státu je základem daně kupní cena zboží nebo podobného zboží, a pokud kupní cena neexistuje, nákladová cena stanovená k okamžiku přemístění.
Článek 77
Při poskytnutí služby osobou povinnou k dani pro účely jejího podnikání podle článku 27 je základem daně obvyklá cena poskytnuté služby.
Článek 78
Základ daně zahrnuje tyto položky:
a) daně, cla, dávky a poplatky, s výjimkou samotné DPH;
b) vedlejší výdaje, jako jsou náklady na balení, přepravu, pojištění a provize, které dodavatel zboží nebo poskytovatel služby účtuje k tíži pořizovatele nebo příjemce.
Pro účely prvního pododstavce písm. b) mohou členské státy považovat výdaje zahrnuté do samostatné dohody za vedlejší výdaje.
Článek 79
Základ daně nezahrnuje tyto položky:
a) snížení ceny v podobě slevy za platbu předem;
b) slevy a rabaty poskytnuté pořizovateli nebo příjemci, které obdrží v okamžiku uskutečnění plnění;
c) částky, které osoba povinná k dani obdržela od pořizovatele nebo od příjemce na úhradu výdajů zaplacených jejich jménem a na jejich účet, o kterých účtuje jako o průběžných položkách.
Osoba povinná k dani musí prokázat skutečnou výši výdajů podle prvního pododstavce písm. c) a nesmí si odpočíst daň, která byla u těchto plnění uplatněna.
Článek 80
1. Za účelem zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem mohou členské státy přijmout opatření, aby při dodání zboží nebo poskytnutí služby osobě, s níž má osoba povinná k dani rodinné nebo jiné úzké osobní vazby, organizační vazby a vlastnické, členské, finanční nebo právní vazby, jak je vymezují členské státy, byla základem daně obvyklá cena,
a) je–li protiplnění nižší než obvyklá cena a pořizovatel nebo příjemce není oprávněn k plnému odpočtu daně podle článků 167 až 171 a 173 až 177;
b) je–li protiplnění nižší než obvyklá cena, dodavatel či poskytovatel není oprávněn k plnému odpočtu daně podle článků 167 až 171 a 173 až 177 a na dodání nebo poskytnutí se vztahuje osvobození podle článků 132, 135, 136, 371, 375, 376, 377, čl. 378 odst. 2, čl. 379 odst. 2 nebo článků 380 až 390;
c) je–li protiplnění vyšší než obvyklá cena a dodavatel nebo poskytovatel není oprávněn k plnému odpočtu daně podle článků 167 až 171 a 173 až 177.
Pro účely prvního pododstavce lze za právní vazby považovat i vztah mezi zaměstnavatelem a zaměstnancem nebo rodinou zaměstnance nebo jinými osobami se zaměstnancem úzce spojenými.
2. Pokud členské státy využijí možnost stanovenou v odstavci 1, mohou vymezit kategorie dodavatelů, poskytovatelů, pořizovatelů nebo příjemců, na které se tato opatření vztahují.
3. Členské státy oznámí výboru pro DPH zavedení vnitrostátních opatření přijatých podle odstavce 1, pokud se nejedná o opatření, která Rada povolila před 13. srpnem 2006 podle čl. 27 odst. 1 až 4 směrnice 77/388/EHS a která jsou nadále platná podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 81
Členské státy, které k 1. lednu 1993 nevyužívaly možnost uplatňování snížené sazby podle článku 98, mohou, rozhodnou–li se využít možnost stanovenou v článku 89, stanovit, že u dodání uměleckých děl podle čl. 103 odst. 2 je základ daně roven určitému podílu částky určené podle článků 73, 74, 76, 78 a 79.
Podíl uvedený v prvním pododstavci se stanoví tak, aby byla splatná daň rovna nejméně 5 % částky určené podle článků 73, 74, 76, 78 a 79.
Článek 82
Členské státy mohou stanovit ohledně dodání zboží nebo poskytnutí služby, že základ daně má zahrnovat cenu investičního zlata osvobozeného ve smyslu článku 346, které poskytl pořizovatel nebo příjemce za účelem zpracování a které v důsledku toho ztrácí svůj status investičního zlata osvobozeného od daně při dodání tohoto zboží nebo poskytnutí této služby.
Hodnota, která se použije, je obvyklá cena investičního zlata v okamžiku, kdy je toto zboží dodáno nebo služba poskytnuta.
Kapitola 3
Pořízení zboží uvnitř Společenství
Článek 83
Při pořízení zboží uvnitř Společenství je základ daně tvořen stejnými položkami, jaké se podle kapitoly 1 použijí ke stanovení základu daně při dodání stejného zboží na území dotyčného členského státu.
Zejména v případě plnění, která se považují za pořízení zboží uvnitř Společenství podle článků 21 a 22, je základem daně kupní cena zboží nebo podobného zboží, a pokud kupní cena neexistuje, nákladová cena stanovená k okamžiku dodání.
Článek 84
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby spotřební daň splatná nebo odvedená osobou, která si pořizuje uvnitř Společenství výrobek podléhající spotřební dani, byla zahrnuta do základu daně v souladu s čl. 78 prvním pododstavcem písm. a).
2. Jestliže je poté, co se pořízení zboží uvnitř Společenství uskutečnilo, pořizovateli vrácena spotřební daň odvedená v členském státě zahájení odeslání nebo přepravy zboží, základ daně se v členském státě, na jehož území se pořízení uskutečnilo, přiměřeně sníží.
Kapitola 4
Dovoz zboží
Článek 85
Při dovozu zboží je základem daně celní hodnota stanovená podle platných předpisů Společenství.
Článek 86
1. Základ daně zahrnuje tyto položky, nejsou–li dosud zahrnuty:
a) daně, cla, dávky a další poplatky splatné mimo členský stát dovozu, jakož i ty, které jsou splatné při dovozu, s výjimkou DPH, jež má být odvedena;
b) vedlejší výdaje, jako jsou náklady na balení, přepravu, pojištění a provize, vzniklé až do dosažení prvního místa určení zboží na území členského státu dovozu, jakož i vedlejší výdaje vyplývající z přepravy na další místo určení ve Společenství, pokud je toto místo v okamžiku uskutečnění zdanitelného plnění známo.
Pro účely odst. 1 písm. b) se "prvním místem určení" rozumí místo uvedené v nákladním listě nebo jiném přepravním dokladu, na jehož základě zboží vstupuje do členského státu dovozu.
Není–li takový údaj k dispozici, považuje se za první místo určení místo prvního přeložení dováženého zboží v členském státě dovozu.
Článek 87
Základ daně nezahrnuje tyto položky:
a) snížení ceny v podobě slevy za platbu předem;
b) slevy a rabaty poskytnuté pořizovateli, které obdrží v okamžiku uskutečnění dovozu.
Článek 88
Bylo–li zboží dočasně vyvezeno ze Společenství a je dovezeno zpět poté, co bylo mimo Společenství opraveno, zpracováno, upraveno, sestaveno nebo přepracováno, přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, aby s tímto zbožím bylo pro účely DPH zacházeno stejným způsobem, jako kdyby byly tyto práce provedeny na jejich území.
Článek 89
Členské státy, které k 1. lednu 1993 nevyužívaly možnost uplatňování snížené sazby podle článku 98, mohou stanovit, že při dovozu uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, jak jsou vymezeny v čl. 311 odst. 1 bodech 2, 3 a 4, je základ daně roven určitému podílu částky určené podle článků 85, 86 a 87.
Podíl uvedený v prvním pododstavci se stanoví tak, aby byla splatná daň při dovozu rovna nejméně 5 % částky určené podle článků 85, 86 a 87.
Kapitola 5
Různá ustanovení
Článek 90
1. Je–li zaplacení ceny zrušeno nebo vypovězeno, je–li cena zcela nebo zčásti nezaplacena nebo je–li snížena po uskutečnění plnění, základ daně se přiměřeně sníží za podmínek stanovených členskými státy.
2. Členské státy se mohou odchýlit od odstavce 1 v případě celkového nebo částečného nezaplacení ceny.
Článek 91
1. Jsou–li položky potřebné pro stanovení základu daně při dovozu vyjádřeny v jiné měně než v měně členského státu, v němž je daň vyměřována, určí se směnný kurz v souladu s předpisy Společenství o výpočtu celní hodnoty.
2. Jsou–li položky potřebné pro stanovení základu daně při plnění jiném než dovozu zboží vyjádřeny v jiné měně než v měně členského státu, v němž je daň vyměřována, použije se jako směnný kurz poslední zaznamenaný prodejní kurz v okamžiku vzniku daňové povinnosti na nejreprezentativnějším devizovém trhu nebo trzích daného členského státu, nebo kurz určený odkazem na tento trh nebo tyto trhy způsobem stanoveným daným členským státem.
U některých plnění podle prvního pododstavce nebo u určitých kategorií osob povinných k dani však mohou členské státy používat směnný kurz, který byl stanoven podle platných předpisů Společenství o výpočtu celní hodnoty.
Článek 92
U nákladů na vratné obaly mohou členské státy přijmout jedno z těchto opatření:
a) tyto náklady vyjmout ze základu daně a přijmout opatření nezbytná k tomu, aby byla dotyčná částka upravena, nebudou–li obaly vráceny;
b) tyto náklady zahrnout do základu daně a přijmout opatření nezbytná k tomu, aby byla dotyčná částka upravena, budou–li obaly skutečně vráceny.
HLAVA VIII
SAZBY
Kapitola 1
Uplatnění sazeb
Článek 93
U zdanitelného plnění se uplatňuje sazba platná v okamžiku uskutečnění zdanitelného plnění.
V následujících případech se však uplatňuje sazba platná v okamžiku vzniku daňové povinnosti:
a) v případech uvedených v článcích 65 a 66;
b) u pořízení zboží uvnitř Společenství;
c) u dovozu zboží podle čl. 71 odst. 1 druhého pododstavce a čl. 71 odst. 2.
Článek 94
1. U pořízení zboží uvnitř Společenství se uplatňuje sazba, která se uplatňuje na dodání téhož zboží na území členského státu.
2. S výhradou možnosti uplatňovat sníženou sazbu podle čl. 103 odst. 1 u dovozu uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností se u dovozu zboží uplatňuje ta sazba, která se uplatňuje u dodání téhož zboží na území členského státu.
Článek 95
V případě změny sazeb mohou členské státy v případech uvedených v článcích 65 a 66 provést úpravy s cílem zohlednit sazbu platnou v okamžiku dodání zboží nebo poskytnutí služby.
Členské státy mohou navíc přijmout veškerá vhodná přechodná opatření.
Kapitola 2
Struktura a výše sazeb
Oddíl 1
Základní sazba
Článek 96
Členské státy uplatňují základní sazbu DPH, kterou stanoví každý členský stát jako procentní podíl ze základu daně a která je stejná pro dodání zboží i pro poskytnutí služby.
Článek 97
1. Od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010 nesmí být základní sazba nižší než 15 %.
2. Rada rozhodne v souladu s článkem 93 Smlouvy o výši základní sazby, která bude uplatňována po 31. prosinci 2010.
Oddíl 2
Snížené sazby
Článek 98
1. Členské státy mohou uplatňovat jednu či dvě snížené sazby.
2. Snížené sazby se uplatňují pouze u dodání zboží a poskytnutí služeb těch kategorií, které jsou uvedeny v příloze III.
Snížené sazby se neuplatňují u služeb uvedených v čl. 56 odst. 1 písm. k).
3. Členské státy mohou při uplatňování snížených sazeb podle odstavce 1 na kategorie týkající se zboží použít k přesnému vymezení rozsahu dané kategorie kombinovanou nomenklaturu.
Článek 99
1. Snížené sazby se stanoví jako procentní podíl ze základu daně a nesmějí být nižší než 5 %.
2. Každá snížená sazba je stanovena tak, aby výše daně vyplývající z jejího uplatnění obvykle umožnila odpočet celé daně, pro niž byl přiznán nárok na odpočet podle článků 167 až 171 a článků 173 až 177.
Článek 100
Na základě zprávy Komise Rada počínaje rokem 1994 přezkoumává každé dva roky oblast působnosti snížených sazeb.
Rada může v souladu s článkem 93 Smlouvy rozhodnout o změnách v seznamu zboží a služeb v příloze III.
Článek 101
Do 30. června 2007 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě, na základě studie provedené nezávislou skupinou hospodářských odborníků, celkovou hodnotící zprávu o dopadu snížených sazeb uplatňovaných u místně poskytovaných služeb, včetně restauračních služeb, zejména z hlediska vytváření pracovních míst, hospodářského růstu a řádného fungování vnitřního trhu.
Oddíl 3
Zvláštní ustanovení
Článek 102
Členské státy mohou uplatňovat sníženou sazbu u dodání zemního plynu, elektřiny nebo dálkového vytápění, nevznikne–li tím nebezpečí narušení hospodářské soutěže.
Členský stát, který hodlá uplatňovat sníženou sazbu podle prvního pododstavce, o tom předem uvědomí Komisi.
Komise rozhodne o tom, zda hrozí nebezpečí narušení hospodářské soutěže.
Nepřijme–li Komise toto rozhodnutí do tří měsíců od uvědomění, má se za to, že nebezpečí narušení hospodářské soutěže nehrozí.
Článek 103
1. Členské státy mohou stanovit, že se snížená sazba, popřípadě jedna ze snížených sazeb, které uplatňují v souladu s články 98 a 99, uplatní rovněž u dovozu uměleckých děl, sběratelských předmětů a starožitností vymezených v čl. 311 odst. 1 bodech 2, 3 a 4.
2. Členské státy, které využijí možnost stanovenou v odstavci 1, mohou uplatňovat sníženou sazbu rovněž u těchto dodání:
a) dodání uměleckých děl autorem díla nebo jeho právními nástupci;
b) dodání uměleckých děl příležitostně jinou osobou povinnou k dani než obchodníkem povinným k dani, byla–li umělecká díla dovezena samotnou osobou povinnou k dani nebo byla–li jí dodána jejich autorem nebo jeho právními nástupci anebo vznikl–li jí u těchto děl nárok na plný odpočet daně.
Článek 104
Rakousko může v obcích Jungholz a Mittleberg (Kleines Walsertal) uplatňovat druhou základní sazbu, která je nižší než odpovídající sazba uplatňovaná ve zbytku Rakouska, ale nikoli nižší než 15 %.
Článek 105
Portugalsko může u plnění uskutečněných v autonomních oblastech Azor a Madeiry a u přímého dovozu do těchto oblastí uplatňovat nižší sazby ve srovnání se sazbami, které se uplatňují na pevnině.
Kapitola 3
Dočasná ustanovení pro některé služby s vysokým podílem lidské práce
Článek 106
Rada může na návrh Komise jednomyslně povolit členským státům, aby nejdéle do 31. prosince 2010 uplatňovaly snížené sazby stanovené v článku 98 u služeb uvedených v příloze IV.
Snížené sazby lze uplatňovat u služeb nejvýše ve dvou kategoriích služeb uvedených v příloze IV.
Ve výjimečných případech může být členský stát zmocněn uplatňovat snížené sazby u služeb ve třech ze zmíněných kategorií.
Článek 107
Služby uvedené v článku 106 musí splňovat tyto podmínky:
a) zahrnovat vysoký podíl lidské práce;
b) být poskytovány z velké části přímo konečným spotřebitelům;
c) být především místní povahy a nebýt s to narušovat hospodářskou soutěž.
Kromě toho musí existovat úzká vazba mezi snížením cen v důsledku snížení sazby a předvídatelným zvýšením poptávky a zaměstnanosti.
Uplatňování snížené sazby nesmí být na újmu řádnému fungování vnitřního trhu.
Článek 108
Členský stát, který hodlá podle tohoto článku po 31. prosinci 2005 poprvé uplatnit sníženou sazbu u jedné nebo více služeb uvedených v článku 106, o tom uvědomí Komisi do 31. března 2006.
V téže lhůtě jí sdělí veškeré příslušné údaje užitečné pro posouzení nových opatření, které hodlá zavést, zejména
a) oblast působnosti opatření a podrobný popis dotčených služeb;
b) doklady prokazující splnění podmínek stanovených v článku 107;
c) údaje o rozpočtových nákladech zamýšleného opatření.
Kapitola 4
Zvláštní ustanovení použitelná do zavedení konečného režimu
Článek 109
Ustanovení této kapitoly se použijí do zavedení konečného režimu podle článku 402.
Článek 110
Členské státy, které k 1. lednu 1991 poskytovaly osvobození od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni nebo uplatňovaly snížené sazby nižší, než je minimální sazba stanovená v článku 99, mohou nadále toto osvobození poskytovat a tyto snížené sazby uplatňovat.
Osvobození od daně a snížené sazby podle prvního pododstavce musí být v souladu s právem Společenství a musely být přijaty v jasně vymezeném společenském zájmu a ve prospěch konečných spotřebitelů.
Článek 111
Za podmínek stanovených v čl. 110 druhém pododstavci může osvobození od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni nadále poskytovat
a) Finsko u dodání předplacených novin a časopisů a u tisku publikací rozesílaných členům veřejně prospěšných sdružení;
b) Švédsko u dodání novin, včetně rozhlasových novin a novin na magnetofonových páscích pro zrakově postižené, a léků dodávaných do nemocnic nebo na předpis a u výroby nebo jiných souvisejících služeb týkajících se časopisů neziskových organizací.
Článek 112
Jestliže by článek 110 způsobil v Irsku narušení hospodářské soutěže při dodávání energetických produktů určených k ohřevu a osvětlení, může Komise Irsko na základě zvláštní žádosti zmocnit k uplatňování snížené sazby u těchto dodání v souladu s články 98 a 99.
Nastane–li případ podle prvního pododstavce, podá Irsko žádost Komisi spolu se všemi nezbytnými informacemi.
Nerozhodne–li Komise do tří měsíců od obdržení žádosti, má se za to, že Irsko bylo k uplatňování navržených snížených sazeb zmocněno.
Článek 113
Členské státy, které k 1. lednu 1991 v souladu s právními předpisy Společenství poskytovaly osvobození od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni nebo uplatňovaly snížené sazby nižší, než je minimální sazba stanovená v článku 99, u jiného zboží a služeb než těch, které jsou uvedeny v příloze III, mohou u dodání tohoto zboží nebo u poskytnutí těchto služeb uplatňovat sníženou sazbu nebo jednu ze dvou snížených sazeb uvedených v článku 98.
Článek 114
1. Členské státy, které byly k 1. lednu 1993 povinny zvýšit svou základní sazbu uplatňovanou k 1. lednu 1991 o více než 2 %, mohou u dodání zboží a poskytnutí služeb těch kategorií, které jsou uvedeny v příloze III, uplatňovat sníženou sazbu nižší, než je minimální sazba stanovená v článku 99.
Členské státy uvedené v prvním pododstavci mohou uplatňovat tuto sazbu i u restauračních služeb, dětského ošacení, dětské obuvi a bydlení.
2. Členské státy nemohou na základě odstavce 1 zavést osvobození od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni.
Článek 115
Členské státy, které k 1. lednu 1991 uplatňovaly sníženou sazbu u restauračních služeb, dětského ošacení, dětské obuvi a bydlení, mohou pokračovat v uplatňování uvedené sazby u dodání tohoto zboží nebo u poskytnutí těchto služeb.
Článek 116
Portugalsko může uplatňovat jednu ze dvou snížených sazeb uvedených v článku 98 u restauračních služeb za podmínky, že tato sazba není nižší než 12 %.
Článek 117
1. Pro účely článku 115 může Rakousko nadále uplatňovat sníženou sazbu u restauračních služeb.
2. Rakousko může uplatňovat jednu ze dvou snížených sazeb uvedených v článku 98 u pronájmu nemovitostí za účelem bydlení za podmínky, že tato sazba není nižší než 10 %.
Článek 118
Členské státy, které k 1. lednu 1991 uplatňovaly sníženou sazbu u dodání zboží a u poskytnutí služeb jiných než těch, které jsou uvedeny v příloze III, mohou uplatňovat sníženou sazbu nebo jednu ze dvou snížených sazeb podle článku 98 u dodání tohoto zboží nebo poskytnutí těchto služeb za podmínky, že tato sazba není nižší než 12 %.
První pododstavec se nevztahuje na dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, jak jsou vymezeny v čl. 311 odst. 1 bodech 1 až 4, které jsou předmětem daně podle zvláštního režimu zdanění ziskové přirážky stanoveného v článcích 312 až 325 nebo zvláštního režimu pro prodej veřejnou dražbou.
Článek 119
Pro účely článku 118 může Rakousko uplatňovat sníženou sazbu na vína vyrobená v zemědělském podniku vyrábějícím zemědělcem za podmínky, že tato sazba není nižší než 12 %.
Článek 120
Řecko může ve správních obvodech Lesbos, Chios, Samos, Dodekanésos a Kyklady a na ostrovech Thasos, Severní Sporady, Samothraké a Skyros uplatňovat sazby až o 30 % nižší než odpovídající sazby uplatňované v pevninské části Řecka.
Článek 121
Členské státy, které k 1. lednu 1993 považovaly plnění podle smlouvy o dílo za dodání zboží, mohou u plnění podle smlouvy o dílo uplatňovat sazbu uplatnitelnou na zboží po provedení díla.
Pro účely použití prvního pododstavce se "plněním podle smlouvy o dílo" rozumí dodání zhotovitelem zákazníkovi movité věci vytvořené nebo sestavené zhotovitelem z materiálu nebo dílů, které mu zákazník k tomuto účelu svěřil, bez ohledu na to, zda zhotovitel sám obstaral nějakou část materiálu použitého ke zhotovení.
Článek 122
Členské státy mohou uplatňovat sníženou sazbu u dodání živých rostlin jiných květinářských produktů, včetně cibulí, kořenů a obdobných produktů, řezaných květin a ozdobného listoví, a u dodání palivového dříví.
Kapitola 5
Dočasná ustanovení
Článek 123
Česká republika může do 31. prosince 2007 nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 5 %, u těchto plnění:
a) dodání tepelné energie pro vytápění a přípravu teplé vody, s výjimkou surovin určených pro výrobu tepelné energie, domácnostem a malým podnikatelům, kteří nejsou plátci DPH;
b) provedení stavebních prací týkajících se staveb určených pro bydlení, které nejsou poskytovány v rámci sociální politiky, s výjimkou stavebních materiálů.
Článek 124
Estonsko může do 30. června 2007 nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 5 %, u dodání tepla fyzickým osobám, bytovým družstvům, společenstvím vlastníků, církvím, kongregacím a institucím nebo orgánům financovaným ze státních, místních nebo městských rozpočtů a u dodání rašeliny, topných briket, uhlí a palivového dříví fyzickým osobám.
Článek 125
1. Kypr může do 31. prosince 2007 nadále poskytovat osvobození od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni u dodání léčiv a potravin pro lidskou spotřebu s výjimkou zmrzliny, nanuků, mraženého jogurtu, šerbetu a podobných výrobků a s výjimkou pikantních pochutin (bramborové lupínky a tyčinky, křupky a podobné balené výrobky pro lidskou spotřebu bez další přípravy).
2. Kypr může nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 5 %, u poskytnutí restauračních služeb, a to do 31. prosince 2007 nebo do zavedení konečného režimu podle článku 402, podle toho, co nastane dříve.
Článek 126
Maďarsko může nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 12 %, u těchto plnění:
a) dodání uhlí, topných briket a koksu, palivového dříví a dřevěného uhlí a poskytnutí služeb dálkového vytápění, a to do 31. prosince 2007;
b) poskytnutí restauračních služeb a dodání potravin prodávaných ve stravovacích zařízeních, a to do 31. prosince 2007 nebo do zavedení konečného režimu podle článku 402, podle toho, co nastane dříve.
Článek 127
Malta může do 1. ledna 2010 nadále poskytovat osvobození od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni u dodání potravin pro lidskou spotřebu a léčiv.
Článek 128
1. Polsko může do 31. prosince 2007 poskytovat osvobození od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni u dodání některých knih a odborných časopisů.
2. Polsko může nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 7 %, u poskytnutí restauračních služeb, a to do 31. prosince 2007 nebo do zavedení konečného režimu podle článku 402, podle toho, co nastane dříve.
3. Polsko může do 30. dubna 2008 nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 3 %, u dodání potravin podle bodu l přílohy III.
4. Polsko může do 30. dubna 2008 nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 3 %, u dodání zboží a poskytnutí služeb obvykle určených k použití v zemědělské výrobě, vyjma investiční majetek, jako jsou stroje nebo budovy, podle bodu 11 přílohy III.
5. Polsko může do 31. prosince 2007 nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 7 %, u poskytnutí služeb, které nejsou poskytovány v rámci sociální politiky, pro stavbu, renovaci a přestavbu objektů určených pro bydlení nebo jejich částí, s výjimkou stavebních materiálů, a u dodání obytných budov nebo jejích částí před jejich prvním obydlením podle čl. 12 odst. 1 písm. a).
Článek 129
1. Slovinsko může nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 8,5 %, u přípravy jídel, a to do 31. prosince 2007 nebo do zavedení konečného režimu podle článku 402, podle toho, co nastane dříve.
2. Slovinsko může do 31. prosince 2007 nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 5 %, u provedení stavebních, renovačních a údržbových prací pro stavby určené k bydlení, které nejsou poskytovány v rámci sociální politiky, s výjimkou stavebních materiálů.
Článek 130
Slovensko může nadále uplatňovat sníženou sazbu, která není nižší než 5 %, u těchto plnění:
a) provedení stavebních prací pro stavby určené k bydlení, které nejsou poskytovány v rámci sociální politiky, s výjimkou stavebních materiálů, a to do 31. prosince 2007;
b) dodání tepelné energie domácnostem a malým podnikatelům, kteří nejsou plátci DPH, pro vytápění a přípravu teplé vody, s výjimkou surovin určených pro výrobu tepelné energie, a o do 31. prosince 2008.
HLAVA IX
OSVOBOZENÍ OD DANĚ
Kapitola 1
Obecné ustanovení
Článek 131
Osvobození od daně podle kapitol 2 až 9 se uplatňují, aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, a za podmínek, které členské státy stanoví k zajištění správného a jednoduchého uplatňování těchto osvobození a k zamezení veškerých daňových úniků, vyhýbání se daňovým povinnostem či zneužití daňového režimu.
Kapitola 2
Osvobození některých činností od daně ve veřejném zájmu
Článek 132
1. Členské státy osvobodí od daně tato plnění:
a) poskytnutí služeb a dodání zboží, která s těmito službami souvisejí, veřejnými poštami, vyjma přepravu cestujících a telekomunikační služby;
b) poskytnutí nemocniční a lékařské péče a s ní úzce související činnosti prováděné veřejnoprávními subjekty nebo za sociálních podmínek srovnatelných s podmínkami veřejnoprávních subjektů, nemocnicemi, léčebnými nebo diagnostickými ústavy a dalšími řádně uznanými zařízeními téže povahy;
c) poskytnutí lékařské péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání, jak jsou vymezeny v dotyčném členském státě;
d) dodání lidských orgánů, lidské krve a mateřského mléka;
e) poskytnutí služeb zubními techniky při výkonu jejich povolání a dodání zubních náhrad zubními lékaři a zubními techniky;
f) služby, které svým členům poskytují nezávislá seskupení osob, jež uskutečňují činnost, která je osvobozená od daně nebo při níž nejsou osobami povinnými k dani, a které jsou přímo nezbytné k tomu, aby tito členové mohli vykonávat uvedenou činnost, vyžadují–li tato seskupení od svých členů výlučně náhradu přesně odpovídající jejich podílu na společných výdajích, za podmínky, že toto osvobození od daně není s to narušit hospodářskou soutěž;
g) poskytnutí služeb a dodání zboží úzce související se sociální péčí nebo sociálním zabezpečením, včetně služeb poskytovaných domovy důchodců, veřejnoprávními subjekty nebo jinými subjekty, které dotyčné členské státy uznávají za subjekty sociální povahy;
h) poskytnutí služeb a dodání zboží úzce související s ochranou dětí a mládeže veřejnoprávními subjekty nebo jinými subjekty, které dotyčné členské státy uznávají za subjekty sociální povahy;
i) výchovu dětí a mládeže a školské nebo vysokoškolské vzdělávání, odborný výcvik nebo rekvalifikaci, jakož i poskytnutí služeb a dodání zboží s nimi úzce související, veřejnoprávními subjekty s tímto posláním nebo jinými subjekty, jejichž cíle dotyčné členské státy uznávají za podobné;
j) poskytnutí školského nebo vysokoškolského vyučování soukromými učiteli;
k) poskytnutí pracovníků náboženskými nebo filozofickými institucemi k výkonu činností uvedených v písmenech b), g), h) a i) tohoto článku a za účelem duchovní péče;
l) poskytnutí služeb a dodání zboží s nimi úzce souvisejícího neziskovými organizacemi politické, odborové, náboženské, vlastenecké, filozofické, filantropické nebo občanské povahy pro vlastní členy náhradou za členský příspěvek podle jejich vnitřních pravidel, pokud toto osvobození od daně není s to narušit hospodářskou soutěž;
m) poskytnutí určitých služeb úzce souvisejících s provozováním sportu nebo tělesnou výchovou, které poskytují neziskové organizace osobám vykonávajícím sportovní nebo tělovýchovnou činnost;
n) poskytnutí určitých kulturních služeb a dodání zboží úzce s nimi souvisejícího veřejnoprávními subjekty nebo jinými kulturními subjekty uznanými dotyčným členským státem;
o) poskytnutí služeb a dodání zboží subjekty, jejichž činnosti jsou osvobozeny od daně podle písmen b), g), h), i), l), m) a n), při akcích pořádaných za účelem shromažďování finančních prostředků výhradně pro jejich vlastní použití, pokud toto osvobození od daně není s to narušit hospodářskou soutěž;
p) poskytnutí dopravních služeb nemocným nebo zraněným osobám řádně oprávněnými subjekty za použití dopravních prostředků k tomuto účelu zvlášť konstruovaných nebo upravených;
q) činnosti veřejnoprávního rozhlasu a televize, s výjimkou činností obchodní povahy.
2. Pro účely odst. 1 písm. o) mohou členské státy zavést jakákoli nezbytná omezení, zejména pokud jde o počet akcí nebo výši příjmů zakládajících nárok na osvobození od daně.
Článek 133
Členské státy mohou vázat v jednotlivých případech osvobození jiných než veřejnoprávních subjektů od daně podle čl. 132 odst. 1 písm. b), g), h), i), l), m) a n) na jednu či více z těchto podmínek:
a) dotyčné subjekty nesmějí systematicky sledovat zisk jako svůj cíl a jakýkoliv případný zisk nesmí být rozdělen, nýbrž určen k pokračování nebo zlepšení poskytovaných služeb;
b) dotyčné subjekty musí být řízeny a spravovány v zásadě na základě dobrovolnosti osobami, které nemají přímý či nepřímý zájem samy ani prostřednictvím jiných osob na výsledcích dotyčné činnosti;
c) dotyčné subjekty musí uplatňovat ceny schválené příslušnými veřejnými orgány nebo ceny, které schválené ceny nepřekračují, a u služeb nepodléhajících schválení uplatňovat nižší ceny, než jaké za podobné služby uplatňují obchodní podniky podléhající DPH;
d) osvobození od daně nesmí být s to narušit hospodářskou soutěž znevýhodněním obchodních podniků podléhajících DPH.
Členské státy, které v souladu s přílohou E směrnice 77/388/EHS uplatňovaly k 1. lednu 1989 DPH na plnění podle čl. 132 odst. 1 písm. m) a n), mohou uplatnit podmínky podle písmene d) prvního odstavce i v případě, kdy je dodání tohoto zboží nebo poskytnutí těchto služeb veřejnoprávními subjekty osvobozeno od daně.
Článek 134
Dodání zboží nebo poskytnutí služby není osvobozeno od daně podle čl. 132 odst. 1 písm. b), g), h), i), l), m) a n),
a) pokud není nezbytné pro uskutečnění plnění osvobozeného od daně; nebo
b) pokud jeho základním účelem je získání dodatečného příjmu pro daný subjekt uskutečněním plnění, které je v přímém soutěžním vztahu s plněními uskutečňovanými obchodními podniky podléhajícími DPH.
Kapitola 3
Ostatní případy osvobození od daně
Článek 135
1. Členské státy osvobodí od daně tato plnění:
a) pojišťovací a zajišťovací činnosti včetně souvisejících služeb poskytovaných pojišťovacími makléři a pojišťovacími agenty;
b) poskytnutí a sjednání úvěrů a správa úvěrů osobou, která je poskytla;
c) sjednání a převzetí závazků, ručení a jiných jistot a záruk, jakož i správa úvěrových záruk osobou, která úvěry poskytuje;
d) činnosti včetně sjednávání týkající se vkladových a běžných účtů, plateb, převodů, pohledávek, šeků a dalších převoditelných cenných papírů, s výjimkou vymáhání pohledávek;
e) činnosti včetně sjednávání týkající se oběživa, bankovek a mincí používaných jako zákonné platidlo, kromě sběratelských předmětů, jako jsou zlaté, stříbrné nebo jiné kovové mince anebo bankovky, které se obvykle nepoužívají jako zákonné platidlo nebo které jsou předmětem numismatického zájmu;
f) činnosti včetně sjednávání, avšak vyjma řízení a správu, týkající se akcií, podílů na společnostech nebo sdruženích, dluhopisů a jiných cenných papírů, kromě dokladů zakládajících právní nárok na zboží a práv nebo cenných papírů uvedených v čl. 15 odst. 2;
g) správa fondů kolektivního investování, jak je vymezují členské státy;
h) dodání poštovních známek platných pro použití v rámci poštovních služeb na jejich území, kolků a dalších podobných cenin za jmenovitou hodnotu;
i) sázky, loterie a další formy her za podmínek a omezení stanovených jednotlivými členskými státy;
j) dodání budovy nebo její části a pozemku k ní přiléhajícího, kromě těch, které jsou uvedeny v čl. 12 odst. 1 písm. a);
k) dodání nezastavěného pozemku, kromě stavebního pozemku ve smyslu čl. 12 odst. 1 písm. b);
l) pacht nebo nájem nemovitosti.
2. Z osvobození od daně podle odst. 1 písm. l) jsou vyloučena tato plnění:
a) poskytnutí ubytování, jak je vymezují právní předpisy členských států, v rámci hotelnictví nebo v odvětví s podobnou funkcí včetně poskytnutí ubytování v prázdninových táborech a na místech upravených k využívání jako tábořiště;
b) nájem prostor a míst k parkování vozidel;
c) nájem trvale instalovaných zařízení a strojů;
d) nájem bezpečnostních schránek.
Členské státy mohou stanovit další vynětí z oblasti působnosti osvobození od daně podle odst. 1 písm. l).
Článek 136
Členské státy osvobodí od daně tato plnění:
a) dodání zboží použitého výlučně na činnost, která je osvobozena od daně podle článků 132, 135, 371, 375, 376 a 377, čl. 378 odst. 2, čl. 379 odst. 2 a článků 380 až 390, pokud u tohoto zboží nevznikl nárok na odpočet daně;
b) dodání zboží, při jehož pořízení nebo použití v souladu s článkem 176 nevznikl nárok na odpočet daně.
Článek 137
1. Členské státy mohou poskytnout osobám povinným k dani možnost volby zdanění v případě těchto plnění:
a) finanční činnosti uvedené v čl. 135 odst. 1 písm. b) až g);
b) dodání budovy nebo její části a pozemku k ní přiléhajícího, kromě těch, které jsou uvedeny v čl. 12 odst. 1 písm. a);
c) dodání nezastavěného pozemku, kromě stavebního pozemku ve smyslu čl. 12 odst. 1 písm. b);
d) pacht nebo nájem nemovitosti.
2. Členské státy stanoví pravidla pro výkon volby podle odstavce 1.
Členské státy mohou omezit rozsah této možnosti volby.
Kapitola 4
Osvobození od daně vztahující se na plnění uvnitř Společenství
Oddíl 1
Osvobození od daně vztahující se na dodání zboží
Článek 138
1. Členské státy osvobodí od daně dodání zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno mimo jejich území, avšak uvnitř Společenství, prodávajícím nebo pořizovatelem nebo na účet jednoho z nich, uskutečněné pro jinou osobu povinnou k dani nebo právnickou osobu nepovinnou k dani, která jedná jako taková, v jiném členském státě než ve státě zahájení odeslání nebo přepravy zboží.
2. Kromě dodání podle odstavce 1 osvobodí členské státy od daně tato plnění:
a) dodání nových dopravních prostředků, jež byly pořizovateli odeslány nebo přepraveny mimo jejich území, avšak uvnitř Společenství, prodávajícím nebo pořizovatelem nebo na účet jednoho z nich, uskutečněné pro osobu povinnou k dani nebo právnickou osobu nepovinnou k dani, jejíž pořízení zboží uvnitř Společenství není předmětem daně podle čl. 3 odst. 1, nebo pro jakoukoli jinou osobu nepovinnou k dani;
b) dodání výrobků podléhajících spotřební dani, jež byly pořizovateli odeslány nebo přepraveny mimo jejich území, avšak uvnitř Společenství, prodávajícím nebo pořizovatelem nebo na účet jednoho z nich, uskutečněné pro osobu povinnou k dani nebo právnickou osobu nepovinnou k dani, jejíž pořízení zboží uvnitř Společenství, jiného než výrobku podléhajícího spotřební dani, není předmětem daně podle čl. 3 odst. 1, jsou–li odeslání nebo přeprava těchto výrobků uskutečněny v souladu s čl. 7 odst. 4 a 5 nebo článkem 16 směrnice 92/12/EHS;
c) dodání zboží spočívající v jeho přemístění do jiného členského státu, která by byla osvobozena od daně podle odstavce 1 a písmen a) a b) tohoto odstavce, kdyby se uskutečnila pro jinou osobu povinnou k dani.
Článek 139
1. Osvobození od daně podle čl. 138 odst. 1 se nevztahuje na dodání zboží uskutečněné osobou povinnou k dani, na kterou se vztahuje osvobození pro malé podniky podle článků 282 až 292.
Osvobození od daně se dále nevztahuje na dodání zboží osobám povinným k dani nebo právnickým osobám nepovinným k dani, jejichž pořízení zboží uvnitř Společenství není předmětem daně podle čl. 3 odst. 1.
2. Osvobození od daně podle čl. 138 odst. 2 písm. b) se nevztahuje na dodání výrobků podléhajících spotřební dani uskutečněné osobami povinnými k dani, na které se vztahuje osvobození pro malé podniky podle článků 282 až 292.
3. Osvobození od daně podle čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. b) a c) se nevztahuje na dodání zboží, které je předmětem daně podle zvláštního režimu zdanění ziskové přirážky podle článků 312 až 325 nebo zvláštního režimu pro prodej veřejnou dražbou.
Osvobození od daně podle čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. c) se nevztahuje na dodání použitých dopravních prostředků vymezených v čl. 327 odst. 3, které je předmětem daně podle přechodného režimu pro použité dopravní prostředky.
Oddíl 2
Osvobození od daně vztahující se na pořízení zboží uvnitř Společenství
Článek 140
Členské státy osvobodí od daně tato plnění:
a) pořízení zboží uvnitř Společenství, jehož dodání osobou povinnou k dani je na jejich území za všech okolností osvobozeno od daně;
b) pořízení zboží uvnitř Společenství, jehož dovoz je za všech okolností osvobozen od daně podle čl. 143 písm. a), b), c) a e) až l);
c) pořízení zboží uvnitř Společenství, jestliže je podle článků 170 a 171 pořizovatel zboží za všech okolností oprávněn k plné náhradě daně splatné podle čl. 2 odst. 1 písm. b).
Článek 141
Každý členský stát přijme zvláštní opatření k zajištění toho, aby daň nebyla vybírána při pořízení zboží uvnitř Společenství uskutečněných na jeho území na základě článku 40, jsou–li splněny tyto podmínky:
a) pořízení zboží uskutečňuje osoba povinná k dani, která není usazena v tomto členském státě, avšak je identifikována pro účely DPH v jiném členském státě;
b) pořízení zboží se uskutečňuje za účelem následného dodání daného zboží, které v témže členském státě uskutečňuje osoba povinná k dani uvedená v písmenu a);
c) zboží, které osoba povinná k dani uvedená v písmenu a) takto pořídila, je přímo odesláno nebo přepraveno z jiného členského státu než toho, v němž je identifikována pro účely DPH, osobě, pro kterou osoba povinná k dani následné dodání uskutečňuje;
d) osoba, pro kterou je následné dodání uskutečňováno, je jinou osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou nepovinnou k dani identifikovanou pro účely DPH v témže členském státě;
e) osoba uvedená v písmenu d) byla v souladu s článkem 197 určena za osobu povinnou odvést daň splatnou při dodání uskutečněném osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná.
Oddíl 3
Osvobození od daně vztahující se na poskytnutí některých přepravních služeb
Článek 142
Členské státy osvobodí od daně poskytnutí služby přepravy zboží uvnitř Společenství na ostrovy nebo z ostrovů, které tvoří autonomní oblasti Azory a Madeira, jakož i poskytnutí služby přepravy zboží mezi těmito ostrovy.
Kapitola 5
Osvobození od daně při dovozu
Článek 143
Členské státy osvobodí od daně tato plnění:
a) konečný dovoz zboží, jehož dodání osobami povinnými k dani je na jejich území za všech okolností osvobozeno od daně;
b) konečný dovoz zboží upravený směrnicemi Rady 69/169/EHS [5], 83/181/EHS [6] a 2006/79/ES [7];
c) konečný dovoz zboží nacházejícího se ve volném oběhu z třetího území, které je součástí celního území Společenství, na které by bylo možné vztáhnout osvobození od daně podle písmene b), kdyby bylo dovezeno ve smyslu čl. 30 prvního pododstavce;
d) dovoz zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno z třetího území nebo třetí země do jiného členského státu než do státu ukončení odeslání nebo přepravy zboží, je–li dodání tohoto zboží dovozcem určeným nebo uznaným za osobu povinnou odvést daň podle článku 201 osvobozeno od daně podle článku 138;
e) zpětný dovoz zboží v tom stavu, v jakém bylo vyvezeno, osobou, která zboží vyvezla, vztahuje–li se na něj osvobození od cla;
f) dovoz zboží v rámci diplomatických a konzulárních vztahů, vztahuje–li se na něj osvobození od cla;
g) dovoz zboží uskutečněný mezinárodními organizacemi uznávanými za mezinárodní organizace úřady hostitelského členského státu a členy těchto organizací v mezích a za podmínek upravených mezinárodními smlouvami zakládajícími tyto organizace nebo dohodami o umístění jejich sídla;
h) dovoz zboží na území členských států, které jsou stranami Severoatlantické smlouvy, ozbrojenými silami jiných států, které jsou stranami uvedené smlouvy, pro použití těmito ozbrojenými silami nebo civilními zaměstnanci je doprovázejícími anebo k zásobení jejich jídelen, pokud se tyto síly podílejí na společném obranném úsilí;
i) dovoz zboží ozbrojenými silami Spojeného království rozmístěnými na ostrově Kypru podle Smlouvy o založení Kyperské republiky ze dne 16. srpna 1960 pro použití těmito ozbrojenými silami nebo civilními zaměstnanci je doprovázejícími anebo k zásobení jejich jídelen;
j) dovoz produktů rybolovu do přístavu v nezměněném stavu nebo po konzervaci za účelem uvedení na trh, které dosud nebyly předmětem dodání, uskutečněný osobou podnikající v mořském rybolovu;
k) dovoz zlata centrálními bankami;
l) dovoz plynu prostřednictvím distribuční soustavy zemního plynu nebo dovoz elektřiny.
Článek 144
Členské státy osvobodí od daně poskytnutí služby vztahující se k dovozu zboží, je–li hodnota této služby zahrnuta do základu daně v souladu s čl. 86 odst. 1 písm. b).
Článek 145
1. V případě potřeby předloží Komise Radě neprodleně návrhy za účelem upřesnění oblasti působnosti osvobození od daně podle článků 143 a 144 a stanovení prováděcích pravidel k nim.
2. Do vstupu pravidel podle odstavce 1 v platnost mohou členské státy nadále používat platné vnitrostátní předpisy.
Členské státy mohou upravit své vnitrostátní předpisy, aby omezily narušení hospodářské soutěže, a zejména zamezily případům nezdanění nebo dvojího zdanění ve Společenství.
Členské státy mohou pro dosažení osvobození od daně uplatnit správní postupy, které považují za nejvhodnější.
3. Členské státy oznámí Komisi platné vnitrostátní předpisy, které nebyly dosud oznámeny, a předpisy, které přijmou podle odstavce 2, a Komise o nich uvědomí ostatní členské státy.
Kapitola 6
Osvobození od daně při vývozu
Článek 146
1. Členské státy osvobodí od daně tato plnění:
a) dodání zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno mimo Společenství prodávajícím nebo na jeho účet;
b) dodání zboží, které bylo odesláno nebo přepraveno mimo Společenství pořizovatelem neusazeným na jejich území nebo na jeho účet, s výjimkou zboží přepravovaného samotným pořizovatelem a určeného k vybavení nebo zásobení rekreačních lodí a letadel nebo jiných dopravních prostředků pro soukromé použití;
c) dodání zboží schváleným subjektům, které je vyvážejí ze Společenství v rámci své humanitární, dobročinné nebo vzdělávací činnosti prováděné mimo Společenství;
d) poskytnutí služby spočívající v práci na movité věci, která byla pořízena nebo dovezena za účelem provedení těchto prací ve Společenství a odeslána nebo přepravena mimo Společenství poskytovatelem služby nebo příjemcem neusazeným na jejich území nebo na účet jednoho z nich;
e) poskytnutí služby včetně přepravy a vedlejších plnění, s výjimkou poskytnutí služby osvobozené od daně podle článků 132 a 135, je–li tato služba přímo vázána na vývoz nebo dovoz zboží, na nějž se vztahují článek 61 a čl. 157 odst. 1 písm. a).
2. Osvobození od daně podle odst. 1 písm. c) se může uskutečnit v podobě vrácení daně.
Článek 147
1. Na dodání zboží podle čl. 146 odst. 1 písm. b), které má být odneseno v osobních zavazadlech cestujících, se osvobození od daně vztahuje jen při splnění těchto podmínek:
a) cestující není usazen ve Společenství;
b) zboží je přepraveno mimo Společenství do konce třetího měsíce následujícího po měsíci, v němž se dodání uskutečnilo;
c) celková hodnota dodání včetně DPH je vyšší než 175 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně stanovený jednou ročně za použití směnného kurzu platného první pracovní den měsíce října s účinkem od 1. ledna následujícího roku.
Členské státy však mohou osvobodit od daně i dodání s celkovou hodnotou nižší, než je částka uvedená v prvním pododstavci písm. c).
2. Pro účely odstavce 1 se "cestujícím, který není usazen ve Společenství," rozumí cestující, jehož bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje, se nenachází ve Společenství.
V takovém případě se "bydlištěm nebo místem, kde se obvykle zdržuje," rozumí místo zapsané jako takové v cestovním pase, průkazu totožnosti nebo jiném dokladu, který uznává za doklad o totožnosti členský stát, na jehož území je dodání uskutečňováno.
Vývoz se prokazuje fakturou nebo jiným dokladem sloužícím jako faktura, který je potvrzen celním úřadem výstupu ze Společenství.
Každý členský stát předá Komisi vzory razítek, která používá při vydávání potvrzení uvedených v druhém pododstavci.
Komise sdělí tyto údaje správcům daně ostatních členských států.
Kapitola 7
Osvobození od daně vztahující se na mezinárodní přepravu
Článek 148
Členské státy osvobodí od daně tato plnění:
a) dodání zboží pro zásobení lodí užívaných k plavbě po volném moři a přepravujících cestující za úplatu nebo používaných k obchodní, průmyslové nebo rybářské činnosti, jakož i lodí užívaných k poskytování záchrany a pomoci na moři nebo k pobřežnímu rybolovu, v tomto případě však s výjimkou dodání palubních zásob;
b) dodání zboží pro zásobení lodí válečných, spadajících pod kód kombinované nomenklatury (KN) 8906 10 00, pokud opouštějí jejich území a směřují do zahraničních přístavů nebo kotvišť mimo dotyčný členský stát;
c) dodání, úpravu, opravu, údržbu a nájem, a to i včetně posádky, lodí uvedených v písmenu a) a dodání, nájem, opravu a údržbu zařízení, včetně rybářského vybavení, které je na těchto lodích instalováno nebo používáno;
d) poskytnutí služby jiné než uvedené v písmenu c) k zabezpečení bezprostředních potřeb lodí uvedených v písmenu a) nebo jejich nákladu;
e) dodání zboží pro zásobení letadel využívaných leteckými společnostmi, které provozují zejména mezinárodní dopravu za úplatu;
f) dodání, úpravu, opravu, údržbu a nájem, a to i včetně posádky, letadel uvedených v písmenu e) a dodání, nájem, opravu a údržbu zařízení, které je na těchto letadlech instalováno nebo používáno;
g) poskytnutí služby jiné než uvedené v písmenu f) k zabezpečení bezprostředních potřeb letadel uvedených v písmenu e) nebo jejich nákladu.
Článek 149
Portugalsko může za mezinárodní přepravu považovat námořní a leteckou přepravu mezi ostrovy, které tvoří autonomní oblasti Azory a Madeira, a mezi těmito oblastmi a pevninou.
Článek 150
1. V případě potřeby předloží Komise Radě neprodleně návrhy za účelem upřesnění oblasti působnosti osvobození od daně podle článku 148 a stanovení prováděcích pravidel k nim.
2. Do vstupu pravidel podle odstavce 1 v platnost mohou členské státy omezit rozsah osvobození od daně poskytovaných podle čl. 148 písm. a) a b).
Kapitola 8
Osvobození od daně vztahující se na některá plnění považovaná za vývoz
Článek 151
1. Členské státy osvobodí od daně tato plnění:
a) dodání zboží a poskytnutí služby v rámci diplomatických a konzulárních vztahů;
b) dodání zboží a poskytnutí služby mezinárodním organizacím, uznávaným za mezinárodní organizace úřady hostitelského členského státu, a členům těchto organizací v mezích a za podmínek upravených mezinárodními smlouvami zakládajícími tyto organizace nebo dohodami o umístění jejich sídla;
c) dodání zboží a poskytnutí služby na území členských států, které jsou stranami Severoatlantické smlouvy, pro použití ozbrojenými silami ostatních států, které jsou stranami uvedené smlouvy, nebo civilními zaměstnanci je doprovázejícími anebo k zásobení jejich jídelen, pokud se tyto síly podílejí na společném obranném úsilí;
d) dodání zboží a poskytnutí služby směřující do jiného členského státu pro ozbrojené síly kteréhokoli členského státu, jenž je stranou Severoatlantické smlouvy a není sám státem určení, pro použití těmito ozbrojenými silami nebo civilními zaměstnanci je doprovázejícími anebo k zásobení jejich jídelen, pokud se tyto síly podílejí na společném obranném úsilí;
e) dodání zboží a poskytnutí služby ozbrojeným silám Spojeného království rozmístěným na ostrově Kypru podle Smlouvy o založení Kyperské republiky ze dne 16. srpna 1960 pro použití těmito ozbrojenými silami nebo civilními zaměstnanci je doprovázejícími anebo k zásobení jejich jídelen.
Do přijetí jednotných daňových pravidel se osvobození od daně podle prvního pododstavce poskytuje v mezích stanovených hostitelským členským státem.
2. U zboží, jež není odesíláno nebo přepravováno z členského státu, v němž se dodání tohoto zboží uskutečňuje, a u poskytnutí služby se osvobození od daně může uskutečnit v podobě vrácení daně.
Článek 152
Členské státy osvobodí od daně dodání zlata centrálním bankám.
Kapitola 9
Osvobození od daně vztahující se na služby poskytnuté zprostředkovatelem
Článek 153
Členské státy osvobodí od daně poskytnutí služby zprostředkovatelem, který jedná jménem a na účet jiné osoby, zprostředkovává–li plnění uvedená v kapitolách 6, 7 a 8 nebo plnění uskutečňovaná mimo Společenství.
Osvobození od daně podle prvního pododstavce se nevztahuje na cestovní kanceláře, které poskytují jménem cestujícího a na jeho účet služby uskutečňované v jiných členských státech.
Kapitola 10
Osvobození od daně vztahující se na plnění související s mezinárodním obchodem
Oddíl 1
Celní sklady, jiné než celní sklady a podobné režimy
Článek 154
Pro účely tohoto oddílu se "jinými než celními sklady" rozumějí u výrobků podléhajících spotřební dani prostory považované za sklady s daňovým dozorem pro účely čl. 4 písm. b) směrnice 92/12/EHS a u výrobků nepodléhajících spotřební dani prostory považované za takové členskými státy.
Článek 155
Aniž jsou dotčeny jiné daňové předpisy Společenství, mohou členské státy po konzultaci s výborem pro DPH přijímat zvláštní opatření s cílem osvobodit od daně všechna plnění uvedená v tomto oddíle nebo některá z nich, pokud nejsou zaměřena na konečné užití nebo spotřebu a pokud výše daně splatné při ukončení režimů nebo situací uvedených v tomto oddíle odpovídá výši daně, která by byla splatná, kdyby každé takové plnění bylo zdaněno na jejich území.
Článek 156
1. Členské státy mohou osvobodit od daně tato plnění:
a) dodání zboží, které má být předloženo k proclení a případně umístěno do dočasného skladu;
b) dodání zboží, které má být umístěno do svobodného pásma nebo do svobodného skladu;
c) dodání zboží, které má být propuštěno do režimu uskladnění v celním skladu nebo do režimu aktivního zušlechťovacího styku;
d) dodání zboží, které má být vpuštěno do teritoriálních vod, aby zde bylo zabudováno do těžebních nebo výrobních plošin za účelem výstavby, opravy, údržby, úpravy nebo vybavení těchto plošin nebo za účelem propojení těchto těžebních nebo výrobních plošin s pevninou;
e) dodání zboží, které má být vpuštěno do teritoriálních vod za účelem zásobení těžebních nebo výrobních plošin.
2. Místa uvedená v odstavci 1 jsou ta, která takto vymezují platné celní předpisy Společenství.
Článek 157
1. Členské státy mohou osvobodit od daně tato plnění:
a) dovoz zboží, které má být propuštěno do režimu uskladnění v jiném než celním skladu;
b) dodání zboží, které má být na jejich území propuštěno do režimu uskladnění v jiném než celním skladu.
2. Členské státy nesmějí zavádět jiné režimy uskladnění než uskladnění v celním skladu pro zboží nepodléhající spotřební dani, pokud je toto zboží určeno k dodání na maloobchodním stupni.
Článek 158
1. Odchylně od čl. 157 odst. 2 mohou členské státy režim uskladnění v jiném než celním skladu zavést v těchto případech:
a) je–li zboží určeno pro bezdaňové prodejny za účelem dodání zboží, které má být odneseno v osobních zavazadlech cestujícího, který cestuje leteckou nebo námořní dopravou na třetí území nebo do třetí země, jsou–li tato dodání osvobozena od daně podle čl. 146 odst. 1 písm. b);
b) je–li zboží určeno pro osoby povinné k dani za účelem dodání cestujícím na palubě letadla nebo lodi v průběhu letu či námořní plavby, pokud se cílové místo nachází mimo Společenství;
c) je–li zboží určeno pro osoby povinné k dani za účelem dodání osvobozených od daně podle článku 151.
2. Využijí–li členské státy možnost osvobození od daně stanovenou v odst. 1 písm. a), přijmou opatření nezbytná k tomu, aby zajistily správné a jednoduché uplatňování tohoto osvobození a zabránily jakýmkoli daňovým únikům, vyhýbání se daňovým povinnostem či zneužití daňového režimu.
3. Pro účely odst. 1 písm. a) se "bezdaňovou prodejnou" rozumí zařízení umístěné na letišti nebo v přístavu, jež splňuje podmínky stanovené příslušnými orgány veřejné moci.
Článek 159
Členské státy mohou osvobodit od daně poskytnutí služby související s dodáními zboží uvedenými v článku 156, v čl. 157 odst. 1 písm. b) a v článku 158.
Článek 160
1. Členské státy mohou osvobodit od daně tato plnění:
a) dodání zboží nebo poskytnutí služby, které se uskutečňuje v místech podle čl. 156 odst. 1 při zachování některé ze situací uvedených v témže odstavci na jejich území;
b) dodání zboží nebo poskytnutí služby, které se uskutečňuje v místech podle čl. 157 odst. 1 písm. b) a podle článku 158 při zachování některé ze situací uvedených v čl. 157 odst. 1 písm. b) nebo v čl. 158 odst. 1 na jejich území.
2. Využijí–li členské státy možnost stanovenou v odst. 1 písm. a) pro plnění uskutečněná v celních skladech, přijmou opatření nezbytná k zavedení režimů uskladnění v jiném než celním skladu, jež umožní použít odst. 1 písm. b) na stejná plnění týkající se zboží uvedeného v příloze V uskutečněná v takových jiných než celních skladech.
Článek 161
Členské státy mohou osvobodit od daně následující dodání zboží, jakož i poskytnutí služby s nimi související:
a) dodání zboží uvedeného v čl. 30 prvním pododstavci, které se nadále nachází v režimu dočasného dovozu s úplným osvobozením od daní při dovozu nebo v režimu vnějšího tranzitu;
b) dodání zboží uvedeného v čl. 30 druhém pododstavci, které se nadále nachází v tranzitním režimu uvnitř Společenství podle článku 276.
Článek 162
Využijí–li členské státy možnost stanovenou v tomto oddíle, přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby se na pořízení zboží uvnitř Společenství, má–li být toto zboží propuštěno do některého z režimů nebo dostat se do některé ze situací uvedených v článku 156, v čl. 157 odst. 1 písm. b) a v článku 158, vztahovaly stejné předpisy jako na dodání zboží, která se uskutečňují za stejných podmínek na jejich území.
Článek 163
Má–li skutečnost, že se na zboží přestane vztahovat režim nebo situace uvedená v tomto oddíle, za následek uskutečnění dovozu ve smyslu článku 61, přijme členský stát dovozu opatření nezbytná k zamezení dvojímu zdanění.
Oddíl 2
Plnění osvobozená od daně za účelem vývozu nebo v rámci obchodu mezi členskými státy
Článek 164
1. Členské státy mohou po konzultaci s výborem pro DPH osvobodit od daně následující plnění uskutečněná osobou povinnou k dani nebo pro osobu povinnou k dani, a to až do výše rovnající se hodnotě vývozu, který tato osoba uskutečnila během předcházejících dvanácti měsíců:
a) pořízení zboží uvnitř Společenství osobou povinnou k dani a dovoz a dodání zboží osobě povinné k dani za účelem vývozu tohoto zboží mimo Společenství v nezměněném stavu nebo po zpracování;
b) poskytnutí služby spojené s vývozní činností této osoby povinné k dani.
2. Využijí–li členské státy možnost osvobození od daně stanovenou v odstavci 1, osvobodí po konzultaci s výborem pro DPH od daně i plnění spojená s dodáními uskutečněnými osobou povinnou k dani za podmínek stanovených v článku 138, a to až do výše rovnající se hodnotě dodání, která tato osoba uskutečnila za stejných podmínek během předchozích dvanácti měsíců.
Článek 165
Členské státy mohou stanovit společnou maximální částku pro plnění, která osvobodí od daně podle článku 164.
Oddíl 3
Společné ustanovení k oddílům 1 a 2
Článek 166
V případě potřeby předloží Komise Radě neprodleně návrhy na společná pravidla pro uplatňování daně při plněních uvedených v oddílech 1 a 2.
HLAVA X
ODPOČET DANĚ
Kapitola 1
Vznik a rozsah nároku na odpočet daně
Článek 167
Nárok na odpočet daně vzniká okamžikem vzniku daňové povinnosti z odpočitatelné daně.
Článek 168
Jsou–li zboží a služby použity pro účely zdaněných plnění osoby povinné dani, má tato osoba nárok ve členském státě, v němž tato plnění uskutečňuje, odpočíst od daně, kterou je povinna odvést, tyto částky:
a) DPH, která je splatná nebo byla odvedena v tomto členském státě za zboží, jež jí bylo nebo bude dodáno, nebo za službu, jež jí byla nebo bude poskytnuta jinou osobou povinnou k dani;
b) DPH, která je splatná při plněních považovaných za dodání zboží nebo poskytnutí služby podle čl. 18 písm. a) a článku 27;
c) DPH, která je splatná při pořízeních zboží uvnitř Společenství podle čl. 2 odst. 1 písm. b) bodu i);
d) DPH, která je splatná při plněních považovaných za pořízení zboží uvnitř Společenství podle článků 21 a 22;
e) DPH, která je splatná nebo byla odvedena při dovozu zboží do tohoto členského státu.
Článek 169
Kromě odpočtu podle článku 168 má osoba povinná k dani nárok na odpočet daně podle uvedeného článku, jsou–li zboží a služby použity za účelem těchto jejích plnění:
a) plnění spočívajících v činnostech uvedených v čl. 9 odst. 1 druhém pododstavci, která byla uskutečněna mimo členský stát, v němž je daná daň splatná nebo byla odvedena, a u kterých by jí vznikl nárok na odpočet daně, kdyby byla uskutečněna v tomto členském státě;
b) plnění osvobozených od daně podle článků 138, 142 a 144, článků 146 až 149, článků 151, 152, 153 a 156, čl. 157 odst. 1 písm. b), článků 158 až 161 a článku 164;
c) plnění osvobozených od daně podle čl. 135 odst. 1 písm. a) až f), je–li příjemce usazen mimo Společenství nebo jsou–li tato plnění přímo vázána na zboží určené k vývozu ze Společenství.
Článek 170
Každá osoba povinná k dani, která je ve smyslu článku 1 směrnice 79/1072/EHS [8], článku 1 směrnice 86/560/EHS [9] a článku 171 této směrnice neusazená v členském státě, ve kterém uskutečňuje nákup zboží a služeb nebo dovoz zboží, jež jsou předmětem DPH, má nárok na vrácení této daně, pokud jsou dané zboží nebo dané služby použity pro tyto účely:
a) plnění podle článku 169;
b) plnění, z nichž je daň povinen odvést výlučně pořizovatel nebo příjemce v souladu s články 194 až 197 a článkem 199.
Článek 171
1. Osobám povinným k dani neusazeným v členském státě, ve kterém uskutečňují nákup zboží a služeb nebo dovoz zboží, jež jsou předmětem DPH, ale usazeným v jiném členském státě se daň vrací v souladu s prováděcími pravidly stanovenými směrnicí 79/1072/EHS.
Osoby povinné k dani uvedené v článku 1 směrnice 79/1072/EHS se rovněž považují pro účely použití uvedené směrnice za osoby povinné k dani neusazené v členském státě, ve kterém uskutečňují nákup zboží a služeb nebo dovoz zboží, jež jsou předmětem DPH, jestliže v tomto členském státě uskutečňovaly pouze taková dodání zboží a poskytnutí služeb, u nichž byl v souladu s články 194 až 197 a článkem 199 za osobu povinnou odvést daň určen pořizovatel nebo příjemce.
2. Osobám povinným k dani neusazeným na území Společenství se daň vrací v souladu s prováděcími pravidly stanovenými směrnicí 86/560/EHS.
Osoby povinné k dani uvedené v článku 1 směrnice 86/560/EHS se rovněž považují pro účely použití uvedené směrnice za osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jestliže v členském státě, ve kterém uskutečňují nákup zboží a služeb nebo dovoz zboží, jež jsou předmětem DPH, uskutečňovaly pouze taková dodání zboží a poskytnutí služeb, u nichž byl v souladu s články 194 až 197 a 199 za osobu povinnou odvést daň určen pořizovatel nebo příjemce.
3. Směrnice 79/1072/EHS a 86/560/EHS se nevztahují na dodání zboží, která jsou nebo mohou být osvobozena od daně podle článku 138, pokud je takto dodané zboží odesláno nebo přepraveno pořizovatelem nebo na jeho účet.
Článek 172
1. Každá osoba považovaná za osobu povinnou k dani z toho důvodu, že příležitostně dodává nový dopravní prostředek za podmínek stanovených v čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. a), má v členském státě, v němž se dodání uskutečnilo, nárok na odpočet daně zahrnuté do kupní ceny nebo odvedené při dovozu tohoto dopravního prostředku nebo jeho pořízení uvnitř Společenství, a to až do výše nepřekračující výši daně, kterou by byla povinna odvést, kdyby toto dodání nebylo osvobozeno od daně.
Nárok na odpočet daně vzniká a může být uplatněn pouze v okamžiku dodání nového dopravního prostředku.
2. Členské státy přijmou prováděcí pravidla k odstavci 1.
Kapitola 2
Poměrný odpočet daně
Článek 173
1. V případě zboží a služeb, které osoba povinná k dani používá jak pro plnění, u nichž je daň odpočitatelná podle článků 168, 169 a 170, tak i pro plnění, u nichž daň odpočitatelná není, je odpočitatelný jen podíl daně připadající na hodnotu prvního druhu plnění.
Odpočitatelný podíl se stanoví v souladu s články 174 a 175 pro všechna plnění uskutečněná osobou povinnou k dani.
2. Členské státy mohou přijmout tato opatření:
a) povolit osobě povinné k dani, aby si tento podíl stanovila pro každou oblast své činnosti, s podmínkou, že pro každou oblast vede oddělené účetnictví;
b) vyžadovat od osoby povinné k dani, aby si tento podíl stanovila pro každou oblast své činnosti a vedla pro každou oblast oddělené účetnictví;
c) povolit osobě povinné k dani nebo od ní vyžadovat, aby provedla odpočet daně na základě použití buď veškerého zboží a služeb, nebo jejich části;
d) povolit osobě povinné k dani nebo od ní vyžadovat, aby provedla odpočet daně podle pravidla stanoveného v odst. 1 prvním pododstavci u veškerého zboží a služeb použitých při všech plněních tam uvedených;
e) stanovit, že pokud je daň, jež není osobou povinnou k dani odpočitatelná, zanedbatelná, nepřihlédne se k ní.
Článek 174
1. Odpočitatelný podíl je dán zlomkem, který obsahuje tyto částky:
a) v čitateli celkovou výši ročního obratu, bez DPH, vztahujícího se k plněním, u nichž je daň odpočitatelná podle článků 168 a 169;
b) ve jmenovateli celkovou výši ročního obratu, bez DPH, vztahujícího se k plněním zahrnutým do čitatele a k plněním, u nichž daň není odpočitatelná.
Členské státy mohou do jmenovatele zahrnout celkovou výši dotací jiných než těch, které jsou přímo spojeny s cenou dodání zboží nebo poskytnutí služby podle článku 73.
2. Odchylně od odstavce 1 se z výpočtu odpočitatelného podílu vylučují tyto částky:
a) výše obratu vztahující se k dodáním investičního majetku, který osoba povinná k dani využila pro účely svého podnikání;
b) výše obratu vztahující se k vedlejším operacím s nemovitostmi a vedlejším finančním činnostem;
c) výše obratu vztahující se k plněním uvedeným v čl. 135 odst. 1 písm. b) až g), jsou–li tato plnění vedlejšími plněními.
3. Pokud členské státy využijí možnost stanovenou v článku 191 a nepožadují opravu daně u investičního majetku, mohou do výpočtu odpočitatelného podílu zahrnout výnos z převodu tohoto majetku.
Článek 175
1. Odpočitatelný podíl se stanoví ročně a definuje se jako procentní podíl zaokrouhlený na celé procento nahoru.
2. Prozatímním ročním podílem je podíl vypočtený na základě plnění v předchozím roce.
Neexistují–li plnění, z nichž by bylo možné vycházet, nebo jsou–li tato plnění svou výší zanedbatelná, určí odpočitatelný podíl prozatímně osoba povinná k dani pod dohledem správce daně na základě vlastního odhadu.
Členské státy však mohou nadále používat vlastní předpisy platné k 1. lednu 1979, nebo jde–li o členské státy, které přistoupily ke Společenství po tomto dni, ke dni svého přistoupení.
3. Odpočty daně provedené na základě prozatímního ročního podílu se opraví, jakmile se v průběhu následujícího roku stanoví konečný podíl.
Kapitola 3
Omezení nároku na odpočet daně
Článek 176
Rada na návrh Komise jednomyslně rozhodne o tom, z jakých výdajů nelze daň odpočíst.
V žádném případě nelze daň odpočíst z výdajů, které nejsou přísně provozními výdaji, jako například výdaje na luxusní zboží, na zábavu a reprezentaci.
Do vstupu ustanovení uvedených v prvním pododstavci v platnost mohou členské státy zachovat veškerá vyloučení obsažená ve svých vnitrostátních předpisech k 1. lednu 1979, nebo jde–li o členské státy, které přistoupily ke Společenství po tomto dni, ke dni svého přistoupení.
Článek 177
Po konzultaci s výborem pro DPH může každý členský stát z důvodů hospodářského cyklu zcela nebo zčásti vyloučit z režimu odpočtů veškerý nebo některý investiční majetek či jiný majetek.
S cílem zachovat stejné podmínky hospodářské soutěže mohou členské státy místo odmítnutí nároku na odpočet daně zdaňovat zboží, které osoba povinná k dani sama vyrobila nebo které nakoupila ve Společenství nebo i dovezla, a to takovým způsobem, aby tato daň nepřekročila výši daně, která by se uplatnila při pořízení obdobného zboží.
Kapitola 4
Pravidla pro uplatnění nároku na odpočet daně
Článek 178
Pro uplatnění nároku na odpočet daně musí osoba povinná k dani splňovat tyto podmínky:
a) při odpočtu daně podle čl. 168 písm. a) při dodáních zboží a poskytnutích služeb musí mít fakturu vystavenou v souladu s články 220 až 236 a články 238, 239 a 240;
b) při odpočtu daně podle čl. 168 písm. b) při plněních považovaných za dodání zboží nebo poskytnutí služby musí splnit náležitosti stanovené jednotlivými členskými státy;
c) při odpočtu daně podle čl. 168 písm. c) při pořízeních zboží uvnitř Společenství musí uvést v přiznání k dani podaném podle článku 250 veškeré údaje potřebné pro stanovení výše daně splatné při pořízení a mít fakturu vystavenou v souladu s články 220 až 236;
d) při odpočtu daně podle čl. 168 písm. d) při plněních považovaných za pořízení zboží uvnitř Společenství musí splnit náležitosti stanovené jednotlivými členskými státy;
e) při odpočtu daně podle čl. 168 písm. e) při dovozu zboží musí mít dovozní doklad, v němž je uvedena jako příjemce zboží nebo dovozce a který uvádí výši splatné daně nebo umožňuje její výpočet;
f) má–li povinnost odvést daň jako pořizovatel nebo příjemce v případech, na které se vztahují články 194 až 197 a článek 199, musí splnit náležitosti stanovené jednotlivými členskými státy.
Článek 179
Osoba povinná k dani provede odpočet daně tak, že od celkové výše daně splatné za dané zdaňovací období odečte celkovou výši daně, u níž v průběhu téhož období vznikl nárok na odpočet daně, který je uplatňován podle článku 178.
Členské státy však mohou požadovat, aby v případě osob povinných k dani, které uskutečňují příležitostně plnění uvedená v článku 12, byl nárok na odpočet daně uplatněn pouze v okamžiku dodání.
Článek 180
Členské státy mohou povolit osobě povinné k dani, aby uplatnila odpočet daně, který nebyl proveden v souladu s články 178 a 179.
Článek 181
Členské státy mohou povolit osobě povinné k dani, která nemá fakturu vystavenou v souladu s články 220 až 236, aby uplatnila odpočet daně podle čl. 168 písm. c) při pořízení zboží uvnitř Společenství.
Článek 182
Členské státy stanoví podmínky a prováděcí pravidla k článkům 180 a 181.
Článek 183
Pokud za dané zdaňovací období výše odpočtu daně překročí výši splatné daně, mohou členské státy buď převést nadměrný odpočet daně do následujícího období, nebo vrátit daň v souladu s podmínkami, které samy stanoví.
Členské státy však mohou odmítnout vrácení nadměrného odpočtu daně nebo jeho převedení do dalšího období, jestliže je jeho výše zanedbatelná.
Kapitola 5
Oprava odpočtů daně
Článek 184
Počáteční odpočet daně se opraví, je–li vyšší nebo nižší, než na jaký měla osoba povinná k dani nárok.
Článek 185
1. Oprava se provede, zejména pokud se po podání přiznání k dani změní okolnosti zohledněné při výpočtu výše odpočtu, například byly–li zrušeny určité koupě nebo byla–li získána určitá snížení ceny.
2. Odchylně od odstavce 1 se oprava neprovádí u plnění, která zůstala zcela nebo zčásti nezaplacena, ani při zničení, ztrátě či krádeži majetku, které byly řádně doloženy nebo potvrzeny, ani při použití prostředků na dárky malé hodnoty a poskytnutí vzorků uvedených v článku 16.
Členské státy však mohou vyžadovat opravu u plnění, která zůstala zcela nebo zčásti nezaplacena, a u krádeží.
Článek 186
Členské státy stanoví prováděcí pravidla k článkům 184 a 185.
Článek 187
1. V případě investičního majetku se oprava rozloží na pět let včetně roku, kdy bylo zboží pořízeno nebo vyrobeno.
Členské státy však mohou při provedení opravy vycházet z období plných pěti let, počítáno od okamžiku, kdy bylo zboží poprvé použito.
U nemovitostí, které byly pořízeny jako investiční majetek, může být opravné období prodlouženo až na dvacet let.
2. Roční oprava se provede jen v rozsahu jedné pětiny daně, nebo bylo–li opravné období prodlouženo, v rozsahu odpovídajícího podílu daně uplatněné u investičního majetku.
Oprava podle prvního pododstavce se provádějí na základě změn poměru mezi nárokem na odpočet daně v následujících letech a nárokem na odpočet daně za rok, v němž bylo zboží pořízeno, vyrobeno, nebo případně poprvé použito.
Článek 188
1. Při dodání investičního majetku v průběhu opravného období se má za to, že je až do uplynutí opravného období využíván osobou povinnou k dani pro její ekonomickou činnost.
Ekonomická činnost se považuje za plně zdaněnou, je–li dodání investičního majetku zdaněno.
Ekonomická činnost se považuje za plně osvobozenou od daně, je–li dodání investičního majetku osvobozeno od daně.
2. Oprava podle odstavce 1 se provede jednorázově za celé opravné období, které dosud neuplynulo.
Je–li však dodání investičního majetku osvobozeno od daně, mohou členské státy nevyžadovat opravu, je–li pořizovatelem osoba povinná k dani, která využívá daný investiční majetek výhradně k plněním, u nichž je daň odpočitatelná.
Článek 189
Pro účely použití článků 187 a 188 mohou členské státy přijmout tato opatření:
a) vymezit obsah pojmu investiční majetek;
b) upřesnit výši daně, kterou je třeba vzít v úvahu při opravě;
c) přijmout jakákoliv vhodná opatření k zajištění toho, aby opravy neměly za následek neoprávněnou výhodu;
d) umožnit administrativní zjednodušení.
Článek 190
Pro účely článků 187, 188, 189 a 191 mohou členské státy považovat za investiční majetek služby, které mají povahu obdobnou povaze obvykle přisuzované investičnímu majetku.
Článek 191
Jestliže jsou důsledky uplatňování článků 187 a 188 v některém členském státě zanedbatelné, nemusí tento členský stát po konzultaci s výborem pro DPH tyto články uplatňovat s ohledem na celkový dopad daně v dotyčném členském státě a na potřebu zjednodušení administrativy za podmínky, že tím není narušena hospodářská soutěž.
Článek 192
Přejde–li osoba povinná k dani z běžného režimu DPH do některého zvláštního režimu nebo opačně, mohou členské státy přijmout veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, že tato osoba povinná k dani není neoprávněně zvýhodněna ani poškozena.
HLAVA XI
POVINNOSTI OSOB POVINNÝCH K DANI A NĚKTERÝCH OSOB NEPOVINNÝCH K DANI
Kapitola 1
Platební povinnost
Oddíl 1
Osoby povinné odvést daň správci daně
Článek 193
Daň je povinna odvést osoba povinná k dani uskutečňující zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby, s výjimkou případů, kdy daň odvádí jiná osoba podle článků 194 až 199 a článku 202.
Článek 194
1. Uskutečňuje–li zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby osoba povinná k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná, mohou členské státy stanovit, že osobou povinnou odvést daň je pořizovatel nebo příjemce.
2. Členské státy stanoví podmínky pro uplatňování odstavce 1.
Článek 195
Daň je povinna odvést osoba identifikovaná pro účely DPH v členském státě, ve kterém je daň splatná, jíž je dodáno zboží za podmínek stanovených v článcích 38 a 39, pokud dodání uskutečňuje osoba povinná k dani, která není usazena v tomto členském státě.
Článek 196
Daň je povinna odvést osoba povinná k dani, která je příjemcem služby uvedené v článku 56, nebo osoba identifikovaná pro účely DPH v členském státě, ve kterém je daň splatná, která je příjemcem služby uvedené v článku 44, 47, 50, 53, 54 nebo 55, jestliže tuto službu poskytla osoba povinná k dani, která není usazena v tomto členském státě.
Článek 197
1. Daň je povinen odvést pořizovatel zboží, jestliže jsou splněny tyto podmínky:
a) zdanitelným plněním je dodání zboží za podmínek stanovených v článku 141;
b) pořizovatel je jinou osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou nepovinnou k dani identifikovanou pro účely DPH v členském státě, v němž se dodání uskutečňuje;
c) faktura vystavená osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě pořizovatele, je vystavena v souladu s články 220 až 236.
2. Je–li za osobu povinnou odvést daň ustanoven daňový zástupce podle článku 204, mohou členské státy stanovit odchylku od odstavce 1 tohoto článku.
Článek 198
1. Jsou–li určitá plnění týkající se investičního zlata mezi osobou povinnou k dani, která je účastníkem vázaného trhu zlata, a jinou osobou povinnou k dani, která není účastníkem tohoto trhu, zdaněna podle článku 352, určí členské státy pořizovatele za osobu povinnou odvést daň.
Je–li pořizovatel, který není účastníkem vázaného trhu zlata, osobou povinnou k dani, která má povinnost být identifikována pro účely DPH v členském státě, v němž je daň splatná, jen z důvodu plnění uvedených v článku 352, splní prodávající daňové povinnosti pořizovatele jeho jménem v souladu s předpisy tohoto členského státu.
2. Pokud dodání zlata surového nebo ve formě polotovarů o ryzosti 325 tisícin nebo vyšší nebo dodání investičního zlata vymezeného v čl. 344 odst. 1 uskuteční osoba povinná k dani, která využila některé z možností stanovených v článcích 348, 349 a 350, mohou členské státy určit za osobu povinnou odvést daň pořizovatele.
3. Členské státy stanoví postupy a podmínky pro uplatňování odstavců 1 a 2.
Článek 199
1. Členské státy mohou stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je dodáno některé z dále uvedeného zboží nebo poskytnuta některá z dále uvedených služeb:
a) provedení stavebních prací, včetně oprav, úklidu, údržby, přestavby a demolice, týkajících se nemovitosti, jakož i předání stavebních prací považované za dodání zboží podle čl. 14 odst. 3;
b) poskytnutí pracovníků pro činnosti, na něž se vztahuje písmeno a);
c) dodání nemovitosti podle čl. 135 odst. 1 písm. j) a k), pokud si dodavatel zvolil možnost zdanění dodání podle článku 137;
d) dodání použitého materiálu, včetně takového, který bez úprav nelze opětovně použít, šrotu, průmyslového a neprůmyslového odpadu, recyklovatelného odpadu a částečně zpracovaného odpadu a dodání některých druhů zboží a poskytnutí některých druhů služeb uvedených v příloze VI;
e) dodání zboží poskytovaného jako záruka jednou osobou povinnou k dani jiné takové osobě při realizaci této záruky;
f) dodání zboží po postoupení výhrady vlastnictví nabyvateli a výkon tohoto práva nabyvatelem;
g) dodání nemovitosti prodávané dlužníkem z rozhodnutí soudu v řízení o nuceném prodeji.
2. Využije–li členský stát možnost stanovenou v odstavci 1, může vymezit dodání zboží a poskytnutí služeb, na něž se vztahuje, a kategorie dodavatelů, poskytovatelů, pořizovatelů nebo příjemců, u nichž lze tato opatření uplatnit.
3. Pro účely odstavce 1 mohou členské státy
a) stanovit, že se osoba povinná k dani, která provádí i činnosti nebo uskutečňuje i plnění, jež se nepovažují za zdanitelné dodání zboží nebo poskytnutí služby ve smyslu článku 2, považuje za osobu povinnou k dani ve vztahu k veškerému zboží, které jí je dodáno, nebo službám, které jí jsou poskytnuty podle odstavce 1 tohoto článku; nebo
b) stanovit, že se veřejnoprávní subjekt nepovinný k dani považuje za osobu povinnou k dani ve vztahu k přijatým dodáním zboží podle odst. 1 písm. e), f) a g).
4. Členské státy informují výbor pro DPH o zavedení vnitrostátních opatření přijatých podle odstavce 1, pokud se nejedná o opatření, která Rada povolila před 13. srpnem 2006 v souladu s čl. 27 odst. 1 až 4 směrnice 77/388/EHS a která jsou nadále platná podle odstavce 1 tohoto článku.
Článek 200
Daň je povinna odvést osoba uskutečňující zdanitelné pořízení zboží uvnitř Společenství.
Článek 201
Při dovozu je povinna odvést daň osoba nebo osoby, které za osoby povinné odvést daň určí nebo uzná členský stát dovozu.
Článek 202
Daň je povinna odvést osoba, která způsobí, že se na zboží přestanou vztahovat režimy nebo situace uvedené v článcích 156, 157, 158, 160 a 161.
Článek 203
Daň z přidané hodnoty je povinna odvést každá osoba, která uvede tuto daň na faktuře.
Článek 204
1. Je–li podle článků 193 až 197 a článků 199 a 200 osobou povinnou odvést daň osoba povinná k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná, mohou jí členské státy povolit, aby za osobu povinnou odvést daň ustanovila daňového zástupce.
Kromě toho, uskutečňuje–li zdanitelné plnění osoba povinná k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná, a se zemí, ve které má tato osoba sídlo nebo v níž je usazena, neexistuje právní nástroj, který by upravoval vzájemnou pomoc rozsahem obdobnou té, jakou stanoví směrnice 76/308/EHS [10] a nařízení (ES) č. 1798/2003 [11], mohou členské státy přijmout předpisy, které stanoví, že osobou povinnou odvést daň je daňový zástupce ustanovený osobou povinnou k dani, která není usazena v tuzemsku.
Členské státy však nesmějí použít možnost uvedenou v druhém pododstavci na osobu povinnou k dani neusazenou ve Společenství, jak je definována v čl. 358 bodě 1, která se rozhodla pro zvláštní režim pro elektronicky poskytované služby.
2. Možnost podle odst. 1 prvního pododstavce je vázána na splnění podmínek a postupů, které stanoví každý členský stát.
Článek 205
V situacích uvedených v článcích 193 až 200, 202, 203 a 204 mohou členské státy stanovit, že za odvod daně ručí společně a nerozdílně jiná osoba než osoba povinná odvést daň.
Oddíl 2
Způsoby platby
Článek 206
Každá osoba povinná k dani, která je osobou povinnou odvést daň, zaplatí při podání přiznání k dani podle článku 250 čistou výši daně.
Členské státy však mohou pro odvedení této daně určit jiný den nebo mohou požadovat předběžné splátky.
Článek 207
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, které se podle článků 194 až 197 a článků 199 a 204 považují za osoby povinné odvést daň namísto osoby povinné k dani, která není usazena na jejich území, splnily povinnosti stanovené v tomto oddíle týkající se odvodu daně.
Členské státy rovněž přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, které podle článku 205 ručí společně a nerozdílně za odvod daně, tyto povinnosti pro odvod daně splnily.
Článek 208
Určí–li členské státy pořizovatele investičního zlata za osobu povinnou odvést daň podle čl. 198 odst. 1 nebo využijí–li v případě zlata surového nebo ve formě polotovarů nebo investičního zlata vymezeného v čl. 344 odst. 1 možnost stanovenou v čl. 198 odst. 2 a určí za osobu povinnou odvést daň pořizovatele, přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, že tato osoba splní povinnost týkající se odvodu daně v souladu s tímto oddílem.
Článek 209
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnické osoby nepovinné k dani, které jsou osobami povinnými odvést daň při pořízení zboží uvnitř Společenství, na které se vztahuje čl. 2 odst. 1 písm. b) bod i), dodržovaly povinnost odvodu daně podle tohoto oddílu.
Článek 210
Členské státy přijmou pravidla upravující odvod daně z pořízení nových dopravních prostředků uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodě ii) uvnitř Společenství a z pořízení výrobků podléhajících spotřební dani uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodě iii) uvnitř Společenství.
Článek 211
Členské státy přijmou pravidla upravující odvod daně při dovozu zboží.
Členské státy mohou zejména stanovit, že daň splatná při dovozu zboží osobami povinnými k dani nebo osobami povinnými odvést daň, popřípadě určitými kategoriemi těchto osob, nemusí být odvedena v okamžiku dovozu za podmínky, že bude jako taková uvedena v přiznání k dani podaném podle článku 250.
Článek 212
Členské státy mohou osoby povinné k dani osvobodit od odvodu splatné daně, je–li její výše zanedbatelná.
Kapitola 2
Identifikace
Článek 213
1. Každá osoba povinná k dani oznámí zahájení, změnu nebo ukončení činnosti, kterou vykonává jako osoba povinná k dani.
Členské státy umožní a mohou i vyžadovat podávání těchto oznámení elektronickými prostředky v souladu s podmínkami, které stanoví.
2. Aniž je dotčen odst. 1 první pododstavec, oznámí každá osoba povinná k dani nebo právnická osoba nepovinná k dani, která uskutečňuje pořízení zboží uvnitř Společenství, jež nejsou předmětem daně podle čl. 3 odst. 1, že uskutečňuje tato pořízení, jestliže již přestaly být splňovány podmínky pro to, aby tato plnění nebyla předmětem DPH podle uvedeného článku.
Článek 214
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby bylo následujícím osobám přiděleno osobní identifikační číslo:
a) každé osobě povinné k dani s výjimkou osob uvedených v čl. 9 odst. 2, která uskutečňuje na jejich území dodání zboží nebo poskytnutí služeb, při kterých jí vzniká nárok na odpočet daně, kromě dodání zboží nebo poskytnutí služeb, při nichž daň odvádí podle článků 194 až 197 a článku 199 výhradně pořizovatel nebo příjemce;
b) každé osobě povinné k dani nebo právnické osobě nepovinné k dani, která uskuteční pořízení zboží uvnitř Společenství, jež jsou předmětem daně podle čl. 2 odst. 1 písm. b), nebo která využila možnost učinit svá pořízení uvnitř Společenství předmětem daně podle čl. 3 odst. 3;
c) každé osobě povinné k dani, která uskutečňuje na jejich území pořízení zboží uvnitř Společenství pro potřeby svých plnění v rámci činností uvedených v čl. 9 odst. 1 druhém pododstavci a prováděných mimo toto území.
2. Členské státy nejsou povinny přidělit osobní identifikační číslo pro účely daně určitým osobám povinným k dani, které uskutečňují příležitostně plnění uvedená v článku 12.
Článek 215
Osobní identifikační číslo pro DPH obsahuje předponu podle kódu ISO 3166 – alfa 2, podle níž lze určit vydávající členský stát.
Řecko je však oprávněno používat předponu "EL".
Článek 216
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, že jejich identifikační systémy umožní odlišit osoby povinné k dani uvedené v článku 214, a k zajištění správného uplatňování přechodného režimu zdanění plnění uskutečněných uvnitř Společenství uvedeného v článku 402.
Kapitola 3
Fakturace
Oddíl 1
Definice
Článek 217
Pro účely této kapitoly se "předáním nebo zpřístupněním elektronickými prostředky" rozumí předání nebo zpřístupnění dat jejich příjemci za použití elektronických zařízení pro zpracování dat (včetně digitální komprese) a jejich uchovávání, a to po drátě anebo radiovými, optickými nebo jinými elektromagnetickými prostředky.
Oddíl 2
Pojem faktury
Článek 218
Členské státy pro účely této směrnice uznávají za faktury veškeré doklady nebo veškerá sdělení v papírové nebo elektronické podobě, jež splňují podmínky stanovené v této kapitole.
Článek 219
Za fakturu se považuje i každý doklad nebo sdělení, které mění původní fakturu a výslovně a jednoznačně na ni odkazuje.
Oddíl 3
Vystavování faktur
Článek 220
Každá osoba povinná k dani musí zajistit, že buď ona sama, nebo pořizovatel či příjemce, anebo třetí osoba jejím jménem a na její účet vystaví fakturu v těchto případech:
1) za dodání zboží nebo poskytnutí služby jiné osobě povinné k dani nebo právnické osobě nepovinné k dani;
2) za dodání zboží uvedená v článku 33;
3) za dodání zboží za podmínek uvedených v článku 138;
4) za platbu na její účet předtím, než se uskuteční některé z dodání zboží podle bodů 1, 2 a 3;
5) za platbu na její účet provedenou jinou osobou povinnou k dani nebo právnickou osobou nepovinnou k dani předtím, než je poskytnutí služby dokončeno.
Článek 221
1. Členské státy mohou osobám povinným k dani uložit povinnost vystavovat faktury za jiná dodání zboží nebo za jiná poskytnutí služeb, než jsou uvedena v článku 220, která uskuteční na jejich území.
Členské státy mohou v případě faktur podle prvního pododstavce uložit méně povinností, než je uvedeno v článcích 226, 230, 233, 244 a 246.
2. Členské státy mohou zprostit osoby povinné k dani povinnosti podle článku 220 vystavovat faktury za zboží nebo služby, které dodaly nebo poskytly na jejich území a které jsou na základě článků 110 a 111, čl. 125 odst. 1, článku 127, čl. 128 odst. 1, článků 132, 135, 136, 371, 375, 376 a 377, čl. 378 odst. 2, čl. 379 odst. 2 a článků 380 až 390 osvobozeny od daně, a to s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni i bez něj.
Článek 222
Členské státy mohou osobám povinným k dani, které dodávají zboží a poskytují služby na jejich území, stanovit lhůtu pro vystavení faktur.
Článek 223
Za několik samostatných dodání zboží nebo poskytnutí služeb lze za podmínek stanovených členskými státy, na jejichž území je zboží dodáno nebo služby poskytnuty, vystavit souhrnnou fakturu.
Článek 224
1. Fakturu za zboží dodané pořizovateli nebo službu poskytnutou příjemci osobou povinnou k dani může po předchozí dohodě mezi oběma stranami vystavit pořizovatel nebo příjemce, pokud existuje postup, podle kterého osoba povinná k dani, která zboží dodala nebo službu poskytla, přijme každou fakturu.
2. Členské státy, na jejichž území je zboží dodáno nebo služba poskytnuta, stanoví podrobnosti a podmínky pro uvedené předchozí dohody a postupy přijímání faktur mezi osobou povinnou k dani a pořizovatelem.
3. Členské státy mohou uložit osobám povinným k dani, které dodávají zboží nebo poskytují služby na jejich území, další podmínky pro vystavování faktur pořizovatelem nebo příjemcem.
Mohou zejména požadovat, aby tyto faktury byly vystavovány jménem osoby povinné k dani a na její účet.
Podmínky uvedené v prvním pododstavci musí být vždy stejné bez ohledu na místo usazení pořizovatele nebo příjemce.
Článek 225
Členské státy mohou osobám povinným k dani, které dodávají zboží nebo poskytují služby na jejich území, uložit zvláštní podmínky pro případy, že třetí osoba nebo pořizovatel nebo příjemce, který vystavuje faktury, je usazen v zemi, se kterou neexistuje právní nástroj, který by upravoval vzájemnou pomoc rozsahem obdobnou té, jakou stanoví směrnice 76/308/EHS a nařízení (ES) č. 1798/2003.
Oddíl 4
Obsah faktur
Článek 226
Aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení této směrnice, uvádějí se na fakturách vystavovaných podle článků 220 a 221 pro účely daně z přidané hodnoty povinně pouze tyto údaje:
1) datum vystavení;
2) pořadové číslo založené na jedné nebo více sériích, které jednoznačně určují fakturu;
3) identifikační číslo pro DPH uvedené v článku 214, pod nímž osoba povinná k dani dodala zboží nebo poskytla službu;
4) identifikační číslo pro DPH pořizovatele nebo příjemce uvedené v článku 214, pod kterým obdržel dodání zboží nebo poskytnutí služby, pro které je osobou povinnou odvést daň, anebo dodání zboží podle článku 138;
5) plné jméno a adresu osoby povinné k dani a pořizovatele nebo příjemce;
6) množství a druh dodaného zboží nebo rozsah a druh poskytnuté služby;
7) den, kdy bylo uskutečněno nebo dokončeno dodání zboží nebo poskytnutí služby, nebo den, kdy byla provedena platba uvedená v čl. 220 bodech 4 a 5, pokud jej lze určit a liší se ode dne vystavení faktury;
8) základ daně pro každou sazbu nebo osvobození, jednotkovou cenu bez DPH a veškeré slevy nebo rabaty, pokud nejsou obsaženy v jednotkové ceně;
9) uplatněnou sazbu daně;
10) výši daně, jež má být odvedena, není–li uplatněn zvláštní režim, pro který tato směrnice tento údaj nepřipouští;
11) v případě osvobození od daně nebo je–li pořizovatel nebo příjemce osobou povinnou odvést daň, odkaz na použitelné ustanovení této směrnice nebo na odpovídající vnitrostátní ustanovení anebo jakýkoli jiný odkaz uvádějící, že dodání zboží nebo poskytnutí služby je osvobozeno od daně nebo předmětem postupu přenesení daňové povinnosti;
12) v případě dodání nových dopravních prostředků uskutečněného za podmínek stanovených v čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. a) údaje uvedené v čl. 2 odst. 2 písm. b);
13) je–li uplatněn zvláštní režim pro cestovní kanceláře, odkaz na článek 306 nebo na odpovídající vnitrostátní ustanovení anebo jakýkoli jiný odkaz uvádějící, že byl tento režim uplatněn;
14) je–li uplatněn jeden ze zvláštních režimů pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti, odkaz na článek 313, článek 326 nebo článek 333 nebo na odpovídající vnitrostátní ustanovení anebo jakýkoli jiný odkaz uvádějící, že byl uplatněn jeden z těchto režimů;
15) je–li osobou povinnou odvést daň daňový zástupce ve smyslu článku 204, identifikační číslo pro DPH tohoto daňového zástupce uvedené v článku 214 a jeho plné jméno a adresu.
Článek 227
Členské státy mohou od osob povinných k dani, které jsou usazeny na jejich území a dodávají zboží nebo poskytují služby na jejich území, vyžadovat uvedení identifikačního čísla pro DPH pořizovatele nebo příjemce uvedeného v článku 214 i v jiných případech, než jsou uvedeny v čl. 226 bodě 4.
Článek 228
Členské státy, na jejichž území je zboží dodáno nebo služba poskytnuta, mohou povolit, aby doklady nebo sdělení považovaná za fakturu podle článku 219 některé povinné údaje neobsahovaly.
Článek 229
Členské státy nevyžadují, aby faktury byly podepsány.
Článek 230
Částky uvedené na faktuře lze vyjadřovat v jakékoli měně, je–li výše daně, jež má být odvedena, vyjádřena v měně členského státu, kde je zboží dodáno nebo služba poskytnuta, s využitím přepočtového mechanismu stanoveného v článku 91.
Článek 231
Pro účely kontroly mohou členské státy vyžadovat, aby byly faktury za zboží dodané nebo služby poskytnuté na jejich území a faktury, které obdrží osoby povinné k dani usazené na jejich území, přeloženy do jejich národního jazyka.
Oddíl 5
Předávání faktur elektronickými prostředky
Článek 232
Faktury vystavené na základě oddílu 2 lze buď předávat na papíře, nebo pokud s tím jejich příjemce souhlasí, předávat nebo zpřístupňovat elektronickými postředky.
Článek 233
1. Faktury předané nebo zpřístupněné elektronickými prostředky členské státy přijímají pod podmínkou, že věrohodnost původu a neporušenost jejich obsahu jsou zaručeny jedním z těchto způsobů:
a) zaručeným elektronickým podpisem ve smyslu čl. 2 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/93/ES ze dne 13. prosince 1999 o zásadách Společenství pro elektronické podpisy [12];
b) prostřednictvím elektronické výměny dat (EDI) vymezené v článku 2 doporučení Komise 1994/820/ES ze dne 19. října 1994 o právních aspektech elektronické výměny dat [13], jestliže dohoda o této výměně stanoví užití postupů zaručujících věrohodnost původu a neporušenost dat.
Faktury však lze předávat nebo zpřístupňovat i jinými elektronickými prostředky, s výhradou jejich přijímání členským státem nebo členskými státy, jichž se to týká.
2. Pro účely odst. 1 prvního pododstavce písm. a) mohou dále členské státy požadovat, aby se zaručený elektronický podpis zakládal na kvalifikovaném osvědčení a byl vytvořen prostředky pro bezpečné vytváření podpisu ve smyslu čl. 2 bodů 6 a 10 směrnice 1999/93/ES.
3. Pro účely odst. 1 prvního podostavce písm. b) mohou dále členské státy za podmínek, které stanoví, požadovat předávání doplňkového souhrnného dokladu na papíře.
Článek 234
Členské státy nesmějí ukládat osobám povinným k dani, které dodávají zboží nebo poskytují služby na jejich území, žádné jiné povinnosti nebo náležitosti související s použitím systému elektronického předávání nebo zpřístupňování faktur.
Článek 235
Členské státy mohou stanovit zvláštní podmínky pro vystavování faktur elektronickými prostředky za zboží dodané nebo služby poskytnuté na jejich území ze země, se kterou neexistuje právní nástroj, který by upravoval vzájemnou pomoc rozsahem obdobnou té, jakou stanoví směrnice 76/308/EHS a nařízení (ES) č. 1798/2003.
Článek 236
V případě většího počtu faktur předávaných nebo zpřístupňovaných stejnému příjemci těchto faktur elektronickými prostředky mohou být údaje společné jednotlivým fakturám uvedeny pouze jednou, pokud jsou u každé faktury přístupné všechny informace.
Článek 237
Komise předloží do 31. prosince 2008 zprávu případně doprovázenou návrhem na změnu podmínek elektronické fakturace, aby byl vzat v úvahu budoucí technologický vývoj v této oblasti.
Oddíl 6
Zjednodušující opatření
Článek 238
1. Po konzultaci s výborem pro DPH mohou členské státy za podmínek jimi určených stanovit, že s výhradou možností, které mohou členské státy využít podle článků 227, 228 a 231, nemusí faktury za zboží dodané nebo za služby poskytnuté na jejich území v následujících případech obsahovat některé z náležitostí stanovených v článcích 226 a 230:
a) pokud je částka faktury nízká;
b) pokud obchodní nebo správní praxe v daném hospodářském odvětví nebo technické podmínky, za nichž jsou faktury vystavovány, činí dodržení všech požadavků uvedených v článcích 226 a 230 obtížným.
2. Faktury musí v každém případě obsahovat
a) datum vystavení;
b) identifikaci osoby povinné k dani;
c) identifikaci druhu dodaného zboží nebo poskytnuté služby;
d) výši daně, která má být odvedena, nebo údaje potřebné k jejímu výpočtu.
3. Zjednodušení stanovené v odstavci 1 nelze použít u plnění uvedených v článcích 20, 21, 22, 33, 36, 138 a 141.
Článek 239
Jestliže členské státy využijí možnost stanovenou v čl. 272 odst. 1 prvním pododstavci písm. b) a upustí od přidělení identifikačního čísla pro DPH osobám povinným k dani, které neuskutečňují žádné z plnění uvedených v článcích 20, 21, 22, 33, 36, 138 a 141, je třeba namísto tohoto identifikačního čísla, které nebylo dodavateli, poskytovateli, pořizovateli nebo zákazníkovi přiděleno, použít jiné číslo, zvané daňové registrační číslo, definované dotyčným členským státem.
Článek 240
Bylo–li osobě povinné k dani přiděleno identifikační číslo pro DPH, mohou členské státy, které využijí možnost stanovenou v čl. 272 odst. 1 prvním pododstavci písm. b), dále požadovat, aby faktura obsahovala
1) u poskytnutí služeb uvedených v článcích 44, 47, 50, 53, 54 a 55 a u dodání zboží uvedených v článcích 138 a 141 identifikační číslo pro DPH a daňové registrační číslo dodavatele nebo poskytovatele;
2) u jiných dodání zboží a poskytnutí služeb pouze daňové registrační číslo dodavatele nebo poskytovatele, anebo pouze identifikační číslo pro DPH.
Kapitola 4
Účetnictví
Oddíl 1
Definice
Článek 241
Pro účely této kapitoly se "uchováváním faktury elektronickými prostředky" rozumí uchovávání dat prostřednictvím elektronických zařízení pro zpracování (včetně digitální komprese) a uchovávání dat, a to po drátě anebo radiovými, optickými nebo jinými elektromagnetickými prostředky.
Oddíl 2
Obecné povinnosti
Článek 242
Každá osoba povinná k dani vede účetnictví dostatečně podrobné k uplatnění daně a kontrole jejího uplatnění správcem daně.
Článek 243
1. Každá osoba povinná k dani vede seznam zboží, které odeslala či přepravila nebo které bylo odesláno či přepraveno na její účet z území členského státu zahájení odeslání nebo přepravy zboží, ale uvnitř Společenství, pro účely plnění spočívajících v práci na tomto zboží nebo v jeho dočasném používání, která jsou uvedena v čl. 17 odst. 2 písm. f), g) a h).
2. Každá osoba povinná k dani vede dostatečně podrobné účetnictví umožňující identifikaci zboží jí odeslaného z jiného členského státu osobou povinnou k dani identifikovanou pro účely DPH nebo na její účet v tomto jiném členském státě, v souvislosti s poskytnutím služby spočívající v ocenění nebo v práci na tomto zboží podle čl. 52 písm. c).
Oddíl 3
Konkrétní povinnosti týkající se uchovávání všech faktur
Článek 244
Každá osoba povinná k dani zajistí, že jsou uchovány kopie faktur, které sama vystavila nebo které vystavil pořizovatel nebo příjemce nebo třetí osoba jejím jménem a na její účet, a všechny faktury, které obdržela.
Článek 245
1. Pro účely této směrnice může osoba povinná k dani určit místo uchovávání všech faktur pod podmínkou, že faktury nebo informace uchovávané v souladu s článkem 244 zpřístupní bez zbytečného prodlení příslušným orgánům, kdykoli o to požádají.
2. Členské státy mohou požadovat, aby jim osoby povinné k dani usazené na jejich území oznámily místo uchovávání faktur, pokud je mimo jejich území.
Členské státy kromě toho mohou požadovat, aby osoby povinné k dani usazené na jejich území uchovávaly na jejich území faktury vystavené jimi samými, pořizovatelem nebo příjemcem nebo třetí osobou jejich jménem a na jejich účet, jakož i všechny faktury, které obdržely, pokud nejsou uchovány elektronickými prostředky zaručujícími plný přístup on–line k dotyčným údajům.
Článek 246
Věrohodnost původu a neporušenost obsahu uchovávaných faktur a jejich čitelnost musí být zaručeny po celou dobu uchovávání.
V případě faktur uvedených v čl. 233 odst. 1 druhém pododstavci nesmějí být údaje, které obsahují, měněny a musí zůstat čitelné po celou dobu uchovávání.
Článek 247
1. Každý členský stát určí období, po něž musí osoby povinné k dani zajistit uchovávání faktur za zboží dodané nebo služby poskytnuté na jeho území a faktury, které obdržely osoby povinné k dani usazené na jeho území.
2. Aby se zaručilo plnění podmínek stanovených v článku 246, může členský stát uvedený v odstavci 1 požadovat, aby byly faktury uchovávány v původní podobě, papírové nebo elektronické, ve které byly předány nebo zpřístupněny.
Jsou–li faktury uchovávány elektronickými prostředky, může také požadovat, aby byla rovněž uchovávána data zaručující věrohodnost původu a neporušenost obsahu, jak je stanoveno v čl. 246 prvním pododstavci.
3. Členský stát uvedený v odstavci 1 může stanovit zvláštní podmínky zakazující nebo omezující uchovávání faktur v zemi, se kterou neexistuje právní nástroj, který by upravoval vzájemnou pomoc rozsahem obdobnou té, jakou stanoví směrnice 76/308/EHS a nařízení (ES) č. 1798/2003, a právo na přístup elektronickými prostředky, stahování a používání podle článku 249.
Článek 248
Členské státy mohou za podmínek, které stanoví, vyžadovat uchovávání faktur obdržených osobami nepovinnými k dani.
Oddíl 4
Právo na přístup k fakturám uchovávaným elektronickými prostředky v jiném členském státě
Článek 249
Uchovává–li osoba povinná k dani faktury, které vystavuje nebo přijímá, elektronickými prostředky zajišťujícími přístup on–line k údajům a nachází–li se místo uchovávání v jiném členském státě, než kde je usazena, jsou příslušné orgány členského státu, v němž je usazena, pro účely této směrnice oprávněny mít přístup k těmto fakturám pomocí elektronických prostředků, stahovat je a používat je v mezích stanovených předpisy členského státu, ve kterém je osoba povinná k dani usazena, a v rozsahu, ve kterém je tento stát potřebuje pro účely kontroly.
Kapitola 5
Přiznání k DPH
Článek 250
1. Každá osoba povinná k dani podá přiznání k dani z přidané hodnoty, které obsahuje všechny údaje potřebné k výpočtu splatné daně a k provedení odpočtu daně, včetně celkové hodnoty plnění vztahujících se k této dani a odpočtu a celkové hodnoty plnění osvobozených od daně, do té míry, do jaké je to nezbytné ke stanovení základu daně.
2. V souladu s jimi stanovenými podmínkami členské státy umožní podání přiznání k dani podle odstavce 1 elektronickými prostředky a mohou rovněž použití elektronických prostředků vyžadovat.
Článek 251
Kromě údajů uvedených v článku 250 uvádí přiznání k dani za dané zdaňovací období tyto údaje:
a) celkovou hodnotu, bez DPH, dodání zboží uvedených v článku 138, při nichž v daném zdaňovacím období vznikla daňová povinnost;
b) celkovou hodnotu, bez DPH, dodání zboží uvedených v článcích 33 a 36 a uskutečněných na území jiného členského státu, při nichž v daném zdaňovacím období vznikla daňová povinnost, pokud se místo zahájení odeslání nebo přepravy zboží nachází v členském státě, v němž musí být přiznání k dani podáno;
c) celkovou hodnotu, bez DPH, pořízení zboží uvnitř Společenství a plnění, jež se za taková pořízení podle článků 21 a 22 považují, uskutečněných v členském státě, v němž musí být přiznání k DPH podáno, a při nichž v daném zdaňovacím období vznikla daňová povinnost;
d) celkovou hodnotu, bez DPH, dodání zboží uvedených v článcích 33 a 36 a uskutečněných v členském státě, v němž musí být přiznání k DPH podáno, při nichž v daném zdaňovacím období vznikla daňová povinnost, pokud se místo zahájení odeslání nebo přepravy zboží nachází na území jiného členského státu;
e) celkovou hodnotu, bez DPH, dodání zboží uskutečněných v členském státě, v němž musí být přiznání k DPH podáno, pro něž byla osoba povinná k dani určena za osobu povinnou odvést daň v souladu s článkem 197 a při nichž v daném zdaňovacím období vznikla daňová povinnost.
Článek 252
1. Přiznání k dani se podává ve lhůtě, kterou stanoví členské státy.
Tato lhůta nesmí překročit dva měsíce od konce každého zdaňovacího období.
2. Zdaňovací období stanoví členské státy jako měsíční, dvouměsíční nebo tříměsíční.
Členské státy však mohou stanovit odlišná období s podmínkou, že nepřekročí jeden rok.
Článek 253
Švédsko může u malých a středních podniků uplatňovat zjednodušený postup, podle něhož mohou osoby povinné k dani, které uskutečňují zdanitelná plnění pouze v tuzemsku, podávat přiznání k dani tři měsíce po konci ročního zdaňovacího období pro přímé daně.
Článek 254
U dodání nových dopravních prostředků za podmínek stanovených čl. 138 odst. 2 písm. a), která uskuteční osoba povinná k dani identifikovaná pro účely DPH pořizovateli neidentifikovanému pro účely DPH nebo která uskuteční osoba povinná k dani uvedená v čl. 9 odst. 2, přijmou členské státy opatření nezbytná k zajištění toho, že prodávající sdělí veškeré údaje potřebné k uplatnění daně a kontrole jejího uplatnění správcem daně.
Článek 255
Určí–li členské státy pořizovatele investičního zlata za osobu povinnou odvést daň podle čl. 198 odst. 1 nebo využijí–li v případě zlata surového nebo ve formě polotovaru nebo investičního zlata vymezeného v čl. 344 odst. 1 možnost stanovenou v čl. 198 odst. 2 a určí–li za osobu povinnou odvést daň pořizovatele, přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, že tato osoba splní povinnosti ohledně podání přiznání k dani podle této kapitoly.
Článek 256
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, které se podle článků 194 až 197 a článku 204 považují za osoby povinné odvést daň namísto osoby povinné k dani, která není usazena na jejich území, splnily povinnosti ohledně podání přiznání k dani podle této kapitoly.
Článek 257
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnické osoby nepovinné k dani, které jsou osobami povinnými odvést daň při pořízeních zboží uvnitř Společenství uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodě i), splnily povinnosti ohledně podání přiznání k dani podle této kapitoly.
Článek 258
Členské státy stanoví pravidla pro podávání příznání k dani při pořízení nových dopravních prostředků uvnitř Společenství uvedeném v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodě ii) a při pořízení výrobků podléhajících spotřební dani uvedeném v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodě iii) uvnitř Společenství.
Článek 259
Členské státy mohou od osob, které uskutečňují pořízení nových dopravních prostředků uvnitř Společenství uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b) bodě ii), vyžadovat, aby při podání přiznání k dani poskytly veškeré údaje potřebné k uplatnění daně a kontrole jejího uplatnění správcem daně.
Článek 260
Členské státy stanoví pravidla pro podávání přiznání k dani při dovozu zboží.
Článek 261
1. Členské státy mohou od osoby povinné k dani vyžadovat, aby podala přiznání obsahující údaje uvedené v článcích 250 a 251, které se týkají všech plnění uskutečněných v předchozím roce.
Toto přiznání musí obsahovat veškeré údaje potřebné pro jakékoliv opravy.
2. V souladu s jimi stanovenými podmínkami umožní členské státy podání přiznání podle odstavce 1 elektronickými prostředky a mohou rovněž použití elektronických prostředků vyžadovat.
Kapitola 6
Souhrnná hlášení
Článek 262
Každá osoba povinná k dani identifikovaná pro účely DPH podává souhrnné hlášení všech pořizovatelů identifikovaných pro účely DPH, kterým dodala zboží za podmínek stanovených v čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. c), a všech osob identifikovaných pro účely DPH, kterým dodala zboží v rámci pořízení uvnitř Společenství uvedených v článku 42.
Článek 263
1. Souhrnné hlášení se vypracovává za každé kalendářní čtvrtletí ve lhůtě a postupem stanoveným členskými státy.
Členské státy však mohou stanovit, že souhrnné hlášení musí být podáváno měsíčně.
2. V souladu s jimi stanovenými podmínkami umožní členské státy podání souhrnného hlášení uvedeného v odstavci 1 elektronickými prostředky a mohou rovněž použití elektronických prostředků vyžadovat.
Článek 264
1. Souhrnné hlášení uvádí tyto údaje:
a) identifikační číslo pro DPH osoby povinné k dani v členském státě, v němž musí být souhrnné hlášení podáno, pod nímž uskutečnila dodání zboží za podmínek stanovených v čl. 138 odst. 1;
b) identifikační číslo pro DPH pořizovatele v jiném členském státě než v členském státě, v němž musí být souhrnné hlášení podáno, pod nímž mu bylo zboží dodáno;
c) identifikační číslo pro DPH osoby povinné k dani v členském státě, v němž musí být souhrnné hlášení podáno, pod kterým uskutečnila přemístění do jiného členského státu podle čl. 138 odst. 2 písm. c), a její identifikační číslo v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží;
d) pro každého pořizovatele celkovou hodnotu dodání zboží uskutečněných osobou povinnou k dani;
e) u dodání zboží spočívajících v přemístění do jiného členského státu podle čl. 138 odst. 2 písm. c) celkovou hodnotu tohoto dodání určenou v souladu s článkem 76;
f) hodnotu oprav provedených podle článku 90.
2. Hodnota uvedená v odst. 1 písm. d) se přiznává za kalendářní čtvrtletí, v jehož průběhu vznikla daňová povinnost.
Hodnota uvedená v odst. 1 písm. f) se přiznává za kalendářní čtvrtletí, v jehož průběhu je pořizovateli oprava oznámena.
Článek 265
1. V případě pořízení zboží uvnitř Společenství uvedených v článku 42 uvede osoba povinná k dani identifikovaná pro účely DPH v členském státě, který jí přidělil číslo pro DPH, pod nímž uskutečila tato pořízení, jasně v souhrnném hlášení tyto údaje:
a) své identifikační číslo pro DPH v tomto členském státě, pod nímž uskutečnila pořízení a následné dodání zboží;
b) identifikační číslo pro DPH příjemce následného dodání uskutečněného osobou povinnou k dani v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží; a
c) za každého příjemce následného dodání celkovou hodnotu, bez DPH, dodání uskutečněných osobou povinnou k dani v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy zboží.
2. Hodnota uvedená v odst. 1 písm. c) se přiznává za kalendářní čtvrtletí, v jejichž průběhu vznikla daňová povinnost.
Článek 266
Odchylně od článků 264 a 265 mohou členské státy stanovit, že souhrnné hlášení musí uvádět další údaje.
Článek 267
Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby osoby, které se podle článků 194 a 204 považují za osoby povinné odvést daň namísto osoby povinné k dani, která není usazena na jejich území, splnily povinnost podat souhrnná hlášení podle této kapitoly.
Článek 268
Členské státy mohou od osob povinných k dani, které na jejich území uskutečňují pořízení zboží uvnitř Společenství a plnění, jež se za taková pořízení podle článků 21 a 22 považují, vyžadovat, aby podaly prohlášení obsahující podrobnosti o tomto pořízení, přičemž však tato prohlášení nemohou být požadována za dobu kratší než jeden měsíc.
Článek 269
Rada může na návrh Komise jednomyslně povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření uvedená v článcích 270 a 271 ke zjednodušení povinnosti podávat souhrnná hlášení podle této kapitoly.
Tato opatření nesmějí ohrozit řádnou kontrolu plnění uvnitř Společenství.
Článek 270
Na základě povolení uvedeného v článku 269 mohou členské státy povolit osobám povinným k dani podávání ročního souhrnného hlášení, které uvádí identifikační čísla pro DPH v jiném členském státě pořizovatele, kterému osoba povinná k dani dodala zboží za podmínek stanovených v čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. c), splňuje–li daná osoba povinná k dani tyto tři podmínky:
a) celková roční hodnota, bez DPH, jí dodaného zboží a jí poskytnutých služeb nepřekročila o více než 35000 EUR nebo o ekvivalent této částky v národní měně roční obrat, který slouží jako východisko pro uplatnění osvobození pro malé podniky podle článků 282 až 292;
b) celková roční hodnota, bez DPH, dodání zboží jí uskutečněných za podmínek stanovených v článku 138 nepřekročila částku 15000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně;
c) dodání zboží jí uskutečněná za podmínek stanovených v článku 138 nejsou dodáními nových dopravních prostředků.
Článek 271
Na základě povolení uvedeného v článku 269 mohou členské státy, které stanoví delší než tříměsíční délku zdaňovacího období, za které musí osoba povinná k dani podat přiznání k dani podle článku 250, povolit této osobě podání souhrnného hlášení za stejné období, splňuje–li tato osoba povinná k dani tyto tři podmínky:
a) celková roční hodnota, bez DPH, jí dodaného zboží a jí poskytnutých služeb nepřekročila částku 200000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně;
b) celková roční hodnota, bez DPH, dodání zboží jí uskutečněných za podmínek stanovených v článku 138 nepřekročila částku 15000 EUR nebo ekvivalent této částky v národní měně;
c) dodání zboží jí uskutečněná za podmínek stanovených v článku 138 nejsou dodáními nových dopravních prostředků.
Kapitola 7
Různá ustanovení
Článek 272
1. Členské státy mohou zprostit tyto osoby povinné k dani některých nebo všech povinností uvedených v kapitolách 2 až 6:
a) osoby povinné k dani, jejichž pořízení zboží uvnitř Společenství nejsou předmětem daně podle čl. 3 odst. 1;
b) osoby povinné k dani, které neuskutečňují žádné z plnění uvedených v článcích 20, 21, 22, 33, 36, 138 a 141;
c) osoby povinné k dani, které uskutečňují výhradně dodání zboží nebo poskytnutí služeb osvobozená od daně podle článků 132, 135 a 136, článků 146 až 149 a článků 151, 152 a 153;
d) osoby povinné k dani, na které se vztahuje osvobození pro malé podniky podle článků 282 až 292;
e) osoby povinné k dani, na které se vztahuje společný režim daňového paušálu pro zemědělce.
Členské státy nesmějí zprostit osoby povinné k dani uvedené v prvním pododstavci písm. b) fakturačních povinností stanovených v článcích 220 až 236 a v článcích 238, 239 a 240.
2. Využijí–li členské státy možnost stanovenou v odst. 1 prvním pododstavci písm. e), přijmou opatření nezbytná k zajištění správného uplatňování přechodného režimu zdanění plnění uskutečněných uvnitř Společenství.
3. Členské státy mohou zprostit osoby povinné k dani jiné než osoby uvedené v odstavci 1 některých z účetních povinností uvedených v článku 242.
Článek 273
Členské státy mohou uložit další povinnosti, které považují za nezbytné k správnému výběru daně a k předcházení daňovým únikům, dostojí–li požadavku rovného zacházení s domácími plněními i plněními mezi členskými státy uskutečňovanými osobami povinnými k dani, a za podmínky, že tyto povinnosti nevedou při obchodu mezi členskými státy k formalitám spojeným s překračováním hranic.
Možnost stanovená v prvním pododstavci nemůže být využita k ukládání dodatečných fakturačních povinností nad povinnosti stanovené v kapitole 3.
Kapitola 8
Povinnosti týkající se některého dovozu a vývozu
Oddíl 1
Dovoz
Článek 274
Články 275, 276 a 277 se použijí na dovoz zboží nacházejícího se ve volném oběhu, které vstupuje do Společenství z některého třetího území, jež je součástí celního území Společenství.
Článek 275
Pro dovoz zboží uvedeného v článku 274 musí být splněny tytéž formality, jaké stanoví platné celní předpisy Společenství pro dovoz zboží na celní území Společenství.
Článek 276
Nachází–li se místo ukončení odeslání nebo přepravy zboží uvedené v článku 274 mimo členský stát, v němž vstoupilo do Společenství, nachází se toto zboží ve Společenství v režimu vnitřního tranzitu Společenství, jak je vymezen platnými celními předpisy Společenství, pokud bylo předmětem prohlášení, kterým bylo při vstupu do Společenství propuštěno do tohoto režimu.
Článek 277
Nachází–li se v okamžiku vstupu do Společenství zboží uvedené v článku 274 v některé ze situací, která by mu, kdyby bylo dovezeno ve smyslu čl. 30 prvního pododstavce, poskytovala nárok na některý z režimů nebo na některou ze situací uvedených v článku 156 nebo na režim dočasného použití s úplným osvobozením od daní při dovozu, přijmou členské státy opatření k zajištění toho, že zboží může zůstat ve Společenství za stejných podmínek, jaké jsou stanoveny pro použití těchto režimů nebo situací.
Oddíl 2
Vývoz
Článek 278
Články 279 a 280 se použijí na vývoz zboží nacházejícího se ve volném oběhu, které je odesláno nebo přepraveno z členského státu na třetí území, jež je součástí celního území Společenství.
Článek 279
Pro vývoz zboží uvedeného v článku 278 mimo území Společenství musí být splněny tytéž formality, jaké stanoví platné celní předpisy Společenství pro vývoz zboží mimo celní území Společenství.
Článek 280
V případě zboží, které je dočasně vyváženo mimo Společenství, aby bylo dovezeno zpět, přijmou členské státy opatření k zajištění toho, že se při zpětném dovozu do Společenství na toto zboží budou vztahovat stejné předpisy, jako kdyby bylo dočasně vyvezeno mimo celní území Společenství.
HLAVA XII
ZVLÁŠTNÍ REŽIMY
Kapitola 1
Zvláštní režim pro malé podniky
Oddíl 1
Zjednodušené postupy vyměřování a výběru daně
Článek 281
Členské státy, které by se mohly setkat s obtížemi při uplatňování běžného režimu DPH na malé podniky z důvodu jejich činnosti nebo struktury, mohou za podmínek a v mezích, které samy stanoví, a po konzultaci s výborem pro DPH uplatňovat zjednodušené postupy vyměřování a výběru daně, například režimy daňového paušálu, nemají–li za následek snížení daně.
Oddíl 2
Osvobození od daně nebo odstupňovaná daňová úleva
Článek 282
Osvobození a úlevy podle tohoto oddílu se vztahují na dodání zboží a poskytnutí služeb malými podniky.
Článek 283
1. Z režimu podle tohoto oddílu jsou vyloučena tato plnění:
a) plnění uskutečněná příležitostně uvedená v článku 12;
b) dodání nových dopravních prostředků uskutečněná za podmínek stanovených v čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. a);
c) dodání zboží a poskytnutí služeb uskutečněná osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná.
2. Členské státy mohou vyloučit z režimu podle tohoto oddílu jiná plnění než ta, která jsou uvedena v odstavci 1.
Článek 284
1. Členské státy, které využily možnost stanovenou v článku 14 směrnice Rady 67/228/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Struktura a způsoby použití společného systému daně z přidané hodnoty [14] a zavedly osvobození od daně nebo odstupňované daňové úlevy, mohou tato osvobození a tyto úlevy, jakož i prováděcí pravidla k nim zachovat, jsou–li v souladu se systémem DPH.
2. Členské státy, které k 17. květnu 1977 poskytovaly osvobození od daně osobám povinným k dani, jejichž roční obrat byl menší než ekvivalent 5000 evropských zúčtovacích jednotek v národní měně při směnném kurzu platném k uvedenému dni, mohou toto osvobození od daně zvýšit až na 5000 EUR.
Členské státy, které uplatňovaly odstupňované daňové úlevy, nesmějí zvýšit horní mez odstupňovaných daňových úlev ani zavést příznivější podmínky pro poskytování těchto úlev.
Článek 285
Členské státy, které možnost stanovenou v článku 14 směrnice 67/228/EHS nevyužily, mohou poskytnout osvobození od daně osobám povinným k dani, jejichž roční obrat je nejvýše roven částce 5000 EUR nebo ekvivalentu této částky v národní měně.
Členské státy uvedené v prvním pododstavci mohou poskytnout odstupňovanou daňovou úlevu osobám povinným k dani, jejichž roční obrat překračuje horní mez, kterou stanovily pro poskytnutí osvobození od daně.
Článek 286
Členské státy, které k 17. květnu 1977 poskytovaly osvobození od daně osobám povinným k dani, jejichž roční obrat byl roven ekvivalentu 5000 evropských zúčtovacích jednotek v národní měně při směnném kurzu platném k uvedenému dni nebo vyšší než tento ekvivalent, mohou tuto mez zvýšit, aby zachovaly její reálnou hodnotu.
Článek 287
Členské státy, které přistoupily po 1. lednu 1978, mohou poskytnout osvobození od daně osobám povinným k dani, jejichž roční obrat je nejvýše roven ekvivalentu v národní měně následujících částek při kurzu platném ke dni jejich přistoupení:
1) Řecko: 10000 evropských zúčtovacích jednotek,
2) Španělsko: 10000 ECU,
3) Portugalsko: 10000 ECU,
4) Rakousko: 35000 ECU,
5) Finsko: 10000 ECU,
6) Švédsko: 10000 ECU,
7) Česká republika: 35000 EUR,
8) Estonsko: 16000 EUR,
9) Kypr: 15600 EUR,
10) Lotyšsko: 17200 EUR,
11) Litva: 29000 EUR,
12) Maďarsko: 35000 EUR,
13) Malta: 37000 EUR, pokud ekonomická činnost sestává převážně z dodávání zboží, 24300 EUR, pokud ekonomická činnost sestává převážně z poskytování služeb s nízkou přidanou hodnotou (vysoké vstupy), a 14600 EUR v ostatních případech, tedy u poskytovatelů služeb s vysokou přidanou hodnotou (nízké vstupy),
14) Polsko: 10000 EUR,
15) Slovinsko: 25000 EUR,
16) Slovensko: 35000 EUR.
Článek 288
Obrat, ke kterému se přihlíží pro účely použití režimu podle tohoto oddílu, sestává z těchto částek bez DPH:
1) hodnoty zboží dodaného a služeb poskytnutých v rozsahu, ve kterém jsou zdaněny;
2) hodnoty plnění osvobozených od daně s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni podle článků 110 a 111, čl. 125 odst. 1, článku 127 a čl. 128 odst. 1;
3) hodnoty plnění osvobozených od daně podle článků 146 až 149 a článků 151, 152 nebo 153;
4) hodnoty operací s nemovitostmi a finančních činností uvedených v čl. 135 odst. 1 písm. b) až g) a hodnoty pojišťovacích služeb, nejsou–li tato plnění vedlejšími plněními.
Při výpočtu obratu se však nebere zřetel na převod hmotného nebo nehmotného investičního majetku podniku.
Článek 289
Osoby povinné k dani, které jsou osvobozeny od daně, nemají nárok na odpočet daně podle článků 167 až 171 a článků 173 až 177 ani tuto daň nemohou vykazovat na svých fakturách.
Článek 290
Osoby povinné k dani, které jsou způsobilé k osvobození od daně, se mohou rozhodnout buď pro běžný režim DPH, nebo pro zjednodušené postupy uvedené v článku 281.
V tomto případě mají nárok na případnou odstupňovanou daňovou úlevu podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 291
S výhradou článku 281 se osoby povinné k dani, na něž se vztahuje odstupňovaná úleva, považují za osoby povinné k dani, na které se vztahuje běžný režim DPH.
Článek 292
Režim podle tohoto oddílu se používá až do dne, který určí Rada v souladu s článkem 93 Smlouvy a který nesmí nastat později než den vstupu konečného režimu uvedeného v článku 402 v platnost.
Oddíl 3
Podávání zpráv a přezkum
Článek 293
Každé čtyři roky od přijetí této směrnice podává Komise Radě zprávu o uplatňování této kapitoly, vycházející z informací získaných od členských států, doprovázenou v případě potřeby a s ohledem na nezbytnost zajistit dlouhodobé sbližování vnitrostátních předpisů návrhy, jejichž předmětem je
1) zdokonalení zvláštního režimu pro malé podniky;
2) úprava vnitrostátních režimů týkající se osvobození od daně a odstupňovaných daňových úlev;
3) úprava mezí uvedených v oddíle 2.
Článek 294
Rada rozhodne v souladu s článkem 93 Smlouvy, zda je zvláštní režim pro malé podniky v rámci konečného režimu nezbytný, a případně stanoví meze a společné prováděcí podmínky pro tento zvláštní režim.
Kapitola 2
Společný režim daňového paušálu pro zemědělce
Článek 295
1. Pro účely této kapitoly se rozumí:
1) "zemědělcem" osoba povinná k dani, která vykonává svou činnost v zemědělském, lesnickém nebo rybářském podniku;
2) "zemědělským, lesnickým nebo rybářským podnikem" podnik považovaný za zemědělský, lesnický nebo rybářský v daném členské státě v rámci činností zemědělské výroby, které jsou uvedeny v příloze VII;
3) "zemědělcem podléhajícím daňovému paušálu" zemědělec, na nějž se vztahuje režim daňového paušálu uvedený v této kapitole;
4) "zemědělským produktem" zboží vyrobené zemědělským, lesnickým nebo rybářským podnikem v daném členské státě v rámci činností uvedených v příloze VII;
5) "poskytnutím zemědělské služby" poskytnutí služby, zejména některé ze služeb uvedených v příloze VIII, které uskutečňuje zemědělec za použití vlastní pracovní síly nebo běžného vybavení svého zemědělského, lesnického nebo rybářského podniku, které obvykle přispívá k provádění zemědělské výroby;
6) "DPH na vstupu" celková výše DPH ze zboží a služeb nakoupených všemi zemědělskými, lesnickými a rybářskými podniky v daném členském státě, na které se vztahuje režim daňového paušálu, jestliže tuto daň mohl zemědělec podléhající běžnému režimu DPH odpočíst podle článků 167, 168 a 169 a článků 173 až 177;
7) "sazbami paušální náhrady" procentní sazby, které členské státy stanoví v souladu s články 297, 298 a 299 a uplaňují v případech uvedených v článku 300, jejichž účelem je umožnit zemědělcům podléhajícím daňovému paušálu využít paušální náhradu DPH na vstupu;
8) "paušální náhradou" částka vzniklá použitím sazby paušální náhrady na obrat zemědělce podléhajícího daňovému paušálu v případech uvedených v článku 300.
2. Zpracovává–li zemědělec s pomocí prostředků běžně používaných v zemědělském, lesnickém nebo rybářském podniku produkty získané v zásadě vlastní zemědělskou výrobou, považuje se i toto zpracování za činnosti zemědělské výroby uvedené v příloze VII.
Článek 296
1. Jestliže by uplatnění běžného režimu DPH nebo zvláštního režimu podle kapitoly 1 pro zemědělce vedlo k obtížím, mohou pro ně členské státy uplatnit režim daňového paušálu, jehož účelem je náhrada daně zaplacené při nákupu zboží a služeb zemědělcům podléhajícím daňovému paušálu podle této kapitoly.
2. Každý členský stát může vyloučit z režimu daňového paušálu některé kategorie zemědělců a zemědělce, u kterých uplatňování běžného režimu DPH nebo zjednodušených postupů podle článku 281 nevede k administrativním obtížím.
3. Každý zemědělec podléhající daňovému paušálu se může rozhodnout v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými daným členským státem pro použití běžného režimu DPH nebo pro použití zjednodušených postupů podle článku 281.
Článek 297
Členské státy stanoví v případě potřeby sazby paušální náhrady.
Mohou stanovit pro lesnictví, pro různá pododvětví zemědělství a pro rybářství rozdílné sazby paušální náhrady.
Členské státy oznámí Komisi sazby paušální náhrady stanovené podle prvního pododstavce před jejich uplatněním.
Článek 298
Sazby paušální náhrady se stanoví na základě makroekonomických údajů, které se týkají výlučně zemědělců podléhajících daňovému paušálu, za předešlé tři roky.
Sazbu lze zaokrouhlit směrem nahoru nebo dolů na nejbližší polovinu procentního bodu.
Členské státy mají rovněž možnost snížit tuto sazbu až na nulovou hodnotu.
Článek 299
Sazby paušální náhrady nesmějí vést k tomu, aby zemědělci podléhající daňovému paušálu získali celkem náhradu vyšší, než je DPH na vstupu.
Článek 300
Sazba paušální náhrady se uplatňuje na ceny bez DPH tohoto zboží a těchto služeb:
1) zemědělské produkty dodané zemědělci podléhajícími daňovému paušálu osobám povinným k dani jiným než těm, které mohou v členském státě, ve kterém se toto dodání uskutečnilo, využít tento režim daňového paušálu;
2) zemědělské produkty dodané zemědělci podléhajícími daňovému paušálu za podmínek stanovených v článku 138 právnickým osobám nepovinným k dani, jejichž pořízení zboží uvnitř Společenství jsou předmětem daně v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b) v členském státě ukončení odeslání nebo přepravy dodaných zemědělských produktů;
3) zemědělské služby poskytnuté zemědělci podléhajícími daňovému paušálu osobám povinným k dani jiným než těm, které mohou v členském státě, ve kterém se toto poskytnutí uskutečnilo, využít tento režim daňového paušálu.
Článek 301
1. V případě dodání zemědělských produktů a poskytnutí zemědělských služeb uvedených v článku 300 členské státy stanoví, že paušální náhradu zaplatí pořizovatel nebo příjemce nebo orgány veřejné moci.
2. U dodání zemědělských produktů a poskytnutí zemědělských služeb jiných než těch, které jsou uvedeny v článku 300, se paušální náhrada považuje za zaplacenou pořizovatelem nebo příjemcem.
Článek 302
Má–li zemědělec podléhající daňovému paušálu nárok na paušální náhradu, nemá nárok na odpočet daně ohledně činností, na které se vztahuje tento režim daňového paušálu.
Článek 303
1. Pokud pořizovatel nebo příjemce povinný k dani zaplatí paušální náhradu v souladu s čl. 301 odst. 1, je za podmínek uvedených v článcích 167, 168 a 169 a v článcích 173 až 177 oprávněn postupem stanoveným členskými státy odpočíst výši této paušální náhrady od daně, kterou je v členském státě, ve němž svá zdanitelná plnění uskutečňuje, povinen odvést.
2. Členské státy nahradí pořizovateli nebo příjemci výši paušální náhrady, již zaplatil v souvislosti s některým z těchto plnění:
a) dodání zemědělského produktu za podmínek stanovených v článku 138, pokud je pořizovatelem osoba povinná k dani nebo právnická osoba nepovinná k dani, která jedná jako taková v jiném členském státě, na jehož území jsou její pořízení zboží uvnitř Společenství předmětem daně v souladu s čl. 2 odst. 1 písm. b);
b) dodání zemědělského produktu za podmínek stanovených v článcích 146, 147, 148 a 156, čl. 157 odst. 1 písm. b) a článcích 158, 160 a 161 pořizovateli povinnému k dani usazenému mimo Společenství, jestliže tento pořizovatel použije dotyčný zemědělský produkt k plněním uvedeným v čl. 169 písm. a) a b) nebo k poskytnutím služeb, která se považují za uskutečněná na území členského státu, v němž je příjemce usazen, a z nichž odvádí daň výhradně příjemce podle článku 196;
c) poskytnutí zemědělské služby příjemci povinnému k dani usazenému ve Společenství, avšak v jiném členském státě, nebo příjemci povinnému k dani usazenému mimo Společenství, jestliže tento příjemce použije dotyčnou službu k plněním uvedeným v čl. 169 písm. a) a b) nebo k poskytnutím služeb, která se považují za uskutečněná na území členského státu, v němž je příjemce usazen, a z nichž odvádí daň výhradně příjemce podle článku 196.
3. Členské státy stanoví způsob, jakým se uskuteční vrácení daně podle odstavce 2.
Zejména mohou použít ustanovení směrnic 79/1072/EHS a 86/560/EHS.
Článek 304
Členské státy přijmou veškeré předpisy nezbytné ke kontrole řádného placení paušálních náhrad zemědělcům podléhajícím daňovému paušálu.
Článek 305
Uplatní–li členské státy tento režim daňového paušálu, přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, že u dodání zemědělských produktů mezi členskými státy za podmínek uvedených v článku 33 bude uplatňován týž způsob zdanění bez ohledu na to, zda dodání uskutečnil zemědělec podléhající daňovému paušálu nebo jiná osoba povinná k dani.
Kapitola 3
Zvláštní režim pro cestovní kanceláře
Článek 306
1. Členské státy uplatňují zvláštní režim DPH na plnění uskutečňovaná cestovními kancelářemi v souladu s touto kapitolou, jednají–li cestovní kanceláře s cestujícími svým vlastním jménem a k uskutečnění cesty využívají dodání zboží a poskytnutí služeb jinými osobami povinnými k dani.
Tento zvláštní režim se nevztahuje na cestovní kanceláře, které vystupují jen jako zprostředkovatelé a na které se pro výpočet základu daně vztahuje čl. 79 první pododstavec písm. c).
2. Pro účely této kapitoly se za cestovní kanceláře považují též organizátoři turistických zájezdů.
Článek 307
Plnění uskutečňovaná cestovní kanceláří za podmínek uvedených v článku 306 v souvislosti s uskutečněním cesty se považují za jediné poskytnutí služby cestovní kanceláří cestujícímu.
Toto jediné poskytnutí služby se zdaní v tom členském státě, v němž má cestovní kancelář sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, z níž službu poskytla.
Článek 308
Za základ daně a cenu bez DPH ve smyslu čl. 226 bodu 8 při jediném poskytnutí služby cestovní kanceláří se považuje přirážka cestovní kanceláře, tj. rozdíl mezi celkovou částkou bez DPH, kterou má zaplatit cestující, a skutečnými náklady cestovní kanceláře na zboží dodané a služby poskytnuté jinými osobami povinnými k dani, pokud tato plnění slouží k přímému prospěchu cestujícího.
Článek 309
Jsou–li plnění, jež cestovní kancelář svěřila jiným osobám povinným k dani, uskutečněna těmito osobami mimo Společenství, považuje se poskytnutí služby cestovní kanceláří za zprostředkovatelskou činnost osvobozenou od daně podle článku 153.
Jsou–li plnění uvedená v prvním pododstavci uskutečněna jak uvnitř Společenství, tak mimo ně, může být od daně osvobozena jen ta část služeb poskytnutých cestovní kanceláří, která se týká plnění uskutečněných mimo Společenství.
Článek 310
Daň z přidané hodnoty, kterou cestovní kanceláři účtují jiné osoby povinné k dani při plněních uvedených v článku 307, jež slouží k přímému prospěchu cestujícího, není v žádném členském státě nárok odpočitatelná ani navratitelná.
Kapitola 4
Zvláštní režim pro použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty a starožitnosti
Oddíl 1
Definice
Článek 311
1. Pro účely této kapitoly a aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, se rozumí:
1) "použitým zbožím" movitý hmotný majetek, který je vhodný k dalšímu použití v daném stavu nebo po opravě, kromě uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností a kromě drahých kovů a drahokamů, jak jsou vymezeny členskými státy;
2) "uměleckými díly" předměty uvedené v části A přílohy IX;
3) "sběratelskými předměty" předměty uvedené v části B přílohy IX;
4) "starožitnostmi" předměty uvedené v části C přílohy IX;
5) "obchodníkem povinným k dani" osoba povinná k dani, která v rámci své ekonomické činnosti se záměrem následného prodeje nakupuje nebo pořizuje pro účely svého podnikání nebo dováží použité zboží, umělecká díla, sběratelské předměty nebo starožitnosti, bez ohledu na to, jedná–li přitom na vlastní účet nebo na účet jiné osoby na základě smlouvy, podle níž jí z koupě nebo prodeje přísluší provize;
6) "pořadatelem prodeje veřejnou dražbou" osoba povinná k dani, která v rámci své ekonomické činnosti nabízí zboží k prodeji veřejnou dražbou s cílem vydat je osobě, která podá nejvyšší nabídku;
7) "příkazcem pořadatele prodeje veřejnou dražbou" osoba, která předává zboží pořadateli prodeje veřejnou dražbou na základě smlouvy, podle níž z prodeje přísluší provize.
2. Členské státy nemusí za umělecká díla považovat předměty uvedené v části A bodech 5, 6 a 7 přílohy IX.
3. Smlouva, podle níž z prodeje přísluší provize, uvedená v odst. 1 bodě 7 musí stanovit, že pořadatel prodeje nabízí zboží k prodeji veřejnou dražbou vlastním jménem, ale na účet svého příkazce, a že vydá zboží vlastním jménem, ale na účet svého příkazce osobě, která podá nejvyšší nabídku a jíž je ve veřejné dražbě zboží přiřknuto.
Oddíl 2
Zvláštní režim pro obchodníky povinné k dani
Pododdíl 1
Režim ziskové přirážky
Článek 312
Pro účely tohoto pododdílu se rozumí:
1) "prodejní cenou" vše, co tvoří protiplnění, jež obdržel nebo má obdržet obchodník povinný k dani od pořizovatele nebo třetí osoby včetně dotací přímo vázaných na plnění, daní, cel, dávek a poplatků a vedlejších výdajů, jako jsou náklady na balení, přepravu, pojištění a provize, které obchodník povinný k dani účtuje k tíži pořizovatele, kromě částek uvedených v článku 79;
2) "kupní cenou" vše, co tvoří protiplnění, jak je vymezeno v bodě 1, jež obdržel nebo má obdržet od obchodníka povinného k dani jeho dodavatel.
Článek 313
1. Na dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů a starožitností, která uskutečňují obchodníci povinní k dani, uplatňují členské státy zvláštní režim zdanění ziskové přirážky dosažené obchodníkem povinným k dani v souladu s tímto pododdílem.
2. Až do zavedení konečného režimu uvedeného v článku 402 se režim uvedený v odstavci 1 tohoto článku nepoužije na dodání nových dopravních prostředků uskutečněná za podmínek stanovených v čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. a).
Článek 314
Režim ziskové přirážky se uplatňuje na dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností uskutečněná obchodníkem povinným k dani, pokud mu toto zboží bylo dodáno jednou z těchto osob:
a) osobou nepovinnou k dani;
b) jinou osobou povinnou k dani, je–li dodání zboží touto jinou osobou povinnou k dani osvobozeno od daně podle článku 136;
c) jinou osobou povinnou k dani, zakládá–li dodání zboží touto jinou osobou povinnou k dani nárok na osvobození pro malé podniky podle článků 282 až 292 a zahrnuje–li investiční majetek;
d) jiným obchodníkem povinným k dani, pokud byla při dodání zboží tímto jiným obchodníkem povinným k dani uplatněna daň podle tohoto zvláštního režimu.
Článek 315
Základem daně při dodáních zboží uvedených v článku 314 je zisková přirážka dosažená obchodníkem povinným k dani snížená o daň vztahující se k této ziskové přirážce.
Zisková přirážka obchodníka povinného k dani je rovna rozdílu mezi prodejní cenou účtovanou obchodníkem povinným k dani za zboží a kupní cenou.
Článek 316
1. Členské státy přiznají obchodníkům povinným k dani možnost rozhodnout se pro použití režimu ziskové přirážky na dodání tohoto zboží:
a) uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které sami dovezli;
b) uměleckých děl, která jim dodali jejich autoři nebo jejich právní nástupci;
c) uměleckých děl, která jim dodala osoba povinná k dani jiná než obchodník povinný k dani, byla–li při dodání touto jinou osobou povinnou k dani uplatněna snížená sazba podle článku 103.
2. Členské státy stanoví pravidla pro výkon volby uvedené v odstavci 1, která se bude v každém případě vztahovat na období nejména dvou kalendářních let.
Článek 317
Využije–li obchodník povinný k dani možnost stanovenou v článku 316, stanoví se základ daně podle článku 315.
Při dodání uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které dovezl sám obchodník povinný k dani, je kupní cena, ke které se přihlédne při výpočtu ziskové přirážky, rovna základu daně při dovozu stanovenému podle článků 85 až 89 a zvýšenému o daň splatnou nebo odvedenou při dovozu.
Článek 318
1. Ke zjednodušení postupu výběru daně a po konzultaci s výborem pro DPH mohou členské státy stanovit, že u určitých plnění nebo určitých kategorií obchodníků povinných k dani se základ daně z dodání zboží podléhajících režimu ziskové přirážky stanoví pro každé zdaňovací období, za které musí obchodník povinný k dani podat přiznání k dani uvedené v článku 250.
V případě uvedeném v prvním pododstavci je základem daně při dodáních zboží, na která se uplatňuje stejná sazba daně, celková zisková přirážka dosažená obchodníkem povinným k dani snížená o výši daně vztahující se k této přirážce.
2. Celková zisková přirážka je rovna rozdílu mezi těmito dvěma částkami:
a) celková hodnota dodání zboží, na která se vztahuje režim ziskové přirážky a která obchodník povinný k dani uskutečnil v průběhu zdaňovacího období pokrytého přiznáním k dani, tj. součet prodejních cen;
b) celková hodnota nákupů zboží uvedených v článku 314, které obchodník povinný k dani uskutečnil v průběhu zdaňovacího období pokrytého přiznáním k dani, tj. součet kupních cen.
3. Členské státy přijmou opatření nezbytná k zajištění toho, aby obchodníci povinní k dani uvedení v odstavci 1 nebyli neoprávněně zvýhodněni ani poškozeni.
Článek 319
Obchodník povinný k dani může na každé dodání, na které se vztahuje režim ziskové přirážky, použít běžný režim DPH.
Článek 320
1. Jestliže obchodník povinný k dani použije běžný režim DPH na dodání uměleckého díla, sběratelského předmětu nebo starožitnosti, jež sám dovezl, má nárok odpočíst od daně, kterou je povinen odvést, daň splatnou nebo odvedenou při dovozu tohoto zboží.
Jestliže obchodník povinný k dani použije běžný režim DPH na dodání uměleckého díla, které mu bylo dodáno jeho autorem nebo jeho právními nástupci nebo osobou povinnou k dani jinou, než je obchodník povinný k dani, má nárok odpočíst od daně, kterou je povinen odvést, daň splatnou nebo odvedenou z uměleckého díla jemu dodaného.
2. Nárok na odpočet daně vzniká okamžikem vzniku daňové povinnosti při dodání, u kterého se obchodník povinný k dani rozhodne pro použití běžného režimu DPH.
Článek 321
Uskutečňuje–li se za podmínek stanovených v článcích 146, 147, 148 a 151, je dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, na něž se vztahuje režim ziskové přirážky, osvobozeno od daně.
Článek 322
Používá–li obchodník povinný k dani zboží za účelem jeho dodání, na které se vztahuje režim ziskové přirážky, nesmí odpočíst od daně, kterou je povinen odvést, tyto částky:
a) daň splatnou nebo odvedenou z uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, které sám dovezl;
b) daň splatnou nebo odvedenou z uměleckých děl, která mu byla nebo budou dodána jejich autory nebo jejich právními nástupci;
c) daň splatnou nebo odvedenou z uměleckých děl, která mu byla nebo budou dodána osobou povinnou k dani jinou, než je obchodník povinný k dani.
Článek 323
Osoba povinná k dani nesmí odpočíst od daně, kterou je povinna odvést, daň splatnou nebo odvedenou ze zboží, které jí dodal nebo dodá obchodník povinný k dani, podléhá–li dodání tohoto zboží obchodníkem povinným k dani režimu ziskové přirážky.
Článek 324
Obchodník povinný k dani, který používá jak běžný režim DPH, tak režim ziskové přirážky, musí ve svém účetnictví samostatně vykazovat plnění spadající pod tyto rozdílné úpravy v souladu s pravidly stanovenými členskými státy.
Článek 325
Obchodník povinný k dani nesmí na fakturách, které vystavuje, uvádět odděleně DPH z dodání zboží, na která používá režim ziskové přirážky.
Pododdíl 2
Přechodný režim pro použité dopravní prostředky
Článek 326
Členské státy, které k 31. prosinci 1992 uplatňovaly na dodání použitých dopravních prostředků uskutečněná obchodníkem povinným k dani zvláštní režim zdanění jiný než režim ziskové přirážky, mohou pokračovat v uplatňování takového režimu až do zavedení konečného režimu uvedeného v článku 402, pokud tento režim vyhovuje nebo bude upraven tak, aby vyhovoval podmínkám stanoveným v tomto pododdíle.
Dánsko je oprávněno zavést režim uvedený v prvním pododstavci.
Článek 327
1. Tento přechodný režim se uplatňuje na dodání použitých dopravních prostředků uskutečněné obchodníkem povinným k dani, a to podle režimu ziskové přirážky.
2. Tento přechodný režim se nepoužije na dodání nových dopravních prostředků uskutečněná za podmínek uvedených v čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. a).
3. Pro účely odstavce 1 se "použitými dopravními prostředky" rozumějí pozemní vozidla, lodě a letadla podle čl. 2 odst. 2 písm. a), pokud jsou použitým zbožím a pokud nesplňují podmínky pro to, aby mohly být považovány za nové dopravní prostředky.
Článek 328
Daň splatná z každého dodání uvedeného v článku 327 je rovna výši daně, která by byla splatná, kdyby se na dodání vztahoval běžný režim DPH, snížené o výši daně, která se považuje za zahrnutou do kupní ceny dopravního prostředku obchodníkem povinným k dani.
Článek 329
Daň, která se považuje za zahrnutou do kupní ceny dopravního prostředku obchodníkem povinným k dani, se vypočte takto:
a) kupní cenou, ke které se přihlédne, je kupní cena ve smyslu čl. 312 odst. 2;
b) má se za to, že kupní cena, kterou zaplatil obchodník povinný k dani, zahrnuje daň, která by byla splatná, kdyby dodavatel obchodníka povinného k dani použil na dodání běžný režim DPH;
c) sazbou, ke které se přihlédne, je sazba, která se uplatňuje podle článku 93 v členském státě, na jehož území se v souladu s články 31 a 32 nachází místo uskutečnění dodání obchodníku povinnému ku dani.
Článek 330
Daň splatná z každého dodání dopravních prostředků uvedeného v čl. 327 odst. 1, určená v souladu s článkem 328, nesmí být nižší než daň, která by byla splatná, kdyby se na toto dodání použil režim ziskové přirážky.
Členské státy mohou stanovit, že v případě, kdy se na dodání použije režim ziskové přirážky, nesmí být tato přirážka nižší než 10 % prodejní ceny ve smyslu čl. 312 odst. 1.
Článek 331
Osoba povinná k dani nesmí odpočíst od daně, kterou je povinna odvést, daň splatnou nebo odvedenou z použitých dopravních prostředků, které jí dodal obchodník povinný k dani, je–li na dodání tohoto zboží obchodníkem povinným k dani uplatněna daň podle tohoto přechodného režimu.
Článek 332
Obchodník povinný k dani nesmí na fakturách, které vystavuje, uvádět odděleně DPH z dodání zboží, na která používá tento přechodný režim.
Oddíl 3
Zvláštní režim pro prodej veřejnou dražbou
Článek 333
1. Členské státy mohou uplatňovat zvláštní režim zdanění ziskové přirážky dosažené pořadatelem prodeje veřejnou dražbou v souladu s tímto oddílem při dodání použitého zboží, uměleckých děl, sběratelských předmětů nebo starožitností, která uskutečnil tento pořadatel jednající vlastním jménem a na účet osob uvedených v článku 334 na základě smlouvy, podle níž mu z prodeje takového zboží při veřejné dražbě přísluší provize.
2. Režim stanovený v odstavci 1 se nepoužije na dodání nových dopravních prostředků uskutečněné za podmínek stanovených v čl. 138 odst. 1 a odst. 2 písm. a).
Článek 334
Tento zvláštní režim se uplatňuje na dodání, které uskuteční pořadatel prodeje veřejnou dražbou jednající vlastním jménem na účet jedné z těchto osob:
a) osoby nepovinné k dani;
b) jiné osoby povinné k dani, je–li dodání zboží touto osobou povinnou k dani uskutečněné na základě smlouvy, podle níž jí z prodeje přísluší provize, osvobozeno od daně podle článku 136;
c) jiné osoby povinné k dani, zakládá–li dodání zboží touto osobou povinnou k dani uskutečněné na základě smlouvy, podle níž jí z prodeje přísluší provize, nárok na osvobození pro malé podniky podle článků 282 až 292 a zahrnuje–li investiční majetek;
d) obchodníka povinného k dani, pokud byla při dodání zboží tímto obchodníkem povinným k dani uskutečněném na základě smlouvy, podle níž mu z prodeje přísluší provize, uplatněna daň podle režimu ziskové přirážky.
Článek 335
Dodání zboží osobě povinné k dani, která je pořadatelem prodeje veřejnou dražbou, se považuje za uskutečněné okamžikem, kdy se uskuteční vlastní prodej tohoto zboží při dražbě.
Článek 336
Základem daně při každém dodání zboží uvedeném v tomto oddíle je celková částka, kterou podle článku 339 účtuje pořizovateli pořadatel prodeje veřejnou dražbou, snížená o
a) čistou částku, kterou zaplatil nebo má zaplatit pořadatel prodeje veřejnou dražbou svému příkazci, určenou podle článku 337; a
b) výši daně, kterou je povinen zaplatit pořadatel prodeje veřejnou dražbou v souvislosti se svým dodáním.
Článek 337
Čistá částka, kterou zaplatil nebo má zaplatit pořadatel prodeje veřejnou dražbou svému příkazci, je rovna rozdílu mezi dražební cenou zboží při veřejné dražbě a výší provize, kterou obdržel nebo má obdržet pořadatel prodeje veřejnou dražbou od svého příkazce na základě smlouvy, podle níž mu z prodeje přísluší provize.
Článek 338
Pořadatelé prodeje veřejnou dražbou, kteří dodávají zboží za podmínek stanovených v článcích 333 a 334, musí ve svém účetnictví uvádět jako průběžné položky tyto částky:
a) částky, které obdrželi nebo mají obdržet od pořizovatele zboží;
b) částky, které uhradili nebo mají uhradit prodávajícímu zboží.
Částky uvedené v prvním pododstavci musí být řádně doloženy.
Článek 339
Pořadatel prodeje veřejnou dražbou musí pořizovateli vystavit fakturu, která odděleně uvádí
a) dražební cenu zboží;
b) daně, cla, dávky a poplatky;
c) vedlejší výdaje, jako jsou náklady na balení, přepravu, pojištění a provize, které pořadatel účtuje k tíži pořizovatele zboží.
Faktura vystavená pořadatelem prodeje veřejnou dražbou nesmí uvádět žádnou DPH odděleně.
Článek 340
1. Pořadatel prodeje veřejnou dražbou, kterému bylo zboží předáno na základě smlouvy, podle níž mu z prodeje veřejnou dražbou přísluší provize, musí svému příkazci vystavit výkaz.
Výkaz vystavený pořadatelem prodeje veřejnou dražbou musí uvádět odděleně celkovou hodnotu plnění, tj. dražební cenu zboží sníženou o výši provize, kterou pořadatel prodeje veřejnou dražbou obdržel nebo má obdržet od příkazce.
2. Výkaz sestavený za podmínek stanovených v odstavci 1 slouží jako faktura, kterou musí příkazce, je–li osobou povinnou k dani, vystavit pořadateli prodeje veřejnou dražbou podle článku 220.
Článek 341
Členské státy, které uplatňují režim stanovený v tomto oddíle, jej použijí rovněž na dodání použitých dopravních prostředků, jak jsou vymezeny v čl. 327 odst. 3, které uskuteční pořadatel prodeje veřejnou dražbou vlastním jménem a na účet obchodníka povinného k dani na základě smlouvy, podle níž mu z prodeje tohoto zboží veřejnou dražbou přísluší provize, pokud by stejné dodání obchodníkem povinným k dani bylo předmětem daně v souladu s přechodným režimem pro použité dopravní prostředky.
Oddíl 4
Opatření za účelem zabránění narušení hospodářské soutěže a boje proti daňovým únikům
Článek 342
Členské státy mohou přijmout opatření týkající se nároku na odpočet daně k zamezení toho, aby obchodníci povinní k dani, na něž se vztahuje některý z režimů obsažených v oddíle 2, nebyli neoprávněně zvýhodněni ani poškozeni.
Článek 343
Rada může na návrh Komise jednomyslně povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření za účelem boje proti daňovým únikům tím, že stanoví, že daň splatná podle režimu ziskové přirážky nesmí být nižší než daň, která by byla splatná, kdyby byla zisková přirážka rovna určitému procentnímu podílu z prodejní ceny.
Procentní podíl z prodejní ceny se určí s ohledem na obvyklé ziskové přirážky uplatňované hospodářskými subjekty v daném oboru.
Kapitola 5
Zvláštní režim pro investiční zlato
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 344
1. Pro účely této směrnice a aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, se "investičním zlatem" rozumí:
1) zlato v podobě prutů nebo destiček o hmotnosti připouštěné na trhy zlatem a ryzosti nejméně 995 tisícin, bez ohledu na to, zda je zastoupeno cennými papíry nebo nikoli;
2) zlaté mince, které mají ryzost nejméně 900 tisícin, byly vyraženy po roce 1800, jsou nebo byly v zemi svého původu zákonným platidlem a jsou obvykle prodávány za cenu, která nepřevyšuje obvyklou cenu jejich zlatého obsahu o více než 80 %.
2. Členské státy mohou z tohoto zvláštního režimu vyjmout malé zlaté pruty nebo destičky o hmotnosti nejvýše 1 g.
3. Pro účely této směrnice se má za to, že mince uvedené v odst. 1 bodě 2 nejsou prodávány z numismatického zájmu.
Článek 345
Počínaje rokem 1999 sdělí každý členský stát Komisi před 1. červencem každého roku, se kterými mincemi vyhovujícími kritériím uvedeným v čl. 344 odst.
1 bodě 2 je v tomto členském státě obchodováno. Před 1. prosincem každého roku zveřejní Komise úplný seznam těchto mincí v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
U mincí uvedených ve zveřejněném seznamu se má za to, že splňují kritéria po celý rok, pro který je seznam zveřejněn.
Oddíl 2
Osvobození od daně
Článek 346
Členské státy osvobodí od daně dodání, pořízení uvnitř Společenství a dovoz investičního zlata včetně investičního zlata zastoupeného osvědčeními, ať již fyzicky odděleného nebo ne, nebo obchodovaného na zlatých účtech, a to zejména půjčky a výměnné obchody (swapy) znějící na zlato, které jsou založeny na vlastnickém právu nebo pohledávce k investičnímu zlatu, jakož i plnění týkající se investičního zlata na základě termínových obchodů (futures a forwardů), které vedou k převodu vlastnického práva nebo pohledávky k investičnímu zlatu.
Článek 347
Členské státy osvobodí od daně služby poskytnuté zprostředkovateli, kteří jednají jménem a na účet jiné osoby, pokud zprostředkovávají dodání investičního zlata svému příkazci.
Oddíl 3
Volba zdanění
Článek 348
Členské státy přiznají osobě povinné k dani, která vyrábí investiční zlato nebo přeměňuje zlato na investiční zlato, možnost rozhodnout se pro zdanění dodání investičního zlata jiné osobě povinné k dani, které by jinak bylo osvobozeno od daně podle článku 346.
Článek 349
1. Členské státy mohou přiznat osobě povinné k dani, která v rámci své ekonomické činnosti obvykle dodává zlato určené k průmyslovým účelům, možnost rozhodnout se pro zdanění dodání zlatých prutů nebo destiček uvedených v čl. 344 odst. 1 bodě 1 jiné osobě povinné k dani, které by jinak bylo osvobozeno od daně podle článku 346.
2. Členské státy mohou omezit rozsah možnosti stanovené v odstavci 1.
Článek 350
Využil–li dodavatel možnost rozhodnout se pro zdanění podle článků 348 a 349, přiznají členské státy zprostředkovateli možnost rozhodnout se pro zdanění služeb uvedených v článku 347.
Článek 351
Členské státy stanoví pravidla pro výkon práv volby uvedených v tomto oddíle a sdělí je Komisi.
Oddíl 4
Plnění na vázaném trhu zlata
Článek 352
Každý členský stát může po konzultaci s výborem pro DPH uplatňovat DPH na zvláštní plnění týkající se investičního zlata, jež se uskutečňují v tomto členském státě mezi osobami povinnými k dani, které jsou účastníky vázaného trhu zlata v dotyčném členském státě, nebo mezi takovou osobou povinnou k dani a jinou osobou povinnou k dani, která účastníkem tohoto trhu není.
Členský stát však nesmí uplatňovat DPH na dodání uskutečněná za podmínek stanovených v článku 138 ani na vývoz investičního zlata.
Článek 353
Členské státy, jež podle článku 352 zdaňují plnění mezi osobami povinnými k dani, které jsou účastníky vázaného trhu zlata, povolí za účelem zjednodušení odklad odvodu daně a zprostí osoby povinné k dani požadavků na účetnictví týkajících se DPH.
Oddíl 5
Zvláštní práva a povinnosti obchodníků s investičním zlatem
Článek 354
Je–li následující dodání investičního zlata uskutečněné osobou povinnou k dani osvobozeno od daně podle této kapitoly, je tato osoba povinná k dani oprávněna odpočíst tyto částky:
a) splatnou nebo odvedenou daň z investičního zlata, které jí bylo dodáno osobou, jež využila možnosti stanovené v článcích 348 a 349, nebo které jí bylo dodáno v souladu s oddílem 4;
b) splatnou nebo odvedenou daň z dodání této osobě povinné k dani anebo z pořízení uvnitř Společenství nebo z dovozu touto osobou jiného než investičního zlata, které je následně jí nebo jejím jménem přeměněno na investiční zlato;
c) splatnou nebo odvedenou daň ze služeb poskytnutých této osobě povinné k dani, které spočívaly ve změně podoby, hmotnosti nebo ryzosti zlata včetně investičního zlata.
Článek 355
Osoby povinné k dani, které vyrábějí investiční zlato nebo přeměňují zlato na investiční zlato, mají nárok na odpočet daně jimi splatné nebo odvedené daně z dodání, pořízení uvnitř Společenství nebo dovozu zboží nebo poskytnutí služby spojeného s výrobou nebo přeměnou tohoto zlata, jako by bylo následné dodání tohoto zlata osvobozené od daně podle článku 346 zdaněno.
Článek 356
1. Členské státy zajistí, aby obchodníci s investičním zlatem vedli přinejmenším účetnictví o všech důležitých plněních uskutečněných s investičním zlatem a uchovávali doklady umožňující určit zákazníky zúčastněné na těchto plněních.
Obchodníci uchovávají údaje uvedené v prvním pododstavci po dobu nejméně pěti let.
2. Členské státy mohou přijmout povinnosti rovnocenné prováděcím opatřením k jiným právním předpisům Společenství, například směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu [15], k dosažení souladu s požadavky odstavce 1.
3. Členské státy mohou stanovit přísnější povinnosti, zejména pokud jde o vedení zvláštní dokumentace nebo o zvláštní požadavky na účetnictví.
Kapitola 6
Zvláštní režim pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují elektronické služby osobám nepovinným k dani
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 357
Tato kapitola se použije do 31. prosince 2006.
Článek 358
Pro účely této kapitoly a aniž jsou dotčeny ostatní předpisy Společenství, se rozumí:
1) "neusazenou osobou povinnou k dani" osoba povinná k dani, která nemá sídlo ekonomické činnosti ani stálou provozovnu na území Společenství a která nemá jinak povinnost být identifikována pro účely DPH podle článku 214;
2) "elektronickými službami" a "elektronicky poskytovanými službami" služby uvedené v čl. 56 odst. 1 písm. k);
3) "členským státem identifikace" členský stát, který si neusazená osoba povinná k dani zvolí pro oznámení zahájení své činnosti jako osoby povinné k dani na území Společenství v souladu s touto kapitolou;
4) "členským státem spotřeby" členský stát, v němž se podle článku 57 nachází místo poskytnutí elektronické služby;
5) "přiznáním k dani" prohlášení obsahující informace nezbytné k vyměření výše splatné daně v každém členském státě.
Oddíl 2
Zvláštní režim pro elektronicky poskytované služby
Článek 359
Členské státy povolí použití tohoto zvláštního režimu neusazeným osobám povinným k dani poskytujícím služby elektronicky osobám nepovinným k dani, které jsou usazeny nebo mají bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržují, v členském státě.
Tento režim se použije na všechny služby takto poskytnuté ve Společenství.
Článek 360
Neusazená osoba povinná k dani oznámí členskému státu identifikace zahájení činnosti, kterou vykonává jako osoba povinná k dani, její ukončení nebo takové její změny, které způsobí, že přestane splňovat podmínky pro použití tohoto zvláštního režimu.
Toto oznámení se podává elektronickými prostředky.
Článek 361
1. Informace předložené neusazenou osobou povinnou k dani členskému státu identifikace při zahájení její zdanitelné činnosti musí obsahovat tyto identifikační údaje:
a) plné jméno;
b) poštovní adresu;
c) elektronické adresy včetně internetových stránek;
d) vnitrostátní daňové číslo, pokud existuje;
e) prohlášení, že osoba není identifikovaná pro účely DPH ve Společenství.
2. Neusazená osoba povinná k dani oznámí členskému státu identifikace veškeré změny předložených informací.
Článek 362
Členský stát identifikace přidělí neusazené osobě povinné k dani osobní identifikační číslo pro DPH a sdělí jí elektronickými prostředky identifikační číslo, které jí bylo přiděleno.
Na základě informací použitých pro tuto identifikaci mohou členské státy spotřeby vést vlastní identifikační systémy.
Článek 363
Členský stát identifikace vymaže neusazenou osobu povinnou k dani z identifikačního registru, v těchto případech:
a) tato osoba mu oznámí, že nadále neposkytuje elektronické služby;
b) lze jinak mít za to, že její zdanitelné činnosti skončily;
c) tato osoba nadále nesplňuje podmínky nezbytné k možnosti používání tohoto zvláštního režimu;
d) tato osoba soustavně porušuje pravidla týkající se zvláštního režimu.
Článek 364
Neusazená osoba povinná k dani podá elektronickými prostředky členskému státu identifikace přiznání k dani za každé kalendářní čtvrtletí, a to i v případě, že žádná elektronická služba nebyla poskytnuta.
Přiznání k dani se podává do dvaceti dnů po ukončení zdaňovacího období, za které se toto přiznání podává.
Článek 365
Přiznání k dani obsahuje identifikační číslo a pro každý členský stát spotřeby, kde je daň splatná, celkovou hodnotu, bez DPH, poskytnutých elektronických služeb za zdaňovací období, jakož i celkovou výši odpovídající daně.
V přiznání k dani se rovněž uvedou příslušné sazby daně a celková splatná daň.
Článek 366
1. Údaje v přiznání k dani se vyjadřují v eurech.
Členské státy, které nepřijaly euro, mohou požadovat, aby údaje v přiznání k dani byly vyjádřeny v jejich národní měně.
Pokud byly při poskytnutí služby použity jiné měny, použije neusazená osoba povinná k dani pro vyplnění přiznání k dani směnný kurz platný poslední den zdaňovacího období.
2. Přepočet se provede podle směnných kurzů zveřejněných Evropskou centrální bankou pro uvedený den, nebo pokud není v uvedený den kurz zveřejněn, podle kurzu zveřejněného pro nejbližší následující den.
Článek 367
Neusazená osoba povinná k dani odvede daň při podání přiznání k dani.
Odvod se provádí na bankovní účet vedený v eurech, který určí členský stát identifikace.
Členské státy, které nepřijaly euro, mohou požadovat, aby byl odvod proveden na bankovní účet vedený v jejich vlastní měně.
Článek 368
Neusazená osoba povinná k dani, která využívá tohoto zvláštního režimu, neprovede žádný odpočet daně podle článku 168. Bez ohledu na čl. 1 odst. 1 směrnice 86/560/EHS je této osobě vrácena daň podle uvedené směrnice. Ustanovení čl. 2 odst. 2 a 3 a čl. 4 odst. 2 směrnice 86/560/EHS se nepoužijí na vrácení daně v souvislosti s elektronickými službami, na něž se vztahuje tento zvláštní režim.
Článek 369
1. Neusazená osoba povinná k dani vede o plněních v rámci tohoto zvláštního režimu záznamy.
Tyto záznamy musí být dostatečně podrobné k tomu, aby správci daně členského státu spotřeby umožnily určit, zda je přiznání k dani správné.
2. Záznamy uvedené v odstavci 1 musí být na žádost zpřístupněny členskému státu identifikace nebo členskému státu spotřeby v elektronické formě.
Záznamy se uchovávají po dobu deseti let od 31. prosince roku, ve kterém bylo plnění uskutečněno.
HLAVA XIII
ODCHYLKY
Kapitola 1
Odchylky použitelné do zavedení konečného režimu
Oddíl 1
Odchylky pro státy, které byly členy Společenství k 1. lednu 1978
Článek 370
Členské státy, které k 1. lednu 1978 zdaňovaly plnění uvedená v části A přílohy X, mohou ve zdaňování těchto plnění pokračovat.
Článek 371
Členské státy, které k 1. lednu 1978 osvobozovaly od daně plnění uvedená v části B přílohy X, mohou v osvobození těchto plnění od daně pokračovat za podmínek platných v dotyčném členském státě k témuž dni.
Článek 372
Členské státy, které k 1. lednu 1978 uplatňovaly předpisy odchylující se od zásady okamžitého odpočtu stanovené v čl. 179 prvním pododstavci, mohou v uplatňování těchto předpisů pokračovat.
Článek 373
Členské státy, které k 1. lednu 1978 uplatňovaly předpisy odchylující se od článku 28 a čl. 79 prvního pododstavce písm. c), mohou v uplatňování těchto předpisů pokračovat.
Článek 374
Odchylně od článků 169 a 309 mohou členské státy, které k 1. lednu 1978 osvobozovaly od daně bez nároku na odpočet daně odvedené na předchozím stupni poskytnutí služeb cestovních kanceláří uvedených v článku 309, v osvobození těchto poskytnutí od daně pokračovat.
Tato odchylka se použije rovněž na cestovní kanceláře jednající jménem cestujícího a na jeho účet.
Oddíl 2
Odchylky pro státy, které přistoupily ke Společenství po 1. lednu 1978
Článek 375
Řecko může pokračovat v osvobození od daně u plnění uvedených v části B bodech 2, 8, 9, 11 a 12 přílohy X za podmínek platných v tomto členském státě k 1. lednu 1987.
Článek 376
Španělsko může pokračovat v osvobození od daně u poskytnutí služeb autorem, která jsou uvedena v části B bodě 2 přílohy X, a u plnění, která jsou uvedena v části B bodech 11 a 12 přílohy X, za podmínek platných v tomto členském státě k 1. lednu 1993.
Článek 377
Portugalsko může pokračovat v osvobození od daně u plnění uvedených v části B bodech 2, 4, 7, 9, 10 a 13 přílohy X za podmínek platných v tomto členském státě k 1. lednu 1989.
Článek 378
1. Rakousko může pokračovat ve zdaňování plnění uvedených v části A bodě 2 přílohy X.
2. Dokud stejná osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 31. prosinci 1994, může Rakousko za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u těchto plnění:
a) plnění uvedených v části B bodech 5 a 9 přílohy X;
b) s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni veškeré části mezinárodní letecké, námořní a vnitrozemské vodní přepravy osob, s výjimkou přepravy osob na Bodamském jezeře.
Článek 379
1. Finsko může pokračovat ve zdaňování plnění uvedených v části A bodě 2 přílohy X, dokud jsou stejná plnění zdaňována v některém z členských států, které byly členy Společenství k 31. prosinci 1994.
2. Finsko může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u poskytnutí služeb autorem, umělcem nebo výkonným umělcem, která jsou uvedena v části B bodě 2 přílohy X, a plnění, která jsou uvedena v části B bodech 5, 9 a 10 přílohy X, dokud stejná osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 31. prosinci 1994.
Článek 380
Švédsko může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u poskytnutí služeb autorem, umělcem nebo výkonným umělcem, která jsou uvedena v části B bodě 2 přílohy X, a u plnění, která jsou uvedena v části B bodech 1, 9 a 10 přílohy X, dokud stejná osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 31. prosinci 1994.
Článek 381
Česká republika může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X, dokud stejné osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004.
Článek 382
Estonsko může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X, dokud stejné osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004.
Článek 383
Kypr může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u těchto plnění:
a) dodání stavebních pozemků uvedených v části B bodě 9 přílohy X až do 31. prosince 2007;
b) mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X, dokud stejné osvobození od daně uplatňuje jeden z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004.
Článek 384
Dokud stejná osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004, může Lotyšsko za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u těchto plnění:
a) poskytnutí služeb autorem, umělcem nebo výkonným umělcem uvedených v části B bodě 2 přílohy X;
b) mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X.
Článek 385
Litva může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X, dokud stejné osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004.
Článek 386
Maďarsko může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X, dokud stejné osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004.
Článek 387
Dokud stejná osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004, může Malta za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u těchto plnění:
a) bez nároku na odpočet daně odvedené na předchozím stupni, dodání vody veřejnoprávními subjekty uvedených v části B bodě 8 přílohy X;
b) bez nároku na odpočet daně odvedené na předchozím stupni, dodání budov a stavebních pozemků uvedených v části B bodě 9 přílohy X;
c) s nárokem na odpočet daně odvedené na předchozím stupni, tuzemské přepravy osob, mezinárodní přepravy osob a tuzemské meziostrovní přepravy osob uvedených v části B bodě 10 přílohy X.
Článek 388
Polsko může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X, dokud stejné osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004.
Článek 389
Slovinsko může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X, dokud stejné osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004.
Článek 390
Slovensko může za podmínek platných v tomto členském státě ke dni jeho přistoupení pokračovat v osvobození od daně u mezinárodní přepravy osob uvedené v části B bodě 10 přílohy X, dokud stejné osvobození od daně uplatňuje některý z členských států, které byly členy Společenství k 30. dubnu 2004.
Oddíl 3
Společná ustanovení k oddílům 1 a 2
Článek 391
Členské státy, které osvobodí od daně plnění uvedená v článcích 371, 375, 376 a 377, čl. 378 odst. 2, čl. 379 odst. 2 a v článcích 380 až 390, mohou poskytovat osobám povinným k dani možnost rozhodnout se pro zdanění těchto plnění.
Článek 392
Členské státy mohou stanovit, že v případě dodání budov a stavebních pozemků, které za účelem následného prodeje zakoupila osoba povinná k dani, jíž nevznikl při koupi nárok na odpočet daně, je základem daně rozdíl mezi prodejní a kupní cenou.
Článek 393
1. Aby Rada usnadnila přechod ke konečnému režimu podle článku 402, přezkoumá na základě zprávy Komise situaci s ohledem na odchylky uvedené v oddílech 1 a 2 a rozhodne v souladu s článkem 93 Smlouvy, zda mají být některé nebo všechny tyto odchylky zrušeny.
2. V konečném režimu bude přeprava osob zdaňována v členském státě zahájení přepravy vzhledem k tomu úseku cesty, který se uskuteční ve Společenství, v souladu s pravidly, která stanoví Rada v souladu s článkem 93 Smlouvy.
Kapitola 2
Odchylky na základě povolení
Oddíl 1
Zjednodušující opatření a opatření k zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem
Článek 394
Členské státy, které k 1. lednu 1977 uplatňovaly zvláštní opatření, jejichž cílem je zjednodušit výběr daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem, mohou tato opatření zachovat s podmínkou, že je do 1. ledna 1978 oznámily Komisi a že zjednodušující opatření odpovídají požadavku stanovenému v čl. 395 odst. 1 druhém pododstavci.
Článek 395
1. Rada může na návrh Komise jednomyslně povolit kterémukoli členskému státu, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od této směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup výběru daně nebo zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem.
Opatření, jejichž cílem je zjednodušit postup výběru daně, smějí ovlivnit výši daňových příjmů členského státu vybranou na stupni konečné spotřeby pouze v zanedbatelném rozsahu.
2. Členský stát, který hodlá zavést opatření podle odstavce 1, podá Komisi žádost a poskytne jí veškeré potřebné údaje.
Jestliže se Komise domnívá, že nemá k dispozici veškeré potřebné údaje, kontaktuje do dvou měsíců od obdržení žádosti dotyčný členský stát a upřesní, které dodatečné údaje požaduje.
Jakmile má Komise k dispozici všechny údaje, které jsou podle jejího názoru k posouzení žádosti potřebné, uvědomí o tom do jednoho měsíce členský stát, který žádost podal, a předá žádost v původním jazyce ostatním členským státům.
3. Do tří měsíců od uvědomení podle odst. 2 druhého pododstavce předloží Komise Radě příslušný návrh, anebo jí sdělí své námitky, pokud požadovaná odchylka takové námitky vyvolává.
4. Postup uvedený v odstavcích 2 a 3 musí být v každém případě ukončen do osmi měsíců od obdržení žádosti Komisí.
Oddíl 2
Mezinárodní dohody
Článek 396
1. Rada může na návrh Komise jednomyslně povolit kterémukoli členskému státu, aby uzavřel s třetí zemí nebo s mezinárodní organizací dohodu, která obsahuje odchylky od této směrnice.
2. Členský stát, který hodlá uzavřít dohodu uvedenou v odstavci 1, podá Komisi žádost a poskytne jí veškeré potřebné údaje.
Jestliže se Komise domnívá, že nemá k dispozici veškeré potřebné údaje, kontaktuje do dvou měsíců od obdržení žádosti dotyčný členský stát a upřesní, které dodatečné údaje požaduje.
Jakmile má Komise k dispozici všechny údaje, které jsou podle jejího názoru k posouzení žádosti potřebné, uvědomí o tom do jednoho měsíce členský stát, který žádost podal, a předá žádost v původním jazyce ostatním členským státům.
3. Do tří měsíců od uvědomení podle odst. 2 druhého pododstavce předloží Komise Radě příslušný návrh, nebo jí sdělí své námitky, pokud požadovaná odchylka takové námitky vyvolává.
4. Postup uvedený v odstavcích 2 a 3 musí být v každém případě ukončen do osmi měsíců od obdržení žádosti Komisí.
HLAVA XIV
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Kapitola 1
Prováděcí opatření
Článek 397
Rada na návrh Komise jednomyslně přijímá opatření nezbytná k provedení této směrnice.
Kapitola 2
Výbor pro DPH
Článek 398
1. Zřizuje se Poradní výbor pro daň z přidané hodnoty (dále jen "výbor pro DPH").
2. Výbor pro DPH se skládá ze zástupců členských států a Komise.
Předsedou výboru je zástupce Komise.
Sekretariát výboru zajišťují útvary Komise.
3. Výbor pro DPH přijme svůj jednací řád.
4. Kromě otázek, u nichž jsou podle této směrnice konzultace povinné, projednává výbor pro DPH záležitosti, které mu přednese předseda z vlastního podnětu nebo na žádost zástupce některého členského státu a které se týkají uplatňování předpisů Společenství o dani z přidané hodnoty.
Kapitola 3
Přepočítací koeficienty
Článek 399
Aniž jsou dotčena ostatní zvláštní ustanovení, určuje se ekvivalent částek, které jsou vyjádřeny v eurech, v národních měnách podle této směrnice za použití přepočítacího koeficientu eura k národním měnám platného k 1. lednu 1999.
Členské státy, které přistoupily ke Společenství po tomto dni a které nepřijaly euro jako jednotnou měnu, použijí přepočítací koeficient platný ke dni jejich přistoupení.
Článek 400
Při přepočtu částek podle článku 399 na národní měny mohou členské státy zaokrouhlovat částky získané přepočtem nahoru nebo dolů až o 10 %.
Kapitola 4
Jiné daně, dávky a poplatky
Článek 401
Aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, nebrání tato směrnice tomu, aby si kterýkoli členský stát zachoval nebo zavedl daně z pojistných smluv a ze sázek a her, spotřební daně, kolkovné a obecně jakékoliv daně, dávky nebo poplatky, které nemají povahu daně z obratu, pokud výběr těchto daní, dávek nebo poplatků nevede při obchodu mezi členskými státy ke vzniku formalit spojených s překračováním hranic.
HLAVA XV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Kapitola 1
Přechodný režim zdanění obchodu mezi členskými státy
Článek 402
1. Režim zdanění obchodu mezi členskými státy podle této směrnice je přechodný a bude nahrazen konečným režimem založeným na zásadě zdaňování dodání zboží nebo poskytnutí služby v členském státě původu.
2. Rada po přezkoumání zprávy uvedené v článku 404 a poté, co shledá, že jsou splněny podmínky pro přechod ke konečnému režimu, přijme v souladu s článkem 93 Smlouvy předpisy nezbytné ke vstupu v platnost a fungování konečného režimu.
Článek 403
Rada přijme v souladu s článkem 93 Smlouvy vhodné směrnice doplňující společný systém DPH, zejména s cílem postupně omezovat nebo rušit odchylky od tohoto systému.
Článek 404
Každé čtyři roky od přijetí této směrnice předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování společného systému DPH v členských státech, a zejména o uplatňování přechodného režimu zdanění obchodu mezi členskými státy, kterou vypracuje na základě informací získaných od členských států, v případě potřeby doprovázenou návrhy týkajícími se konečného režimu.
Kapitola 2
Přechodná opatření použitelná v souvislosti s přistoupením k Evropské unii
Článek 405
Pro účely této kapitoly se rozumí:
1) "Společenstvím" území Společenství, jak je vymezeno v čl. 5 bodě 1, před přistoupením nových členských států;
2) "novými členskými státy" území členských států, které přistoupily k Evropské unii po 1. lednu 1995, jak je pro každý z těchto členských států vymezeno v čl. 5 bodě 2;
3) "rozšířeným Společenstvím" území Společenství, jak je vymezeno v čl. 5 bodě 1, po přistoupení nových členských států.
Článek 406
Předpisy platné v okamžiku, kdy bylo zboží propuštěno do režimu dočasného použití s úplným osvobozením od daní při dovozu nebo do jednoho z režimů nebo situací uvedených v článku 156 nebo do režimu či situace podobných jednomu z těchto režimů nebo situací v některém z nových členských států, se nadále použijí až do okamžiku, kdy se tento režim nebo tato situace předstane na zboží vztahovat po dni přistoupení, jsou–li splněny tyto podmínky:
a) zboží vstoupilo do Společenství nebo do jednoho z nových členských států přede dnem přistoupení;
b) zboží bylo při jeho vstupu do Společenství nebo do jednoho z nových členských států propuštěno do tohoto režimu nebo se dostalo do této situace;
c) na zboží se tento režim nebo tato situace nepřestala vztahovat přede dnem přistoupení.
Článek 407
Předpisy platné v okamžiku, kdy bylo zboží propuštěno do celního režimu tranzitu, se nadále použijí až do okamžiku, kdy se na zboží přestane tento režim vztahovat po dni přistoupení, jsou–li splněny tyto podmínky:
a) zboží bylo přede dnem přistoupení propuštěno do celního režimu tranzitu;
b) na zboží se tento režim nepřestal vztahovat přede dnem přistoupení.
Článek 408
1. Za dovoz zboží, u něhož je prokázáno, že se nacházelo ve volném oběhu v některém z nových členských států nebo ve Společenství, se považují tyto případy:
a) každá skutečnost, na jejímž základě se na zboží přestane vztahovat, a to i nedovoleně, režim dočasného použití, do něhož bylo zboží propuštěno přede dnem přistoupení za podmínek stanovených v článku 406;
b) každá skutečnost, na jejímž základě se na zboží přestane vztahovat, a to i nedovoleně, jeden z režimů nebo situací uvedených v článku 156 nebo podobný režim nebo situace, do nichž bylo zboží propuštěno nebo se dostalo přede dnem přistoupení za podmínek stanovených v článku 406;
c) ukončení jednoho z režimů uvedených v článku 407, zahájeného přede dnem přistoupení na území některého z nových členských států pro účely dodání zboží za úplatu uskutečněného před tímto dnem na území daného členského státu osobou povinnou k dani, která jedná jako taková;
d) každá nesrovnalost nebo porušení předpisů, k nimž dojde v průběhu celního režimu tranzitu zahájeného za podmínek uvedených v písmenu c).
2. Kromě případu uvedeného v odstavci 1 se za dovoz zboží považuje použití zboží, které bylo osobě povinné k dani nebo osobě nepovinné k dani dodáno přede dnem přistoupení na území Společenství nebo některého z nových členských států, touto osobou po dni přistoupení na území členského státu, jsou–li splněny tyto podmínky:
a) dodání tohoto zboží bylo nebo mohlo být osvobozeno od daně podle čl. 146 odst. 1 písm. a) a b) nebo podle obdobného ustanovení v nových členských státech;
b) zboží nebylo dovezeno do některého z nových členských států nebo do Společenství přede dnem přistoupení.
Článek 409
V případech uvedených v čl. 408 odst. 1 je místem dovozu ve smyslu článku 61 členský stát, na jehož území se na zboží přestal vztahovat režim nebo situace, do něhož bylo propuštěno nebo do níž se dostalo přede dnem přistoupení.
Článek 410
1. Odchylně od článku 71 se dovoz zboží ve smyslu článku 408 uskuteční, aniž by se uskutečnilo zdanitelné plnění, jsou–li splněny tyto podmínky:
a) dovezené zboží je odesláno nebo přepraveno mimo rozšířené Společenství;
b) zboží dovezené ve smyslu čl. 408 odst. 1 písm. a) je jiné než dopravní prostředek a je opětovně odesláno nebo přepraveno do členského státu, z něhož bylo vyvezeno, a osobě, která je vyvezla;
c) zboží dovezené ve smyslu čl. 408 odst. 1 písm. a) je dopravním prostředkem, který byl pořízen nebo dovezen přede dnem přistoupení podle obecných podmínek zdanění platných na domácím trhu některého z nových členských států nebo některého z členských států Společenství, nebo se na ně v souvislosti s jeho vývozem nevztahovalo osvobození od daně ani vrácení daně.
2. Podmínka stanovená v odst. 1 písm. c) se považuje za splněnou v těchto případech:
a) uplynulo–li mezi dnem prvního uvedení dopravního prostředku do provozu a dnem přistoupení k Evropské unii více než osm let;
b) je–li výše daně, která by byla splatná v souvislosti s dovozem, zanedbatelná.
Kapitola 3
Provedení a vstup v platnost
Článek 411
1. Zrušují se směrnice 67/227/EHS a 77/388/EHS, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států, pokud jde o lhůty pro provedení těchto směrnic ve vnitrostátním právu a pro jejich použitelnost uvedené v části B přílohy X.
2. Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze XII.
Článek 412
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s čl. 2 odst. 3, článkem 44, čl. 59 odst. 1, článkem 399 a přílohou III bodem 18 k 1. lednu 2008. Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi nimi a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti upravené touto směrnicí.
Článek 413
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007.
Článek 414
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2006/117/Euratom
ze dne 20. listopadu 2006
o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a o její kontrole
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 31 odst. 2 a na článek 32 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise vypracovaný po obdržení stanoviska skupiny osob jmenovaných v souladu s článkem 31 Smlouvy Výborem pro vědu a techniku z řad vědeckých odborníků členských států a po konzultaci s Evropským hospodářským a sociálním výborem [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Operace, které souvisejí s přepravou radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva, podléhají řadě požadavků stanovených právními nástroji Společenství a mezinárodními právními nástroji, jež se týkají zejména bezpečné přepravy radioaktivního materiálu a podmínek ukládání a skladování radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v zemi určení.
(2) Kromě těchto požadavků vyžaduje ochrana zdraví pracovníků a veřejnosti, aby přeprava radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva mezi členskými státy, do Společenství i ze Společenství povinně podléhala společnému režimu předchozích povolení.
(3) Jak je uvedeno v usnesení Rady ze dne 22. května 2002 o vytvoření národních systémů dohledu a kontroly přítomnosti radioaktivního materiálu při recyklaci kovových materiálů v členských státech [3], je důležité minimalizovat radiologické riziko v důsledku přítomnosti radioaktivních materiálů mezi kovovými materiály určenými k recyklaci.
(4) Směrnicí Rady 92/3/Euratom ze dne 3. února 1992 o dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu mezi členskými státy a do Společenství a ze Společenství a o její kontrole [4] byl vytvořen v rámci Společenství systém přísných kontrol a předchozích povolení pro přepravu radioaktivního odpadu, který se osvědčil.
Nicméně je třeba jej s ohledem na zkušenosti pozměnit tak, aby se vyjasnily a doplnily pojmy a definice, aby se zohlednily situace, které byly v minulosti opomenuty, aby se zjednodušil stávající postup přepravy radioaktivního odpadu mezi členskými státy a aby se zajistil soulad s ostatními právními předpisy Společenství a mezinárodními právními předpisy, zejména se Společnou úmluvou o bezpečnosti při nakládání s vyhořelým palivem a o bezpečnosti při nakládání s radioaktivními odpady (dále jen "společná úmluva"), ke které Společenství přistoupilo dne 2. ledna 2006.
(5) V rámci páté etapy iniciativy SLIM (Simpler Legislation for Internal Market – zjednodušení právních předpisů pro vnitřní trh) byla ustavena pracovní skupina složená ze zástupců členských států a uživatelů, jejímž úkolem bylo přezkoumat různé obavy, které vyjádřili uživatelé směrnice 92/3/Euratom, a uvést uvedenou směrnici v soulad se stávajícími mezinárodními pravidly a nástroji.
(6) Postup stanovený ve směrnici 92/3/Euratom se v praxi používá pouze pro přepravu vyhořelého paliva, u kterého se již nepředpokládá žádné další využití a které je tedy pro účely této směrnice považováno za "radioaktivní odpad".
Z radiologického hlediska není vyloučení vyhořelého paliva, které je určeno k přepracování, ze systému dozoru a kontroly odůvodněné.
Je proto třeba, aby se tato směrnice vztahovala na veškerou přepravu vyhořelého paliva bez ohledu na to, zda je palivo určeno k uložení nebo k přepracování.
(7) Každý členský stát zůstává plně odpovědný za volbu své vlastní politiky v oblasti nakládání s jaderným odpadem a vyhořelým palivem spadajícími do jeho pravomoci, přičemž některé státy volí přepracování vyhořelého paliva, jiné usilují o konečné uložení vyhořelého paliva a nepředpokládají další využití; touto směrnicí by tedy nemělo být dotčeno právo členských států vyvážet vyhořelé palivo k přepracování a tato směrnice by v žádném případě neměla členskému státu určení ukládat povinnost přijmout přepravu radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva ke konečnému zpracování nebo uložení, s výjimkou zpětné přepravy.
Každé odmítnutí takové přepravy by mělo být odůvodněno na základě kritérií stanovených v této směrnici.
(8) Zjednodušení stávajícího postupu by nemělo omezit stávající práva členských států vznést námitky proti přepravě radioaktivního odpadu, ke které je vyžadován jejich souhlas, nebo stanovit podmínky vztahující se k takové přepravě.
Námitky by neměly být svévolné a měly by být založeny na příslušném vnitrostátním právu, právu Společenství nebo mezinárodním právu.
Touto směrnicí by neměla být dotčena práva a povinnosti podle mezinárodního práva, zejména pokud jde o výkon práv a svobod stanovených mezinárodním právem v oblasti námořní, říční a letecké dopravy plavidly a letadly.
(9) S možností odmítnout při přepravě automatický postup udělování souhlasu, kterou má členský stát určení nebo tranzitu, je spojeno neodůvodněné administrativní zatížení a nejistota.
Povinné potvrzení o přijetí žádosti ze strany orgánů zemí určení a tranzitu ve spojitosti s prodloužením lhůty pro udělení souhlasu by mělo zvýšit jistotu předpokladu udělení tichého souhlasu.
(10) "Povolení" k přepravě ve smyslu této směrnice by neměla nahrazovat specifické vnitrostátní požadavky pro přepravu, jako jsou přepravní povolení.
(11) Pro zajištění ochrany lidského zdraví a životního prostředí před nebezpečím plynoucím z radioaktivního odpadu musí být zohledněna rizika vyskytující se mimo Společenství.
V případě radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva, které opouštějí území Společenství, by třetí země určení neměla být o přepravě pouze informována, ale měla by k ní také dát svůj souhlas.
(12) Příslušné orgány členského státu určení by měly spolupracovat a být ve styku s ostatními zúčastněnými příslušnými orgány, aby nedocházelo ke zbytečnému prodlení a aby mohl hladce fungovat schvalovací postup stanovený touto směrnicí.
(13) Požadavek, aby osoba odpovědná za přepravu přijala v případě jejího neuskutečnění potřebná nápravná bezpečnostní opatření, by neměl bránit uplatňování mechanismů zavedených členskými státy na vnitrostátní úrovni.
(14) Požadavek, aby byl držitel odpovědný za náklady vzniklé v případě neuskutečnění přepravy, by neměl zabránit uplatňování mechanismů zavedených členskými státy na vnitrostátní úrovni nebo jakýchkoli smluvních ujednání mezi držitelem a dalšími osobami podílejícími se na přepravě.
(15) Přestože by radioaktivní odpad, pokud je s tímto materiálem nakládáno bezpečným způsobem, měl být ukládán ve státě, ve kterém vznikl, uznává se, že členské státy by měly podporovat uzavírání vzájemných dohod v zájmu usnadnění bezpečného a účinného nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem z členských států, které je produkují v malých množstvích, a v nichž by zřízení odpovídajících zařízení nebylo odůvodněno z radiologického hlediska.
(16) Pokud příjemce ve třetí zemi uzavřel s držitelem ve třetí zemi dohodu podle článku 27 společné úmluvy, mohla by se tatáž dohoda použít pro účely této směrnice.
(17) Stávající standardní dokument je vhodné upravit tak, aby odpovídal účelům této směrnice a odrážel dřívější zkušenosti.
Z důvodů jasnosti je vhodné stanovit povinnost zavést ke dni provedení této směrnice nový standardní dokument.
Pokud by však tato lhůta nebyla dodržena, měla by přechodná ustanovení umožnit používání stávajícího standardního dokumentu.
Dále by jasná pravidla týkající se používání jazyků měla zajistit právní jistotu a zabránit neodůvodněným průtahům.
(18) Pravidelné zprávy podávané členskými státy Komisi a Komisí Evropskému parlamentu, Radě a Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru by měly poskytovat užitečný přehled o povoleních vydaných v celém Společenství a označovat možné problémy, se kterými se členské státy v praxi setkaly, jakož i použitá řešení.
(19) Směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření [5], se mimo jiné vztahuje na přepravu radioaktivních látek, jejich dovoz do Společenství a vývoz ze Společenství a zakládá systém ohlašování a povolování činností v oblasti ionizujícího záření.
Uvedená ustanovení jsou proto důležitá pro oblasti, na které se vztahuje tato směrnice.
(20) Na základě výše uvedeného je z důvodu jasnosti nezbytné zrušit a nahradit směrnici 92/3/Euratom.
Touto směrnicí by neměly být dotčeny závazky členských států týkající se lhůt pro provedení zrušené směrnice ve vnitrostátních právních předpisech a pro její používání.
(21) V souladu s odstavcem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [6] jsou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
ÚVODNÍ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví systém Společenství pro dozor nad přeshraniční přepravou radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva a pro její kontrolu s cílem zajistit odpovídající ochranu obyvatelstva.
2. Tato směrnice se vztahuje na přeshraniční přepravu radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v případech, kdy:
a) země původu, země určení nebo jakákoli země tranzitu je součástí Společenství a
b) množství a koncentrace zásilky překračují úrovně stanovené v čl. 3 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 96/29/Euratom.
3. Tato směrnice se nevztahuje na přepravu nepoužívaných zdrojů k dodavateli či výrobci radioaktivních zdrojů nebo do schváleného zařízení.
4. Tato směrnice se nevztahuje na přepravu radioaktivních materiálů získaných přepracováním a určených pro další použití.
5. Tato směrnice se nevztahuje na přeshraniční přepravu odpadu, který obsahuje pouze přírodně se vyskytující radioaktivní materiály, které nevznikají zpracováním.
6. Touto směrnicí nejsou dotčena práva a povinnosti podle mezinárodního práva.
Článek 2
Zpětná přeprava související s procesy zpracování a přepracování
Touto směrnicí není dotčeno právo členského státu nebo podniku v členském státě, do kterého:
a) má být přepraven radioaktivní odpad za účelem zpracování nebo
b) má být přepraven jiný materiál za účelem získání radioaktivního odpadu,
vrátit tento radioaktivní odpad po zpracování do země původu.
Touto směrnicí není rovněž dotčeno právo členského státu nebo podniku v tomto členském státě, do kterého má být za účelem přepracování přepraveno vyhořelé palivo, vrátit radioaktivní odpad získaný při přepracování do země původu.
Článek 3
Přeshraniční přeprava vyhořelého paliva pro účely přepracování
Aniž je dotčena pravomoc každého členského státu určovat svou vlastní politiku v oblasti nakládání s vyhořelým palivem, není touto směrnicí dotčeno právo členských států vyvážet vyhořelé palivo za účelem přepracování s ohledem na zásady společného jaderného trhu, zejména zásadu volného pohybu zboží.
Přeprava a vývoz jsou dozorovány a za kontrolovány v souladu s postupy stanovenými touto směrnicí.
Článek 4
Zpětná přeprava související s nepovolenými přepravami a neohlášeným radioaktivním odpadem
Touto směrnicí není dotčeno právo členských států bezpečně vrátit do země původu
a) zásilky radioaktivního odpadu a vyhořelého paliva, které spadají do oblasti působnosti této směrnice, ale které nebyly řádně schváleny v souladu s touto směrnicí a
b) odpad kontaminovaný radionuklidy nebo materiál obsahující radioaktivní zdroj, pokud tento materiál nebyl zemí původu ohlášen jako radioaktivní odpad.
Článek 5
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "radioaktivním odpadem" radioaktivní materiál v plynné, kapalné nebo pevné formě, u kterého země původu a určení nebo fyzické či právnické osoby, jejichž rozhodnutí tyto země akceptují, nepředpokládají žádné další využití a který na základě právního a regulačního rámce zemí původu a určení podléhá kontrole ze strany regulačního subjektu jako radioaktivní odpad;
2. "vyhořelým palivem" jaderné palivo, které bylo ozářeno v aktivní zóně reaktoru a trvale z ní odstraněno; vyhořelé palivo lze buď pokládat za využitelný zdroj, který je možno přepracovat, nebo může být určeno ke konečnému uložení, pokud se u něj nepředpokládá další využití, a je s ním nakládáno jako s radioaktivním odpadem;
3. "přepracováním" proces nebo operace, jejichž účelem je extrakce radioaktivních izotopů z vyhořelého paliva k dalšímu použití;
4. "přepravou" nebo "zásilkou" souhrn činností souvisejících s přesunem radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva ze země nebo členského státu původu do země nebo členského státu určení;
5. "přepravou v rámci Společenství" přeprava, při níž jsou zemí původu a zemí určení členské státy;
6. "přepravou mimo rámec Společenství" přeprava, při níž je zemí původu nebo zemí určení třetí země;
7. "uložením" nebo "ukládáním" umístění radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v schváleném zařízení bez úmyslu znovu je použít;
8. "skladováním" umístění radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva v zařízení, které zajišťuje jeho bezpečné zadržení, s úmyslem znovu je použít;
9. "držitelem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která je před uskutečněním přepravy radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva za tyto materiály odpovědná podle platných vnitrostátních právních předpisů a má v úmyslu je přepravit příjemci;
10. "příjemcem" fyzická nebo právnická osoba, ke které se radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo přepravují;
11. "zemí nebo členským státem původu" země nebo členský stát, ze kterého má být přeprava zahájena nebo ze kterého je přeprava zahájena, a "zemí nebo členským státem určení" země nebo členský stát, do kterého je přeprava plánována nebo uskutečňována;
12. "zemí nebo členským státem tranzitu" země nebo členský stát jiné než země nebo členský stát původu či země nebo členský stát určení, přes jejichž území je přeprava plánována nebo uskutečňována;
13. "příslušnými orgány" orgány, které jsou podle právních předpisů zemí původu, tranzitu nebo určení zmocněny provádět systém dozoru nad přepravou radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva a její kontroly;
14. "uzavřeným zdrojem" zdroj ve smyslu definice podle směrnice 96/29/Euratom, případně i s pouzdrem, v němž radioaktivní materiál je uzavřen a které je nedílnou součástí zdroje;
15. "nepoužívaným zdrojem" uzavřený zdroj, který se již k činnosti, na niž bylo vydáno povolení, nepoužívá a ani se s tímto používáním nepočítá;
16. "schváleným zařízením" zařízení nacházející se na území státu, kterému v souladu s vnitrostátními právními předpisy vydaly příslušné orgány daného státu povolení k dlouhodobému skladování nebo ukládání uzavřených zdrojů, nebo zařízení řádně schválené podle vnitrostátních právních předpisů pro dočasné skladování uzavřených zdrojů;
17. "řádně vyplněnou žádostí" standardní dokument, který splňuje všechny požadavky stanovené podle článku 17.
KAPITOLA 2
PŘEPRAVA V RÁMCI SPOLEČENSTVÍ
Článek 6
Žádost o povolení k přepravě
1. Držitel, který se chystá uskutečnit nebo zajistit přepravu radioaktivního odpadu nebo vyhořelého paliva, podá příslušným orgánům členského státu původu řádně vyplněnou žádost o povolení.
2. Žádost může být zaslána pro více než jednu přepravu za předpokladu, že:
a) radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo, kterých se žádost týká, mají v podstatě stejné fyzikální, chemické a radioaktivní vlastnosti a
b) přepravu uskuteční týž držitel témuž příjemci a za účasti týchž příslušných orgánů a
c) v případě, kdy přeprava zahrnuje tranzit přes třetí země, se tento tranzit uskuteční přes týž hraniční přechod při cestě do Společenství nebo ze Společenství, a přes týž hraniční přechod nebo přechody dotyčné třetí země nebo zemí, nedohodnou-li se dotyčné příslušné orgány jinak.
Článek 7
Postoupení žádosti příslušným orgánům
1. Příslušné orgány členského státu původu zasílají řádně vyplněnou žádost uvedenou v článku 6 za účelem udělení souhlasu příslušným orgánům členského státu určení a případně členského státu tranzitu.
2. Zúčastněné příslušné orgány členských států přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby se všemi údaji týkajícími se přepravy podle této směrnice bylo náležitě nakládáno a aby byly chráněny proti zneužití.
Článek 8
Potvrzení o přijetí a vyžádání údajů
1. Do dvaceti dnů po obdržení žádosti zkontrolují příslušné orgány členského státu určení a tranzitu, zda je žádost řádně vyplněna, ve smyslu čl. 5 bodu 17.
2. V případě, že je žádost řádně vyplněna, zašlou příslušné orgány členského státu určení potvrzení o přijetí příslušným orgánům členského státu původu a jeho kopii ostatním dotčeným příslušným orgánům, a to nejpozději do deseti dnů po uplynutí 20denní lhůty stanovené v odstavci 1.
3. Pokud se některý z příslušných orgánů dotčených členských států domnívá, že žádost není řádně vyplněna, vyžádá si od příslušných orgánů členského státu původu chybějící údaje a vyrozumí o tomto vyžádání ostatní příslušné orgány.
Tato žádost o doplnění údajů by měla být předložena nejpozději do dne uplynutí lhůty stanovené v odstavci 1.
Příslušné orgány členského státu původu předají požadované údaje dotčeným příslušným orgánům.
Nejpozději do deseti dnů po obdržení chybějících údajů a ne dříve než po uplynutí 20denní lhůty stanovené v odstavci 1 zašlou příslušné orgány členského státu určení potvrzení o přijetí příslušným orgánům členského státu původu a jeho kopii ostatním dotčeným příslušným orgánům.
4. Lhůty stanovené v odstavci 1, 2 a 3 pro vydání potvrzení o přijetí je možné zkrátit, pokud se příslušné orgány místa určení a tranzitu ujistily, že žádost byla řádně vyplněna.
Článek 9
Souhlas a zamítnutí
1. Nejpozději do dvou měsíců ode dne vystavení potvrzení o přijetí oznámí příslušné orgány všech dotčených členských států příslušným orgánům členského státu původu svůj souhlas nebo podmínky, jejichž splnění považují za nezbytné pro udělení souhlasu nebo zamítnutí souhlasu.
Příslušné orgány členského státu určení nebo kteréhokoli členského státu tranzitu si však mohou pro vyjádření svého stanoviska vyžádat ke lhůtě uvedené v prvním pododstavci dodatečnou lhůtu, která nesmí být delší než jeden měsíc.
2. Pokud po uplynutí lhůt stanovených v odstavci 1 nepřijde od příslušných orgánů členského státu určení nebo zamýšleného členského státu tranzitu žádná odpověď, má se za to, že tyto země vyjádřily s požadovanou přepravou souhlas.
3. Členské státy musí uvést důvody zamítnutí souhlasu nebo stanovení podmínek připojených k udělenému souhlasu, které musí vycházet:
a) v případě členských států tranzitu z příslušných vnitrostátních právních předpisů, právních předpisů Společenství nebo mezinárodních právních předpisů týkajících se přepravy radioaktivního materiálu;
b) v případě členského státu určení z příslušných právních předpisů týkajících se nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem nebo z příslušných vnitrostátních právních předpisů, právních předpisů Společenství nebo mezinárodních právních předpisů týkajících se přepravy radioaktivního materiálu.
Veškeré podmínky uložené příslušnými orgány členských států bez ohledu na to, zda se jedná o zemi tranzitu nebo zemi určení, nesmějí být přísnější než podmínky stanovené pro obdobnou přepravu v rámci těchto členských států.
4. Členský stát nebo státy, které udělily souhlas k tranzitu pro danou zásilku, nesmějí odmítnout udělit souhlas se zpětnou přepravou v těchto případech:
a) pokud se původní souhlas týkal přepravy materiálu za účelem zpracování nebo přepracování, jedná-li se o zpětnou přepravu radioaktivního odpadu nebo jiných produktů odpovídajících původnímu materiálu po zpracování nebo přepracování a jsou-li dodrženy všechny související právní předpisy;
b) za okolností popsaných v článku 12, je-li zpětná přeprava uskutečněna za stejných podmínek a se stejnými specifikacemi.
5. Případy neodůvodněných prodlev nebo nedostatek spolupráce ze strany příslušných orgánů jiného členského státu se oznámí Komisi.
Článek 10
Povolení k přepravě
1. Po udělení všech potřebných souhlasů k přepravě jsou příslušné orgány členského státu původu oprávněny povolit držiteli provedení přepravy, o čemž informují příslušné orgány členského státu určení a příslušné orgány případného členského státu nebo třetí země tranzitu.
2. Povolením podle odstavce 1 není nijak dotčena odpovědnost držitele, přepravců, vlastníka, příjemce nebo jiné fyzické nebo právnické osoby zapojené do přepravy.
3. Jedno povolení se může vztahovat na více než jednu přepravu, jsou-li splněny podmínky stanovené v čl. 6 odst. 2.
4. Doba platnosti povolení nesmí být delší než tři roky.
Při určování této doby platnosti vezmou členské státy v úvahu veškeré podmínky uvedené v souhlasu vydaném členskými státy určení nebo tranzitu.
Článek 11
Potvrzení o přijetí zásilky
1. Do 15 dnů po obdržení každé zásilky zašle příjemce příslušným orgánům členského státu určení potvrzení o přijetí zásilky.
2. Příslušné orgány členského státu určení zašlou kopii potvrzení přijetí členskému státu původu a případným členským státům nebo třetím zemím tranzitu.
3. Příslušné orgány členského státu původu zašlou kopii potvrzení přijetí původnímu držiteli.
Článek 12
Nedokončená přeprava
1. Členský stát určení, původu nebo tranzitu může rozhodnout, že přepravu nelze dokončit, pokud podmínky přepravy již nejsou v souladu s touto směrnicí nebo pokud tyto podmínky nejsou v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice.
Tento členský stát o svém rozhodnutí neprodleně informuje příslušné orgány ostatních členských států zapojených do přepravy.
2. Nelze-li přepravu dokončit nebo nejsou-li podmínky přepravy v souladu s touto směrnicí, zajistí příslušné orgány členského státu původu, aby dotyčný radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo převzal zpět jeho držitel, pokud nelze učinit jiné bezpečné opatřené.
Tyto příslušné orgány zajistí, aby osoba odpovědná za přepravu přijala v případě potřeby nápravná bezpečnostní opatření.
3. Za náklady vznikající v případech, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, odpovídá držitel.
KAPITOLA 3
PŘEPRAVA MIMO RÁMEC SPOLEČENSTVÍ
Článek 13
Dovoz do Společenství
1. Mají-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo spadající do oblasti působnosti této směrnice dovezeny na území Společenství ze třetí země a je-li zemí určení členský stát, podá příjemce žádost o povolení příslušným orgánům tohoto členského státu. Žádost může být zaslána pro více než jednu přepravu v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 6 odst. 2.
Součástí žádosti je důkaz, že příjemce uzavřel s držitelem usazeným ve třetí zemi dohodu, kterou schválily příslušné orgány této třetí země a podle které je držitel povinen převzít zpět radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo v případech, kdy přepravu nelze dokončit v souladu s touto směrnicí, jak je uvedeno v odstavci 5 tohoto článku.
2. Příslušné orgány členského státu určení zašlou žádost uvedenou v odstavci 1 k udělení souhlasu příslušným orgánům případných členských států tranzitu.
Použijí se články 8 a 9.
3. Po udělení všech potřebných souhlasů k přepravě jsou příslušné orgány členského státu určení oprávněny povolit příjemci provedení přepravy, o čemž informují příslušné orgány členského státu nebo třetí země původu či tranzitu.
Použije se čl. 10 odst. 2, 3 a 4.
4. Do 15 dnů po obdržení každé zásilky zašle příjemce příslušným orgánům členského státu určení potvrzení o přijetí zásilky.
Příslušné orgány členského státu určení zašlou kopii potvrzení zemi původu a případným členským státům nebo třetím zemím tranzitu.
5. Členský stát určení nebo kterýkoli členský stát tranzitu může rozhodnout, že přepravu nelze dokončit, pokud již nejsou podmínky přepravy v souladu s touto směrnicí nebo pokud tyto podmínky nejsou v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice.
Tento členský stát o svém rozhodnutí neprodleně informuje příslušné orgány země původu.
6. Za náklady vznikající v případech, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, odpovídá příjemce.
Článek 14
Tranzit přes území Společenství
1. Mají-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dovezeny na území Společenství ze třetí země a není-li zemí určení členský stát, pak fyzická nebo právnická osoba odpovědná za řízení přepravy v členském státě, přes jehož celní úřad radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo poprvé vstupuje na území Společenství ("první členský stát tranzitu"), podá žádost o povolení příslušným orgánům tohoto členského státu. Žádost může být zaslána pro více než jednu přepravu v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 6 odst. 2.
Součástí žádosti je důkaz, že příjemce usazený ve třetí zemi uzavřel s držitelem usazeným ve třetí zemi dohodu, kterou schválily příslušné orgány země držitele a podle které je držitel povinen převzít zpět radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo v případech, kdy přepravu nelze dokončit v souladu s touto směrnicí, jak je uvedeno v odstavci 5 tohoto článku.
2. Příslušné orgány prvního členského státu tranzitu zašlou žádost uvedenou v odstavci 1 ke schválení příslušným orgánům případných dalších členských států tranzitu.
Použijí se články 8 a 9.
3. Po udělení všech potřebných souhlasů k přepravě jsou příslušné orgány prvního členského státu tranzitu oprávněny povolit odpovědné osobě uvedené v odstavci 1 provedení přepravy, o čemž informují příslušné orgány případných dalších členských států nebo třetích zemí tranzitu nebo původu.
Použije se čl. 10 odst. 2, 3 a 4.
4. Odpovědná osoba uvedená v odstavci 1 oznámí do 15 dnů ode dne příjezdu zásilky příslušným orgánům prvního členského státu tranzitu, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly místa určení ve třetí zemi, a uvede poslední celní úřad ve Společenství, jímž zásilka prošla.
Oznámení musí být doloženo prohlášením nebo potvrzením příjemce, v němž se uvádí, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly správného místa určení, včetně uvedení celního úřadu vstupu do třetí země.
5. Členský stát tranzitu může rozhodnout, že přepravu nelze dokončit, pokud již nejsou podmínky přepravy v souladu s ustanoveními této směrnice nebo pokud tyto podmínky nejsou v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice.
Tento členský stát o svém rozhodnutí neprodleně informuje příslušné orgány země původu.
Za náklady vznikající v případech, kdy přeprava nemůže nebo nesmí být dokončena, odpovídá odpovědná osoba uvedená v odstavci 1.
Článek 15
Vývoz ze Společenství
1. Mají-li být radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo vyvezeny ze Společenství do třetí země, podá držitel žádost o povolení příslušným orgánům členského státu původu. Žádost může být zaslána pro více než jednu přepravu v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 6 odst. 2.
2. Příslušné orgány členského státu původu:
a) informují příslušné orgány země určení o plánované přepravě a vyžádají si jejich souhlas;
b) zasílají žádost uvedenou v článku 1 k udělení souhlasu příslušným orgánům případných členských států tranzitu.
Použije se článek 8.
3. Po udělení všech potřebných souhlasů k přepravě jsou příslušné orgány členského státu původu oprávněny povolit držiteli provedení přepravy, o čemž informují příslušné orgány třetí země určení a příslušné orgány případného členského státu nebo třetí země tranzitu.
Použije se čl. 10 odst. 2, 3 a 4.
4. Držitel oznámí do 15 dnů ode dne příjezdu zásilky příslušným orgánům členského státu původu, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly místa určení ve třetí zemi, a uvede poslední celní úřad ve Společenství, jímž zásilka prošla.
Oznámení musí být doloženo prohlášením nebo potvrzením příjemce, v němž se uvádí, že radioaktivní odpad nebo vyhořelé palivo dosáhly správného místa určení, včetně uvedení celního úřadu vstupu do třetí země.
5. Členský stát původu nebo kterýkoli členský stát tranzitu může rozhodnout, že přepravu nelze dokončit, pokud již nejsou podmínky přepravy v souladu s touto směrnicí nebo pokud tyto podmínky nejsou v souladu s povoleními nebo se souhlasy vydanými podle této směrnice.
Tento členský stát tranzitu o svém rozhodnutí neprodleně informuje příslušné orgány členského státu původu.
Použije se čl. 12 odst. 2 a 3.
Článek 16
Zakázaný vývoz
1. Příslušné orgány členských států nepovolí přepravu:
a) do míst určení ležících jižně od 60° jižní šířky nebo
b) do státu, který je stranou Dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dohoda AKT–ES z Cotonou) a který není členským státem, aniž jsou tím dotčena ustanovení článku 2, nebo
c) do třetí země, která podle názoru příslušných orgánů členského státu původu nemá v souladu s kritérii uvedenými v odstavci 2 tohoto článku správní nebo technickou způsobilost nebo regulační strukturu pro bezpečné nakládání s radioaktivním odpadem nebo vyhořelým palivem, jak je uvedeno ve společné úmluvě.
Členské státy by přitom měly náležitě zvážit veškeré důležité informace získané od ostatních členských států.
V tomto směru členské státy každoročně informují Komisi a poradní výbor zřízený podle článku 21.
2. Komise postupem podle článku 21 stanoví kritéria náležitě zohledňující mimo jiné příslušné bezpečnostní normy Mezinárodní agentury pro atomovou energii (MAAE); tato kritéria členským státům pomohou posoudit, zda jsou požadavky pro vývoz plněny.
KAPITOLA 4
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 17
Použití standardního dokumentu
1. Pro veškerou přepravu spadající do oblasti působnosti této směrnice se použije standardní dokument.
2. Postupem podle článku 21 Komise vytvoří standardní dokument, jehož součástí bude příloha obsahující seznam minimálních požadavků na řádně vyplněnou žádost.
Standardní dokument a jeho přílohy se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a budou k dispozici v elektronické podobě nejpozději do 25. prosince 2008.
V případě potřeby se standardní dokument stejným postupem aktualizuje.
3. Žádost o povolení se vyplňuje a veškeré další dokumenty a údaje podle článků 10, 13, 14 a 15 se poskytují v jazyce, který je přijatelný pro příslušné orgány členského státu, jemuž se žádost o povolení v souladu s touto směrnicí zasílá.
Na žádost příslušných orgánů země určení nebo tranzitu poskytne držitel ověřený překlad do jazyka, který je pro tyto orgány přijatelný.
4. Dodatečné požadavky pro povolení přepravy se připojí ke standardnímu dokumentu.
5. Aniž jsou dotčeny jiné průvodní dokumenty požadované na základě jiných příslušných právních předpisů, každou přepravu spadající do oblasti působnosti této směrnice doprovází vyplněný standardní dokument potvrzující, že byl řádně dodržen postup pro udělování povolení, a to i v případech, kdy se povolení obsažené v jediném dokumentu týká více než jedné přepravy.
6. Tyto dokumenty jsou k dispozici příslušným orgánům země původu, země určení a všech zemí tranzitu.
Článek 18
Příslušné orgány
1. Členské státy předají Komisi nejpozději do 25. prosince 2008 názvy a adresy jednoho nebo více příslušných orgánů a veškeré údaje potřebné pro rychlou komunikaci s těmito orgány.
2. Členské státy pravidelně předávají Komisi všechny změny uvedených údajů.
Článek 19
Předávání dokumentů
1. Postupem podle článku 21 Komise připraví doporučení týkající se bezpečného a účinného způsobu předávání dokumentů a údajů souvisejících s ustanoveními této směrnice.
2. Komise vytvoří a bude udržovat v chodu elektronickou komunikační platformu, za účelem zveřejňování:
a) názvů a adres jednoho nebo více příslušných orgánů jednotlivých členských států;
b) jazyků přijatelných pro příslušné orgány jednotlivých členských států a
c) veškerých obecných podmínek a případných dodatečných požadavků, jež příslušné orgány jednotlivých členských států potřebují, aby mohly vydat povolení k přepravě.
Článek 20
Pravidelné zprávy
1. Členské státy podají Komisi zprávy o provádění této směrnice do 25. prosince 2011 a potom znovu každé tři roky.
2. Na základě těchto zpráv vypracuje Komise postupem podle článku 21 souhrnnou zprávu pro Evropský parlament, Radu a Evropský hospodářský a sociální výbor, přičemž zvláštní pozornost věnuje provádění článku 4.
Článek 21
Poradní výbor
1. Komisi je při plnění povinností stanovených v čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 2, čl. 19 odst. 1 a čl. 20 druhém pododstavci nápomocen poradní výbor složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise (dále jen "výbor").
2. Zástupce Komise předloží výboru návrh opatření, která mají být přijata.
Výbor zaujme stanovisko k návrhu ve lhůtě, kterou může stanovit předseda podle naléhavosti věci, v případě potřeby hlasováním.
3. Stanovisko se uvádí v zápisu z jednání.
Každý členský stát má právo požádat, aby byl v zápisu z jednání uveden i jeho postoj.
4. Komise přihlíží ke stanovisku zaujatému výborem.
Sdělí výboru způsob, jakým jeho stanovisko zohlednila.
Článek 22
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 25. prosince 2008.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 23
Zrušení
1. Směrnice 92/3/Euratom se zrušuje s účinkem od 25. prosince 2008, aniž jsou tím dotčeny závazky členských států týkající se lhůty pro provedení této směrnice do vnitrostátních právních předpisů a pro její používání.
2. Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 24
Přechodná ustanovení
1. Pokud příslušné orgány země původu náležitě schválily žádost o povolení nebo pokud jim tato žádost byla předložena před 25. prosincem 2008, pak na všechny přepravní operace, na něž se vztahuje totéž povolení, se použije směrnice 92/3/Euratom.
2. Při rozhodování o žádostech o povolení podaných před 25. prosincem 2008 pro více než jednu přepravu radioaktivního odpadu do třetí země určení přihlíží členský stát původu ke všem příslušným okolnostem, zejména:
a) k předpokládanému časovému plánu pro uskutečnění všech přeprav, na které se vztahuje tatáž žádost;
b) k odůvodnění, proč byly všechny přepravy zahrnuty do jedné žádosti;
c) ke vhodnosti udělení povolení pro nižší počet přeprav, než kolik jich je uvedeno v žádosti.
3. Než bude k dispozici standardní dokument podle článku 17 této směrnice, použije se pro účely této směrnice přiměřeně standardní dokument stanovený rozhodnutím Komise 93/552/Euratom [7].
Článek 25
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/119/ES
ze dne 27. listopadu 2006,
kterou se za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/56/ES o systémech vytápění pro motorová vozidla a jejich přípojná vozidla
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/56/ES [2] je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS.
Směrnice 2001/56/ES stanoví požadavky pro schválení typu vozidel vybavených spalovacím topením a spalovacích topení jako konstrukčních částí.
(2) Předpis EHK OSN č. 122 týkající se schvalování typu vozidel kategorií M, N a O, pokud jde o jejich systémy vytápění, vstoupil v platnost dne 18. ledna 2006.
Vzhledem k tomu, že je tento předpis ve Společenství platný, je třeba sladit požadavky stanovené směrnicí 2001/56/ES a požadavky stanovené předpisem EHK OSN č. 122.
Specifické požadavky stanovené v příloze 9 předpisu EHK OSN č. 122 týkající se systémů vytápění vozidel převážejících nebezpečné věci se proto začleňují do směrnice 2001/56/ES.
(3) Směrnice 2001/56/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změna směrnice 2001/56/ES
Směrnice 2001/56/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Přechodná ustanovení
1. S účinkem od 1. října 2007 nesmí členské státy pro typ vozidel vybavených systémem vytápění na LPG, který splňuje požadavky stanovené směrnicí 2001/56/ES ve znění této směrnice, z důvodů týkajících se systémů vytápění, přijmout žádné z těchto opatření:
a) odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu;
b) zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu vozidla tohoto typu.
2. S účinkem od 1. října 2007 nesmí členské státy pro typ spalovacího topení na LPG jako konstrukční části, které splňuje požadavky stanovené směrnicí 2001/56/ES ve znění této směrnice, přijmout žádné z těchto opatření:
a) odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu;
b) zakázat prodej nebo uvedení do provozu konstrukční části tohoto typu.
3. S účinkem od 1. dubna 2008 členské státy pro typ vozidel vybavených systémem vytápění na LPG nebo pro typ spalovacího topení na LPG jako konstrukční části, který nesplňuje požadavky stanovené směrnicí 2001/56/ES ve znění této směrnice, odmítnou udělit ES schválení typu a mohou odmítnout udělit vnitrostátní schválení typu.
Článek 3
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/120/ES
ze dne 27. listopadu 2006,
kterou se opravuje a mění směrnice 2005/30/ES, kterou se z důvodů přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES a 2002/24/ES týkající se schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/EHS [2], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2005/30/ES obsahuje některé chyby, které je třeba opravit.
(2) Je nutné vyjasnit se zpětným účinkem, že čl. 3 odst. 1 směrnice 2005/30/ES se týká nových náhradních katalyzátorů, které jsou v souladu se směrnicí 97/24/ES ve znění směrnice 2005/30/ES.
(3) Je třeba rovněž provést některé opravy v příloze I směrnice 2005/30/ES.
(4) Navíc je nezbytné vyjasnit prostřednictvím nového ustanovení, že prodej nebo instalace ve vozidle náhradních katalyzátorů, které nejsou typu, pro něž byla udělena schválení typu v souladu se směrnicí 97/24/ES ve znění směrnice 2005/30/ES, jsou po určitém přechodném období zakázány.
(5) Směrnice 2005/30/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem opravena a změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2005/30/ES se opravuje takto:
1. Ustanovení čl. 3 odst. 1 se nahrazují tímto:
"1. Pokud jde o nové náhradní katalyzátory, které splňují požadavky směrnice 97/24/ES ve znění této směrnice a které jsou určené k montáži do vozidel, pro která bylo uděleno schválení typu podle směrnice 97/24/ES, s účinkem od 18. května 2006 členské státy:
a) neodmítnou udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 2002/24/ES;
b) nezakáží jejich prodej nebo instalaci ve vozidle."
2. V příloze I se slova "v bodu 5 přílohy VI" nahrazují slovy "v bodu 4a přílohy VI" v celém znění.
Článek 2
V článku 3 směrnice 2005/30/ES se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. S účinkem od 1. ledna 2009 členské státy odmítnou prodej nebo instalaci ve vozidle náhradních katalyzátorů, které nejsou typu, pro který bylo uděleno schválení typu v souladu se směrnicí 97/24/ES ve znění této směrnice."
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. září 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2006/124/ES
ze dne 5. prosince 2006,
kterou se mění směrnice Rady 92/33/EHS o uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh a směrnice Rady 2002/55/ES o uvádění osiva zeleniny na trh
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/33/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění sadby a rozmnožovacího materiálu zeleniny mimo osivo na trh [1], a zejména na čl. 1 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [2], a zejména čl. 2 odst. 2 a článek 45 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/55/ES nezahrnuje všechny rody a druhy zeleniny spadající do působnosti směrnice 92/33/EHS.
Je vhodné rozšířit působnost směrnice 2002/55/ES tak, aby se vztahovala na stejné rody a druhy jako směrnice 92/33/EHS.
(2) Směrnice 2002/55/ES a 92/33/EHS nezahrnují Zea mays L. (kukuřice pukancová nebo kukuřice cukrová), rostlinu, která je z velké části pěstovaná v některých nových členských státech.
Je vhodné rozšířit působnost obou směrnic na Zea mays L. Ačkoliv je kukuřice, včetně kukuřice pukancové a kukuřice cukrové, klasifikována jako obilovina podle právních předpisů týkajících se společné zemědělské politiky, semena k setí kukuřice cukrové a kukuřice pukancové se musí podřizovat zvláštním právním předpisům týkajícím se uvádění osiva zeleniny na trh.
(3) V důsledku vývoje vědeckých a technických poznatků se ukázalo, že některé botanické názvy použité ve směrnicích 92/33/EHS a 2002/55/ES jsou nesprávné nebo jejich hodnověrnost je nejistá.
Tyto názvy by se měly sjednotit s názvy běžně užívanými na mezinárodním úrovni.
(4) Směrnice 92/33/EHS a 2002/55/ES by proto měly být změněny.
(5) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Rody a druhy uvedené v příloze II směrnice 92/33/EHS se nahrazují rody a druhy uvedenými v příloze této směrnice.
Článek 2
Směrnice 2002/55/ES se mění takto:
1. Rody a druhy uvedené v čl. 2 odst. 1 písm. b) se nahrazují rody a druhy uvedenými v příloze této směrnice.
2. V příloze II se bod 3 písm. a) mění takto:
a) v abecedním pořadí se vkládají tyto řádky:
"Allium fistulosum _BAR_ 97 _BAR_ 0,5 _BAR_ 65" _BAR_
"Allium sativum _BAR_ 97 _BAR_ 0,5 _BAR_ 65" _BAR_
"Allium schoenoprasum _BAR_ 97 _BAR_ 0,5 _BAR_ 65" _BAR_
"Rheum rhabarbarum _BAR_ 97 _BAR_ 0,5 _BAR_ 70" _BAR_
"Zea mays _BAR_ 98 _BAR_ 0,1 _BAR_ 85"; _BAR_
b) slova "Brassica oleracea (ostatní poddruhy)" se nahrazují slovy "Brassica oleracea (jiné než květák)";
c) slova "Brassica pekinensis" se nahrazují slovy "Brassica rapa (Zelí pekingské)";
d) slova "Brassica rapa" se nahrazují slovy "Brassica rapa (vodnice)";
e) slova "Lycopersicon lycopersicum" se nahrazují slovy "Lycopersicon esculentum".
3. V příloze III se bod 2 mění takto:
a) v abecedním pořadí se vkládají tyto řádky:
"Allium fistulosum _BAR_ 15" _BAR_
"Allium sativum _BAR_ 20" _BAR_
"Allium schoenoprasum _BAR_ 15" _BAR_
"Rheum rhabarbarum _BAR_ 135" _BAR_
"Zea mays _BAR_ 1000"; _BAR_
b) slova "Brassica pekinensis" se zrušují;
c) slova "Lycopersicon lycopersicum" se nahrazují slovy "Lycopersicon esculentum".
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 30. června 2007 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění uvedených předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními uvedených předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat ode dne 1. července 2007.
Mohou však až do 31. prosince 2009 odložit uplatňování ustanovení pro úřední uznání odrůd Allium cepa L. (skupina aggregatum), Allium fistulosum L., Allium sativum L., Allium schoenoprasum L., Rheum rhabarbarum L. a Zea mays L.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/125/ES
ze dne 5. prosince 2006
o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti
(Text s významem pro EHP)
(kodifikované znění)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/398/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravin určených pro zvláštní výživu [1], a zejména na článek 4 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 96/5/ES ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti [2] byla několikrát podstatně změněna [3].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by měla být uvedená směrnice kodifikována.
(2) Obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti jsou používány jako součást smíšené stravy a netvoří jediný zdroj výživy kojenců a malých dětí.
(3) Mezi dotyčnými výrobky existuje velká rozmanitost odrážející velmi pestrou stravu kojenců při odstavování a stravu malých dětí s ohledem na sociální a kulturní podmínky ve Společenství.
(4) Základní složení dotyčných výrobků musí odpovídat výživovým požadavkům zdravých kojenců a malých dětí, jak byly prokázány obecně přijímanými vědeckými poznatky s ohledem na výše uvedené faktory.
(5) Mají být stanoveny základní výživové požadavky na složení dvou širokých skupin těchto výrobků, a to obilných a ostatních příkrmů.
(6) Ačkoli kvůli povaze těchto výrobků, by měl být stanoven určitý počet závazných požadavků a jiných omezení týkajících se množství vitaminů, minerálních látek a jiných živin, mělo by být umožněno, aby výrobci mohli dle uvážení takové živiny přidávat, pokud použijí výlučně určité látky stanovené touto směrnicí.
(7) Nejeví se, že by používání výrobků, k nimž byly tyto živiny podle uvážení přidány v množstvích ve Společenství v současné době dodržovaných, vedlo u kojenců a malých dětí k nadměrnému příjmu těchto živin.
Pozornost by měla být věnována dalšímu vývoji situace, a bude-li to nezbytné, měla by být přijata vhodná opatření.
(8) Rozdílná pravidla pro maximální limity reziduí pesticidů v obilných a ostatních příkrmech pro kojence vytvářejí překážky obchodu mezi některými členskými státy.
(9) Použijí se maximální limity reziduí pesticidů stanovené ve směrnici Rady 76/895/EHS ze dne 23. listopadu 1976 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v ovoci a zelenině a na jejich povrchu [4], ve směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [5], ve směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [6] a ve směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [7], aniž jsou dotčena zvláštní ustanovení vztahující se na obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti.
(10) S ohledem na mezinárodní závazky Společenství je možné na základě zásady předběžné opatrnosti v případech, kdy jsou příslušné vědecké důkazy nedostatečné, přijmout dočasně opatření na základě důležitých dostupných informací až do dodatečného posouzení rizika a přezkoumání jeho míry v přiměřené lhůtě.
(11) Na základě dvou stanovisek předložených Vědeckým výborem pro potraviny dne 19. září 1997 a 4. června 1998 existují v současné době pochybnosti o vhodnosti současných hodnot přípustného denního příjmu (ADI) pesticidů a reziduí pesticidů pro ochranu zdraví kojenců a malých dětí.
Pokud jde o potraviny pro zvláštní výživu určené pro kojence a malé děti, je tedy vhodné přijmout velice nízké společné limity pro veškeré pesticidy až do vědeckého prověření a zhodnocení látek případ od případu.
Pro tento velice nízký společný limit by měla být stanovena hodnota 0,01 mg/kg, která v praxi běžně odpovídá nejnižšímu detekovatelnému množství.
(12) Měla by být požadována přísná omezení reziduí pesticidů. Při pečlivém výběru surovin a za předpokladu, že obilné a ostatní příkrmy procházejí při výrobě rozsáhlým zpracováním při jejich výrobě je možné vyrábět výrobky obsahující velice nízká množství reziduí pesticidů.
Nicméně u malého počtu pesticidů nebo metabolitů pesticidů by mohlo i v případě maximálního limitu reziduí 0,01 mg/kg dojít u kojenců a malých dětí za nejnepříznivějších okolností příjmu k překročení přijatelného denního příjmu.
Týká se to pesticidů nebo metabolitů pesticidů, jejichž přijatelný denní příjem je nižší než 0,0005 mg na kg tělesné hmotnosti.
(13) Tato směrnice zavádí zásadu zákazu použití těchto pesticidů při výrobě zemědělských produktů určených pro obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti.
Tento zákaz však zcela nezaručuje, že výrobky neobsahují tyto pesticidy, neboť některé pesticidy kontaminují životní prostředí a jejich rezidua se mohou v daných výrobcích nalézat.
(14) Zdraví kojenců a malých dětí lze lépe chránit uplatňováním dalších požadavků, jejichž dodržování lze vynutit analýzami bez ohledu na původ výrobku.
(15) Většina pesticidů, jejichž přijatelný denní příjem je nižší než 0,0005 mg na kg tělesné hmotnosti, je již ve Společenství zakázána.
Zakázané pesticidy by měly být v obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti nezjistitelné analytickými metodami odpovídajícími současné technické úrovni.
Některé pesticidy se však rozkládají pomalu a nadále kontaminují životní prostředí.
Mohou být přítomny v obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti i přesto, že již nejsou používány.
Pro účely kontroly by měl být dodržován harmonizovaný přístup.
(16) Do rozhodnutí Komise, zda splňují požadavky na bezpečnost podle článku 5 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [8], má být další používání povolených pesticidů povoleno, pouze pokud jejich rezidua splňují maximální limity reziduí stanovené v této směrnici.
Hodnoty těchto limitů mají být stanoveny tak, aby u kojenců a malých dětí nebyly za nejnepříznivějších podmínek příjmu překročeny hodnoty přijatelného denního příjmu těchto reziduí.
(17) Používání nových potravinových složek by mělo být upraveno společně pro všechny potraviny samostatným opatřením.
(18) Tato směrnice odráží současné znalosti o těchto dotčených výrobcích.
O jakékoli změně umožňující inovaci na základě vědeckého a technického pokroku, by mělo být rozhodnuto postupem uvedeným v čl. 13 odst.
(19) S ohledem na osoby, kterým jsou tyto výrobky určeny, by měla být stanovena nezbytná mikrobiologická kritéria a nejvyšší přípustná množství kontaminujících látek.
(20) Podle čl. 7 odst. 1 směrnice 89/398/EHS se na výrobky, na které se vztahuje tato směrnice, vztahují obecná pravidla stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin určených k prodeji konečnému spotřebiteli, jejich obchodní úpravy a související reklamy [9].
(21) Tato směrnice, je-li to vhodné, by měla přijímat a rozvádět dodatky k těmto obecným pravidlům a odchylky od nich.
(22) Zejména povaha a určení výrobků, na které se vztahuje tato směrnice, vyžadují nutriční označování energetické hodnoty a základních živin, které jsou ve výrobcích obsaženy. Na druhé straně má být způsob použití uveden podle čl.
3 odst. 1 bodu 9 a článku 11 směrnice 2000/13/ES, aby se předešlo nevhodným způsobům použití, které by mohly poškodit zdraví kojenců.
(23) Zatímco obecně a v souladu s pravidly pro všechny potraviny se mohou uvádět tvrzení o těchto výrobcích, která nejsou výslovně zakázaná, měla by taková tvrzení, je-li to třeba, brát v úvahu kritéria na složení stanovená v této směrnici.
(24) V souladu s článkem 4 směrnice 89/398/EHS se uskutečnily konzultace o ustanoveních ovlivňujících veřejné zdraví.
(25) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(26) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze VIII části B,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
1. Tato směrnice je zvláštní směrnicí ve smyslu čl. 4 odst. 1 směrnice 89/398/EHS.
2. Tato směrnice se vztahuje na potraviny pro zvláštní výživové účely, které splňují zvláštní požadavky zdravých kojenců a malých dětí ve Společenství a které jsou určeny kojencům při odstavování a malým dětem jako doplněk jejich stravy nebo k jejich postupnému přizpůsobování na běžnou stravu.
Zahrnují:
a) "obilné příkrmy", rozdělené do těchto čtyř skupin:
i) prosté obiloviny, které jsou nebo musí být rekonstituovány mlékem nebo jinými vhodnými výživnými tekutinami,
ii) obiloviny s přídavkem potravin bohatých na bílkoviny, které jsou nebo musí být rekonstituovány vodou nebo jinou tekutinou neobsahující bílkoviny,
iii) těstoviny, které se mají použít po vaření ve vroucí vodě nebo v jiných vhodných tekutinách,
iv) suchary a sušenky, které se mají použít buď přímo, nebo po rozdrcení, s přídavkem vody, mléka nebo jiných vhodných tekutin;
b) "příkrmy pro kojence a malé děti" jiné než obilné.
3. Tato směrnice se nevztahuje na mléka určená malým dětem.
Článek 2
Pro účely této směrnice se použijí následující definice:
a) "kojenci" se rozumí děti do dvanácti měsíců věku;
b) "malými dětmi" se rozumí děti ve věku od jednoho do tří let;
c) "reziduem pesticidu" se rozumí reziduum přípravku na ochranu rostlin ve smyslu čl. 2 bodu 1 směrnice 91/414/EHS v obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti, včetně jeho metabolitů, produktů odbourávání nebo reakčních produktů.
Článek 3
Členské státy zajistí, aby byly výrobky uvedené v čl. 1 odst. 2 uváděny na trh ve Společenství pouze tehdy, vyhovují-li pravidlům stanoveným v této směrnici.
Článek 4
Obilné a ostatní příkrmy musí být vyráběny ze složek, jejichž vhodnost pro zvláštní výživu kojenců a malých dětí byla prokázána obecně přijímanými vědeckými poznatky.
Článek 5
1. Obilné a ostatní příkrmy musí být v souladu s kritérii na složení, která jsou stanovena v příloze I.
2. Ostatní příkrmy popsané v příloze II musí být v souladu s kritérii na složení, která tam jsou stanovena.
Článek 6
Při výrobě obilných a ostatních příkrmů pro kojence a malé děti se mohou přidávat pouze výživové látky uvedené v příloze IV.
Kritéria pro čistotu těchto látek budou stanovena později.
Článek 7
1. Obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti nesmějí obsahovat žádnou látku v takovém množství, které by ohrozilo zdraví kojenců a malých dětí.
Budou stanoveny nezbytné nejvyšší přípustné limity jiných látek než látek podle odstavců 2 a 3.
2. Obilné a ostatní příkrmy pro kojence a malé děti nesmějí obsahovat rezidua jednotlivých pesticidů v množstvích překračujících 0,01 mg/kg s výjimkou těch látek, pro něž byly stanoveny specifické limity v příloze VI, v jejichž případě platí tyto specifické limity.
Pro stanovení množství reziduí pesticidů se použijí obecně uznávané normalizované analytické metody.
3. Pesticidy uvedené v příloze VII nesmějí být používány v zemědělských produktech určených pro výrobu obilných a ostatních příkrmů pro kojence a malé děti.
Pro účely kontroly se však má za to, že:
a) pesticidy uvedené v tabulce 1 přílohy VII nebyly použity, nepřekračuje-li množství jejich reziduí 0,003 mg/kg.
Tato hodnota, považovaná za mez zjistitelnosti analytickými metodami, je pravidelně přezkoumávána s ohledem na technický pokrok;
b) pesticidy uvedené v tabulce 2 přílohy VII nebyly použity, nepřekračuje-li množství jejich reziduí 0,003 mg/kg.
Tato hodnota je pravidelně přezkoumávána s ohledem na údaje o kontaminaci životního prostředí.
4. Limity uvedené v odstavcích 2 a 3 se vztahují na výrobky určené k přímé spotřebě nebo ke spotřebě po rekonstituování podle pokynů výrobce.
5. V případě přijetí rozhodnutí o nezařazení pesticidů uvedených v příloze VI do přílohy I směrnice 91/414/EHS se odpovídajícím způsobem změní příloha VI a příloha VII této směrnice.
6. V případě potřeby budou stanovena mikrobiologická kritéria.
Článek 8
1. Označování těchto výrobků musí kromě údajů uvedených v článku 3 směrnice 2000/13/ES obsahovat tyto povinné údaje:
a) uvedení vhodného věku, od nějž se výrobek může používat vzhledem k jeho složení, struktuře nebo jiným zvláštním vlastnostem.
Uvedený věk nesmí být u žádného výrobku nižší než čtyři měsíce.
U výrobků doporučených pro použití od čtyř měsíců může být uvedeno, že jsou od tohoto věku vhodné, pokud nezávislé osoby kvalifikované v lékařství, výživě nebo farmacii nebo jiní odborníci odpovědní za péči o matku a dítě neradí něco jiného;
b) informace o tom, obsahuje-li výrobek lepek či nikoli, pokud uvedený věk, od nějž se výrobek může používat, je nižší než šest měsíců;
c) využitelnou energetickou hodnotu vyjádřenou v kJ a kcal a číselně vyjádřený obsah bílkovin, sacharidů a tuků ve 100 g nebo 100 ml výrobku, jak je prodáván, a případně ve stanoveném množství výrobku, jak je určený ke spotřebě;
d) číselně vyjádřené průměrné množství každé minerální látky a každého vitaminu, pro které byla v příloze I nebo II stanovena specifická mezní hodnota ve 100 g nebo 100 ml výrobku, jak je prodáván, a případně ve stanoveném množství výrobku, jak je určený ke spotřebě;
e) případně návod k vhodné přípravě a upozornění na význam dodržení tohoto návodu.
2. Označování může obsahovat:
a) číselně vyjádřené průměrné množství živin uvedených v příloze IV, pokud se na tento údaj nevztahuje odst. 1 písm. d), ve 100 g nebo 100 ml výrobku, jak je prodáván, a je-li to vhodné, ve stanoveném množství výrobku, jak je určený ke spotřebě;
b) kromě číselných údajů i údaje o vitaminech a minerálních látkách obsažených v příloze V vyjádřené jako procentní podíl tam uvedených referenčních hodnot ve 100 g nebo 100 ml výrobku, jak je prodáván, a případně ve stanoveném množství výrobku, jak je určený ke spotřebě, pokud množství přítomných látek jsou rovna nejméně 15 % jejich referenční hodnoty.
Článek 9
Směrnice 96/5/ES ve znění směrnic uvedených v příloze VIII části A se zrušuje, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení uvedených směrnic ve vnitrostátním právu stanovených v příloze VIII části B.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IX.
Článek 10
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 11
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/127/ES
ze dne 7. prosince 2006,
kterou se mění směrnice 2003/91/ES, kterou se stanoví prováděcí opatření k článku 7 směrnice Rady 2002/55/ES, pokud jde o minimum znaků, na které se zkoušky vztahují, a minimální podmínky pro zkoušení určitých odrůd druhů zeleniny
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 písm. a) a b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2003/91/ES [2] byla přijata s cílem zajistit, že odrůdy, které členské státy zahrnou do svých národních katalogů, vyhovují obecným zásadám vydaným Odrůdovým úřadem Společenství (CPVO), pokud jde o minimum znaků, na které se zkoušky vztahují, a minimální podmínky pro zkoušení odrůd, jestliže takové obecné zásady byly stanoveny.
Na ostatní odrůdy se podle uvedené směrnice vztahují obecné zásady Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin (UPOV).
(2) CPVO a UPOV od té doby vydaly další obecné zásady pro řadu jiných druhů a stávající obecné zásady aktualizovaly.
(3) Oblast působnosti směrnice 2002/55/ES byla rozšířena, aby se vztahovala i na nové druhy.
(4) Směrnici 2003/91/ES je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(5) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a II směrnice 2003/91/ES se nahrazují zněním v příloze této směrnice.
Článek 2
Pro zkoušky zahájené před dnem 1. července 2007 se členské státy mohou rozhodnout použít směrnici 2003/91/ES ve znění, které bylo v platnosti před pozměněním touto směrnicí.
Článek 3
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2007.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/128/ES
ze dne 8. prosince 2006,
kterou se mění a opravuje směrnice 95/31/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu náhradních sladidel pro použití v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny a Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EFSA),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/35/ES ze dne 30. června 1994 o náhradních sladidlech pro použití v potravinách [2] uvádí seznam látek, které mohou být použity jako náhradní sladidla v potravinách.
(2) Směrnice Komise 95/31/ES ze dne 5. července 1995, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu náhradních sladidel pro použití v potravinách [3], stanoví kritéria pro čistotu náhradních sladidel uvedených ve směrnici 94/35/ES.
(3) Je nutné přijmout specifická kritéria pro E 968 erytritol, novou potravinářskou přídatnou látku schválenou směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/52/ES ze dne 5. července 2006, kterou se mění směrnice 95/2/ES o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla a směrnice 94/35/ES o náhradních sladidlech pro použití v potravinách.
(4) Řada jazykových verzí směrnice 95/31/ES obsahuje některé chyby týkající se těchto látek: E 954 sacharin a jeho sodná, draselná a vápenatá sůl, E 955 sukralosa, E 962 sůl aspartamu acesulfamu, E 965 (i) maltitol, E 966 laktitol.
Tyto chyby musí být opraveny.
Navíc je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro přídatné látky stanovené v Codex Alimentarius vypracované společným výborem odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA).
Zejména v příslušných případech se specifická kritéria pro čistotu přizpůsobila tak, aby odrážela hodnoty pro jednotlivé dotyčné kovy.
Z důvodu jasnosti by mělo být nahrazeno celé znění týkající se těchto látek.
(5) Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) došel ve svém vědeckém stanovisku ze dne 19. dubna 2006 k závěru, že složení maltitolového sirupu na základě nového výrobního postupu bude podobné složení stávajícího výrobku a bude v souladu se stávající specifikací.
Proto je nutné změnit definici E 965 (ii) maltitol sirup – stanovenou ve směrnici 95/31/ES pro E 965 doplněním o nový výrobní postup.
(6) Směrnice 95/31/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna a opravena.
(7) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 95/31/ES se mění a opravuje v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. února 2008.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/129/ES
ze dne 8. prosince 2006,
kterou se mění a opravuje směrnice 96/77/ES, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/107/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se potravinářských přídatných látek povolených pro použití v potravinách určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. a) uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro potraviny a Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 96/77/ES ze dne 2. prosince 1996, kterou se stanoví specifická kritéria pro čistotu potravinářských přídatných látek jiných než barviva a náhradní sladidla [2], stanoví kritéria pro čistotu přídatných látek uvedených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla [3].
(2) Je vhodné zrušit kritéria pro čistotu pro látky E 216 propylester kyseliny p-hydroxybenzoové a E 217 sodná sůl propylesteru kyseliny p-hydroxybenzoové, jejichž používání jako potravinářské přídatné látky již není povoleno.
(3) Řada jazykových verzí směrnice 96/77/ES obsahuje chyby týkající se těchto látek: E 307 alfa-tokoferol, E 315 kyselina erythrobová, E 415 xanthan.
Tyto chyby musí být opraveny.
Navíc je nezbytné vzít v úvahu specifikace a analytické techniky pro přídatné látky stanovené v Codex Alimentarius vypracovaném společným výborem odborníků FAO/WHO pro potravinářské přídatné látky (JECFA).
Zejména v příslušných případech se specifická kritéria pro čistotu přizpůsobila tak, aby odrážela hodnoty pro jednotlivé dotyčné těžké kovy.
Z důvodu jasnosti by mělo být nahrazeno celé znění týkající se těchto látek.
(4) Úroveň síranového popela v kritériích pro čistotu pro E 472c estery mono- a diglyceridů mastných kyselin s kyselinou citronovou by měla být změněna tak, aby se vztahovala na částečně nebo úplně neutralizované produkty.
(5) Je nutné zajistit, aby se E 559 hydratovaný křemičitan hlinitý (kaolin) vyráběl ze surové kaolinové hlíny, jež je prostá nepřijatelné kontaminace dioxiny.
Přítomnost dioxinů v surové kaolinové hlíně by proto měla být omezena na nejnižší možnou úroveň.
(6) Je nutné přijmout specifikace pro nové potravinářské přídatné látky schválené směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/52/ES ze dne 5. července 2006, kterou se mění směrnice 95/2/ES o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla a směrnice 94/35/ES o náhradních sladidlech pro použití v potravinách: E 319 terciární butylhydrochinon (TBHQ), E 426 sójová hemicelulóza, E 462 ethylcelulóza, E 586 4-hexylresorcinol, E 1204 pullulan a E 1452 škrobový oktenylsukcinát hlinitý.
(7) Směrnice 96/77/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna a opravena.
(8) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha směrnice 96/77/ES se mění a opravuje v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15. února 2008.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/130/ES
ze dne 11. prosince 2006,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES, pokud jde o stanovení kritérií pro vyjmutí některých veterinárních léčivých přípravků pro zvířata určená k produkci potravin z požadavku na výdej na veterinární předpis
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [1], a zejména na čl. 67 první pododstavec písm. aa) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 67 směrnice 2001/82/ES mohou být v případech, na něž se vztahuje první a třetí pododstavec uvedeného článku, veterinární léčivé přípravky vydávány veřejnosti pouze na předpis.
Jelikož však některé látky obsažené ve veterinárních léčivých přípravcích pro zvířata určená k produkci potravin nepředstavují riziko pro lidské zdraví či zdraví zvířat nebo pro životní prostředí, mohou být v souladu s čl. 67 prvním pododstavcem písm. aa) uděleny výjimky z tohoto obecného požadavku.
Těmito výjimkami není dotčeno použití ostatních ustanovení prvního a třetího pododstavce uvedeného článku.
(2) Z toho důvodu je vhodné stanovit kritéria, na jejichž základě mohou členské státy podle čl. 67 odst. prvního pododstavce písm. aa) směrnice 2001/82/ES udělit výjimky z tohoto obecného pravidla, podle něhož musí být veterinární léčivé přípravky pro zvířata určená k produkci potravin vydávány veřejnosti na předpis.
(3) Pokud je podávání daných veterinárních léčivých přípravků snadné a nepředstavují-li tyto přípravky riziko pro ošetřované zvíře ani pro osobu podávající přípravek, a to ani tehdy, jsou-li tyto přípravky podány nesprávně, mělo by být umožněno, aby tyto přípravky byly dostupné bez potřebného veterinárního předpisu.
Na druhé straně by nemělo být možné udělit výjimku v případě přípravků, které jsou nepříznivé z hlediska farmakovigilance nebo které poškozují životní prostředí.
(4) Nevhodné podmínky skladování mohou závažným způsobem ovlivnit jakost, bezpečnost a účinnost veterinárních léčivých přípravků.
Z toho důvodu by výjimka neměla být udělena přípravkům, jejichž jakost, bezpečnost a účinnost může být zaručena pouze tehdy, jsou-li skladovány za zvláštních podmínek.
(5) Veterinární léčivé přípravky, jimž byla udělena výjimka, by měly obsahovat pouze účinné látky, které nepředstavují riziko pro bezpečnost spotřebitele, pokud jde o rezidua v potravinách získaných z ošetřených zvířat, a neměly by představovat riziko pro lidské zdraví či zdraví zvířat vytvořením rezistence na antimikrobiální látky či antihelmintika, a to ani při jejich nesprávném používání.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Tato směrnice stanoví kritéria, na jejichž základě mohou členské státy v souladu s čl. 67 prvním pododstavcem písm. aa) směrnice 2001/82/ES udělit výjimky z požadavku vydávat veřejnosti veterinární léčivé přípravky, které jsou určeny pro zvířata určená k produkci potravin, pouze na předpis.
Článek 2
Veterinární léčivé přípravky pro zvířata určená k produkci potravin mohou být vyjmuta z požadavku na výdej pouze na veterinární předpis, pokud jsou splněna všechna tato kritéria:
a) podávání veterinárních léčivých přípravků se omezuje na přípravky, které nevyžadují žádné zvláštní znalosti nebo schopnosti při jejich používání;
b) veterinární léčivý přípravek nepředstavuje přímé či nepřímé riziko pro ošetřené zvíře nebo zvířata, osobu podávající přípravek ani pro životní prostředí, a to ani při nesprávném podávání;
c) souhrn údajů o veterinárním léčivém přípravku neobsahuje upozornění o možných závažných vedlejších účincích vyplývajících z jeho správného používání;
d) veterinární léčivý přípravek ani jiný výrobek obsahující stejnou účinnou látku nebyl v minulosti předmětem častého předkládání zpráv o závažných nežádoucích účincích;
e) souhrn údajů o přípravku neuvádí kontraindikace spojené s ostatními běžně používanými veterinárními léčivými přípravky, které jsou dostupné bez předpisu;
f) veterinární léčivý přípravek nevyžaduje zvláštní podmínky skladování;
g) veterinární léčivé přípravky nepředstavují žádné riziko pro bezpečnost spotřebitele, pokud jde o rezidua v potravinách získaných z ošetřených zvířat, a to ani při jejich nesprávném používání;
h) veterinární léčivé přípravky nepředstavují žádné riziko pro lidské zdraví či zdraví zvířat, pokud jde o vytvoření rezistence na antimikrobiální látky či antihelmintika, a to ani při nesprávném používání těchto přípravků obsahujících uvedené látky.
Článek 3
1. Pokud se členské státy rozhodnou udělit výjimku podle této směrnice, oznámí to Komisi.
2. Není-li oznámení podle odstavce 1 učiněno nejpozději do 31. března 2007, přestanou se používat výjimky udělené členskými státy uvedené v čl. 67 prvním pododstavci písm. aa) směrnice 2001/82/ES.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 6 měsíců od oznámení podle článku 3.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2006/131/ES
ze dne 11. prosince 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky methamidofos
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla k první etapě pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje methamidofos.
(2) Účinky methamidofosu na lidské zdraví a životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaný oznamovatelem. Podle nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a určují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], byla členským státem zpravodajem jmenována Itálie. Itálie předložila Komisi dne 30. července 1999 příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Přezkoumání methamidofosu vedlo k řadě otevřených otázek, které byly projednány Vědeckou komisí pro zdraví rostlin, přípravky na ochranu zdraví rostlin a jejich rezidua Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA).
Vědecká komise byla požádána, aby definovala hodnotu pro stupeň adsorpce kůží, vědecky podloženou různými výsledky studií předložených oznamovatelem za účelem jejich využití při hodnocení rizika pro lidské zdraví v souvislosti s dermální expozicí.
Kromě toho byla vědecká skupina požádána, aby přezkoumala odhady týkající se prevence, doby strávené obživou na ošetřených plochách a podílu kontaminované potravy na ošetřených plochách a aby podala informaci o jejich důsledcích pro odhad akutní, krátkodobé a dlouhodobé expozice ptáků a savců insekticidu methamidofos.
Ve svém stanovisku k první otázce dospěla vědecká komise EFSA k závěru [4], že podle dostupných údajů dosahuje nejlépe odhadovaná adsorpce zředěného přípravku kůží hodnoty kolem 5 %.
U druhé otázky se vědecká komise EFSA v hodnocení zaměřila na dva druhy zvažované oznamovatelem a členským státem zpravodajem, a to na konipase lučního a křečíka bělonohého, protože zásadním způsobem využívají plodin, které methamidofos podporuje.
Vědecká komise EFSA nesouhlasila [5] s hodnotami navrženými oznamovatelem a členským státem zpravodajem, pokud jde o podíl kontaminované potravy stanovený pro konipase lučního a odhady použité pro složení potravy u konipase lučního a křečíka bělonohého.
Vědecká komise EFSA upozornila, že tyto hodnoty znamenají podhodnocení akutní expozice jednotlivých živočichů.
Vědecká komise EFSA vyvinula alternativní přístup k posouzení možné úlohy prevence.
Příslušné mechanismy jsou složité, podle všeho se však zdá, že konipas luční i křečík bělonohý přijímají potravu dostatečně rychle na to, aby bylo v terénních podmínkách možné zaznamenat jejich úmrtnost.
Vědecká komise EFSA určila několik alternativ laboratorních nebo terénních studií, jež by mohly připadat v úvahu v zájmu přesnějšího posouzení těchto rizik.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat omezením a podmínkám.
V tomto případě jsou omezení týkající se doby trvání zařazení a schválených zemědělských plodin pokládána za nezbytná.
Původní opatření představená Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat navrhovala omezení doby trvání zařazení na sedm let, tak aby členské státy upřednostnily přezkoumání přípravků na ochranu rostlin obsahujících methamidofos, které již jsou na trhu.
Aby se zabránilo nesrovnalostem v požadované vysoké úrovni ochrany, mělo být zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS omezeno na ta použití methamidofosu, která byla skutečně posouzena ze strany Společenství a kde se mělo za to, že navrhovaná použití splňují podmínky směrnice 91/414/EHS.
Znamená to, že ostatní použití, která tímto hodnocením nebyla zohledněna vůbec anebo pouze zčásti, musela být ještě předtím, než mohlo být posouzeno jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS, nejprve podrobena celkovému hodnocení.
A konečně s ohledem na nebezpečnou povahu methamidofosu bylo považováno za nezbytné zajistit na úrovni Společenství minimální harmonizaci určitých opatření ke zmírnění rizika, jež členské státy měly zavést v případě udělení příslušných povolení.
(6) Podle postupů stanovených ve směrnici 91/414/EHS rozhoduje o schválení účinných látek Komise, a to včetně definice opatření k řízení rizik.
Členské státy nesou odpovědnost za provádění, uplatňování a kontrolu opatření, která mají zmírnit rizika vznikající ze strany přípravků na ochranu rostlin.
Obavy vyjádřené několika členskými státy odrážejí jejich přesvědčení, že jsou nezbytná další omezení ke snížení rizika na úroveň, již lze považovat za přijatelnou a která je v souladu s vysokou úrovní ochrany, o niž se ve Společenství usiluje.
V současnosti je stanovení přiměřené úrovně bezpečnosti a ochrany pro pokračující výrobu, uvádění na trh a použití methamidofosu otázkou řízení rizik.
(7) V důsledku výše uvedených skutečností Komise přezkoumala svůj postoj.
Ve snaze správně zohlednit vysokou úroveň ochrany lidského zdraví a zdraví zvířat, jakož i udržitelné životní prostředí, o něž Společenství usiluje, Komise považuje za vhodné, vedle zásad stanovených v 5. bodu odůvodnění, dále omezit období trvání zařazení na osmnáct měsíců namísto sedmi let.
Tím se dále snižuje jakékoli riziko, neboť je tak zajištěno prioritní přezkoumání této látky.
(8) Lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující methamidofos splňují požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě o přezkoumání vyhotovené Komisí, pokud byla uplatněna nezbytná opatření pro zmírnění rizika.
(9) Aniž je dotčen závěr, že přípravky na ochranu rostlin obsahující methamidofos mohou podle očekávání splňovat požadavky čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, je vhodné získat další informace k určitým specifickým bodům. Podle čl.
1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým podmínkám. Je proto vhodné požadovat, aby byl methamidofos podroben dalšímu testování, aby se potvrdilo posouzení rizika pro ptáky a savce a aby takové studie předložili oznamovatelé.
Kromě toho by členské státy měly od držitelů povolení vyžadovat poskytnutí informací o použití methamidofosu, včetně všech informací o dopadech na zdraví uživatelů.
(10) Stejně jako v případě všech látek zařazených do přílohy I směrnice 91/414/EHS by mohl být status methamidofosu přezkoumán podle čl. 5 odst.
5 uvedené směrnice z hlediska případných nových údajů. Skutečnost, že platnost zařazení této látky do přílohy I k určitému datu skončí, rovněž nezabraňuje tomu, aby bylo zařazení obnoveno podle postupů stanovených v dané směrnici.
(11) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92 do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout nejasnosti, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení umožní přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a kterými se mění příloha I, však toto ujasnění neukládá členských státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(12) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(13) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících methamidofos, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly podle vhodnosti měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace dle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
Vzhledem k nebezpečným vlastnostem methamidofosu by lhůta poskytnutá členským státům pro ověření toho, zda jsou přípravky na ochranu rostlin obsahující samotný methamidofos nebo methamidofos v kombinaci s dalšími povolenými účinnými látkami v souladu s ustanoveními přílohy VI, neměla být delší než osmnáct měsíců.
(14) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(15) Opatření stanovená touto směrnicí nejsou v souladu se stanoviskem vyjádřeným Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
A Komise proto předložila návrh týkající se těchto opatření Radě. Rada po uplynutí lhůty stanovené v čl.
19 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 91/414/EHS navrhovaná prováděcí opatření nepřijala ani nevyjádřila nesouhlas s návrhem na prováděcí opatření, proto navrhovaná prováděcí opatření přijme Komise,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění ustanovení těchto předpisů a srovnávací tabulku ustanovení těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. června 2007 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku methamidofos.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se methamidofosu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o této účinné látce, a zda má držitel povolení dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS znovu zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující methamidofos, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice, a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají methamidofosu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení členské státy v případě nutnosti povolení pro přípravky obsahující methamidofos změní nebo odejmou do 30. června 2008.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/132/ES
ze dne 11. prosince 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky procymidon
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje procymidon.
(2) Účinky procymidonu na lidské zdraví a životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaný oznamovatelem. Podle nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], byla členským státem zpravodajem jmenována Francie. Dne 15. ledna 2001 předložila Francie Komisi příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující procymidon mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání, pokud jsou použita odpovídající opatření ke zmírnění rizika. Vzhledem k tomu, že procymidon je nebezpečná látka, nemělo by být jeho použití neomezené.
Obavy existují, zejména pokud jde o jeho vlastní toxické účinky, včetně vlastností, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí.
V současné době neexistuje vědecký konsenzus ohledně přesné míry rizika. Podle zásady předběžné opatrnosti a s ohledem na současný stav vědeckých poznatků by měla být zavedena opatření ke zmírnění rizika, aby bylo dosaženo vysoké úrovně ochrany zdraví lidí a zvířat a životního prostředí zvolené ve Společenství.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým omezením a podmínkám.
V tomto případě se za nezbytná považují omezení doby zařazení a povolených zemědělských plodin.
Původní opatření předložená Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat navrhovala omezení doby zařazení v trvání sedmi let tak, aby členské státy upřednostnily přezkoumání přípravků na ochranu rostlin obsahujících procymidon, které jsou již na trhu.
Aby se zabránilo nesrovnalostem v požadované vysoké úrovni ochrany, mělo se zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS omezit na použití procymidonu, jež se v rámci hodnocení Společenství posuzovala a v jejichž případě se mělo za to, že navrhovaná použití splňují podmínky směrnice 91/414/EHS.
Z toho plyne, že ostatní použití, jichž se toto hodnocení netýkalo vůbec anebo pouze zčásti, se ještě předtím, než by bylo možné zvážit jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS, měla nejprve podrobit celkovému posouzení.
A konečně s ohledem na nebezpečnou povahu procymidonu se pokládalo za nezbytné zajistit základní harmonizaci na úrovni Společenství některých opatření ke zmírnění rizika, jež měly členské státy použít při udělování povolení.
(6) V souladu s postupy stanovenými směrnicí 91/414/EHS rozhoduje o schválení účinných látek včetně vymezení opatření k řízení rizik Komise.
Členské státy jsou odpovědné za provádění, používání a kontrolu opatření určených ke zmírnění rizik spojených s přípravky na ochranu rostlin.
Obavy vyjádřené mnoha členskými státy odrážejí jejich názor, dodatečná omezení jsou nutná, aby snížila riziko na úroveň, kterou lze pokládat za přijatelnou a odpovídající vysoké úrovni ochrany, která je ve Společenství požadována.
Nyní je otázkou řízení rizik zvolit vyhovující úroveň bezpečnosti a ochrany pro další výrobu, uvádění na trh a používání procymidonu.
(7) V důsledku výše uvedených skutečností Komise přehodnotila své stanovisko.
Aby byla řádně zohledněna vysoká úroveň ochrany zdraví lidí a zvířat a udržitelného životního prostředí požadovaná ve Společenství, považuje se za vhodné vedle zásad stanovených v 5. bodě odůvodnění dále omezit dobu zařazení ze sedmi let na osmnáct měsíců.
Tak se dále sníží jakékoli riziko, jelikož je zajištěno přednostní opětovné posouzení této látky.
(8) Přípravky na ochranu rostlin obsahující procymidon mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání, pokud jsou použita nezbytná opatření ke zmírnění rizika.
(9) Aniž je dotčen závěr, že přípravky na ochranu rostlin obsahující procymidon mohou splňovat požadavky uvedené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních bodů.
Vlastnosti procymidonu, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí, byly posuzovány v rámci zkoušek prováděných podle nejlepšího postupu, který je v současnosti dostupný.
Komise si je vědoma toho, že Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) zpracovává pokyny ke zkouškám s cílem dále zdokonalit posuzování vlastností, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí.
Proto je vhodné požadovat, aby byl procymidon podroben těmto dalším zkouškám ihned po schválení pokynů OECD ke zkouškám a aby oznamovatel tyto studie předložil. Kromě toho by měly členské státy požadovat, aby držitelé povolení poskytovali informace o použití procymidonu včetně veškerých informací o jeho dopadech na zdraví uživatelů.
(10) Stejně jako v případě všech látek zařazených do přílohy I směrnice 91/414/EHS by mohl být status procymidonu přezkoumán podle čl. 5 odst.
5 uvedené směrnice s ohledem na jakékoliv nově dostupné údaje. Stejně tak skutečnost, že doba zařazení této látky do přílohy I určitým dnem uplyne, není podle ustanovení směrnice překážkou jeho obnovení.
(11) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(12) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(13) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících procymidon, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly podle vhodnosti měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace dle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
Vzhledem k nebezpečným vlastnostem procymidonu by lhůta poskytnutá členským státům pro ověření toho, zda jsou přípravky na ochranu rostlin obsahující procymidon jako jedinou účinnou látku nebo v kombinaci s jinými povolenými účinnými látkami v souladu s ustanoveními přílohy VI, neměla být delší než osmnáct měsíců.
(14) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(15) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou, a Komise proto Radě předložila návrh týkající se těchto opatření. Rada ve lhůtě stanovené v čl.
19 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 91/414/EHS ani nepřijala navrhovaný prováděcí předpis, ani nevyjádřila svůj nesouhlas s návrhem prováděcích opatření, a proto je na Komisi, aby tato opatření přijala,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy použijí ode dne 1. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy obsahují odkaz na tuto směrnici nebo je takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. června 2007 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku procymidon.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se procymidonu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS znovu zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující procymidon, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají procymidonu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení členské státy v případě nutnosti povolení pro přípravky obsahující procymidon změní nebo odejmou do 30. června 2008.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/133/ES
ze dne 11. prosince 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky flusilazol
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje flusilazol.
(2) Účinky flusilazolu na lidské zdraví a životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaných oznamovatelem. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], bylo členským státem zpravodajem jmenováno Irsko. Dne 30. dubna 1996 Irsko Komisi předložilo příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) V případě flusilazolu byly Vědeckému výboru pro rostliny (dále jen "vědecký výbor") předloženy dvě otázky.
První se týkala přiměřenosti navrhované koncentrace bez pozorovaného účinku (NOEC) pro zajištění ochrany před nepříznivými účinky na rozmnožování a, v obecnější rovině, pokud jde o citlivost zkoušky v raném stadiu života ve srovnání se studií celého životního cyklu ryb.
Druhá otázka se týkala možného dopadu na rozklad organické hmoty.
V obou případech byla při vypracování této směrnice a příslušné zprávy o přezkoumání vzata doporučení vědeckého výboru [4] v úvahu.
(5) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující flusilazol mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání, pokud jsou použita odpovídající opatření ke zmírnění rizika. Vzhledem k tomu, že flusilazol je nebezpečná látka, by jeho použití nemělo být neomezené.
Obavy existují, zejména pokud jde o jeho vlastní toxické účinky, včetně vlastností, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí.
V současné době neexistuje vědecký konsenzus ohledně přesné míry rizika. Podle zásady předběžné opatrnosti a s ohledem na současný stav vědeckých poznatků by měla být zavedena opatření ke zmírnění rizika, aby bylo dosaženo vysoké úrovně ochrany zdraví lidí a zvířat a životního prostředí zvolené ve Společenství.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým omezením a podmínkám.
V tomto případě se za nezbytná považují omezení doby zařazení a povolených zemědělských plodin.
Původní opatření předložená Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat navrhovala omezení doby zařazení v trvání sedmi let tak, aby členské státy upřednostnily přezkoumání přípravků na ochranu rostlin obsahujících flusilazol, které jsou již na trhu.
Aby se zabránilo nesrovnalostem v požadované vysoké úrovni ochrany, mělo se zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS omezit na použití flusilazolu, jež se v rámci hodnocení Společenství posuzovala a v jejichž případě se mělo za to, že navrhovaná použití splňují podmínky směrnice 91/414/EHS.
Z toho plyne, že ostatní použití, jichž se toto hodnocení netýkalo vůbec anebo pouze zčásti, se ještě předtím, než by bylo možné zvážit jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS, měla nejprve podrobit celkovému posouzení.
A konečně, s ohledem na nebezpečnou povahu flusilazolu se pokládalo za nezbytné zajistit základní harmonizaci na úrovni Společenství některých opatření ke zmírnění rizika, jež měly členské státy použít při udělování povolení.
(7) V souladu s postupy stanovenými směrnicí 91/414/EHS rozhoduje o schválení účinných látek včetně vymezení opatření k řízení rizik Komise.
Členské státy jsou odpovědné za provádění, používání a kontrolu opatření určených ke zmírnění rizik spojených s přípravky na ochranu rostlin.
Obavy vyjádřené mnoha členskými státy odrážejí jejich názor, že dodatečná omezení jsou nutná, aby snížila riziko na úroveň, kterou lze pokládat za přijatelnou a odpovídající vysoké úrovni ochrany, která je ve Společenství požadována.
Nyní je otázkou řízení rizik zvolit vyhovující úroveň bezpečnosti a ochrany pro další výrobu, uvádění na trh a používání flusilazolu.
(8) V důsledku výše uvedených skutečností Komise přehodnotila své stanovisko.
Aby byla řádně zohledněna vysoká úroveň ochrany zdraví lidí a zvířat a udržitelného životního prostředí požadovaná ve Společenství, považuje se za vhodné vedle zásad stanovených v 6. bodě odůvodnění dále omezit dobu zařazení ze sedmi let na osmnáct měsíců.
Tak se dále sníží jakékoli riziko, jelikož je zajištěno přednostní opětovné posouzení této látky.
(9) Přípravky na ochranu rostlin obsahující flusilazol mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání, pokud jsou použita nezbytná opatření ke zmírnění rizika.
(10) Aniž je dotčen závěr, že přípravky na ochranu rostlin obsahující flusilazol mohou splňovat požadavky uvedené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních bodů.
Vlastnosti flusilazolu, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí, byly posuzovány v rámci zkoušek prováděných podle nejlepšího postupu, který je v současnosti dostupný.
Komise si je vědoma toho, že Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) zpracovává pokyny ke zkouškám s cílem dále zdokonalit posuzování vlastností, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí.
Proto je vhodné požadovat, aby byl flusilazol podroben těmto dalším zkouškám ihned po schválení pokynů OECD ke zkouškám a aby oznamovatel tyto studie předložil. Kromě toho by měly členské státy na držitelích povolení požadovat poskytnutí informací o používání flusilazolu, včetně veškerých informací o jeho dopadech na zdraví uživatelů.
(11) Stejně jako v případě všech látek zařazených do přílohy I směrnice 91/414/EHS by mohl být status flusilazolu přezkoumán podle čl. 5 odst.
5 uvedené směrnice s ohledem na jakékoliv nově dostupné údaje. Stejně tak skutečnost, že doba zařazení této látky do přílohy I určitým dnem uplyne, není podle ustanovení směrnice překážkou jeho obnovení.
(12) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(13) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(14) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících flusilazol, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace dle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
Vzhledem k nebezpečným vlastnostem flusilazolu by lhůta poskytnutá členským státům pro ověření toho, zda jsou přípravky na ochranu rostlin obsahující flusilazol jako jedinou účinnou látku nebo v kombinaci s jinými povolenými účinnými látkami v souladu s ustanoveními přílohy VI, neměla být delší než osmnáct měsíců.
(15) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(16) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou, a Komise proto Radě předložila návrh týkající se těchto opatření. Rada ve lhůtě stanovené v čl.
19 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 91/414/EHS ani nepřijala navrhovaný prováděcí předpis, ani nevyjádřila svůj nesouhlas s návrhem prováděcích opatření, a proto je na Komisi, aby tato opatření přijala,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. června 2007 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku flusilazol.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se flusilazolu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující flusilazol, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají flusilazolu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení členské státy v případě nutnosti povolení pro přípravky obsahující flusilazol změní nebo odejmou do 30. června 2008.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/134/ES
ze dne 11. prosince 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky fenarimol
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje fenarimol.
(2) Účinky fenarimolu na lidské zdraví a životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaný oznamovatelem. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], bylo členským státem zpravodajem jmenováno Spojené království. Dne 30. dubna 1996 předložilo Spojené království Komisi příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) V případě fenarimolu byly Vědeckému výboru pro rostliny (dále jen "vědecký výbor") předloženy dvě otázky.
Vědecký výbor byl požádán, aby se vyjádřil k výkladu vícegeneračních studií a aby zvážil účinky fenarimolu jako inhibitoru aromatázy.
Kromě toho byl požádán o stanovisko ke stanovení spolehlivého přijatelného denního příjmu (ADI) a přijatelné úrovně expozice uživatele (AOEL) [4].
Vědecký výbor dospěl k závěru, že účinky fenarimolu na samčí fertilitu zjištěné u potkanů musí být považovány za relevantní pro hodnocení rizika pro lidské zdraví, přestože je člověk na účinky inhibice aromatázy méně citlivý než potkani.
Dále výbor dospěl k závěru, že účinky fenarimolu na vrh zjištěné u potkanů lze považovat za nevýznamné pro posuzování rizika pro lidské zdraví.
Jako další závěr výbor uvedl, že kromě snížené fertility samců a účinků spojených s opožděným vrhem neexistuje žádný přesvědčivý důkaz jiných nepříznivých účinků na reprodukci spojených s inhibicí aromatázy prostřednictvím fenarimolu.
A konečně, vědecký výbor se shodl na tom, že předložené toxikologické studie umožňují stanovení spolehlivého přijatelného denního příjmu (ADI) a přijatelné úrovně expozice uživatele (AOEL).
Druhé stanovisko [5] se zabývalo otázkou, zda byl přístup použitý pro odhad koncentrace v životním prostředí (PEC) v půdě přiměřený.
Výbor navrhl pro výpočet akumulovaného PEC v půdě kombinaci údajů z polních studií rozptylu a laboratorních studií odbourávání.
Toto stanovisko přezkoumal uvedený členský stát zpravodaj, jenž však došel k názoru, že tento postup není z vědeckého hlediska více opodstatněný než postup, který se spoléhá pouze se na měření rozptylu v polních studiích.
Proto bylo rozhodnuto vyčkat výsledků probíhajících polních studií rozptylu.
Předběžné výsledky těchto studií jsou v souladu s výsledky modelového výpočtu, a proto byla otázka považována za dostatečně vyřešenou.
Byl tedy učiněn závěr, že při vypracování této směrnice a příslušné zprávy o přezkoumání byla doporučení vědeckého výboru vzata v úvahu ve všech případech.
(5) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující fenarimol mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání, pokud jsou použita odpovídající opatření ke zmírnění rizika. Vzhledem k tomu, že fenarimol je nebezpečná látka, by jeho použití nemělo být neomezené.
Obavy existují, zejména pokud jde o jeho vlastní toxické účinky, včetně vlastností, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí.
V současné době neexistuje vědecký konsenzus ohledně přesné míry rizika. Podle zásady předběžné opatrnosti a s ohledem na současný stav vědeckých poznatků by měla být zavedena opatření ke zmírnění rizika, aby bylo dosaženo vysoké úrovně ochrany zdraví lidí a zvířat a životního prostředí zvolené ve Společenství.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým omezením a podmínkám.
V tomto případě se za nezbytná považují omezení doby zařazení a povolených zemědělských plodin.
Původní opatření předložená Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat navrhovala omezení doby zařazení v trvání sedmi let tak, aby členské státy upřednostnily přezkoumání přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenarimol, které jsou již na trhu. Aby se zabránilo nesrovnalostem v požadované vysoké úrovni ochrany, mělo se zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS omezit na použití fenarimolu, jež se v rámci hodnocení Společenství posuzovala a v jejichž případě se mělo za to, že navrhovaná použití splňují podmínky směrnice 91/414/EHS.
Z toho plyne, že ostatní použití, jichž se toto hodnocení netýkalo vůbec anebo pouze zčásti, se ještě předtím, než by bylo možné zvážit jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS, měla nejprve podrobit celkovému posouzení.
A konečně, s ohledem na nebezpečnou povahu fenarimolu se pokládalo za nezbytné zajistit na úrovni Společenství základní harmonizaci některých opatření ke zmírnění rizika, jež měly členské státy použít při udělování povolení.
(7) V souladu s postupy stanovenými směrnicí 91/414/EHS rozhoduje o schválení účinných látek včetně vymezení opatření k řízení rizik Komise.
Členské státy jsou odpovědné za provádění, používání a kontrolu opatření určených ke zmírnění rizik spojených s přípravky na ochranu rostlin.
Obavy vyjádřené mnoha členskými státy odrážejí jejich názor, dodatečná omezení jsou nutná, aby snížila riziko na úroveň, kterou lze pokládat za přijatelnou a odpovídající vysoké úrovni ochrany, která je ve Společenství požadována.
Nyní je otázkou řízení rizik zvolit vyhovující úroveň bezpečnosti a ochrany pro další výrobu, uvádění na trh a používání fenarimolu.
(8) V důsledku výše uvedených skutečností Komise přehodnotila své stanovisko.
Aby byla řádně zohledněna vysoká úroveň ochrany zdraví lidí a zvířat a udržitelného životního prostředí požadovaná ve Společenství, považuje se za vhodné vedle zásad stanovených v bodě odůvodnění 6 dále omezit dobu zařazení ze sedmi let na osmnáct měsíců.
Tak se dále sníží jakékoli riziko, jelikož je zajištěno přednostní opětovné posouzení této látky.
(9) Přípravky na ochranu rostlin obsahující fenarimol mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání, pokud jsou použita nezbytná opatření ke zmírnění rizika.
(10) Aniž je dotčen závěr, že přípravky na ochranu rostlin obsahující fenarimol mohou splňovat požadavky uvedené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních bodů.
Vlastnosti fenarimolu, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí, byly posuzovány v rámci zkoušek prováděných podle nejlepšího postupu, který je v současnosti dostupný.
Komise si je vědoma toho, že Organizace pro hospodářskou spolupráci a rozvoj (OECD) zpracovává pokyny ke zkouškám s cílem dále zdokonalit posuzování vlastností, které potenciálně narušují činnost žláz s vnitřní sekrecí.
Proto je vhodné požadovat, aby byl fenarimol podroben těmto dalším zkouškám ihned po schválení pokynů OECD ke zkouškám a aby oznamovatel tyto studie předložil. Kromě toho by měly členské státy na držitelích povolení požadovat poskytnutí informací o používání fenarimolu, včetně veškerých informací o jeho dopadech na zdraví uživatelů.
(11) Stejně jako v případě všech látek zařazených do přílohy I směrnice 91/414/EHS by mohl být status fenarimolu přezkoumán podle čl. 5 odst.
5 uvedené směrnice s ohledem na jakékoliv nově dostupné údaje. Stejně tak skutečnost, že doba zařazení této látky do předlohy I určitým dnem uplyne, není podle ustanovení směrnice překážkou jeho obnovení.
(12) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení umožní přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(13) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(14) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících fenarimol, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly v případě potřeby měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
Vzhledem k nebezpečným vlastnostem fenarimolu by lhůta poskytnutá členským státům pro ověření toho, zda jsou přípravky na ochranu rostlin obsahující fenarimol jako jedinou účinnou látku nebo v kombinaci s jinými povolenými účinnými látkami v souladu s ustanoveními přílohy VI, neměla být delší než osmnáct měsíců.
(15) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(16) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou, a Komise proto Radě předložila návrh týkající se těchto opatření. Rada ve lhůtě stanovené v čl.
19 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 91/414/EHS ani nepřijala navrhovaný prováděcí předpis, ani nevyjádřila svůj nesouhlas s návrhem prováděcích opatření, a proto je na Komisi, aby tato opatření přijala,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. června 2007 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku fenarimol.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se fenarimolu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující fenarimol, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají fenarimolu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení členské státy v případě nutnosti povolení pro přípravky obsahující fenarimol změní nebo odejmou do 30. června 2008.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/135/ES
ze dne 11. prosince 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky karbendazim
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje karbendazim.
(2) Účinky karbendazimu na lidské zdraví a životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaných oznamovatelem. Podle nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a určují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], bylo členským státem zpravodajem určeno Německo. Dne 10. února 1998 předložilo Německo Komisi příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Z přezkoumání karbendazimu vyplynula řada otevřených otázek, které byly projednány Vědeckým výborem pro rostliny.
Vědecký výbor byl požádán, aby se vyjádřil k vhodnosti stanovení spolehlivého přijatelného denního příjmu (ADI) a přijatelné úrovně expozice uživatele (AOEL), zejména s ohledem na výsledky studií mutagenity, karcinogenity a reprodukce benomylu, karbendazimu a thiofanát-methylu.
Výbor uvedl [4], že ve všech těchto třech látkách je biologicky účinnou látkou karbendazim.
Na karbendazim je metabolizován zejména benomyl, ale také thiofanát-methyl, a všechny tyto tři látky vedou k číselným chromozomálním aberacím (aneuploidiím) v savčích buňkách exponovaných in vivo.
O jiných formách poškozování genetického materiálu vyvolávaných těmito látkami nejsou žádné důkazy.
Karcinogenita nehrozí.
Známé účinky těchto fungicidů na reprodukci jsou vysvětlitelné interakcí s mikrotubuly vřetenového aparátu.
Mechanismus vzniku aneuploidií je dobře prozkoumán a spočívá v inhibici polymerizace tubulinu, bílkoviny nezbytné pro segregaci chromozomů během buněčného dělení: žádnou interakci s DNA nezahrnuje.
Protože v množících se buňkách jsou mnohočetné kopie molekul tubulinu, nízké koncentrace fungicidů ovlivní jen omezený počet molekul tubulinu, a proto se žádné toxikologicky nepříznivé účinky neprojeví.
V důsledku toho je jasně zjistitelná úroveň, kdy nedochází k nepříznivým účinkům, a lze stanovit jak přijatelný denní příjem (ADI), tak přijatelnou úroveň expozice uživatelů (AOEL).
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým omezením a podmínkám.
V tomto případě se za nezbytná považují omezení doby zařazení a povolených zemědělských plodin.
Původní opatření předložená Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat navrhovala omezení doby zařazení v trvání sedmi let tak, aby členské státy upřednostnily přezkoumání přípravků na ochranu rostlin obsahujících karbendazim, které jsou již na trhu.
Aby se zabránilo nesrovnalostem v požadované vysoké úrovni ochrany, mělo se zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS omezit na použití karbendazimu, jež se v rámci hodnocení Společenství posuzovala a v jejichž případě se mělo za to, že navrhovaná použití splňují podmínky směrnice 91/414/EHS.
Z toho plyne, že ostatní použití, jichž se toto hodnocení netýkalo vůbec anebo pouze zčásti, se ještě předtím, než by bylo možné zvážit jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS, měla nejprve podrobit celkovému posouzení.
A konečně, s ohledem na nebezpečnou povahu karbendazimu se pokládalo za nezbytné zajistit na úrovni Společenství základní harmonizaci některých opatření ke zmírnění rizika, jež měly členské státy použít při udělování povolení.
(6) V souladu s postupy stanovenými směrnicí 91/414/EHS rozhoduje o schválení účinných látek včetně vymezení opatření k řízení rizik Komise.
Členské státy jsou odpovědné za provádění, používání a kontrolu opatření určených ke zmírnění rizik spojených s přípravky na ochranu rostlin.
Obavy vyjádřené mnoha členskými státy odrážejí jejich názor, že dodatečná omezení jsou nutná, aby snížila riziko na úroveň, kterou lze pokládat za přijatelnou a odpovídající vysoké úrovni ochrany, která je ve Společenství požadována.
Nyní je otázkou řízení rizik zvolit vyhovující úroveň bezpečnosti a ochrany pro další výrobu, uvádění na trh a používání karbendazimu.
(7) V důsledku výše uvedených skutečností Komise přehodnotila své stanovisko.
Aby byla řádně zohledněna vysoká úroveň ochrany zdraví lidí a zvířat a udržitelného životního prostředí požadovaná ve Společenství, považuje se za vhodné vedle zásad stanovených v 5. bodě odůvodnění dále omezit dobu zařazení ze sedmi na tři roky.
Tak se dále sníží jakékoli riziko, jelikož je zajištěno přednostní opětovné posouzení této látky.
(8) Přípravky na ochranu rostlin obsahující karbendazim mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání, pokud jsou použita nezbytná opatření ke zmírnění rizika.
(9) Aniž je dotčen závěr, že přípravky na ochranu rostlin obsahující karbendazim mohou splňovat požadavky uvedené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních bodů. Členské státy by měly na držitelích povolení požadovat poskytnutí informací o používání karbendazimu, včetně veškerých informací o jeho dopadech na zdraví uživatelů.
(10) Stejně jako v případě všech látek zařazených do přílohy I směrnice 91/414/EHS by mohl být status karbendazimu přezkoumán podle čl. 5 odst.
5 uvedené směrnice s ohledem na jakékoliv nově dostupné údaje. Stejně tak skutečnost, že doba zařazení této látky do předlohy I určitým dnem uplyne, není podle ustanovení směrnice překážkou jeho obnovení.
(11) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(12) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(13) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících karbendazim, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly podle vhodnosti měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
Vzhledem k nebezpečným vlastnostem karbendazimu by lhůta poskytnutá členským státům pro ověření toho, zda jsou přípravky na ochranu rostlin obsahující karbendazim jako jedinou účinnou látku nebo v kombinaci s jinými povolenými účinnými látkami v souladu s ustanoveními přílohy VI, neměla být delší než tři roky.
(14) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(15) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou, a Komise proto Radě předložila návrh týkající se těchto opatření. Rada ve lhůtě stanovené v čl.
19 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 91/414/EHS ani nepřijala navrhovaný prováděcí předpis, ani nevyjádřila svůj nesouhlas s návrhem prováděcích opatření, a proto je na Komisi, aby tato opatření přijala,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 30. června 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku ustanovení těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. června 2007 v případě potřeby změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku karbendazim.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se karbendazimu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující karbendazim, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice, a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají karbendazimu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení členské státy v případě nutnosti povolení pro přípravky obsahující karbendazim změní nebo odejmou do 31. prosince 2009.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2006/136/ES
ze dne 11. prosince 2006,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky dinokap
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje dinokap.
(2) Účinky dinokapu na lidské zdraví a životní prostředí byly zhodnoceny v souladu s ustanoveními nařízení (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaných oznamovateli. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], ve znění nařízení (ES) č. 491/95 ze dne 3. března 1995 [4], bylo členským státem zpravodajem jmenováno Rakousko. Dne 18. května 2000 předložilo Rakousko Komisi příslušnou hodnotící zprávu a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) V případě dinokapu byly Vědecké komisi pro zdraví rostlin, přípravky na ochranu zdraví rostlin a jejich rezidua Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen "vědecká komise") předloženy k posouzení dvě otázky.
První z nich se týkala závažnosti účinků na oči, pozorovaných u psů, pro lidský zrak, druhá odpovídající hodnoty dermální absorpce, jež by se mohla odvodit z různých studií zpřístupněných oznamovatelem.
Pokud jde o první z těchto otázek, vědecká komise usoudila, že neexistují dostatečné informace pro to, aby bylo možné dojít k závěru, že účinky na oči, které byly pozorovány u psů, jsou specifické pouze pro tento druh a že může být nezbytný další výzkum příslušných mechanismů.
V důsledku toho byl učiněn závěr, že tyto účinky pozorované u psů nelze považovat za irelevantní pro člověka.
Pokud jde o druhou otázku, vědecká komise usoudila, že hodnota 10 % dermální absorpce je přiměřená účelům přezkoumání.
V obou případech byla při vypracování této směrnice a příslušné zprávy o přezkoumání vzata doporučení vědecké komise [5] v úvahu.
6 odst. 1 směrnice 91/414/EHS může zařazení látky do přílohy I podléhat určitým omezením a podmínkám.
V tomto případě se za nezbytná považují omezení doby zařazení a povolených zemědělských plodin.
Původní opatření předložená Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat navrhovala omezení doby zařazení v trvání sedmi let tak, aby členské státy upřednostnily přezkoumání přípravků na ochranu rostlin obsahujících dinokap, které jsou již na trhu.
Aby se zabránilo nesrovnalostem v požadované vysoké úrovni ochrany, mělo se zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS omezit na použití dinokapu, jež se v rámci hodnocení Společenství posuzovala a v jejichž případě se mělo za to, že navrhovaná použití splňují podmínky směrnice 91/414/EHS.
Z toho plyne, že ostatní použití, jichž se toto hodnocení netýkalo vůbec anebo pouze zčásti, se ještě předtím, než by bylo možné zvážit jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS, měla nejprve podrobit celkovému posouzení.
A konečně, s ohledem na nebezpečnou povahu dinokapu se pokládalo za nezbytné zajistit na úrovni Společenství základní harmonizaci některých opatření ke zmírnění rizika, jež měly členské státy použít při udělování povolení.
(6) V souladu s postupy stanovenými směrnicí 91/414/EHS rozhoduje o schválení účinných látek včetně vymezení opatření k řízení rizik Komise.
Členské státy jsou odpovědné za provádění, používání a kontrolu opatření určených ke zmírnění rizik spojených s přípravky na ochranu rostlin.
Obavy vyjádřené mnoha členskými státy odrážejí jejich názor, že dodatečná omezení jsou nutná, aby snížila riziko na úroveň, kterou lze pokládat za přijatelnou a odpovídající vysoké úrovni ochrany, která je ve Společenství požadována.
Nyní je otázkou řízení rizik zvolit vyhovující úroveň bezpečnosti a ochrany pro další výrobu, uvádění na trh a používání dinokapu.
(7) V důsledku výše uvedených skutečností Komise přehodnotila své stanovisko.
Aby byla řádně zohledněna vysoká úroveň ochrany zdraví lidí a zvířat a udržitelného životního prostředí požadovaná ve Společenství, považuje se za vhodné vedle zásad stanovených v bodě odůvodnění 5 dále omezit dobu zařazení ze sedmi na tři roky.
Tak se dále sníží jakékoli riziko, jelikož je zajištěna nutnost přednostního opětovného posouzení této látky.
(8) Přípravky na ochranu rostlin obsahující dinokap mohou splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání, pokud jsou použita nezbytná opatření ke zmírnění rizika.
(9) Aniž je dotčen závěr, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dinokap mohou splňovat požadavky uvedené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, je třeba získat další informace týkající se některých zvláštních bodů. Členské státy by měly na držitelích povolení požadovat poskytnutí informací o používání dinokapu, včetně veškerých informací o jeho dopadech na zdraví uživatelů.
(10) Stejně jako v případě všech látek zařazených do přílohy I směrnice 91/414/EHS by mohl být status dinokapu přezkoumán podle čl. 5 odst.
5 uvedené směrnice s ohledem na jakékoliv nově dostupné údaje. Stejně tak skutečnost, že doba zařazení této látky do předlohy I určitým dnem uplyne, není podle ustanovení směrnice překážkou jeho obnovení.
(11) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout problémy, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení má přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové povinnosti.
(12) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, které ze zařazení vyplynou.
(13) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dinokap, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména ustanovení v článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly podle vhodnosti měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace dle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené použití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
Vzhledem k nebezpečným vlastnostem dinokapu by lhůta poskytnutá členským státům pro ověření toho, zda jsou přípravky na ochranu rostlin obsahující dinokap jako jediné účinné látky nebo v kombinaci s jinými povolenými účinnými látkami v souladu s ustanoveními přílohy VI, neměla být delší než tři roky.
(14) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(15) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou, a Komise proto Radě předložila návrh týkající se těchto opatření. Rada ve lhůtě stanovené v čl.
19 odst. 2 druhém pododstavci směrnice 91/414/EHS ani nepřijala navrhovaný prováděcí předpis, ani nevyjádřila svůj nesouhlas s návrhem prováděcích opatření, a proto je na Komisi, aby tato opatření přijala,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku ustanovení těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. července 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 30. června 2007 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku dinokap.
Do tohoto dne zejména ověří, zda jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se dinokapu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o účinné látce, a zda držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující dinokap, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice, a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají dinokapu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení členské státy v případě nutnosti povolení pro přípravky obsahující dinokap změní nebo odejmou do 31. prosince 2009.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 3. února 2006,
kterými se mění obecné zásady ECB/2005/5 o požadavcích Evropské centrální banky týkajících se statistické zpravodajské povinnosti a o postupech pro výměnu statistických informací v rámci Evropského systému centrálních bank v oblasti vládní finanční statistiky
(ECB/2006/2)
(2006/87/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 5.1 a 5.2, článek 12.1 a článek 14.3 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
2103/2005 ze dne 12. prosince 2005, kterým se mění nařízení (ES) č. 3605/93, pokud jde o kvalitu statistických údajů v rámci postupu při nadměrném schodku [1], mimo jiné reviduje lhůty pro vykazování údajů v rámci postupu při nadměrném schodku s cílem zajistit soulad těchto lhůt se lhůtami pro předávání údajů podle Evropského systému účtů 95 (ESA 95) [2].
V důsledku této revize budou od roku 2006 členské státy povinny vykazovat údaje v rámci postupu při nadměrném schodku každoročně před 1. dubnem a před 1. říjnem.
(2) K zajištění souladu by požadavky Eurosystému podle obecných zásad ECB/2005/5 ze dne 17. února 2005 o požadavcích Evropské centrální banky týkajících se statistické zpravodajské povinnosti a o postupech pro výměnu statistických informací v rámci Evropského systému centrálních bank v oblasti vládní finanční statistiky [3] měly v nejvyšším možném rozsahu vycházet ze statistických standardů ESA 95.
Lhůty v článku 4 obecných zásad ECB/2005/5, ve kterých národní centrální banky Evropské centrální bance (ECB) dvakrát v roce vykazují úplné soubory údajů, je proto třeba změnit.
(3) V souladu s článkem 12.1 a článkem 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Obecné zásady ECB/2005/5 se mění takto:
1. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Národní centrální banky vykazují úplné soubory údajů dvakrát ročně, a to před 15. dubnem a před 15. říjnem."
2. Příloha IV se mění takto:
Pod nadpisem "První datum přenosu" v pravém sloupci dvou tabulek s názvem "Aktuální údaje" a "Zpětné údaje" se slovo "září" nahrazuje slovem "říjen".
Článek 2
Tyto obecné zásady vstupují v platnost druhým dnem po jejich přijetí.
Článek 3
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám členských států, které přijaly euro.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 7. dubna 2006
o poskytování služeb správy rezerv v eurech prostřednictvím Eurosystému centrálním bankám a zemím mimo eurozónu a mezinárodním organizacím
(ECB/2006/4)
(2006/294/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 12.1, článek 14.3 a článek 23 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Obecné zásady ECB/2004/13 ze dne 1. července 2004 o poskytování služeb správy rezerv v eurech prostřednictvím Eurosystému centrálním bankám a zemím nacházejícím se mimo eurozónu a mezinárodním organizacím [1] je třeba změnit s cílem zohlednit změny v definici "rezerv" a zrušení stanovené hranice, pod kterou se jednodenní úvěrové zůstatky v rámci peněžní/investiční služby neúročí.
Obecné zásady ECB/2004/13 byly již jednou změněny, a v zájmu jasnosti a transparentnosti je proto třeba je přepracovat.
(2) Podle článku 23 ve spojení s článkem 43.4 statutu mohou Evropská centrální banka (ECB) a národní centrální banky členských států, které přijaly euro (dále jen "zúčastněné národní centrální banky"), navazovat vztahy s centrálními bankami v jiných zemích, a je-li to vhodné, s mezinárodními organizacemi a provádět ve vztahu k třetím zemím a mezinárodním organizacím všechny typy bankovních operací.
(3) Rada guvernérů se domnívá, že Eurosystém by měl při poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv těmto klientům vystupovat jako jednotný systém bez ohledu na to, prostřednictvím kterého člena Eurosystému jsou tyto služby poskytovány.
K tomuto účelu považuje Rada guvernérů za nezbytné přijmout tyto obecné zásady s cílem zabezpečit mimo jiné, aby služby Eurosystému v oblasti správy rezerv byly poskytovány na standardizovaném základě a za harmonizovaných podmínek, aby ECB o těchto službách dostávala náležité informace a aby byly určeny požadované minimální společné znaky smluvních ujednání s klienty.
(4) Rada guvernérů považuje za nezbytné potvrdit, že veškeré informace, údaje a dokumenty, které vypracují nebo si mezi sebou vymění členové Eurosystému v souvislosti se službami Eurosystému v oblasti správy rezerv, jsou důvěrného charakteru a vztahuje se na ně článek 38 statutu.
(5) V souladu s článkem 12.1 a článkem 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad:
- "všechny typy bankovních operací" zahrnují poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv centrálním bankám a zemím mimo eurozónu a mezinárodním organizacím v souvislosti se správou rezerv těchto centrálních bank, zemí a mezinárodních organizací,
- "oprávněnými pracovníky ECB" se rozumí osoby v ECB, které Výkonná rada podle potřeby určí jako oprávněné odesílatele a příjemce informací, které mají být poskytovány v rámci služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv,
- "centrální banky" zahrnují měnové orgány,
- "klientem" se rozumí země (včetně orgánů veřejné moci nebo vládních agentur), centrální banka nebo měnový orgán mimo eurozónu nebo mezinárodní organizace, jimž člen Eurosystému poskytuje služby Eurosystému v oblasti správy rezerv,
- "službami Eurosystému v oblasti správy rezerv" se rozumí služby správy rezerv uvedené v článku 2, které členové Eurosystému mohou poskytovat klientům a které klientům umožňují komplexně spravovat jejich rezervy prostřednictvím jediného člena Eurosystému,
- "poskytovatelem služeb Eurosystému" se rozumí člen Eurosystému, který se zavazuje poskytovat úplný soubor služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv,
- "poskytovatelem jednotlivých služeb" se rozumí člen Eurosystému, který se nezavazuje poskytovat úplný soubor služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv,
- "mezinárodní organizací" se rozumí organizace, která není orgánem nebo subjektem Společenství, založená podle nebo na základě mezinárodní smlouvy,
- "rezervami" se rozumí způsobilá aktiva klienta denominovaná v eurech, tj. peněžní prostředky a všechny cenné papíry, které jsou způsobilé jako "aktiva řádu 1" v databázi způsobilých aktiv Eurosystému zveřejňované a denně aktualizované na internetových stránkách ECB, s výjimkou i) cenných papírů, které náleží do "skupiny emitentů 3", a pokud jde o ostatní skupiny emitentů, s výjimkou cenných papírů, které náleží do "kategorie likvidity IV", ii) aktiv výlučně držených pro potřeby plnění závazků klienta z důchodů a souvisejících závazků vůči jeho bývalým či stávajícím zaměstnancům, iii) zvláštních účtů, které si klient otevřel u člena Eurosystému pro účely změny splátkového kalendáře veřejného dluhu v rámci mezinárodních dohod, a iv) jiných kategorií aktiv denominovaných v eurech, o kterých podle potřeby rozhodne Rada guvernérů.
Článek 2
Seznam služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv
Služby Eurosystému v oblasti správy rezerv sestávají z těchto služeb:
1. depozitní účty rezerv;
2. služby úschovy a správy:
a) výpisy z depozitního účtu ke konci měsíce, přičemž výpisy lze na žádost klienta poskytovat též k jinému dni,
b) přenos výpisů prostřednictvím SWIFTu všem klientům, kteří jsou schopni výpisy prostřednictvím SWIFTu přijímat, a přenos výpisů jiným vhodným způsobem, nemají-li klienti SWIFT k dispozici,
c) oznamování událostí souvisejících s právy a závazky z cenných papírů, jež jsou v držení klientů (např. výplata kupónových výnosů a splacení či zpětný odkup),
d) realizace událostí souvisejících s právy a závazky z cenných papírů jménem klientů,
e) pomoc při ujednáních mezi klienty a zástupci, kteří jsou třetími osobami, v souvislosti s provozem automatických programů půjček cenných papírů, a to při uplatnění určitých omezení;
3. služby vypořádání:
a) služby vypořádání obchodů se všemi cennými papíry denominovanými v eurech, pro které jsou vedeny depozitní účty, formou dodání bez zaplacení/dodání proti zaplacení,
b) potvrzení o vypořádání všech operací prostřednictvím SWIFTu (nebo jiným vhodným způsobem, nemají-li klienti SWIFT k dispozici);
4. peněžní služby/investiční služby:
a) nákup/prodej cizích měn na účty klientů, uskutečňovaný členem Eurosystému vlastním jménem, včetně spotových operací nákupu/prodeje eura alespoň za měny zemí skupiny G-10, které nejsou členy eurozóny,
b) služby termínovaných vkladů, poskytované členem Eurosystému jménem klienta,
c) jednodenní úvěrové zůstatky:
- řád 1 – automatické investování omezené částky pevně stanovené na klienta, při kterém člen Eurosystému jedná vlastním jménem,
- řád 2 – možnost investování finančních prostředků u účastníků trhu, při kterém člen Eurosystému jedná jménem klienta,
d) provádění investic pro klienty podle trvalých příkazů klientů a v souladu se souborem služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv,
e) provádění příkazů klientů k nákupu/prodeji cenných papírů na sekundárním trhu.
Článek 3
Poskytování služeb prostřednictvím poskytovatelů služeb Eurosystému a poskytovatelů jednotlivých služeb
1. V rámci služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv se rozlišuje mezi členy Eurosystému, kteří jsou buď poskytovatelem služeb Eurosystému, nebo poskytovatelem jednotlivých služeb.
2. Kromě služeb uvedených v článku 2 může každý poskytovatel služeb Eurosystému klientům nabízet též další služby správy rezerv.
Poskytovatel služeb Eurosystému určuje tyto služby individuálně a na takové služby se tyto obecné zásady nevztahují.
3. Tyto obecné zásady a požadavky na služby Eurosystému v oblasti správy rezerv se na poskytovatele jednotlivých služeb vztahují, pokud jde o jednu nebo více služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv nebo část této služby, kterou poskytovatel jednotlivých služeb poskytuje a která tvoří součást úplného souboru služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv.
Kromě toho může každý poskytovatel jednotlivých služeb klientům nabízet též další služby správy rezerv a tyto služby individuálně určuje.
Na takové služby se tyto obecné zásady nevztahují.
Článek 4
Informace o službách Eurosystému v oblasti správy rezerv
1. Členové Eurosystému poskytují oprávněným pracovníkům ECB veškeré relevantní informace o poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv novým a stávajícím klientům a informují oprávněné pracovníky ECB, pokud se na tyto členy Eurosystému obrátí potencionální klient.
2. Předtím, než členové Eurosystému uvedou totožnost stávajícího, nového či potencionálního klienta, usilují o získání souhlasu klienta s uvedením jeho totožnosti.
3. Nezíská-li člen Eurosystému tento souhlas, poskytne oprávněným pracovníkům ECB požadovanou informaci, aniž by odhalil totožnost klienta.
Článek 5
Zákaz a pozastavení služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv
1. ECB povede pro potřeby nahlížení ze strany členů Eurosystému seznam stávajících, nových nebo potencionálních klientů, jejichž rezervy jsou dotčeny příkazem k zmrazení nebo podobným opatřením uloženým buď jedním z členských států Evropské unie na základě rezoluce Rady bezpečnosti Spojených národů, nebo Evropskou unií.
2. Pokud na základě opatření nebo rozhodnutí, která nejsou opatřeními či rozhodnutími ve smyslu odstavce 1 a která z důvodů vnitrostátní politiky nebo z důvodů národního zájmu přijal člen Eurosystému nebo členský stát, v němž se člen Eurosystému nachází, pozastaví člen Eurosystému poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv stávajícímu klientovi nebo odmítne poskytnout tyto služby novému nebo potencionálnímu klientovi, informuje o tom tento člen okamžitě oprávněné pracovníky ECB.
Oprávnění pracovníci ECB o tom okamžitě informují ostatní členy Eurosystému.
Takové opatření nebo rozhodnutí nebrání ostatním členům Eurosystému poskytovat služby Eurosystému v oblasti správy rezerv těmto klientům.
3. Čl. 4 odst. 2 a 3 se vztahuje na uvedení totožnosti stávajícího, nového nebo potencionálního klienta, k němuž dojde podle odstavce 2.
Článek 6
Odpovědnost za služby Eurosystému v oblasti správy rezerv
1. Každý člen Eurosystému odpovídá za uzavření smluvních ujednání se svými klienty, která považuje za vhodná pro poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv.
2. S výhradou zvláštních ustanovení, která se vztahují na člena Eurosystému nebo na kterých se člen Eurosystému dohodl, odpovídá každý člen Eurosystému, jenž poskytuje svým klientům služby Eurosystému v oblasti správy rezerv nebo některou část těchto služeb, za takto poskytované služby.
Článek 7
Dodatečné minimální společné znaky smluvních ujednání s klienty
Členové Eurosystému zajistí, aby jejich smluvní ujednání s klienty byly v souladu s těmito obecnými zásadami a s těmito dodatečnými minimálními společnými znaky.
Smluvní ujednání musí:
a) stanovit, že protistranou klienta je člen Eurosystému, se kterým tento klient uzavřel dohodu o poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv nebo některé části těchto služeb, a že tato dohoda sama o sobě nezakládá práva nebo nároky klienta vůči ostatním členům Eurosystému.
Toto ustanovení klientovi nebrání uzavřít dohodu s více členy Eurosystému,
b) poukazovat na mechanismy, které lze použít pro vypořádání obchodů s cennými papíry drženými protistranami klientů, a na příslušná rizika používání mechanismů, jež nejsou způsobilé pro operace měnové politiky,
c) poukazovat na skutečnost, že některé operace v rámci služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv se provádějí při vynaložení nejvyššího úsilí,
d) poukazovat na skutečnost, že člen Eurosystému může klientům činit návrhy co se týče načasování a provedení operace s cílem předejít konfliktům s měnovou a kurzovou politikou Eurosystému a že tento člen neodpovídá za důsledky, které tyto návrhy mohou pro klienta mít,
e) poukazovat na skutečnost, že poplatky, které členové Eurosystému účtují svým klientům za poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv, podléhají přezkoumání ze strany Eurosystému a že zákazníci jsou v souladu s platným právem vázáni změnami v poplatcích, jež mohou z přezkoumání vzejít.
Článek 8
Úloha ECB
ECB bude koordinovat obecné poskytování služeb Eurosystému v oblasti správy rezerv a související informační rámec. Člen Eurosystému, jenž se stane poskytovatelem služeb Eurosystému, nebo jenž ukončí svůj status poskytovatele služeb Eurosystému, o této skutečnosti informuje ECB.
Článek 9
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady jsou určeny zúčastněným národním centrálním bankám.
2. Obecné zásady ECB/2004/13 se zrušují.
Odkazy na zrušené obecné zásady se považují za odkazy na tyto obecné zásady.
3. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 12. dubna 2006.
Použijí se ode dne 1. července 2006.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 20. dubna 2006,
kterými se mění obecné zásady ECB/2002/7 o statistické zpravodajské povinnosti stanovené Evropskou centrální bankou v oblasti čtvrtletních finančních účtů
(ECB/2006/6)
(2006/312/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 5.1 a 5.2, 12.1 a 14.3 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Obecné zásady ECB/2002/7 ze dne 21. listopadu 2002 o statistické zpravodajské povinnosti stanovené Evropskou centrální bankou v oblasti čtvrtletních finančních účtů [1] byly změněny obecnými zásadami ECB/2005/13 [2].
Obecné zásady ECB/2005/13 obsahovaly pro řadu členských států aktualizované odchylky od požadavků na vykazování údajů.
Po přezkoumání těchto odchylek se pro jeden členský stát vkládají další odchylky.
(2) V souladu s články 12.1 a 14.3 statutu tvoří obecné zásady ECB nedílnou součást práva Společenství,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Příloha III obecných zásad ECB/2002/7, jež byla nahrazena přílohou III obecných zásad ECB/2005/13, se mění v souladu s přílohou těchto obecných zásad.
Článek 2
Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem, který následuje po jejich oznámení.
Článek 3
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 14. července 2006
o některých přípravách na přechod na hotovostní euro a o předzásobení a druhotném předzásobení eurobankovkami a euromincemi mimo eurozónu
(ECB/2006/9)
(2006/525/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na článek 16 a článek 26.4 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 10 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [1] stanoví, že "s účinkem od příslušných dat výměny hotového oběživa uvede ECB a centrální banky zúčastněných členských států do oběhu v zúčastněných členských státech bankovky znějící na euro".
(2) S cílem umožnit hladké zavedení eura v budoucích zúčastněných členských státech by měl být s přihlédnutím k různým možným vnitrostátním scénářům přechodu na hotovostní euro vytvořen právní rámec, který národním centrálním bankám těchto členských států umožní půjčit si od Eurosystému eurobankovky a euromince pro účely předzásobení a druhotného předzásobení před přechodem na hotovostní euro.
(3) Předzásobení způsobilých protistran eurobankovkami a euromincemi a druhotné předzásobení kvalifikovaných třetích osob by přispělo k hladkému přechodu na hotovostní euro, zmírnilo logistickou zátěž související se zavedením eura a přispělo ke snížení nákladů spojených s oběhem dvojí měny.
(4) Předzásobení a druhotné předzásobení eurobankovkami a euromincemi by nemělo vést k tomu, že tyto eurobankovky a euromince budou uvedeny do oběhu, neboť přede dnem přechodu na hotovostní euro nebudou mít v budoucích zúčastněných členských státech status zákonného platidla; aby se tomu zabránilo, měla by smluvní ujednání o půjčkách eurobankovek a euromincí proto obsahovat povinnost stanovit pro způsobilé protistrany a kvalifikované třetí osoby určitá omezení.
(5) Předzásobení způsobilých protistran a druhotné předzásobení kvalifikovaných třetích osob lze provést pouze tehdy, poskytují-li ustanovení právních předpisů v budoucích zúčastněných členských státech dostatečnou ochranu, pokud se týče i) půjček eurobankovek a euromincí pro účely předzásobení, ii) předzásobení a iii) druhotného předzásobení, nebo jsou-li záležitosti uvedené v písmenech i) až iii) upraveny pomocí smluvních ujednání mezi dotčenými stranami.
(6) Tyto obecné zásady by měly i) stanovit pravidla, která se mají uplatnit v rámci smluvní úpravy a podmínek předzásobení a druhotného předzásobení, ii) stanovit povinnosti v oblasti účetnictví a finančního výkaznictví, jež mají být ve vztahu k předzásobení a druhotnému předzásobení dodržovány, a iii) stanovit náležitá opatření k pojištění předzásobených a druhotně předzásobených eurobankovek a euromincí.
(7) I když primární pravomoc pro zavedení režimu vydávání euromincí mají zúčastněné členské státy, budoucí národní centrální banky Eurosystému hrají klíčovou roli při distribuci euromincí.
Na ustanovení těchto obecných zásad, která se týkají euromincí, je proto třeba pohlížet jako na doporučení, podle kterých by měly národní centrální banky postupovat v rámci úpravy vydávání euromincí, která bude přijata příslušnými vnitrostátními orgány budoucích zúčastněných členských států.
(8) Poskytnutí eurobankovek a euromincí budoucím národním centrálním bankám Eurosystému pro účely předzásobení s sebou nese určitá finanční rizika.
Aby se zajistilo krytí těchto rizik, měly by se budoucí národní centrální banky Eurosystému zavázat, že eurobankovky, které si od Eurosystému půjčily, splatí z budoucích požadavků na výrobu bankovek, které jim byly přiděleny.
Předzásobení by mělo být dovoleno jen tehdy, poskytnou-li způsobilé protistrany příslušné budoucí národní centrální bance Eurosystému dostatečné způsobilé zajištění.
(9) Národní centrální banka Eurosystému dodávající eurobankovky a euromince pro účely předzásobení a budoucí národní centrální banky Eurosystému by měly uzavřít konkrétní smluvní ujednání, že se budou řídit pravidly a postupy obsaženými v těchto obecných zásadách.
(10) Není-li na základě ustanovení vnitrostátních právních předpisů platných v budoucích zúčastněných členských státech zajištěno, že se uplatní rovnocenná pravidla a postupy, musí být podmínky, jež tyto obecné zásady stanoví pro předzásobení a druhotné předzásobení, součástí smluvních ujednání mezi budoucími národními centrálními bankami Eurosystému, způsobilými protistranami a kvalifikovanými třetími osobami.
(11) Jako koordinátor předzásobování by ECB měla být předem informována o žádostech o předzásobení a budoucí národní centrální banky Eurosystému by měly ECB o rozhodnutí předzásobit vždy informovat,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad se rozumí:
- "předzásobením" fyzické dodání eurobankovek a euromincí budoucí národní centrální bankou Eurosystému způsobilým protistranám na území budoucího zúčastněného členského státu během období předzásobení/druhotného předzásobení;
- "obdobím předzásobení/druhotného předzásobení" období, ve kterém dochází k předzásobení a druhotnému předzásobení a které nezačne dříve než čtyři měsíce přede dnem přechodu na hotovostní euro a skončí v 00.00 hodin (místního času) v den přechodu na hotovostní euro;
- "druhotným předzásobením" dodání předzásobených eurobankovek a euromincí způsobilou protistranou kvalifikovaným třetím osobám na území budoucího zúčastněného členského státu během období předzásobení/druhotného předzásobení;
- "eurozónou" území zúčastněných členských států;
- "dnem přechodu na hotovostní euro" den, ke kterému se eurobankovky a euromince stanou v daném budoucím zúčastněném členském státě zákonným platidlem;
- "zúčastněným členským státem" členský stát, který přijal euro;
- "budoucím zúčastněným členským státem" nezúčastněný členský stát, který splnil podmínky pro přijetí eura a ve vztahu k němuž bylo přijato rozhodnutí o zrušení výjimky (podle čl. 122 odst. 2 Smlouvy);
- "nezúčastněným členským státem" členský stát, který nepřijal euro;
- "Eurosystémem" národní centrální banky zúčastněných členských států a ECB;
- "způsobilou protistranou" subjekt ve smyslu článku 5, který splňuje požadavky pro přijetí eurobankovek a euromincí pro účely předzásobení;
- "kvalifikovanými třetími osobami" určité obchodní cílové skupiny, jako jsou např. obchodníci, výrobci a provozovatelé přístrojů pro příjem a výdej hotovosti a společnosti provozující přepravu hotovosti, které se nacházejí v tomtéž budoucím zúčastněném členském státě jako způsobilá protistrana a které podle názoru této způsobilé protistrany mají oprávněnou potřebu, aby byly druhotně předzásobeny, a jsou schopny splnit požadavky spojené s druhotným předzásobením;
- "společností provozující přepravu hotovosti" subjekt, který pro úvěrové instituce zabezpečuje přepravu bankovek a mincí, jejich skladování a manipulaci s nimi;
- "národní centrální bankou Eurosystému" národní centrální banka zúčastněného členského státu;
- "budoucí národní centrální bankou Eurosystému" národní centrální banka budoucího zúčastněného členského státu;
- "způsobilým zajištěním" zajištění ve smyslu článku 8;
- "dodávající národní centrální bankou Eurosystému" národní centrální banka Eurosystému, která budoucí národní centrální bance Eurosystému dodává eurobankovky a euromince pro účely předzásobení, bez ohledu na to, která národní centrální banka Eurosystému je zákonným vlastníkem těchto bankovek a mincí;
- "počátečním požadavkem na množství eurobankovek a euromincí" množství eurobankovek a euromincí, které bude dle očekávání v budoucím zúčastněném členském státě potřebné ke dni přechodu na hotovostní euro na pokrytí poptávky po období jednoho roku;
- "obchodním dnem Eurosystému" den, kdy jsou ECB nebo jedna nebo více národních centrálních bank otevřeny pro obchodování, kdy je otevřen TARGET nebo systém, jenž TARGET nahrazuje, a který je dnem vypořádání pro trh s eurem a devizové operace zahrnující euro;
- "TARGETem" transevropský expresní automatizovaný systém zúčtování plateb v reálném čase;
- "úvěrovou institucí" instituce ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a jejím výkonu [2],
- "původní měnou" národní měnová jednotka budoucího zúčastněného členského státu přede dnem přechodu na hotovostní euro.
Článek 2
Použitelnost ustanovení těchto obecných zásad
1. Pravidla a postupy, jež tyto obecné zásady stanoví pro předzásobení a druhotné předzásobení, se použijí na ujednání o předzásobení a o druhotném předzásobení bez ohledu na to, zda budoucí národní centrální banka Eurosystému i) si bankovky a mince, jež mají být předmětem předzásobení, půjčuje nebo ii) je vyrábí či formou zadání zakázky obstarává.
2. Tyto obecné zásady se nepoužijí na fyzické dodání eurobankovek a euromincí z národních centrálních bank Eurosystému do národních centrálních bank nezúčastněných členských států, které dosud nemají postavení budoucích národních centrálních bank Eurosystému.
KAPITOLA II
PŮJČKY EUROBANKOVEK A EUROMINCÍ PRO ÚČELY PŘEDZÁSOBENÍ
Článek 3
Dodání
1. Budoucí národní centrální bance Eurosystému může eurobankovky a euromince pro účely předzásobení a na zajištění počátečního požadavku na množství eurobankovek a euromincí dodat podle potřeby jedna nebo více národních centrálních bank Eurosystému.
2. Dodávající národní centrální banka Eurosystému od přijímající budoucí národní centrální banky Eurosystému nevyžaduje zajištění.
3. Dodání eurobankovek a euromincí národní centrální bankou Eurosystému budoucí národní centrální bance Eurosystému musí předcházet uzavření smluvního ujednání mezi dodávající národní centrální bankou Eurosystému a přijímající budoucí národní centrální bankou Eurosystému, které stanoví, že podmínky uvedené v těchto obecných zásadách se použijí na půjčku eurobankovek a euromincí budoucí národní centrální bance Eurosystému, a použijí se tedy i při sjednávání podmínek předzásobení a druhotného předzásobení.
4. Dodávky eurobankovek a euromincí nezačnou před tím, než bude přijato rozhodnutí o zrušení výjimky pro nezúčastněný členský stát podle čl. 122 odst. 2 Smlouvy.
5. Po konzultaci s dodávající národní centrální bankou Eurosystému ECB jasně určí zásoby, ze kterých budou eurobankovky a euromince, jež mají být dodány, čerpány, jakož i název dodávající národní centrální banky Eurosystému.
Dodávající národní centrální banka Eurosystému zajistí, aby bylo přijato rozhodnutí o doplnění těchto zásob.
Článek 4
Podmínky pro půjčku eurobankovek a euromincí
1. Podmínky uvedené v tomto článku musí být stanoveny ve smluvních ujednáních podle čl. 3 odst. 3.
2. Ve smluvním ujednání se stanoví přesný objem eurobankovek a euromincí, které mají být dodány (v členění podle nominální hodnoty), a dodací lhůta.
3. Eurobankovky a euromince se pro účely předzásobení a zajištění počátečního požadavku na množství eurobankovek a euromincí do budoucí národní centrální banky Eurosystému přepravují v souladu s bezpečnostními pravidly a pravidly týkajícími se pojištění, která obvykle platí pro hromadné dodávky eurobankovek a euromincí mezi národními centrálními bankami.
Riziko zničení, ztráty, krádeže a loupeže dodávaných eurobankovek a euromincí přechází na budoucí národní centrální banku Eurosystému okamžikem, kdy tyto eurobankovky a euromince opustí trezor dodávající národní centrální banky Eurosystému.
4. Budoucí národní centrální banka Eurosystému hradí náklady spojené s přepravou eurobankovek a euromincí z národní centrální banky Eurosystému do této budoucí národní centrální banky Eurosystému.
Dodávající národní centrální banka Eurosystému zajistí, aby přeprava byla prováděna efektivně.
5. Potřebuje-li budoucí národní centrální banka Eurosystému, aby ji Eurosystém do dvanácti měsíců ode dne přechodu na hotovostní euro poskytl hromadnou dodávku eurobankovek a euromincí, považují se tyto požadavky za součást počátečního požadavku na množství eurobankovek a euromincí a pokud se týká splacení, přistupuje se k nim obdobně jako k předzásobeným eurobankovkám a euromincím tak, jak je stanoveno v odstavcích 6 až 8.
Ve všech ostatních ohledech se k plnění uvedených požadavků přistupuje jako k hromadné dodávce.
6. Budoucí národní centrální banka Eurosystému plní vůči dodávající národní centrální bance (národním centrálním bankám) Eurosystému tyto povinnosti v oblasti účetnictví a finančního výkaznictví:
a) Během období předzásobení/druhotného předzásobení vykazuje budoucí národní centrální banka Eurosystému částku eurobankovek a euromincí, které byly dodány pro účely předzásobení (a pro účely splnění počátečního požadavku na množství eurobankovek a euromincí), v podrozvaze v jejich nominální hodnotě.
b) Budoucí národní centrální banka Eurosystému oznámí dodávající národní centrální bance (dodávajícím národním centrálním bankám) Eurosystému částku předzásobených a druhotně předzásobených eurobankovek a euromincí.
c) Budoucí národní centrální banka Eurosystému oznámí celkovou částku předzásobených a druhotně předzásobených eurobankovek, které se dostaly do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro (v členění podle nominální hodnoty), jakož i den, kdy se dozvěděla, že se tyto bankovky dostaly do oběhu.
7. Ode dne přechodu na hotovostní euro plní budoucí národní centrální banka Eurosystému tyto povinnosti v oblasti účetnictví a finančního výkaznictví:
a) Nebyly-li předzásobené eurobankovky už vykázány podle odstavce 10, vykazují se jako rozvahové položky ke dni přechodu na hotovostní euro.
b) Celková částka předzásobených eurobankovek s výjimkou bankovek, které se dostaly do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro a které byly oznámeny podle odst. 6 písm. c), se v rozvaze budoucí národní centrální banky Eurosystému vykazuje v položce "bankovky v oběhu".
c) Rozdíl mezi celkovou částkou předzásobených eurobankovek a částkami předzásobených eurobankovek, které byly připsány na vrub účtů způsobilých protistran, jež byly předzásobeny, vedených u budoucí národní centrální banky Eurosystému podle článku 15, se považuje za zajištěný bezúročný úvěr poskytnutý způsobilým protistranám, který musí tyto protistrany splatit v souladu s článkem 15.
8. Budoucí národní centrální banka Eurosystému splatí eurobankovky, které si půjčila od národní centrální banky Eurosystému pro účely předzásobení, tak, že dodá eurobankovky ekvivalentního množství a kvality, jež vyrobí nebo formou zadání zakázky obstará v rámci výroby eurobankovek, která jí byla v rámci Eurosystému – kromě běžného podílu na výrobě eurobankovek v rámci Eurosystému za příslušná léta – přidělena na jeden rok či více po sobě jdoucích let, jež bezprostředně následují po roce, v němž dojde k přechodu na hotovostní euro.
O výpočtu ekvivalentního množství a kvality bankovek, jež mají být splaceny, rozhodne Rada guvernérů.
O výpočtu ekvivalentního množství a kvality eurobankovek druhé série, jež mají být splaceny, rozhodne včas Rada guvernérů.
9. Budoucí národní centrální banka Eurosystému provede předzásobení v souladu s podmínkami uvedenými v kapitolách III a IV.
Není-li na základě ustanovení vnitrostátních právních předpisů o předzásobení zajištěno, že se na všechny způsobilé protistrany vztahují podmínky, které jsou rovnocenné podmínkám uvedeným v kapitolách III a IV, musí dodání předcházet uzavření smluvního ujednání mezi budoucí národní centrální bankou Eurosystému a způsobilou protistranou, jež tyto podmínky obsahuje.
10. V případě, že se předzásobené eurobankovky dostanou do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro, vykáže je dodávající národní centrální banka Eurosystému jako eurobankovky, které byly vydány a které jsou v oběhu.
Dodávající národní centrální banka Eurosystému vykáže vůči budoucí národní centrální bance Eurosystému pohledávku ve výši nominální hodnoty eurobankovek, které se dostaly do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro.
Budoucí národní centrální banka Eurosystému platí dodávající národní centrální bance Eurosystému úroky z této pohledávky.
Tyto úroky se platí ode dne, kdy se budoucí národní centrální banka Eurosystému dozvěděla, že se tyto eurobankovky dostaly do oběhu, do prvního obchodního dne Eurosystému po dni přechodu na hotovostní euro.
V tento den se závazek budoucí národní centrální banky Eurosystému a související úroky vypořádají prostřednictvím TARGETu nebo systému, jenž TARGET nahrazuje.
Referenční úrokovou sazbou je poslední dostupná mezní úroková sazba, kterou Eurosystém používá ve veřejných nabídkových řízeních pro hlavní refinanční operace podle odstavce 3.1.2 přílohy I obecných zásad ECB/2000/7 ze dne 31. srpna 2000 o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému [3].
Pokud budoucí národní centrální bance Eurosystému eurobankovky za účelem předzásobení dodává více než jedna národní centrální banka Eurosystému, určí smluvní ujednání podle článku 3.3 dodávající národní centrální banku, která vykáže bankovky v oběhu a pohledávku vůči budoucí národní centrální bance Eurosystému.
11. Budoucí národní centrální banka Eurosystému oznámí ECB tyto skutečnosti:
a) konečnou celkovou částku předzásobených a druhotně předzásobených eurobankovek (v členění podle nominální hodnoty) a
b) konečnou celkovou částku předzásobených a druhotně předzásobených euromincí (v členění podle nominální hodnoty).
KAPITOLA III
PŘEDZÁSOBENÍ
Článek 5
Způsobilé protistrany
Úvěrové instituce, které jsou usazeny v budoucím zúčastněném členském státě (včetně poboček zahraničních úvěrových institucí nacházejících se v budoucím zúčastněném členském státě), a vnitrostátní poštovní úřady, které mají účet u budoucí národní centrální banky Eurosystému, se považují za způsobilé obdržet eurobankovky a euromince pro účely předzásobení, jakmile dojde k uzavření smluvních ujednání ve smyslu čl. 4 odst. 9.
Článek 6
Dodání pro účely předzásobení
1. Budoucí národní centrální banka Eurosystému nesmí začít s dodávkami eurobankovek a euromincí pro účely předzásobení před začátkem období předzásobení/druhotného předzásobení.
2. Budoucí národní centrální banka Eurosystému může eurobankovky a euromince předzásobit v souladu s těmito obecnými zásadami.
Předzásobení eurobankovkami a euromincemi musí předcházet uzavření smluvního ujednání mezi budoucí národní centrální bankou Eurosystému a přijímající způsobilou protistranou, jehož součástí jsou podmínky uvedené v této kapitole a v kapitole IV (nestanoví-li ustanovení právních předpisů v daném budoucím zúčastněném členském státě rovnocenná pravidla a postupy).
Článek 7
Poskytnutí zajištění
1. Způsobilé protistrany, které mají být předzásobeny, poskytnou budoucí národní centrální bance Eurosystému způsobilé zajištění ve smyslu článku 8:
a) ke krytí úplné nominální hodnoty předzásobovaných eurobankovek a euromincí a
b) k zajištění splnění povinností stanovených v článku 10, které mají tvořit součást smluvního ujednání mezi budoucí národní centrální bankou Eurosystému a způsobilou protistranou.
2. Dojde-li k realizaci zajištění s cílem zabezpečit plnění povinností stanovených v článku 10, poskytne způsobilá protistrana budoucí národní centrální bance Eurosystému dodatečné zajištění ke krytí úplné nominální hodnoty předzásobených eurobankovek a euromincí v souladu s odst. 1 písm. a).
3. Zajištění se budoucí národní centrální bance Eurosystému poskytne před tím, než začne s předzásobením eurobankovkami a euromincemi, a kryjí se jím rizika, která vzniknou od zahájení dodávek pro účely předzásobení.
4. Budoucí národní centrální banka Eurosystému zajistí, aby zajištění bylo v plném rozsahu vymahatelné.
Za tímto účelem mobilizuje způsobilé zajištění prostřednictvím vhodných zajišťovacích postupů způsobem uvedeným v příloze I obecných zásad ECB/2000/7.
5. Budoucí národní centrální banka Eurosystému provede přiměřená opatření ke kontrole rizik tak, aby zvládla rizika spojená s předzásobením.
Před provedením předzásobení konzultuje tato banka ECB ohledně opatření ke kontrole rizik uvedených v tomto článku.
Dojde-li k úpravě tržní hodnoty způsobilého zajištění z důvodu zohlednění aplikovaných opatření ke kontrole rizik, je třeba náležitě upravit výši zajištění tak, aby vždy krylo plnou nominální hodnotu předzásobených eurobankovek a euromincí, která nebyla připsána na vrub účtů způsobilých protistran u budoucí národní centrální banky Eurosystému, jež předzásobené eurobankovky a euromince poskytla.
6. Smluvní ujednání, které se uzavírá před předzásobením, stanoví, že způsobilá protistrana budoucí národní centrální banku Eurosystému opravňuje k realizaci zajištění, poruší-li předzásobovaná způsobilá protistrana kteroukoli z povinností, které jsou podle těchto obecných zásad předběžnou podmínkou předzásobení a na kterých se způsobilá protistrana a budoucí národní centrální banka Eurosystému výslovně dohodly, a nezaplatí-li předzásobená způsobilá protistrana smluvní pokuty stanovené v článku 10.
Článek 8
Způsobilé zajištění
1. Veškerá aktiva způsobilá pro operace měnové politiky Eurosystému ve smyslu přílohy I obecných zásad ECB/2000/7 se považují za způsobilé zajištění pro účely předzásobení.
2. Za způsobilé zajištění pro účely předzásobení se považují aktiva znějící buď na původní měny budoucích zúčastněných členských států, nebo na euro, která splňují jednotná kritéria uvedená v příloze I obecných zásad ECB/2000/7 a která jsou způsobilá pro operace měnové politiky Eurosystému (s výjimkou kritéria, jež se týká místa vypořádání a měny, na kterou aktiva znějí).
Aktiva jsou držena (vypořádána) v eurozóně nebo v budoucím zúčastněném členském státě, přičemž příslušný vnitrostátní vypořádací systém musí být vyhodnocen podle "Standardů pro využívání systémů vypořádání obchodů s cennými papíry v EU v úvěrových operací ESCB", které vypracovala ECB.
3. Jako způsobilé zajištění lze poskytnout rovněž tato aktiva: a) hotovostní vklady znějící na původní měnu, b) hotovostní vklady v eurech uložené na zvláštním účtu, které se úročí stejnou sazbou jako minimální rezervy, nebo c) vklady znějící na původní měnu nebo na euro a v jiné formě, kterou budoucí národní centrální banka Eurosystému považuje za vhodnou.
Článek 9
Vykazování
1. Způsobilá protistrana své budoucí národní centrální bance Eurosystému oznámí
a) konečnou celkovou částku druhotně předzásobených eurobankovek (v členění podle nominální hodnoty), a
b) konečnou celkovou částku druhotně předzásobených euromincí (v členění podle nominální hodnoty).
2. Způsobilá protistrana, která byla předzásobena, poskytne své budoucí národní centrální bance Eurosystému ihned po druhotném předzásobení informace o totožnosti kvalifikovaných třetích osob, které druhotně předzásobila, jakož i údaje o částkách eurobankovek a euromincí poskytnutých jednotlivým klientům v rámci druhotného předzásobení. Budoucí národní centrální banka Eurosystému nakládá s těmito údaji jako s důvěrnými a využívá je pouze ke sledování toho, jak kvalifikované třetí osoby dodržují své povinnosti, pokud jde o zamezení předčasného oběhu eurobankovek a euromincí, a pro účely vykazování podle čl. 4 odst. 11.
3. Způsobilá protistrana, která byla předzásobena, okamžitě informuje budoucí národní centrální banku Eurosystému, která ji předzásobila (která o tom následně informuje ECB):
a) zda existuje důvod se domnívat, že předzásobené eurobankovky a euromince se dostaly do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro, a
b) o celkové částce předzásobených bankovek (v členění podle nominální hodnoty), které se případně dostaly do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro.
Článek 10
Závazky způsobilé protistrany týkající se druhotného předzásobení
Předtím, než dojde k druhotnému předzásobení, se způsobilé protistrany, které byly předzásobeny, zaváží, že druhotné předzásobení provedou pouze v souladu s pravidly a postupy stanovenými v těchto obecných zásadách, o čemž se tyto způsobilé protistrany dohodnou s kvalifikovanými třetími osobami, jež mají být druhotně předzásobeny.
Způsobilá protistrana může druhotné předzásobení provést až poté, co se sjednají tyto podmínky:
a) Způsobilá protistrana zajistí, aby druhotně předzásobené eurobankovky a euromince zůstaly v prostorách předzásobovaných kvalifikovaných třetích osob, kde se skladují odděleně od ostatních eurobankovek a euromincí a od jiné měny či majetku tak, aby se nedostaly do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro.
Tento předčasný oběh podléhá zaplacení odpovídajících smluvních pokut.
b) Způsobilá protistrana se dohodne s kvalifikovanou třetí osobou, která má být druhotně předzásobena, že tato kvalifikovaná třetí osoba umožní budoucí národní centrální bance Eurosystému provést audit a kontrolu v prostorách kvalifikované třetí osoby, která byla druhotně předzásobena, s cílem ověřit přítomnost druhotně předzásobených eurobankovek a euromincí.
c) Způsobilá protistrana platí budoucí národní centrální bance Eurosystému smluvní pokuty ve výši úměrné vzniklé škodě, nejméně však ve výši 10% částky, jež je předmětem druhotného předzásobení, jestliže: i) budoucí národní centrální bance Eurosystému není umožněn přístup za účelem provedení auditu a kontroly ve smyslu odstavce b), nebo ii) druhotně předzásobené eurobankovky a euromince nejsou skladovány v prostorách kvalifikované třetí osoby, jež byla druhotně předzásobena, jak se stanoví v tomto článku.
Budoucí národní centrální banka Eurosystému tyto smluvní pokuty neuloží, pokud i) budoucí zúčastněný členský stát vytvořil právní rámec, který stanoví rovnocennou úroveň ochrany, nebo ii) druhotně předzásobená kvalifikovaná třetí osoba už zaplatila pokuty podle čl. 16 odst.
Článek 11
Statistické aspekty
Pro účely uplatňování nařízení (ES) č. 2423/2001 (ECB/2001/13) ze dne 22. listopadu 2001 o konsolidované rozvaze sektoru měnových finančních institucí [4] budoucí národní centrální banka Eurosystému zajistí, aby měnové finanční instituce v příslušném členském státě během období předzásobení/druhotného předzásobení nevykazovaly položky a transakce týkající se předzásobených eurobankovek a euromincí ve svých rozvahách.
Článek 12
Distribuce do poboček
Budoucí národní centrální banka Eurosystému povolí způsobilým protistranám, aby předzásobené eurobankovky a euromince distribuovaly pouze do svých poboček v budoucím zúčastněném členském státě.
Článek 13
Zákaz předčasného oběhu
1. Budoucí národní centrální banka Eurosystému zakáže způsobilým protistranám nakládat s eurobankovkami a euromincemi, jež jim byly dodány, před 00:00 (místního času) v den přechodu na hotovostní euro, nestanoví-li tyto obecné zásady jinak.
Budoucí národní centrální banka Eurosystému zejména vyžaduje, aby způsobilé protistrany skladovaly předzásobené eurobankovky a euromince ve svých trezorech odděleně od jiných eurobankovek a euromincí, jiné měny či majetku, a bezpečně tak, aby se zamezilo jejich zničení, krádeži, loupeži nebo jiné příčině předčasného oběhu.
2. Způsobilé protistrany zajistí, že přede dnem přechodu na hotovostní euro se předzásobené eurobankovky a euromince nedostanou do oběhu.
3. S cílem ověřit přítomnost předzásobených eurobankovek a euromincí a existenci ujednání, na jejichž základě způsobilé protistrany druhotné předzásobení uskutečňují, oprávní způsobilé protistrany příslušnou národní centrální banku Eurosystému k provádění auditu a kontrol jejich prostor.
4. Způsobilé protistrany se zavazují, že budoucí národní centrální bance Eurosystému zaplatí pokutu, poruší-li způsobilá protistrana povinnosti související s předzásobením, včetně uvádění předzásobených bankovek do oběhu nebo takového jednání, jež vede k jejich uvedení do oběhu, přede dnem přechodu na hotovostní euro, nebo odmítnutí umožnit provedení auditu či kontrol.
Budoucí národní centrální banka Eurosystému zajistí, aby tyto případy porušení povinností podléhaly smluvním, případně zákonným pokutám ve výši úměrné vzniklé škodě.
Budoucí národní centrální banka Eurosystému tyto pokuty neuloží, pokud dotčený budoucí zúčastněný členský stát vytvořil právní rámec, který stanoví rovnocennou úroveň ochrany.
Článek 14
Riziko zničení, ztráty, krádeže a loupeže
Způsobilé protistrany nesou riziko zničení, ztráty, krádeže a loupeže předzásobených eurobankovek a euromincí od okamžiku, kdy tyto bankovky a mince opustí trezor budoucí národní centrální banky Eurosystému.
Budoucí národní centrální banka Eurosystému může od způsobilých protistran vyžadovat, aby tato rizika kryly tím, že sjednají přiměřené pojištění nebo jiným vhodným způsobem.
Budoucí národní centrální banka Eurosystému a způsobilá protistrana se však dohodnou, že bez ohledu na toto pojištění se použijí ustanovení článku 15, která se týkají okamžitého zaúčtování předzásobených eurobankovek nebo euromincí, jež se předčasně dostaly do oběhu, a souvisejících úrokových plateb na vrub účtu.
Bez ohledu na výše uvedené se mohou budoucí národní centrální banka Eurosystému a způsobilá protistrana dohodnout, že budoucí národní centrální banka Eurosystému po praktické stránce zajistí přepravu eurobankovek a euromincí pro účely předzásobení jménem způsobilé protistrany a na její riziko, nebo na riziko budoucí národní centrální banky Eurosystému, pokud si to národní centrální banka Eurosystému přeje.
Článek 15
Účtování
1. Eurobankovky a euromince, kterými byly způsobilé protistrany předzásobeny, se účtují na vrub účtů těchto protistran vedených u jejich budoucí národní centrální banky Eurosystému v nominální hodnotě v souladu s následujícím "modelem lineárního účtování na vrub": celková částka předzásobených eurobankovek a euromincí se na vrub účtů připíše ve třech stejných částkách v den vypořádání první, čtvrté a páté hlavní refinanční operace Eurosystému po dni přechodu na hotovostní euro.
2. Není-li na účtu předzásobené způsobilé protistrany, který vede budoucí národní centrální banka Eurosystému, jež tuto protistranu předzásobila, dostatek finančních prostředků k zatížení účtu podle odstavce 1, má se za to, že způsobilá protistrana porušila svou povinnost zaplatit za předzásobené eurobankovky a euromince.
3. Eurobankovky a euromince, které byly způsobilým protistranám dodány v den přechodu na hotovostní euro či po tomto dni, se na vrub účtů těchto protistran vedených u budoucích národních centrálních bank Eurosystému připíší v souladu se stávající praxí v rámci Eurosystému.
Eurobankovky a euromince, které způsobilé protistrany vrátily v den přechodu na hotovostní euro či po tomto dni, se obdobně připíší ve prospěch příslušných účtů těchto protistran vedených u budoucích národních centrálních bank Eurosystému.
4. Bankovky a mince znějící na původní měnu, které způsobilé protistrany vrátily, se ve prospěch příslušných účtů těchto protistran vedených u budoucí národní centrální banky Eurosystému připíší v souladu se stávající praxí v rámci Eurosystému.
5. Dostanou-li se eurobankovky či euromince do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro, zaúčtuje se částka těchto bankovek či mincí na vrub způsobilé protistrany, která byla předzásobena, okamžitě jako devizy.
V účetnictví národní centrální banky Eurosystému, která eurobankovky budoucí národní centrální bance Eurosystému dodala za účelem předzásobení, se tyto eurobankovky zaúčtují jako bankovky "v oběhu".
Zaúčtování se provede bez ohledu na to, z jakého důvodu se bankovky přede dnem přechodu na hotovostní euro dostaly do oběhu.
KAPITOLA IV
DRUHOTNÉ PŘEDZÁSOBENÍ
Článek 16
Podmínky pro dodávání eurobankovek a euromincí pro účely druhotného předzásobení
1. Druhotné předzásobování kvalifikovaných třetích osob nesmí začít před začátkem období předzásobení/druhotného předzásobení.
2. Předtím, než se započne s druhotným předzásobením, uzavřou způsobilá protistrana a kvalifikované třetí osoby smluvní ujednání, která budou obsahovat alespoň toto:
a) Veškerá rizika i odpovědnost v souvislosti s druhotným předzásobením ponese kvalifikovaná třetí osoba, přičemž k druhotnému předzásobení dojde za podmínek dohodnutých v souladu s těmito obecnými zásadami.
b) Kvalifikovaná třetí osoba oznámí ECB prostřednictvím své budoucí národní centrální banky Eurosystému veškeré druhotně předzásobené eurobankovky a euromince.
c) Kvalifikovaná třetí osoba uskladní druhotně předzásobené eurobankovky a euromince v souladu s čl. 10 písm. a) a nezačne s nimi nakládat dříve než v 00:00 (místního času) v den přechodu na hotovostní euro.
d) Kvalifikovaná třetí osoba oprávní budoucí národní centrální banku Eurosystému k provádění auditu a kontrole jejích prostor s cílem ověřit přítomnost druhotně předzásobených bankovek a mincí.
e) Kvalifikovaná třetí osoba oznámí budoucí národní centrální bance Eurosystému celkovou částku druhotně předzásobených bankovek (v členění podle nominální hodnoty), které se případně dostaly do oběhu přede dnem přechodu na hotovostní euro.
f) Kvalifikovaná třetí osoba se zaváže platit budoucí národní centrální bance Eurosystému pokuty, pokud kvalifikovaná třetí osoba poruší povinnosti týkající se druhotného předzásobení včetně porušení povinnosti podle odstavce c) nebo odmítnutí auditu či kontrol podle odstavce d).
Za tato porušení se platí smluvní, případně zákonné pokuty ve výši úměrné vzniklé škodě, nejméně však ve výši 10 % částky, jež je předmětem druhotného předzásobení.
Budoucí národní centrální banka Eurosystému tyto pokuty neuloží, pokud dotčený budoucí zúčastněný členský stát vytvořil právní rámec, který stanoví rovnocennou úroveň ochrany.
Článek 17
Vyloučení veřejnosti
1. Budoucí národní centrální banka Eurosystému zakáže způsobilým protistranám, aby eurobankovkami a euromincemi druhotně předzásobovaly veřejnost.
2. Odstavec 1 tohoto článku nezakazuje zásobení veřejnosti počátečními sadami mincí, které obsahují malé množství euromincí různých nominálních hodnot tak, jak podle potřeby stanoví příslušné vnitrostátní orgány v některých budoucích zúčastněných členských státech.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Ověřování
Budoucí národní centrální banky Eurosystému předají ECB nejpozději tři měsíce před započetím období předzásobení/druhotného předzásobení, avšak nikoli předtím, než bylo v případě příslušného členského státu rozhodnuto o zrušení výjimky, kopie všech právních nástrojů a opatření přijatých v jejich členském státě ve vztahu k těmto obecným zásadám.
Článek 19
Euromince
Doporučuje se, aby budoucí národní centrální banky Eurosystému uplatňovaly tyto obecné zásady na euromince, nestanoví-li předpisy vydané příslušnými vnitrostátními orgány jinak.
Článek 20
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 19. července 2006.
2. Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 24. července 2006
o výměně bankovek po neodvolatelném stanovení směnných kurzů v souvislosti se zavedením eura
(ECB/2006/10)
(2006/549/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 106 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 52 tohoto statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 52 statutu ukládá, aby Rada guvernérů přijala opatření nezbytná k zajištění toho, aby bankovky znějící na měny s neodvolatelně stanovenými směnnými kurzy byly národními centrálními bankami zúčastněných členských států vyměňovány za jejich jmenovité hodnoty.
Tato opatření zahrnují výměnu bankovek nového zúčastněného členského státu: a) za eurobankovky a euromince nebo b) formou připsání peněžních prostředků na účet.
Uplatňuje-li se však v novém zúčastněném členském státě přechodné období, budou tato opatření během přechodného období namísto toho zahrnovat výměnu bankovek: a) za národní měnu tohoto nového zúčastněného členského státu nebo b) formou připsání peněžních prostředků na účet.
(2) Nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [1] stanoví pro členské státy, které přijímají euro, různé možné režimy přechodu na hotovostní euro.
Tyto obecné zásady zajišťují, aby k výměně bankovek nových zúčastněných členských států mohlo dojít bez ohledu na to, jaký vnitrostátní režim přechodu na hotovostní euro se zvolí.
(3) Určité kategorie bankovek, zejména bankovky silně poškozené a bankovky, které byly s cílem usnadnit a ochránit stahování bankovek národní měny z oběhu označeny v rámci vnitrostátních systémů značení, nejsou zpravidla způsobilé k výměně, a jsou tedy vyloučeny z výměny podle těchto obecných zásad.
(4) Uplatňuje-li se v novém zúčastněném členském státě přechodné období, uplatní se opatření podle těchto obecných zásad déle, neboť zohlední toto přechodné období; toto přechodné období by však nemělo prodlužovat období pro výměnu bankovek jiných nových zúčastněných členských států,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Definice
Pro účely těchto obecných zásad se rozumí:
- "zúčastněným členským státem" členský stát, který přijal euro,
- "novým zúčastněným členským státem" zúčastněný členský stát, který přijal euro, avšak eurobankovky a euromince v něm nejsou jediným zákonným platidlem,
- "dnem přijetí eura" den, kdy vstoupí v platnost zrušení výjimky pro dotčený členský stát podle čl. 122 odst. 2 Smlouvy,
- "obdobím dvojího oběživa" období ode dne přechodu na hotovostní euro v dotčeném novém zúčastněném členském státě do posledního dne, kdy lze národní měnu tohoto nového zúčastněného členského státu používat jako zákonné platidlo souběžně s eurem,
- "dnem přechodu na hotovostní euro" den, ke kterému eurobankovky a euromince získají v daném novém zúčastněném členském státě status zákonného platidla,
- "národní měnou" bankovky a mince nového zúčastněného členského státu, které příslušný orgán v tomto členském státě vydal přede dnem přijetí eura,
- "bankovkami nového zúčastněného členského státu" bankovky vydané národní centrální bankou nového zúčastněného členského státu, které byly zákonným platidlem v den přede dnem přijetí eura a které jsou jiné národní centrální bance nebo pověřenému zástupci této jiné banky předloženy k výměně,
- "přechodným obdobím" období v délce nejvýše tří let, které začíná v 00:00 hodin (místního času) v den přijetí eura a končí v 00:00 hodin (místního času) v den přechodu na hotovostní euro,
- "národní centrální bankou Eurosystému" národní centrální banka zúčastněného členského státu (včetně národní centrální banky nového zúčastněného členského státu),
- "jmenovitou hodnotou" hodnota vyplývající z přepočítacích koeficientů, které podle čl. 123 odst. 4 Smlouvy schválila Rada EU, bez rozdílu mezi nákupními a prodejními kurzy,
- "značením" identifikace bankovek rozlišovacím specifickým znakem, např. děrováním, v rámci vnitrostátního systému značení s cílem usnadnit a ochránit stahování bankovek nového zúčastněného členského státu, které příslušný orgán v tomto členském státě vydal přede dnem přijetí eura, z oběhu.
Článek 2
Povinnost výměny za jmenovitou hodnotu
1. Národní centrální banky Eurosystému zajistí samy nebo prostřednictvím svého pověřeného zástupce, aby alespoň na jednom místě státního území bylo možné bankovky nového zúčastněného členského státu buď i) vyměnit za eurobankovky a euromince, nebo ii) je na požádání připsat na účet u instituce provádějící výměnu, jestliže vnitrostátní právní předpisy členského státu, v němž k výměně dochází, tuto možnost připouštějí.
V obou případech dojde k výměně za relevantní jmenovitou hodnotu.
2. Uplatňuje-li se v novém zúčastněném členském státě přechodné období, vztahují se ustanovení odstavce 1 během tohoto přechodného období na národní centrální banku tohoto nového zúčastněného členského státu s výjimkou toho, že podle pododstavce i) se uskuteční výměna za národní měnu tohoto členského státu a nikoli za eurobankovky a euromince.
3. Národní centrální banky Eurosystému mohou omezit počet i celkovou hodnotu bankovek nových zúčastněných členských států, které jsou od určitého subjektu ochotny akceptovat
i) v rámci určité transakce nebo
ii) v rámci jednoho dne
na částku v rozmezí od 500 EUR do 2500 EUR, přičemž výše této částky se bude lišit podle vnitrostátních zvyklostí.
4. Národní centrální banky Eurosystému odpovídají za repatriaci bankovek nového zúčastněného členského státu, které vyměňují podle těchto obecných zásad, do národní centrální banky členského státu, v němž byly příslušné bankovky vydány.
Článek 3
Bankovky nezpůsobilé k výměně
K výměně podle těchto obecných zásad nejsou způsobilé silně poškozené bankovky nového zúčastněného členského státu.
K výměně nejsou způsobilé zejména bankovky, které se skládají z více než dvou částí téže bankovky spojených dohromady, či bankovky, které byly poškozeny zařízeními na ochranu proti krádeži.
K výměně kromě toho nejsou způsobilé bankovky, které byly označeny, či bankovky, které byly poškozeny tak, že nelze ověřit přítomnost značení.
Článek 4
Doba, po kterou se uplatňují opatření podle těchto obecných zásad
1. Ve vztahu k bankovkám nového zúčastněného členského státu, jež jsou způsobilé k výměně, se požadavky vymezené v článcích 2 a 3 uplatňují:
a) ode dne přijetí eura v daném novém zúčastněném členském státě;
b) do doby, než dojde k výměně všech bankovek, které byly k výměně předloženy před uplynutím dvou měsíců ode dne přechodu na hotovostní euro v daném novém zúčastněném členském státě.
2. Uplatňuje-li se v daném novém zúčastněném členském státě období dvojího oběživa, které trvá déle než dva měsíce, použije se namísto období uvedeného v odst. 1 písm. b) období dvojího oběživa, které je z období dvojího oběživa, jež se uplatňují ve všech nových zúčastněných členských státech, jejichž den přijetí eura se shoduje s dnem přijetí eura v daném novém zúčastněném členském státě, nejdelší.
3. Doba, po kterou se opatření podle těchto obecných zásad uplatňují, je stejná pro všechny nové zúčastněné členské státy, jejichž den přijetí eura se shoduje.
Tato doba odpovídá nejdelší době, jež vyplývá z použití odstavců 1 a 2.
Existence přechodného období v daném novém zúčastněném členském státě neprodlužuje období pro výměnu bankovek jiných nových zúčastněných členských států.
Článek 5
Vstup v platnost
Tyto obecné zásady vstupují v platnost prvním dnem po zveřejnění
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 3. srpna 2006,
kterými se mění obecné zásady ECB/2005/16 o transevropském expresním automatizovaném systému zúčtování plateb v reálném čase (TARGET)
(ECB/2006/11)
(2006/562/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 105 odst. 2 první a čtvrtou odrážku této smlouvy a na články 3.1, 12.1, 14.3, 17, 18 a 22 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čtvrtá odrážka čl. 105 odst. 2 Smlouvy a čtvrtá odrážka článku 3.1 statutu stanoví, že jedním ze základních úkolů, jež plní Evropský systém centrálních bank (ESCB), je podporovat plynulé fungování platebních systémů.
(2) Článek 22 statutu stanoví, že Evropská centrální banka (ECB) a národní centrální banky mohou poskytovat facility, aby byly zajištěny účinné a spolehlivé zúčtovací a platební systémy uvnitř Společenství a ve styku se třetími zeměmi.
(3) Vedle připojení prostřednictvím systému propojení nebo dvoustranného spojení by se měl vzhledem k budoucímu zřízení systému TARGET 2 jako přechodné opatření umožnit třetí způsob připojení.
Národní centrální bance, která neprovozuje vlastní systém RTGS, by se měl umožnit přístup ke stávající infrastruktuře TARGETu prostřednictvím dálkové účasti v systému RTGS jiné národní centrální banky.
(4) Obecné zásady ECB/2005/16 ze dne 30. prosince 2005 o transevropském expresním automatizovaném systému zúčtování plateb v reálném čase (TARGET) [1] by měly být změněny tak, aby zahrnovaly zvláštní ustanovení upravující dálkovou účast,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Obecné zásady ECB/2005/16 se mění takto:
1. V článku 1 se vkládají tyto nové definice:
- "— "dálkově zúčastněnou národní centrální bankou" rozumí národní centrální banka, která neprovozuje vlastní systém RTGS, ale na dálku se účastní systému RTGS jiné národní centrální banky v souladu s ustanoveními čl. 2 odst. 3,
- — "hostitelskou národní centrální bankou" rozumí národní centrální banka, která ve svém systému RTGS povolí účast dálkově zúčastněné národní centrální bance v souladu s čl. 2 odst. 3."
2. V článku 2 se doplňuje nový odstavec 3, který zní:
"3. Účastní-li se dálkově zúčastněná národní centrální banka a úvěrové instituce či jiné subjekty v příslušném členské státě na dálku systému RTGS hostitelské národní centrální banky v souladu s jeho pravidly RTGS, uplatňují se tato zvláštní dodatečná ustanovení:
- hostitelská národní centrální banka poskytuje dálkově zúčastněné národní centrální bance neomezenou a nezajištěnou úvěrovou facilitu,
- hostitelská národní centrální banka a dálkově zúčastněná národní centrální banka se mohou dohodnout na podmínkách, které doplňují pravidla RTGS, jež se vztahují na systém RTGS hostitelské národní centrální banky,
- dálkově zúčastněná národní centrální banka poskytuje subjektům ve svém členské státě, které se účastní systému RTGS hostitelské národní centrální banky, vnitrodenní úvěr v souladu s požadavky čl. 3 písm. f),
- platby mezi subjekty v členském státě dálkově zúčastněné národní centrální banky a platby mezi těmito subjekty a ostatními účastníky systému RTGS hostitelské národní centrální banky se pro účely cenové politiky a pro další relevantní otázky považují za vnitrostátní platby, zatímco platby mezi subjekty v členském státě dálkově zúčastněné národní centrální banky a účastníky systému RTGS, který není systémem RTGS hostitelské národní centrální banky, se pro tyto účely považují za přeshraniční platby,
- dálkově zúčastněná národní centrální banka může jmenovat své zástupce do orgánů uvedených v čl. 7 odst. 2 a určit osobu či osoby pro výkon funkcí stanovených v čl. 7 odst. 3."
Článek 2
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
2. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 15. srpna 2006.
Použijí se ode dne 1. ledna 2007.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 31. srpna 2006,
kterými se mění obecné zásady ECB/2000/7 o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému
(ECB/2006/12)
(2006/905/ES)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 105 odst. 2 první odrážku této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 12.1 a 14.3 ve spojení s čl. 3.1 první odrážkou, článkem 18.2 a čl. 20 prvním odstavcem tohoto statutu,
(1) Dosažení jednotné měnové politiky vyžaduje definování nástrojů a postupů, jež má využívat Eurosystém, který je tvořen národními centrálními bankami členských států, jež přijaly euro (dále jen "zúčastněné členské státy"), a Evropskou centrální bankou (ECB), za účelem provádění této politiky jednotným způsobem ve všech zúčastněných členských státech.
(2) ECB má pravomoc přijímat obecné zásady nezbytné k provádění jednotné měnové politiky Eurosystému a národní centrální banky jsou povinny v souladu s takovými obecnými zásadami jednat.
(3) Nedávné změny týkající se vymezení a provádění jednotné měnové politiky Eurosystému, zejména zahrnutí neobchodovatelných aktiv do jednotného seznamu zajištění způsobilého pro úvěrové operace Eurosystému, je třeba náležitě zohlednit tím, že se nahradí stávající znění přílohy I obecných zásad ECB o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému,
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
Článek 1
Zásady, nástroje, postupy a kritéria provádění jednotné měnové politiky Eurosystému
Příloha I obecných zásad ECB/2000/7 ze dne 31. srpna 2000 o nástrojích a postupech měnové politiky Eurosystému [1] se nahrazuje textem uvedeným v příloze těchto obecných zásad.
Článek 2
Ověřování
Národní centrální banky zašlou nejpozději do 20. září 2006 Evropské centrální bance podrobné informace o textech a prostředcích, jimiž hodlají dosáhnout souladu s těmito obecnými zásadami.
Článek 3
Vstup v platnost
Tyto obecné zásady vstupují v platnost druhým dnem po jejich přijetí.
Článek 1 se použije ode dne 1. ledna 2007.
Článek 4
Určení
Tyto obecné zásady jsou určeny národním centrálním bankám zúčastněných členských států.
Obecné zásady Evropské centrální banky
ze dne 10. listopadu 2006
o právním rámci pro účetnictví a finanční vykazování v Evropském systému centrálních bank
(ECB/2006/16)
(2006/887/ES)
RADA GUVERNÉRů EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 12.1, 14.3 a 26.4 tohoto statutu,
s ohledem na příspěvek Generální rady Evropské centrální banky (ECB) podle článku 47.2 druhé a třetí odrážky statutu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropský systém centrálních bank (ESCB) je povinen předkládat zprávy podle článku 15 statutu.
(2) Podle článku 26.3 statutu sestavuje Výkonná rada konsolidovanou rozvahu ESCB pro analytické a provozní účely.
(3) Podle článku 26.4 statutu stanoví Rada guvernérů k provedení článku 26 statutu pravidla nezbytná pro standardizaci účtování a finančního vykazování operací národních centrálních bank.
(4) Pravidla pro zveřejňování informací o eurobankovkách v oběhu, o úrocích z čistých pohledávek nebo závazků uvnitř Eurosystému vyplývajících z přidělování eurobankovek v rámci Eurosystému a o měnových příjmech by ve zveřejňovaných ročních účetních závěrkách národních centrálních bank měla být harmonizována.
Položky, které je třeba harmonizovat, jsou v přílohách IV, VIII a IX označeny hvězdičkou.
(5) Obecné zásady ECB/2002/10 ze dne 5. prosince 2002 o právním rámci pro účetnictví a finanční vykazování v Evropském systému centrálních bank [1] je třeba zásadně změnit.
Od 1. ledna 2007 bude ESCB k zaznamenávání měnových transakcí, finančních nástrojů v cizí měně a souvisejících položek časového rozlišení používat metodu zúčtování podle způsobu ekonomického posouzení.
Z důvodu srozumitelnosti je žádoucí přepracovat uvedené obecné zásady do jednoho samostatného textu.
PŘIJALA TYTO OBECNÉ ZÁSADY:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Definice
1. Pro účely těchto obecných zásad se rozumí:
a) "národními centrálními bankami" národní centrální banky členských států, které přijaly euro;
b) "Eurosystémem" ECB a národní centrální banky členských států, které přijaly euro;
c) "účely účetnictví a finančního vykazování v Eurosystému" účely, ke kterým ECB sestavuje finanční výkazy uvedené v příloze I podle článků 15 a 26 statutu;
d) "vykazujícím subjektem" ECB nebo národní centrální banka.
e) "dnem čtvrtletního přecenění" poslední kalendářní den čtvrtletí;
f) "konsolidací" účetní postup, kterým se slučují finanční údaje různých samostatných právních subjektů, jako by se jednalo o jeden subjekt;
g) "rokem přechodu na hotovostní euro" období 12 měsíců ode dne, kdy eurobankovky a euromince získají v členském státě, který přijal euro, status zákonného platidla;
h) "klíčem pro přidělování bankovek" procentní podíly, které vyplývají ze zohlednění podílu ECB na celkové emisi eurobankovek a z použití klíče pro upisování základního kapitálu na podíl národních centrálních bank na této celkové emisi, podle rozhodnutí ECB/2001/15 ze dne 6. prosince 2001 o vydávání eurobankovek [2];
2. Další definice technických pojmů použitých v těchto obecných zásadách jsou uvedeny v příloze II.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tyto obecné zásady se vztahují na ECB a národní centrální banky pro účely účetnictví a finančního vykazování v Eurosystému.
2. Do oblasti působnosti těchto obecných zásad spadá pouze účetní systém a systém finančního vykazování v Eurosystému stanovený ve statutu.
Obecné zásady se tedy nevztahují na vnitrostátní výkazy a finanční výkazy národních centrálních bank.
K dosažení konzistence a srovnatelnosti mezi systémem Eurosystému a vnitrostátními systémy se doporučuje, aby národní centrální banky ve svých vnitrostátních a finančních výkazech pokud možno dodržovaly pravidla stanovená v těchto obecných zásadách.
Článek 3
Základní účetní zásady
Uplatňují se tyto základní účetní zásady:
a) ekonomická skutečnost a transparentnost: účetní metody a finanční vykazování odrážejí ekonomickou skutečnost, jsou transparentní a vyhovují kvalitativním požadavkům na srozumitelnost, relevanci, spolehlivost a srovnatelnost.
Transakce se zaúčtují a vykazují v souladu s jejich podstatou a ekonomickou skutečností, a nikoli pouze v souladu s jejich právní formou;
b) obezřetnost: oceňování aktiv a pasiv a zachycování výnosů se provádí obezřetně.
V rámci těchto obecných zásad se tím rozumí, že nerealizované zisky se ve výkazu zisku a ztráty nevykazují jako výnosy, ale účtují se přímo na účet přecenění a že nerealizované ztráty, převyšují-li zisky z předešlého přecenění zachycené na příslušném účtu přecenění, se na konci roku převedou do výkazu zisku a ztráty.
Se zásadou obezřetnosti je neslučitelné vytváření skrytých rezerv nebo úmyslné zkreslení nesprávných položek v rozvaze a ve výkazu zisku a ztráty;
c) události po rozvahovém dnu: při oceňování aktiv a pasiv se zohlední události, které nastaly mezi rozvahovým dnem a dnem, kdy příslušné orgány schválily finanční výkazy, pokud ovlivňují stav aktiv nebo pasiv k rozvahovému dni.
Při oceňování aktiv a pasiv se nezohledňují události, které nastaly po rozvahovém dni a které nemění stav aktiv nebo pasiv k rozvahovému dni, ale budou zvlášť sděleny, pokud jsou tyto události natolik významné, že by bez jejich sdělení nebyli uživatelé finančních výkazů schopni je správně vyhodnotit a učinit patřičná rozhodnutí;
d) významnost: odchylky od účetních pravidel včetně těch, které ovlivňují výpočet výkazu zisku a ztráty jednotlivých národních centrálních bank a ECB, jsou přípustné pouze tehdy, pokud je lze rozumně považovat za nepodstatné v celkových souvislostech a formátu finančních výkazů vykazujícího subjektu;
e) zásada trvání podniku: při vedení účetnictví se vychází z předpokladu nepřetržité činnosti účetní jednotky;
f) zásada časového rozlišení: výnosy a náklady se zúčtují v účetním období, ve kterém vznikly, a ne v období, kdy došlo k platbám;
g) konzistence a srovnatelnost: kritéria pro oceňování rozvahy a zachycování výnosů se uplatňují důsledně ve smyslu jednotného a nepřetržitého přístupu v rámci Eurosystému k zajištění srovnatelnosti finančních výkazů.
Článek 4
Vykazování aktiv a pasiv
Finanční či jiná aktiva nebo pasiva se vykazují v rozvaze vykazujícího subjektu jen tehdy, pokud
a) je pravděpodobné, že budoucí hospodářský výnos nebo náklad související s položkou aktiva nebo pasiva půjde ve prospěch nebo na vrub vykazujícího subjektu,
b) v podstatě všechna rizika a prospěch související s aktivem nebo pasivem byla převedena na vykazující subjekt,
a
c) lze spolehlivě zjistit pořizovací cenu nebo hodnotu aktiva vykazujícího subjektu nebo výši závazku.
Článek 5
Metoda zúčtování podle způsobu ekonomického posouzení a metoda zúčtování ke dni vypořádání
1. Základní metodou k zaznamenávání měnových transakcí, finančních nástrojů v cizí měně a souvisejících položek časového rozlišení je metoda zúčtování podle způsobu ekonomického posouzení.
K uplatnění této metody byly vyvinuty dvě různé techniky:
a) "standardní metoda" vymezená v kapitolách III a IV a v příloze III,
a
b) "alternativní metoda" vymezená v příloze III.
2. Obchody s cennými papíry znějícími na cizí měnu se mohou i nadále zachycovat ke dni vypořádání.
Související naběhlý úrok včetně prémie či diskontu se ode dne vypořádání spotové operace zaznamenává denně.
3. K zaznamenání jednotlivých transakcí, finančních nástrojů a souvisejících položek časového rozlišení v euru mohou národní centrální banky použít buď metodu zúčtování podle způsobu ekonomického posouzení, nebo metodu zúčtování ke dni vypořádání.
4. S výjimkou účetních úprav ke konci čtvrtletí a ke konci roku a s výjimkou obsahu položek "ostatní aktiva" a "ostatní pasiva" zachycují částky předkládané pro účely finančního vykazování v Eurosystému v denních finančních výkazech pohyb peněžních prostředků v položkách rozvahy.
KAPITOLA II
PRAVIDLA PRO SESTAVOVÁNÍ A OCEŇOVÁNÍ ROZVAHY
Článek 6
Obsah rozvahy
Obsah rozvahy ECB a národních centrálních bank pro účely finančního vykazování v Eurosystému je založen na členění uvedeném v příloze IV.
Článek 7
Pravidla pro oceňování rozvahy
1. Pro účely oceňování rozvahy se použijí aktuální tržní kurzy a ceny, pokud není v příloze IV uvedeno jinak.
2. Přecenění zlata, měnových nástrojů, cenných papírů a finančních nástrojů, a to jak rozvahové, tak podrozvahové, se provádí za střední tržní kurzy a ceny ke dni čtvrtletního přecenění.
To nevylučuje, aby vykazující subjekty přeceňovaly svá portfolia pro vnitřní účely častěji, pokud ve svých rozvahách vykazují jen skutečné hodnoty transakcí během čtvrtletí.
3. U zlata se nerozlišuje mezi cenovými a kurzovými rozdíly z přecenění, ale zaúčtovává se celkový rozdíl z přecenění zlata založený na ceně eura za stanovenou jednotku hmotnosti zlata odvozenou ze směnného kurzu eura vůči americkému dolaru ke dni čtvrtletního přecenění.
Přecenění probíhá u cizích měn pro každou měnu zvlášť, včetně rozvahových i podrozvahových položek, a u cenných papírů zahrnuje přecenění určitého druhu cenného papíru, tj. všech cenných papírů se stejným ISIN, kromě cenných papírů zahrnutých do položky "ostatní finanční aktiva", které se zaúčtují jako samostatná aktiva.
4. Účetní zápisy přecenění se opačně zapíší na konci dalšího čtvrtletí, s výjimkou nerealizovaných ztrát, které se převedou do výkazu zisku a ztráty na konci roku.
Během čtvrtletí se vykazují všechny transakce v cenách a kurzech transakce.
Článek 8
Repo obchody
1. Repo prováděné v rámci dohody o zpětném odkupu se vykazuje jako zajištěný přijatý vklad na straně pasiv rozvahy, zatímco položka, která byla poskytnuta jako kolaterál, zůstává na straně aktiv rozvahy.
Prodané cenné papíry, které mají být v repu zpětně odkoupeny, vykazuje vykazující subjekt, který je povinen je zpětně odkoupit, jako by dané aktivum bylo stále součástí portfolia, ze kterého bylo prodáno.
2. Reverzní repo prováděné v rámci dohody o zpětném odprodeji se vykazuje jako zajištěný poskytnutý úvěr na straně aktiv rozvahy ve výši úvěru.
Cenné papíry přijaté v reverzním repu se nepřeceňují a vykazující subjekt, který poskytuje úvěr, nezachycuje zisk ani ztrátu z těchto cenných papírů ve výkazu zisku a ztráty.
3. V případě zápůjček cenných papírů zůstávají cenné papíry v rozvaze převodce.
Tyto transakce se vykazují stejně jako repo operace.
Pokud však nejsou cenné papíry, které si vypůjčil vykazující subjekt, jenž je nabyvatelem, drženy na konci roku na depozitním účtu tohoto subjektu, vytvoří nabyvatel rezervy na ztráty, pokud tržní hodnota cenných papírů ode dne sjednání zápůjčky vzrostla.
Pokud byly cenné papíry mezitím prodány, vykáže nabyvatel závazek spočívající ve zpětném převodu cenných papírů.
4. Zajištěné transakce se zlatem se vykazují jako repo obchody.
Pohyby zlata v souvislosti s těmito zajištěnými transakcemi se nevykazují ve finančních výkazech a rozdíl mezi spotovou a forwardovou cenou se musí časově rozlišit.
5. Repo obchody, včetně zápůjček cenných papírů, prováděné v rámci standardizovaného programu zápůjček cenných papírů se v rozvaze vykazují pouze tehdy, jsou-li po celou dobu operace zajištěny hotovostí.
Článek 9
Obchodovatelné akciové nástroje
1. Tento článek se vztahuje na obchodovatelné akciové nástroje, tedy akcie společností nebo akciových fondů, a to bez ohledu na to, zda transakci provádí přímo vykazující subjekt nebo zprostředkovatel, s výjimkou činností prováděných pro penzijní fondy, majetkových účastí, investic do dceřiných společností, významných podílů nebo dlouhodobých finančních aktiv.
2. Akciové nástroje v cizí měně nejsou součástí celkové pozice v příslušné měně, ale vykazují se odděleně v rámci devizových rezerv.
Výpočet souvisejících zisků a ztrát cizí měny lze provést na základě metody čistých průměrných pořizovacích cen nebo metody průměrných pořizovacích cen.
3. Doporučuje se nakládat s akciovými nástroji podle následujících pravidel:
a) přecenění portfolia akcií se provádí v souladu s čl. 7 odst.
2. Každá položka se přitom přeceňuje odděleně.
U akciových fondů se přecenění provádí na čistém základě, nikoli pro každou akcii odděleně.
Jednotlivé akcie různých společností ani různých akciových fondů nelze vzájemně kompenzovat;
b) transakce se v rozvaze vykazují v cenách a kurzech transakce;
c) makléřská provize se vykazuje buď jako součást pořizovací ceny aktiva, nebo jako náklad ve výkazu zisku a ztráty;
d) nároky na dividendu se zahrnují do pořizovací ceny akciového nástroje.
Od rozhodného dne lze nárok na dividendu, jelikož dosud nedošlo k její výplatě, považovat za samostatnou položku;
e) u dividend se na konci účetního období neúčtuje o časovém rozlišení, protože s výjimkou akcií, u nichž mělo dojít k výplatě dividendy, která je pak sledována odděleně, je očekávaná hodnota dividend již promítnuta do tržní ceny akciových nástrojů;
f) přednostní práva na upisování akcií se při vydání vykazují jako samostatná aktiva.
Pořizovací cena se stanoví na základě průměrných cen stávajících akcií, realizační ceny nových akcií a poměru mezi stávajícími a novými akciemi.
Alternativně může být základem pro ocenění přednostního práva na upisování akcií tržní hodnota tohoto práva, stávající průměrná cena nástroje a tržní cena akcií před vydáním přednostního práva na upisování akcií.
Článek 10
Bankovky
1. Za účelem provedení článku 52 statutu se bankovky ostatních zúčastněných členských států v držení národní centrální banky neúčtují jako bankovky v oběhu, ale jako zůstatky uvnitř Eurosystému.
Postup pro zúčtování bankovek ostatních zúčastněných členských států je tento:
a) národní centrální banka, která přijímá bankovky vydané jinou národní centrální bankou v národních měnových jednotkách eurozóny, oznámí denně emitující národní centrální bance hodnotu bankovek předložených k výměně, není-li příslušný denní objem nízký.
Emitující národní centrální banka převede odpovídající platbu prostřednictvím systému TARGET přijímající národní centrální bance;
a
b) emitující národní centrální banka upraví po obdržení uvedeného oznámení účetní položku "bankovky v oběhu".
2. Položka "bankovky v oběhu" v rozvahách národních centrálních bank se skládá ze tří složek:
a) neupravená hodnota eurobankovek v oběhu (v případě národní centrální banky, která přijímá euro, včetně bankovek znějících na národní měnové jednotky eurozóny, které byly vydány do oběhu v roce přechodu na hotovostní euro), která se vypočte pomocí jedné z těchto dvou metod:
Metoda A: _BAR_ B = P – D – N – S _BAR_
Metoda B: _BAR_ B = I – R – N _BAR_
přičemž: _BAR_ B je neupravená hodnota "bankovek v oběhu" P je hodnota vyrobených bankovek nebo bankovek přijatých z tiskárny či od jiné národní centrální banky D je hodnota zničených bankovek N je hodnota národních bankovek emitující národní centrální banky v držení jiné národní centrální banky (zúčtovaných, ale dosud nerepatriovaných) I je hodnota bankovek vydaných do oběhu R je hodnota přijatých bankovek S je hodnota bankovek v zásobě. _BAR_
b) dochází-li k převodu vlastnického práva k bankovkám, jež souvisejí s Pilotním programem rozšířené správy zásob (ECI), odečte se výše neúročené pohledávky za bankou ECI, jež souvisí s ECI;
c) plus/minus úpravy vyplývající z použití klíče pro přidělování bankovek.
KAPITOLA III
ZACHYCOVÁNÍ VÝNOSŮ
Článek 11
Zachycování výnosů
1. Výnosy se zachycují podle těchto pravidel:
a) realizované zisky a realizované ztráty se vykazují ve výkazu zisku a ztráty,
b) nerealizované zisky se nevykazují jako výnosy, ale zachycují se přímo na účtu přecenění,
c) pokud nerealizované ztráty převyšují zisky z předešlého přecenění zachycené na příslušném účtu přecenění, převedou se na konci roku do výkazu zisku a ztráty,
d) nerealizované ztráty zachycené ve výkazu zisku a ztráty nesmějí být kompenzovány s budoucími nerealizovanými zisky,
e) nerealizované ztráty z jednotlivých cenných papírů, jednotlivých měn nebo zlata nelze kompenzovat s nerealizovanými zisky z jiných cenných papírů, jiných měn nebo jiného zlata.
2. Prémie nebo diskonty při emisi nebo nákupu cenných papírů se počítají a zachycují jako součást úrokového výnosu a umořují se během zbývající doby splatnosti cenných papírů, buď podle metody rovnoměrného odpisování, nebo podle metody efektivní úrokové míry.
Metoda efektivní úrokové míry je však závazná pro bezkupónové cenné papíry se zbytkovou dobou splatnosti delší než jeden rok od okamžiku nabytí.
3. Časová rozlišení finančních aktiv a pasiv (např. naběhlé úroky a umořené prémie nebo diskonty znějící na cizí měnu) se na základě posledních dostupných sazeb vypočítávají a účtují denně.
Časová rozlišení finančních aktiv a pasiv znějících na euro se vypočítají a účtují nejméně jednou za čtvrtletí.
Časová rozlišení ostatních položek se vypočítají a účtují nejméně jednou za rok.
4. Bez ohledu na to, jak často se časová rozlišení vypočítávají, avšak s výjimkami podle čl. 5 odst. 4 vykazují vykazující subjekty během čtvrtletí skutečnou hodnotu transakcí.
5. Položky časového rozlišení v cizí měně se přepočtou pomocí směnného kurzu v den, kdy se zachycují, a ovlivní pozici dané měny.
6. Položky časového rozlišení se mohou v průběhu roku vypočítat podle místních norem (tj. buď k poslednímu obchodnímu dni, nebo k poslednímu kalendářnímu dni čtvrtletí).
Na konci roku je však rozhodným dnem závazně 31. prosinec.
7. Realizované kurzové rozdíly mohou vzniknout pouze v důsledku úbytků měny, které mění pozici dané měny.
Článek 12
Oceňování transakcí
1. Při oceňování transakcí se uplatňují tato obecná pravidla:
a) metoda průměrných pořizovacích cen se používá denně pro zlato, měnové nástroje a cenné papíry pro výpočet pořizovacích cen prodaných položek, přičemž se zohledňují pohyby směnného kurzu nebo cen;
b) průměrné pořizovací kurzy/ceny aktiva/pasiva se snižují/zvyšují o nerealizované ztráty, které se zachycují ve výkazu zisku a ztráty na konci roku;
c) při nabytí kupónových cenných papírů se částka kupónových výnosů ode dne splatnosti kupónu zaúčtuje jako zvláštní položka. V případě cenných papírů v cizí měně se zahrnuje do pozice dané cizí měny, ale nemá vliv na cenu aktiva pro účely stanovení průměrné ceny a neovlivní ani cenu dané měny.
2. Na cenné papíry se uplatní tato zvláštní pravidla:
a) transakce se účtují ve sjednané ceně a na finančních účtech se zachytí v pořizovací ceně;
b) poplatky za úschovu a správu, poplatky za vedení běžného účtu a ostatní nepřímé náklady se nepovažují za náklady transakce a zahrnují se do výkazu zisku a ztráty.
Nepovažují se za součást průměrných cen určitého aktiva;
c) výnosy se zaúčtují brutto, přičemž se zvlášť vykazují nároky na náhradu srážek a jiných daní;
d) pro účely výpočtu průměrné pořizovací ceny cenných papírů se buď i) pořizovací ceny všech nákupů provedených během dne přičtou ke stavu z předešlého dne, aby se zjistila nová vážená průměrná cena před uplatněním prodejů téhož dne, nebo ii) se jednotlivé nákupy a prodeje cenných papírů zachycují průběžně ve skutečném pořadí transakcí během dne, aby se zjistila revidovaná průměrná pořizovací cena.
3. U zlata a cizích měn se uplatňují tato zvláštní pravidla:
a) transakce v cizí měně, které nemění pozici v dané měně, se přepočtou na eura s použitím směnného kurzu platného buď ke dni sjednání transakce nebo ke dni vypořádání a neovlivňují pořizovací cenu cizí měny;
b) transakce v cizí měně, které mění pozici dané měny, se přepočtou na eura ve směnném kurzu platném ke dni sjednání transakce;
c) má se za to, že vypořádání jistin z reverzních transakcí s cennými papíry v cizí měně nebo se zlatem nemění pozici dané měny či zlata;
d) inkasa a platby v hotovosti se přepočtou ve směnném kurzu platném ke dni, kdy dochází k vypořádání;
e) je-li dána dlouhá pozice, denní čisté přírůstky cizích měn a zlata se připočtou za denní průměr pořizovacích cen pro každou měnu a zlato k příslušnému stavu z předešlého dne, aby se zjistil nový vážený průměrný kurz nebo cena zlata.
V případě netto prodejů se výpočet realizovaného zisku nebo ztráty zakládá na průměrných cenách dané měny nebo zlata z předešlého dne, takže průměrné ceny zůstávají stejné.
Rozdíly v průměrném kurzu nebo ceně zlata mezi nákupy a prodeji, které byly uskutečněny během dne, vedou k realizovaným ziskům nebo ztrátám.
U netto pasiv v cizí měně nebo ve zlatě se postupuje odpovídajícím způsobem obráceně.
Tedy průměrné ceny položky pasiva jsou ovlivněny netto prodeji, zatímco netto nákupy snižují položku při stávajícím váženém průměru kurzu nebo ceny zlata a zapříčiní vznik realizovaných zisků či ztrát;
f) náklady na transakce v cizích měnách a ostatní vedlejší náklady se zachycují ve výkazu zisku a ztráty.
KAPITOLA IV
ÚČETNÍ PRAVIDLA PRO PODROZVAHOVÉ NÁSTROJE
Článek 13
Obecná pravidla
1. Forwardové měnové transakce, forwardové části měnových swapů a ostatní měnové nástroje zahrnující směnu jedné měny za druhou k budoucímu datu se pro výpočet průměrné ceny měny a kurzových zisků a ztrát zahrnují do pozice cizí měny netto.
2. Úrokové swapy, futures, dohody o forwardové úrokové míře (FRA), ostatní úrokové nástroje a opce se zúčtují a oceňují jednotlivě.
Tyto nástroje se zúčtují odděleně od rozvahových položek.
3. Zisky a ztráty z podrozvahových nástrojů se zachycují a účtují podobně jako u rozvahových nástrojů.
Článek 14
Forwardové měnové transakce
1. Forwardové nákupy a prodeje se zachycují na podrozvahových účtech ode dne sjednání transakce do dne vypořádání za spotový kurz forwardové transakce.
Realizované zisky a ztráty z prodejů se vypočítávají na základě průměrných cen měny ke dni sjednání transakce v souladu s denním započtením pro nákupy a prodeje.
2. Rozdíly mezi spotovým a forwardovým kurzem je nutné časově rozlišit jako nákladové nebo výnosové úroky.
3. Ke dni vypořádání se zůstatky na podrozvahových účtech odúčtují opačným zápisem.
4. Forwardové transakce ovlivní pozici dané měny ode dne sjednání transakce ve spotovém kurzu.
5. Forwardové položky se oceňují společně se spotovými položkami stejné měny, přitom se vyrovnávají rozdíly, které mohou vzniknout v rámci jedné měny.
Čistá ztráta se zapíše na vrub výkazu zisku a ztráty, pokud překračuje zisky z předešlého přecenění zachycené na příslušném účtu přecenění.
Čistý zisk se připíše ve prospěch účtu přecenění.
Článek 15
Měnové swapy
1. Forwardové a spotové nákupy a prodeje se zachycují na rozvahové účty k příslušnému dni vypořádání.
2. Forwardové a spotové nákupy a prodeje se zachycují na podrozvahových účtech ode dne sjednání transakce do dne vypořádání ve spotovém kurzu transakce.
3. Prodeje se zachycují ve spotovém kurzu transakce.
Nevznikají tedy žádné zisky a ztráty.
4. Rozdíl mezi spotovým a forwardovým kurzem je třeba jak pro prodeje, tak pro nákupy časově rozlišit jako úroky výnosové nebo nákladové.
5. Ke dni vypořádání se zůstatky na podrozvahových účtech odúčtují opačným zápisem.
6. Pozice cizí měny se změní pouze vlivem položek časového rozlišení znějících na cizí měnu.
7. Forwardová část se oceňuje společně se související spotovou částí.
Článek 16
Úrokové futures
1. Úrokové futures se zaúčtují na podrozvahových účtech ke dni sjednání transakce.
2. Počáteční marže se zaúčtuje jako samostatné aktivum, pokud je poskytnuta v hotovosti.
Pokud je poskytnuta ve formě cenných papírů, zůstává nezměněna v rozvaze.
3. Denní změny variační marže se zaúčtují ve výkazu zisku a ztráty a ovlivní pozici dané měny.
Stejný postup se uplatňuje ke dni ukončení obchodu bez ohledu na to, zda došlo k dodání.
Pokud dojde k dodání, provede se zaúčtování nákupu nebo prodeje za tržní cenu.
4. Poplatky se zaúčtují do výkazu zisku a ztráty.
Článek 17
Úrokové swapy
1. Úrokové swapy se zaúčtují ke dni sjednání transakce na podrozvahových účtech.
2. Běžné úrokové platby, přijaté nebo zaplacené, je třeba časově rozlišit.
Platby za jednotlivé úrokové swapy se vypořádají v čisté výši, avšak naběhlý úrokový výnos a náklad se vykazuje v hrubé výši.
3. Úrokové swapy se přeceňují jednotlivě a, pokud je třeba, přepočtou se na eura ve spotovém kurzu měny.
Doporučuje se, aby nerealizované ztráty zachycené ve výkazu zisku a ztráty na konci roku se v následujících letech odepisovaly, přičemž amortizace by měla být lineární.
Nerealizované zisky z přecenění se zapíší ve prospěch účtu přecenění.
4. Poplatky se zaúčtují do výkazu zisku a ztráty.
Článek 18
Dohody o forwardové úrokové míře
1. Dohody o forwardové úrokové míře ("forward rate agreements") (FRA) se zaúčtují ke dni sjednání transakce na podrozvahových účtech.
2. Vypořádací platby, které má ke dni vypořádání zaplatit jedna strana druhé, se zaúčtují ke dni vypořádání do výkazu zisku a ztráty.
U těchto plateb se neprovádí časové rozlišení.
3. U dohod o forwardové úrokové míře v cizích měnách ovlivní vypořádací platby pozici dané měny.
Vypořádací platby se převedou na eura ve spotovém kurzu ke dni vypořádání.
4. Všechny dohody o forwardové úrokové míře se přeceňují jednotlivě, a pokud je třeba, přepočtou se na eura ve spotovém kurzu měny.
Nerealizované ztráty ve výkazu zisku a ztráty na konci roku se nekompenzují s nerealizovanými zisky v následujících letech až do uzavření nebo splatnosti nástroje.
Nerealizované zisky z přecenění se zapíší ve prospěch účtu přecenění.
5. Poplatky se zaúčtují do výkazu zisku a ztráty.
Článek 19
Forwardové transakce s cennými papíry
Forwardové transakce s cennými papíry se zaúčtují pomocí jedné z těchto dvou metod:
1. Metoda A:
a) forwardové transakce s cennými papíry se zaúčtují na podrozvahové účty ode dne sjednání transakce do dne vypořádání za forwardovou cenu forwardové transakce;
b) průměrná cena podkladového cenného papíru se nemění až do dne vypořádání; vlivy forwardových prodejů na zisk a ztrátu se vypočítávají ke dni vypořádání;
c) ke dni vypořádání se pohledávky a závazky na podrozvahových účtech odúčtují opačnými zápisy a případný zůstatek na účtu přecenění se zapíše ve prospěch výkazu zisku a ztráty.
Nakoupený cenný papír se zaúčtuje ve spotové ceně ke dni splatnosti (aktuální tržní cena), zatímco rozdíl oproti původní forwardové ceně se zaúčtuje jako realizovaný zisk nebo ztráta;
d) v případě cenných papírů v cizí měně se nemění průměrná cena čisté měnové pozice, pokud vykazující subjekt má pozici v této měně.
Pokud je dluhopis koupený na forward v měně, ve které vykazující subjekt nemá pozici, takže je tuto měnu nutné nakoupit, uplatňují se pravidla pro nákup cizích měn podle čl. 12 odst.
e) forwardové položky se oceňují nezávisle na forwardové tržní ceně po zbývající dobu trvání transakce.
Ztráta z přecenění na konci roku se zapíše na vrub výkazu zisku a ztráty a zisk z přecenění se zapíše ve prospěch účtu přecenění.
Nerealizované ztráty ve výkazu zisku a ztráty na konci roku se nekompenzují s nerealizovanými zisky v následujících letech až do uzavření nebo splatnosti nástroje.
2. Metoda B:
a) forwardové transakce s cennými papíry se zaúčtují na podrozvahové účty ode dne sjednání transakce do dne vypořádání za forwardovou cenu forwardové transakce.
Ke dni vypořádání se zůstatky na podrozvahových účtech odúčtují opačným zápisem;
b) na konci čtvrtletí se provede přecenění cenného papíru na základě čisté pozice vyplývající z rozvahy a z prodejů téhož cenného papíru zachycených na podrozvahových účtech.
Částka přecenění se rovná rozdílu mezi touto čistou pozicí přeceněnou tržní cenou a stejnou pozicí oceněnou průměrnou cenou rozvahové položky.
Na konci čtvrtletí se forwardové nákupy musí přecenit metodou popsanou v článku 7.
Výsledek přecenění se rovná rozdílu mezi spotovou cenou a průměrnou cenou závazků z nákupu;
c) výsledek forwardového prodeje se zaúčtuje v účetním roce, ve kterém byl závazek přijat.
Tento výsledek se rovná rozdílu mezi počáteční forwardovou cenou a průměrnou cenou rozvahové pozice, nebo průměrnou cenou podrozvahových závazků z nákupu, pokud není rozvahová pozice dostatečná, v době prodeje.
Článek 20
Opce
1. Opce se zachycují na podrozvahové účty ode dne jejich sjednání do dne, kdy byly uplatněny či kdy skončila jejich platnost, v realizační ceně podkladového nástroje.
2. Prémie v cizí měně se přepočtou na eura ve směnném kurzu platném ke dni sjednání opce nebo ke dni vypořádání.
Vyplacená prémie se zachycuje jako samostatné aktivum, obdržená prémie se zachycuje jako samostatné pasivum.
3. Byla-li opce uplatněna, zachycuje se podkladový nástroj v rozvaze v realizační ceně po přičtení či odečtení původní výše prémie.
Původní výše opční prémie se upraví o nerealizované ztráty zachycené ve výkazu zisku a ztráty na konci roku.
4. Není-li opce uplatněna, zachytí se výše opční prémie, upravená o nerealizované ztráty ke konci předchozího roku, ve výkazu zisku a ztráty, přičemž se přepočte ve směnném kurzu platném ke dni, kdy končí platnost opce.
5. Pozici měny ovlivní denní variační marže u opcí typu futures, snížení hodnoty opční prémie na konci roku, přijetí nebo dodání podkladového nástroje v den, kdy byla opce uplatněna, nebo opční prémie v den skončení platnosti opce.
Denní změny variační marže se zaúčtují do výkazu zisku a ztráty.
6. Každá opční smlouva se přecení jednotlivě.
Nerealizované ztráty zachycené ve výkazu zisku a ztráty nesmějí být kompenzovány s nerealizovanými zisky z následujících období.
Nerealizované zisky z přecenění se zapíší ve prospěch účtu přecenění.
Nerealizované ztráty z určité opce nelze kompenzovat s nerealizovanými zisky z jiné opce.
7. Pro účely uplatňování odstavce 6 jsou tržními hodnotami kotované kurzy, jsou-li k dispozici z burzy, od obchodníka, makléře či od podobných subjektů.
Nejsou-li kotované kurzy k dispozici, určí se tržní hodnota odborným odhadem.
Tento odborný odhad se bude používat důsledně po delší dobu, přičemž bude možné prokázat, že poskytuje spolehlivé odhady cen, jichž by bylo dosaženo při skutečných tržních transakcích.
8. Poplatky se zaúčtují do výkazu zisku a ztráty.
KAPITOLA V
ZPRAVODAJSKÁ POVINNOST
Článek 21
Formáty výkazů
1. Národní centrální banky vykazují ECB údaje pro účely finančního výkaznictví Eurosystému v souladu s těmito obecnými zásadami.
2. Formáty výkazů Eurosystému musí zahrnovat všechny položky vymezené v příloze IV.
Obsah položek v různých formátech rozvah je také popsán v příloze IV.
3. Formáty různých zveřejňovaných finančních výkazů musí splňovat požadavky uvedené v těchto přílohách:
a) konsolidovaná týdenní rozvaha Eurosystému zveřejňovaná po skončení čtvrtletí v příloze V;
b) konsolidovaná týdenní rozvaha Eurosystému zveřejňovaná v průběhu čtvrtletí v příloze VI;
c) konsolidovaná roční rozvaha Eurosystému v příloze VII.
KAPITOLA VI
ZVEŘEJŇOVANÉ ROČNÍ ROZVAHY A VÝKAZY ZISKU A ZTRÁTY
Článek 22
Zveřejňované rozvahy a výkazy zisku a ztráty
Doporučuje se, aby národní centrální banky upravily své zveřejňované roční rozvahy a výkazy zisku a ztráty v souladu s přílohou VIII a přílohou IX.
KAPITOLA VII
PRAVIDLA PRO KONSOLIDACI
Článek 23
Obecná pravidla pro konsolidaci
1. Konsolidované rozvahy Eurosystému obsahují veškeré položky rozvah ECB a národních centrálních bank.
2. V rámci konsolidace je třeba dbát na dodržování konzistence mezi výkazy.
Veškeré finanční výkazy Eurosystému se připravují na obdobném základě uplatněním stejných konsolidačních technik a postupů.
3. Konsolidované rozvahy Eurosystému sestaví ECB.
V rozvahách se respektuje potřeba jednotných účetních zásad a technik, shodných účetních období v Eurosystému a konsolidační úpravy vznikající z transakcí a položek uvnitř Eurosystému a zohlední se změny ve složení Eurosystému.
4. Jednotlivé položky rozvahy s výjimkou zůstatků národních centrálních bank a ECB uvnitř Eurosystému se pro účely konsolidace sčítají.
5. Zůstatky národních centrálních bank a ECB vůči třetím stranám se v rámci konsolidace vykazují brutto.
6. Zůstatky uvnitř Eurosystému se vykazují v rozvahách ECB a národních centrálních bank v souladu s přílohou IV.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Vývoj, uplatňování a výklad pravidel
1. Výbor ESCB pro účetnictví a měnové příjmy (AMICO) informuje Radu guvernérů prostřednictvím Výkonné rady o vývoji, používání a uplatňování pravidel pro účetnictví a finanční výkaznictví ESCB.
2. Při výkladu těchto obecných zásad se přihlédne k přípravným pracím, účetním zásadám harmonizovaným právem Společenství a obecně uznávaným mezinárodním účetním standardům.
Článek 25
Přechodná ustanovení
1. Národní centrální banky přecení všechna finanční aktiva a pasiva ke dni, kdy se staly členy Eurosystému.
Nerealizované zisky, které vznikly před tímto dnem nebo k tomuto dni, musí být odděleny od nerealizovaných zisků z přecenění, které případně vzniknou po tomto dni, a zůstávají u národních centrálních bank.
Tržní ceny a kurzy, které národní centrální banky používají ve svých počátečních rozvahách při vstupu do Eurosystému, se považují za průměrnou cenu aktiv a pasiv těchto národních centrálních bank.
2. Doporučuje se, aby nerealizované zisky, které vznikly před tím, než se národní centrální banka stala členem Eurosystému, nebo k tomuto dni, nebyly považovány za rozdělitelné v době přechodu, a měly by se zúčtovat jako realizovatelné nebo rozdělitelné v rámci transakcí, které nastanou po vstupu do Eurosystému.
3. Kurzové zisky a ztráty z cizích měn a zlata a zisky a ztráty z přecenění na tržní hodnotu, jež vznikly z převodu aktiv z národních centrálních bank na ECB, se považují za realizované.
4. Tímto článkem nejsou dotčena rozhodnutí, která mají být přijata podle článku 30 statutu.
Článek 26
Zrušení
Obecné zásady ECB/2002/10 se zrušují.
Odkazy na zrušené obecné zásady se považují za odkazy na tyto obecné zásady v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze X.
Článek 27
Závěrečná ustanovení
1. Tyto obecné zásady vstupují v platnost dnem 1. ledna 2007.
2. Tyto obecné zásady platí pro všechny centrální banky Eurosystému.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2005,
kterým se mění jednací řád Komise
(2006/25/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 218 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 131 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustanovení Komise, kterými se zřizuje obecný systém včasného varování s názvem "ARGUS", a jejichž znění tvoří přílohu tohoto rozhodnutí, se tímto připojují k jednacímu řádu Komise [1] formou přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2006.
Změna doplňkového řádu Soudního dvora
SOUDNÍ DVŮR,
s ohledem na článek 125 jednacího řádu,
s ohledem na čl. 46 odst. 3 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie,
se schválením Rady, vyjádřeným dne 21. prosince 2005,
PŘIJÍMÁ TYTO ZMĚNY SVÉHO DOPLŇKOVÉHO ŘÁDU:
Článek 1
Doplňkový řád ze dne 4. prosince 1974 (Úř. věst. L 350, 28.12.1974, s.
29), naposledy pozměněný dne 11. března 1997 (Úř. věst.
L 103, 19.4.1997, s. 4), se mění takto:
1. V článku 9 se slova "Úředním věstníku Evropských společenství" nahrazují slovy "Úředním věstníku Evropské unie".
2. Znění přílohy I (seznam uvedený v čl. 2 prvním pododstavci) se nahrazuje tímto zněním:
"Belgie
Ministr spravedlnosti
Česká republika
Ministr spravedlnosti
Dánsko
Ministr spravedlnosti
Německo
Spolkový ministr spravedlnosti
Estonsko
Ministr spravedlnosti
Řecko
Ministr spravedlnosti
Španělsko
Ministr spravedlnosti
Francie
Ministr spravedlnosti
Irsko
The Minister for Justice, Equality and Law Reform
Itálie
Ministr spravedlnosti
Kypr
Ministr spravedlnosti a veřejného pořádku
Lotyšsko
Tieslietu ministrija
Litva
Ministr spravedlnosti
Lucembursko
Ministr spravedlnosti
Maďarsko
Ministr spravedlnosti
Malta
The Attorney General
Nizozemsko
Ministr spravedlnosti
Rakousko
Spolkový ministr spravedlnosti
Polsko
Ministr spravedlnosti
Portugalsko
Ministr spravedlnosti
Slovinsko
Ministr spravedlnosti
Slovensko
Ministr spravedlnosti
Finsko
Ministerstvo spravedlnosti
Švédsko
Ministerstvo spravedlnosti
Spojené království
The Secretary of State".
3. Znění přílohy II (seznam uvedený v čl. 4 druhém pododstavci) se nahrazuje tímto zněním:
"Belgie
Ministr spravedlnosti
Česká republika
Česká advokátní komora
Dánsko
Ministr spravedlnosti
Německo
Bundesrechtsanwaltkammer
Estonsko
Ministr spravedlnosti
Řecko
Ministr spravedlnosti
Španělsko
Ministr spravedlnosti
Francie
Ministr spravedlnosti
Irsko
The Minister for Justice, Equality and Law Reform
Itálie
Ministr spravedlnosti
Kypr
Ministr spravedlnosti a veřejného pořádku
Lotyšsko
Tieslietu ministrija
Litva
Ministr spravedlnosti
Lucembursko
Ministr spravedlnosti
Maďarsko
Ministr spravedlnosti
Malta
Ministry of justice and Home Affairs
Nizozemsko
Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten
Rakousko
Spolkový ministr spravedlnosti
Polsko
Ministr spravedlnosti
Portugalsko
Ministr spravedlnosti
Slovinsko
Ministr spravedlnosti
Slovensko
Slovenská advokátska komora
Finsko
Ministerstvo spravedlnosti
Švédsko
Sveriges Advokatsamfund
Spojené království
The Law Society, London (pro žalobce s bydlištěm v Anglii nebo ve Walesu)
The Law Society of Scotland, Edinburgh (pro žalobce s bydlištěm ve Skotsku)
The Incorporated Law Society of Northern Ireland, Belfast (pro žalobce s bydlištěm v Severním Irsku)".
4. Znění přílohy III (seznam uvedený v článku 6) se nahrazuje tímto zněním:
"Belgie
Ministr spravedlnosti
Česká republika
Nejvyšší státní zastupitelství
Dánsko
Ministr spravedlnosti
Německo
Spolkový ministr spravedlnosti
Estonsko
Riigiprokuratuur
Řecko
Ministr spravedlnosti
Španělsko
Ministr spravedlnosti
Francie
Ministr spravedlnosti
Irsko
The Attorney General
Itálie
Ministr spravedlnosti
Kypr
Noμική Yπηрεσία της Δημοκрατίας
Lotyšsko
Ģenerālprokuratūra
Litva
Generalinė prokuratūra
Lucembursko
Ministr spravedlnosti
Maďarsko
Ministr spravedlnosti
Malta
The Attorney General
Nizozemsko
Ministr spravedlnosti
Rakousko
Spolkový ministr spravedlnosti
Polsko
Ministr spravedlnosti
Portugalsko
Ministr spravedlnosti
Slovinsko
Ministr spravedlnosti
Slovensko
Ministr spravedlnosti
Finsko
Ministerstvo spravedlnosti
Švédsko
Riksåklagaren
Spojené království
Her Majesty's Attorney General (pro svědky nebo znalce s bydlištěm
Interinstitucionální dohoda
mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a řádném finančním řízení
(2006/C 139/01)
EVROPSKÝ PARLAMENT, RADA EVROPSKÉ UNIE A KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
dále jen "orgány",
SE DOHODLY TAKTO:
1. Cílem této dohody je zavést rozpočtovou kázeň a zdokonalit fungování ročního rozpočtového procesu a spolupráci mezi orgány v rozpočtových záležitostech, jakož i zajistit řádné finanční řízení.
2. Rozpočtová kázeň ve smyslu této dohody platí pro všechny výdaje.
Je závazná pro všechny orgány po celou dobu platnosti této dohody.
3. Touto dohodou nejsou dotčeny rozpočtové pravomoci orgánů stanovené ve Smlouvách. Odkazuje-li se na tento bod, rozhoduje Rada kvalifikovanou většinou a Evropský parlament rozhoduje prostou většinou svých členů a třípětinovou většinou odevzdaných hlasů v souladu s pravidly hlasování stanovenými v čl. 272 odst. 9 pátém pododstavci Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES").
4. Dojde-li během víceletého finančního rámce na období 2007 – 2013 (dále jen "finanční rámec") k revizi Smlouvy, která by měla rozpočtový dopad, provedou se odpovídající úpravy.
5. Každá změna této dohody vyžaduje souhlas všech orgánů.
Změny finančního rámce se musí provádět postupy stanovenými pro tento účel v této dohodě.
6. Tuto dohodu tvoří tři části:
- část I obsahuje definici a prováděcí pravidla pro finanční rámec a je použitelná po dobu platnosti tohoto finančního rámce,
- část II se týká zdokonalení spolupráce mezi orgány během rozpočtového procesu,
- část III obsahuje ustanovení o řádném finančním řízení finančních prostředků EU.
7. Kdykoli to Komise považuje za nutné, a v každém případě spolu s předložením návrhu nového finančního rámce podle bodu 30, předloží zprávu o uplatňování této dohody, k níž podle potřeby přiloží pozměňovací návrhy.
8. Tato dohoda vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2007 a nahrazuje
- interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [1],
- interinstitucionální dohodu ze dne 7. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o financování Fondu solidarity Evropské unie, která doplňuje interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [2].
ČÁST I – FINANČNÍ RÁMEC:
DEFINICE A PROVÁDĚCÍ USTANOVENÍ
A. Obsah a rozsah působnosti finančního rámce
9. Finanční rámec je stanoven v příloze I. Představuje referenční rámec pro interinstitucionální rozpočtovou kázeň.
10. Finanční rámec má zajistit střednědobě řádný vývoj výdajů Evropské unie, rozčleněných do velkých kategorií, v mezích vlastních zdrojů.
11. Finanční rámec stanoví pro každý rok období 2007 – 2013 a pro každý okruh nebo podokruh částku výdajů v podobě položek závazků.
Celkové roční výdaje se stanovují rovněž v podobě položek závazků a položek plateb.
Všechny uvedené částky jsou vyjádřeny v cenách roku 2004.
Finanční rámec nebere v úvahu rozpočtové prostředky financované příjmy vyčleněnými na konkrétní účely ve smyslu článku 18 finančního nařízení ze dne 25. června 2002 o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3] (dále jen "finanční nařízení").
Údaje o operacích nezahrnutých do souhrnného rozpočtu Evropské unie a předpokládaný vývoj různých kategorií vlastních zdrojů Společenství jsou uvedeny orientačně v samostatných tabulkách.
Tyto údaje budou každoročně aktualizovány při technické úpravě finančního rámce.
12. Orgány uznávají, že každá z absolutních částek uvedených ve finančním rámci představuje roční strop výdajů souhrnného rozpočtu Evropské unie.
Aniž jsou dotčeny případné změny těchto stropů v souladu s touto dohodou, zavazují se orgány využít svých pravomocí tak, aby při plnění rozpočtu v daném rozpočtovém roce dodržely jednotlivé roční stropy výdajů v rámci každého rozpočtového procesu.
13. Uzavřením této dohody vyjadřují obě složky rozpočtového orgánu souhlas s tím, že budou akceptovat míru růstu nepovinných výdajů, která vyplyne z rozpočtů sestavených v mezích stropů stanovených finančním rámcem po celou dobu jeho trvání.
S výjimkou podokruhu 1B "Soudržnost pro růst a zaměstnanost" finančního rámce zajistí orgány za účelem řádného finančního řízení v maximální míře během rozpočtového procesu a při přijímání rozpočtu, aby zůstala k dispozici dostatečná rozpětí pod příslušnými stropy v jednotlivých okruzích.
14. Žádný akt přijatý Evropským parlamentem a Radou postupem spolurozhodování ani žádný akt přijatý Radou, který zahrnuje překročení položek dostupných v rozpočtu nebo přidělených prostředků dostupných ve finančním rámci podle bodu 12, nesmí být finančně prováděn, dokud není rozpočet změněn a případně dokud není finanční rámec vhodně revidován postupem stanoveným pro každý z těchto případů.
15. Pro každý rok, na který se finanční rámec vztahuje, nesmí být celková výše požadovaných položek plateb, po roční úpravě a s ohledem na všechny další úpravy nebo revize, taková, aby znamenala sazbu odvodu vlastních zdrojů přesahující strop vlastních zdrojů.
Aby bylo zajištěno dodržování stropů vlastních zdrojů, rozhodnou obě složky rozpočtového orgánu v souladu s bodem 3 této dohody případně o snížení stropů stanovených ve finančním rámci.
B. Každoroční úpravy finančního rámce
Technické úpravy
16. Komise každý rok v předstihu před rozpočtovým procesem pro rok n + 1 provede tyto technické úpravy finančního rámce:
a) přecenění stropů a celkových částek položek závazků a položek plateb v cenách roku n + 1,
b) výpočet dostupného rozpětí v mezích stropu vlastních zdrojů.
Komise provede tyto technické úpravy na základě pevně stanoveného deflátoru ve výši 2 % ročně.
Výsledky těchto technických úprav a podkladové ekonomické prognózy se sdělují oběma složkám rozpočtového orgánu.
V souvislosti s dotčeným rokem se neprovádějí žádné další technické úpravy ani během roku, ani v podobě dodatečných korekcí v následujících letech.
17. Je-li zjištěno, že se souhrnný HDP členského státu v období 2007 – 2009 odchyluje o více než +/– 5 % od souhrnného HDP předpokládaného při vypracování této dohody, upraví Komise ve svých technických úpravách na rok 2011 výši částek přidělených z fondů pro podporu soudržnosti dotčenému členskému státu v daném období.
Celkový čistý účinek těchto úprav (kladný i záporný) nesmí překročit 3 miliardy EUR.
U kladného čistého účinku jsou celkové dodatečné zdroje omezeny na úroveň nevyčerpaných finančních prostředků určených na výdaje ve vztahu ke stropům stanoveným v podokruhu 1B na období 2007 – 2010.
Požadované úpravy se rozloží rovnoměrně na roky 2011 až 2013 a příslušné stropy se odpovídajícím způsobem změní.
Úpravy související s prováděním
18. Současně se sdělením technických úprav finančního rámce předkládá Komise oběma složkám rozpočtového orgánu návrhy na úpravy celkových částek položek plateb, které považuje za nezbytné z hlediska provádění, aby zajistila řádný vývoj vzhledem k položkám závazků.
Evropský parlament a Rada rozhodnou v souladu s bodem 3 o daných návrzích do 1. května roku n.
Aktualizace prognóz týkajících se položek plateb po roce 2013
19. V roce 2010 Komise provede aktualizaci prognóz týkajících se položek plateb po roce 2013.
V aktualizaci se přihlédne ke skutečnému plnění rozpočtových položek závazků a rozpočtových položek plateb a k prognózám plnění.
Zároveň se vezmou v úvahu pravidla určená k zajišťování řádného vývoje položek plateb ve srovnání s položkami závazků a s prognózami růstu hrubého národního důchodu (HND) Evropské unie.
Úpravy související s nadměrným schodkem veřejných financí
20. Jestliže se v rámci postupu při nadměrném schodku veřejných financí zruší pozastavení rozpočtových závazků Fondu soudržnosti, rozhodne Rada na návrh Komise a v souladu s příslušným základním právním aktem o přenosu pozastavených závazků do dalších let.
Pozastavené závazky z roku n nelze znovu zapsat do rozpočtu po roce n + 2.
C. Revize finančního rámce
21. Kromě pravidelných technických úprav a úprav souvisejících s podmínkami provádění může být finanční rámec revidován na návrh Komise v případě nepředvídaných okolností při dodržení stropu vlastních zdrojů.
22. Každý návrh na revizi podle bodu 21 musí být zpravidla předložen a přijat před začátkem rozpočtového procesu pro daný rozpočtový rok nebo pro první z daných rozpočtových let.
Každé rozhodnutí o revizi finančního rámce až do 0,03 % HND Evropské unie v rámci rozpětí pro nepředvídané výdaje přijímají společně obě složky rozpočtového orgánu v souladu s bodem 3.
Každé rozhodnutí revidovat finanční rámec nad 0,03 % HND Evropské unie v rámci rozpětí pro nepředvídané výdaje přijímají společně obě složky rozpočtového orgánu, přičemž Rada rozhoduje jednomyslně.
23. Aniž je dotčen bod 40, zkoumají orgány možnosti přerozdělení výdajů mezi programy spadajícími do okruhu dotčeného revizí, přičemž zvláštní zřetel berou na očekávané nevyužití rozpočtových položek.
Cílem je, aby významná částka, vyjádřená v absolutní hodnotě a jako procento plánovaného nového výdaje, byla v mezích stropu pro příslušný okruh.
Orgány rovněž zkoumají možnosti pro vyrovnání každého zvýšení stropu pro jeden okruh snížením stropu pro jiný okruh.
Žádná revize povinných výdajů ve finančním rámci nesmí vést ke snížení částky, která je k dispozici pro nepovinné výdaje.
Každá revize musí zachovat náležitý vztah mezi závazky a platbami.
D. Důsledky neexistence společného rozhodnutí o úpravě nebo revizi finančního rámce
24. Nedosáhnou-li Evropský parlament a Rada dohody o některé úpravě nebo revizi finančního rámce navrhovaného Komisí, platí dříve stanovené částky po každoroční technické úpravě i nadále jako stropy výdajů pro daný rok.
E. Rezerva na pomoc při mimořádných událostech
25. Účelem rezervy na pomoc při mimořádných událostech je rychle reagovat na konkrétní požadavky pomoci třetím zemím po událostech, které nebylo možné předvídat při sestavování rozpočtu; je určena především pro humanitární akce, ale lze ji využít i při civilním řešení krizí a civilní ochraně, vyžadují-li to okolnosti.
Roční částka rezervy se stanoví na 221 milionů EUR ve stálých cenách po dobu platnosti finančního rámce.
Tato rezerva se zapisuje do souhrnného rozpočtu Evropské unie prozatímně.
Příslušné položky závazků se zapíší do rozpočtu v případě potřeby nad stropy dohodnuté ve finančním rámci stanoveném v příloze I.
Dojde-li Komise k závěru, že je třeba tuto rezervu využít, předloží oběma složkám rozpočtového orgánu návrh na převod z této rezervy do příslušných rozpočtových linií.
Každému návrhu Komise na využití rezervy však musí předcházet ověření možností přerozdělení položek.
Současně s předložením návrhu na převod zahájí Komise třístranné rozhovory, případně ve zjednodušené formě, aby zajistila souhlas obou složek rozpočtového orgánu s potřebou použití této rezervy a s požadovanou částkou.
Převody se provedou v souladu s článkem 26 finančního nařízení.
F. Fond solidarity Evropské unie
26. Fond solidarity Evropské unie má umožňovat rychlou finanční pomoc v případě rozsáhlých katastrof na území členského státu nebo kandidátské země, jak je stanoveno v příslušném základním právním aktu.
Maximální roční částka vyhrazená fondu se stanoví na 1 miliardu EUR (v běžných cenách).
K 1. říjnu každého roku by měla zůstat k dispozici alespoň jedna čtvrtina roční částky na pokrytí potřeb, které vzniknou do konce roku.
Ta část roční částky, která není zapsána do rozpočtu, nesmí být přenesena do dalších let.
Ve výjimečných případech a pokud zbývající dostupné finanční prostředky fondu v roce, kdy došlo ke katastrofě (jak se stanoví v příslušném základním právním aktu), nestačí k uhrazení částky pomoci považované rozpočtovým orgánem za nezbytnou, může Komise navrhnout čerpání chybějících prostředků z ročních částek dostupných pro následující rok.
Roční částka fondu, která má být zapisována každý rok do rozpočtu, nesmí v žádném případě překročit částku 1 miliardy EUR.
Jestliže jsou splněny podmínky mobilizace prostředků z fondu stanovené v příslušném základním právním aktu, navrhne Komise, aby byly prostředky uvolněny.
Jestliže lze v rámci okruhu, který vyžaduje další výdaje, položky přerozdělit, Komise k tomu přihlédne při předkládání nezbytného návrhu v podobě vhodného rozpočtového nástroje v souladu s finančním nařízením.
Rozhodnutí uvolnit prostředky z fondu přijímají společně obě složky rozpočtového orgánu v souladu s bodem 3.
Příslušné položky závazků se případně zapíší do rozpočtu nad rámec stropů příslušných okruhů stanovených v příloze I.
Současně s předložením návrhu o uvolnění prostředků z fondu zahájí Komise třístranné rozhovory, případně ve zjednodušené formě, aby zajistila souhlas obou složek rozpočtového orgánu s potřebou použití fondu a s požadovanou částkou.
G. Nástroj pružnosti
27. Nástroj pružnosti s ročním stropem ve výši 200 milionů EUR (v běžných cenách) má v daném rozpočtovém roce a až do výše stanovené částky umožnit financování přesně určených výdajů, které nebylo možné financovat v mezích stropů dostupných pro jeden nebo více jiných okruhů.
Část nevyužité roční částky lze přenést až do roku n + 2.
Je-li nástroj pružnosti mobilizován, jsou nejdříve čerpány přenesené finanční prostředky v pořadí podle data přenosu.
Ta část roční částky, jež se nevyužije ani v roce n + 2, propadá.
Komise předloží návrh na využití nástroje pružnosti po prozkoumání všech možností přerozdělení položek v rámci okruhu, který vyžaduje dodatečné výdaje.
Návrh se týká zásady používání nástroje a budou v něm uvedeny potřeby, jež je třeba uspokojit, a příslušná částka.
Návrh může být předložen pro kterýkoli rozpočtový rok během příslušného rozpočtového procesu.
Návrh Komise se zahrnuje do předběžného návrhu rozpočtu nebo je k němu připojen vhodný rozpočtový nástroj v souladu s finančním nařízením.
Rozhodnutí uvolnit prostředky z nástroje pružnosti přijímají společně obě složky rozpočtového orgánu v souladu s bodem 3.
Dohody se dosahuje dohodovacím postupem stanoveným v bodě 31 a v části C přílohy II.
H. Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci
28. Evropský fond pro přizpůsobení se globalizaci je určen k tomu, aby poskytoval dodatečnou pomoc pracovníkům, které zasáhly důsledky strukturálních změn uvnitř modelů světového obchodu, při jejich novém začlenění na trhu práce.
Fond nesmí překročit maximální roční částku 500 milionů EUR (v běžných cenách) a lze jej financovat z jakéhokoli rozpětí existujícího v mezích celkového stropu výdajů platného pro předchozí rok nebo ze zrušených položek závazků z posledních dvou let, s výjimkou položek souvisejících s okruhem 1B finančního rámce.
Tyto položky se zapíší do souhrnného rozpočtu Evropské unie prozatímně běžným rozpočtovým postupem, jakmile Komise zjistí dostatečné rozpětí nebo zrušené závazky v souladu s druhým odstavcem.
Jestliže jsou splněny podmínky pro mobilizaci prostředků fondu, jak jsou stanoveny v příslušném základním právním aktu, navrhne Komise, aby se tyto prostředky použily.
Rozhodnutí o uvolnění prostředků z fondu přijímají společně obě složky rozpočtového orgánu v souladu s bodem 3.
Současně s předložením návrhu rozhodnutí o uvolnění prostředků z fondu zahájí Komise třístranné rozhovory, případně ve zjednodušené formě, aby zajistila souhlas obou složek rozpočtového orgánu s potřebou použití fondu a s požadovanou částkou, a předloží oběma složkám rozpočtového orgánu návrh na převod příslušných rozpočtových linií.
Převody související s fondem se provedou v souladu s čl. 24 odst. 4 finančního nařízení.
Příslušné položky závazků se zapíší do rozpočtu do odpovídajících okruhů finančního rámce, v případě nutnosti nad stropy stanovené v příloze I.
I. Úprava finančního rámce v důsledku rozšíření
29. Přistoupí-li k Unii v období, na které se vztahuje tento finanční rámec, nové členské státy, upraví Evropský parlament a Rada na návrh Komise a v souladu s bodem 3 společně finanční rámec, aby zohlednily požadavky na výdaje vyplývající z výsledků přístupových jednání.
J. Doba platnosti finančního rámce a důsledky neexistence finančního rámce
30. Komise předloží do 1. července 2011 návrhy na nový střednědobý finanční rámec.
Jestliže se obě složky rozpočtového orgánu nedohodnou na novém finančním rámci a není-li stávající finanční rámec výslovně vypovězen jedním z orgánů, upraví se stropy platné pro poslední rok stávajícího finančního rámce v souladu s bodem 16 tak, že stropy stanovené pro rok 2013 zůstanou zachovány ve stálých cenách.
Přistoupí-li k Unii po roce 2013 nové členské státy a bude-li to třeba, upraví se rozšířený finanční rámec tak, aby zohledňoval výsledky přístupových jednání.
ČÁST II
ZDOKONALENÍ SPOLUPRÁCE MEZI ORGÁNY BĚHEM ROZPOČTOVÉHO PROCESU
A. Postup spolupráce mezi orgány
31. Orgány se dohodly na zavedení postupu pro spolupráci mezi orgány v rozpočtových záležitostech.
Podrobnosti této spolupráce jsou uvedeny v příloze II.
B. Sestavení rozpočtu
32. Komise předkládá každý rok předběžný návrh rozpočtu odpovídající skutečným potřebám financování Společenství.
Přitom bere v úvahu
a) prognózy členských států ve vztahu ke strukturálním fondům,
b) kapacitu využití rozpočtových položek ve snaze udržovat přísnou souvztažnost mezi položkami závazků a položkami plateb,
c) možnosti zahájení nových politik pomocí pilotních projektů nebo nových přípravných akcí nebo pokračování víceletých akcí, které končí, po posouzení, zda bude možné zajistit základní právní akt ve smyslu článku 49 finančního nařízení (definice základního právního aktu, nutnost základního prováděcího právního aktu a výjimky),
d) potřebu zajistit, aby každá změna výdajů ve srovnání s předchozím rozpočtovým rokem byla v souladu s požadavky rozpočtové kázně.
K předběžnému návrhu rozpočtu se přiloží výkazy činnosti s uvedením informací požadovaných podle čl. 27 odst. 3 a čl. 33 odst. 2 písm. d) finančního nařízení (cíle, ukazatele a údaje o hodnocení).
33. Orgány zajistí, aby do rozpočtu byly co nejméně zařazovány položky se zanedbatelnými operativními výdaji.
Obě složky rozpočtového orgánu se rovněž zavazují brát v úvahu hodnocení možností plnění rozpočtu, které Komise činí ve svých předběžných návrzích a též v souvislosti s plněním běžného rozpočtu.
Před druhým čtením v Radě zašle Komise dopis předsedovi rozpočtového výboru Evropského parlamentu a kopii tohoto dopisu druhé složce rozpočtového orgánu a uvede v něm své připomínky k proveditelnosti změn v návrhu rozpočtu přijatých Evropským parlamentem v prvním čtení.
Obě složky rozpočtového orgánu k těmto připomínkám přihlédnou v rámci dohodovacího postupu stanoveného v části C přílohy II.
V zájmu řádného finančního řízení a vzhledem k účinku hlavních změn v nomenklatuře rozpočtu týkajících se hlav a kapitol na odpovědnost útvarů Komise za předkládání zpráv o řízení se obě složky rozpočtového orgánu zavazují projednat veškeré podstatné změny s Komisí dohodovacím postupem.
C. Klasifikace výdajů
34. Orgány považují za povinné výdaje výdaje, které vyplývají povinně ze Smlouvy nebo z aktů přijatých na jejím základě.
35. Předběžný návrh rozpočtu má obsahovat návrh na klasifikaci každé nové rozpočtové položky a každé rozpočtové položky, u níž došlo ke změně právního základu.
Jestliže Evropský parlament a Rada nepřijmou klasifikaci navrhovanou v předběžném návrhu rozpočtu, posoudí klasifikaci dotčené položky na základě přílohy III. Budou hledat shodu dohodovacím postupem stanoveným v části C přílohy II.
D. Maximální míra zvýšení nepovinných výdajů v případě neexistence finančního rámce
36. Aniž je dotčen bod 13 první odstavec, dohodly se orgány na těchto ustanoveních:
a) autonomní manévrovací prostor Evropského parlamentu pro účely čl. 272 odst. 9 čtvrtého pododstavce Smlouvy o ES – který má činit polovinu maximální míry – se použije od sestavení návrhu rozpočtu Radou v prvním čtení, včetně všech návrhů na změnu tohoto návrhu.
Tuto maximální míru je nutno dodržovat v ročním rozpočtu, včetně všech opravných rozpočtů.
Aniž je dotčeno případné stanovení nové míry, zůstává ta část maximální míry, která nebyla využita, dostupná a může být využita při zvažování návrhů opravných rozpočtů.
b) aniž je dotčeno písmeno a), jestliže se v průběhu rozpočtového procesu ukáže, že dokončení procesu může vyžadovat dohodu o stanovení nové míry zvýšení nepovinných výdajů pro položky plateb nebo nové míry pro položky závazků (tyto dvě míry se mohou lišit), usilují orgány o dosažení dohody mezi oběma složkami rozpočtového orgánu dohodovacím postupem stanoveným v části C přílohy II.
E. Zahrnování finančních ustanovení do právních aktů
37. Veškeré právní akty o víceletých programech přijaté postupem spolurozhodování budou obsahovat ustanovení, jímž legislativní orgán stanoví finanční krytí programu.
Tato částka představuje hlavní referenční hodnotu pro rozpočtový orgán při ročním rozpočtovém procesu.
Rozpočtový orgán a Komise, při sestavování svého předběžného návrhu rozpočtu, se zavazují, že se neodchýlí od této částky o více než 5 % po celou dobu trvání daného programu, pokud nevzniknou nové, objektivní a dlouhodobé okolnosti, pro které existují výslovné a přesné důvody, přičemž se berou v úvahu výsledky provádění programu, zejména na základě hodnocení.
Žádný nárůst vyplývající z takové změny stavu nesmí překročit stávající strop pro daný okruh, aniž je dotčeno použití nástrojů uvedených v této dohodě.
To se netýká rozpočtových položek určených pro soudržnost přijatých postupem spolurozhodování a předem rozdělených podle členských států, které obsahují finanční krytí pro celou dobu trvání programu.
38. Právní akty týkající se víceletých programů, které nejsou přijímány postupem spolurozhodování, neobsahují "částku považovanou za nezbytnou".
Jestliže si Rada přeje zavést finanční referenční částku, považuje se to za projev vůle legislativního orgánu a nejsou tím dotčeny pravomoci rozpočtového orgánu vymezené Smlouvou o ES.
Toto ustanovení bude zmíněno ve všech právních aktech, které takovou finanční referenční částku obsahují.
Jestliže byla dotčená částka předmětem dohody přijaté dohodovacím postupem stanoveným ve společném prohlášení Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 4. března 1975 [4], považuje se za referenční částku ve smyslu bodu 37 této dohody.
39. Finanční výkaz stanovený v článku 28 finančního nařízení odráží finanční vyjádření cílů navrhovaného programu a zahrnuje harmonogram pro celou dobu platnosti programu.
Reviduje se podle potřeby při sestavování návrhu předběžného rozpočtu s ohledem na stav provádění programu.
Revidovaný výkaz se postoupí rozpočtovému orgánu při předložení předběžného návrhu rozpočtu a po schválení rozpočtu.
40. V rámci maximální míry růstu nepovinných výdajů uvedené v bodě 13 prvním odstavci se obě složky rozpočtového orgánu zavazují, že dodrží přidělení položek závazků stanovené příslušnými základními právními akty pro strukturální opatření, rozvoj venkova a Evropský fond pro rybolov.
F. Výdaje související s dohodami o rybolovu
41. Orgány se dohodly na financování výdajů souvisejících s dohodami o rybolovu v souladu s pravidly stanovenými v příloze IV.
G. Financování společné zahraniční a bezpečnostní politiky (SZBP)
42. U výdajů na SZBP, které jsou hrazeny ze souhrnného rozpočtu Evropských společenství v souladu s článkem 28 Smlouvy o Evropské unii, se orgány snaží dohodovacím postupem stanoveným v části C přílohy II a na základě předběžného návrhu rozpočtu sestaveného Komisí dospět každoročně k dohodě o částce operativních výdajů, které mají být zaúčtovány do rozpočtu Společenství, a o rozdělení této částky mezi články rozpočtové kapitoly "SZBP", které jsou navrženy ve čtvrtém odstavci tohoto bodu.
Nedojde-li k dohodě, rozumí se, že Evropský parlament a Rada zapíší do rozpočtu částku z předchozího rozpočtu nebo částku navrženou v předběžném návrhu rozpočtu, podle toho, která je nižší.
Celková částka operativních výdajů SZBP se zapisuje v plném rozsahu do jediné kapitoly rozpočtu (SZBP) a rozděluje se mezi články této kapitoly podle návrhu uvedeného ve čtvrtém odstavci tohoto bodu.
Tato částka má pokrývat skutečné předvídatelné potřeby, posuzované při sestavování předběžného návrhu rozpočtu na základě prognóz vypracovávaných každoročně Radou, a přiměřené rozpětí pro nepředvídané akce.
Žádná částka se nezapisuje jako rezerva.
Každý článek bude obsahovat již přijaté nástroje, nástroje plánované, ale dosud nepřijaté, a všechny budoucí, tj. nepředvídané nástroje, které přijme Rada během daného rozpočtového roku.
Jelikož podle finančního nařízení má Komise pravomoc převádět položky autonomně mezi články rozpočtové kapitoly "SZBP", je tak zajištěna pružnost považovaná za nezbytnou pro rychlé provádění akcí SZBP.
Pokud se částka rozpočtové kapitoly "SZBP", během rozpočtového roku ukáže jako nedostatečná k pokrytí nutných výdajů, budou Evropský parlament a Rada na návrh Komise hledat naléhavě řešení s přihlédnutím k bodu 25.
V rámci rozpočtové kapitoly SZBP mohou být články, do nichž se zapisují akce SZBP, označeny takto:
- operace řešení krizí, předcházení vzniku konfliktů, řešení a stabilizace, sledování a provádění mírového procesu a procesu zajištění bezpečnosti,
- nešíření zbraní a odzbrojování,
- naléhavá opatření,
- přípravná a následná opatření,
- zvláštní zástupci Evropské unie,
Orgány se dohodly, že pro SZBP bude během období 2007 – 2013 uvolněno alespoň 1740 milionů EUR a že částka pro opatření zapsaná do článku uvedeného ve třetí odrážce nesmí přesáhnout 20 % celkové částky rozpočtové kapitoly "SZBP".
43. Každý rok konzultuje předsednictví Rady s Evropským parlamentem výhledový dokument Rady, který bude předán do 15. června předmětného roku a bude se týkat hlavních hledisek a strategických rozhodnutí SZBP, včetně finančních dopadů na souhrnný rozpočet Evropské unie a hodnocení opatření zahájených v roce n – 1.
Kromě toho předsednictví Rady informuje Evropský parlament na společných konzultačních jednáních nejméně pětkrát za rok v rámci pravidelného politického dialogu o SZBP, jenž má být dojednán nejpozději na dohodovacím jednání před druhým čtením Rady.
Účast na těchto jednáních je tato:
- Evropský parlament: předsednictva obou dotčených výborů,
- Rada: velvyslanec (předseda Politického a bezpečnostního výboru).
- Komise je do těchto jednání zapojena a účastní se jich.
Kdykoli Rada přijme rozhodnutí v oblasti SZBP, které s sebou nese výdaje, předá Evropskému parlamentu neprodleně a v každém případě do pěti pracovních dnů po konečném rozhodnutí odhad plánovaných nákladů ("finanční výkaz"), zejména nákladů souvisejících s časovým rámcem, zaměstnanci, využitím prostorů a další infrastruktury, dopravním zařízením, potřebami školení a bezpečnostními opatřeními.
Komise čtvrtletně informuje rozpočtový orgán o provádění akcí SZBP a o předběžných finančních odhadech pro zbývající část rozpočtového roku.
ČÁST III
ŘÁDNÉ FINANČNÍ ŘÍZENÍ FINANČNÍCH PROSTŘEDKŮ EU
A. Zajištění účinné a integrované vnitřní kontroly finančních prostředků Společenství
44. Orgány se shodují v otázce důležitosti posílení vnitřní kontroly bez zvýšení administrativní zátěže, což předpokládá zjednodušení příslušných právních předpisů.
Vzhledem k těmto skutečnostem bude u finančních prostředků podléhajícím sdílenému řízení dána přednost řádnému finančnímu řízení zaměřenému na kladné prohlášení o věrohodnosti.
Dotčené základní právní akty mohou obsahovat vhodná ustanovení v tomto smyslu.
Příslušné kontrolní orgány v členských státech zhodnotí, v rámci své posílené odpovědnosti za strukturální fondy a v souladu s vnitrostátními ústavními požadavky, soulad řídících a kontrolních systémů s právními předpisy Společenství.
Členské státy se proto zavazují předkládat každý rok shrnutí dostupných výsledků kontrol a prohlášení na vhodné vnitrostátní úrovni.
B. Finanční nařízení
45. Orgány souhlasí s tím, aby tato dohoda a rozpočet byly prováděny za podmínek řádného finančního řízení vycházejícího ze zásad hospodárnosti, účinnosti, účelnosti, ochrany finančních zájmů, přiměřenosti administrativních nákladů a uživatelsky příznivých postupů.
Orgány učiní vhodná opatření, zejména ve finančním nařízení, jež je třeba přijmout dohodovacím postupem společným prohlášením Evropského parlamentu, Rady a Komise ze dne 4. března 1975 v tom duchu, který umožnil dosažení dohody v roce 2002.
C. Finanční plán
46. Komise předloží dvakrát ročně úplný finanční plán pro okruhy 1A, 2 (pro životní prostředí a rybolov), 3A, 3B a 4 finančního rámce, poprvé v květnu/červnu (spolu s podklady pro předběžný návrh rozpočtu) a podruhé v prosinci/lednu (po přijetí rozpočtu).
V tomto dokumentu, rozděleném podle okruhů, oblastí politiky a rozpočtové linie, je třeba uvést
a) platné právní předpisy s rozlišením mezi víceletými programy a ročními akcemi:
- u víceletých programů by měla Komise uvést postup, jakým byly přijaty (spolurozhodování a konzultace), dobu jejich trvání, referenční částky, podíl vyhrazený na správní výdaje;
- u ročních akcí (pilotních projektů, přípravných akcí, agentur) a akcí financovaných na základě výsad Komise by Komise měla předložit víceleté odhady a (u pilotních projektů a přípravných akcí) rozpětí zbývající v mezích schválených stropů stanovených v části D přílohy II;
b) projednávané návrhy právních předpisů: projednávané návrhy Komise s odkazem na rozpočtovou linii (nižší hodnota), kapitolu a oblast politiky.
Je třeba nalézt mechanismus pro aktualizaci tabulek po každém přijetí návrhu, aby mohly být vyhodnoceny finanční důsledky.
Komise by měla zvážit způsoby vzájemných odkazů mezi finančním plánem a svým legislativním plánem tak, aby se dosáhlo přesnějších a spolehlivých prognóz.
U každého legislativního návrhu Komise uvede, zda je zahrnut do plánu na květen až prosinec či nikoliv.
Rozpočtový orgán je především třeba informovat o
a) veškerých nových přijatých legislativních aktech, které nebyly zahrnuty do podkladu vypracovaného na období od května do prosince (s uvedením příslušných částek),
b) veškerých projednávaných návrzích právních předpisů, které nebyly zahrnuty do podkladu vypracovaného na období od května do prosince (s uvedením příslušných částek),
c) právních předpisech předpokládaných v ročním plánu legislativní práce Komise s uvedením akcí, jež pravděpodobně budou mít finanční dopad (ano/ne).
V případě potřeby Komise uvede nový program vypracovaný na základě nových návrhů právních předpisů.
Na základě údajů předložených Komisí se v rámci každých třístranných rozhovorů provede hodnocení stanovené v této dohodě.
D. Agentury a evropské školy
47. Při vypracování návrhu na založení nové agentury posuzuje Komise rozpočtový dopad na příslušný okruh výdajů.
Na základě těchto informací, a aniž jsou dotčeny legislativní postupy upravující zřízení této agentury, se obě složky rozpočtového orgánu zavazují dosáhnout v rámci spolupráce v rozpočtových záležitostech včas dohody o financování této agentury.
Obdobně se postupuje i při založení nové evropské školy.
E. Úprava strukturálních fondů, Fondu soudržnosti, Fondu pro rozvoj venkova a Evropského fondu pro rybolov s ohledem na okolnosti jejich provádění
48. Budou-li nová pravidla nebo programy upravující strukturální fondy, Fond soudržnosti, Fond pro rozvoj venkova a Evropský fond pro rybolov přijaty až po 1. lednu 2007, zavazují se obě složky rozpočtového orgánu, že na návrh Komise povolí přenos přidělených částek nevyužitých v roce 2007 do následujících let i nad příslušné stropy výdajů.
Na návrh Komise rozhodnou Evropský parlament a Rada o přenosu nevyužitých přidělených částek vyhrazených na rok 2007 do 1. května 2008 v souladu s bodem 3.
F. Nové finanční nástroje
49. Orgány se shodují v tom, že je nezbytné zavést mechanismy spolufinancování, aby se zvýšením podnětu k financování posílil pákový efekt rozpočtu Evropské unie.
Souhlasí s povzbuzením rozvoje vhodných víceletých finančních nástrojů, jež u veřejných a soukromých investorů působí jako katalyzátor.
Při předložení předběžného návrhu rozpočtu podá Komise rozpočtovému orgánu zprávu o činnostech financovaných Evropskou investiční bankou, Evropským investičním fondem a Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj na podporu investic do výzkumu a rozvoje, transevropských sítí a malých a středních podniků. Ve Štrasburku dne 17. května 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda W. Schüssel Za Komisi D. Grybauskaitė členka Komise [1] Úř. věst. C 172, 18.6.1999, s. 1. [2] Úř. věst. C 283, 20.11.2002, s. 1. [3] Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1. [4] Úř. věst. C 89, 22.4.1975. --------------------------------------------------
Revidovaný jednací řád řídící rady Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání
(schválený Radou dne 24. července 2006)
(2006/C 182/02)
ŘÍDÍCÍ RADA EVROPSKÉHO STŘEDISKA PRO ROZVOJ ODBORNÉHO VZDĚLÁVÁNÍ,
zřízená článkem 4 nařízení Rady (EHS) č. 337/75 ze dne 10. února 1975 o zřízení Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání [1] (dále jen "zřizovací nařízení"),
s ohledem na první odstavec čl. 5 tohoto nařízení,
PŘIJALA TENTO JEDNACÍ ŘÁD:
Jmenování předsedy a místopředsedů
Článek 1
Předseda a tři místopředsedové jsou jmenováni řídící radou tak, aby každý z nich patřil do jedné ze čtyř skupin uvedených v čl. 4 odst. 2 zřizovacího nařízení.
Článek 2
1. Je-li předseda nepřítomen nebo se nemůže zúčastnit, vykonává jeho úřední povinnosti jeden z místopředsedů v pořadí stanoveném předsednictvem.
2. Jsou-li předseda a místopředsedové nepřítomni nebo se nemohou zúčastnit, vykonává jejich úřední povinnosti služebně nejstarší člen, v případě stejného služebního věku nejstarší přítomný člen.
Předsednictvo
Článek 3
1. V souladu s čl. 4 odst. 8 a 5 zřizovacího nařízení zřídí řídící rada předsednictvo, které se skládá z předsedy a tří místopředsedů řídící rady, jednoho koordinátora za skupinu zástupců vlád, jednoho koordinátora za skupinu zástupců organizací zaměstnanců, jednoho koordinátora za skupinu zástupců organizací zaměstnavatelů a dalšího zástupce útvarů Komise.
2. Aniž je dotčena odpovědnost ředitele podle článků 7 a 8 zřizovacího nařízení, přijímá předsednictvo veškerá naléhavá nebo nezbytná rozhodnutí související s řízením střediska mezi schůzemi řídící rady a sleduje z pověření řídící rady provádění rozhodnutí řídící rady.
3. Předsednictvo nemůže nahradit řídící radu, pokud jde o jednání, která zřizovací nařízení výslovně vyhradilo řídící radě: seznam kandidátů na nového ředitele (čl. 6 odst. 1) střednědobé priority a pracovní program (čl. 8 odst. 1) a odhad příjmů a výdajů na následující rozpočtový rok (čl. 11 odst. 1), jakož i otázky organizace, složení a pracovní metody předsednictva.
4. Předsednictvo přijímá rozhodnutí na základě obecné shody. Nelze-li dosáhnout obecné shody, předloží předsednictvo věc řídící radě k rozhodnutí (čl. 4 odst. 12 zřizovacího nařízení).
5. Řídící rada může rozhodnout o rozšíření předsednictva až o tři další členy za každou skupinu pro zasedání o otázkách strategického významu pro budoucí rozhodnutí řídící rady.
6. Souhlas členů předsednictva s návrhem učiněným jedním z nich nebo ředitelem střediska lze potvrdit písemným postupem stanoveným řídící radou.
Svolávání a místo zasedání
Článek 4
1. V souladu s čl. 4 odst. 6 zřizovacího nařízení je řídící rada svolávána předsedou buď z jeho z vlastního podnětu alespoň jednou ročně, nebo na žádost nejméně jedné třetiny členů.
2. Ředitel střediska sdělí jménem předsedy každému členu den zasedání nejméně patnáct pracovních dní před tímto datem.
Současně jim zašle návrh pořadu jednání obsahující body, které budou posouzeny, a veškeré přípravné dokumenty.
3. Pokud podle čl. 4 odst. 6 zřizovacího nařízení nejméně jedna třetina členů řídící rady žádá svolání rady, vyhoví předseda této žádosti do jednoho měsíce v souladu s odstavcem 2.
Článek 5
Zasedání řídící rady se zpravidla konají v sídle střediska.
Pořad jednání
Článek 6
1. Na začátku zasedání řídící rada přijme pořad jednání, který obsahuje body zahrnuté do návrhu pořadu jednání uvedeného v čl. 4 odst. 2 a veškeré další body, spadající do její oblasti působnosti, které byly navrženy předsedou nebo v souladu s odstavcem 2 jedním nebo více členy řídící rady.
2. Každá žádost jednoho nebo více členů řídící rady o začlenění některého bodu do pořadu jednání nebo o jeho vypuštění uvede důvody, na kterých se zakládá, a zašle se písemně předsedovi nejméně jeden týden před zasedáním.
Předseda neprodleně vyrozumí o takovéto žádosti ostatní členy řídící rady.
3. V průběhu zasedání může každý člen navrhnout začlenění nějakého bodu do pořadu jednání následujícího zasedání.
Na začátku tohoto následujícího zasedání řídící rada rozhodne, zda navrhovaný bod do pořadu jednání začlení.
Účast na zasedáních
Článek 7
1. Kromě předsedy, místopředsedů a členů se zasedání mohou bez práva hlasovat účastnit i tyto osoby:
- ředitel střediska a jeho náměstek.
2. Na návrh předsedy může řídící rada povolit účast na zasedáních řídící rady nebo předsednictva bez práva hlasovat těmto osobám:
- členům výboru zaměstnanců střediska,
- osobám obzvláště kvalifikovaným v záležitostech, za které je rada odpovědná.
Článek 8
Každý člen řídící rady, který se nemůže zúčastnit zasedání, o tom uvědomí ředitele střediska.
Jednání
Článek 9
1. Řídící rada je usnášeníschopná, je-li přítomna většina jejích členů nebo osob je právoplatně zastupujících podle článku 13, přičemž musí být přítomna nejméně jedna třetina jejích členů.
Není-li zasedání usnášeníschopné, předseda je ukončí a svolá co nejdříve další.
2. Zasedání řídící rady nejsou veřejná, avšak jejich výsledek bude zveřejněn, pokud se nejedná o důvěrné záležitosti.
3. Předseda řídí jednání.
4. Předseda uděluje přednostně slovo těm, kteří chtějí vznést faktickou poznámku či předběžnou otázku.
5. Předseda může odejmout slovo řečníkovi, který se odchýlí od předmětu jednání a jehož poznámky i po druhém vyzvání předsedou stále nejsou věcné.
6. Pokud předseda nebo některý člen pochybuje o přípustnosti návrhu podaného členem během jednání, o dané záležitosti se hlasuje. Podstata takového návrhu se může projednat pouze se souhlasem většiny ve smyslu čl. 10 odst. 1.
7. Pokud se předseda domnívá, že návrh může bránit jednání řídící rady, nechá o něm bezprostředně a bez projednání hlasovat.
Přijímání rozhodnutí
Článek 10
1. V souladu s čl. 4 odst. 7 zřizovacího nařízení jsou rozhodnutí řídící rady přijímána nadpoloviční většinou jejích členů.
2. O návrzích, že řídící rada by neměla zaujmout stanovisko k některé otázce nebo že posouzení některé otázky by mělo být odloženo, se hlasuje před jakýmkoli návrhem ohledně podstaty této otázky.
3. Návrh týkající se více otázek se na žádost rozdělí na několik částí.
4. Je-li k jedné a téže otázce předloženo několik návrhů, hlasuje se nejdříve o nejzásadnějším z nich.
V případě změn se nejdříve hlasuje o změně, která se co nejvíce odchyluje od původního znění.
V případě dodatečných změn se nejdříve hlasuje o těch, které se týkají změn nejvíce se odchylujících od původního znění, přičemž nejdříve se hlasuje o nejzásadnějších změnách.
5. Konečné hlasování se týká znění vyplývajícího z předchozích hlasování.
Článek 11
1. Rozdělení hlasů se uvede při každém rozhodnutí přijatém řídící radou K rozhodnutí se na žádost menšiny přiloží písemné prohlášení ohledně jejích stanovisek.
2. Ředitel střediska v případě potřeby oznámí přijatá rozhodnutí.
Způsob hlasování
Článek 12
1. Hlasuje se zvednutím ruky nebo jmenovitě.
2. Je-li výsledek hlasování zvednutím ruky sporný, přistoupí předseda ke jmenovitému hlasování.
3. Navrhování a jmenování se provádějí tajným hlasováním, pokud to žádá jeden z členů nebo pokud to předseda považuje za nutné.
4. Při tajném hlasování předseda sečte hlasy za přítomnosti tří sčitatelů hlasů jmenovaných řídící radou pro každé hlasování.
Předseda vyhlásí výsledky okamžitě.
5. Při hlasování o návrhu může předseda každému přítomnému členu na jeho žádost dovolit, aby své hlasování krátce odůvodnil.
Hlasování prostřednictvím zmocněnce
Článek 13
1. Každý člen, který se nemůže zúčastnit zasedání, může zmocnit jiného člena ze své skupiny, aby jeho jménem hlasoval.
Tito členové o tom musí písemně informovat předsedu před konáním zasedání.
2. Jeden člen nemůže při hlasování zastupovat více než dvě osoby.
3. Zmocnění k hlasování je platné pouze pro zasedání, pro něž bylo uděleno.
Ukončení rozprav
Článek 14
1. Předseda může navrhnout ukončení rozpravy, pokud se domnívá, že všichni členové měli možnost vyjádřit své názory.
Členové mohou rovněž navrhnout ukončení rozpravy.
2. Slovo bude přednostně uděleno členovi, který promluví o zakončení rozpravy.
3. O každém návrhu na ukončení rozpravy se hlasuje.
Písemné postupy
Článek 15
1. Písemné postupy lze provést dvěma způsoby:
a) prostřednictvím návrhu, který se zašle všem členům řídící rady s výzvou ke sdělení svých stanovisek svým členům předsednictva, aby předsednictvo mohlo rozhodnout;
b) prostřednictvím návrhu rozhodnutí, pokud předsednictvo nedosáhne obecné shody (čl. 3 odst. 5).
2. Řídící rada stanoví praktická opatření pro provádění písemných postupů, která musejí ponechat dostatek času pro (elektronické) hlasování a další postupy k dokončení hlasování.
Zápis z jednání
Článek 16
1. Z každého zasedání se provede zápis z jednání.
2. Zápis obsahuje:
a) seznam přítomných a seznam zmocnění k hlasování;
b) zprávu o jednání;
c) rozhodnutí přijatá řídící radou s uvedením rozdělení hlasů při každém hlasování.
3. Řídící rada obdrží návrh zápisu z jednání do čtyř týdnů od příslušného zasedání.
4. Zápis z jednání se předkládá řídící radě písemným postupem a je přijímán předsednictvem.
5. Písemné návrhy změn zápisu z jednání se předloží řediteli nejpozději do čtyř týdnů po jejich doručení členům.
6. Schválený zápis z jednání podepisuje předseda a spolupodepisuje ředitel střediska.
Sekretariát
Článek 17
1. V souladu s čl. 7 odst. 2 zřizovacího nařízení ředitel střediska připravuje a organizuje práci řídící rady a předsednictva a zajišťuje sekretariát pro jejich zasedání. Pomáhá předsednictvu a řídící radě při přípravě jejich rozhodnutí, činěných na zasedání nebo písemným postupem.
2. Korespondence určená řídící radě, jejímu předsedovi nebo řediteli střediska se zasílá do střediska.
Revize jednacího řádu
Článek 18
1. Řídící rada rozhodne o revizi svého jednacího řádu nadpoloviční většinou svých členů.
2. Revize vstupuje v platnost poté, co ji schválí Rada Evropské unie po obdržení stanoviska Komise.
[1] Úř. věst.
L 39, 13.2.1975, s. 1, naposledy pozměněno nařízením Rady (ES) 2051/2004 ze dne 25. října 2004, Úř. věst.
L 355, 1.12.2004, s. 1.
--------------------------------------------------
Nařízení Komise (ES) č. 3/2006
ze dne 4. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 4/2006
ze dne 4. ledna 2006,
kterým se stanoví koeficient snížení použitelný v rámci celní subkvóty III otevřené nařízením (ES) č. 2375/2002 pro pšenici obecnou o jiné než vysoké kvalitě
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2375/2002 ze dne 27. prosince 2002 o otevření a správě celních kvót pro pšenici obecnou o jiné než vysoké kvalitě původem z třetích zemí a o stanovení odchylky od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 2375/2002 byla otevřena roční celní kvóta o objemu 2981600 tun pro pšenici obecnou o jiné než vysoké kvalitě.
Tato kvóta je rozdělena do tří subkvót.
(2) Čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2375/2002 stanovil množství subkvóty III na 592900 tun pro období od 1. ledna do 31. března 2006.
(3) Množství požadovaná dne 2. ledna 2006 dle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2375/2002 přesahují množství, které je k dispozici. Je proto nutné stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit koeficient snížení, který se použije na požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozní licence v rámci subkvóty III pro pšenici obecnou o jiné než vysoké kvalitě, podané a předložené Komisi dne 2. ledna 2006 dle čl. 5 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2375/2002, se vyhovuje do výše 5,60082 požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 5. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 5/2006
ze dne 5. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 6/2006
ze dne 5. ledna 2006,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu, pokud jde o dihydrostreptomycin, tosylchloramid sodný a Piceae turiones recentes extractum
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], a zejména na články 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanoviska Evropské agentury pro léčivé přípravky vydaná Výborem pro veterinární léčivé přípravky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Všechny farmakologicky účinné látky používané v rámci Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích, které jsou určeny k podávání zvířatům určeným k produkci potravin, by měly být hodnoceny v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90.
(2) Dihydrostreptomycin byl zahrnut do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90 u skotu a ovcí pro svalovinu, tuk, játra, ledviny a mléko a u prasat pro svalovinu, játra, ledviny a kůži a tuk v přirozeném poměru.
Uvedená položka by měla být rozšířena ze skotu a ovcí na všechny přežvýkavce.
(3) Tosylchloramid byl zahrnut do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90 u ryb pouze pro použití ve vodním prostředí a u skotu pouze pro topické použití.
Uvedená položka by měla být rozšířena na koňovité pouze pro topické použití.
(4) Byla předložena žádost o stanovení maximálního limitu reziduí pro Piceae turiones recentes extractum.
Tato látka by měla být zahrnuta do přílohy II uvedeného nařízení u všech druhů zvířat určených k produkci potravin pouze pro orální aplikaci.
(5) Nařízení (EHS) č. 2377/90 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Před použitelností tohoto nařízení by měla být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly učinit veškeré úpravy, které bude s ohledem na uvedené nařízení případně nutné provést u registrací, které byly uděleny podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [2].
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 7/2006
ze dne 5. ledna 2006
o vydávání vývozních licencí režimu B pro ovoce a zeleninu (jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1702/2005 [3] stanovilo směrná množství, pro něž lze vydat vývozní licence režimu B.
(2) Podle informací, které má Komise k dnešnímu datu k dispozici, hrozí, že brzy dojde k překročení směrných množství stanovených pro jablka ve stávajícím vývozním období.
Toto překročení by narušilo řádné fungování systému vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu.
(3) Aby se předešlo této situaci, měly by být žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro jablka podané po 6. lednu 2006 zamítány, a to až do konce stávajícího vývozního období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro jablka podle článku 1 nařízení (ES) č. 1702/2005, jejichž příslušná vývozní prohlášení byla přijata po 6. lednu 2006 a před 17. lednem 2006, se zamítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 8/2006
ze dne 5. ledna 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 6. ledna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23 června 1995 kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3], je považována za "cenu reprezentativní"; Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v čl. 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v čl. 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle čl. 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti, je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článkem 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 9/2006
ze dne 5. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 10/2006
ze dne 5. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 16. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 16. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 36,900 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 11/2006
ze dne 5. ledna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro dovoz čiroku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, nevyhovět žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 30. prosince 2005 do 5. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro čirok se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 12/2006
ze dne 5. ledna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 30. prosince 2005 do 5. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 19,19 EUR/t pro maximální celkové množství 37000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 13/2006
ze dne 5. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u kukuřice v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1809/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1809/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené z třetích zemí do Portugalska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3], může Komise rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá maximálnímu snížení dovozního cla, nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 30. prosince 2005 do 5. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení stanoveného v nařízení (ES) č. 1809/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 22,95 EUR/t pro celkové maximální množství 325 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 14/2006
ze dne 5. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 15/2006
ze dne 5. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro ječmen v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 30. prosince 2005 do 5. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1058/2005 se maximální vývozní náhrada pro ječmen stanovuje na 2,99 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 16/2006
ze dne 5. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 30. prosince 2005 do 5. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 8,49 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 6. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 17/2006
ze dne 6. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 18/2006
ze dne 6. ledna 2006,
kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003, pokud jde o seznam zemí a území
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na články 10 a 21 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví seznam třetích zemí a území, z nichž mohou být povoleny přesuny zvířat v zájmovém chovu do Společenství, pokud jsou splněny některé podmínky.
(2) Prozatímní seznam třetích zemí byl zaveden nařízením (ES) č. 998/2003, naposledy pozměněném nařízením (ES) č.
1193/2005. Uvedený seznam zahrnuje země a území, ve kterých se nevyskytuje vzteklina, a země, pro které se stanovilo, že riziko zavlečení vztekliny následkem přesunů zvířat v zájmovém chovu z jejich území do Společenství není vyšší než riziko spojené s přesuny mezi členskými státy.
(3) Informace, které poskytly Bělorusko, Mexiko, Rumunsko a Trinidad a Tobago, nasvědčují tomu, že riziko zavlečení vztekliny následkem přesunů zvířat v zájmovém chovu z těchto zemí do Společenství není vyšší než riziko spojené s přesuny mezi členskými státy nebo ze třetích zemí, které jsou již na seznamu v nařízení (ES) č. 998/2003.
Proto by měly být uvedené třetí země zařazeny na seznam zemí a území uvedený v nařízení (ES) č. 998/2003.
(4) Jelikož Guam je území Spojených států, doporučuje se uvést konkrétně tuto část Spojených států amerických, aby se zabránilo nedorozumění.
(5) Seznam zemí a území stanovený nařízením (ES) č. 998/2003 by měl být v zájmu jasnosti nahrazen v celém rozsahu.
(6) Nařízení (ES) č. 998/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 998/2003 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 19/2006
ze dne 6. ledna 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 747/2001, pokud jde o celní kvóty Společenství pro některé zemědělské produkty pocházející z Jordánska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 747/2001 ze dne 9. dubna 2001 o správě celních kvót Společenství a referenčních množství v případě produktů, které mají na základě dohod s některými zeměmi Středomoří nárok na preference, a o zrušení nařízení (ES) č. 1981/94 a (ES) č. 934/95 [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím ze dne 20. prosince 2005 [2] schválila Rada uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Jordánským hášimovským královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 2 a příloh I, II, III a IV k dohodě o přidružení mezi ES a Jordánskem.
(2) Tato dohoda stanoví pro některé zemědělské produkty pocházející z Jordánska nové celní kvóty Společenství a také změny ve stávajících celních kvótách Společenství stanovených v nařízení (ES) č. 747/2001.
(3) Pro používání nových celních kvót a změn ve stávajících celních kvótách je třeba změnit nařízení (ES) č. 747/2001.
(4) Jelikož se dohoda použije od 1. ledna 2006, mělo by se toto nařízení použít od téhož dne a vstoupit v platnost co nejrychleji.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha V nařízení (ES) č. 747/2001 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 20/2006
ze dne 6. ledna 2006,
kterým se mění dovozní cla v odvětví obilovin použitelná od 7. ledna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dovozní cla v odvětví obilovin byla stanovena nařízením Komise (ES) č. 2159/2005 [3].
(2) Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1249/96 stanoví, že pokud se vypočtený průměr dovozních cel odchýlí během doby jejich použití o 5 EUR/t od stanoveného cla, je třeba provést příslušnou úpravu. Vzhledem k tomu, že k této odchylce došlo, je nutné upravit dovozní cla stanovená nařízením (ES) č. 2159/2005,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (ES) č. 2159/2005 se nahrazují přílohami I a II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. ledna 2006.
Použije se ode dne 7. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 21/2006
ze dne 9. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 22/2006
ze dne 9. ledna 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej cukru na trhu Společenství ze zásob intervenčních agentur Belgie, České republiky, Španělska, Francie, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovenska a Švédska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Belgie, Česká republika, Španělsko, Francie, Irsko, Itálie, Maďarsko, Polsko, Slovensko a Švédsko mají intervenční zásoby cukru.
Aby se reagovalo na potřeby trhu, je vhodné zpřístupnit tyto zásoby na vnitřním trhu.
(2) Pro takovýto prodej by mělo být použito nařízení Komise (ES) č. 1262/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o nákup a prodej cukru intervenčními agenturami [2].
(3) Ustanovení čl. 22 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1262/2001 o vyhlášení nabídkového řízení v řadě C Úředního věstníku Evropské unie nejméně 10 dnů před uplynutím lhůty pro podání nabídek by se však neměla použít, protože členské státy se potýkají s problémy při překladu do všech jazyků Společenství, což by způsobilo zbytečná prodlení při prodeji jejich zásob intervenčního cukru. Ustanovení čl. 28 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení dále stanoví výši nabídkové jistoty 0,73 EUR na 100 kilogramů. Pro prodej intervenčního cukru na vnitřním trhu by jistota složená účastníkem nabídkového řízení měla být uvedena do souladu s intervenční cenou. Ustanovení čl. 28 odst. 1 písm. a) by se proto nemělo použít.
(4) S ohledem na situaci na trhu Společenství by měla Komise pro každé dílčí nabídkové řízení stanovit minimální prodejní cenu.
(5) Intervenční agentury Belgie, České republiky, Španělska, Francie, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovenska a Švédska by měly nabídky sdělit Komisi.
Měla by být zachována anonymita účastníků.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Intervenční agentury Belgie, České republiky, Španělska, Francie, Irska, Itálie, Maďarska, Polska, Slovenska a Švédska uvedou ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení do prodeje na vnitřním trhu Společenství celkem 1009124 tun cukru přijatého k intervenci a nabízeného k prodeji na vnitřním trhu.
Dotčené členské státy a příslušná množství jsou stanoveny v příloze I.
Článek 2
1. Nabídky a prodeje stanovené v článku 1 probíhají v souladu s nařízením (ES) č. 1262/2001, nestanoví-li toto nařízení jinak.
2. Odchylně od čl. 22 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1262/2001 vypracuje každá dotčená intervenční agentura oznámení o nabídkovém řízení a zveřejní ho nejméně osm dní před začátkem lhůty pro předložení nabídek.
Oznámení obsahuje zejména podmínky nabídkového řízení.
Oznámení a všechny jeho změny budou před zveřejněním zaslány Komisi.
Článek 3
Minimální výše nabídky pro každé dílčí nabídkové řízení činí 250 tun.
Článek 4
1. Lhůta pro podání nabídek pro první dílčí nabídkové řízení začíná dne 26. ledna 2006 a končí dne 1. února 2006 v 15:00 hodin bruselského času.
Lhůty pro podání nabídek pro druhé a následující dílčí nabídková řízení začnou první pracovní den, který následuje po uplynutí předešlé lhůty.
Končí v 15:00 hodin bruselského času:
- 15. února 2006,
- 1., 15. a 29. března 2006,
- 5. a 19. dubna 2006,
- 3., 17. a 31. května 2006,
- 7., 14., 21. a 28. června 2006.
2. Nabídky se předkládají intervenční agentuře, z jejíchž zásob cukr pochází, jak je stanoveno v příloze I.
Článek 5
Odchylně od čl. 28 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1262/2001 složí každý účastník nabídkovou jistotu 20 EUR na 100 kg cukru.
Článek 6
Dotčené intervenční agentury uvědomí Komisi o předložených nabídkách nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro předložení nabídek stanovené v čl. 4 odst. 1.
Nesdělí však informace o totožnosti účastníků řízení.
Sdělení o předložených nabídkách se uskuteční elektronickou cestou podle vzoru uvedeného v příloze II.
Pokud nejsou předloženy žádné nabídky, členský stát tuto skutečnost sdělí Komisi v tomtéž termínu.
Článek 7
1. Komise stanoví minimální prodejní cenu pro dotčený členský stát, nebo se rozhodne v souladu s postupem uvedeným v čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 nabídky nepřijmout.
2. V případě, že by výběr nabídky za minimální cenu podle odstavce 1 vedl k překročení dostupného množství, které má daný členský stát k dispozici, omezí se výběr pouze na množství, které je ještě k dispozici.
V případě, že by pro daný členský stát výběr nabídek všech účastníků, kteří nabídli stejnou cenu, vedl k překročení dostupného množství, přidělí se toto množství takto:
a) dotyčným účastníkům úměrně k celkovým množstvím uvedeným v jejich jednotlivých nabídkách, nebo
b) dotyčným účastníkům s ohledem na maximální množství připadající na každého z nich, nebo
c) losováním.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 23/2006
ze dne 9. ledna 2006,
kterým se poosmé mění nařízení Rady (ES) č. 1763/2004, kterým se ukládají některá omezující opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1763/2004, kterým se ukládají některá omezující opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [1], a zejména na čl. 10 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 obsahuje seznam osob, kterých se týká zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Komise je oprávněna změnit uvedenou přílohu s přihlédnutím k rozhodnutím Rady, kterými se provádí společný postoj 2004/694/SZBP ze dne 1. řijna 2005 o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [2].
Rozhodnutí Rady 2005/927/SZBP [3] provádí uvedený společný postoj.
Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1763/2004 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 24/2006
ze dne 10. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 25/2006
ze dne 10. ledna 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob belgické intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení obilovin ze zásob intervenčních agentur na trh.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za stávající situace na trhu je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro vývoz 68551 tun pšenice obecné ze zásob belgické intervenční agentury.
(4) Je třeba stanovit zvláštní podmínky pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména od nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) Aby se zabránilo zpětným dovozům, je třeba omezit vývozy v rámci nabídkového řízení zahájeného podle tohoto nařízení jen na některé třetí země.
(6) Za účelem modernizace řízení sytému je třeba stanovit předávání informací požadovaných Komisí elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Belgická intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze svých zásob za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 68551 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných podle tohoto nařízení se nepoužije žádná náhrada ani vývozní clo nebo měsíční zvýšení.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužijí.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce, bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 12. ledna 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 13. dubna 2006 a 25. května 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 22. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předložit belgické intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Bureau d’intervention et de restitution belge (BIRB)
Rue de Trèves 82
B-1040 Bruxelles
Fax: (32-2) 287 25 24
.
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční agentura může být zastoupena zmocněncem za podmínky, že tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti vybraného účastníka nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při vyskladnění.
V případě sporu se výsledky analýz sdělí Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která však nesmí být nižší než 75 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [6],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení, a vykazující rozdíl přesahující rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna;
b) odmítnout převzetí dotčené šarže.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až po té, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
3. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost, která je nižší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, nemůže vybraný účastník přistoupit k převzetí dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až po té, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži pšenice obecné o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se jistota neuvolňuje.
K náhradě šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraným účastníkem.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot poté, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 9
1. Pokud k odběru pšenice obecné došlo předtím, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika počínaje od převzetí šarže vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí doklady, které se týkají prodeje pšenice obecné podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání licence a zůstatek před odebráním obilovin.
Článek 12
Belgická intervenční agentura sdělí Komisi elektronickou cestou nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční podle formuláře uvedeného v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 26/2006
ze dne 10. ledna 2006
o vyhlášení stálého nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob dánské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení obilovin ze zásob intervenčních agentur na trh.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za současné situace na trhu je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro vývoz 157000 tun pšenice obecné ze zásob dánské intervenční agentury.
(4) Je třeba stanovit zvláštní podmínky pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména od nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) Aby se zabránilo zpětným dovozům, je třeba omezit vývozy v rámci nabídkového řízení zahájeného podle tohoto nařízení jen na některé třetí země.
(6) Za účelem modernizace řízení sytému je třeba stanovit předávání informací požadovaných Komisí elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dánská intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze svých zásob za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 157000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných podle tohoto nařízení se nepoužije žádná náhrada ani vývozní clo nebo měsíční zvýšení.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužijí.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 12. ledna 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 13. dubna 2006 a 25. května 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 22. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předložit dánské intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Direktoratet for Fødevareerhverv
Nyropsgade 30
DK-1780 Copenhague
Fax: (45) 33 95 80 34
.
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční agentura může být zastoupena zmocněncem za podmínky, že tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti vybraného účastníka nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při vyskladnění.
V případě sporu se výsledky analýz sdělí Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která však nesmí být nižší než 75 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [6],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení, a vykazující rozdíl přesahující rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna;
b) odmítnout převzetí dotčené šarže.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až po té, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
3. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost, která je nižší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, nemůže vybraný účastník přistoupit k převzetí dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až po té, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži pšenice obecné o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se jistota neuvolňuje.
K náhradě šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraným účastníkem.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot poté, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 9
1. Pokud k odběru pšenice obecné došlo předtím, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika počínaje od převzetí šarže vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí doklady, které se týkají prodeje pšenice obecné podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání licence a zůstatek před odebráním obilovin.
Článek 12
Dánská intervenční agentura sdělí Komisi elektronickou cestou nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční podle formuláře uvedeného v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 27/2006
ze dne 10. ledna 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení obilovin ze zásob intervenčních agentur na trh.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za současné situace na trhu je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro vývoz 500000 tun pšenice obecné ze zásob německé intervenční agentury.
(4) Je třeba stanovit zvláštní podmínky pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména od nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) Aby se zabránilo zpětným dovozům, je třeba omezit vývozy v rámci nabídkového řízení zahájeného podle tohoto nařízení jen na některé třetí země.
(6) Za účelem modernizace řízení sytému je třeba stanovit předávání informací požadovaných Komisí elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Německá intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze svých zásob za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 500000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných podle tohoto nařízení se nepoužije žádná náhrada ani vývozní clo nebo měsíční zvýšení.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužijí.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 12. ledna 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 13. dubna 2006, 25. května 2006 a 15. června 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 22. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky musejí být předloženy německé intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (BLE)
Deichmannsaue 29
D-53179 Bonn
Fax 1: (49 228) 6845 3985
Fax 2: (49 228) 6845 3276
.
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční agentura může být zastoupena zmocněncem za podmínky, že tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti vybraného účastníka nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při vyskladnění.
V případě sporu se výsledky analýz sdělí Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která nesmí být nižší než 75 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [6],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení, a vykazující rozdíl přesahující rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna;
b) odmítnout převzetí dotčené šarže.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
3. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost, která je nižší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, nemůže vybraný účastník přistoupit k převzetí dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až po té, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži pšenice obecné o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se jistota neuvolňuje.
K náhradě šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraným účastníkem.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot po té, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 9
1. Pokud k odběru pšenice obecné došlo předtím, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika počínaje od převzetí šarže vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí doklady, které se týkají prodeje pšenice obecné podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání licence a zůstatek před odebráním obilovin.
Článek 12
Německá intervenční agentura sdělí Komisi elektronickou cestou nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční podle formuláře uvedeného v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 28/2006
ze dne 10. ledna 2006
o vyhlášení stálého nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob švédské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení obilovin ze zásob intervenčních agentur na trh.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za současné situace na trhu je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro vývoz 208956 tun pšenice obecné ze zásob švédské intervenční agentury.
(4) Je třeba stanovit zvláštní podmínky pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména od nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) Aby se zabránilo zpětným dovozům, je třeba omezit vývozy v rámci nabídkového řízení zahájeného podle tohoto nařízení jen na některé třetí země.
(6) Za účelem modernizace řízení sytému je třeba stanovit předávání informací požadovaných Komisí elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Švédská intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze svých zásob za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 208956 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných podle tohoto nařízení se nepoužije žádná náhrada ani vývozní clo nebo měsíční zvýšení.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužijí.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 12. ledna 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 13. dubna 2006 a 25. května 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 22. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předložit švédské intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Statens Jordbruksverk
Vallgatan 8
S-551 82 Jönköping
fax: (46) 36 19 05 46
.
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční agentura může být zastoupena zmocněncem za podmínky, že tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti vybraného účastníka nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při vyskladnění.
V případě sporu se výsledky analýz sdělí Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která však nesmí být nižší než 75 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [6],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení, a vykazující rozdíl přesahující rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna;
b) odmítnout převzetí dotčené šarže.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
3. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost, která je nižší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, nemůže vybraný účastník přistoupit k převzetí dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až po té, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži pšenice obecné o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se jistota neuvolňuje.
K náhradě šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraným účastníkem.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot po té, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 9
1. Pokud k odběru pšenice obecné došlo předtím, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika počínaje od převzetí šarže vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí doklady, které se týkají prodeje pšenice obecné podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání licence a zůstatek před odebráním obilovin.
Článek 12
Švédská intervenční agentura sdělí Komisi elektronickou cestou nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční podle formuláře uvedeného v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 29/2006
ze dne 10. ledna 2006,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000, pokud jde o celní kódy bromchlormethanu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [1], a zejména na čl. 6 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Bromchlormethan (BCM) je jakožto látka poškozující ozonovou vrstvu zařazen do skupiny IX přílohy I nařízení (ES) č. 2037/2000 jako regulovaná látka.
(2) Po vytvoření celních kódů pro BCM a směsi obsahující BCM by měly být tyto kódy doplněny do tabulky v příloze IV nařízení (ES) č. 2037/2000.
V zájmu jasnosti a přehlednosti by tato příloha měla být nahrazena novou přílohou.
(3) Nařízení (ES) č. 2037/2000 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 18 odst. 1 nařízení (ES) č. 2037/2000,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha IV nařízení (ES) č. 2037/2000 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 30/2006
ze dne 10. ledna 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 22,147 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 31/2006
ze dne 10. ledna 2006
o žádostech o dovozní licenci pro rýži pocházející z Egypta v rámci celní kvóty pro rok 2006 stanovené nařízením (ES) č. 955/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 955/2005 ze dne 23. června 2005, kterým se otevírá kvóta pro dovoz rýže pocházející z Egypta do Společenství [2], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence pro rýži kódu KN 1006 podané v období před 2 lednem 2006 do 13:00 hodin a oznámené Komisi se vztahují na množství 67593 tun, přičemž největší množství, které má být dovezeno, je 5605 tun rýže kódu KN 1006, v souladu s Protokolem k Evropsko-středomořské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii [3], který je připojen k rozhodnutí Rady 2005/89/ES [4].
(2) Z toho důvodu by mělo být stanoveno procentní snížení pro žádosti o dovozní licenci podané do 2. ledna 2006 do 13:00 hodin, pro které se o 100 % snižuje clo vypočtené podle článku 11 nařízení (ES) č. 1785/2003.
(3) Rovněž by neměly být vydávány další dovozní licence, které umožňují získat snížení cla o 100 % pro rok 2006.
(4) S ohledem na svůj předmět musí toto nařízení vstoupit v platnost dnem svého vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence pro rýži kódu KN 1006 v rámci kvóty otevřené nařízením (ES) č. 955/2005, které byly podány do 2. ledna 2006 do 13:00 hodin a oznámeny Komisi, mohou být vydány licence pro množství, o něž se žádá, upravená procentním snížením ve výši 91,7077 %.
Článek 2
Pro žádosti o dovozní licence pro rýži kódu KN 1006 podané v období od 2. ledna 2006, 13:00 hodin do konce roku 2006 již nebudou vydávány dovozní licence v rámci kvóty otevřené nařízením (ES) č. 955/2005.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 32/2006
ze dne 10. ledna 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2005 do 30. června 2006 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. ledna 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce února 2006 pro množství 6802,347 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 33/2006
ze dne 9. ledna 2006,
kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 2074/2004 z dovozu některých mechanismů kroužkových pořadačů pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz téhož výrobku z Laoské lidově demokratické republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 9 a 13 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Stávající opatření
(1) Nařízením (ES) č. 119/97 [2] (dále jen "původní nařízení") uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu některých mechanismů kroužkových pořadačů (dále jen "MKP" nebo "dotčený výrobek") pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "Čína") ve výši rovnající se rozdílu mezi minimální dovozní cenou ve výši 325 EUR za 1000 kusů v případě mechanismů se 17 a 23 kroužky a čistou cenou s dodáním na hranice Společenství před proclením a pohybující se od 32,5 % do 39,4 % v případě jiných mechanismů, než jsou mechanismy se 17 a 23 kroužky.
384/96 (dále jen "antiabsorpční šetření") Rada nařízením (ES) č. 2100/2000 [3] upravila uvedené clo z jiných mechanismů, než jsou mechanismy se 17 nebo 23 kroužky, směrem nahoru.
Upravené konečné antidumpingové clo se pohybovalo od 51,2 % do 78,8 %.
(3) Nařízením Rady (ES) č. 1208/2004 [4] rozšířila Rada opatření uložená původním nařízením na dovoz MKP z Vietnamské socialistické republiky (dále jen "Vietnam").
(4) Na základě přezkumu před pozbytím platnosti bylo clo nařízením Rady (ES) č. 2074/2004 [5] znovu uloženo.
2. Žádost
13 odst. 3 základního nařízení o prošetření údajného obcházení antidumpingových opatření uložených na dovoz některých MKP pocházejících z Číny.
Žádost podala společnost Ring Alliance Ringbuchtechnik GmbH jménem výrobců představujících velkou část výroby některých MKP ve Společenství (dále jen "žadatelé").
Podle žadatelů byla platná antidumpingová opatření pro dovoz některých MKP pocházejících z Číny obcházena jejich překládkou v Laoské lidově demokratické republice (dále jen "Laos").
(6) Žádost dále uváděla, že pro tuto změnu struktury obchodu neexistuje jiné dostatečné opodstatnění nebo důvod než uložení antidumpingových opatření a že vyrovnávací účinky stávajících antidumpingových opatření jsou mařeny, pokud se jedná o množství a cenu.
Dovoz některých MKP z Číny a Vietnamu prý byl nahrazen podstatným objemem dovozu některých MKP z Laosu.
Navíc údajně existuje dostatek důkazů svědčících o tom, že se tento zvýšený dovoz uskutečňuje za ceny nižší, než je cena nepůsobící újmu stanovená při šetření, které vedlo k uložení stávajících opatření.
(7) Konečně žadatelé uvedli, že ceny některých MKP dovážených z Laosu jsou dumpingové v porovnání s běžnou hodnotou stanovenou dříve pro dotčený výrobek.
3. Zahájení
(8) Poté, co bylo po konzultaci s poradním výborem shledáno, že existují dostatečné důkazy pro zahájení šetření podle článku 13 základního nařízení, zahájila Komise šetření nařízením (ES) č. 559/2005 [6] (dále jen "zahajovací nařízení"). Podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 3 a 5 základního nařízení Komise zahajovacím nařízením rovněž vyzvala celní orgány, aby od 14. dubna 2005 evidovaly dovoz některých MKP z Laosu, ať již je deklarován jako pocházející z Laosu či nikoli.
4. Šetření
(9) Komise úředně uvědomila orgány Číny a Laosu, vyvážející výrobce a dovozce ve Společenství, o nichž bylo známo, že se jich záležitost týká, a žadatele z výrobního odvětví Společenství o zahájení šetření.
Vyvážejícím výrobcům v Číně a Laosu a dovozcům ve Společenství jmenovaným v žádosti nebo známým Komisi z původního šetření byly zaslány dotazníky.
Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k vyjádření se a k žádosti o slyšení ve lhůtě stanovené v zahajovacím nařízení.
Všem stranám bylo sděleno, že nedostatečná spolupráce může vést k použití článku 18 základního nařízení a ke stanovení závěrů na základě dostupných údajů.
(10) Od vyvážejících výrobců v Číně nebo Laosu nepřišly žádné odpovědi na dotazníky a Komise ani neobdržela žádná vyjádření od čínských ani laoských orgánů.
(11) Jeden dovozce ve Společenství odpověděl, že v průběhu období šetření nedovezl z Laosu žádný typ MKP, ale neposkytl žádné další informace.
5. Období šetření
(12) Období šetření trvalo od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004.
Pro prošetření údajné změny struktury obchodu byly shromážděny údaje od roku 2001 do konce období šetření.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Obecné úvahy/míra spolupráce
(13) Jak bylo uvedeno v 10. a 11. bodě odůvodnění, při šetření nespolupracovali žádní vyvážející výrobci MKP v Číně nebo v Laosu a žádní dovozci ve Společenství neposkytli informace významné pro šetření.
Proto musely být závěry ohledně MKP dovážených z Laosu do Společenství učiněny v souladu s článkem 18 základního nařízení na základě dostupných údajů.
2. Dotčený výrobek a obdobný výrobek
(14) Dotčeným výrobkem je stejný výrobek jako v případě původního šetření, tj. některé mechanismy kroužkových pořadačů spadající v současnosti pod kód KN ex83051000.
Tyto MKP jsou tvořeny dvěma obdélníkovými ocelovými destičkami nebo dráty s nejméně čtyřmi na nich připevněnými polokroužky z ocelového drátu, které drží pohromadě ocelová krytka.
Mohou se otevírat buď roztažením polokroužků, nebo malým ocelovým rozvíracím mechanismem připevněným na dotčeném výrobku.
MKP obvykle sestávají ze součástí, jako jsou kroužky, krytky, očka a případně rozvírací mechanismy.
(15) Na základě dostupných informací bylo shledáno, že MKP vyvážené do Společenství z Číny a MKP dovážené do Společenství z Laosu mají stejné základní fyzikální vlastnosti a stejné použití. Proto jde o obdobné výrobky ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení a Eurostatu.
Během šetření nebyla učiněna žádná podání v opačném smyslu.
3. Změna struktury obchodu mezi třetími zeměmi a Společenstvím
(16) Vzhledem k tomu, že nespolupracovala žádná laoská společnost, byly objem a hodnota laoského vývozu dotčeného výrobku do Společenství stanoveny na základě dostupných údajů, kterými byly v tomto případě statistické údaje shromážděné členskými státy a zpracované Komisí podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení a Eurostatem.
(17) Po uložení konečných opatření na dovoz dotčeného výrobku z Číny do Společenství došlo k výraznému poklesu dovozu z Číny, konkrétně z 1684 tun v roce 1999 na 302 tun v letech 2001 a 2002, a k následnému mírnému zvýšení na 330 tun v roce 2003 a 354 tuny v roce 2004.
Je však třeba říci, že ve druhé polovině roku 2004 začal dovoz z Číny opět klesat, jak ukazuje níže uvedená tabulka.
Současně došlo k nárůstu dovozu MKP do Společenství z Laosu, a to z nulové úrovně v letech 2001 až 2003 na 492 tuny v roce 2004 (= období šetření).
Statistiky ukazují, že v roce 2005 nárůst dovozu z Laosu pokračuje.
(18) Bylo také shledáno, že zjištěná tendence souběžného poklesu dovozu z Číny a nárůstu dovozu z Laosu v roce 2004 vykazuje přímou souvislost s tendencí zjištěnou při šetření ve věci obcházení opatření, které vedlo k rozšíření opatření uložených původním šetřením na dovoz MKP z Vietnamu.
Od roku 1999 skutečně významným způsobem vzrostl dovoz MKP z Vietnamu, konkrétně z nulové úrovně v letech 1999 až 2001 na 1105 tun v roce 2002 a na 1778 tun v roce 2003.
Po rozšíření opatření uložených původním šetřením na dovoz MKP z Vietnamu objem dovozu z Vietnamu do Společenství podstatně poklesl, na 353 tuny v roce 2004 (= období šetření).
Statistiky nevykazují žádný dovoz v roce 2005.
Z pololetní analýzy je dokonce patrné, že dovoz z Vietnamu téměř ustal hned v prvním pololetí roku 2004, kdy byla opatření uložená na dovoz MKP z Číny rozšířena na dovoz z Vietnamu (rozšíření bylo zveřejněno 1. července 2004, viz 3. bod odůvodnění).
Od stejného okamžiku začal růst dovoz z Laosu z nulové úrovně v předchozích obdobích na 100 tun v prvním pololetí roku 2004 a na 392 tuny ve druhém pololetí roku 2004; je proto zřejmé, že dovoz z Laosu nahradil alespoň částečně dovoz z Vietnamu a Číny.
Vykázaný dovoz z Laosu proto potvrzuje tendenci obchodování, která započala v roce 1999, neboť před rozšířením opatření na Vietnam nebyl ve Společenství evidován žádný dovoz z Laosu.
Zdroj: Statistické údaje shromážděné členskými státy a zpracované Komisí podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení a Eurostatem.
Země _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (období šetření) 1. pololetí _BAR_ 2004 (období šetření) 2. pololetí _BAR_
Čína _BAR_ 302 _BAR_ 302 _BAR_ 330 _BAR_ 212 _BAR_ 142 _BAR_
Vietnam _BAR_ 0 _BAR_ 1105 _BAR_ 1778 _BAR_ 353 _BAR_ 0 _BAR_
Laos _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 100 _BAR_ 392 _BAR_
4. Nedostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod
(19) MKP se začaly z Laosu do Společenství dovážet v roce 2004 po zahájení šetření dovozu MKP z Vietnamu v srpnu 2003, což znamená, že změny struktury obchodu mezi Čínou, Vietnamem a Laosem na jedné straně a Společenstvím na straně druhé nastaly souběžně, jak je uvedeno v 18. bodě odůvodnění.
(20) Existuje časová shoda mezi podstatným poklesem dovozu MKP z Vietnamu, k němuž došlo v okamžiku rozšíření opatření v návaznosti na šetření ve věci jejich obcházení, a souběžným zvýšením dovozu MKP z Laosu. Opět se připomíná, že laoské orgány i případní vyvážející výrobci v této zemi byli o probíhajícím šetření uvědomeni.
Nebyly však předloženy žádné důkazy o skutečné výrobě tohoto výrobku v Laosu; ve skutečnosti ani žádná laoská společnost při šetření nespolupracovala.
Na základě dostupných údajů bylo proto shledáno, že vzhledem k neexistenci jakéhokoli jiného dostatečného opodstatnění nebo hospodářského důvodu ve smyslu čl.
13 odst. 1 druhé věty základního nařízení byla změna struktury obchodu výsledkem rozšíření antidumpingového cla na zboží dovážené z Vietnamu.
5. Maření vyrovnávacích účinků cla, pokud se jedná o ceny nebo množství obdobného výrobku
(21) Z údajů uvedených v 18. bodě odůvodnění je patrné, že od okamžiku rozšíření opatření platných pro MKP z Číny na MKP z Vietnamu v roce 2004 došlo k jasné množstevní změně ve struktuře dovozu dotčeného výrobku do Společenství.
Po tomto rozšíření dovoz z Vietnamu do Společenství v roce 2004 výrazně poklesl a v roce 2005 ustal, zatímco souběžně prudce vzrostl vývoz dotčeného výrobku do Společenství z Laosu.
Podle údajů Eurostatu dosáhl celkový objem laoského vývozu do Společenství 492 tuny a první čtvrtletí roku 2005 vykazuje stejnou tendenci.
Je tudíž zřejmé, že tato výrazná změna obchodních toků zmařila vyrovnávací účinky opatření, pokud se jedná o množství výrobků dovážených na trh Společenství.
(22) Pokud se jedná o ceny dotčených výrobků dovážených z Laosu, vzhledem k chybějící spolupráci bylo nutné využít údaje zaznamenané Eurostatem, které představují nejlepší dostupné důkazy.
Bylo zjištěno, že průměrná vývozní cena laoského vývozu do Společenství je nižší než úroveň pro odstranění újmy cen Společenství, jak bylo stanoveno v původním šetření.
Vyrovnávací účinky uloženého cla, pokud se jedná o ceny, byly proto zmařeny.
(23) Z těchto důvodů se má za to, že dovoz dotčeného výrobku z Laosu maří vyrovnávací účinky cla, pokud se jedná o ceny a množství.
6. Důkaz o dumpingu ve srovnání s běžnými hodnotami stanovenými dříve pro obdobné nebo podobné výrobky
(24) Jak je vysvětleno ve 13. bodě odůvodnění, byly vzhledem k chybějící spolupráci při stanovení dumpingu, pokud jde o vývoz dotčeného výrobku z Laosu do Společenství během období šetření, použity podle článku 18 základního nařízení údaje Eurostatu podle kódů KN jako základ pro stanovení vývozních cen do EU.
13 odst. 1 základního nařízení byly tyto vývozní ceny srovnány s běžnou hodnotou stanovenou dříve, v tomto případě s běžnou hodnotou stanovenou při posledním přezkumu před pozbytím platnosti.
Při tomto přezkumu před pozbytím platnosti (viz 4. bod odůvodnění) byla jako nejvhodnější země s tržním hospodářstvím srovnatelná s Čínou shledána Indie a běžná hodnota byla stanovena na základě cen a vypočtené běžné hodnoty v této srovnatelné zemi.
(26) Vzhledem k chybějící spolupráci a v souladu s článkem 18 základního nařízení bylo pro účely srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty považováno za vhodné předpokládat, že sortiment výrobků zaznamenaný během tohoto šetření je stejný jako při přezkumu opatření v případě dovozu MKP pocházejících z Číny před pozbytím platnosti.
(27) Srovnání vážené průměrné běžné hodnoty stanovené při přezkumu před pozbytím platnosti a vážených průměrných vývozních cen v průběhu tohoto období šetření, vyjádřené v procentech ceny CIF na hranice Společenství před proclením, prokázalo v souladu s čl. 2 odst. 11 a 12 základního nařízení podstatný dumping.
C. OPATŘENÍ
(28) Na základě výše uvedených zjištění se má za to, že došlo k obcházení platných opatření ve smyslu čl. 13 odst. 1 druhé věty základního nařízení. V souladu s čl. 13 odst. 1 první větou základního nařízení by měla být stávající antidumpingová opatření vztahující se na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z Číny, upravená antiabsorpčním šetřením, rozšířena na dovoz těchto výrobků z Laosu, ať již jsou deklarovány jako pocházející z Laosu či nikoli.
(29) V souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení, který stanoví, že opatření se uplatní na evidovaný dovoz ode dne celní evidence, by mělo být antidumpingové clo vybráno z dovozu MKP z Laosu, které vstoupily do Společenství na základě celní evidence uložené zahajovacím nařízením.
(30) Opatřeními, která se mají rozšířit, by měla být opatření stanovená v čl. 1 odst. 2 původního nařízení, naposledy pozměněného přezkumem před pozbytím platnosti, totiž:
a) pro mechanismy se 17 a 23 kroužky se výše cla rovná rozdílu mezi minimální dovozní cenou 325 EUR za 1000 kusů a cenu franko hranice Společenství před proclením;
b) pro jiné mechanismy, než jsou mechanismy se 17 a 23 kroužky, je stanoveno zbytkové clo ve výši 78,8 %.
(31) V souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení, který stanoví, že každé rozšířené opatření by se mělo vztahovat na dovoz výrobků, které vstoupily do Společenství na základě celní evidence zavedené zahajovacím nařízením, by mělo být clo vybráno z tohoto evidovaného dovozu některých MKP z Laosu.
D. ŽÁDOSTI O OSVOBOZENÍ
(32) I když během tohoto šetření nebyl v Laosu nalezen žádný skutečný vývozce MKP do Společenství a ani se žádný takový vývozce Komisi nepřihlásil, další dotčení vývozci, kteří by uvažovali o podání žádosti o osvobození od rozšířeného antidumpingového cla podle čl. 13 odst.
4 základního nařízení, budou muset vyplnit dotazník, aby Komise mohla posoudit, zda může osvobození poskytnout. Toto osvobození může být uděleno po zhodnocení tržní situace dotčeného výrobku, výrobní kapacity a jejího využití, nákupu a prodeje, pravděpodobnosti pokračování praktik, pro něž neexistuje dostatečné opodstatnění nebo hospodářský důvod, a důkazů o dumpingu.
Komise v takovém případě zpravidla provede také inspekci na místě.
Žádost se všemi důležitými informacemi, zejména o jakékoli změně činností společnosti spojené s výrobou a prodejem, by měla být zaslána Komisi.
E. POSTUP
(33) Zúčastněným stranám byly sděleny podstatné skutečnosti a úvahy, na jejichž základě je zamýšleno doporučit Radě rozšíření platného konečného antidumpingového cla, a byla jim poskytnuta možnost vyjádřit se k nim a požádat o slyšení.
Nebyla obdržena žádná vyjádření, která by si žádala změnu výše uvedených závěrů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 2074/2004 z dovozu některých mechanismů kroužkových pořadačů spadajících pod kód KN ex83051000 a pocházejících z Čínské lidové republiky:
a) pro mechanismy se 17 a 23 kroužky (kódy TARIC 8305100021 a 8305100029), rovnající se rozdílu mezi minimální dovozní cenou 325 EUR za 1000 kusů a čistou cenou s dodáním na hranice Společenství před proclením;
b) pro jiné mechanismy, než jsou mechanismy se 17 a 23 kroužky (kódy TARIC 8305100011 a 8305100019), se sazbou 78,8 %;
se rozšiřuje na dovoz některých mechanismů kroužkových pořadačů z Laoské lidově demokratické republiky, ať již jsou deklarovány jako pocházející z Laosu, či nikoli (kódy TARIC 8305100013 a 8305100023).
Pro účely tohoto nařízení jsou mechanismy kroužkových pořadačů tvořeny dvěma obdélníkovými ocelovými destičkami nebo dráty s nejméně čtyřmi na nich připevněnými polokroužky z ocelového drátu, které drží pohromadě ocelová krytka.
Mohou se otevírat buď roztažením polokroužků, nebo malým ocelovým rozvíracím mechanismem připevněným na mechanismu kroužkového pořadače.
2. Cla rozšířená odstavcem 1 tohoto článku se vybírají z dovozu evidovaného podle čl. 13 odst. 3 a čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96.
3. Použijí se platné předpisy týkající se cel.
Článek 2
1. Žádosti o osvobození od cla rozšířeného článkem 1 se podávají písemně v jednom z úředních jazyků Společenství a musí být podepsány osobou oprávněnou k zastupování žadatele.
Žádosti se zasílají na tuto adresu:
European Commission
Directorate-General for Trade
Directorate B
Office: J-79 05/17
B-1049 Brussels
Fax: (32-2) 295 65 05
Telex COMEU B 21877
.
2. Podle čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 může Komise po konzultaci s poradním výborem svým rozhodnutím povolit osvobození od cla rozšířeného článkem 1 pro dovoz společností, které neobcházejí antidumpingová opatření uložená nařízením (ES) č. 2074/2004.
Článek 3
Celní orgány se vyzývají, aby ukončily evidenci dovozu zavedenou podle článku 2 nařízení (ES) č. 559/2005.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 34/2006
ze dne 11. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 35/2006
ze dne 11. ledna 2006,
kterým se mění přílohy I, V a VII nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem provedení memoranda o porozumění mezi Evropskou komisí a jejím čínským protějškem je třeba opět do přílohy I týkající se popisu produktů vložit původní ustanovení.
(2) Rada rozhodnutím 2005/948/ES [2] schválila podpis a prozatímní provádění dvoustranné dohody mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou o obchodu s textilními výrobky.
(3) Nařízení (EHS) č. 3030/93 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro textil zřízeného podle článku 17 nařízení (EHS) č. 3030/93,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3030/93 se mění takto:
1. V příloze I se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Není-li u výrobků z kategorie 1 až 114 pocházejících z Vietnamu a Číny zvlášť uveden základní materiál, považují se takové výrobky za vyrobené výhradně z vlny či jemných zvířecích chlupů, bavlny nebo ze syntetických nebo umělých vláken.".
2. Příloha V se nahrazuje přílohou I tohoto nařízení.
3. V příloze VII se tabulka nahrazuje tabulkou v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 36/2006
ze dne 10. ledna 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 37/2006
ze dne 11. ledna 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 2. do 6. ledna 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 2. do 6. ledna 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množstvi v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr.
(6) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 2. do 6. ledna 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 12. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 38/2006
ze dne 12. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 39/2006
ze dne 12. ledna 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1282/2001, pokud jde o termín podávání prohlášení o sklizni a o produkci pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 73 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 11 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1282/2001 [2] stanoví, že producenti podávají prohlášení o sklizni a o produkci nejpozději do 10. prosince, aby byla včas známa produkce vína ve Společenství.
(2) V jednom členském státě se právě zavedl systém podávání prohlášení elektronickou cestou.
Většina producentů musí vyhotovit prohlášení v místních poradenských centrech pro zemědělce.
Vzhledem k tomu, že tato centra musí souběžně zajistit otevření elektronického systému pro prohlášení, aktualizaci prohlášení o ploše a o jednotném režimu platby, který se poprvé použije tento rok, není možné posoudit dokumentaci všech producentů před konečným termínem.
(3) Producentům by se měla poskytnout delší lhůta pro podávání prohlášení o sklizni a o produkci, aby se napravila situace, za niž nejsou odpovědni, a zároveň se vyloučila možnost udělit jim neoprávněné sankce.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 1282/2001 se pro hospodářský rok 2005/06 mohou podávat prohlášení podle článků 2 a 4 uvedeného nařízení až do 25. ledna 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 40/2006
ze dne 10. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 4/2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, prováděné členskými státy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS [1], a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (EHS) č. 4045/89 musí členské státy předávat Komisi jisté informace.
Nařízení Komise (ES) č. 4/2004 [2] stanoví standardizaci formy a obsahu těchto sdělení.
Jelikož standardizace usnadní používání poskytnutých informací a zajistí jednotný přístup, je třeba přijmout podrobná pravidla týkající se formy a obsahu těchto sdělení.
(2) Nařízení (ES) č. 4/2004 proto musí být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 4/2004 se mění takto:
1. Článek 5 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Výroční zpráva podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4045/89 obsahuje podrobné informace o každém z aspektů používání nařízení (EHS) č. 4045/89 uvedených v příloze II části 1 tohoto nařízení a podrobné informace v souladu se vzorovými formuláři uvedenými v části 2 této přílohy.";
b) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Seznam podniků podle čl. 7 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4045/89 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze IV tohoto nařízení a bude obsahovat údaje o operacích ve formátu uvedeném v čl. 6 odst. 3.";
c) doplňuje se odstavec 8, který zní:
"8. Analýza rizik podle čl. 2 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4045/89 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze IX tohoto nařízení."
2. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
1. Informace, které mají být předloženy podle čl. 5 odst. 1 až 4 a 7 a 8, mohou být předány v elektronické podobě ve formátu, který stanoví Komise.
2. Informace, které mají být předloženy podle čl. 5 odst. 5 a 6, mohou být předány v tištěné nebo elektronické podobě ve formátu, na němž se dohodne odesílatel a příjemce. Potvrzení o přijetí každé žádosti / odpovědi přijaté podle čl. 5 odst. 5 a 6 se zašle odesílateli.
3. Údaje o operacích podle článku 7 nařízení (EHS) č. 4045/89 se předávají v elektronické podobě ve formátu stanoveném v příloze I, v příloze II bodu 2 a v příloze III nařízení Komise (ES) č. 2390/1999 [3].
3. Příloha II se nahrazuje zněním přílohy I tohoto nařízení.
4. Příloha III se nahrazuje zněním přílohy II tohoto nařízení.
5. Příloha VIII se nahrazuje zněním přílohy III tohoto nařízení.
6. Doplňuje se nová příloha IX, jejíž znění je uvedeno v příloze IV této směrnice.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 41/2006
ze dne 12. ledna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 15. prosince 2005 na produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 2053/2005 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 2053/2005 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady stanovené nařízením (ES) č. 2053/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Article 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 42/2006
ze dne 12. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanovuje, že rozdíl mezi cenami výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a cenami těchto výrobků v rámci Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou v rozmezí, které vyplývá z dohod uzavřených podle článku 300 smlouvy.
(2) V souladu s nařízením (ES) č. 1255/1999 se při určování náhrad u výrobků vyjmenovaných v článku 1 výše uvedeného nařízení, vyvážených v přirozeném stavu, musí brát v úvahu:
- stávající situace a budoucí vývoj cen a dostupnosti mléka a mléčných výrobků na trhu Společenství a cen mléka a mléčných výrobků v mezinárodním obchodě,
- marketingové náklady a nejvýhodnější náklady na přepravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných vývozních míst ve Společenství, jakož i náklady spojené s umístěním zboží na trhu v zemi určení,
- cíle společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, které mají zajistit stav rovnováhy a přirozený vývoj cen a obchodování na tomto trhu,
- rozmezí, která vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy, a
- potřeba předcházet výkyvům na trhu Společenství, a
- hospodářský aspekt navrhovaných vývozů.
5 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měly při stanovování cen v rámci Společenství brát v úvahu skutečné ceny, které jsou pro vývoz nejvýhodnější, a při stanovování cen v mezinárodním obchodě by se měly brát v úvahu zejména:
a) ceny převládající na trzích třetích zemí;
b) nejvýhodnější ceny ve třetích zemích určení při dovozu ze třetích zemí;
c) ceny výrobce ve vyvážejících třetích zemích, případně s ohledem na dotace poskytované těmito zeměmi a
d) nabídkové ceny vyplaceně na hranici Evropského společenství.
(4) V souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 může být s ohledem na situaci na světových trzích nebo na konkrétní požadavky určitých trhů zapotřebí rozlišit náhradu u výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení podle místa určení.
3 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měl stanovit seznam výrobků, pro něž jsou poskytovány vývozní náhrady, a výše těchto náhrad alespoň jednou za čtyři týdny; výše náhrady však může zůstat na stejné úrovni déle než čtyři týdny.
(6) V souladu s článkem 16 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], se náhrada pro slazené mléčné výrobky rovná součtu dvou složek; přičemž první je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství mléčných výrobků, a vypočítá se vynásobením základní výše náhrady obsahem mléčných výrobků v dotyčném produktu; druhá je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství přidané sacharózy, a vypočítá se tak, že se základní výše náhrady platná v den vývozu pro produkty, které jsou vyjmenované v čl. 1 odst.
1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [3], vynásobí obsahem sacharózy v celém produktu, tato druhá složka se však použije pouze tehdy, pokud byla přidaná sacharóza vyrobena z cukrové řepy nebo cukrové třtiny sklizené ve Společenství.
(7) Nařízení Komise (EHS) č. 896/84 [4] obsahuje dodatečná ustanovení o poskytování náhrad při změnách hospodářského roku; tato ustanovení umožňují rozlišit náhrady podle data výroby produktů.
(8) Při výpočtu náhrady pro tavené sýry je nezbytné stanovit, že v případě přidání kaseinu a/nebo kaseinátů se takové přidané množství nebere v úvahu.
(9) Při určování produktů a oblastí způsobilých pro náhrady je vhodné vzít v úvahu na jednu stranu skutečnost, že postavení určitých produktů Společenství na trhu neopodstatňuje podporování jejich vývozu, a na druhou stranu to, že zeměpisná blízkost některých oblastí by mohla usnadnit odklon obchodu a zneužití.
(10) Z použití výše uvedených pravidel na současnou situaci na trhu s mlékem, zejména na ceny mléčných výrobků ve Společenství a na světovém trhu, vyplývá, že náhrady by měly být stanoveny v příloze tohoto nařízení.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady, na něž se odkazuje v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 o výrobcích vyvážených v přirozeném stavu, se stanovují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 43/2006
ze dne 12. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 10. ledna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 10. ledna 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 44/2006
ze dne 12. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 10. ledna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 10. ledna 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 12,20 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 45/2006
ze dne 12. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2805/95, kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 63 odst. 3 druhý pododstavec a článek 64 odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 63 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 je možné rozdíl mezi světovými cenami a cenami ve Společenství vyrovnat vývozní náhradou v míře, která je nezbytná pro vývoz produktů uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. a) a b) uvedeného nařízení za ceny těchto produktů na světovém trhu a která je v mezích dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy.
(2) Podle čl. 64 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se ceny a místa určení pro náhrady stanoví s přihlédnutím k situaci a pravděpodobnému vývoji cen a dostupnosti dotyčných produktů na trhu Společenství a světových tržních cen těchto produktů.
(3) Vzhledem k tomu by nařízení Komise (ES) č. 2805/95 [2] mělo být příslušně pozměněno.
(4) Řídící výbor pro víno nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 2805/95 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení se použije od 16. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 46/2006
ze dne 12. ledna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro dovoz čiroku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, nevyhovět žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 6. do 12. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro čirok se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 47/2006
ze dne 12. ledna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 6. do 12. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 22,88 EUR/t pro maximální celkové množství 55175 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 48/2006
ze dne 12. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 49/2006
ze dne 12. ledna 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 6. do 12. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 50/2006
ze dne 12. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 6. do 12. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 9,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 13. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady(ES) č. 51/2006
ze dne 22. prosince 2005,
kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót [2]a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 423/2004 ze dne 26. února 2004, kterým se stanoví opatření pro obnovení populací tresky obecné [3], a zejména na články 6 a 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 811/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví opatření pro obnovu populace štikozubce severního [4], a zejména na článek 5 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 2371/2002 musí Rada s přihlédnutím k dostupným vědeckým doporučením, a zejména ke zprávě vypracované Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství (dále jen "výbor"), přijmout nezbytná opatření, aby zaručila přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností.
(2) Podle článku 20 nařízení (ES) č. 2371/2002 musí Rada stanovit celkové přípustné odlovy (dále jen "TAC") pro jednotlivé rybolovné oblasti nebo skupiny rybolovných oblastí.
Rybolovná práva by měla být přidělována jednotlivým členským státům a třetím zemím v souladu s kritérii stanovenými v článku 20 uvedeného nařízení.
(3) Pro zajištění účinné správy TAC a kvót je třeba stanovit zvláštní podmínky, za kterých se provádějí rybolovné operace.
(4) Je nutné stanovit zásady a některé postupy řízení rybolovu na úrovni Společenství, aby mohly členské státy zajistit řízení činnosti plavidel plujících pod jejich vlajkou.
(5) Článek 3 nařízení (ES) č. 2371/2002 stanoví definice použitelné pro přidělování rybolovných práv.
(6) Podle článku 2 nařízení (ES) č. 847/96 je nutné určit, na které populace ryb se jednotlivá opatření uvedeného nařízení vztahují.
(7) Postupem podle dohod nebo protokolů o vztazích v oblasti rybolovu jednalo Společenství o rybolovných právech s Norskem [5], Faerskými ostrovy [6] a Grónskem [7]
(8) Společenství je smluvní stranou několika regionálních organizací pro rybolov.
Tyto organizace doporučily stanovit omezení odlovu a jiná pravidla pro zachování určitých druhů.
Společenství by proto mělo tato doporučení provést.
(9) Meziamerická komise pro tropické tuňáky (IATTC) přijala na výročním zasedání v červnu 2005 omezení odlovu pro tuňáka žlutoploutvého, tuňáka velkookého a tuňáka pruhovaného a technická opatření týkající se zacházení s vedlejšími úlovky.
Ačkoli Společenství není členem IATTC, je nezbytné tato opatření uplatňovat, aby se zaručilo udržitelné řízení zdroje patřícího do oblasti působnosti této organizace.
(10) Mezinárodní komise na ochranu tuňáků v Atlantiku (ICCAT) přijala na výročním zasedání v roce 2005 tabulky, které uvádějí, zda smluvní strany ICCAT využívaly rybolovná práva málo či nadměrně.
V této souvislosti přijala ICCAT rozhodnutí, ze kterého vyplývá, že Společenství v roce 2004 kvóty u některých populací ryb zcela nevyužilo.
(11) Aby byly dodrženy úpravy kvót Společenství stanovené ICCAT, musí se nevyužitá práva rozdělit na základě toho, v jaké míře jednotlivé státy svá práva nevyužily, aniž se přitom změní klíč pro roční přidělování TAC zavedený tímto nařízením.
(12) Využívání rybolovných práv by mělo být v souladu s právními předpisy Společenství v této oblasti, a zejména s nařízením Komise (EHS) č. 1381/87 ze dne 20. května 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a dokumentaci rybářských plavidel [8], nařízením Komise (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států [9], nařízením Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [10], nařízením Rady (ES) č. 1954/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství [11], nařízením Rady (ES) č. 1626/94 ze dne 27. června 1994 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů ve Středozemním moři [12] , nařízením Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [13], nařízením Rady (ES) č. 601/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se stanoví některá kontrolní opatření pro rybolovné činnosti v oblasti působnost Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě [14] , nařízením Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů [15], nařízením Rady (EHS) č. 3880/91 ze dne 17. prosince 1991 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v severovýchodním Atlantiku [16], nařízením Rady (ES) č. 1434/98 ze dne 29. června 1998, kterým se stanoví podmínky vykládky sledě obecného pro jiné průmyslové účely než k přímé lidské spotřebě [17] , nařízením Rady (ES) č. 423/2004 ze dne 26. února 2004, kterým se stanoví opatření pro obnovení populací tresky obecné [18], nařízením Komise (ES) č. 2244/2003 ze dne 18. prosince 2003, kterým se stanoví pravidla pro systémy satelitního sledování plavidel [19], nařízením Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [20], nařízením Rady (ES) č. 973/2001 ze dne 14. května 2001, kterým se stanoví určitá technická opatření pro zachování některých populací vysoce stěhovavých druhů [21], nařízením Rady (ES) č. 2347/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky přístupu k rybolovu hlubinných populací a s tím spojené požadavky [22] a nařízením Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství [23].
(13) Na základě doporučení Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) je pro řízení omezení odlovu sardele obecné v podoblasti VIII nezbytné používat prozatímní systém.
(14) Na základě doporučení ICES je pro řízení intenzity rybolovu smáčkovitých v podoblasti ICES IVa v divizi ICES IIIa sever nezbytné používat prozatímní systém.
(15) S ohledem na vědecké poznatky týkající se biologického statusu populace tresky modravé a po jednání mezi pobřežními státy o řízení této populace je nezbytné pozměnit oblasti řízení, s přihlédnutím ke zvláštní charakteristice dotyčné rybolovné činnosti.
(16) Jako přechodné opatření by se intenzita rybolovu některých hlubinných druhů měla v souladu s nejaktuálnějším vědeckým doporučením ICES.
(17) Pro úpravu omezení intenzity lovu tresky obecné, jak je stanoveno v nařízení (ES) č. 423/2004, jsou navržena alternativní opatření pro řízení intenzity rybolovu v souladu s celkovým TAC, jak je stanoveno v čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení.
(18) Vědecká doporučení uvádějí, že rybolov populací platýse velkého v Severním moři není prováděn udržitelným způsobem a že množství výmětů je velmi vysoké.
Vědecká doporučení a doporučení regionálního poradního sboru pro Severní moře uvádějí, že je vhodné upravit rybolovná práva, pokud jde o intenzitu rybolovu plavidel provádějících cílený rybolov platýse velkého.
(19) U populací jazyka obecného v Lamanšském průlivu je nutné uplatňovat prozatímní systém řízení intenzity rybolovu.
U populací tresky v Kattegatu, Severním moři, Skagerraku, v Lamanšském průlivu, Irském moři a oblasti západně od Skotska a u populací štikozubce a humra severského v divizích ICES VIIIc a IXa je třeba upravit stávající systémy řízení intenzity rybolovu.
(20) Článek 2 nařízení (ES) č. 1434/98 nezajišťuje, že odlov sledě obecného je omezen na omezení odlovu stanovená pro tento druh.
Je proto nutné zavést přechodná opatření, která zajistí řádné monitorování a počítání sleďů při netříděných vykládkách.
(21) Stávající rybolovné činnosti pro chytání ryb za žábry do tenatových sítí v hlubokých vodách západně od Skotska a Irska představují používání příliš dlouhých tenatových sítí, což vede k nadměrné délce ponoření a vysoké míře výmětu.
Ztracené nebo úmyslně vyřazené sítě mohou po mnoho let dále chytat ryby, aniž by byly vytaženy.
Vědecká zjištění prokázala, že tyto rybolovné činnosti představují pro hlubinné druhy závažnou hrozbu, a proto, dokud nebudou přijata trvalá opatření, by měla být uplatňována přechodná opatření směřující k zákazu této činnosti.
(22) Za účelem dosažení udržitelného využívání populací sledě obecného a za účelem snížení výmětů by v subdivizích ICES VIIIa, VIIIb a VIIId měl být jako přechodné opatření uplatňován nejnovější vývoj v oblasti selektivních lovných zařízení.
(23) Komise pro rybolov v severovýchodním Atlantiku (NEAFC) přijala na výročním zasedání v roce 2004 doporučení, aby byl omezen rybolov v některých oblastech za účelem ochrany ohrožených hlubinných přírodních stanovišť.
Společenství by proto mělo tato doporučení provést.
(24) S cílem přispět k zachování chobotnice pobřežní, a zejména k ochraně nedospělých jedinců, je nutné stanovit v roce 2006 minimální velikost chobotnice pobřežní z námořních vod pod svrchovaností nebo jurisdikcí třetích zemí, které se nacházejí v oblasti CECAF, dokud nebude přijato nařízení měnící nařízení (ES) č. 850/98.
(25) V listopadu 2005 NEAFC doporučila zařadit několik plavidel na seznam plavidel, u kterých bylo potvrzeno, že prováděla nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnosti.
Je třeba zajistit provedení tohoto doporučení v právním řádu Společenství.
(26) Všeobecná komise pro rybolov ve Středozemním moři (GFCM) přijala na výročním zasedání v roce 2005 doporučení týkající se řízení některých rybolovných činností, které se zaměřují na hlubinné druhy, a doporučení týkající se vedení záznamů GFCM o lodích přesahujících 15 m, které mají povolení k rybolovu v oblasti GFCM.
Vzhledem k tomu, že je Společenství smluvní stranou GFCM, jsou pro něj tato doporučení závazná, a Společenství by je mělo provést.
(27) S cílem přispět k zachování populací ryb by měla být v roce 2006 provedena některá doplňková opatření týkající se kontroly a technických podmínek rybolovných činností.
(28) Měla by být zapracována některá ustanovení týkající se použití údajů systému sledování plavidel, čímž se zajistí větší účinnost a efektivita v rámci sledování a kontroly řízení intenzity rybolovu a dohledu nad ním.
(29) Je nutné posílit úpravu kontroly plavidel z třetích zemí, aby bylo zajištěno náležité zachycení odlovu tresky modravé těmito plavidly ve vodách Společenství.
(30) Podle článku 20 nařízení (ES) č. 2371/2002 přísluší Radě rozhodnout o podmínkách souvisejících s omezením odlovů a/nebo intenzity rybolovu.
Podle vědeckých doporučení ohrožují odlovy významně překračující dohodnuté TAC udržitelnost rybolovné činnosti.
Je proto vhodné zavést související podmínky, které povedou ke zlepšenému uplatňování dohodnutých rybolovných práv.
(31) ICCAT přijala na výročním zasedání v roce 2004 řadu technických opatření pro některé populace vysoce stěhovavých druhů v Atlantiku a Středozemním moři, přičemž stanovila mimo jiné novou minimální velikost tuňáka obecného, omezení rybolovu v některých oblastech a během některých období za účelem ochrany tuňáka velkookého, opatření týkající se sportovních a rekreačních rybolovných činností ve Středozemním moři a zavedení programu odběru vzorků pro odhad velikosti tuňáka obecného chyceného do sítí.
S cílem přispět k zachování populací ryb je nutné provádět tato opatření v roce 2006, dokud nebude přijato nařízení měnící nařízení (ES) č. 973/2001.
(32) Organizace pro rybolov v jihovýchodním Atlantiku (SEAFO) přijala na výročním zasedání v roce 2005 opatření, na základě kterých se od 1. ledna 2006 budou přidělovat vědečtí pozorovatelé na palubu všech plavidel, které provozují činnosti v oblasti úmluvy a zaměřují se na druhy, na něž se nevztahují systémy ochrany a řízení ostatních příslušných regionálních organizací pro rybolov.
Toto doporučení je pro Společenství závazné, a mělo by proto být provedeno.
(33) Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO) přijala na 27. výročním zasedání ve dnech 19. až 23. září 2005 řadu technických a kontrolních opatření.
Tato opatření by měla být provedena.
(34) K dodržení mezinárodních závazků, které Společenství přijalo jako smluvní strana Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě (CCAMLR), včetně závazku používat opatření přijatá komisí CCAMLR, by se měly používat TAC přijaté komisí CCAMLR pro období 2005–2006 a odpovídající mezní data rybolovných období.
(35) CCAMLR přijala na XXIV. výročním zasedání v roce 2005 odpovídající omezení odlovu populace dostupné ve stanovených lovištích všem členům CCAMLR.
CCAMLR také schválila účast plavidel Společenství na průzkumném rybolovu ledovek rodu Dissostichus v podoblastech FAO 88.1 a 88.2 a v divizích 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3 a) a 58.4.3 b) a související rybolovné činnosti podrobila omezením odlovu, omezením vedlejších úlovků a některým zvláštním technickým opatřením.
Tato omezení a technická opatření by se měla rovněž uplatňovat.
(36) K zajištění obživy rybářů Společenství a k zamezení ohrožení zdrojů a veškerých případných potíží v souvislosti se uplynutím použitelnosti nařízení Rady (ES) č. 27/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se na rok 2005 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [24] , je nezbytné tyto rybolovné oblasti otevřít dne 1. ledna 2006 a pro leden roku 2006 zachovat v platnosti některá pravidla obsažená v uvedeném nařízení.
Vzhledem k naléhavosti této záležitosti je nezbytné udělit výjimku ze lhůty šesti týdnů uvedené v části I bodě 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a smlouvám o založení Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pro určité populace ryb a skupiny populací ryb rybolovná práva na rok 2006 a související podmínky, za nichž lze tato rybolovná práva využívat.
Stanoví dále určitá omezení intenzity rybolovu a související podmínky na měsíc leden roku 2007 a pro populace některých ryb v antarktických mořích stanoví rybolovná práva a zvláštní podmínky na období stanovená v příloze IE.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Není-li stanoveno jinak, vztahuje se toto nařízení na
a) rybářská plavidla Společenství (dále jen "plavidla Společenství") a
b) plavidla, která jsou registrována ve třetích zemích a plují pod jejich vlajkou (dále jen "plavidla třetích zemí") ve vodách Společenství (dále jen "vody ES").
2. Odchylně od odstavce 1 se toto nařízení nevztahuje na rybářské činnosti, které jsou vedeny výhradně pro účely vědeckého výzkumu a které jsou prováděny s povolením a pod dohledem dotyčného členského státu, po předchozím oznámení Komisi a členskému státu, v jehož vodách je tento výzkum prováděn.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se kromě definicí uvedených v článku 3 nařízení (ES) č. 2371/2002 použijí tyto definice:
a) "celkovými přípustnými odlovy" se rozumí množství ryb, které může být každý rok uloveno z každé populace;
b) "kvótou" se rozumí stanovený podíl TAC přidělený Společenství, členským státům nebo třetím zemím;
c) "mezinárodními vodami" se rozumějí vody, které nepodléhají svrchovanosti ani jurisdikci žádného státu;
d) "oblastí upravenou předpisy NAFO" se rozumí část oblasti podle úmluvy Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (NAFO), která nepodléhá svrchovanosti ani jurisdikci pobřežních států;
e) "Skagerrakem" se rozumí oblast, která je na západě ohraničena linií vedoucí od majáku Hanstholm k majáku Lindesnes a na jihu linií vedoucí od majáku Skagen k majáku Tistlarna a dále k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží;
f) "Kattegatem" se rozumí oblast, která je na severu ohraničena linií vedoucí od majáku Skagen k majáku Tistlarna a dále k nejbližšímu bodu na švédském pobřeží a na jihu linií vedoucí od Hasenøre ke Gnibens Spids, od Korshage ke Spodsbjerg a od Gilbjerg Hoved ke Kullen;
g) "Cádizským zálivem" se rozumí oblast subdivize ICES IXa východně od 7o23'48" z.d.
Článek 4
Oblasti rybolovu
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice oblastí:
a) oblasti ICES (Mezinárodní rada pro průzkum moří) jsou oblasti vymezené v nařízení (EHS) č. 3880/91.
Pokud jsou k oblasti doplněny "vody ES", znamená to, že se v rámci oblasti odkazuje pouze na vody ES této oblasti;
b) oblasti CECAF (středovýchodní Atlantik nebo hlavní rybolovná oblast FAO 34) jsou oblasti vymezené v nařízení Rady (ES) č. 2597/95 ze dne 23. října 1995 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v určitých oblastech kromě severního Atlantiku [25];
c) oblasti NAFO (Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku) jsou oblasti vymezené v nařízení Rady (EHS) č. 2018/93 ze dne 30. června 1993 o předkládání statistik odlovů a rybolovné činnosti členských států provozujících rybolov v severozápadním Atlantiku [26];
d) oblasti CCAMLR (Úmluva o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě) jsou oblasti vymezené v nařízení (ES) č. 601/2004
KAPITOLA II
RYBOLOVNÁ PRÁVA A SOUVISEJÍCÍ PODMÍNKY PRO PLAVIDLA SPOLEČENSTVÍ
Článek 5
Omezení odlovu a rozdělování
1. Omezení odlovu pro plavidla Společenství ve vodách Společenství nebo v některých mezinárodních vodách, rozdělení těchto omezení odlovu mezi členské státy a dodatečné podmínky podle článku 2 nařízení (ES) č. 847/96 jsou stanoveny v příloze I.
2. Plavidla Společenství jsou oprávněna k odlovu v mezích kvót stanovených v příloze I ve vodách spadajících pod rybářskou jurisdikci Faerských ostrovů, Grónska, Islandu a Norska a v rybolovné oblasti kolem ostrova Jan Mayen, a to za podmínek stanovených v článcích 10, 17 a 18.
3. Komise neprodleně zastaví rybolovné činnosti týkající se sardele obecné v podoblasti ICES VIII, pokud výbor vydá stanovisko, že biomasa reprodukující se populace představuje v roce 2006 v době tření méně než 28 tisíc tun.
4. Komise stanoví konečná omezení odlovu pro smáčkovité v divizích ICES IIa (vody ES) a IIIa a podoblasti ICES IV (vody ES) v souladu s pravidly stanovenými v bodě 6 přílohy IID.
5. Jakmile bude stanoven TAC pro huňáčka severního, stanoví Komise omezení odlovu pro tento druh v oblastech ICES V a XIV (vody Grónska) pro Společenství ve výši 7,7 % TAC stanoveného pro huňáčka severního.
6. Omezení odlovu populací ďasovitých v oblastech ICES IIa (vody ES), IV (vody ES), Vb (vody ES), VI, XII a XIV může Komise přezkoumat postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002 poté, co výbor provede analýzu údajů týkajících se zjištěného odlovu na jednotku intenzity a shromážděných během prvního čtvrtletí roku 2006.
7. Omezení odlovu pro populaci tresky norské v oblastech ICES IIa (vody ES), IIIa a IV (vody ES) a populaci šprotu obecného v oblastech ICES IIa (vody ES) a IV (vody ES) může Komise přezkoumat postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002 na základě vědeckých poznatků získaných během prvního čtvrtletí roku 2006.
Článek 6
Zvláštní ustanovení o rozdělování
1. Rozdělením rybolovných práv mezi členské státy stanoveným v příloze I nejsou dotčeny
a) výměny prováděné podle čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002;
b) přerozdělení prováděná podle čl. 21 odst. 4, čl. 23 odst. 1 a čl. 32 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93;
c) dodatečné vykládky povolené podle článku 3 nařízení (ES) č. 847/96;
d) množství převedená v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 847/96;
e) odpočty prováděné podle článku 5 nařízení (ES) č. 847/96.
2. Pro účely nepřidělených kvót, které mají být převedeny do roku 2007, lze použít čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 847/96 odchylně od uvedeného nařízení na všechny populace, na které se vztahuje analytické TAC.
Článek 7
Omezení intenzity rybolovu a související podmínky pro řízení populací
1. Od 1. února 2006 do 31. ledna 2007 se omezení intenzity rybolovu a související podmínky stanovené
- v příloze IIA uplatňují na řízení některých populací v Kattegatu, Skagerraku, podoblasti ICES IV a divizích ICES IIa (vody ES), IIIa, VIa, VIIa a VIId,
- v příloze IIB uplatňují na řízení populací štikozubce v divizích ICES VIIIc a IXa, s výjimkou Cádizského zálivu,
- v příloze IIC uplatňují na řízení populací jazyka obecného v divizi ICES VIIe,
- v příloze IID uplatňují na řízení populací smáčkovitých ve Skagerraku, podoblasti ICES IV a divizi ICES IIa (vody ES).
2. Na období od 1. ledna 2006 do 31. ledna 2006 se pro populace uvedené v odstavci 1 nadále uplatňují omezení intenzity rybolovu a související podmínky stanovené v přílohách IVa, IVb, IVc a V nařízení (ES) č. 27/2005.
3. Plavidla používající lovná zařízení uvedená v bodě 4 přílohy IIA a v bodě 3 příloh IIB a IIC a lovící v oblastech vymezených v bodě 2 přílohy IIA a v bodě 1 příloh IIB a IIC musí mít zvláštní povolení k rybolovu vydané podle článku 7 nařízení (ES) č. 1627/94, jak je stanoveno v uvedených přílohách.
4. Komise stanoví konečnou intenzitu rybolovu pro rok 2006 pro loviště populací smáčkovitých v divizích ICES IIa (vody ES) a IIIa a podoblasti ICES IV na základě pravidel stanovených v bodě 6 přílohy IID.
5. Členské státy zajistí, aby intenzita rybolovu plavidly majícími povolení k hlubinnému rybolovu, měřená v kilowattdnech strávených mimo přístav, nepřekročila v roce 2006 80 % průměrné roční intenzity rybolovu plavidel daného členského státu v roce 2003 při rybářských výjezdech s povolením k hlubinnému rybolovu, při kterých byly odloveny hlubinné druhy uvedené v příloze I a v bodě 15 přílohy III nařízení (ES) č.
2347/2002. Tento odstavec se vztahuje pouze na rybářské výjezdy, při nichž bylo odloveno více než 100 kg hlubinných druhů jiných než stříbrnice atlantské.
Článek 8
Podmínky vykládky úlovků a vedlejších úlovků
1. Ryby z populací, pro které jsou stanovena omezení odlovu, smějí být uchovávány na palubě nebo vyloženy, pouze pokud
a) odlovy byly provedeny plavidly členského státu, jenž má kvótu, která dosud nebyla vyčerpána; nebo
b) odlov představuje tu část podílu Společenství, která nebyla v podobě kvót rozdělena mezi členské státy a není vyčerpána.
2. I když členskému státu nebyly stanoveny žádné kvóty nebo jeho kvóty byly vyčerpány, mohou být odchylně od odstavce 1 uchovávány na palubě nebo vyloženy tyto ryby:
a) jiné druhy než populace sledě obecného a makrely obecné, pokud
i) byly uloveny společně s ostatními druhy do sítí s oky, jejichž velikost v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 850/98 nepřesahuje 32 mm,
ii) odlovy se netřídí ani na palubě ani při vykládce;
nebo
b) populace makrely obecné, pokud
i) byly uloveny společně s populací kranase nebo sardinky obecné,
ii) nepřesahují 10 % celkové hmotnosti populací makrely obecné, kranase a sardinky obecné, které jsou na palubě, a
iii) odlovy se netřídí ani na palubě, ani při vykládce.
3. Čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1434/98 se nevztahuje na populace sledě obecného ulovené v podoblasti ICES IV a divizích ICES IIa (vody ES), IIIa a VIId.
4. Všechna vyložená množství se odpočítají od kvóty nebo, pokud podíl Společenství nebyl v podobě kvót rozdělen mezi členské státy, od podílu Společenství, s výjimkou odlovů provedených v souladu s odstavcem 2.
5. Dojde-li k vyčerpání omezení odlovu členských států pro sledě obecného v podoblastech ICES II (vody ES) a IV a subdivizích ICES IIIa a VIId, je plavidlům plujícím pod vlajkou daného členského státu, registrovaným ve Společenství a provozujícím rybolov v rybolovných oblastech, na něž se vztahují daná omezení, zakázána vykládka úlovků, které nejsou roztříděné a obsahují sledě obecné.
6. Procentní podíl vedlejších úlovků a zacházení s nimi se určí v souladu s články 4 a 11 nařízení (ES) č. 850/98.
Článek 9
Netříděné vykládky v podoblasti ICES IV a divizích ICES IIa (vody ES), IIIa a VIId
1. Členské státy zajistí, aby byly zavedeny přiměřené programy odběru vzorků, které umožní účinné sledování netříděných vykládek podle druhů ulovených v podoblasti ICES IV a v divizích ICES IIa (vody ES), IIIa a VIId.
2. Netříděné odlovy z podoblasti ICES IV a z divizí ICES IIa (vody ES), IIIa a VIId se vykládají pouze v přístavech a místech pro vykládku, kde byl zaveden program odběru vzorků uvedený v odstavci 1.
Článek 10
Omezení vstupu
Plavidlům Společenství se zakazuje lovit ve Skagerakku v pásmu 12 námořních mil od základních linií Norska.
Plavidla, která plují pod vlajkou Dánska nebo Švédska, jsou však oprávněna lovit až do 4 námořních mil od základních linií Norska.
Článek 11
Přechodná technická a kontrolní opatření
Přechodná technická a kontrolní opatření pro plavidla Společenství jsou stanovena v příloze III.
KAPITOLA III
OMEZENÍ ODLOVŮ A SOUVISEJÍCÍ PODMÍNKY PRO RYBÁŘSKÁ PLAVIDLA TŘETÍCH ZEMÍ
Článek 12
Přechodná technická a kontrolní opatření
Přechodná technická a kontrolní opatření pro rybářská plavidla třetích zemí jsou stanovena v příloze III.
Článek 13
Povolení
Plavidla, která plují pod vlajkou Barbadosu, Guyany, Japonska, Jižní Koreje, Norska, Surinamu, Trinidadu a Tobaga a Venezuely a plavidla registrovaná na Faerských ostrovech jsou oprávněna provádět ve vodách Společenství odlovy v rámci omezení odlovu stanovených v příloze I a za podmínek stanovených v článcích 14, 15, 16 a 19 až 25.
Článek 14
Zeměpisná omezení
1. Rybolovné činnosti plavidel plujících pod vlajkou Norska nebo registrovaných na Faerských ostrovech jsou omezeny na ty části oblasti o šířce 200 námořních mil, které leží vně pásma 12 námořních mil od základních linií členských států v podoblasti ICES IV, v Kattegatu a Atlantském oceánu severně od 43o00's.š., s výjimkou oblasti uvedené v článku 18 nařízení (ES) č. 2371/2002.
2. Plavidla plující pod vlajkou Norska ve Skagerraku jsou oprávněna lovit vně pásma o šířce 4 námořních mil od základních linií Dánska a Švédska.
3. Rybolovné činnosti plavidel plujících pod vlajkou Barbadosu, Guayany, Japonska, Jižní Koreje, Surinamu, Trinidadu a Tobaga a Venezuely jsou omezeny na ty části oblasti o šířce 200 námořních mil, které leží vně pásma 12 námořních mil od základních linií francouzského departementu Guayana.
Článek 15
Průjezd vodami Společenství
Rybářská plavidla třetích zemí, která jsou ve vodách Společenství v režimu tranzitu, musí složit sítě tak, aby nemohly být v souladu s těmito podmínkami snadno použity:
a) sítě, závaží a podobné zařízení musí být odpojeny od vlečných desek a vlečných a tralových lan a lanek,
b) sítě umístěné na palubě nebo nad palubou musí být bezpečně připevněny k některé části lodní nástavby.
Článek 16
Podmínky vykládky úlovků a vedlejších úlovků
Ryby populací, pro něž byla stanovena omezení odlovu, smějí být uchovávány na palubě nebo vyloženy pouze tehdy, pokud odlovy provedla plavidla třetí země, jež má kvótu, která dosud nebyla vyčerpána.
KAPITOLA IV
REŽIM LICENCÍ PRO PLAVIDLA SPOLEČENSTVÍ
Článek 17
Licence a související podmínky
1. Aniž jsou dotčena obecná ustanovení o licencích k rybolovu a zvláštních povoleních k rybolovu stanovená nařízením (ES) č. 1627/94, smějí plavidla Společenství provozovat rybolov ve vodách třetí země pouze na základě licence vydané orgány této třetí země.
2. Odstavec 1 se však při rybolovu v norských vodách Severního moře nevztahuje na
a) plavidla Společenství o hrubé prostornosti nejvýše 200 t, nebo
b) plavidla Společenství, která pro účely lidské spotřeby loví jiné druhy než makrelu obecnou, nebo
c) plavidla Společenství plující pod vlajkou Švédska, v souladu se zavedenými zvyklostmi.
3. Maximální počet licencí a jiné související podmínky jsou stanoveny v části I přílohy IV.
V žádostech o licence musí být uvedeny typy rybolovu a jména a charakteristické znaky plavidel, pro něž mají být licence vydány, a Komisi je zašlou orgány členských států.
Komise postoupí tyto žádosti orgánům dotyčné třetí země.
4. Pokud členský stát převede kvótu jinému členskému státu (výměna) v rybolovných oblastech vymezených v části I přílohy IV, je součástí převodu také převod odpovídajících licencí a převod musí být oznámen Komisi.
Celkový počet licencí pro každou rybolovnou oblast, který je stanoven v části I přílohy IV, však nesmí být překročen.
5. Plavidla Společenství jsou povinna dodržovat opatření pro zachování a kontrolu a všechny další předpisy, které se vztahují na oblast, ve které provozují rybolov.
Článek 18
Faerské ostrovy
Plavidla Společenství, která jsou oprávněna k cílenému rybolovu jednoho druhu ve vodách Faerských ostrovů, smějí provozovat cílený rybolov jiných druhů, pokud tuto změnu předem oznámí faerským orgánům.
KAPITOLA V
REŽIM LICENCÍ PRO PLAVIDLA TŘETÍCH ZEMÍ
Článek 19
Povinnost mít licenci a zvláštní povolení k rybolovu
1. Aniž je dotčen článek 28b nařízení (EHS) č. 2847/93, jsou plavidla o hrubé prostornosti do 200 t plující pod vlajkou Norska osvobozena od povinnosti mít licenci a povolení k rybolovu.
2. Licence a zvláštní povolení k rybolovu musí být uchovávány na palubě.
Plavidla registrovaná na Faerských ostrovech a v Norsku jsou od této povinnosti osvobozena.
3. Plavidla třetích zemí, která jsou oprávněna lovit k 31. prosinci 2005, smejí v rybolovu pokračovat od 1. ledna 2006, dokud není seznam plavidel oprávněných k rybolovu předložen Komisi a jí schválen.
Článek 20
Žádosti o licence a zvláštní povolení k rybolovu
Žádosti o licence a zvláštní povolení k rybolovu, kterou orgán třetí země předkládá Komisi, musí obsahovat tyto údaje:
a) jméno plavidla,
b) registrační číslo,
c) vnější identifikační písmena a čísla,
d) rejstříkový přístav,
e) jméno a adresu vlastníka nebo nájemce,
f) hrubou prostornost a celkovou délku plavidla,
g) výkon motoru,
h) volací značku a radiovou frekvenci,
i) plánovanou metodu rybolovu,
j) plánovanou rybolovnou oblast,
k) cílové druhy,
l) období, pro které se o licenci žádá.
Článek 21
Počet licencí
Počet licencí a zvláštní související podmínky jsou stanoveny v části II přílohy IV.
Článek 22
Zrušení a odebrání
1. Licence a zvláštní povolení k rybolovu mohou být zrušeny za účelem vydání nových licencí a zvláštních povolení k rybolovu.
Taková zrušení nabývají účinku dnem předcházejícím dni, kdy Komise vydá nové licence a zvláštní povolení k rybolovu.
Nové licence a zvláštní povolení k rybolovu nabývají účinku dnem vydání.
2. Licence a zvláštní povolení k rybolovu se zcela nebo z části odeberou přede dnem konce jejich platnosti, dojde-li k vyčerpání kvóty pro danou populaci ryb stanovenou v příloze I.
3. Licence a zvláštní povolení k rybolovu se odeberou, nejsou-li dodrženy povinnosti stanovené tímto nařízením.
Článek 23
Nedodržení platných předpisů
1. Po dobu nejvýše dvanácti měsíců nejsou pro rybářské plavidlo třetí země, které nedodrželo povinnosti stanovené tímto nařízením, vydány licence ani zvláštní povolení k rybolovu.
2. Komise předloží orgánům dotyčné třetí země jména a charakteristické znaky rybářských plavidel této třetí země, která nejsou v důsledku porušení platných předpisů během následujícího měsíce nebo měsíců oprávněna lovit v rybolovné oblasti Společenství.
Článek 24
Povinnosti držitele licence
1. Rybářská plavidla třetích zemí musí dodržovat opatření pro zachování a kontrolu a veškeré další předpisy upravující rybolovné činnosti plavidel Společenství v oblasti, ve které provozují rybolov, a zejména nařízení (EHS) č. 1381/87, (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94, (ES) č. 88/98 [27] , (ES) č. 850/98 a (ES) č. 1434/98.
2. Rybářská plavidla třetích zemí uvedená v odstavci 1 vedou lodní deník, do kterého zapisují údaje stanovené v části I přílohy V.
3. Rybářská plavidla třetích zemí, s výjimkou plavidel plujících pod vlajkou Norska a provozujících rybolov v divizi ICES IIIa, předávají Komisi údaje stanovené v příloze VI v souladu s pravidly stanovenými v uvedené příloze.
Článek 25
Zvláštní ustanovení o francouzském departementu Guayana
1. Pro přidělení licence k rybolovu ve vodách francouzského departementu Guayana se musí vlastník dotyčného rybářského plavidla třetí země zavázat, že na žádost Komise povolí, aby na palubu vstoupil pozorovatel.
2. Velitel každého rybářského plavidla třetí země, které má licenci k rybolovu kostnatých ryb nebo tuňáka obecného ve vodách francouzského departementu Guayana, musí při vykládce úlovků po každém výjezdu vydat francouzským orgánům prohlášení, v němž uvede množství krevet, které bylo uloveno a uchováváno na palubě od posledního prohlášení.
Toto prohlášení se vypracuje na formuláři, jehož vzor je uveden v části III přílohy IV. Za přesnost prohlášení odpovídá velitel plavidla.
Francouzské orgány přijmou veškerá vhodná opatření k ověření správnosti prohlášení, přičemž se opírají zejména o údaje uvedené v lodním deníku podle čl. 24 odst.
2. Po ověření podepíše prohlášení příslušný úředník.
Před koncem každého měsíce zašlou francouzské orgány Komisi všechna prohlášení týkající se předcházejícího měsíce.
3. Rybářská plavidla třetích zemí, která provozují rybolov ve vodách francouzského departementu Guayana, vedou lodní deník odpovídající vzoru uvedenému v části II přílohy V. Kopie tohoto deníku se prostřednictvím francouzských orgánů zašle do 30 dnů od posledního dne rybářského výjezdu Komisi.
4. Pokud během období jednoho měsíce neobdrží Komise žádné sdělení o rybářském plavidle třetí země, které má licenci k rybolovu ve vodách francouzského departementu Guayany, licence se tomuto plavidlu odebere.
KAPITOLA VI
Zvláštní ustanovení pro plavidla společenství, která loví v oblasti upravené předpisy NAFO
ODDÍL 1
Účast Společenství
Článek 26
Seznam plavidel
1. Výhradně plavidla Společenství o hrubé prostornosti vyšší než 50 t, jimž členský stát vlajky vydal zvláštní povolení k rybolovu a jež jsou vedena v rejstříku plavidel NAFO, jsou za podmínek stanovených v povolení oprávněna lovit, uchovávat na palubě, překládat a vykládat rybolovné zdroje v oblasti upravené předpisy NAFO.
2. Každý členský stát nejméně patnáct dnů předtím, než nové plavidlo vstoupí do oblasti upravené předpisy NAFO, zašle Komisi v podobě snímatelné počítačem všechny změny seznamu plavidel plujících pod jeho vlajkou a registrovaných ve Společenství, která jsou oprávněna lovit v oblasti upravené předpisy NAFO.
Komise bezodkladně předá tyto údaje sekretariátu NAFO.
3. Údaje uvedené v odstavci 2 musí zahrnovat
a) vnitřní číslo plavidla vymezené v příloze I nařízení Komise (ES) č. 26/2004 ze dne 30. prosince 2003 o rejstříku rybářských plavidel Společenství [28],
b) mezinárodní radiovou volací značku,
c) jméno případného nájemce plavidla,
d) typ plavidla.
4. U plavidel, která plují dočasně pod vlajkou členského státu ("bareboat charter"), musí zaslané údaje zahrnovat
a) datum, od nějž je plavidlo oprávněno plout pod vlajkou členského státu;
b) datum, od nějž členský stát oprávnil plavidlo k rybolovu v oblasti upravené předpisy NAFO;
c) název státu, v němž je plavidlo registrováno nebo bylo registrováno dříve, a datum, ke kterému přestalo plout pod vlajkou daného státu;
d) název plavidla;
e) úřední registrační číslo plavidla přidělené příslušnými vnitrostátními orgány;
f) domovský přístav plavidla po jeho převodu;
g) jméno vlastníka nebo nájemce plavidla;
h) prohlášení, že velitel plavidla obdržel kopii předpisů platných v oblasti upravené předpisy NAFO;
i) hlavní živočišné druhy, které může plavidlo v oblasti upravené předpisy NAFO lovit;
j) podoblasti, ve kterých bude plavidlo rybolov pravděpodobně provozovat.
ODDÍL 2
Technická opatření
Článek 27
Velikosti ok
1. Používání vlečných sítí, které mají v kterékoli části oka menší než 130 mm, je při cíleném rybolovu hlubinných druhů uvedených v příloze VII zakázáno.
Tuto velikost lze snížit na nejméně 60 mm při cíleném lovu kalmara tryskového (Illex illecebrosus).
Při cíleném rybolovu rejnokovitých (Rajidae) se tato velikost ok zvětšuje nejméně na 280 mm v kapse vlečné sítě a na 220 mm ve všech ostatních částech vlečné sítě.
2. Plavidla, která loví krevetku severní (Pandalus borealis), musí používat sítě o minimální velikosti ok 40 mm.
Článek 28
Přídavná zařízení k sítím
1. Používání zařízení nebo prostředků jiných než popsaných v tomto článku, které způsobují ucpávání ok kterékoli části sítě nebo zmenšují jejich rozměry, je zakázáno.
2. Na spodní straně kapsy vlečné sítě smí být připevněna plachtovina, síťovina nebo jiný materiál, jehož úkolem je zabránit nebo omezit opotřebování.
3. Na vrchní straně kapsy vlečné sítě smí být připevněna zařízení za předpokladu, že nezpůsobují ucpávání ok kapsy.
Používání přídavných vrchních a postraních dílů zabraňujících prodření sítě je omezeno na díly uvedené v příloze VIII.
4. Plavidla, která loví krevetku severní (Pandalus borealis), musí používat třídící rošty nebo mřížky s maximální roztečí 22 mm.
Plavidla, která loví krevetku severní v divizi 3L, musí být rovněž vybavena kloubovými řetězy o minimální délce 72 cm v délce popsané v příloze IX.
Článek 29
Vedlejší úlovky
1. Rybářská plavidla nesmějí provozovat cílený rybolov druhů, na které se vztahují omezení vedlejších úlovků.
Cílený rybolov těchto druhů se provozuje, tvoří-li tyto druhy největší procentní podíl hmotnosti odlovu při každém vytažení sítě.
2. Vedlejší úlovky druhů, pro které Společenství neurčilo žádné kvóty pro části oblasti, upravené předpisy NAFO a které byly v této oblasti odloveny při cíleném rybolovu jakéhokoli druhu, nesmějí u žádného druhu přesáhnout 2500 kg nebo 10 % hmotnosti celkového odlovu uchovávaného na palubě, podle toho, co je větší.
V části oblasti upravené předpisy NAFO, ve které je cílený rybolov určitých druhů zakázán nebo ve kterých byla kvóta pro "ostatní" plně využita, však nesmějí vedlejší úlovky jednotlivých druhů uvedených v příloze ID přesáhnout 1250 kg nebo 5 % hmotnosti celkového odlovu.
3. Překročí-li celkové množství druhů, na které se vztahují omezení vedlejších úlovků, při jakémkoli vytažení sítě tu z mezí stanovených v odstavci 2, která je použitelná, přemístí se plavidlo do jiné rybolovné oblasti vzdálené nejméně pět námořních mil od místa předchozího vytažení sítě.
Překročí-li celkové množství druhů, na které se vztahují omezení vedlejších úlovků, při jakémkoli následujícím vytažení sítě uvedené meze, přemístí se plavidlo opět ihned do jiné rybolovné oblasti vzdálené nejméně pět námořních mil od místa předchozího vytažení sítě a mimo danou oblast zůstane nejméně 48 hodin.
4. Překročí-li u plavidel, která loví krevetku severní (Pandalus borealis), celkové množství vedlejších úlovků všech druhů při kterémkoli vytažení sítě 5 % hmotnosti v divizi 3M a 2,5 % v divizi 3L, přemístí se plavidla ihned do jiné rybolovné oblasti vzdálené nejméně pět námořních mil od místa předchozího vytažení sítě.
5. Úlovky krevetky severní se nepoužijí při výpočtu úrovně vedlejších úlovků hlubinných druhů ryb.
Článek 30
Minimální velikost ryb
1. Ryby z oblasti upravené předpisy NAFO, které nedosahují předepsané velikosti stanovené v příloze X, se nesmějí zpracovávat, uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo, vykládat, převážet, skladovat, prodávat, vystavovat ani nabízet k prodeji, nýbrž musí být okamžitě vráceny zpět do moře.
2. Překročí-li množství ulovených ryb, které nedosahují předepsané velikosti uvedené v příloze X, v určitých rybolovných vodách 10 % celkového množství, přemístí se plavidlo do vzdálenosti nejméně pěti námořních mil od místa posledního vytažení sítě, než může pokračovat v rybolovu.
Veškeré zpracované ryby, pro něž je stanovena minimální velikost a které nedosahují minimální délky stanovené v příloze X, se považují za produkty pocházející z podměrečných ryb.
ODDÍL 3
Kontrolní opatření
Článek 31
Označování produktů a oddělené skladování
Veškeré zpracované ryby ulovené v oblasti upravené předpisy NAFO se označí tak, aby byl identifikovatelný každý druh a kategorie produktu podle článku 1 nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze dne 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury [29].
Dále se označí jako odlovené v oblasti upravené předpisy NAFO.
2. Veškeré krevety ulovené v divizi 3L a veškerý platýs černý ulovený v podoblasti 2 a v divizích 3K, 3L, 3M, 3N a 3O se označí jako odlovené v těchto oblastech.
3. S ohledem na oprávněnou bezpečnost a navigační odpovědnost velitele plavidla platí:
- úlovky stejného druhu musí být skladovány odděleně od úlovků jiného druhu.
Veškeré úlovky odlovené v oblasti upravené předpisy NAFO musí být skladovány odděleně od úlovků ulovených mimo ni;
- úlovky smějí být skladovány ve více částech skladovacího prostoru plavidla, ale každá část prostoru, kde se skladuje jeden druh, musí být zřetelně oddělena plastem, překližkou, sítí apod. od místa, kde se skladuje jiný druh.
Článek 32
Lodní deník produkce a rozpis uskladnění
1. Kromě dodržování článků 6, 8, 11 a 12 nařízení (EHS) č. 2847/93 zapisují velitelé plavidel do lodního deníku údaje uvedené v příloze XI tohoto nařízení.
2. Do patnáctého dne každého měsíce oznámjí každý členský stát Komisi v podobě snímatelné počítačem množství populací uvedených v příloze XII, která byla vyložena v průběhu předcházejícího měsíce, a sdělí veškeré údaje, které obdržel na základě článků 11 a 12 nařízení (EHS) č. 2847/93.
3. Velitel plavidla Společenství vede v souvislosti s odlovy druhů uvedených v příloze IC
a) lodní deník produkce, ve kterém je uveden souhrnný odlov podle jednotlivých druhů ryb na palubě vyjádřený jako hmotnost produktu v kilogramech;
b) rozpis uskladnění, ze kterého je patrné, kde jsou jednotlivé druhy ryb v nákladním prostoru umístěny.
4. Lodní deník produkce a rozpis uskladnění uvedené v odstavci 3 jsou aktualizovány denně za předešlý den počítaný od 00.00 hodin (UTC) do 24.00 hodin (UTC) a jsou uchovávány na palubě, dokud plavidlo není zcela vyloženo.
5. Velitelé plavidel musí poskytnout potřebnou pomoc, aby množství uvedená v lodním deníku a objemy zpracované produkce uložené na palubě mohly být ověřeny.
6. Členské státy každé dva roky osvědčují správnost rozpisů kapacity všech plavidel Společenství, která mají podle čl. 26 odst. 1 tohoto nařízení povolení k rybolovu. Velitel plavidla zajistí, aby bylo jedno vyhotovení tohoto osvědčení k dispozici na palubě a mohlo být na žádost předložena inspektorovi.
Článek 33
Vezení sítí
1. Při cíleném rybolovu jednoho nebo více druhů uvedených v příloze VII nesmějí plavidla vézt sítě o velikosti ok menší, než kterou stanoví článek 27.
2. Avšak plavidla, která během téže výpravy loví v jiných oblastech než v oblasti upravené předpisy NAFO, smějí mít na palubě sítě s menšími oky, než vyplývá z článku 27, za předpokladu, že jsou tyto sítě pevně převázány a uloženy a nejsou k dispozici pro okamžité použití.
Tyto sítě
a) nesmějí být připevněny třmeny k okrajům paluby ani ke svým vytahovacím nebo vlečným kabelům a lanům, a
b) pokud jsou převáženy na palubě či nad ní, musí být pevně přivázány k některé části lodní nástavby.
Článek 34
Překládka
1. Plavidla Společenství nesmějí provádět překládky v oblasti upravené předpisy NAFO, pokud od svých příslušných orgánů neobdrží k těmto činnostem předem oprávnění.
2. Plavidla Společenství nesmějí provádět překládky ryb pocházejících z plavidla země, která není smluvní stranou, nebo na toto plavidlo, pokud toto plavidlo bylo spatřeno nebo bylo jinak identifikováno, že provádí rybolovné činnosti v oblasti upravené předpisy NAFO.
3. Plavidla Společenství ohlásí svým příslušným orgánům každou překládku provedenou v oblasti upravené předpisy NAFO.
Předávající plavidla podá toto hlášení nejméně 24 hodiny předem a přijímající plavidla nejpozději hodinu po provedení překládky.
4. Oznámení uvedené v odstavci 3 bude obsahovat uvedení času, zeměpisné polohy, celkovou hmotnost v kilogramech pro jednotlivé druhy, které mají být vyloženy nebo naloženy, a volací značku plavidel, které se na překládce podílely.
5. Přijímající plavidlo oznámí vedle celkového odloveného množství na palubě a celkové hmotnosti ryb, které mají být vyloženy, rovněž jméno přístavu a očekávanou dobu vykládky, a to minimálně 24 hodin před uskutečněním jakékoli vykládky.
6. Členské státy ihned předají hlášení uvedená v odstavci 3 a 5 Komisi, která je bezodkladně postoupí sekretariátu NAFO.
Článek 35
Nájem plavidel Společenství
1. Členské státy mohou schválit, že se na rybářská plavidla plující pod jejich vlajkou, která jsou oprávněna k rybolovu v oblasti upravené předpisy NAFO, uplatní nájemní dohody za účelem částečného nebo úplného využití kvóty nebo dnů rybolovu, které byly přiděleny jiné smluvní straně NAFO.
Jsou však zakázána nájemní dohody týkající se plavidel, které byly NAFO nebo jinou regionální organizací pro rybolov označeny jako plavidla podílející se na nezákonné, nehlášené nebo neregulované rybolovné činnosti (plavidla NNN).
2. Dnem sjednání nájemní dohody zašle členský stát vlajky Komisi tyto informace a Komise je předá výkonnému sekretariátu NAFO:
a) svůj souhlas s nájmem,
b) druhy ryb, jichž se nájem týká, a rybolovná práva přidělená nájemní smlouvou,
c) doba trvání nájmu,
d) jméno nájemce,
e) smluvní strana, která plavidlo pronajala,
f) opatření, které členský stát přijal, aby zajistil, že pronajaté plavidlo plující pod jeho vlajkou dodržuje po dobu trvání nájmu ochranná a donucovací opatření NAFO.
3. Po skončení nájemní dohody členský stát vlajky uvědomí Komisi, která tuto informaci bezodkladně postoupí výkonnému sekretariátu NAFO.
4. Členský stát vlajky zajistí, aby
a) plavidlo nezískalo oprávnění k rybolovu v průběhu doby nájmu, které by směřovalo proti rybolovným právům přiděleným členskému státu vlajky,
b) plavidlo nezískalo v průběhu stejné doby oprávnění k rybolovu v rámci více než jedné nájemní dohody,
c) plavidlo dodržovalo po dobu trvání nájmu ochranná a donucovací opatření NAFO,
d) všechny úlovky a vedlejší úlovky v rámci oznámené nájemní dohody byly zaznamenány v lodním deníku pronajatého plavidla odděleně od ostatních údajů o úlovcích.
Členské státy oznámí Komisi všechny úlovky a vedlejší úlovky uvedené v odst. 4 písm. d) odděleně od ostatních vnitrostátních údajů o úlovcích.
Komise bezodkladně postoupí tyto údaje výkonnému sekretariátu NAFO.
Článek 36
Sledování intenzity rybolovu
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že je intenzita rybolovu jeho plavidel úměrná rybolovným právům, která má daný členský stát v oblasti upravené předpisy NAFO.
2. Členské státy sdělí Komisi plán rybolovu pro plavidla, která loví určité druhy v oblasti upravené předpisy NAFO, do 31. ledna 2006 anebo nejméně 30 dnů před začátkem této činnosti.
Plán rybolovu mimo jiné určuje plavidlo nebo plavidla, která v této oblasti loví, a zamýšlený počet dní strávených v oblasti upravené předpisy NAFO.
3. Členské státy orientačně uvědomí Komisi o zamýšlených činnostech svých plavidel v jiných oblastech.
4. Plán rybolovu pokryje celkovou intenzitu rybolovu, která se vynaloží v oblasti upravené předpisy NAFO s ohledem na rybolovná práva, která má členský stát, jenž prohlášení činí.
5. Do 31. prosince 2006 předloží členské státy Komisi zprávu o provádění svých plánů rybolovu.
Tyto zprávy uvedou počet plavidel, která v oblasti upravené předpisy NAFO skutečně loví, úlovky každého plavidla a celkový počet dnů, kdy rybolov v této oblasti provozovalo.
Činnosti plavidel lovících krevety v divizích 3M a 3L se oznamují pro každou divizi odděleně.
ODDÍL 4
Zvláštní požadavky na shromažďování údajů
Článek 37
Shromažďování údajů
1. Je-li to možné, zavedou členské státy zvláštní požadavky týkající se shromažďování údajů o rybolovu prováděném jejich plavidly v těchto oblastech:
Oblast _BAR_ Souřadnice 1 _BAR_ Souřadnice 2 _BAR_ Souřadnice 3 _BAR_ Souřadnice 4 _BAR_
Orphan Knoll _BAR_ 50.00.30 47.00.30 _BAR_ 51.00.30 45.00.30 _BAR_ 51.00.30 47.00.30 _BAR_ 50.00.30 45.00.30 _BAR_
Cornerské podmořské hory _BAR_ 35.00.00 48.00.00 _BAR_ 36.00.00 48.00.00 _BAR_ 36.00.00 52.00.00 _BAR_ 35.00.00 52.00.00 _BAR_
Newfoundlandské podmořské hory _BAR_ 43.29.00 43.20.00 _BAR_ 44.00.00 43.20.00 _BAR_ 44.00.00 46.40.00 _BAR_ 43.29.00 46.40.00 _BAR_
Novoanglické podmořské hory _BAR_ 35.00.00 57.00.00 _BAR_ 39.00.00 57.00.00 _BAR_ 39.00.00 64.00.00 _BAR_ 35.00.00 64.00.00 _BAR_
2. Údaje, které mají být podle odstavce 1 shromážděny, se shromažďují podle jednotlivých skupin a v nejvyšším možném rozsahu obsahují
(a) skladbu druhů vyjádřenou v číslech a váhu,
(b) délku frekvence,
(c) ušní kaménky,
(d) rybolovnou oblast, zeměpisné šířky a délky,
(e) rybolovné zařízení,
(f) hloubku, ve které se prováděl rybolov,
(g) část dne,
(h) dobu trvání rybolovu,
(i) otevření tažného zařízení (pro mobilní zařízení),
(j) ostatní biologické vzorky, jako například týkající se zralosti, kde je to možné.
3. Údaje shromážděné podle odstavce 1 budou ohlášeny příslušným orgánům členských států, které je po konci každého rybářského výjezdu co nejdříve postoupí sekretariátu NAFO.
ODDÍL 5
Zvláštní ustanovení o krevetce severní
Článek 38
Lov krevetky severní
Každý členský stát Komisi denně oznamuje množství krevetky severní (Pandalus borealis) ulovená v divizi 3L oblasti upravené předpisy NAFO plavidly, která plují pod jeho vlajkou a jsou registrována ve Společenství.
Veškeré rybolovné činnosti musí probíhat v hloubce větší než 200 m a v přídělu členského státu je smí v daném okamžiku provozovat pouze jediné plavidlo.
ODDÍL 6
Zvláštní ustanovení o okounících
Článek 39
Lov okouníka
1. Každé druhé pondělí ohlásí velitel plavidla Společenství, které loví okouníka v podoblasti 2 a v divizích 1F, 3K a 3M oblasti upravené předpisy NAFO, příslušným orgánům členského státu, pod jehož vlajkou plavidlo pluje nebo v němž je registrováno, množství okouníka ulovená v těchto oblastech a divizích během období dvou týdnů, které končí předcházející neděli o půlnoci.
Jakmile souhrnné úlovky překročí 50 % TAC, podává se hlášení každé pondělí.
2. Členské státy uvědomí Komisi každé druhé úterý do poledne o množství okouníka, která během období dvou týdnů končícího přecházející neděli o půlnoci ulovila v podoblasti 2 a v divizích 1F, 3K a 3M oblasti upravené předpisy NAFO plavidla, která plují pod jejich vlajkou a jsou registrována na jejich území.
Jakmile souhrnné úlovky překročí 50 % TAC, zasílají se zprávy týdně.
KAPITOLA VII
ZVLÁŠTNÍ USTANOVENÍ PRO PLAVIDLA SPOLEČENSTVÍ, KTERÁ LOVÍ V OBLASTI CCAMLR
ODDÍL 1
Omezení a požadavky týkající se informací o plavidlech
Článek 40
Zákazy a omezení odlovu
1. Cílený rybolov druhů uvedených v příloze XIII je v oblastech a obdobích v ní uvedených zakázán.
2. Pokud jde o nový nebo průzkumný rybolov, vztahují se omezení odlovů pro úlovky a vedlejší úlovky uvedená v příloze XIV na podoblasti v ní uvedené.
Článek 41
Požadavky týkající se sdělování informací o plavidlech,která jsou oprávněna lovit v oblasti CCAMLR
1. Kromě požadavků týkajících se informací, které se vztahují na oprávněná plavidla a které jsou stanoveny v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 601/2004, sdělují členské státy od 1. srpna 2006 Komisi také tyto údaje týkající se takových plavidel:
a) IMO číslo plavidla (pokud je vydáno);
b) případná předchozí vlajka;
c) mezinárodní radiová volací značka;
d) jméno a adresu vlastníka (vlastníků) plavidla a všech skutečných vlastníků, pokud jsou známi;
e) typ plavidla;
f) kdy a kde bylo postaveno;
g) délka;
h) barevná fotografie plavidla, která se musí sestávat z
i) jedné fotografie o minimálních rozměrech 12 × 7 cm zachycující pravý bok plavidla v celé délce a se všemi konstrukčními znaky,
ii) jedné fotografie o minimálních rozměrech 12 × 7 cm zachycující levý bok plavidla v celé délce a se všemi konstrukčními znaky,
iii) jedné fotografie o minimálních rozměrech 12 × 7 cm zachycující záď plavidla zobrazenou přímo zezadu;
i) opatření přijatá za účelem znemožnění nedovolené manipulace se sledovacím satelitním zařízením na palubě.
2. Od 1. srpna 2006 sdělují členské státy Komisi také tyto informace o plavidlech oprávněných lovit v oblasti CCAMLR v rozsahu, v jakém je lze zjistit:
a) jméno a adresu provozovatele plavidla, pokud se liší od jeho vlastníka (vlastníků),
b) jméno a státní příslušnost velitele plavidla a případně též velitele rybolovu,
c) typ metody nebo metod rybolovu,
d) největší šířka plavidla (v m),
e) hrubá registrovaná prostornost,
f) typy a čísla komunikačních zařízení plavidla (čísla INMARSAT A, B a C),
g) počet členů posádky,
h) výkon hlavního motoru či hlavních motorů (v kW),
i) nosnost (v tunách), počet nádob na ryby a jejich kapacita (v m3);
j) veškeré další informace (např. klasifikaci mražení), které považují za důležité.
ODDÍL 2
Průzkumný rybolov
Článek 42
Účast na průzkumném rybolovu
1. Rybářská plavidla, která plují pod vlajkou Španělska a jsou registrována ve Španělsku a která byla v souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 601/2004 oznámena CCAMLR, se mohou účastnit průzkumného rybolovu ledovek rodu Dissostichus pomocí dlouhých lovných šňůr v podoblastech FAO 88.1 a 88.2 a v divizích 58.4.1, 58.4.2 a 58.4.3 a) mimo oblasti státní jurisdikce a v divizi 58.4.3 b) mimo oblasti státní jurisdikce.
2. V divizích 58.4.3a) a 58.4.3b) smí v daný okamžik vždy lovit pouze jedno rybářské plavidlo.
3. Pro podoblasti FAO 88.1 a 88.2 a divize 58.4.1 a 58.4.2 jsou v příloze XIV stanovena omezení pro celkový odlov úlovků a vedlejších úlovků na podoblast a divizi a jejich rozdělení mezi malé výzkumné jednotky (SSRU).
Rybolov v jakékoli malé výzkumné jednotce bude zastaven, pokud ohlášené úlovky dosáhnou stanovených mezí odlovu, přičemž daná jednotka zůstane pro rybolov uzavřena po zbytek rybolovného období.
4. Rybolov se provádí na takové zeměpisné ploše a v takových hloubkách, které jsou nezbytné k získání informací potřebných pro stanovení rybolovného potenciálu a k zamezení nadměrné koncentrace odlovu a intenzity rybolovu.
Avšak v divizích 58.4.1 a 58.4.2 je zakázán rybolov v hloubkách nižších než 550 m.
Článek 43
Systémy hlášení
Rybářská plavidla, která se podílejí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 42, podléhají těmto systémům hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu:
a) pětidennímu hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu stanovené v článku 12 nařízení (ES) č. 601/2004, s tou výjimkou, že členské státy podají Komisi hlášení o úlovku a intenzitě rybolovu nejpozději do dvou pracovních dnů po konci každého ohlašovacího období, aby bylo bezodkladně zasláno CCAMLR.
V podoblastech FAO 88.1 a 88.2 a v divizích 58.4.1 a 58.4.2 podávají hlášení malé výzkumné jednotky;
b) systému měsíčních hlášení podrobných údajů o úlovcích a intenzitě rybolovu stanovenému v článku 13 nařízení (ES) č. 601/2004;
c) rovněž je třeba hlásit celkový počet a hmotnost ledovek druhů Dissostichus eleginoides a Dissostichus mawsoni vrácených do moře, včetně těch, jejichž maso mělo rosolovitou konzistenci.
Článek 44
Zvláštní podmínky
Průzkumný rybolov uvedený v článku 42 je provozován v souladu s článkem 8 nařízení Rady (ES) č. 600/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se stanoví některá technická opatření pro rybolovné činnosti v oblasti působnosti Úmluvy o zachování živých mořských zdrojů v Antarktidě [30] , pokud jde o opatření, která mají snížit vedlejší úmrtnost mořských ptáků při rybolovu pomocí dlouhých lovných šňůr.
Vedle těchto opatření
a) je při tomto rybolovu zakázáno vyhazovat vnitřnosti;
b) na plavidla, která se podílejí na průzkumném rybolovu v divizích 58.4.1 a 58.4.2 a která dodržují protokoly CCAMLR (A, B nebo C) pro zatížení dlouhých lovných šňůr, se nepoužijí ustanovení o činnosti v noci; avšak plavidla, která uloví celkem tři (3) mořské ptáky, začnou neprodleně používat ustanovení o činnosti v noci podle článku 8 nařízení (ES) č. 601/2004;
c) plavidla účastnící se průzkumného rybolovu v podoblastceh FAO 88.1 a 88.2 a divizích 58.4.3 a) a 58.4.3 b), které uloví celkem tři (3) mořské ptáky, neprodleně ukončí rybolov a po zbytek sezóny 2005/2006 jim není povoleno lovit mimo běžnou rybářskou sezónu.
2. Na rybářská plavidla podílející se na průzkumném rybolovu v podoblastech FAO 88.1 a 88.2 se vztahují tyto dodatečné podmínky:
a) plavidla nesmějí vyhazovat do moře
i) oleje, paliva nebo olejové zbytky, pokud to nepovoluje příloha I úmluvy MARPOL 73/78 (Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí),
ii) odpadky,
iii) potravinářský odpad, který neprojde sítem o velikosti ok 25 mm,
iv) drůbež nebo její části (včetně skořápek),
v) kaly v okolí 12 námořních mil od pobřeží nebo pobřežních ledů nebo kaly, pohybuje-li se plavidlo rychlostí nižší než 4 uzle, nebo
vi) popel ze spalování;
b) je zakázáno vozit do podoblastí FAO 88.1 a 88.2 živou drůbež nebo jiné živé ptáky a veškerá vykuchaná drůbež, která nebyla spotřebována, musí být z těchto oblastí odvezena;
c) je zakázáno lovit ledovky rodu Dissostichus v podoblastech FAO 88.1 a 88.2 v pásmu 10 námořních mil od pobřeží Ballenyho ostrovů.
Článek 45
Definice položení sítě
1. Pro účely tohoto oddílu se "položením sítě" rozumí použití jedné nebo více dlouhých lovných šňůr v témže místě.
Přesná zeměpisná poloha položení sítě při lovu dlouhými lovnými šňůrami se pro účely hlášení o úlovcích a intenzitě rybolovu určuje podle středového bodu použité šňůry nebo šňůr.
2. Aby bylo možné považovat položení sítě za průzkumné,
a) nesmí být rozestup mezi jednotlivými průzkumnými položeními sítě nižší než 5 námořních mil, přičemž se tato vzdálenost měří od zeměpisného středového bodu každého průzkumného položení sítě;
b) při každém položení dlouhých lovných šňůr se použije alespoň 3500 háčků, avšak ne více než 10000 háčků. Při každém položení lze v tomtéž místě použít více samostatných lovných šňůr;
c) při každém položení dlouhých lovných šňůr musí být délka ponoření delší než šest hodin, měřeno od ukončení postupu kladení do zahájení postupu vytahování.
Článek 46
Výzkumné plány
Rybářská plavidla, která se podílejí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 42, provádějí výzkumné plány v každé malé výzkumné jednotce, která je součástí podoblastí FAO 88.1 a 88.2 a divizí 58.4.1 a 58.4.2.
Výzkumné plány jsou prováděny tímto způsobem:
a) při prvním vplutí do malé výzkumné jednotky se prvních deset ponoření, označovaných jako "první série", považuje za průzkumná ponoření a musí odpovídat kritériím stanoveným v čl. 45 odst. 2;
b) deset následujících ponoření nebo 10 t úlovků, podle toho, která spouštěcí úroveň je dosažena jako první, se označuje jako "druhá série".
Položení sítí ve druhé sérii, pokud tak rozhodne velitel plavidla, musí být součástí běžného průzkumného rybolovu. Splňují-li však tato položení sítí požadavky stanovené v čl.
45 odst. 2, mohou být rovněž považována za průzkumná ponoření;
c) pokud chce velitel plavidla po dokončení první a druhé série položení sítí pokračovat v rybolovu v malé výzkumné jednotce, musí plavidlo uskutečnit "třetí sérii" výzkumu, při níž dosáhne celkového počtu dvacet průzkumných položení ve všech třech sériích.
Třetí série kladení sítí musí být dokončena během téhož pobytu plavidla v malé výzkumné jednotce jako při první a druhé sérii;
d) po dokončení dvaceti průzkumných položení může plavidlo pokračovat v rybolovu v malé výzkumné jednotce;
e) v malých výzkumných jednotkách A, B, C, E a G v podoblastech 88.1 a 88.2, v nichž je rozloha dna rybolovné oblasti menší než 15000 km2, se písmena b), c) a d) nepoužijí a po dokončení deseti průzkumných položení může plavidlo pokračovat v rybolovu v malé výzkumné jednotce.
Článek 47
Plány shromažďování údajů
1. Rybářská plavidla, která se podílejí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 42, provádějí plány shromažďování údajů v každé malé výzkumné jednotce, která je součástí podoblastí FAO 88.1 a 88.2 a divizí 58.4.1 a 58.4.2.
Tento plán se týká shromažďování těchto údajů:
a) poloha a hloubka dna na obou koncích každé ponořené lovné šňůry,
b) doba položení a vytažení a doba ponoření,
c) počet a druhy ryb ztracených na hladině,
d) počet ponořených háčků,
e) typ návnady,
f) úspěšnost návnady v %,
g) typ háčků a
h) mořské a povětrnostní podmínky a fáze měsíce při kladení lovných šňůr.
2. Veškeré údaje uvedené v odstavci 1 se shromažďují při každém průzkumném položení; především se zaměří na velikost všech ryb odlovených při průzkumném položení, je-li jejich počet nejvýše 100 jedinců, a alespoň ze 30 ryb se odeberou vzorky pro účely biologického studia.
Je-li odloveno více než 100 ryb, použije se metoda náhodného výběru podvzorků.
Článek 48
Program označování
Každé rybářské plavidlo, které se podílí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 42, provádí tento program označování:
a) jedinci rodu Dissostichus budou podle protokolu CCAMLR o označování a vypuštěni v poměru jeden jedinec na jednu tunu úlovku v surovém stavu po celou dobu rybolovného období.
Plavidla mohou označování ukončit pouze tehdy, označila-li 500 jedinců nebo pokud opouštějí rybolovnou oblast poté, co označila jednoho jedince na každou tunu úlovku v surovém stavu;
b) program je zaměřen na jedince všech velikostí, je-li to nezbytné pro splnění požadavku označit jednoho jedince na každou tunu úlovku v surovém stavu.
Všichni vypuštění jedinci musí mít dvojité označení a musí být vypuštěni v co největší zeměpisné oblasti;
c) všechna označení musí zřetelně uvádět individuální pořadová čísla a zpáteční adresu, aby mohl být vysledován původ označení při opětovném odlovení označeného jedince;
d) všichni znovu odlovení označení jedinci (tj. odlovené ryby, které byly již dříve označené) se nebudou již vypouštět zpět, a to ani v případech, kdy byli na svobodě pouze krátce;
e) všichni opětovně odlovení jedinci jsou biologicky otestováni (délka, hmotnost, pohlaví, stadium pohlavních žláz) a pokud možno je pořízena jejich digitální fotografie, vyjmou se jim ušní kaménky a odstraní označení;
f) všechny významné údaje na označení a všechny opětovné odlovy označených jedinců se v podobě snímatelné počítačem ve formátu CCAMLR předají CCAMLR do tří měsíců poté, co plavidlo tyto rybolovné oblasti opustí;
g) všechny významné údaje z označení a všechny opětovné odlovy označených jedinců a vzorky z opětovných odlovů jsou také sdělovány elektronicky ve formátu CCAMLR příslušným regionálním orgánům pro evidenci údajů z označení podle pokynů v protokolu CCAMLR o označování.
Článek 49
Vědečtí pozorovatelé
Každé rybářské plavidlo, které se podílí na průzkumném rybolovu uvedeném v článku 42, musí mít po celou dobu rybolovných činností v průběhu rybolovného období na palubě alespoň dva vědecké pozorovatele, z nichž jeden musí být jmenován v souladu s programem komise CCAMLR pro mezinárodní vědecké pozorování.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 50
Předávání údajů
Zasílají-li členské státy podle čl. 15 odst. 1 a 18 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93 Komisi údaje vztahující se k vykládkám množství ulovených populací, použijí kódy populací stanovené v příloze I tohoto nařízení.
Článek 51
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2006.
Pokud jsou hodnoty TAC pro oblast CCAMLR stanoveny pro období, které začíná před 1. lednem 2006, použije se článek 40 od počátku jednotlivých období používání daných TAC.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 52/2006
ze dne 22. prosince 2005,
kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb v Baltském moři
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na článek 20 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 847/96 ze dne 6. května 1996, kterým se stanoví dodatečné podmínky pro meziroční řízení celkových přípustných odlovů a kvót [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 2371/2002 musí Rada s přihlédnutím k dostupným vědeckým doporučením, a zejména ke zprávě vypracované Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství, přijmout nezbytná opatření, aby zaručila přístup do vod a ke zdrojům a udržitelné provozování rybolovných činností.
(2) Podle článku 20 nařízení (ES) č. 2371/2002 má Rada stanovit omezení rybolovných práv podle lovišť nebo skupin lovišť a přidělit tato práva členským státům.
(3) K zajištění účinného řízení rybolovných práv by měly být stanoveny zvláštní podmínky, jimiž se rybolovné činnosti řídí.
(4) Je nutné stanovit zásady a určité postupy pro řízení rybolovu na úrovni Společenství, aby členské státy mohly zajistit řízení plavidel plujících pod jejich vlajkou.
(5) Článek 3 nařízení (ES) č. 2371/2002 stanoví definice významné pro přidělování rybolovných práv.
(6) V souladu s článkem 2 nařízení (ES) č. 847/96 je třeba určit populace, na něž se vztahují různá opatření uvedeného nařízení.
(7) Rybolovná práva by měla být využívána v souladu s právními předpisy Společenství v této oblasti, a zejména s nařízením Komise (EHS) č. 1381/87 ze dne 20. května 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro označování a dokumentaci rybářských plavidel [3], nařízením Rady (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států [4], nařízením Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [5], nařízením Komise (ES) č. 2244/2003 ze dne 18. prosince 2003, kterým se stanoví pravidla pro systémy satelitního sledování plavidel [6], nařízením Rady (EHS) č. 2930/86 ze dne 22. září 1986 o vymezení charakteristických znaků rybářských plavidel [7], nařízením Rady (EHS) č. 3880/91 ze dne 17. prosince 1991 o předkládání statistik nominálních odlovů členských států provozujících rybolov v severovýchodním Atlantiku [8], nařízením Rady (ES) č. 2187/2005 ze dne 21. prosince 2005, kterým se stanoví technická opatření pro zachování rybolovných zdrojů ve vodách Baltského moře, Velkého a Malého Beltu a Øresundu [9].
(8) S cílem přispět k zachování populací ryb by měla být v roce 2006 zavedena určitá doplňková opatření týkající se kontroly a technických podmínek rybolovu.
(9) Za účelem zajištění obživy rybářů Společenství a zamezení ohrožení zdrojů a jakýmkoli případným potížím v souvislosti s koncem použitelnosti nařízení (ES) č. 27/2005 je důležité tyto rybolovné oblasti zpřístupnit od 1. ledna 2006.
Vzhledem k naléhavosti situace je nutné udělit výjimku ze lhůty šesti týdnů podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví pro rok 2006 rybolovná práva a související podmínky pro využívání těchto rybolovných práv pro určité populace ryb a skupiny populací ryb v Baltském moři.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na rybářská plavidla Společenství (plavidla Společenství) a rybářská plavidla plující pod vlajkou třetích zemí a registrovaná ve třetích zemích, která jsou činná v Baltském moři.
2. Odchylně od odstavce 1 se toto nařízení nevztahuje na rybolovné činnosti prováděné výhradně za účelem vědeckého výzkumu, které se provádějí s povolením dotčeného členského státu a pod jeho pravomocí a o nichž byly Komise a členský stát, v jehož vodách je výzkum prováděn, předem uvědomeny.
Článek 3
Definice
Kromě definic stanovených v článku 3 nařízení (ES) č. 2371/2002 se pro účely tohoto nařízení rozumí:
a) oblastmi Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) oblasti vymezené v nařízení (EHS) č. 3880/91;
b) "Baltským mořem" divize ICES IIIb, IIIc a IIId;
c) "celkovým přípustným odlovem (TAC)" množství, které lze každoročně odlovit z každé populace;
d) "kvótou" část TAC přidělená Společenství, členskému státu nebo třetí zemi.
KAPITOLA II
RYBOLOVNÁ PRÁVA A SOUVISEJÍCÍ PODMÍNKY
Článek 4
Omezení odlovů a rozdělení
Omezení odlovů, rozdělení těchto omezení mezi členské státy a další podmínky v souladu s článkem 2 nařízení (ES) 847/96 se stanoví v příloze I tohoto nařízení.
Článek 5
Zvláštní ustanovení týkající se rozdělení
1. Rozdělením omezení odlovů mezi členské státy stanoveným v příloze I nesmějí být dotčeny
a) výměny provedené podle čl. 20 odst. 5 nařízení (ES) č. 2371/2002;
b) opětovná rozdělení provedená podle čl. 21 odst. 4, čl. 23 odst. 1 a čl. 32 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2847/93;
c) dodatečné vykládky povolené podle článku 3 nařízení (ES) č. 847/96;
d) množství převedená v souladu s článkem 4 nařízení (ES) č. 847/96;
e) odpočty provedené na základě článku 5 nařízení (ES) č. 847/96.
2. Pro účely kvót, které mají být převedeny do roku 2007, lze čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 847/96 použít odchylně od uvedeného nařízení na všechny populace, na které se vztahuje analytický TAC.
Článek 6
Podmínky pro úlovky a vedlejší úlovky
1. Ryby z populací, pro které jsou stanovena omezení odlovů, smějí být uchovávány na palubě nebo vyloženy, pouze pokud
a) byly odlovy provedeny plavidly členského státu, jenž má kvótu, která dosud nebyla vyčerpána;
b) odlovy tvoří součást kvóty Společenství, která nebyla dosud vyčerpána;
c) jsou druhy jiné než sleď obecný a šprot obecný smíchány s ostatními druhy, úlovky byly odloveny vlečnými sítěmi, dánskými nevody nebo podobnými zařízeními o velikosti oka sítě menší než 32 mm a úlovky nejsou tříděny ani na palubě, ani při vykládce.
2. Všechna vyložená množství se odpočítají od příslušné kvóty, s výjimkou odlovů provedených podle odst. 1 písm. c).
3. Je-li vyčerpána kvóta na sledě obecného přidělená členskému státu, nesmí plavidlo plující pod vlajkou tohoto členského státu, registrované ve Společenství a činné v lovištích, na které se dotyčná kvóta vztahuje, vykládat neroztříděné úlovky, v nichž je obsažen sleď obecný.
Článek 7
Omezení intenzity rybolovu
Omezení intenzity rybolovu jsou stanovena v příloze II.
Článek 8
Přechodná technická a kontrolní opatření
Přechodná technická a kontrolní opatření jsou stanovena v příloze III.
KAPITOLA III
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 9
Předávání údajů
Zasílají-li členské státy podle čl. 15 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2847/93 Komisi údaje vztahující se k vykládkám objemů odlovených populací, použijí kódy populací stanovené v příloze I tohoto nařízení.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 53/2006
ze dne 13. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 54/2006
ze dne 13. ledna 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla v prvním dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prvním dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 55/2006
ze dne 13. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v prvním dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prvním dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 56/2006
ze dne 13. ledna 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka v 96. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2799/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka [2], intervenční orgány nabídly k prodeji pomocí stálého nabídkového řízení určitá množství sušeného odstředěného mléka ve svém vlastnictví.
(2) Podle článku 30 uvedeného nařízení se s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení stanoví minimální prodejní cena nebo se rozhodne nepokračovat v nabídkovém řízení.
Výše jistoty složené na zpracování se určuje s ohledem na rozdíl mezi tržní cenou sušeného odstředěného mléka a minimální prodejní cenou.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být minimální prodejní cena stanovena na níže určené úrovni a měla by být stanovena příslušná jistota za zpracování.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální prodejní cena a jistota za zpracování pro 96. dílčí nabídkové řízení prováděné podle nařízení (ES) č. 2799/1999, jehož lhůta pro podávání nabídek skončila dnem 10. ledna 2006, se stanovují takto:
—minimální prodejní cena: _BAR_ 187,97 EUR/100 kg, _BAR_
—jistota za zpracování: _BAR_ 35,00 EUR/100 kg. _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 57/2006
ze dne 13. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěné máslo v prvním dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prvním dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 45,5 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 50 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 58/2006
ze dne 13. ledna 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 33. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 33. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 10. ledna 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 255,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 14. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 59/2006
ze dne 13. ledna 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka pro 32. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 214/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 ze dne 12. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství sušeného odstředěného mléka, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 214/2001.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 32. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 214/2001, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 10. ledna 2006, se stanovuje minimální prodejní cena odstředěného mléka ve výši 188,47 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 60/2006
ze dne 13. ledna 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. ledna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 61/2006
ze dne 13. ledna 2006
o vydávání licencí na dovoz česneku ve čtvrtletí od 1. března do 31. května 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 565/2002 ze dne 2. dubna 2002, kterým se stanoví postup pro spravování celních kvót a kterým se zavádí systém osvědčení o původu česneku dováženého ze třetích zemí [2], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství, na která byly podány žádosti o vydání licence tradičními a novými dovozci ve dnech 9. a 10. ledna 2006 podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 565/2002, překračují dostupná množství pro dovoz výrobků pocházejících z Číny a ze třetích zemí kromě Číny a Argentiny.
(2) Množství, na která byly podány žádosti o vydání licence novými dovozci ve dnech 9. a 10. ledna 2006 podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 565/2002, překračují dostupná množství pro dovoz výrobků pocházejících z Argentiny.
(3) Je třeba stanovit, do jaké míry bude možné vyhovět žádostem o licence zaslaným Komisi dne 12. ledna 2006, a pro každou kategorii dovozců a zemi původu produktu určit data, do kterých musí být vydávání osvědčení dočasně zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na základě žádostí o vydání dovozní licence podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 565/2002, podaných ve dnech 9. a 10. ledna 2006 a zaslaných Komisi dne 12. ledna 2006 budou licence na požadovaná množství přiděleny v procentních sazbách v souladu s přílohou I tohoto nařízení.
Článek 2
Pro každou příslušnou kategorii dovozců a příslušnou zemi původu se zamítají žádosti o vydání dovozní licence podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 565/2002 vztahující se na čtvrtletí od 1. března do 31. května 2006 a podané po 10. ledna 2006, ale ještě před datem uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 62/2006
ze dne 23. prosince 2005
o technické specifikaci pro interoperabilitu subsystému pro telematické aplikace v nákladní dopravě transevropského konvenčního železničního systému
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES ze dne 19. března 2001 o interoperabilitě konvenčního železničního systému, [1] a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 2 písm. c) směrnice 2001/16/ES je transevropský konvenční železniční systém rozčleněn na strukturální a funkční subsystémy.
Na každý z těchto subsystémů se má vztahovat technická specifikace pro interoperabilitu (TSI).
(2) Jako první krok musí Evropská asociace pro železniční interoperabilitu (European Association for Railway Interoperability – AEIF), která byla jmenována jako společný reprezentativní orgán, vypracovat návrh TSI.
6 odst. 1 směrnice 2001/16/ES pověřena vypracováním návrhu TSI subsystému pro telematické aplikace v nákladní dopravě.
Základní parametry tohoto návrhu TSI byly přijaty rozhodnutím Komise 2004/446/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se vymezují základní parametry technických specifikací pro interoperabilitu pro "Hluk", "Nákladní vozy" a "Telematické aplikace v nákladní dopravě" podle směrnice 2001/16/ES [2].
(4) Návrh TSI vypracovaný podle základních parametrů doprovázela úvodní zpráva obsahující analýzu nákladů a přínosů podle čl. 6 odst. 5 směrnice.
(5) Návrh TSI byl se zřetelem k úvodní zprávě přezkoumán výborem zřízeným podle článku 21 směrnice Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému [3].
(6) Podle článku 1 směrnice 2001/16/ES se podmínky pro dosažení interoperability transevropského konvenčního železničního systému týkají projektů, výstavby, modernizace, obnovy a provozování infrastruktur a kolejových vozidel, které přispívají k fungování systému, který má být uveden do provozu po dni, kdy vstoupí v platnost tato směrnice.
Navíc se považuje za důležité i účinné propojení informačních a komunikačních systémů různých provozovatelů infrastruktury.
(7) Většina stávajících telematických aplikací v nákladní dopravě se vyvíjela a zaváděla podle požadavků vnitrostátního trhu.
Tato skutečnost je překážkou přeshraniční návaznosti informačních služeb, která je klíčovým faktorem zajištění kvality mezinárodních železničních služeb, především v rychle rostoucím segmentu mezinárodní nákladní dopravy.
(8) TSI vztahující se k telematice by neměla vyžadovat použití určitých technologií nebo technických řešení s výjimkou případů, kdy je to naprosto nezbytné pro interoperabilitu transevropského konvenčního železničního systému.
(9) TSI vztahující se k telematice vychází z nejlepších odborných znalostí dostupných v době přípravy příslušného návrhu.
Vývoj technologie, provozních, bezpečnostních nebo společenských požadavků si může vyžádat nezbytné změny nebo doplnění této TSI. Pro tento účel bude navržen proces Správy řízení změny, který má konsolidovat a aktualizovat požadavky této TSI.
Za tento proces aktualizace bude zodpovídat Evropská železniční agentura, zřízená v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č.
881/2004 [4], jakmile zahájí svou činnost, konkrétně nejpozději v dubnu 2006. Tam, kde je to vhodné, bude v souladu s čl.
6 odst. 3 směrnice 2001/16/ES zahájen proces hlubší a obsáhlejší revize nebo aktualizace zahrnující úpravy řádného postupu vymezeného touto TSI.
(10) Při uplatnění TSI vztahující se k telematice by se mělo přihlédnout ke konkrétním kritériím vztahujícím se k technické a provozní kompatibilitě infrastruktur a kolejových vozidel, které mají být použity, se systémy, do kterých mají být integrovány.
Požadavek kompatibility vyžaduje provedení komplexní technické a ekonomické analýzy, která by se měla provádět pro konkrétní uplatnění pro každý případ zvlášť.
Tato analýza by měla přihlédnout k rozhraním mezi různými subsystémy, na které odkazuje směrnice 2001/16/ES, k různým kategoriím tratí a kolejových vozidel, na která směrnice odkazuje, a k technickému a provoznímu prostředí stávající sítě.
(11) Je však podstatné, aby se taková analýza vypracovala v rámci stávajícího rámce koherentních pravidel a směrnic zavádění.
K tomu je třeba, aby zastupitelské subjekty železničního sektoru působící na evropské úrovni vytvořily evropskou strategii pro zavádění TSI vztahující se k telematice.
Tato strategie by měla vytyčit etapy přechodu od současných roztříštěných vnitrostátních přístupů v oblasti řízení informací k situaci plynulé výměny informací po celé železniční síti Evropské unie.
(12) Pro zajištění účinného zavádění TSI je třeba vypracovat strategický evropský prováděcí plán.
Etapové plány, které sestaví jednotlivé zúčastněné strany, musejí být koordinovány na evropské úrovni, a to se zřetelem k stávajícím procesům a systémům výpočetní techniky železničních podniků a provozovatelů infrastruktury.
Z tohoto důvodu by měly železniční podniky a provozovatelé infrastruktury přispívat poskytováním provozních a technických informací o stávajících jednotlivých telematických aplikacích v nákladní dopravě.
(13) Cílový systém popsaný v TSI by měl vycházet z počítačem podporované technologie, jejíž předpokládaná životnost je podstatně kratší než u stávajících tradičních železničních zabezpečovacích a sdělovacích zařízení.
Proto vyžaduje spíše proaktivní než následně reagující strategii uplatnění, aby se vyloučila možnost zastarání systému dříve, než budou uvedena do plného provozu všechna spojení.
Navíc roztříštěné uplatnění v evropském systému železnic by vedlo k vysokým režijním a jiným nákladům v důsledku nejistoty ohledně kontinuity služby.
Vypracování koherentního celoevropského rámcového plánu by přispělo k harmonickému rozvoji plynulých informačních služeb v celém transevropském železničním systému, vyhovujícímu strategii EU pro dopravní síť TEN.
Takový plán by měl vycházet z příslušných vnitrostátních prováděcích plánů a měl by poskytnout vhodnou znalostní základnu, o kterou by se opírala rozhodnutí různých zainteresovaných stran, a především Komise při přidělování finanční podpory na železniční projekty.
Komisi by mělo být umožněno poskytnout vhodné prostředky na zajištění koordinace mezi stranami podílejícími se na vypracování takového evropského plánu.
(14) S cílem zabránit případnému nedorozumění je třeba uvést, že ustanovení rozhodnutí Komise 2004/446/ES, která se týkají základních parametrů transevropského konvenčního železničního systému, se již nepoužijí.
(15) TSI pro telematické aplikace v nákladní dopravě má provozní povahu. V důsledku toho budou hlavními adresáty ustanovení obsažených v TSI účastníci trhu.
Vzhledem k zavádění ustanovení této TSI je nařízení určené odpovídající škále zúčastněných stran vhodnější než rozhodnutí určené členským státům.
(16) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 21 směrnice 96/48/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Technická specifikace pro interoperabilitu (dále jen "TSI") subsystému pro telematické aplikace v nákladní dopravě konvenčního železničního systému podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/16/ES je uvedena v příloze tohoto nařízení.
Tato TSI je plně použitelná pro infrastrukturu a kolejová vozidla transevropského konvenčního železničního systému, jak stanoví příloha I směrnice 2001/16/ES.
Článek 2
Železniční podniky a provozovatelé infrastruktury přispějí poskytnutím provozních a technických informací o stávajících jednotlivých telematických aplikacích v nákladní dopravě definovaných v kapitole 2 přílohy, a to nejpozději do šesti měsíců poté, co toto nařízení vstoupí v platnost.
Článek 3
Zastupitelské orgány železničního odvětví působící na evropské úrovni podle definice čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 881/2004 zavedou strategický evropský prováděcí plán pro přiloženou TSI podle kritérií uvedených v kapitole 7 přílohy tohoto nařízení.
Tento strategický plán předají členským státům a Komisi nejpozději rok poté, co toto nařízení vstoupí v platnost.
Článek 4
Ustanovení rozhodnutí Komise 2004/446/ES, která se týkají základních parametrů transevropského konvenčního železničního systému, se ode dne, kdy toto nařízení vstoupí v platnost, již nadále nepoužijí.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 63/2006
ze dne 16. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 64/2006
ze dne 16. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1695/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob francouzské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1695/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 500000 tun pšenice obecné ze zásob francouzské intervenční agentury.
(2) Nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek téměř úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a na situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit francouzské intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 500000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1695/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1695/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 1000000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 65/2006
ze dne 13. ledna 2006
o změně nařízení (ES) č. 622/2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2320/2002 je Komise povinna přijmout prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti pro celé Evropské společenství.
Nařízení Komise (ES) č. 622/2003 ze dne 4. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti [2], bylo prvním právním aktem obsahujícím taková opatření.
(2) Je třeba přijmout opatření dále upřesňující společné základní normy.
(3) Zejména by mělo být možné zkušebně a na omezenou dobu testovat nové technologie a postupy.
Těmito zkouškami nesmí být ohrožena celková úroveň letecké bezpečnosti.
(4) Nařízení (ES) č. 622/2003 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do nařízení (ES) č. 622/2003 se vkládá nový článek 3a, který zní:
"Článek 3a
Nové technické metody a postupy
1. Členské státy mohou povolit jinou technickou metodu nebo postup pro provádění bezpečnostních kontrol, než jaké jsou uvedeny v příloze, pokud:
a) jsou používány k posouzení nového způsobu provádění dotčené bezpečnostní kontroly a
b) nebudou mít negativní vliv na dosahovanou celkovou úroveň bezpečnosti.
2. Nejméně čtyři měsíce před plánovaným zavedením informuje dotčený členský stát Komisi a ostatní členské státy písemně o navrhované nové metodě nebo postupu, které má tento členský stát v úmyslu povolit, a přiloží posouzení stanovující způsob, kterým zaručí, aby byl při používání nové metody nebo postupu splněn požadavek odst.
1 písm. b). Toto oznámení musí rovněž obsahovat podrobné údaje o místě či místech, na nichž budou metoda nebo postup používány a o zamýšlené době hodnocení.
3. Obdrží-li členský stát od Komise kladnou odpověď nebo neobdrží-li do tří měsíců od doručení písemné žádosti žádnou odpověď, může poté členský stát zavedení nové metody nebo postupu povolit.
Má-li Komise pochybnosti o tom, že navrhovaná nová metoda nebo postup poskytují dostatečné záruky zachování celkové úrovně letecké bezpečnosti ve Společenství, informuje o tom Komise daný členský stát do tří měsíců od obdržení oznámení podle odstavce 2 a vysvětlí své obavy.
Za těchto okolností dotčený členský stát metodu či postup nezahájí, dokud neodstraní pochybnosti Komise.
4. Doba hodnocení každé technické metody nebo postupu smí činit nejvýše osmnáct měsíců.
Tuto dobu hodnocení může Komise prodloužit nejvýše o dalších dvanáct měsíců, pokud daný členský stát toto prodloužení náležitě odůvodní.
5. Po dobu hodnocení podává příslušný orgán dotčeného členského státu Komisi v rozmezí nejvýše šesti měsíců zprávu o pokroku v hodnocení.
O obsahu této zprávy o pokroku informuje Komise ostatní členské státy.
6. Doba hodnocení nesmí nikdy překročit 30 měsíců.".
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (Euratom) č. 66/2006
ze dne 16. ledna 2006,
kterým se vyjímá převod malých množství rud, výchozích materiálů a zvláštních štěpných materiálů z pravidel kapitoly o zásobování
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 2 písm. d) a články 74, 77, 124 a 161 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise č. 17/66/Euratom ze dne 29. listopadu 1966, kterým se vyjímá převod malých množství rud, výchozích materiálů a zvláštních štěpných materiálů z pravidel kapitoly o zásobování [1], bylo podstatně změněno [2].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Situace v zásobování ve Společenství v oblasti jaderných materiálů, pokud jde o rudy, výchozí materiály a zvláštní štěpné materiály umožňuje rozšíření výjimky uvedené v článku 74 Smlouvy, přičemž však musí být zajištěno pravidelné a rovnoměrné zásobování všech uživatelů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud jde o uranové a thoriové rudy a výchozí materiály, z kapitoly VI oddílu II Smlouvy se vyjímá:
a) převod v rámci Společenství a dovoz do Společenství, pokud jde o množství nejvýše 1 tuny uranu nebo thoria na transakci a 5 tun uranu nebo thoria na rok a na jednoho uživatele;
b) vývoz ze Společenství, pokud jde o množství nejvýše 1 tuny uranu nebo thoria na transakci a 5 tun uranu nebo thoria na rok a na jednoho vývozce.
Článek 2
Pokud jde o zvláštní štěpné materiály, z kapitoly VI oddílu II Smlouvy se vyjímá převod v rámci Společenství a dovoz do Společenství, jakož i vývoz ze Společenství, pokud jde o množství nejvýše 200 gramů uranu-235, uranu-233 nebo plutonia na transakci a nejvýše 1000 gramů některého z uvedených materiálů na rok a na jednoho uživatele, s výhradou, pokud jde o dovážené a vyvážené materiály, ustanovení dohod o spolupráci uzavřených mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
Článek 3
Kdokoli v rámci výjimky stanovené v článcích 1 a 2 uskuteční dovoz nebo vývoz nebo jako dodavatel převod ve Společenství, předloží Zásobovací agentuře čtvrtletní zprávu o takto uskutečněných transakcích, která musí obsahovat tyto údaje:
a) datum uzavření smlouvy o dodávce;
b) názvy smluvních stran;
c) místo, kde byl materiál vyprodukován;
d) chemické nebo fyzikální vlastnosti produktů;
e) množství materiálu v metrických jednotkách;
f) užití nebo potenciální užití těchto rud, výchozích materiálů a zvláštních štěpných materiálů.
Údaje podle písm. e) prvního odstavce jsou uváděny v kilogramech u uranu nebo thoria obsažených v těchto rudách nebo výchozích materiálech, nebo v gramech u uranu-233, uranu-235 nebo plutonia obsažených ve zvláštních štěpných materiálech.
Čísla obsahující desetinné zlomky se zaokrouhlují na nejbližší vyšší nebo nižší celé číslo podle toho, zda je desetinný zlomek větší nebo menší než 0,5.
Je-li desetinný zlomek roven 0,5, číslo se zaokrouhluje na nejbližší vyšší nebo nižší celé číslo podle toho, zda číslo ležící před desetinnou čárkou je sudé nebo liché.
Čtvrtletní zprávy se předloží agentuře do jednoho měsíce od konce každého čtvrtletí, během něhož se transakce uvedené v tomto nařízení uskutečnily.
Článek 4
Nařízení č. 17/66/Euratom se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze II.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 67/2006
ze dne 16. ledna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů v odvětví cukru vyváženého ve formě zboží, na než se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15, uvedeného nařizení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 23. prosince 2005 pro produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 2128/2005 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 2128/2005 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad stanovené nařízením (ES) č. 2128/2005 se pozměňují podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 68/2006
ze dne 16. ledna 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2488/2000 o zachování zmrazení peněžních prostředků v souvislosti s panem Miloševićem a osobami s ním spojenými
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2488/2000 ze dne 10. listopadu 2000 o zachování zmrazení peněžních prostředků v souvislosti s panem Miloševićem a osobami s ním spojenými [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha II nařízení (ES) č. 2488/2000 obsahuje seznam příslušných orgánů, které jsou pověřeny specifickými úlohami souvisejícími s prováděním uvedeného nařízení.
(2) Německo, Nizozemsko, Švédsko a Spojené království požádaly o změnu údajů v adresách jejich příslušných orgánů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha II nařízení (ES) č. 2488/2000 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 69/2006
ze dne 16. ledna 2006,
kterým se stanoví ceny producentů ve Společenství a dovozní ceny pro karafiáty a růže s ohledem na provádění režimu pro dovoz některých květin pocházejících z Jordánska
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4088/87 ze dne 21. prosince 1987, kterým se stanoví podmínky pro uplatňování preferenčních celních sazeb na dovoz některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka a západního břehu Jordánu a pásma Gazy [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 2 odst. 2 a článek 3 nařízení (EHS) č. 4088/87 určují, že se ceny producentů ve Společenství a dovozní ceny pro jednokvěté karafiáty (Standard), vícekvěté karafiáty (Spray), velkokvěté růže a malokvěté růže stanoví vždy jednou za dva týdny na dobu dvou týdnů. Podle článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 700/88 ze dne 17. března 1988, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla pro režim dovozu některých květin pocházejících z Izraele, Jordánska, Kypru, Maroka a západního břehu Jordánu a pásma Gazy do Společenství [2], se tyto ceny stanoví pro období dvou po sobě následujících týdnů na základě vážených cen poskytnutých členskými státy.
(2) Tyto ceny je třeba stanovit co nejrychleji, aby mohla být určena výše příslušného cla.
(3) S ohledem na přistoupení Kypru do Evropské unie 1. května 2004 by neměla být stanovena dovozní cena pro tento stát.
(4) S ohledem na smlouvy přijaté rozhodnutím Rady 2003/917/ES ze dne 22. prosince 2003 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Státem Izrael o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 2 k dohodě o přidružení mezi ES a Izraelem [3], rozhodnutím Rady 2003/914/ES ze dne 22. prosince 2003 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních a nahrazení protokolů 1 a 3 k dohodě o přidružení mezi ES a Marokem [4], a rozhodnutím Rady 2005/4/ES ze dne 22. prosince 2004 o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Organizací pro osvobození Palestiny (OOP) ve prospěch palestinské samosprávy na západním břehu Jordánu a v pásmu Gazy o vzájemných liberalizačních opatřeních a o nahrazení protokolů 1 a 2 k prozatímní dohodě o přidružení mezi ES a palestinskou samosprávou [5] by neměly být nadále stanovovány dovozní ceny pro Izrael, Maroko a západní břeh Jordánu a pásmo Gazy.
(5) Komise musí přijmout tato opatření v období mezi dvěma zasedáními Řídícího výboru pro živé rostliny a květinářské produkty,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ceny producentů ve Společenství a dovozní ceny pro jednokvěté karafiáty (Standard), vícekvěté karafiáty (Spray), velkokvěté růže a malokvěté růže podle článku 1 nařízení Komise (EHS) č. 4088/87 jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení pro období od 18. do 31. ledna 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 70/2006
ze dne 16. ledna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 2161/2005 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 71/2006
ze dne 16. ledna 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 9/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 9/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 9/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 9/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 72/2006
ze dne 16. ledna 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu, stanovené nařízením (ES) č. 2132/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 2132/2005 [2].
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 2132/2005, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d), f) a g) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 2132/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 73/2006
ze dne 13. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 92/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny a o konečném výběru uloženého prozatímního antidumpingového cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1], a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) V oznámení zveřejněném v Úředním věstníku Evropských společenství dne 21. října 2000 informovala Komise o zahájení antidumpingového řízení [2] ohledně dovozu močoviny (dále jen "dotyčný výrobek") pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Egypta, Estonska, Libye, Litvy, Polska, Rumunska a Ukrajiny.
(2) Výsledkem tohoto řízení bylo, že v červenci 2001 byla nařízením Komise (ES) č. 1497/2001 [3] na dovoz močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny uložena prozatímní antidumpingová cla a řízení týkající se dovozu močoviny pocházející z Egypta a Polska bylo ukončeno.
(3) Ve stejném nařízení přijala Komise závazek nabídnutý bulharským vyvážejícím výrobcem Chimco AD. S výhradou podmínek uvedených v nařízení (ES) č. 1497/2001 byl dovoz dotyčného výrobku od této společnosti do Společenství podle čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení osvobozen od zmíněného prozatímního antidumpingového cla.
(4) Na dovoz močoviny pocházející z Běloruska, Bulharska, Chorvatska, Estonska, Libye, Litvy, Rumunska a Ukrajiny byla později nařízením Rady (ES) č. 92/2002 [4] uložena konečná cla.
S výhradou podmínek v něm uvedených toto nařízení rovněž osvobodilo od placení konečných antidumpingových cel zboží, které vyrobila a prvnímu nezávislému zákazníkovi ve Společenství přímo vyvezla společnost Chimco AD, protože závazek této společnosti byl s konečnou platností přijat již v prozatímní fázi řízení.
Jak je uvedeno v 137. bodu odůvodnění konečného nařízení, byla minimální cena závazku upravena v důsledku změny úrovně pro odstranění újmy.
B. NEDODRŽENÍ ZÁVAZKU
(5) Závazek, který společnost Chimco AD nabídla, ji zavazuje mimo jiné k tomu, že dotyčný výrobek bude do Společenství vyvážet za minimální dovozní cenu uvedenou v závazku nebo za cenu vyšší.
Tato minimální cena musí být dodržena ve čtvrtletních vážených průměrech.
Společnost se rovněž zavazuje neobcházet závazek uzavíráním kompenzačních dohod s jinou stranou.
Chimco AD musí navíc Evropské komisi zasílat čtvrtletní zprávy o všech svých vývozních prodejích dotyčného výrobku do Evropského společenství.
(6) Společnost Chimco AD nepředložila další údaje ke dvěma čtvrtletním zprávám technicky přijatelným způsobem.
Posléze společnost Chimco AD ke čtvrtletním zprávám nepředkládala žádné údaje.
Proto se dospělo k závěru, že společnost neplní svou povinnost zasílat Evropské komisi čtvrtletní zprávy o veškerém svém vývozu dotyčného výrobku do Evropského společenství, a tím porušila svůj závazek.
(7) Podrobnější popis zjištěného porušování obsahuje nařízení Komise (ES) č. 2082/2005 [5].
(8) Vzhledem k těmto porušením bylo přijetí závazku nabídnutého společností Chimco AD (doplňkový kód TARIC A272) zrušeno nařízením Komise (ES) č.
2082/2005 a na dovoz dotyčného výrobku vyráběného a vyváženého společností Chimco AD by se mělo okamžitě uložit konečné antidumpingové clo.
(9) V souladu s čl. 8 odst. 9 nařízení (ES) č. 384/96 musí být sazba antidumpingového cla stanovena na základě skutečností zjištěných v rámci šetření, které vedlo k závazku. Protože dotyčné šetření bylo v nařízení (ES) č. 92/2002 ukončeno závěrečným zjištěním o dumpingu a újmě, považuje se za vhodné, aby byla konečná antidumpingová sazba stanovena na úrovni a ve formě uložené uvedeným nařízením, a to ve výši 21,43 EUR za tunu k čisté ceně s dodáním na hranice Společenství před zaplacením cla.
C. ZMĚNA NAŘÍZENÍ (ES) č. 92/2002
(10) Na základě výše uvedených skutečností by mělo být nařízení (ES) č. 92/2002 odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 92/2002 se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se řádek týkající se Bulharska nahrazuje tímto:
"Země původu _BAR_ Výrobce _BAR_ Konečné antidumpingové clo (EUR/t) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Bulharsko _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 21,43 _BAR_ —" _BAR_
2. V čl. 2 odst. 1 se zrušuje níže uvedený řádek tabulky týkající se Bulharska:
"Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Bulharsko _BAR_ Chimco AD, Shose az Mezdra, 3037 Vratza _BAR_ A272" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 74/2006
ze dne 17. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 75/2006
ze dne 17. ledna 2006
o vydávání vývozních licencí v režimu A3 pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citróny a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2078/2005 [2] zahájením nabídkového řízení stanovilo směrné sazby náhrad a směrná množství pro vývozní licence v režimu A3, jež je možné vydat.
(2) S ohledem na předložené nabídky je třeba stanovit maximální sazby náhrad a procentní podíly pro množství, jež lze přidělit nabídkám s těmito maximálními sazbami.
(3) Pokud jde o rajčata, pomeranče, citróny a jablka, maximální sazby potřebné k přidělení licencí na směrná množství až do výše množství udaných v nabídkách nepřekračují směrné sazby pro náhrady více než jedenapůlkrát,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Maximální sazby náhrad a procentní podíly pro snížení výše množství přidělovaných v rámci nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2078/2005, pokud jde o rajčata, pomeranče, citróny a jablka, se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 76/2006
ze dne 17. ledna 2006,
kterým se po šedesáté prvé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 20. prosince 2005 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) Aby se zajistilo, že opatření tohoto nařízení jsou účinná, musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 77/2006
ze dne 18. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 78/2006
ze dne 18. ledna 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1065/2005, pokud je o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1065/2005 [3] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 632272 tun ječmene ze zásob německé intervenční agentury.
(3) Německo informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 300000 tun.
S ohledem na tuto žádost, dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Německa vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1065/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1065/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 932272 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 79/2006
ze dne 18. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1062/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné v majetku rakouské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin v majetku intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1062/2005 [3] bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 80000 tun pšenice obecné v majetku rakouské intervenční agentury.
(3) Rakousko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit o 44109 tun množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu.
S ohledem na dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Rakouska vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1062/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1062/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 124109 tun pšenice obecné, jež má být vyvezena do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 80/2006
ze dne 18. ledna 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej žita na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 ze dne 28. července 1993, kterým se stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur [2], je uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenční agentury prováděno zejména prostřednictvím nabídkového řízení a na základě cenových podmínek, které nenarušují trh.
(2) Protože žito od hospodářského roku 2004/05 již nevyužívá intervenčních opatření, zdá se, že v případě dalšího prodeje zásob již nebude nutné počítat s povinností zvláštního určení těchto zásob, které by se snažilo vyhnout nebezpečí nového předložení těchto produktů k intervenci, a pokud se k tomuto dni nepoužije žádná intervenční cena, ani nebude nutné vyžadovat prodejní cenu spojenou s intervenční cenou podle čl. 5 odst.
(3) Německo má velké intervenční zásoby žita, které by se měly spotřebovat.
(4) Vzhledem k silné poptávce na vnitřním trhu a k situaci tohoto trhu je vhodné, aby na vnitřním trhu byly dostupné zásoby žita, které jsou v držení německé intervenční agentury.
(5) S ohledem na situaci na trhu Společenství by nabídkové řízení měla řídit Komise.
Kromě toho je pro nabídky za minimální prodejní ceny nutné stanovit koeficient přidělení nabídek.
(6) S ohledem na všechny finanční zájmy, které jsou ve hře, je třeba stanovit částku jistoty požadované uchazeči v dostatečné výši a odchýlit se tak od ustanovení čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93.
(7) Navíc je důležité, aby německá intervenční agentura zachovala ve svém sdělení určeném Komisi anonymitu uchazečů.
(8) Ve snaze o modernizaci řízení by mělo být předávání informací, které požaduje Komise, uskutečňováno elektronickou cestou.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Německá intervenční agentura uvede do prodeje 50000 tun žita ze svých zásob prostřednictvím stálého nabídkového řízení na vnitřním trhu Společenství.
Článek 2
Prodej stanovený v článku 1 probíhá podle nařízení (EHS) č. 2131/93.
Avšak odchylně od:
a) čl. 13 odst. 1 uvedeného nařízení jsou nabídky stanoveny odkazem na skutečnou jakost šarže, které se nabídka týká;
b) článku 5 uvedeného nařízení je minimální prodejní cena stanovena na takovou úroveň, aby nenarušila trhy s obilovinami.
Článek 3
Odchylně od čl. 13 odst. 4 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je jistota stanovena na 10 EUR za tunu.
Článek 4
1. Lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení uplyne dne 25. ledna 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každou středu v 15:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 12. dubna 2006 a 24. května 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 28. června 2006 v 15:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky musejí být předloženy německé intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (BLE),
Deichmannsaue 29
D-53179 Bonn
Fax 1: (49-228) 68 45-3985
Fax 2: (49-228) 68 45-3276
. Článek 5
Německá intervenční agentura sdělí Komisi nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro předložení nabídek, jaké nabídky obdržela.
Toto sdělení se uskuteční elektronickou cestou podle formuláře uvedeného v příloze.
Článek 6
Postupem podle čl. 25 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 stanoví Komise minimální prodejní cenu nebo rozhodne, že nabídky nepřijme. Pokud se nabídky týkají stejné šarže a celkového množství, které je vyšší než dostupné množství, může se minimální cena stanovit pro každou šarži zvlášť.
V případě nabídek, které jsou na hranici minimální prodejní ceny, může být minimální cena stanovena na základě koeficientu přidělení nabízených množství.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 81/2006
ze dne 18. ledna 2006,
kterým se mění a doplňuje nařízení (EHS) č. 1538/91, pokud jde o názvy, které lze použít pro účely uvedení drůbežího masa na trh v případě omezení přístupu drůbeže do venkovních výběhů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1906/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro drůbeží maso [1], a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (EHS) č. 1538/91 [2] se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1906/90.
(2) V zájmu ochrany spotřebitele před zavádějícími údaji, které by mohly být použity s nekalým záměrem dosáhnout vyšší ceny než ceny běžné za drůbeží maso chované v běžných podmínkách, uvádí článek 10 nařízení (EHS) č. 1538/91 vyčerpávající seznam pojmů týkajících se způsobu chovu.
Příloha IV uvedeného nařízení podmiňuje uvádění způsobu chovu dodržováním přesně stanovených kritérií.
(3) Ze specifických kritérií vymezujících podmínky, při jejichž splnění může být drůbeží maso uváděno na trh pod označeními "chov ve volném výběhu", "chov v tradičním volném výběhu", "chov ve volném výběhu – úplná svoboda", je zásadním kritériem takové, které stanoví přístup drůbeže do venkovních výběhů na určité období života.
(4) Omezení, včetně veterinárních omezení přijatých podle právních předpisů Společenství za účelem ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat, mohou omezit přístup drůbeže do venkovních výběhů.
(5) V případě, že chovatel již nemůže dodržet všechny podmínky chovu uvedené v příloze IV nařízení (EHS) č. 1538/91, musí v zájmu spotřebitele přestat používat fakultativní označení o způsobu chovu.
(6) Za účelem zohlednění hospodářských důsledků, které by tato dočasná omezení, nezávisle na vůli chovatele, mohla mít, a vzhledem k tomu, že celé odvětví potřebuje přiměřený čas na přizpůsobení, zejména pokud se týká označování, a pod podmínkou, že tím nebude podstatným způsobem dotčena kvalita výrobků, by mělo být stanoveno přechodné období, během něhož musí mít chovatel možnost nadále používat označování týkající se způsobu chovu.
(7) V zájmu spotřebitele by se uplatňování této výjimky mělo časově omezit.
(8) Z definic různých způsobů chovu je třeba stanovit zvláštní výjimky.
(9) Nařízení (EHS) č. 1538/91 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha IV nařízení (EHS) č. 1538/91 se mění takto:
1. Za název "Příloha IV" se vkládá uvozující věta:
"Podmínky uvedené v článku 10 jsou tyto:".
2. Vkládá se tento odstavec, který zní:
"V případě omezení včetně veterinárních omezení přijatým podle právních předpisů Společenství za účelem ochrany veřejného zdraví a zdraví zvířat, jejichž účinkem je omezení přístupu drůbeže do venkovních výběhů, může být drůbež chovaná v souladu s metodami chovu popsanými v prvním odstavci písm. c), d) a e), s výjimkou perliček chovaných ve voliérách, nadále uváděna na trh s uvedením zvláštního odkazu na způsob chovu po dobu omezení, které však v žádném případě nesmí být delší než dvanáct týdnů."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 82/2006
ze dne 18. ledna 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [3], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 [4] stanovilo prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určilo dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin.
(2) Z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i dovozní ceny vaječného albuminu, vyplývá nutnost změnit reprezentativní ceny pro dovozy některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu. Je tedy třeba zveřejnit reprezentativní ceny těchto produktů.
(3) Je nezbytné začít používat toto pozměňující nařízení co nejdříve.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1484/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 83/2006
ze dne 18. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví drůbežího masa použitelné od 19. ledna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75 může být rozdíl na světovém trhu a ve Společenství mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení pokryt vývozní náhradou.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií na stávající stav trhů v odvětví drůbežího masa vede ke stanovení náhrady v takové výši, která Společenství umožňuje, aby se podílelo na mezinárodním obchodě, a rovněž zohledňuje povahu vývozů těchto produktů, jakož i jejich současný význam.
(3) Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [2], stanoví, že není poskytnuta žádná náhrada pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení.
Za účelem zajištění jednotného provádění platných právních předpisů by se mělo upřesnit, že drůbeží maso podle článku 1 nařízení (EHS) č. 2777/75 má nárok na náhradu, pokud nese označení zdravotní nezávadnosti podle směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [3].
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kódy produktů, na něž se při jejich vývozu uděluje vývozní náhrada uvedená v článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75, a výše této náhrady se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Produkty v oblasti působnosti kapitoly XII přílohy směrnice 71/118/EHS však mají nárok na náhradu, pokud také splňují podmínky označovaní zdravotní nezávadnosti podle uvedené směrnice.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 19. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 84/2006
ze dne 18. ledna 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1183/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 1183/2005 obsahuje seznam fyzických a právnických osob a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 14. prosince 2005 pozměnil seznam fyzických a právnických osob a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1183/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 85/2006
ze dne 17. ledna 2006
o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska a o konečném výběru prozatímního cla
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Prozatímní opatření
(1) Po zahájení [2] antidumpingového šetření dne 23. října 2004 uložila Komise nařízením (ES) č. 628/2005 [3] prozatímní antidumpingové clo z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska (dále jen "nařízení, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo" nebo "prozatímní nařízení").
Prozatímní antidumpingové clo v podobě valorického cla v rozmezí 6,8 % až 24,5 % na dovážené výrobky platilo od 27. dubna 2005.
(2) Dne 1. července 2005 změnila Komise nařízením (ES) č. 1010/2005 [4] (dále jen "pozměňující nařízení") podobu prozatímního opatření tak, že nahradila valorická cla minimální dovozní cenou ve výši 2,81 EUR za kilogram, podle ekvivalentu celé ryby, a změnou nařízení, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo, prodloužila platnost prozatímního opatření o další tři měsíce.
1.2. Další postup
(3) Po vyhlášení nařízení, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo, obdržely strany skutečnosti a úvahy, z nichž prozatímní nařízení vychází.
Některé strany předložily písemné připomínky.
Všechny zúčastněné strany, které si to přály, dostaly možnost slyšení před Komisí.
(4) Po vyhlášení pozměňujícího nařízení byly všechny strany informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, které vedly ke změně prozatímního nařízení.
Některé strany předložily písemné připomínky.
Všechny zúčastněné strany, které si to přály, dostaly možnost slyšení před Komisí.
(5) Podobně byly všechny strany informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, které vedou k záměru doporučit uložení konečných antidumpingových opatření a předepsaných postupů pro výběr částek získaných z prozatímních cel.
Mimo to jim byla poskytnuta určitá lhůta umožňující vydat prohlášení vyplývající z těchto informací.
(6) Ústní a písemné připomínky zúčastněných stran byly vzaty v úvahu a podle možností zohledněny v rámci konečných závěrů.
(7) Komise nadále shromažďovala veškeré informace, které považovala za nezbytné pro přijetí konečných závěrů.
Vedle inspekcí na místě uskutečněných v prostorách společností uvedených v 7. bodě odůvodnění nařízení, kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo, je třeba poznamenat, že po zavedení prozatímních opatření byly provedeny inspekce na místě i v prostorách těchto uživatelů ve Společenství a sdružení uživatelů ve Společenství:
- Norlax, Outrup, Dánsko,
- SIF France, Boulogne-sur-Mer, Francie,
- Association of Danish Fish Processing Industries and Exporters, Kodaň, Dánsko,
- Bundesverband der Deutschen Fischindustrie und des Fischgroßhandels, Hamburk, Německo,
- Polish Association of Fish Processors, Koszalin, Polsko,
- Syndicat national du saumon et de la truite fumés, Paříž, Francie.
2. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(8) Protože nebyly předloženy žádné připomínky týkající se dotyčného výrobku a obdobného výrobku, potvrzuje se tímto obsah a prozatímní závěry uvedené v 10. až 14. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3. DUMPING
3.1. Výběr vzorku
(9) V souladu s 18. bodem odůvodnění prozatímního nařízení nebylo v té době prozatímně v případě dvou společností možné stanovit jejich individuální dumpingové rozpětí.
Jak je ale uvedeno, Komise pokračovala v šetření této záležitosti v konečné fázi řízení.
Tyto dvě dané společnosti následně poskytly potřebné informace, takže bylo možno i v jejich případě stanovit individuální konečné rozpětí.
(10) Protože nebyly předloženy žádné další připomínky k výběru vzorků, potvrzují se tímto s konečnou platností prozatímní závěry v souladu s 16. a 17. bodem odůvodnění.
3.2. Běžná hodnota
(11) Po zveřejnění prozatímních určení nebyly předloženy žádné připomínky týkající se metodiky použité v případě norských vývozců ke stanovení běžné hodnoty.
Proto se s konečnou platností potvrzují příslušné prozatímní závěry v souladu s 19. až 31. bodem odůvodnění prozatímního nařízení.
(12) Byla ale předložena řada připomínek, které se týkaly hodnocení některých položek nákladů při výpočtu běžné hodnoty pomocí metodiky v souladu s 26. bodem odůvodnění prozatímního nařízení.
3.2.1. Obecné poznámky
(13) Tam, kde byla použita početně zjištěná běžná hodnota, Komise započítala výrobní náklady dotyčného výrobku, které vznikly během posuzovaného období.
Pokud se jednalo o přímé náklady, vzala v úvahu skutečné náklady.
Pokud to nebylo možné, náklady byly přiřazeny podle rozdělení z minulých období používaných dotčenou společností, pokud byly tyto informace k dispozici a společnost je předložila; pokud tyto informace k dispozici nebyly, byly stanoveny podle obratu v souladu s čl.
2 odst. 5 základního nařízení.
(14) Pokud nebylo možno některé položky nákladů pro dané posuzované období stanovit přímo, byly tyto náklady určeny na základě nejnovějších dostupných auditovaných účtů.
3.2.2. Mimořádné výdaje
(15) V prozatímní fázi Komise zahrnula veškeré mimořádné výdaje vztahující se k dotyčnému výrobku, které společnosti nahlásily během posuzovaného období.
Tyto mimořádné výdaje se týkají řady specifických nákladů jednotlivých společností, ale obvykle zahrnují odpisy základních prostředků, uzavírání zařízení farem, jatečních a zpracovatelských závodů a výplatu odstupného zaměstnancům.
Několik společností proti tomuto způsobu započítávání vzneslo námitku, a to ze dvou důvodů.
Za prvé tvrdí, že mimořádné náklady se nemají započítávat vůbec, protože se jedná o jednorázové náklady, které by měly být z obvyklých výrobních nákladů na lososa zcela vyloučeny.
Za druhé, pokud by se měly tyto náklady započítávat, potom by tyto náklady měly být nějakým způsobem rozděleny v rámci skutečného období, ke kterému se vztahují, např. po dobu životnosti zpracovatelského závodu, jestliže se tyto mimořádné výdaje týkají těchto aktiv.
(16) Pokud jde o tvrzení, že by veškeré mimořádné výdaje měly být úplně vyloučeny, Komise poznamenává, že oblast chovu lososů v Norsku se již několik let restrukturalizuje.
Proto mnoho společností vykazuje mimořádné náklady již několik účetních období.
Z toho důvodu je zřejmé, že tyto mimořádné náklady nejsou izolovanými jednorázovými náklady, které by se týkaly jen několika společností.
Spíše se jedná o systematické náklady spojené s produkcí lososů.
Jejich vyloučením by došlo k podhodnocení skutečných výrobních nákladů, proto toto tvrzení muselo být zamítnuto.
(17) Pokud jde o druhé tvrzení, Komise poznamenává, že mimořádné náklady zahrnuté v rámci prozatímního určení se rovnají nákladům, které společnosti během posuzovaného období skutečně vykázaly, a to na základě finančních rozhodnutí těchto společností.
Komise proto použila metodu, kterou používají samotné společnosti.
(18) Je ovšem pravda, že rozdělením nákladů do určitého časového období by se odstranil nevhodný dopad, jaký má načasování rozhodnutí společností, kdy mají tyto náklady vykázat.
V ideálním případě by se měly veškeré mimořádné náklady vykázané za každé aktivum rozdělit tak, aby pokrývaly celou životnost tohoto aktiva a aby bylo možno stanovit průměrné roční náklady.
Je ovšem třeba poznamenat, že žádná ze zúčastněných společností takto nepostupuje.
Místo toho se Komise rozhodla, že vezme mimořádné náklady, které podle nejnovějších dostupných účetních závěrek za poslední tři roky vykázaly společnosti zařazené do vzorku, a přidělí jednu třetinu těchto nákladů na produkci lososa v rámci posuzovaného období, a to podle obratu.
Období tří let se považuje za přiměřené, protože odpovídá průměrné době, než losos vyroste ze strdlice do tržní velikosti.
3.2.3. Odepisování nákladů na licence a finančních výdajů
(19) Několik společností dále tvrdilo, že do výrobních nákladů při chovu lososů by se nemělo zahrnovat odepisování nákladů na příslušné licence a odepisování finančních výdajů.
Pokud jde o odepisování nákladů na licence, má se za to, že vlastnictví platné licence k chovu lososů je v Norsku požadováno ze zákona.
Pokud jde o odepisování finančních výdajů, má se za to, že tyto výdaje se hlavně vztahují na použití volných prostředků, často prostřednictvím úvěrů poskytovaných společnostem, které také působí v oblasti chovu lososů, a že zúčastněné společnosti nejsou finančními investičními společnostmi.
(20) Z těchto důvodů Komise potvrzuje, že tyto odpisy se vztahují k výdajům, které vznikly příslušným společnostem, a ty je také musejí nést.
Dále se potvrzuje, že tyto náklady se vztahují k primárním podnikatelským aktivitám, které zahrnují i chov lososů, proto se toto tvrzení zamítá.
Tak jako v případě mimořádných výdajů se považuje za vhodné, aby byla do nákladů na chov lososů zařazena jedna třetina veškerých nákladů, které vznikly příslušné společnosti během posledních tří let, a to na základě jejího obratu.
3.2.4. Odepisování biomasy
(21) Dvě společnosti zařazené do vzorku tvrdily, že by se do výrobních nákladů na chov lososů neměly započítávat odpisy hodnoty biomasy.
Tvrdí, že tyto odpisy vyplývají z účetních oprávek týkajících se hodnoty předpokládaného budoucího odbytu lososa, a nejsou tedy skutečnými náklady.
(22) Pokud byly společnosti schopny prokázat, že tyto odpisy jsou skutečně jen důsledkem změny tržní hodnoty a nikoli jiných faktorů, jako jsou např. úniky, úhyn nebo nemoci, Komise dospěla k závěru, že tyto náklady by neměly být zahrnuty do výpočtu běžné hodnoty, a v tom smyslu se tvrzení společností zařazených do vzorku přijímá.
3.2.5. Převodní cena surovin
(23) Tvrdí se, že ziskové rozpětí společností ve spojení by mělo být při oceňování nákladů na suroviny nakupované od takových smluvních stran odečteno.
Podle tohoto tvrzení by tento přístup odpovídal přístupu k integrovaným společnostem, kde jsou při kalkulaci výsledného výrobku započítány výrobní náklady po odečtení zisku.
V tomto případě se tvrzení soustřeďuje hlavně na nákup strdlice od společností, které jsou ve spojení se společnostmi zařazenými do vzorku.
(24) V odpovědi na toto tvrzení je nutno poznamenat, že orgány Společenství nemohly ověřit výrobní náklady na strdlice, protože společnosti tuto informaci neposkytly.
Nelze tudíž ocenit zisk a vlastně ani ztrátu vyplývající z těchto vzájemných prodejů mezi společnostmi ve spojení.
Mimo to neexistuje žádný důkaz, že by používání těchto převodních cen mělo vliv na spolehlivost početně zjištěné běžné hodnoty lososa.
Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto.
3.2.6. Náklady na krmivo
(25) Bylo uvedeno, že v případě některých společností byly použity příliš vysoké náklady na krmivo.
Zvláště se pak tvrdí, že náklady na krmivo pro ryby, které uhynuly ještě před tím, než dosáhly lovné velikosti, bylo zahrnuto jak mezi náklady na krmivo lovných ryb, tak i do nákladů souvisejících s úhynem.
(26) Toto tvrzení bylo prozkoumáno a tam, kde se zjistilo, že náklady na krmivo byly započítány dvakrát, byly provedeny nezbytné úpravy, aby se zabránilo dvojímu zaúčtování.
3.3. Vývozní cena
(27) Protože nebyly žádné připomínky ke stanovení vývozní ceny, potvrzují se s konečnou platností prozatímní závěry uvedené v 32. až 34. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4. Srovnání
(28) Protože nebyly žádné připomínky ke srovnání běžné hodnoty a vývozních cen, potvrzují se s konečnou platností prozatímní závěry uvedené v 35. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5. Dumpingové rozpětí
3.5.1. Společnosti zařazené do vzorku
(29) Pro všech deset společností zařazených do vzorku byla stanovena konečná individuální dumpingová rozpětí, a to v souladu s metodikou popsanou v 36. bodu odůvodnění prozatímního nařízení upravenou podle potřeby s ohledem na tvrzení uvedená v 11. až 26. bodu odůvodnění tohoto nařízení.
3.5.2. Společnosti nezařazené do vzorku
(30) Protože nebyly žádné připomínky ke stanovení dumpingového rozpětí pro společnosti nezařazené do vzorku, potvrzují se s konečnou platností prozatímní závěry uvedené v 38. a 39. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5.3. Nespolupracující společnosti
(31) Podobně, jelikož nebyly podány žádné připomínky ke stanovení dumpingového rozpětí pro nespolupracující společnosti, se potvrzují s konečnou platností prozatímní závěry uvedené ve 40. a 41. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
3.5.4. Dumpingové rozpětí
(32) Na tomto základě dosahují konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF na hranice Společenství před proclením těchto výší:
Společnost _BAR_ Konečné dumpingové rozpětí _BAR_
Marine Harvest Norway AS, Postbox 4102 Dreggen, 5835 Bergen, Norsko _BAR_ 11,2 % _BAR_
Fjord Seafood Sales AS a Fjord Seafood Norway AS, Toftsundet, 8900 Brønnøysund, Norsko _BAR_ 15,0 % _BAR_
Pan Fish Norway AS, Grimmergata 5, 6002 Ålesund, Norsko _BAR_ 17,7 % _BAR_
Stolt Sea Farm AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norsko _BAR_ 10,0 % _BAR_
Follalaks AS, 8286 Nordfold, Norsko _BAR_ 20,0 % _BAR_
Nordlaks Oppdrett AS, Boks 224, 8455 Stokmarknes, Norsko _BAR_ 0,8 % _BAR_
Hydrotech AS, Bentnesveien 50, 6512 Kristiansund, Norsko _BAR_ 18,0 % _BAR_
Grieg Seafood AS, C. Sundtsgt 17/19, 5804 Bergen, Norsko _BAR_ 20,9 % _BAR_
Sinkaberg-Hansen AS, Postbox 134, 7901 Rørvik, Norsko _BAR_ 2,6 % _BAR_
Seafarm Invest AS, 8764 Lovund, Norsko _BAR_ 11,2 % _BAR_
Vážený průměr pro spolupracující společnosti, které nejsou zařazeny do vzorku _BAR_ 14,8 % _BAR_
Zbytkové rozpětí _BAR_ 20,9 % _BAR_
(33) Podle čl. 9 odst. 3 základního nařízení byl přijat závěr, že dumpingové rozpětí pro společnost Nordlaks Oppdrett AS je minimální (de minimis), protože jeho dumpingové rozpětí je menší než 2 %.
4. ÚJMA
4.1. Definice výroby ve Společenství a výrobního odvětví Společenství
(34) Po zveřejnění prozatímních zjištění bylo podáno mnoho žádostí a tvrzení ohledně výroby ve Společenství, definice výrobního odvětví Společenství a výběru vzorku výrobců ve Společenství.
Komise proto rozšířila šetření ohledně újmy a uskutečnila dodatečnou analýzu údajů získaných ode všech výrobců ve Společenství.
Mimo to si podle potřeby vyžádala podrobnější informace ode všech společností, které v prozatímní fázi tvoří výrobní odvětví Společenství.
Tak bylo možné konečně stanovit určení výroby ve Společenství, výrobního odvětví Společenství a zvýšit přesnost a soulad údajů použitých při posuzování všech ukazatelů újmy.
(35) Několik vyvážejících výrobců a výrobců ve spojení s norskými vývozci zopakovalo své tvrzení, že by měli být zahrnuti do definice výroby ve Společenství.
(36) Komise přezkoumala veškeré argumenty, které již byly na podporu tohoto tvrzení vzneseny během prozatímní fáze. Ovšem ve světle ustanovení čl.
4 odst. 1 základního nařízení bylo posuzováno to, že vztahy mezi těmito výrobci a vývozci nebo dovozci dumpingových výrobků, kteří jsou ve spojení, způsobují, že se tito výrobci ve spojení chovají jinak než výrobci, kteří ve spojení nejsou.
(37) Skutečně se připomíná, že pět výrobců se sídlem v EU, kteří jsou součástí významné norské skupiny zabývající se produkcí a prodejem dotyčného výrobku, poskytlo písemné podání a odpovědělo na otázky v dotazníku.
Písemné podání do značné míry odráželo argumenty, které v rámci šetření používali norští výrobci.
Přestože bylo zjištěno, že tyto společnosti v EU též trpěly poklesem cen a kvůli dumpingovým dovozům z Norska ztratily podíl na trhu, postavily se proti zahájení šetření a uložení jakýchkoli antidumpingových opatření.
Má se za to, že jejich jednání je do značné míry ovlivněno jejich vztahy s vývozci v dotčené zemi.
Proto nebyla v souladu se základním nařízením výroba těchto ostatních výrobců vzata v úvahu při určování výroby ve Společenství.
Potvrzují se tedy zjištění uvedená ve 44. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(38) Následné šetření potvrdilo, že podle odhadu činila celková produkce dotyčného výrobku ve Společenství během období šetření asi 22000 tun.
(39) Pokud jde o výrobní odvětví Společenství, podrobná analýza údajů získaných od chovatelů lososů ukazují, že některé společnosti buď už neprodukují lososa vůbec, nebo jej během období šetření neprodukovaly nebo produkovaly výhradně jen některé druhy lososa nebo se během období šetření dostaly do nucené správy nebo neposkytly údaje v požadované formě.
To vedlo k závěru, že při definici výrobního odvětví Společenství lze vzít v úvahu jen údaje od 15 výrobců ve Společenství, kteří vystupovali jako stěžovatelé nebo kteří výslovně podpořili tvrzení.
To mělo dopad na makroekonomické ukazatele újmy, získané na úrovni celého výrobního odvětví Společenství, zvláště výrobu, výrobní kapacitu, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, zaměstnanost a produktivitu.
Upravené údaje jsou podrobně popsány v 61. až 75. bodu odůvodnění.
(40) Dalším šetřením se ukázalo, že těchto 15 spolupracujících stěžujících si výrobců ve Společenství vyprodukovalo během posuzovaného období přibližně 18000 tun lososa. To je asi 82 % celkové odhadované výroby dotyčného výrobku ve Společenství, jak je uvedeno v 38. bodu odůvodnění výše, a tvoří tedy významný podíl na výrobě ve Společenství. Má se tedy za to, že stěžující si výrobci ve Společenství tvoří výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
4.2. Výběr vzorku pro účely posouzení újmy
(41) Připomíná se, že vzhledem k velkému počtu producentů lososa chovaného pro hospodářské účely ve Společenství byl způsob výběru vzorku uveden v oznámení o zahájení řízení pro posouzení újmy.
(42) V podáních poskytnutých po zveřejnění prozatímních zjištění některé zúčastněné strany tvrdily, že vzorek výrobců ve Společenství není reprezentativní.
Tvrdily, že některé společnosti jsou specializované a zcela závislé na produkci organického lososa, který se liší od konvenčního lososa, a že ukazatele újmy nebyly stanoveny přesně.
(43) Komise provedla dodatečnou analýzu údajů, které jí poskytli výrobci ve Společenství, včetně všech výrobců, kteří tvoří vzorek.
Tato dodatečná analýza potvrdila, že v případě výrobců ve Společenství je i nadále základním produktem konvenční losos.
Kde ale bylo zjištěno, že společnosti zařazené do vzorku produkují organického lososa, bylo rozhodnuto nebrat v rámci tohoto šetření produkci organického lososa v úvahu, protože organický losos má obecně vyšší výrobní náklady a vyšší prodejní cenu.
Proto byly všechny níže popsané ukazatele újmy přehodnoceny a organický losos byl z analýzy vyloučen.
4.3. Šetření újmy a způsoby výběru vzorku
(44) Někteří vyvážející výrobci uvedli, že některé ukazatele újmy byly stanoveny na základě informací ověřených na úrovni vzorku a některé na základě údajů získaných na úrovni výrobního odvětví Společenství jako celku.
Proto tvrdili, že analýza újmy není stanovena objektivně.
(45) Toto tvrzení musí být odmítnuto.
V případě výběru vzorku je zavedenou praxí provést hodnocení a analýzu mikroekonomických nebo výkonových ukazatelů újmy na úrovni vzorku výrobního odvětví Společenství a hodnocení a analýzu makroekonomických ukazatelů újmy na základě informací získaných z celého výrobního odvětví Společenství.
(46) Připomíná se, že analýza újmy vychází z
a) ukazatelů újmy, jako je např. prodejní cena, zásoby, ziskovost, návratnost investic, peněžní toky, investice, schopnost získat kapitál a mzdy, které byly stanoveny na základě informací ověřených na úrovni vzorku, a
b) ostatních ukazatelů újmy, jako je např. výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita a velikost dumpingového rozpětí, které byly stanoveny na základě údajů získaných z výrobního odvětví Společenství jako celku.
(47) Informace uvedené v písmenu b) lze získat z různých zdrojů, jako např. z odpovědí jednotlivých výrobců na tvrzení a na dotazník, a lze je ověřovat pomocí údajů získaných od sdružení výrobců nebo z úředních zdrojů.
Vyvážející výrobci nezdůvodnili ani nevysvětlili, jak a proč je šetření újmy pomocí dvou zdrojů, jak je uvedeno v písmenech a) a b), neobjektivní nebo které faktory újmy nebyly objektivně oceněny.
Jejich tvrzení proto muselo být zamítnuto.
(48) Některé zúčastněné strany dále tvrdily, že metoda, kterou Komise zvolila při stanovení újmy, může vést k výsledkům, které nebudou dostatečně reprezentativní, protože v prozatímní fázi byly údaje od jedné společnosti vybrané do vzorku (společnosti Celtic Atlantic Salmon) použity jen pro výpočet cenového podbízení a prodeje pod cenou, ale nikoli pro stanovení dalších ukazatelů újmy.
Po pečlivém zvážení tohoto tvrzení a na základě dalšího šetření bylo rozhodnuto, že cenové podbízení a prodej pod cenou budou stanoveny s vyloučením této společnosti ze vzorku, protože tento výrobce během posuzovaného období neprodukoval lososa chovaného pro hospodářské účely, a proto nebyly některé údaje a informace požadované v dotazníku v případě tohoto výrobce jednoduše k dispozici.
Přesto nevedlo vyloučení údajů od této společnosti k podstatně odlišnému stanovení cenového podbízení nebo prodeje pod cenou.
(49) Tím se nyní potvrzuje, že ukazatele újmy i určení cenového podbízení a prodeje pod cenou jsou v konečné fázi stanoveny na základě ověřených informací, které poskytlo ostatních pět výrobců ve Společenství, uvedených v 7. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
(50) Z dalšího šetření vyplynulo, že souhrnná výroba těchto pěti výrobců ve Společenství, kteří byli vybráni do vzorku a kteří v rámci šetření plně spolupracovali, činí asi 48 % produkce lososa chovaného pro hospodářské účely výrobního odvětví Společenství, které podporuje tvrzení.
Tím se tedy potvrzuje, že výběr vzorku výrobců ve Společenství vycházel z nejvyššího reprezentativního objemu výroby, jaký bylo možno zjistit během doby, která byla k dispozici v souladu s článkem 17 základního nařízení, a že tento vzorek je plně reprezentativní.
4.4. Informace přístupné zúčastněným stranám ke kontrole
(51) Někteří norští vyvážející výrobci dále tvrdili, že většina materiálu od výrobců ve Společenství, který byl přístupný zúčastněným stranám ke kontrole, nebyla úplná.
Povšimli si, že někteří výrobci ve Společenství (včetně společností zařazených do vzorku) neodpověděli na formulář k výběru vzorku, podle něhož měl být vybrán vzorek výrobců ve Společenství.
Dále tvrdili, že dvě společnosti, které byly vybrány do vzorku, neodpověděly požadovaným způsobem na antidumpingový dotazník určený pro výrobce ve Společenství.
Vyvážející výrobci tedy došli k závěru, že tyto společnosti byly do vzorku zařazeny neoprávněně, a tedy že vzorek není reprezentativní.
(52) Připomíná se, že ve světle připomínek podaných během šetření a po zveřejnění prozatímních zjištění prohloubila Komise šetření a požádala všechny strany, aby doplnily své materiály v souladu s článkem 19 základního nařízení.
Společnosti, které požadované informace nepředložily nebo neposkytly dostatečně podrobné informace, byly z šetření vyloučeny.
V této souvislosti je ale třeba připomenout, že všechny společnosti ze vzorku byly prošetřeny na místě a že během šetření byly doplněny všechny chybějící informace.
Úplné materiály ve verzi určené pro veřejnost byly poskytnuty i všem zúčastněným stranám a některé z nich je prostudovaly několikrát.
Proto se má za to, že výběr těchto výrobců ve Společenství byl oprávněný a vzorek výrobců ve Společenství je reprezentativní.
4.5. Spotřeba Společenství
(53) Vzhledem k tomu, že nebyly podány žádné připomínky ohledně spotřeby, potvrzují se prozatímní zjištění uvedená v 50. až 53. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
4.6. Dovozy do Společenství z dotčené země
(54) Vzhledem k tomu, že neexistují žádné nové informace ani nebyla předložena žádná nová podání, potvrzují se tímto prozatímní zjištění týkající se dovozů do Společenství z Norska (objem, podíl na trhu a průměrné ceny) uvedená v 54. až 59. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
4.7. Cenové podbízení
(55) Pro účely stanovení úrovně cenového podbízení během období šetření byla metodika použitá během prozatímní fáze použita i v konečné fázi.
Vážené průměrné prodejní ceny pěti společností vybraných do vzorku výrobců ve Společenství byly srovnány s váženými průměrnými vývozními cenami vzorku vyvážejících výrobců z Norska podle jejich jednotlivých druhů.
Toto srovnání bylo provedeno ohledně srovnatelných druhů lososa chovaného pro hospodářské účely a na stejné obchodní úrovni, konkrétně v případě prodeje prvnímu nezávislému odběrateli. Srovnání bylo provedeno po odečtení rabatů a slev a ceny dovozů byly ve formátu CIF na hranice Společenství, po úpravě pro clo.
(56) Ceny vzorku výrobců ve Společenství se berou na úrovni ex-works, tj. bez nákladů na dopravu a jsou na obchodní úrovni srovnatelné s úrovní příslušných dovozů.
Pro vzorek výrobců ve Společenství, kteří prodávají ryby přímo z farmy se slevou ve výši poplatku zpracovatelskému závodu, byla provedena úprava nahoru za zpracování a balení, aby byly jejich ceny srovnatelné s cenami ostatních výrobců ze vzorku a s cenami dovozů, kterých se týká šetření.
Tato úprava byla provedena na základě skutečné výše poplatku zpracovatelskému závodu nebo na základě nákladů, které mají ostatní výrobci ze vzorku v souvislosti s těmito činnostmi.
(57) V důsledku toho se na základě provedení srovnání ukázalo, že ceny lososa pocházejícího z Norska se podstatným způsobem podbízely cenám platným ve výrobním odvětví Společenství na trhu Společenství během období šetření.
Průměrná míra cenového podbízení vyjádřená jako procento cen platných ve výrobním odvětví Společenství byla stanovena přibližně na 12 %, tj. stejně jako v prozatímní fázi docházelo k podstatnému cenovému podbízení.
4.8. Situace výrobního odvětví Společenství
(58) Připomíná se, že v 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se prozatímně uvádí, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu ustanovení článku 3 základního nařízení.
(59) Několik zúčastněných stran zpochybnilo výklad hodnot vztahujících se k situaci ve výrobním odvětví Společenství, jak je uvedeno v 63. až 89. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
Prohlásily, že tyto hodnoty neprokazují žádnou podstatnou újmu, protože některé ukazatele újmy, jako je např. výroba, výrobní kapacita, objem prodeje a zásoby, vykazují pozitivní trendy.
Současně, přestože uznávaly, že obchodní perspektivy tohoto výrobního odvětví Společenství nejsou velmi pozitivní, mají za to, že celkově by to nemělo vést k závěru, že toto výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu.
(60) Vzhledem k tomuto tvrzení pokračovala Komise v šetření újmy.
Připomíná se, že v souladu se 40. bodem odůvodnění výše nyní výrobní odvětví Společenství tvoří 15 stěžujících si výrobců ve Společenství a v souladu se 49. bodem odůvodnění bylo pět stěžujících si výrobců ve Společenství vybráno jako součást vzorku.
Na tomto základě bylo zjištěno toto:
4.8.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(61) Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity tohoto výrobního odvětví Společenství jako celku se vyvíjely takto:
Tabulka 1
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
Zdroj: Výrobní odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ PO _BAR_
Výroba (t) _BAR_ 17448 _BAR_ 18879 _BAR_ 18612 _BAR_ 18271 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 108 _BAR_ 107 _BAR_ 105 _BAR_
Výrobní kapacita (t) _BAR_ 32445 _BAR_ 36900 _BAR_ 39442 _BAR_ 39342 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 114 _BAR_ 122 _BAR_ 121 _BAR_
Využití kapacity _BAR_ 54 % _BAR_ 51 % _BAR_ 47 % _BAR_ 46 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 95 _BAR_ 88 _BAR_ 86 _BAR_
(62) Jak je uvedeno v předcházející tabulce, celková výroba tohoto výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období vzrostla o 5 %.
Výroba nejprve v letech 2001–2002 vzrostla o 8 %, ale potom poklesla asi o 1 % a dále poklesla během období šetření o 2 %, takže se dostala pod úroveň roku 2002.
Pozorované trendy odpovídají trendům zjištěným v prozatímní fázi.
(63) Během posuzovaného období výrobní kapacita vzrostla o 21 %.
Hlavní nárůst se odehrál v roce 2002 (+ 14 %).
Je třeba připomenout, že produkce lososa chovaného pro hospodářské účely ve Společenství je účinně omezována na základě státního povolení, které stanoví nejvyšší množství živých ryb, které lze v jednom okamžiku chovat na jednom místě.
Hodnoty týkající se kapacity uvedené výše tedy uvádějí teoretickou kapacitu vycházející z celkového povoleného množství a nikoli skutečnou kapacitu sádek nebo dalších výrobních prostředků, které provozuje výrobní odvětví Společenství.
Proto se má za to, že tyto hodnoty týkající se kapacity nejsou pro analýzu rozhodující, jelikož skutečná výrobní kapacita je nižší.
(64) Využití kapacity v letech 2001–2002 nejprve pokleslo o 5 % a dále klesalo i v roce 2003 asi o 7 % a během období šetření asi o 2 %.
4.8.2. Objem prodejů, tržní podíly, průměrné jednotkové ceny v Evropském společenství a růst
(65) Níže uvedené hodnoty vyjadřují objem odbytu výrobního odvětví Společenství nezávislým odběratelům na trzích Společenství.
Tabulka 2
Objem prodejů, tržní podíly, průměrné jednotkové ceny v ES
Zdroj: Odpovědi výrobního odvětví Společenství na dotazník týkající se objemu odbytu a podílu na trhu. Odpovědi vzorku výrobního odvětví Společenství na dotazník týkající se průměrných jednotkových prodejních cen na úrovni ex-farm.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem odbytu (t) _BAR_ 15719 _BAR_ 16185 _BAR_ 18142 _BAR_ 16825 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 115 _BAR_ 107 _BAR_
Tržní podíl _BAR_ 2,98 % _BAR_ 2,94 % _BAR_ 2,97 % _BAR_ 2,77 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 100 _BAR_ 93 _BAR_
Průměrné jednotkové prodejní ceny (EUR/kg) _BAR_ 3,03 _BAR_ 3,00 _BAR_ 2,64 _BAR_ 2,77 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 87 _BAR_ 91 _BAR_
(66) Objem odbytu výrobního odvětví Společenství od roku 2001 do období šetření vzrostl o 7 %.
Jinými slovy, výrobní odvětví Společenství dokázalo zvýšit objem odbytu asi o 1100 tun.
Tento výkon je třeba vidět i ve světle zvýšené spotřeby Společenství, která za stejné období dosáhla hodnoty 80000 tun.
(67) Vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství nemělo možnost plně využít tento růst trhu, jeho celkový podíl na trhu během posuzovaného období poklesl (– 7 %).
Nejprve poklesl v letech 2001 a 2002, pak v roce 2003 poněkud vzrostl a opět během období šetření prudce poklesl, takže zůstal hluboko pod tržním podílem v roce 2001.
Vzhledem k omezenému podílu na trhu tohoto výrobního odvětví Společenství má každá ztráta, i malá, významný dopad na jeho hospodářskou situaci.
(68) Od roku 2001 do období šetření se průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Společenství snížily o 9 %.
Největší pokles cen nastal v letech 2002 a 2003.
(69) Během celého posuzovaného období vzrostla spotřeba Společenství o 15 % a objem odbytu výrobního odvětví Společenství vzrostl o 7 %.
Ovšem za stejné období poklesly prodejní ceny ve Společenství (– 9 %) i podíl výrobního odvětví Společenství na trhu (– 7 %).
Současně vzrostly dovozy z Norska asi o 35 % a nárůst tržního podílu těchto laciných dumpingových dovozů činil až 8,6 procentních bodů.
Tím se potvrzuje, že výrobní odvětví Společenství se na růstu trhu během posuzovaného období podílelo jen nepatrně.
4.8.3. Míra zisku, návratnost investic a peněžní toky (cash flow)
(70) Ziskovost odbytu ES je výsledkem prodeje lososa chovaného pro hospodářské účely na trhu Společenství vzorkem výrobců ve Společenství.
Návratnost investic a peněžní tok lze měřit na úrovni nejužší skupiny výrobků, které zahrnují obdobný výrobek, v souladu s čl. 3 odst.
8 základního nařízení. V této souvislosti je třeba připomenout, že chov lososa pro hospodářské účely činí více než 95 % hospodářské činnosti vzorku výrobního odvětví Společenství.
Tabulka 3
Míra zisku, návratnost investic a peněžní toky (cash flow)
Zdroj: Vzorek výrobního odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Ziskovost odbytu ES _BAR_ 8,0 % _BAR_ – 6,9 % _BAR_ – 9,0 % _BAR_ – 5,0 % _BAR_
Návratnost investic _BAR_ 38,9 % _BAR_ – 18,0 % _BAR_ – 26,2 % _BAR_ – 21,1 % _BAR_
Peněžní toky (v tis. EUR) _BAR_ 2749 _BAR_ – 53 _BAR_ 827 _BAR_ 984 _BAR_
(71) Jak je uvedeno v předcházející tabulce, výrobní odvětví Společenství dosáhlo v roce 2001 v oblasti ziskovosti pozitivních výsledků ve výši 8,0 %.
V letech 2001 až 2002 byla míra zisku záporná, kdy pokles dosáhl až hodnoty 14,9 procentních bodů, takže výsledná ztráta činila 6,9 %.
Od tohoto okamžiku byla výrobní odvětví Společenství neustále ve ztrátě.
Je třeba poznamenat, že v letech 2002 až 2003 se situace dále zhoršila, protože ztráta dosáhla hodnoty 9 % obratu, jinými slovy, došlo k další ztrátě ve výši 2,1 procentních bodů.
Během období šetření se udržela poptávka po lososu a současně se zveřejněním prozatímních ochranných opatření mohlo výrobní odvětví Společenství od roku 2003 do období šetření zvýšit prodejní ceny asi o 5 %.
To vedlo ke snížení ztráty, která ale přesto zůstala na vysoké úrovni (– 5 %).
Od počátku do konce posuzovaného období činil pokles míry zisku 13 procentních bodů.
(72) Během posuzovaného období měly hodnoty návratnosti investic a peněžního toku negativní trend, podobně jako tomu bylo v případě míry zisku.
4.8.4. Zaměstnanost a produktivita
Tabulka 4
Zaměstnanost a produktivita
Zdroj: Výrobní odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 227 _BAR_ 247 _BAR_ 238 _BAR_ 221 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 109 _BAR_ 105 _BAR_ 97 _BAR_
Produktivita (v tunách na 1 zaměstnance) _BAR_ 76,9 _BAR_ 76,4 _BAR_ 78,2 _BAR_ 82,7 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 108 _BAR_
(73) Od roku 2001 do období šetření poklesla zaměstnanost přímo související s chovem lososa pro hospodářské účely ve výrobním odvětví Společenství (celkově) o 3 %.
Nárůst byl zaznamenán v letech 2001 až 2002 (+ 9 %) a lze ho vysvětlit vzrůstem výroby ve stejném období.
Jak je uvedeno v předcházející tabulce, kvůli zhoršené hospodářské situaci v tomto výrobním odvětví Společenství nebylo možno udržet zvýšenou zaměstnanost z roku 2002.
Během posuzovaného období též došlo k výrazné automatizaci.
Zaměstnanost přímo související s chovem lososa pro hospodářské účely u výrobců ve Společenství, kteří nejsou ve spojení s norskými vývozci, je třeba vidět ve světle zájmů Společenství podle 112. bodu odůvodnění.
(74) V důsledku zvýšení výroby a poklesu zaměstnanosti bylo výrobní odvětví Společenství schopno zvýšit během posuzovaného období produktivitu o 8 %.
4.8.5. Mzdy
Tabulka 5
Mzdy
Zdroj: Vzorek výrobního odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Mzdy (v tis. EUR) _BAR_ 4517 _BAR_ 4147 _BAR_ 3941 _BAR_ 3915 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 92 _BAR_ 87 _BAR_ 87 _BAR_
(75) Vzhledem ke zhoršující se hospodářské situaci tohoto výrobního odvětví Společenství musely být během posuzovaného období sníženy mzdy o 13 %.
Hodnota vyjadřující celkové mzdy odráží i nižší počet zaměstnanců, ale současně i snížení průměrné mzdy na jednoho zaměstnance v rámci odvětví.
4.8.6. Ostatní ukazatele újmy
(76) Další šetření nemělo žádný dopad na ostatní ukazatele újmy.
Proto jsou potvrzena prozatímní zjištění, pokud jde o zásoby, investice, schopnost získat kapitál, zotavení se z předchozích případů dumpingu a velikost skutečného dumpingového rozpětí, jak je uvedeno v 68., 78., 79., 83. a 84. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
4.9. Závěr o újmě
(77) Během posuzovaného období, zatímco trh Společenství charakterizoval trvalý nárůst poptávky, protože spotřeba vzrostla o 15 %, neboli o 80000 tun, cenová úroveň dumpingových dovozů za stejné období poklesla o 16 %.
Laciné dumpingové dovozy lososa z Norska, což je hlavní země vývozu, přicházely na trh Společenství trvale ve vysokých a stále se zvyšujících objemech (+ 35 %).
Proto se norský podíl na trhu zvýšil o 17 % nebo o 8,6 procentních bodů.
V letech 2002 a 2003 bylo zvýšení objemu dovozu z Norska (+ 20 %) a pokles ceny (– 13 %) zvláště znatelné.
V rámci šetření se ukázalo, že od té doby zůstávají ceny lososa na trhu ve Společenství na velmi nízké úrovni.
(78) Pokud jde o hospodářskou situaci tohoto výrobního odvětví Společenství, komplexní šetření týkající se ukazatelů újmy ukazuje, že se během posuzovaného období postupně zhoršovala.
I když některé faktory vykazovaly během posuzovaného období pozitivní trend (výroba, kapacita, objem prodeje), většina ukazatelů se vyvíjela negativně: prodejní ceny (– 9 %), podíl na trhu (– 7 %), míra zisku (– 13 procentních bodů), zaměstnanost (– 3 %), mzdy (– 13 %) i peněžní tok a návratnost investic.
Stav hospodářství tohoto výrobního odvětví Společenství se většinou od roku 2002 do roku 2003 zhoršoval.
(79) Pokud jde o celkově kladný vývoj výroby (+ 5 %) a objemu odbytu (+ 7 %), bylo zjištěno, že k tomuto zvýšení došlo během období vyšší poptávky na trhu Společenství (+ 15 %).
Ovšem výrobní odvětví Společenství mělo prospěch z tohoto růstu trhu jen v menší míře, a mělo to tedy za následek jen to, že se během posuzovaného období vyhnulo velkým ztrátám, pokud jde o podíl na trhu.
(80) Dále stojí za zaznamenání, že ke zvýšení objemu odbytu výrobního odvětví Společenství došlo v době, kdy na trhu Společenství ceny významně klesaly.
To vedlo k podstatnému poklesu ziskovosti, oproti pozitivnímu stavu (8,0 % v roce 2001) došlo po zbytek posuzovaného období k výrazným ztrátám.
Návratnost investic a peněžní toky sledovaly podobný trend jako ziskovost.
Také mzdy během posuzovaného období utrpěly (– 13 %).
(81) Je třeba poznamenat, že hlavní pokles míry zisku (– 2,1 procentních bodů) a prodejních cen (– 12 %) nastal mezi roky 2002 a 2003.
(82) Vzhledem ke všem těmto činitelům je konečný závěr takový, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Vliv dovozů z jiných třetích zemí
(83) Několik zúčastněných stran zpochybnilo výklad hodnot týkajících se dovozů z třetích zemí, jak je uvedeno v 94. až 99. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
Prohlašovaly, že tato čísla ve skutečnosti vyjadřují příčinnou souvislost mezi lacinými dovozy z některých třetích zemí a stavem tohoto výrobního odvětví Společenství.
Strany tvrdily, že celková průměrná dovozní cena ze všech třetích zemí kromě Norska a průměrné dovozní ceny některých zemí byly nižší než dovozní cena z Norska.
Dále tvrdily, že Komise neprokázala, že volně žijící losos nemá vliv na stav tohoto výrobního odvětví Společenství a že volně žijící losos a losos chovaný pro hospodářské účely nejsou zaměnitelní.
(84) Poznamenává se, že žádná ze zúčastněných stran nezpochybnila hodnoty týkající se cen a absolutního množství dovozů původem z ostatních třetích zemí, ale jen jejich výklad.
Ani nezpochybňovaly to, že statistiky o dovozu nedělají rozdíl mezi lososem chovaným pro hospodářské účely a volně žijícím lososem a že cena volně žijícího lososa je nižší než cena lososa chovaného pro hospodářské účely.
(85) Proto je třeba připomenout, že ve statistikách o dovozu se nedělá rozdíl mezi lososem chovaným pro hospodářské účely a volně žijícím lososem.
Zjistilo se však, že chuť volně žijícího lososa se podstatným způsobem liší od chuti lososa chovaného pro hospodářské účely.
Ještě důležitější je to, že na rozdíl od lososa chovaného pro hospodářské účely není volně žijící losos prakticky vůbec nabízen na trhu jako čerstvý produkt, ale většinou se prodává konzervovaný.
Je zřejmé, že tyto produkty spolu na trhu přímo nesoutěží.
Tím se vysvětluje, proč je cena volně žijícího lososa ve srovnání s cenou lososa chovaného pro hospodářské účely nižší a proč nejsou tyto produkty z pohledu uživatelů a spotřebitelů zaměnitelné.
Konečně se poznamenává, že žádná z těchto zúčastněných stran nepředložila důkazy ohledně údajné zaměnitelnosti volně žijícího lososa a lososa chovaného pro hospodářské účely.
Z toho důvodu muselo být jejich tvrzení zamítnuto.
(86) Při izolovaném pohledu na celkové průměrné ceny v některých zemích, např. v USA a v Kanadě, se zdá, že jsou nižší než dovozní cena z Norska.
Ovšem podle informací zjištěných v rámci šetření se většina dovozů z USA a z Kanady týká volně žijícího lososa, který – jak je uvedeno výše – je lacinější a není zaměnitelný s lososem chovaným pro hospodářské účely.
Vzhledem ke zjištěním uvedeným v 85. bodu odůvodnění výše je nepravděpodobné, že by dovozy z těchto dvou zemí měly významný dopad na stav tohoto výrobního odvětví Společenství.
(87) Pokud jde o další nezúčastněné vyvážející země, bylo zjištěno, že zatímco průměrná dovozní cena z Chile je vyšší než ceny tohoto výrobního odvětví Společenství, během posuzovaného období byla dovozní cena z Faerských ostrovů nižší než cena, kterou si na trhu Společenství účtují norští vyvážející výrobci.
To by nemělo zakrýt skutečnost, že během posuzovaného období poklesl objem dovozu z Chile o 7 % (neboli o 1895 tun) a objem dovozu z Faerských ostrovů o 8 % (neboli o 3397 tun), zatímco objem dovozu z Norska vzrostl o 35 % (neboli o 93366 tun).
Tento vývoj je třeba vidět i ve světle vývoje spotřeby, která za stejné období vzrostla o 15 %.
(88) V letech 2001 až 2003, kdy se situace tohoto výrobního odvětví Společenství zhoršila nejvíce, navíc vývoj dovozu z Chile a z Faerských ostrovů vykazoval podobný trend jako vývoj bohatství tohoto výrobního odvětví Společenství.
Zatímco objem dovozu z Chile podstatně poklesl o 26 % (neboli o 6987 tun) a dovoz z Faerských ostrovů poklesl jen o 2 %, což je podstatně méně, než kolik činil nárůst spotřeby (16 %), dovoz z Norska se během téhož období zvýšil o 31 % (neboli o 82631 tun).
Vzhledem k výše uvedenému je třeba poznamenat, že i když nelze zcela vyloučit, že laciný losos z těchto dvou zemí ovlivnil trh ve Společenství, nedošlo k porušení příčinné souvislosti mezi vyšším objemem dumpingových dovozů z Norska a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
5.2. Dopady změn ve vývozní výkonnosti výrobního odvětví Společenství
Tabulka 6
Objem vývozu tohoto výrobního odvětví Společenství
Zdroj: Výrobní odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Vývoz (t) _BAR_ 184 _BAR_ 212 _BAR_ 386 _BAR_ 484 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 116 _BAR_ 210 _BAR_ 263 _BAR_
(89) Další šetření také odhalilo určité změny úrovně vývozu tohoto výrobního odvětví Společenství a vedlo k výsledkům uvedeným v předcházející tabulce.
(90) Některé zúčastněné strany tvrdily, že vývozní výkony tohoto výrobního odvětví Společenství byly negativně ovlivněny omezeními na dovoz lososa chovaného pro hospodářské účely ze strany USA v roce 2003.
Na základě toho tvrdí, že dovozy z Norska nejsou odpovědné za újmu způsobenou nízkými vývozními výkony.
(91) V této souvislosti je třeba poznamenat, že nebyly předloženy žádné důkazy ohledně dovozních omezení ze strany USA.
Pokud vůbec, tato omezení neměla žádný podstatný vliv na vývozy tohoto výrobního odvětví Společenství.
Navíc byla během posuzovaného období vývozní činnost tohoto výrobního odvětví Společenství omezené povahy.
V roce 2001 činila asi 1 % výroby výrobního odvětví Společenství a během posuzovaného období to bylo méně než 3 %.
V rozporu s tímto tvrzením výše uvedená tabulka jasně ukazuje, že vývozy tohoto výrobního odvětví Společenství se během posuzovaného období výrazně zvýšily.
Ve světle těchto zjištění a vzhledem k obtížné situaci, v níž se nacházel trh Společenství, nelze podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, připisovat změnám v objemu vývozů.
(92) Každopádně se poznamenává, že údaje o cenách a ziskovosti použité při hodnocení újmy vycházejí z prodejů výrobního odvětví Společenství zákazníkům ve Společenství, kteří nejsou ve spojení.
Proto bylo tvrzení, že změna vývozních výkonů tohoto výrobního odvětví Společenství způsobilo výrobnímu odvětví Společenství újmu, jako neodůvodněné zamítnuto.
5.3. Vliv zveřejnění vědeckých publikací o objemu prodeje a prodejní ceně daného výrobního odvětví Společenství
(93) Jedna zúčastněná strana tvrdila, že zveřejnění vědecké studie, která prokázala, že skotský losos je ve vysoké míře kontaminován, mohlo způsobit výrazné ztráty, pokud jde o objem prodeje, a mohlo mít během posuzovaného období záporný dopad na prodejní cenu ve výrobním odvětví Společenství.
(94) Šetřením se však prokázalo, že výroba a domácí prodej, stejně jako objem vývozu výrobců ve Společenství, během posuzovaného období vzrostly.
(95) Na základě výše uvedených skutečností a vzhledem k tomu, že tvrzení nebylo odůvodněno, muselo být zamítnuto.
5.4. Vliv zvýšeného úhynu na výrobu a objem prodeje
(96) Jedna zúčastněná strana zopakovala argument, že vyšší než obvyklý úhyn ryb v Irsku a vypuknutí nemocí ve Spojeném království a v Irsku v letech 2002 a 2003 mohly ve výrobním odvětví Společenství způsobit podstatné škody v oblasti výroby a objemu prodeje.
(97) Šetřením se ale ukázalo, že výše uvedený jev se týkal jen malého množství farem a neměl podstatný vliv na celkové hodnoty odbytu a výroby ve Společenství, protože se týkal jen malého množství.
Ve skutečnosti, jak je uvedeno v 62. a 65. bodu odůvodnění, výroba a objem prodeje ve Společenství v letech 2002 a 2003 vzrostly.
(98) Proto, a též protože tvrzení nebylo dále zdůvodněno, byl tento argument zamítnut.
5.5. Závěry o příčinných souvislostech
(99) Na základě výše uvedených skutečností a závěrů a vzhledem k nedostatku důkazů nebo jiných odůvodněných připomínek k příčinné souvislosti se potvrzují závěry, které jsou v této souvislosti uvedeny v 90. až 111. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
6. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
6.1. Obecné úvahy
(100) Je třeba připomenout, že analýza zájmu Společenství musela být v prozatímní fázi založena na nízké úrovni spolupráce zpracovatelů (uživatelů).
Komise proto pokračovala v šetření zájmu Společenství, přičemž povzbuzovala zpracovatele (uživatele) k podání dalších užitečných odpovědí na dotazníky, prováděla šetření na místě v sídlech uživatelů a sdružení uživatelů zmíněných v 7. bodu odůvodnění a shromažďovala další informace.
(101) Navíc po zveřejnění prozatímních zjištění podaly zúčastněné strany, zvláště zpracovatelé a sdružení zpracovatelů, řadu tvrzení, která vyžadovala další analýzu, zejména pokud jde o dopad případných opatření na jejich činnost a pokud jde o podobu těchto opatření.
(102) Je třeba dále poznamenat, že zveřejněný záměr Komise změnit podobu prozatímního cla, a to na podobu minimální dovozní ceny ve formě proměnného cla, byl obecně pozitivně přijat.
6.2. Zájem výrobního odvětví Společenství
(103) Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzhledem k nízké zaměstnanosti ve výrobním odvětví Společenství na jedné straně a k vysoké zaměstnanosti v uživatelských odvětvích na druhé straně je třeba na podporu výrobních odvětví Společenství podniknout jiná opatření než zavedení antidumpingových opatření.
(104) V této souvislosti se poznamenává, že případná alternativní opatření a antidumpingová opatření mají rozdílné právní souvislosti a různý účel.
Připomíná se, že výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu kvůli laciným dumpingovým dovozům lososa chovaného pro hospodářské účely z Norska.
Vzhledem k povaze újmy výrobního odvětví Společenství se má za to, že při neexistenci opatření je nevyhnutelné další zhoršení postavení tohoto výrobního odvětví Společenství.
Nebudou-li přijata žádná opatření, bude to mít zřejmě za následek vznik další újmy a v důsledku ztrát, které odvětví utrpělo během posuzovaného období, ve střednědobém horizontu pravděpodobně i zánik tohoto odvětví.
Proto se má na základě zjištění uskutečněných během posuzovaného období za to, že výrobní odvětví Společenství je v ohrožení, ledaže dojde ohledně nízké úrovně dumpingových dovozních cen k nápravě.
Vzhledem ke zjištění dumpingu působícího újmu je vhodnou činností uložení antidumpingových opatření; zavedení alternativních možností tedy není relevantní.
(105) Pokud nebudou uložena žádná antidumpingová opatření, bude se hrozba existence obrovských množství dumpingových dovozů lososa pocházejícího z Norska na trh Společenství zvyšovat.
Taková situace by nezajistila požadovanou dlouhodobou stabilitu, která je nezbytná pro chovatele lososů ve Společenství, aby se vzpamatovali ze současných dumpingových praktik, a ohrozila by všechny restrukturalizační snahy, které doposud výrobní odvětví Společenství podniklo.
Vzhledem k velkému počtu farem, které v nedávných letech v EU ukončily svou činnost, je pravděpodobné, že pokud se nestanoví žádná opatření, která by odstranila dumping působící újmu, hrozí ve střednědobém výhledu vysoké riziko zániku daného výrobního odvětví.
(106) Pokud by se konečná antidumpingová opatření uložila, obnovily by se spravedlivé podmínky obchodu a výrobní odvětví Společenství by mohlo těžit ze svých restrukturalizačních snah, které podniklo v nedávných letech.
Za těchto podmínek by výrobní odvětví Společenství zůstalo životaschopným výrobcem, který nabízí lososa chovaného pro hospodářské účely vysoké kvality a velmi pravděpodobně by se i dále rozvíjelo.
Očekává se zejména návrat výrobního odvětví Společenství k ziskové situaci, ve které se nacházelo v roce 2001.
Vzhledem ke kapacitám, které farmám zůstaly po jejich nuceném uzavření během posuzovaného období, by v mezidobí nemělo být vyloučeno zdvojnásobení podílu výrobního odvětví Společenství na trhu.
(107) Z hlediska uživatelů a spotřebitelů lososa má životaschopnost výrobního odvětví Společenství několik kladných dopadů.
I nadále jim budou k dispozici výrobky vysoké kvality, které nabízí výrobní odvětví Společenství.
Dá se také předpokládat, že po restrukturalizaci a s větším podílem na trhu bude také výrobní odvětví Společenství schopné lépe kontrolovat své výdaje a těžit z úspor z rozsahu, čehož nebylo schopné vzhledem k tlaku, kterému čelilo v důsledku dumpingových dovozů.
To se odrazí formou posílení finanční situace výrobního odvětví Společenství, účinnější hospodářské soutěže a ustálených cen lososa ve prospěch všech stran působících na trhu Společenství.
(108) Nakonec by se mělo vzít v úvahu, že několik výrobců ve Společenství má sídlo v odlehlých a zemědělských oblastech EU, kde je přímá i nepřímá zaměstnanost producentů lososa pro místní společenství nesmírně důležitá.
Tato zaměstnanost by pravděpodobně zanikla, pokud by výrobní odvětví Společenství nebylo chráněno před levnými dumpingovými dovozy z Norska.
Budou-li opatření uložena, očekává se naopak, že s budoucím zlepšením situace výrobního odvětví Společenství, jak se uvádí výše, by se úroveň zaměstnanosti také zvýšila.
(109) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné odůvodněné připomínky týkající se zájmu tohoto výrobního odvětví Společenství, jsou tím potvrzena zjištění v souladu se 113. až 116. bodem odůvodnění prozatímního nařízení.
6.3. Zájem dovozců a zpracovatelů (uživatelů), kteří nejsou ve spojení
(110) Po zveřejnění prozatímních zjištění a dalším šetření, jak je uvedeno ve výše uvedeném 100. bodu odůvodnění, podali zpracovatelé lososa chovaného pro hospodářské účely řadu tvrzení.
Další spolupráci poskytli dovozci a zpracovatelé v důsledku dalšího šetření.
Společnosti, které v konečné fázi řízení předložily užitečné odpovědi, zastupují během období šetření asi 18 % celkového dovozu z Norska a přibližně 11 % spotřeby (ve srovnání s 9 % dovozu a 6 % spotřeby v prozatímní fázi).
(111) Dovozci a zpracovatelé (uživatelé) se domnívali, že valorické clo by zvýšilo jejich náklady a snížilo obrat a míru zisku a mohlo by vést ke snížení počtu pracovních příležitostí a přemísťování provozů.
Dále tvrdili, že zaměstnanost v odvětví zpracování ryb je mnohem vyšší než v odvětví chovu ryb, které nicméně v některých případech přináší pracovní místa do oblastí s nízkou zaměstnaností.
Zpracovatelé rovněž zdůraznili, že je třeba, aby spotřebitelům a obchodníkům byl i nadále nabízen losos chovaný pro hospodářské účely vysoké kvality, a to za nízké ceny.
Obecně ale považují zavedení minimální dovozní ceny za přijatelnější opatření ve srovnání s valorickým clem.
(112) Hlavní náklady při výrobě uzeného lososa a jiného zpracovávání lososa tvoří náklady na nákup lososa a na mzdy.
Pokud jde o zaměstnanost, během dalšího šetření byly Komisi předloženy v řadě studií nebo podání různé hodnoty.
Tyto studie a podání se pro účely tohoto šetření mohou použít pouze omezeně.
V této souvislosti je třeba poznamenat, že předložené studie se týkaly jiných časových úseků než posuzovaného období, nevztahovaly se přímo na dotyčný výrobek a zčásti použily jiné parametry, na které se toto šetření nevztahuje.
Proto se Komise dále zavázala, že v řadě sdružení provede šetření na místě.
Na základě všech informací, které Komise získala, ukazuje nejlepší odhad, že ve Společenství je v odvětví zpracování lososa přímo zaměstnáno asi 7500 pracovníků.
(113) Dalším šetřením bylo zjištěno, že nákup lososa chovaného pro hospodářské účely tvoří 48–54 % a mzdy asi 6–12 % celkových nákladů zpracovatelů.
Za obvyklých podmínek na trhu (např. přiměřené ceny surovin a dobré maloobchodní ceny) očekávají zpracovatelé provozní zisk v rozpětí 5 až 12 %.
To potvrdili spolupracující zpracovatelé, kteří předložili údaje o ziskovosti.
Další šetření prokázalo, že v dobrých časech může být zisk dokonce ještě vyšší.
Na konci distribučního řetězce mohou maloobchodníci očekávat ziskové rozpětí od 6 do 11 %.
(114) Obavy, které vyjádřili uživatelé výrobního odvětví, jsou oprávněné, protože mají strach z negativního dopadu navrhovaných opatření na jejich náklady, což by vedlo ke snížené ziskovosti.
Avšak za současných okolností a vzhledem k navrhovaným minimálním dovozním cenám je pravděpodobné, že dopad na náklady uživatelů bude malý nebo vůbec žádný.
(115) V nejlepším případě zůstanou podmínky na trhu stejné jako v současnosti, tj. ceny zůstanou na úrovni značně přesahující minimální dovozní cenu.
V takovém případě minimální dovozní cena nebude mít vůbec žádný dopad na náklady uživatelů.
Pokud jsou dovozy realizovány za cenu CIF na hranice Společenství rovnající se minimální dovozní ceně nebo vyšší, neplatí se žádné clo.
(116) V nejhorším případě, pokud se opatření uloží, budou náklady uživatelů na suroviny stanoveny na úrovni minimální dovozní ceny, a to na úrovni současných nákladů producentů a odpovídajícího zisku za dodávky na trh Společenství.
Ačkoli tento případ neodpovídá stávajícím podmínkám na trhu, má se za to, že v takovém případě nemůže být vyloučeno, že uložení antidumpingových cel bude mít nějaký negativní dopad na dovozce a zpracovatele, jelikož cla, pokud vůbec nějaká, budou přímo splatná v době dovozu, ať už bude úroveň dovozní ceny jakákoli.
V této souvislosti se však připomíná, že navržené opatření má podobu minimální dovozní ceny, což je prahová hodnota, jejímž cílem je pouze zaručit, že výrobci ve Společenství budou moci prodat svou produkci lososa ve Společenství za ceny vyplývající z pravidla nižších cel, které budou pokrývat jejich náklady a poskytnou jim ziskové rozpětí, které by bylo obvyklé při neexistenci dumpingových dovozů.
Clo se bude vybírat jen v tom případě, pokud cena norských dovozů s dodáním na hranice Společenství poklesne pod minimální dovozní cenu, a potom jen ve výši rozdílu mezi dovozní cenou a minimální dovozní cenou.
Navíc celý trh s lososem od produkce po dodání spotřebiteli bude probíhat v rámci spravedlivé hospodářské soutěže.
Tyto podmínky dovolí, aby se náklady plně odrážely v prodejních cenách na každé úrovni distribučního řetězce.
Jakmile se trh vzpamatuje z účinku dumpingu působícího újmu, mohou uživatelé také očekávat větší možnost dodávek ze zdrojů EU a z jiných třetích zemí.
Pokud pro všechny účastníky trhu existují spravedlivé podmínky a trh je řízen spravedlivým obchodem, pak je k dispozici největší výběr produktů a kvalit od různých dodavatelů.
Ceny, které se stanovují v reakci na podmínky na trhu, by měly mít kladný dopad na produkci a distribuční řetězec a dovolit větší cenovou a nákladovou stabilitu a předvídatelnost.
(117) Pokud nebudou uložena žádná opatření a bude povoleno, aby cena pro norské vývozce byla stanovena opět na předchozích nízkých dumpingových úrovních, uživatelům by se na určitou dobu mohlo povolit, aby z nespravedlivých dumpingových dovozů měli užitek.
Trh však tuto situaci nemůže zvládat velmi dlouho.
Ceny lososa pro uživatele budou nižší než náklady producentů na dodání na trh Společenství.
Pokud bude povoleno opakování dumpingu, norské dovozy, které představují přibližně 60 % spotřeby Společenství, zabrání vývozům ze třetích zemí ze zdrojů, které nejsou dumpingové.
Uživatelé si nebudou moci vybrat jiné dodavatele a kvalitu.
Skutečnost, že ceny nebudou stanoveny v reakci na podmínky na trhu, povede k cenové nestálosti a negativnímu dopadu na konečný produkt dodaný spotřebiteli.
To by nakonec mohlo ovlivnit ziskovost zpracovatelů.
(118) Použití minimální prodejní ceny bude tudíž mít na jedné straně jen malý dopad na ceny, které platí dovozci a zpracovatelé.
Ve skutečnosti, pokud se tržní cena udrží nad minimální dovozní cenou, to vůbec žádný finanční dopad mít nebude.
Na druhé straně se má za to, že takové tržní podmínky by měly zabránit přemísťování provozů, protože dovozní cla na zpracovaného lososa jsou vysoká.
Zpracovatelské výrobní odvětví ve Společenství by tedy i nadále mělo mít k dispozici odpovídající dodávky surovin.
(119) Jak je stanoveno v níže uvedeném 140. bodu odůvodnění, Komise se zavazuje sledovat vývoj na trhu s lososem chovaným pro hospodářské účely v rámci Společenství.
Pokud se na základě tohoto sledování zajistí přímé důkazy o tom, že stávající opatření již není nezbytné nebo je nedostatečné pro zabránění dumpingu působícímu újmu, je Komise oprávněna zahájit přezkum podle čl. 11 odst.
3 základního nařízení a urychleně provést příslušné šetření. To dovolí Komisi rychle zareagovat, pokud by se ceny na trhu po delší časový úsek dostaly pod úroveň minimální ceny.
(120) Se zúčastněnými stranami též proběhla debata o budoucí úrovni zaměstnanosti.
Ovšem podobně jako v případě analýzy cenových dopadů těchto opatření neexistuje důkaz, že by případná antidumpingová opatření týkající se dovozů lososa z Norska měla na zaměstnanost v daném odvětví nějaký větší vliv.
(121) Další šetření potvrdilo, že minimální dovozní cena a její navrhovaná výše je nejvhodnější podobou opatření (viz dále ve 128. bodu odůvodnění).
Proto se neočekává, že by případné nevýhody zavedení minimální dovozní ceny pro dovozce, zpracovatele a uživatele mohly např. převážit prospěch, který by z nich měli výrobci ve Společenství v důsledku antidumpingových opatření, která se považují za minimální nezbytná nápravná opatření sloužící k odstranění závažné újmy, jež mají zabránit zhoršení postavení výrobců ve Společenství.
Mimo to je třeba poznamenat, že zůstávají k dispozici i samostatné zdroje dodávek z jiných třetích zemí.
(122) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další odůvodněné připomínky týkající se zájmů dovozců a zpracovatelů (uživatelů), kteří nejsou ve spojení, jsou tímto potvrzena zjištění uvedená ve 128. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
6.4. Zájem producentů strdlice a výrobců krmiva, dodavatelů a výrobců v ES, kteří jsou ve spojení s norskými výrobci a dovozci
(123) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další odůvodněné připomínky týkající se zájmů producentů strdlice a výrobců krmiva, dodavatelů a výrobců v ES, kteří jsou ve spojení s norskými výrobci a dovozci, potvrzují se zjištění uvedená ve 117. až 121. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
6.5. Zájem spotřebitelů
(124) Jelikož je dotyčný produkt spotřebním zbožím, informovala Komise o zahájení šetření různé spotřebitelské organizace.
Odpověď přišla od jedné z nich, která tvrdí, že je široce uznávána výživná hodnota lososa a že umělé zvyšování ceny by znesnadnilo výběr spotřebitelů, pokud jde o zdravou výživu.
Dále vyjádřila obavy z toho, že po zvýšení cen by se stal losos chovaný pro hospodářské účely méně dostupným a zastavil by se rozvoj trhu v těch členských státech, kde je nižší než průměrný hrubý domácí produkt na jednoho obyvatele.
(125) Má se za to, že po zavedení antidumpingových opatření budou podniky mít i nadále přístup k neomezenému množství dovozů, i když za spravedlivé ceny.
Dále, vzhledem k marži mezi cenou celé ryby přímo z farmy a maloobchodní cenou zpracovaných produktů z lososa, se má za to, že opatření zřejmě nebudou mít podstatný dopad na maloobchodní cenu, protože není pravděpodobné, že celé zvýšení ceny, pokud vůbec, bude přeneseno na spotřebitele.
Za existence současných cen na trhu, které značně přesahují minimální cenu, zde vskutku nehrozí žádný dopad.
Vzhledem k tomu tedy pravděpodobně i v tom nejhorším případě bude mít na spotřebitele jen malý dopad.
Mimo to nejsou ztrátové ceny zřejmě dlouhodobě udržitelné.
Proto se neočekává, že by antidumpingová opatření mohla mít závažný nepříznivý dopad na spotřebitele.
6.6. Závěr o zájmu Společenství
(126) Vzhledem k závěrům obsaženým v prozatímním nařízení a dále s ohledem na podání různých stran a na výsledky dalšího šetření je závěr takový, že neexistují žádné přesvědčivé důvody proti zavedení konečných antidumpingových opatření proti dumpingovým dovozům lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska.
Tím se tedy potvrzuje závěr uvedený ve 131. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
7. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
7.1. Podoba konečných opatření
(127) Vzhledem ke konečným závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Společenství by měla být zavedena antidumpingová opatření, aby se zabránilo další újmě, kterou působí výrobnímu odvětví Společenství dumpingové dovozy.
V úvahu se berou jak zjištěná dumpingová rozpětí i výše cla nezbytná k odstranění újmy, která vzniká výrobnímu odvětví Společenství.
Bylo zjištěno, že veškerá rozpětí újmy převyšovala 2,0 %, a tedy je nelze považovat za minimální (de minimis).
Vážený průměr rozpětí újmy, který nedosahoval hodnoty váženého průměrného dumpingového rozpětí, činil 14,6 %.
(128) Ovšem po zveřejnění skutečností, které vedly k přijetí pozměňujícího nařízení, některé zúčastněné strany otevřeně odmítly valorická cla a přivítaly zavedení minimální dovozní ceny.
Proto ve světle těchto předložených připomínek a zjištění dalších šetření je potvrzena minimální dovozní cena jako vhodná podoba opatření.
7.2. Úroveň odstraňující újmu
9 odst. 4 základního nařízení by konečné clo mělo být stanoveno ve výši dumpingového rozpětí nebo rozpětí újmy, podle toho, která je nižší.
Aby bylo možno použít toto pravidlo, byla stanovena minimální dovozní cena, která by nepůsobila újmu.
Při ověřování této metody byla stanovena minimální dovozní cena bez dumpingu platná pro každou jednotlivou společnost na základě běžné hodnoty upravené na základě čisté ceny s dodáním na hranice Společenství.
Tato hodnota byla srovnána s minimální dovozní cenou, která by nepůsobila újmu, stanovenou podle metodiky popsané ve 131. bodu odůvodnění.
Ve všech případech bylo zjištěno, že minimální dovozní cena, která by nepůsobila újmu, byla nižší než minimální dovozní cena bez dumpingu.
(130) Při stanovení minimální dovozní ceny bez dumpingu bylo nutno přepočítat norské koruny na eura.
V prozatímní fázi používala Komise při těchto operacích průměrný směnný kurz za tři roky.
Několik společností poukazovalo na to, že by správně měl být používán směnný kurz, který platil během období šetření.
V odpovědi na toto tvrzení Komise opět poznamenala, že tři roky trvá průměrný výrobní cyklus lososa.
Jelikož řada nákladů, které se započítávají do běžné hodnoty, vzniká v rámci tohoto výrobního cyklu, Komise se domnívá, že je vhodné při stanovení minimální dovozní ceny bez dumpingu stanovit průměrný směnný kurz za tři roky.
Tvrzení se proto zamítá.
(131) Pokud jde o úroveň ceny, která by nepůsobila újmu, nezbytné k odstranění vlivu dumpingu působícího újmu, je nutno vzít v úvahu zjištění z dalších šetření.
Při stanovení cla nutného k odstranění vlivu dumpingu působícího újmu šlo o to, že případná opatření by měla umožnit, aby výrobní odvětví Společenství pokrylo své náklady a získalo celkový hrubý zisk, který lze přiměřeně získat v rámci odvětví tohoto druhu v sektoru za obvyklých podmínek soutěže, tj. při neexistenci dumpingových dovozů, za prodej obdobného výrobku ve Společenství.
Na tomto základě byla stanovena cena, která by nepůsobila újmu, pro výrobní odvětví Společenství, které vyrábí obdobný výrobek.
Cena, která by nepůsobila újmu, byla stanovena jako součet ziskového rozpětí ve výši 8 % z obratu a výrobních nákladů.
Výrobní náklady byly ověřeny podle průměrné jednotkové prodejní ceny vzorku výrobního odvětví Společenství (2,77 EUR/kg) a průměrné ztráty vzorku výrobního odvětví Společenství (ztráta ve výši 5 %) během posuzovaného období.
Ziskové rozpětí ve výši 8 % bylo stanoveno podle zisku za rok 2001 (viz tabulka 3 nahoře) a je striktně nejnižší, jakou by výrobní odvětví Společenství mohlo očekávat při neexistenci dumpingu působícího újmu.
(132) Losos chovaný pro hospodářské účely je obvykle nabízen v různých podobách (vykuchaný s hlavou, vykuchaný bez hlavy, filé z celé ryby, jiné filé nebo naporcované filé).
Proto je nezbytné stanovit minimální dovozní cenu, která by nepůsobila újmu, pro každou z těchto podob, aby v ní byly zahrnuty i dodatečné náklady na jejich přípravu.
V tomto ohledu vycházejí různé minimální dovozní ceny ze zjištění v rámci tohoto šetření.
V zásadě jsou odvozeny z vyrovnávacích koeficientů v souladu s nařízením Rady (ES) č. 772/1999 [5], které byly použity i v rámci tohoto šetření.
Pokud jde o celé rybí filé a části filé, byly vzaty v úvahu náklady na zpracování.
(133) Pokud jsou dovozy realizovány za cenu CIF na hranice Společenství, která se rovná stanovené minimální dovozní ceně nebo je vyšší, neplatí se žádné clo.
Pokud je cena dovozů nižší, zaplatí se rozdíl mezi skutečnou cenou a stanovenou minimální dovozní cenou.
Protože dovozy z Norska za cenu, která se rovná minimální dovozní ceně nebo je vyšší, odstraní účinky dumpingu působícího újmu, je vhodné, aby se minimální dovozní cena vztahovala na všechny dovozy z Norska, s výjimkou jediné společnosti, v jejímž případě bylo zjištěno minimální (de minimis) dumpingové rozpětí v souladu s 33. bodem odůvodnění.
8. KONEČNÝ VÝBĚR PROZATÍMNÍHO CLA
(134) Vzhledem k velikosti dumpingových rozpětí zjištěných v případě vyvážejících výrobců v Norsku a ve světle výše újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se má za to, že částky zajištěné jako prozatímní antidumpingové clo zavedené prozatímním nařízením, ve znění nařízení (ES) č. 1010/2005, by měly být definitivně vybírány ve výši zavedeného konečného cla.
Pokud jsou konečná cla nižší než prozatímní cla, měly by být definitivně vybírány jen částky nepřevyšující konečné clo.
(135) Nicméně prozatímní antidumpingové clo v podobě valorického cla v rozmezí 6,8 % až 24,5 % z dovážených výrobků, které bylo uloženo nařízením (ES) č. 628/2005 a vybíráno během období od 27. dubna 2005 do 4. července 2005, musí být vráceno.
Vybírání valorických cel by bylo v nepoměru k záměru odstranit dumping působící újmu, protože během tohoto období byly tržní ceny podstatně vyšší než minimální dovozní cena, která byla zavedena kvůli nebývalému a neočekávanému vývoji na trhu.
Částka zajištěná v podobě prozatímních antidumpingových cel v souladu s nařízením (ES) č. 1010/2005 o dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska musí být definitivně vybrána s ohledem na pravomocně stanovenou minimální dovozní cenu.
Částka zajištěná v podobě prozatímních antidumpingových cel v souladu s nařízením (ES) č. 1010/2005 o dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska přesahující konečnou sazbu musí být vrácena.
9. VYNUTITELNOST MINIMÁLNÍ DOVOZNÍ CENY
(136) Po jejím zveřejnění se vyskytla tvrzení, že bude obtížnější vynutit minimální dovozní cenu a že bude náchylnější k nesprávné deklaraci celní hodnoty zboží, než by tomu bylo v případě jiných opatření.
Opravdu, s ohledem na náznaky, že od jejího zavedení ke dni 1. července 2005 již došlo k obcházení minimální dovozní ceny a že v tomto tržním sektoru existuje možnost uzavírání dohod o vyrovnání, je nezbytné zavést dvojitý systém opatření.
Tento dvojitý systém se skládá z minimální dovozní ceny (viz 129. až 133. bod odůvodnění výše) a z pevně stanoveného cla. Podle čl.
9 odst. 4 základního nařízení je pevně stanovené clo vypočítáno z váženého průměrného rozpětí újmy, protože bylo zjištěno, že je nižší než vážené průměrné dumpingové rozpětí.
Aby se zajistilo dodržování minimální dovozní ceny, je třeba dát dovozcům na vědomí, že pokud je kontrolou po dodání zjištěno, že i) čistá cena s dodáním na hranice Společenství skutečně zaplacená prvním nezávislým odběratelem ve Společenství (dále jen "cena po dodání") je nižší než čistá cena s dodáním na hranice Společenství před proclením, jak vyplývá z celního prohlášení, a ii) cena po dodání je nižší než minimální dovozní cena, na příslušné transakce se zpětně uvalí pevně stanovené clo, ledaže by uvalení pevně stanoveného cla navíc s cenou po dodání vedlo k částce (skutečně zaplacená cena zvýšená o pevně stanovené clo), která je i nadále nižší než minimální dovozní cena.
V takovém případě se platí clo ve výši odpovídající rozdílu mezi minimální dovozní cenou a cenou po dodání.
Celní orgány by měly bezodkladně informovat Komisi o všech případech, kdy zjistí náznaky nesprávné deklarace zboží.
(137) V této souvislosti, a též aby bylo možno řešit vznesené obavy, Komise hodlá zavést tři konkrétní pilíře, aby zajistila trvalou platnost opatření a jejich dodržování. Za prvé, odkazuje se na nařízení Rady (EHS) č.
2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [6], mimo jiné na článek 78, podle něhož jsou celní orgány oprávněny kontrolovat obchodní listiny a údaje vztahující se k dovozům nebo vývozům příslušného zboží nebo k následným obchodním transakcím týkajícím se tohoto zboží.
Kontrola může proběhnout v prostorách deklaranta, jiné osoby, která se v obchodním smyslu přímo nebo nepřímo podílí na dané transakci, nebo jakékoli jiné osoby, která má pro obchodní účely tyto listiny a údaje v držení.
Tyto orgány jsou též oprávněny kontrolovat zboží.
(138) Za druhé, kvůli co nejlepší ochraně proti případnému přebírání opatření, zvláště mezi společnostmi ve spojení, orgány Společenství oznamují svůj záměr bezodkladně zahájit přezkum podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení a zavést povinnou registraci dovozů v souladu s čl. 14 odst. 5 základního nařízení, pokud jí bude poskytnut důkaz o takovém jednání.
(139) Orgány Společenství se budou mimo jiné opírat o informace z dozoru nad dovozy, které jí poskytnou vnitrostátní celní orgány, a dále o informace od členských států v souladu s čl. 14 odst. 6 základního nařízení.
(140) A konečně, Komise se zavazuje sledovat vývoj na trhu lososa chovaného pro hospodářské účely v rámci Společenství.
Pokud se na základě tohoto pozorování zajistí zřejmé důkazy o tom, že stávající opatření již není nezbytné nebo je nedostatečné pro zabránění dumpingu působícímu újmu, Komise je oprávněna zahájit přezkum podle čl. 11 odst.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely (jiného než volně žijícího), také v podobě filé, čerstvého, chlazeného a zmrazeného, kódů KN ex03021200, ex03031100, ex03031900, ex03032200, ex03041013 a ex03042013 (dále jen "losos chovaný pro hospodářské účely") pocházejícího z Norska.
2. Na volně žijícího lososa se konečné antidumpingové clo nevztahuje.
Pro účely tohoto nařízení se volně žijícím lososem rozumí losos, u něhož se příslušné orgány členského státu, ve kterém je přijato celní prohlášení k propuštění do volného oběhu, na základě všech příslušných dokladů předložených zúčastněnými stranami ujistí, že byl uloven v moři v případě lososa obecného a tichomořských druhů lososa nebo v řekách v případě hlavatky podunajské.
3. Výše konečného antidumpingového cla, pokud jde o Nordlaks Oppdrett AS, činí:
Společnost _BAR_ Konečné clo _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Nordlaks Oppdrett AS, Boks 224, 8455 Stokmarknes, Norsko _BAR_ 0,0 % _BAR_ A707 _BAR_
4. V případě všech ostatních společností (doplňkový kód TARIC A999) se výše konečného antidumpingového cla rovná rozdílu mezi minimální dovozní cenou stanovenou v odstavci 5 a čistou cenou s dodáním na hranice Společenství před proclením, pokud je tato čistá cena s dodáním na hranice Společenství nižší než minimální dovozní cena.
Pokud se čistá cena s dodáním na hranice Společenství rovná odpovídající minimální dovozní ceně stanovené v odstavci 5 nebo je vyšší, clo se nevybírá.
5. Pro účely odstavce 4 platí minimální dovozní cena stanovená v 2. sloupci v níže uvedené tabulce.
Je-li po následném ověřování zjištěno, že čistá cena s dodáním na hranice Společenství skutečně zaplacená prvním nezávislým odběratelem ve Společenství (cena po dodání) je nižší než čistá cena s dodáním na hranice Společenství před proclením, jak vyplývá z celního prohlášení, a cena po dovozu je nižší než minimální dovozní cena, použije se pevně stanovené antidumpingové clo podle 3. sloupce níže uvedené tabulky, ledaže by použití pevně stanoveného cla v souladu s 3. sloupcem navýšeného o cenu po dovozu vedlo k částce (skutečně zaplacená cena zvýšená o pevně stanovené clo), která je i nadále nižší než minimální dovozní cena podle 2. sloupce níže uvedené tabulky.
V takovém případě se použije clo ve výši odpovídající rozdílu mezi minimální dovozní cenou podle 2. sloupce níže uvedené tabulky a cenou po dovozu.
Pokud se pevně stanovené antidumpingové clo vybírá se zpětnou platností, vybere se jen rozdíl převyšující předtím zaplacené antidumpingové clo vypočítané z minimální dovozní ceny.
Způsoby obchodní úpravy lososa chovaného pro hospodářské účely _BAR_ Minimální dovozní cena v EUR/kg čisté hmotnosti výrobku _BAR_ Pevně stanovené clo v EUR/kg čisté hmotnosti výrobku _BAR_ Kód TARIC _BAR_
Celá ryba, čerstvá, chlazená nebo zmrazená _BAR_ 2,80 _BAR_ 0,40 _BAR_ 0302120012, 0302120033, 0302120093, 0303110093, 0303190093, 0303220012, 0303220083 _BAR_
Vykuchaná ryba s hlavou, čerstvá, chlazená nebo zmrazená _BAR_ 3,11 _BAR_ 0,45 _BAR_ 0302120013, 0302120034, 0302120094, 0303110094, 0303190094, 0303220013, 0303220084 _BAR_
Ostatní (včetně vykuchané ryby bez hlavy), čerstvé, chlazené nebo zmrazené _BAR_ 3,49 _BAR_ 0,50 _BAR_ 0302120015, 0302120036, 0302120096, 0303110018, 0303110096, 0303190018, 0303190096, 0303220015, 0303220086 _BAR_
Celá rybí filé a části filé o hmotnosti jednoho filé vyšší než 300 g, čerstvá, chlazená nebo zmrazená, s kůží _BAR_ 5,01 _BAR_ 0,73 _BAR_ 0304101313, 0304101394, 0304201313, 0304201394 _BAR_
Celá rybí filé a části filé o hmotnosti jednoho filé vyšší než 300 g, čerstvá, chlazená nebo zmrazená, bez kůže _BAR_ 6,40 _BAR_ 0,93 _BAR_ 0304101314, 0304101395, 0304201314, 0304201395 _BAR_
Ostatní celá rybí filé a části filé o hmotnosti jednoho filé 300 g nebo nižší, čerstvá, chlazená nebo zmrazená _BAR_ 7,73 _BAR_ 1,12 _BAR_ 0304101315, 0304101396, 0304201315, 0304201396 _BAR_
6. V případech, kdy bylo zboží před propuštěním do volného oběhu poškozeno, a skutečně zaplacená nebo splatná cena je tedy příslušně upravena pro určení celní hodnoty podle článku 145 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [7], se částka antidumpingového cla vypočítaná na základě odstavců 4 a 5 sníží o procentní podíl, který odpovídá poměrné úpravě skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
7. Není-li stanoveno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska podle nařízení (ES) č. 628/2005 před vstupem nařízení (ES) č. 1010/2005 se uvolní.
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla z dovozu lososa chovaného pro hospodářské účely pocházejícího z Norska podle nařízení (ES) č. 1010/2005 se vyberou s konečnou platností takto:
a) zajištěné částky převyšující konečné clo se uvolní;
b) pokud je konečné clo vyšší než prozatímní clo, vybere se s konečnou platností pouze částka zajištěná na úrovni prozatímního cla.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 86/2006
ze dne 19. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 87/2006
ze dne 19. ledna 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení pro opětovný prodej neloupané rýže ze zásob řecké intervenční agentury na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 7 odst. 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 75/91 [2] stanovilo postupy a podmínky pro uvedení neloupané rýže do prodeje intervenčními agenturami.
(2) Množství neloupané rýže, které je v současnosti skladováno řeckou intervenční agenturou, je velmi vysoké a doba skladování je velmi dlouhá.
Je proto vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro opětovný prodej přibližně 11115 tun neloupané rýže ze zásob této agentury na vnitřním trhu.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Řecká intervenční agentura zahájí za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 75/91 stálé nabídkové řízení pro opětovný prodej množství neloupané rýže ze svých zásob na vnitřním trhu, která jsou uvedena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Lhůta pro podání nabídek pro první dílčí nabídkové řízení je stanovena do 1. února 2006.
2. Lhůta pro podání nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení končí dne 29. března 2006.
3. Nabídky musejí být podány u řecké intervenční agentury:
OPEKEPE
Acharnon Street 241
GR-10446 Atény
Telefon (30-210) 212 48 46 a 212 47 88
Fax (30-210) 212 47 91
.
Článek 3
Odchylně od článku 19 nařízení (EHS) č. 75/91 sdělí řecká intervenční agentura Komisi nejpozději v úterý v týdnu, který následuje po skončení lhůty pro podání nabídek, množství a průměrné ceny různých prodaných šarží, rozdělených případně podle skupin.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 88/2006
ze dne 19. ledna 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení pro opětovný prodej neloupané rýže ze zásob španělské intervenční agentury na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 7 odst. 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 75/91 [2] stanovilo postupy a podmínky pro uvedení neloupané rýže do prodeje intervenčními agenturami.
(2) Množství neloupané rýže, které je v současnosti skladováno španělskou intervenční agenturou, je velmi vysoké a doba skladování je velmi dlouhá.
Je proto vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro opětovný prodej přibližně 16251 tun neloupané rýže ze zásob této agentury na vnitřním trhu.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Španělská intervenční agentura zahájí za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 75/91 stálé nabídkové řízení pro opětovný prodej množství neloupané rýže ze svých zásob na vnitřním trhu, která jsou uvedena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Lhůta pro podání nabídek pro první dílčí nabídkové řízení je stanovena do 1. února 2006.
2. Lhůta pro podání nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení končí dne 29. března 2006.
3. Nabídky musejí být podány u španělské intervenční agentury:
Fondo Espagnol de Garantia Agraria (FEGA)
Beneficencia 8
E-28004 Madrid
Telex: 23427 FEGA E
Fax: (34) 915 21 98 32 a (34) 915 22 43 87.
Článek 3
Odchylně od článku 19 nařízení (EHS) č. 75/91 sdělí španělská intervenční agentura Komisi nejpozději v úterý v týdnu, který následuje po skončení lhůty pro podání nabídek, množství a průměrné ceny různých prodaných šarží, rozdělených případně podle skupin.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 89/2006
ze dne 19. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2295/2003, pokud jde o označení, která mohou být použita při uvádění vajec na trh v případě omezení přístupu slepic k venkovnímu volnému výběhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1907/90 ze dne 26. června 1990 o některých obchodních normách pro vejce [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 písm. d) a čl. 10 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2295/2003 [2] stanovilo prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1907/90.
(2) Směrnice Komise 2002/4/ES ze dne 30. ledna 2002 o registraci zařízení pro chov nosnic, kterou stanoví směrnice Rady 1999/74/ES [3] stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic.
(3) Protože je nezbytné ochránit spotřebitele před zavádějícími údaji, které by mohly být použity s nekalým záměrem získat vyšší ceny než ceny běžné u vajec od slepic v klecovém chovu nebo "standardních" vajec, nařízení (ES) č. 2295/2003 stanovuje minimální požadavky na chov slepic, aby mohl být uplatněn tento zvláštní způsob chovu.
Mohou být tedy používána pouze ta označení, která jsou stanovena v příloze II uvedeného nařízení, přičemž v příloze III je uveden seznam požadavků, které je nutno splnit, aby tato označení mohla být uplatněna.
(4) Přístup k volnému výběhu je základním předpokladem k tomu, aby mohla být vejce uváděna na trh pod označením "Vejce od slepic z volného výběhu".
(5) Omezení, včetně veterinárních omezení, přijatá na základě právních předpisů Společenství na ochranu veřejného zdraví a zdraví zvířat mohou omezit přístup drůbeže k venkovnímu volnému výběhu.
(6) V případě, že producenti již nemohou dodržovat požadavky stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 2295/2003, musejí v zájmu spotřebitelů přestat používat povinné pásky a štítky vztahující se ke způsobu chovu.
(7) S cílem zohlednit hospodářské důsledky, které by mohla omezení mít, a s ohledem na to, že celé odvětví potřebuje dostatek času k přizpůsobení, zejména pokud jde o pásky a štítky, a za předpokladu, že jakost produktů nebude podstatným způsobem ovlivněna, je třeba stanovit přechodné období, během kterého by producent měl být schopen pokračovat v uplatňování pásků a štítků vztahujících se ke způsobu chovu, tj. s označením "volný výběh".
(8) V bodu 1 písm. a) první odrážce přílohy III nařízení (ES) č. 2295/2003 je výslovně stanoveno, že v případě, "kdy veterinární orgány stanoví dočasná omezení", je povoleno se odchýlit od požadavku, že slepice musejí mít přístup k venkovnímu volnému výběhu.
(9) Doposud nebylo upřesněno, jak dlouho mohou producenti uplatňovat pásky a štítky s označením "volný výběh", v případě, kdy nosnice z důvodu dočasného omezení již nemají přístup k venkovnímu volnému výběhu; aby byla zabezpečena ochrana zájmů spotřebitele, je nutné časově omezit tuto odchylku.
(10) Nařízení (ES) č. 2295/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V příloze III bodu 1 písm. a) nařízení (ES) č. 2295/2003 se první odrážka nahrazuje tímto:
- "— slepice mají během dne neomezený přístup k venkovnímu volnému výběhu; odchylka od tohoto požadavku v důsledku omezení, včetně veterinárních omezení, přijatých na základě právních předpisů Společenství nesmí přesáhnout dvanáct týdnů".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 90/2006
ze dne 19. ledna 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. a), c), d), f), g) a h) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze V uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 91/2006
ze dne 19. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 17. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 17. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 35,924 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 92/2006
ze dne 19. ledna 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 20. ledna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 93/2006
ze dne 19. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 94/2006
ze dne 19. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty z cukru vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kotacemi nebo cenami na světovém trhu s výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, a cenami těchto výrobků ve Společenství, může být vyrovnán vývozní náhradou;
(2) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2], stanoví, že vývozní náhrada na 100 kilogramů výrobků, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, se rovná základní částce násobené obsahem sacharosy, podle potřeby včetně ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa; obsah sacharosy v dotyčném výrobku se určuje v souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95;
(3) Čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že základní výše náhrady pro sorbózu vyvezenou v nezměněném stavu se musí rovnat základní výši náhrady snížené o jednu setinu použitelné výrobní náhrady podle nařízení Rady (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování výrobních náhrad pro cukr používaný v chemickém průmyslu [3] pro výrobky, jejichž seznam je zahrnut v příloze posledně uvedeného nařízení;
(4) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady za ostatní výrobky, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu, musí rovnat jedné setině částky, která na jedné straně bere v úvahu rozdíl mezi intervenční cenou pro bílý cukr pro oblasti Společenství bez deficitu v měsíci, pro který je stanovena základní výše, a cenovými nabídkami nebo cenami bílého cukru na světovém trhu, a na straně druhé z důvodu potřeby vytvořit rovnováhu mezi využitím základních produktů Společenství při výrobě zpracovaných výrobků na vývoz do třetích zemí a využitím produktů třetích zemí dovezených v rámci aktivního zušlechťovacího styku;
(5) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se použití základní výše může omezit na některé výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení;
(6) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 upravuje stanovení náhrad pro vývoz produktů v nezměněném stavu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f), g) a h) uvedeného nařízení; náhrada musí být stanovena na 100 kilogramů sušiny, přičemž se bere v úvahu vývozní náhrada pro produkty spadající pod kód KN 17023091 a pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a hospodářské aspekty předpokládaných vývozů; v případě produktů uvedených ve zmíněném čl. 1 písm. f) a g) se náhrada má poskytovat pro produkty, které splňují podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95; pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) náhrada se poskytne pouze u těch, které splňují podmínky článku 6 nařízení (ES) č. 2135/95;
(7) Výše uvedených náhrad se musí stanovit každý měsíc, přičemž je lze měnit v intervenčním období;
(8) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení;
(9) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený;
(10) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu;
(11) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba stanovit náhrady pro příslušné produkty v přiměřené výši;
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d), f), g) a h) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážených v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 95/2006
ze dne 19. ledna 2006
o vydávání dovozních licencí pro cukr a směsi cukru a kakaa s kumulací původu z AKT/ZZÚ a ES/ZZÚ
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 192/2002 ze dne 31. ledna 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro vydávání dovozních licencí pro cukr a směsi cukru a kakaa s kumulací původu AKT/ZZÚ nebo ES/ZZÚ [2], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 6 odst. 4 přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES je možná kumulace původu AKT/ZZÚ/ES u produktů kapitoly 17 a kódů KN 18061030 a 18061090 až do množství 28000 tun cukru za rok.
(2) Vnitrostátním orgánům byly v souladu s nařízením (ES) č. 192/2002 podány žádosti o vydání dovozních licencí na celkové množství 84000 tun, které je vyšší než množství stanovené na základě rozhodnutí (ES) č. 2001/822.
(3) Komise proto musí stanovit koeficient snížení pro vydávání dovozních licencí a pozastavit příjem dalších žádostí o licence pro rok 2006,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní licence, u nichž byla žádost podána do 7. ledna 2006 podle článku 6 nařízení (ES) č. 192/2002, se vydávají na 33,3333 % požadovaného množství.
Článek 2
Příjem dalších žádostí pro rok 2006 se pozastavuje.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 96/2006
ze dne 19. ledna 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 13. do 19. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 97/2006
ze dne 19. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 13. do 19. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 9,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 98/2006
ze dne 19. ledna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro dovoz čiroku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, nevyhovět žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 13. do 19. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro čirok se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 99/2006
ze dne 19. ledna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 13. do 19. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 22,86 EUR/t pro maximální celkové množství 84655 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 100/2006
ze dne 19. ledna 2006
o vydávání vývozních licencí v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [1], a zejména na článek 7 a čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 63 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [2] omezuje poskytování vývozních náhrad pro produkty v odvětví vína na objemy a výdaje, které jsou obsaženy v dohodě o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(2) Článek 9 nařízení (ES) č. 883/2001 stanoví podmínky, za nichž může Komise přijmout zvláštní opatření, která zamezí překročení množství stanovených v uvedené dohodě nebo rozpočtu, který je podle ní k dispozici.
(3) Na základě informací o žádostech o vývozní licence, které měla Komise k dispozici dne 18. ledna 2006, by množství, jež jsou ještě dostupná pro období do dne 15. března 2006 pro místa určení oblasti 1. Afrika, 2. Asii a 3. východní Evropu podle čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 883/2001, mohla být překročena, pokud nebude omezeno vydávání vývozních licencí se stanovením náhrady předem. Proto by měla být pro množství oznámená od 16. do 17. ledna 2006 stanovena jednotná procentní sazba přijetí a pro tyto oblasti pozastaveno do 16. března 2006 podávání žádostí a vydávání licencí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní licence se stanovením náhrady předem pro produkty v odvětví vína, o něž bylo požádáno ve dnech od 16. do 17. ledna 2006 podle nařízení (ES) č. 883/2001, se vydají ve výši 69,72 % množství požadovaných pro oblast 1. Afrika, ve výši 58,71 % množství požadovaných pro oblast 2. Asii a ve ve výši 70,45 % množství požadovaných pro oblast 3. východní Evropu.
2. Vydávání vývozních licencí pro produkty v odvětví vína uvedených v odstavci 1, o něž bylo požádáno ode dne 18. ledna 2006 a podávání žádostí o vývozní licence ode dne 20. ledna 2006 pro oblasti určení 1. Afrika, 2. Asii a 3. východní Evropu se pozastavuje do dne 16. března 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 20. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 101/2006
ze dne 20. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1975/2004 a (ES) č. 1976/2004, kterými se rozšiřují konečná antidumpingová a vyrovnávací cla z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího z Indie na dovoz polyethylentereftalátového (PET) filmu zasílaného z Brazílie a Izraele, ať již je prohlášen za pocházející z Brazílie nebo Izraele, či nikoli
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní antidumpingové nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 4 a čl. 13 odst. 4 uvedeného nařízení, a na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2] (dále jen "základní antisubvenční nařízení"), a zejména na článek 20 a čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PLATNÁ OPATŘENÍ
(1) Nařízeními (ES) č. 1676/2001 [3] a (ES) č. 2597/1999 [4] uložila Rada antidumpingová a vyrovnávací opatření z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího mimo jiné z Indie.
(2) Nařízeními (ES) č. 1975/2004 [5] a (ES) č. 1976/2004 [6] rozšířila Rada tato opatření na PET film zasílaný z Izraele a Brazílie (dále jen "rozšířená opatření"), s výjimkou dovozu výrobků vyráběných jednou brazilskou společností, totiž Terphane Ltda, a jednou izraelskou společností, totiž Jolybar Ltd, výslovně uvedenými v každém z těchto nařízení.
(3) Dne 10. prosince 2004 [7] zahájila Komise na základě článku 18 základního antisubvenčního nařízení přezkum před pozbytím platnosti konečných vyrovnávacích opatření.
Zrušení či zachování platnosti rozšířených opatření závisí na závěrech uvedeného šetření.
B. STÁVAJÍCÍ ŠETŘENÍ
1. Žádost o přezkum
(4) Komise následně obdržela žádost o osvobození od rozšířených opatření podle čl. 11 odst. 4 a čl. 13 odst. 4 základního antidumpingového nařízení a článku 20 a čl. 23 odst. 3 základního antisubvenčního nařízení. Žádost podala společnost Hanita Coatings Rural Cooperative Association Ltd, Kibbutz Hanita, 22885, Izrael (dále jen "Hanita"), výrobce v Izraeli (dále jen "dotčená země").
2. Zahájení přezkumu
(5) Komise posoudila důkazy předložené společností Hanita a uznala je za dostatečné pro zahájení šetření podle čl. 11 odst. 4 a čl. 13 odst. 4 základního antidumpingového nařízení a článku 20 a čl. 23 odst. 3 základního antisubvenčního nařízení, jehož cílem je určit, zda lze Hanitu osvobodit od rozšířených opatření. Po konzultaci s poradním výborem a poté, co byla příslušnému výrobnímu odvětví Společenství poskytnuta možnost vznést připomínky, zahájila Komise nařízením (ES) č. 1370/2005 [8] přezkum nařízení (ES) č. 1975/2004 a (ES) č. 1976/2004 ve vztahu k Hanitě.
(6) Nařízením o zahájení přezkumu bylo zrušeno antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1975/2004 ve vztahu k dovozu šetřeného výrobku zasílaného z Izraele Hanitou. Zároveň bylo podle čl. 14 odst. 5 základního antidumpingového nařízení celním orgánům uloženo, aby přijaly vhodná opatření k zavedení celní evidence tohoto dovozu.
3. Dotčený výrobek
(7) Dotčený výrobek definovaný v původním šetření je polyethylentereftalátový (PET) film pocházející z Indie, obvykle deklarovaný pod kódy KN ex39206219 a ex39206290 (dále jen "dotčený výrobek").
(8) Má se za to, že dotčený výrobek a PET film zasílaný do Společenství z Izraele pod kódy KN ex39206219 a ex39206290 (dále jen "přezkoumávaný výrobek") mají stejné technické, fyzické a chemické vlastnosti a stejné využití. Jsou tedy považovány za obdobné výrobky ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního antidumpingového nařízení a čl. 1 odst. 5 základního antisubvenčního nařízení.
4. Šetření
(9) Komise úředně vyrozuměla Hanitu a zástupce dotčené země o zahájení přezkumu.
Zúčastněné strany byly vyzvány, aby předložily své připomínky, a byly informovány o možnosti požádat o slyšení.
Žádnou takovou žádost však Komise neobdržela.
(10) Komise rovněž zaslala Hanitě dotazník a ve stanovené lhůtě obdržela uspokojivou odpověď.
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné za účelem přezkumu.
Byla provedena inspekce na místě v prostorách Hanity.
5. Období šetření
(11) Šetření zahrnovalo období od 1. ledna 2004 do 30. června 2005 (dále jen "období šetření").
K prošetření veškerých změn struktury byly shromážděny údaje od roku 2001 do konce období šetření.
C. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
(12) Provedené šetření prokázalo, že Hanita nevyvážela přezkoumávaný výrobek do Společenství v průběhu období šetření, které vedlo k rozšíření platných opatření, tj. od 1. ledna do 31. prosince 2003.
Hanita začala přezkoumávaný výrobek dovážet do Společenství až poté, co byla platná opatření rozšířena.
(13) Navíc byla Hanita podle předložených písemných důkazů schopna uspokojivě prokázat, že neměla žádné přímé ani nepřímé spojení s jakýmikoli indickými vyvážejícími výrobci nebo izraelskými společnostmi, které podléhají platným antidumpingovým a vyrovnávacím opatřením.
(14) Jak je uvedeno v 12. bodě odůvodnění, začala Hanita přezkoumávaný výrobek dovážet do Společenství až poté, co byla platná opatření rozšířena.
Hanita zpracovává a řeže koupený PET film, ze kterého vyrábí řadu výrobků, z nichž některé spadají pod stejné kódy KN jako dotčený výrobek.
PET film zpracovávaný společností Hanita a vyvážený do Společenství nevyužívá žádné vstupy pocházející z Indie.
Lze tedy dojít k závěru, že se nejedná o postup, kterým by byla obcházena platná opatření.
D. OPATŘENÍ, KTERÁ JSOU PŘEDMĚTEM PŘEZKUMU
(15) V souladu s výše uvedenými závěry, že u Hanity bylo shledáno, že neobcházela platná opatření, by tato společnost měla být osvobozena od rozšířených opatření.
(16) Celní evidence dovozů PET filmu zasílaného z Izraele Hanitou, uložená zahajovacím nařízením, by měla být zastavena. V souladu s čl.
14 odst. 5 základního antidumpingového nařízení, který stanoví, že vůči registrovaným dováženým výrobkům mají být zavedena opatření ode dne celní evidence, by nemělo být vybíráno žádné clo z dovozu PET filmu zasílaného z Izraele Hanitou, který byl dovezen do Společenství podle evidence uložené zahajovacím nařízením.
(17) Osvobození od rozšířených opatření udělená pro PET film vyráběný Hanitou zůstávají v souladu s čl. 13 odst. 4 základního antidumpingového nařízení a čl. 23 odst. 3 základního antisubvenčního nařízení platná, pokud se neprokáže, že byla udělena na základě nepravdivých nebo zavádějících informací předložených dotčenou společností. Pokud by byly předloženy jednoznačné důkazy svědčící o opaku, může Komise zahájit šetření, aby určila, jestli je zrušení výjimky oprávněné.
(18) Osvobození od rozšířených opatření vztahující se na dovoz PET filmu Hanitou bylo stanoveno na základě závěrů stávajícího přezkumu. Toto osvobození se proto výhradně vztahuje na dovoz PET filmu zasílaného z Izraele a vyráběného touto konkrétní právnickou osobou. Na dovoz PET filmu vyráběného nebo zaslaného jakoukoli jinou společností, která není výslovně uvedena v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 1975/2004 a (ES) č. 1976/2004 spolu s názvem a adresou, včetně subjektů spojených s těmito konkrétně jmenovanými společnostmi, se toto osvobození nevztahuje a tento dovoz podléhá zbytkové celní sazbě uložené nařízeními (ES) č. 1676/2001 a (ES) č. 2597/1999.
E. POSTUP
(19) Hanita a ostatní zúčastněné strany byly informovány o skutečnostech a úvahách, na jejichž základě měla být Hanita osvobozena od rozšířených opatření. V tomto ohledu nebyly vzneseny žádné připomínky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V článku 1 nařízení (ES) č. 1975/2004 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
Konečné antidumpingové clo ve výši 53,3 % uložené nařízením (ES) č. 1676/2001 z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího z Indie, kódů KN ex39206219 a ex39206290, se rozšiřuje i na dovoz stejného polyethylentereftalátového filmu zasílaného z Brazílie a zasílaného z Izraele (ať již je prohlášen za pocházející z Brazílie nebo Izraele, či nikoli) (kódy TARIC 3920621901, 3920621904, 3920621907, 3920621911, 3920621914, 3920621917, 3920621921, 3920621924, 3920621927, 3920621931, 3920621934, 3920621937, 3920621941, 3920621944, 3920621947, 3920621951, 3920621954, 3920621957, 3920621961, 3920621967, 3920621974, 3920621992, 3920629031, 3920629092), s výjimkou polyethylentereftalátového filmu vyráběného společnostmi Terphane Ltda, BR 101, km 101, City of Cabo de Santo Agostinho, State of Pernambuco, Brazílie (doplňkový kód TARIC A569), Jolybar Filmtechnic Converting Ltd (1987), Hacharutsim str.
7, Ind.
Park Siim 2000, Natania South, 42504, POB 8380, Izrael (doplňkový kód TARIC A570) a Hanita Coatings Rural Cooperative Association Ltd, Kibbutz Hanita, 22885, Izrael (doplňkový kód TARIC A691)."
2. V článku 1 nařízení (ES) č. 1976/2004 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
Konečné vyrovnávací clo ve výši 19,1 %, uložené nařízením (ES) č. 2597/1999 z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího z Indie, kódů KN ex39206219 a ex39206290, se rozšiřuje i na dovoz stejného polyethylentereftalátového filmu zasílaného z Brazílie a zasílaného z Izraele (ať již je prohlášen za pocházející z Brazílie nebo Izraele, či nikoli) (kódy TARIC 3920621901, 3920621904, 3920621907, 3920621911, 3920621914, 3920621917, 3920621921, 3920621924, 3920621927, 3920621931, 3920621934, 3920621937, 3920621941, 3920621944, 3920621947, 3920621951, 3920621954, 3920621957, 3920621961, 3920621967, 3920621974, 3920621992, 3920629031, 3920629092), s výjimkou polyethylentereftalátového filmu vyráběného společnostmi Terphane Ltda, BR 101, km 101, City of Cabo de Santo Agostinho, State of Pernambuco, Brazílie (doplňkový kód TARIC A569), Jolybar Filmtechnic Converting Ltd (1987), Hacharutsim str.
7, Ind.
Park Siim 2000, Natania South, 42504, POB 8380, Izrael (doplňkový kód TARIC A570) a Hanita Coatings Rural Cooperative Association Ltd, Kibbutz Hanita, 22885, Izrael (doplňkový kód TARIC A691)."
Článek 2
Celní evidence dovozů PET filmu uložená článkem 3 nařízení (ES) č. 1370/2005 se zastavuje a antidumpingová cla se nevybírají.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 102/2006
ze dne 20. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 103/2006
ze dne 20. ledna 2006,
kterým se přijímají doplňující ustanovení pro použití klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1208/81 ze dne 28. dubna 1981, kterým se stanoví klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [2], a zejména na čl. 6 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2930/81 ze dne 12. října 1981, kterým se přijímají doplňující ustanovení pro použití klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla dospělých kusů skotu [3], bylo podstatně změněno [4].
Z důvodu srozumitelnosti a přehlednosti by mělo být uvedené nařízení kodifikováno.
(2) Za účelem zajistit jednotnou klasifikaci jatečně upravených těl dospělých kusů skotu ve Společenství je nezbytné upřesnit definici třídy zmasilosti a třídy protučnělosti.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro hovězí a telecí maso,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Doplňující ustanovení upřesňující definici třídy zmasilosti a třídy protučnělosti ve smyslu čl. 6 první pododstavec nařízení (EHS) č. 1208/81 jsou uvedena v příloze I.
Článek 2
Nařízení (EHS) č. 2930/81 se zrušuje.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po jeho vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 104/2006
ze dne 20. ledna 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. ledna 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. února 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. ledna 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 250 t původem z Botswany,
- 250 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 200 t původem z Botswany,
- 200 t původem z Namibie.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce února 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 18466 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 12550 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 21. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 105/2006
ze dne 20. ledna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 70/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 106/2006
ze dne 20. ledna 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 22,345 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 107/2006
ze dne 20. ledna 2006
o vydávání dovozních licencí pro některé konzervované houby pro období od 1. ledna do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s výrobky zpracovanými z ovoce a zeleniny [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1864/2004 ze dne 26. října 2004 o otevření a správě celních kvót pro konzervované houby dovážené ze třetích zemí [2], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství, pro která tradiční dovozci a noví dovozci v období od 2. do 6. ledna 2006 podali žádosti o licence podle čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1864/2004, převyšují množství dostupná pro produkty pocházející z Číny.
(2) Je proto vhodné stanovit, v jakém rozsahu lze vyhovět žádostem o licence předaným Komisi dne 16. ledna 2006, a podle kategorií dovozců a původu produktu určit data, ke kterým musí být vydávání licencí pozastaveno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádostem o dovozní licence podle článku 4 nařízení (ES) č. 1864/2004, které byly podány od 2. do 6. ledna 2006 a předány Komisi dne 16. ledna 2006, lze vyhovět do výše procentních sazeb požadovaných množství, které jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Žádosti o dovozní licence podle článku 4 nařízení (ES) č. 1864/2004 na období od 1. ledna do 31. prosince 2006, které byly podány po 6. lednu 2006, ale do data uvedeného v příloze II tohoto nařízení, jsou pro dotčenou kategorii dovozců a dotčený původ odmítnuty.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 109/2006
ze dne 23. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 110/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se stanoví přechodná opatření týkající se vývozních licencí pro vývozy olivového oleje ze Společenství do třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 865/2004 ze dne 29. dubna 2004 o společné organizaci trhu s olivovým olejem a stolními olivami a o změně nařízení (EHS) č. 827/68 [1], a zejména na čl. 24 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1345/2005 ze dne 16. srpna 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim dovozních licencí v odvětví olivového oleje [2], bylo ode dne 1. listopadu 2005 zrušeno nařízení Komise (ES) č. 2543/95 ze dne 30. října 1995, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla pro režim vývozních licencí pro olivový olej [3].
(2) Některé licence vydané v souladu s článkem 1 nařízení (ES) č. 2543/95, které zůstávají v platnosti i po 1. listopadu 2005, nebyly zcela nebo částečně využity.
Závazky vyplývající z těchto licencí musejí být dodrženy, v opačném případě dojde k propadnutí složené jistoty.
Tyto závazky se staly bezpředmětnými, a proto by měly být zrušeny a složené jistoty uvolněny.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro olivový olej a stolní olivy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pokud jde o dovozní licence vydané na základě nařízení (ES) č. 2543/95, složené jistoty se na žádost zúčastněných osob uvolní pod podmínkou, že:
- jejich platnost neskončila ke dni 1. listopadu 2005,
- k tomuto datu nebyly vůbec anebo jen částečně využity.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 111/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 105/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 112/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 93/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 93/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 93/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 93/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 113/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu, stanovené nařízením (ES) č. 94/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 94/2006 [2].
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 94/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d), f) a g) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 94/2006 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 114/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů v odvětví cukru vyváženého ve formě zboží, na než se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15, uvedeného nařizení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 20. ledna 2006 pro produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 90/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 90/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad stanovené nařízením (ES) č. 90/2006 se pozměňují podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 115/2006
ze dne 23. ledna 2006
o uzavření Protokolu, kterým se na období od 18. ledna 2005 do 17. ledna 2011 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 a 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel [2] vedly obě strany jednání s cílem stanovit změny nebo dodatky, které mají být učiněny v dohodě na konci doby provádění protokolu k uvedené dohodě.
(2) Dne 23. září 2004 byl jako výsledek těchto jednání parafován nový protokol, kterým se na období od 18. ledna 2005 do 17. ledna 2011 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle uvedené dohody.
(3) V zájmu Společenství je uvedený protokol schválit.
(4) Způsob rozdělení rybolovných práv mezi členské státy by měl být stanoven na základě tradičního rozdělení rybolovných práv v rámci dohody o rybolovu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Protokol, kterým se na období od 18. ledna 2005 do 17. ledna 2011 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto nařízení [3].
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu se mezi členské státy rozdělují takto:
plavidla lovící tuňáka vlečnou sítí Španělsko : 22 plavidel,
Francie : 17 plavidel,
Itálie : 1 plavidlo,
plavidla lovící na dlouhý vlasec s návazci Španělsko : 2 plavidla,
Francie : 5 plavidel,
Portugalsko : 5 plavidel.
Jestliže žádosti o licence těchto členských států nevyčerpají rybolovná práva stanovená protokolem, může vzít Komise v úvahu žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle protokolu, oznámí Komisi množství odlovů z jednotlivých populací v seychelské rybolovné oblasti v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 ze dne 14. března 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2847/93, pokud jde o kontrolu úlovků rybářských plavidel Společenství ve vodách třetích zemí a na volném moři [4].
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat protokol zavazující Společenství.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 116/2006
ze dne 24. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 117/2006
ze dne 24. ledna 2006,
kterým se zahajuje nabídkové řízení pro prodej alkoholu vinného původu určeného k užití jako bioethanol ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], stanoví mimo jiné prováděcí pravidla pro odbyt zásob alkoholu, které byly získány destilací podle článků 35, 36 a 39 nařízení Rady (EHS) č. 822/87 ze dne 16. března 1987 o společné organizaci trhu s vínem [3] a podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a jsou v držení intervenčních agentur.
(2) V souladu s článkem 92 nařízení (ES) č. 1623/2000 je třeba zahájit nabídkové řízení pro alkohol vinného původu určený k výlučnému užití v odvětví pohonných hmot ve formě bioethanolu ve Společenství, aby se snížily zásoby alkoholu vinného původu ve Společenství a zajistilo plynulé pokračování zásobování podniků schválených podle tohoto článku.
(3) Podle nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [4] musejí být od 1. ledna 1999 prodejní ceny a jistoty vyjadřovány v eurech a platby musejí být prováděny v eurech.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Zahajuje se nabídkové řízení č. 4/2006 ES na prodej vinného alkoholu k užití jako bioethanol ve Společenství.
Alkohol pochází z destilace podle článků 35 a 36 nařízení (EHS) č. 822/87 a článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je v držení intervenčních agentur členských států.
2. K prodeji je nabízeno 666095,04 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových, rozdělených takto:
a) šarže číslo 31/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
b) šarže číslo 32/2006 ES v množství 100000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
c) šarže číslo 33/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
d) šarže číslo 34/2006 ES v množství 100000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
e) šarže číslo 35/2006 ES v množství 100000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
f) šarže číslo 36/2006 ES v množství 50000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
g) šarže číslo 37/2006 ES v množství 100000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
h) šarže číslo 38/2006 ES v množství 100000 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových;
i) šarže číslo 39/2006 ES v množství 16095,04 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových.
3. Místo skladování a číslo nádrží, které tvoří šarže, množství alkoholu v každé nádrži, obsah alkoholu a jeho vlastnosti jsou uvedeny v příloze I tohoto nařízení.
4. Nabídkového řízení se mohou účastnit pouze podniky schválené podle článku 92 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Článek 2
Prodej se uskuteční v souladu s články 93, 94, 94b, 94c, 94d, 95 až 98, 100 a 101 nařízení (ES) č. 1623/2000 a článkem 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Článek 3
1. Nabídky je třeba předkládat intervenčním agenturám uvedeným v příloze II, jež mají alkohol v držení, nebo zasílat na adresu těchto intervenčních agentur doporučeným dopisem.
2. Nabídky se předkládají ve dvou zapečetěných obálkách, přičemž na vnitřní obálce je uvedeno "Nabídka v rámci nabídkového řízení č. 4/2006 ES k užití jako bioethanol ve Společenství" a na vnější obálce je uvedena adresa příslušné intervenční agentury.
3. Nabídky musejí být příslušné intervenční agentuře doručeny nejpozději dne 1. března 2006 ve 12:00 hodin (bruselského času).
Článek 4
1. Nabídka je přípustná pouze tehdy, pokud je v souladu s články 94 a 97 nařízení (ES) č. 1623/2000.
2. Nabídka je přípustná pouze tehdy, pokud se současně s ní předkládá:
a) doklad o složení účastnické jistoty 4 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových u příslušné intervenční agentury;
b) jméno a adresa účastníka, číslo oznámení o nabídkovém řízení, nabízená cena vyjádřená v eurech na hektolitr čistého alkoholu o 100 % objemových;
c) závazek účastníka dodržovat všechna ustanovení daného nabídkového řízení;
d) prohlášení účastníka, kterým:
i) se vzdává reklamací na jakost a vlastnosti případně přiděleného produktu,
ii) souhlasí se všemi kontrolami ohledně místa určení a užití alkoholu,
iii) je připraven nést důkazní břemeno o užití alkoholu v souladu s podmínkami stanovenými v daném oznámení o nabídkovém řízení.
Článek 5
Oznámení uvedená v článku 94a nařízení (ES) č. 1623/2000 týkající se nabídkového řízení zahájeného tímto nařízením jsou předána Komisi na adresu uvedenou v příloze III tohoto nařízení.
Článek 6
Formální požadavky na odběr vzorků jsou stanoveny v článku 98 nařízení (ES) č. 1623/2000.
Intervenční agentura poskytne veškeré nezbytné informace o vlastnostech alkoholu nabízeného k prodeji.
Každý zájemce může obdržet od příslušné intervenční agentury vzorky alkoholu nabízeného k prodeji, které byly odebrány zástupcem příslušné intervenční agentury.
Článek 7
1. Intervenční agentury členských států, ve kterých je skladován alkohol nabízený k prodeji, provedou vhodné kontroly, aby ověřily povahu alkoholu v době jeho konečného užití.
Za tímto účelem mohou:
a) přiměřeně použít ustanovení článku 102 nařízení (ES) č. 1623/2000;
b) provést kontrolu vzorků prostřednictvím rozboru za použití nukleární magnetické rezonance, aby tak ověřily povahu alkoholu v době jeho konečného užití.
2. Náklady související s kontrolami podle odstavce 1 nesou podniky, jimž se alkohol prodává.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 118/2006
ze dne 24. ledna 2006,
kterým se stanoví standardní poplatek za zemědělský podnikový výkaz zemědělské účetní datové sítě pro účetní období 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady č. 79/65/EHS ze dne 15. června 1965 o založení zemědělské účetní datové sítě pro sběr údajů o příjmech a o hospodářské činnosti zemědělských podniků v Evropském hospodářském společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 1915/83 ze dne 13. července 1983, kterým se stanoví prováděcí pravidla k vedení účetnictví pro stanovení příjmu zemědělských podniků [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1915/83 stanoví, že Komise zaplatí členským státům standardní poplatek za každý řádně vyplněný zemědělský podnikový výkaz, který jí byl předán ve lhůtě stanovené v článku 3 uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2189/2004 [3] stanovilo standardní poplatek za zemědělský podnikový výkaz v účetním období 2005 ve výši 142 EUR.
Celkový vývoj nákladů a jeho vliv na náklady na vyplnění zemědělského podnikového výkazu odůvodňuje přezkoumání poplatku.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru Společenství pro zemědělskou účetní datovou síť,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní poplatek uvedený v čl. 5 odst. 1 nařízení (EHS) č. 1915/83 činí 145 EUR.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 119/2006
ze dne 24. ledna 2006,
kterým se stanoví konečná sazba náhrad a procentní podíl pro vývozní licence v režimu B vydávané pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony, stolní hrozny a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu [2], a zejména na čl. 6 odst. 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1702/2005 [3] stanovilo směrná množství pro vydávání vývozních licencí v režimu B.
(2) Pro žádosti o vydání licencí v režimu B pro rajčata, pomeranče, citrony, stolní hrozny a jablka podané od 16. listopadu 2005 do 16. ledna 2006 je třeba stanovit konečnou sazbu ve výši směrné sazby a je třeba stanovit i procentní podíl pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o vydání licence v režimu B podané podle článku 1 nařízení (ES) č. 1702/2005 mezi 16. listopadem 2005 a 16. lednem 2006 se procentní podíl pro požadovaná množství, na která mají být licence vydány, a sazba příslušných náhrad stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 120/2006
ze dne 24. ledna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 111/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 121/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1858/2005, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) V srpnu 1999 uložila Rada nařízením (ES) č. 1796/1999 [2] konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů (dále jen "dotčený výrobek") pocházejících mimo jiné z Indie.
(2) V listopadu 2005 po přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení rozhodla Rada nařízením (ES) č. 1858/2005 [3], že antidumpingová opatření vztahující se na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího mimo jiné z Indie by měla být zachována.
(3) Komise rozhodnutím 1999/572/ES [4] přijala cenový závazek od indické společnosti Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd.
Tato společnost mezitím změnila svůj název a nyní vystupuje jako Usha Martin Ltd (dále jen "UML").
Změna názvu nijak neovlivnila činnost společnosti.
(4) V důsledku toho byl dovoz dotčeného výrobku indického původu vyráběného UML nebo jakoukoli jinou společností ve světě, jež je s ní ve spojení, a odpovídajícího typu, na který se vztahuje závazek (dále jen "výrobek, na který se vztahuje závazek"), do Společenství osvobozen od konečného antidumpingového cla.
(5) V této souvislosti je třeba upřesnit, že některé typy ocelových lan, jež UML v současné době vyrábí, nebyly v období šetření, které vedlo k uložení konečných antidumpingových opatření, do Společenství vyváženy, a osvobození přiznané v souvislosti se závazkem se na ně tudíž nevztahovalo.
Tato ocelová lana proto při propuštění do volného oběhu ve Společenství podléhala platbě antidumpingového cla.
B. NEDODRŽENÍ ZÁVAZKU
(6) V rámci závazku, který UML nabídla, je tato společnost (a jakákoli společnost ve světě, která je s ní ve spojení) povinna mimo jiné vyvážet výrobek, na který se vztahuje závazek, prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství za minimální dovozní cenu uvedenou v závazku nebo za cenu vyšší.
Tyto ceny odstraňují poškozující účinek dumpingu.
V případě, že dovozci ve spojení výrobek dále ve Společenství prodávají prvnímu nezávislému odběrateli, musí být ceny při dalším prodeji výrobku, na který se vztahuje závazek, po přiměřené úpravě o prodejní, správní a režijní náklady a přiměřený zisk rovněž na úrovních, jež odstraňují poškozující účinek dumpingu.
(7) V rámci závazku je UML rovněž povinna Komisi ve formě čtvrtletní zprávy pravidelně předkládat podrobné informace o svých prodejích dotčeného výrobku pocházejícího z Indie do Společenství (a jeho dalších prodejích, které uskutečňují strany, jež jsou s ní ve Společenství ve spojení).
Do zprávy mají být zahrnuty výrobky, na které se vztahuje závazek a kterým náleží osvobození od antidumpingového cla, i typy ocelových lan, na které se závazek nevztahuje, a které proto antidumpingovému clu podléhají.
(8) Není-li uvedeno jinak, Komise předpokládá, že zprávy UML o prodeji (a zprávy o dalších prodejích, které uskutečňují společnosti ve spojení usazené ve Společenství) jsou při předložení ve všech ohledech úplné, vyčerpávají a správné.
(9) UML rovněž uznala, že podmínkou pro přiznání osvobození od antidumpingového cla v souvislosti se závazkem je, že bude celním orgánům Společenství předložena "závazková faktura".
UML se rovněž zavázala, že tuto závazkovou fakturu nebude vystavovat při prodeji dotčených výrobků, na jejichž typ se závazek nevztahuje, a které tudíž podléhají antidumpingovému clu.
(10) V závazku se rovněž stanoví, že podmínky a ustanovení daného závazku se vztahují na všechny společnosti ve světě, jež jsou s UML ve spojení.
(11) Za účelem zajistit dodržování závazku UML rovněž souhlasila s tím, že poskytne veškeré informace, jež Komise považuje za nezbytné, a že umožní inspekce na místě ve svých prostorách a v prostorách jakékoli společnosti ve spojení, jejichž cílem bude ověřit správnost a pravdivost údajů předkládaných v uvedených čtvrtletních zprávách.
(12) Inspekce na místě byly provedeny v prostorách UML v Indii a v prostorách společnosti Brunton Wolf Wire Ropes FZE (dále jen "BWWR"), jež je s UML ve spojení, v Dubaji.
(13) Inspekce na místě u indické společnosti odhalila, že ve čtvrtletních zprávách o prodejích předkládaných Komisi v rámci závazku nebyl zohledněn významný objem dotčeného výrobku, na který se závazek nevztahuje.
Dotčené zboží kromě toho UML prodala dovozcům ve spojení ve Spojeném království a Dánsku a bylo zahrnuto do závazkových faktur.
(14) Inspekce na místě u dubajské společnosti odhalila, že některá ocelová lana byla z Dubaje vyvezena do Společenství a při dovozu v celním prohlášení uvedena jako pocházející ze Spojených arabských emirátů, i když ve skutečnosti bylo zboží indického původu, a podléhalo tudíž antidumpingovým opatřením týkajícím se dovozu ocelových lan pocházejících z Indie.
Dotčené zboží nebylo uvedeno ve čtvrtletní zprávě o prodeji předkládané v rámci závazku, ani za něj nebylo, jak UML doznala, zaplaceno antidumpingové clo.
Zboží bylo rovněž dále prodáno prvnímu nezávislému odběrateli ve Společnosti za cenu nižší, než je minimální dovozní cena.
(15) Podstata zjištěného porušení závazku je podrobně popsána v rozhodnutí Komise 2006/38/ES [5].
(16) Vzhledem k těmto porušením bylo přijetí závazku, který nabídla společnost Usha Martin Industries & Usha Beltron Ltd, nyní označovaná jako Usha Martin Ltd (doplňkový kód TARIC A024), zrušeno rozhodnutím 2006/38/ES.
Z dovozu dotčeného výrobku, který dotčená společnost vyváží do Společenství, by proto mělo být neprodleně uloženo konečné antidumpingové clo.
(17) V souladu s čl. 8 odst. 9 základního nařízení má být sazba antidumpingového cla určena na základě skutečností zjištěných v rámci šetření, které vedlo k přijetí závazku. Vzhledem k tomu, že konečným závěrem daného šetření bylo zjištění dumpingu a výsledné újmy, jak je uvedeno v nařízení (ES) č. 1796/1999, považuje se za vhodné stanovit sazbu konečného antidumpingového cla na úrovni a ve formě uvedené ve zmíněném nařízení, tj. ve výši 23,8 % čisté ceny CIF s dodáním na hranice Společenství před proclením.
C. ZMĚNA NAŘÍZENÍ (ES) č. 1858/2005
(18) S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být nařízení (ES) č. 1858/2005 odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tabulka v čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1858/2005 se nahrazuje tímto:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
"Jihoafrická republika _BAR_ Haggie Lower Germiston Road Jupiter PO Box 40072 Cleveland Jihoafrická republika _BAR_ A023" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 122/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 74/2004 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"),
s ohledem na článek 2 nařízení Rady (ES) č. 74/2004 ze dne 13. ledna 2004 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie [2],
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PŘEDCHOZÍ POSTUP
(1) Rada uložila nařízením (ES) č. 74/2004 konečné vyrovnávací clo z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Indie kódů KN ex63022100 (kódy TARIC 6302210081, 6302210089), ex63022290 (kód TARIC 6302229019), ex63023100 (kód TARIC 6302310090) a ex63023290 (kód TARIC 6302329019)), do Společenství.
Vzhledem k velkému počtu spolupracujících stran byl vybrán vzorek indických vyvážejících výrobců a na společnosti, které byly do vzorku zařazeny, byly uplatněny individuální celní sazby od 4,4 do 10,4 %, zatímco na ostatní spolupracující společnosti, které do vzorku nebyly zařazeny, byla uplatněna celní sazba ve výši 7,6 %.
Na společnosti, které se samy nepřihlásily ani při šetření nespolupracovaly, byla uplatněna celní sazba ve výši 10,4 %.
(2) Článek 2 nařízení (ES) č. 74/2004 stanoví, že pokud nový vyvážející výrobce z Indie předloží Komisi dostatečné důkazy o tom, že nevyvážel v období šetření ( 1. října 2001 až 30. září 2002) do Společenství výrobky popsané v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení (dále jen "první kritérium"), že není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Indii, který podléhá antisubvenčním opatřením uloženým uvedeným nařízením (dále jen "druhé kritérium") a že skutečně vyvezl do Společenství dotčené výrobky po období šetření, od kterého jsou opatření odvozena, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt značné množství do Společenství (dále jen "třetí kritérium"), může být čl. 1 odst. 3 uvedeného nařízení změněn tak, že novému vyvážejícímu výrobci bude poskytnuta celní sazba vztahující se na spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku, tj. 7,6 %.
(3) Nařízením (ES) č. 2143/2004 [3] bylo doplněno do seznamu indických vývozců/výrobců uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 74/2004 patnáct společností.
B. ŽÁDOSTI NOVÝCH VÝVOZCŮ/VÝROBCŮ
(4) Třináct indických společností požádalo o to, aby jim byl přiznán stejný status (dále jen "status nového subjektu trhu") jako společnostem spolupracujícím při původním šetření, které nebyly zařazeny do vzorku.
(5) Čtyři z indických společností žádající o status nového subjektu trhu neposkytly odpověď na dotazník a jedna ze společností, poté co na dotazník neposkytla úplnou odpověď, nepředložila požadované doplňující údaje.
Proto nebylo možné ověřit, zda tyto společnosti splňují kritéria stanovená v článku 2 nařízení (ES) č. 74/2004, a jejich žádosti musely být zamítnuty.
(6) Zbývajících osm společností poskytlo odpovědi na dotazník, jehož cílem bylo ověřit, zda společnosti jednají v souladu s ustanoveními článku 2 nařízení (ES) č. 74/2004.
(7) Důkazy poskytnuté pěti výše uvedenými indickými vývozci/výrobci jsou považovány za dostatečné pro to, aby jim byla poskytnuta celní sazba vztahující se na spolupracující společnosti, které nebyly zařazeny do vzorku (tj. 7,6 %), a aby byly tudíž tyto společnosti doplněny do seznamu vývozců/výrobců v příloze (dále jen "příloha") nařízení (ES) č. 74/2004.
(8) Co se týče zbývajících tří dotčených indických vývozců/výrobců, dva z nich vyváželi dotčený výrobek do Společenství během původního období šetření (tj. od 1. října 2001 do 30. září 2002) a jeden nebyl schopen předložit žádné důkazy o tom, že dotčený výrobek skutečně během období šetření do Společenství nevyvážel.
(9) Za těchto okolností se dospělo k závěru, že v případě tří společností uvedených výše nebylo přinejmenším jedno z kritérií stanovených v článku 2 nařízení (ES) č. 74/2004, tj. první kritérium, splněno.
Proto musel být jejich požadavek zamítnut.
(10) Společnosti, jimž nebyl přiznán status nového subjektu trhu, byly o důvodech tohoto rozhodnutí informovány a byla jim dána možnost vyjádřit svá stanoviska písemně.
(11) Veškerá tvrzení a podání učiněná zúčastněnými stranami byla přezkoumána a řádně vzata v úvahu, pokud byla oprávněná,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Do seznamu vývozců/výrobců z Indie uvedeného v příloze nařízení (ES) č. 74/2004 se doplňují tyto společnosti:
Alok Industries Limited _BAR_ Bombaj _BAR_
Texel Industries _BAR_ Chennai _BAR_
Textrade International Private Limited _BAR_ Bombaj _BAR_
Welspun India Limited _BAR_ Bombaj _BAR_
Yellows Spun and Linens Private Limited _BAR_ Bombaj _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 123/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1338/2002 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu kyseliny sulfanilové pocházející z Indie a nařízení (ES) č. 1339/2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu kyseliny sulfanilové pocházející mimo jiné z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní antidumpingové nařízení"), a zejména na článek 8 a čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2] (dále jen "základní antisubvenční nařízení"), a zejména na články 13 a 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Předchozí šetření a platná opatření
(1) V červenci 2002 uložila Rada nařízením (ES) č. 1338/2002 [3] konečná vyrovnávací cla z dovozu kyseliny sulfanilové pocházející z Indie.
Tentýž den uložila Rada nařízením (ES) č. 1339/2002 [4] konečná antidumpingová cla z dovozu kyseliny sulfanilové pocházející z Čínské lidové republiky a Indie (dále jen "opatření").
(2) V rámci těchto řízení přijala Komise rozhodnutím 2002/611/ES [5] cenový závazek nabídnutý indickou společností, tj. Kokan Synthetics & Chemicals Pvt Ltd. (dále jen "společnost").
(3) V červnu 2003 zahájila Komise opětovné antiabsorpční šetření podle článku 12 základního antidumpingového nařízení týkající se dovozu kyseliny sulfanilové pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") [6].
(4) V prosinci 2003 oznámila společnost Komisi, že hodlá svůj závazek dobrovolně odvolat.
Rozhodnutí Komise, kterým se přijímá závazek nabídnutý společností, bylo tudíž zrušeno rozhodnutím 2004/255/ES [7].
(5) V únoru 2004 bylo antiabsorpční šetření týkající se dovozu kyseliny sulfanilové pocházející z ČLR ukončeno nařízením Rady (ES) č. 236/2004 [8], kterým byla zvýšena sazba konečného antidumpingového cla platného pro ČLR z 21 % na 33,7 % (dále jen "antiabsorpční šetření").
2. Žádost o prozatímní přezkum
(6) V prosinci 2004, po ukončení antiabsorpčního šetření, předložila společnost žádost o částečný prozatímní přezkum opatření podle čl. 11 odst. 3 základního antidumpingového nařízení a článku 19 základního antisubvenčního nařízení, jehož rozsah měl být omezen na prošetření možnosti opětovného přijetí jejího závazku.
(7) Společnost uvedla, že její původní úmysl odvolat závazek vycházel ze skutečnosti, že po uložení příslušných opatření v roce 2002 čínští výrobci rozpustili uložená antidumpingová cla v ceně, v důsledku čehož došlo k poklesu cen a závazek se stal nefunkčním.
Společnost odkazovala rovněž na skutečnost, že na základě ukončeného antiabsorpčního šetření byla zvýšena sazba cel uložených z dovozu dotčeného výrobku z ČLR, díky čemuž vzrostly tržní ceny.
Společnost proto sdělila Komisi, že je připravena opět nabídnout svůj závazek, a to za předchozích podmínek, které byly považovány za vhodné, aby se zamezilo významným poškozujícím účinkům dumpingu a subvencí.
(8) Společnost přesvědčivě prokázala, že od předchozích zjištění u ní nedošlo k žádným strukturálním změnám, které by mohly ovlivnit přijatelnost a vynutitelnost závazku.
(9) V dubnu 2005, na základě oznámení zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [9], zahájila Komise částečný prozatímní přezkum antidumpingových a vyrovnávacích opatření použitelných na dovoz kyseliny sulfanilové pocházející z Indie, jehož rozsah byl omezen na prošetření přijatelnosti závazku, který má nabídnout společnost.
3. Řízení
(10) Komise úředně uvědomila zástupce země vývozu, žadatele a výrobního odvětví Společenství o zahájení částečného prozatímního přezkumu a poskytla všem přímo zúčastněným stranám možnost, aby písemně sdělily své připomínky a požádaly o slyšení.
(11) Společnost oficiálně opět nabídla svůj závazek.
(12) Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné k prošetření možnosti opětovně přijmout tento závazek.
B. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
(13) Šetření prokázalo, že od původního šetření nedošlo ve společnosti k žádným strukturálním změnám, které by nepříznivě ovlivnily přijatelnost a funkčnost závazku.
Ze zkušeností s předchozím uplatňováním původního závazku navíc vyplynulo, že společnost dodržovala podmínky v něm stanovené a že Komise byla schopna plnění závazku účinně sledovat.
(14) Je však třeba připomenout, že oproti původnímu šetření byly zjištěny podstatné rozdíly v cenách klíčových látek používaných k výrobě kyseliny sulfanilové, zejména anilinu a jeho nejdůležitější suroviny benzenu.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se žadatel zavázal indexovat původně nabízenou minimální cenu, aby zohlednil periodické výkyvy cen kyseliny sulfanilové způsobem, který přiměřeně vylučuje nebezpečí poškozujícího dumpingu.
Vzhledem k tomu, že veřejně přístupná nezávislá databáze obsahující spolehlivé údaje o mezinárodních cenách je k dispozici pro benzen, nikoli však pro anilin, a s ohledem na silnou provázanost mezi cenou benzenu a cenou anilinu vychází indexace z ceny benzenu.
(15) Zástupci výrobního odvětví Společenství namítli, že žadateli neměla být poskytnuta možnost zvolit si formu opatření a zejména dodržovat minimální dovozní cenu pouze v případě, kdy převažující tržní ceny dotčené společnosti vyhovují.
Společnosti by skutečně nemělo být povoleno měnit formu opatření v závislosti na vývoji trhu.
Je však třeba řádně zohlednit výjimečné okolnosti daného případu.
Z tohoto pohledu je třeba připomenout, že, jak vyplynulo z antiabsorpčního šetření, byl pokles tržních cen v době, kdy společnost dobrovolně odvolala svůj závazek, způsoben absorpcí antidumpingového cla uloženého z dovozu kyseliny sulfanilové pocházející z ČLR.
Proto, a s ohledem na změnu podmínek vyplývající z výsledku antiabsorpčního řízení, je úmysl společnosti obnovit svůj závazek považován za vhodný.
(16) Zástupci výrobního odvětví Společenství dále namítli, že nabízený závazek by měl být přijat pouze na základě úplného prozatímního přezkumu, neboť vývoj trhu, který by mohl odůvodňovat přijetí nového závazku, by mohl rovněž odůvodňovat přezkum dumpingového rozpětí společnosti.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že rozsah tohoto šetření je omezen na prošetření přijatelnosti závazku, který má společnost nabídnout, a že Komise neobdržela žádnou žádost o prozatímní přezkum v jiném rozsahu.
Tato námitka tudíž musela být zamítnuta.
(17) Jeden odběratel požadoval, aby bylo antidumpingové clo sníženo nebo aby byl problém omezené dostupnosti čištěné kyseliny sulfanilové na trhu Společenství řešen zavedením systému kvót.
I tento požadavek musel být vzhledem k omezenému rozsahu tohoto šetření zamítnut.
C. Závazek
(18) S ohledem na výše uvedené skutečnosti přijala Komise dotyčný závazek rozhodnutím 2006/37/ES [10].
(19) Aby byla Komise dále schopna účinně sledovat plnění závazku společnosti, je osvobození od cel při podání žádosti o propuštění do volného oběhu příslušným celním orgánům podmíněno předložením obchodní faktury obsahující alespoň údaje uvedené v příloze.
Tyto informace jsou rovněž nezbytné, aby celní orgány mohly s dostatečnou přesností potvrdit soulad dodávek s obchodními doklady.
Pokud tato faktura není předložena nebo pokud neodpovídá výrobku předloženému celním orgánům, je namísto toho splatné antidumpingové a vyrovnávací clo v odpovídající sazbě.
(20) Aby bylo dále zajištěno účinné dodržování závazku, měli by být dovozci upozorněni, že jakékoli porušení závazku může mít za následek zpětné použití antidumpingového a vyrovnávacího cla na dotyčné transakce.
Je proto nezbytné uplatit právní ustanovení, která stanoví vznik celního dluhu ve výši odpovídajícího antidumpingového nebo vyrovnávacího cla, pokud není splněna jedna nebo více podmínek pro osvobození od cla.
Celní dluh by měl tudíž vzniknout vždy, když se deklarant rozhodne propustit zboží do volného oběhu, tj. bez výběru antidumpingového a vyrovnávacího cla, a zjistí se, že jedna nebo více podmínek závazku byla porušena.
(21) Dojde-li k porušení závazku, může být antidumpingové nebo vyrovnávací clo vybráno za podmínky, že Komise zruší přijetí závazku v souladu s čl. 8 odst. 9 základního antidumpingového nařízení nebo čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení, a to odkazem na konkrétní transakci a prohlášením odpovídající závazkové faktury za neplatnou. Celní orgány by proto měly v souladu s čl. 14 odst. 7 základního antidumpingového nařízení a čl. 24 odst. 7 základního antisubvenčního nařízení bezodkladně uvědomit Komisi, kdykoli zjistí jakoukoli skutečnost poukazující na porušení závazku.
(22) Je třeba připomenout, že v případě porušení nebo odvolání závazku, nebo pokud Komise zruší přijetí závazku, se v souladu s čl. 8 odst. 9 základního antidumpingového nařízení a čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení bez dalšího použije antidumpingové a vyrovnávací clo uložené v souladu s čl. 9 odst. 4 základního antidumpingového nařízení a čl. 15 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V článku 1 nařízení (ES) č. 1338/2002 a (ES) č. 1339/2002 se vkládá nový odstavec, který zní:
"3. Bez ohledu na odstavec 1 se konečné clo nepoužije na dovážené zboží propuštěné do volného oběhu v souladu s článkem 2."
2. V nařízení (ES) č. 1338/2002 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 2
1. Dovoz zboží, k němuž bylo předloženo celní prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu, fakturované společnostmi, od kterých Komise přijala závazek a jejichž jména jsou uvedena v rozhodnutí Komise 2006/37/ES [11], ve znění pozdějších předpisů, je osvobozen od cel uložených podle článku 1 za podmínky, že
- toto zboží je vyráběno, dodáváno a fakturováno přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství,
- k dováženému zboží je přiložena platná závazková faktura.
Závazkovou fakturou se rozumí obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze,
- zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Pokud se ve vztahu ke zboží popsanému v článku 1, které je osvobozeno od cel za podmínek uvedených v odstavci 1, zjistí, že nebyla splněna jedna nebo více stanovených podmínek, vzniká v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu celní dluh. Podmínka stanovená v odst. 1 druhé odrážce se považuje za nesplněnou, pokud se zjistí, že závazková faktura není v souladu s přílohou, nebo není pravá, nebo pokud Komise zrušila přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [12], nebo čl. 13 odst. 9 základního nařízení v nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na určitou transakci nebo transakce a prohlašuje odpovídající závazkovou fakturu nebo faktury za neplatné.
Dovozci přijímají jako běžné obchodní riziko, že nesplněním jedné nebo více podmínek stanovených v odstavci 1 a dále definovaných v odstavci 2 kteroukoli stranou může vzniknout celní dluh podle článku 201 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [13].
Vzniklý celní dluh bude splacen v den, kdy Komise zruší přijetí závazku.
3. V nařízení (ES) č. 1339/2002 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 2
1. Dovoz zboží, k němuž bylo předloženo celní prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu, fakturované společnostmi, od kterých Komise přijala závazek a jejichž jména jsou uvedena v rozhodnutí Komise 2006/37/ES [14], ve znění pozdějších předpisů, je osvobozen od cel uložených podle článku 1 za podmínky, že
- toto zboží je vyráběno, dodáváno a fakturováno přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství,
- k dováženému zboží je přiložena platná závazková faktura.
Závazkovou fakturou se rozumí obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze,
- zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Pokud se ve vztahu ke zboží popsanému v článku 1, které je osvobozeno od cel za podmínek uvedených v odstavci 1, zjistí, že nebyla splněna jedna nebo více stanovených podmínek, vzniká v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu celní dluh. Podmínka stanovená v odstavci 1 druhé odrážce se považuje za nesplněnou, pokud se zjistí, že závazková faktura není v souladu s přílohou, nebo není pravá, nebo pokud Komise zrušila přijetí závazku podle čl. 8 odst. 9 nařízení (ES) č. 384/96 nebo čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení v nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na určitou transakci nebo transakce a prohlašuje odpovídající závazkovou fakturu nebo faktury za neplatné.
Dovozci přijímají jako běžné obchodní riziko, že nesplněním jedné nebo více podmínek stanovených v odstavci 1 a dále definovaných v odstavci 2 kteroukoli stranou může vzniknout celní dluh podle článku 201 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [15].
Vzniklý celní dluh bude splacen v den, kdy Komise zruší přijetí závazku.
4. Příloha tohoto nařízení se připojuje jako příloha nařízení (ES) č. 1338/2002 a (ES) č. 1339/2002.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 124/2006
ze dne 25. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 125/2006
ze dne 24. ledna 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 126/2006
ze dne 25. ledna 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence podaným v prosince 2005 pro některé produkty z vepřového masa v rámci režimu stanoveného dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a Bulharskem a Rumunskem
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2040/2005 ze dne 14. prosince 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla v odvětví vepřového masa v rámci režimu stanoveného dohodami uzavřenými mezi Společenstvím a Bulharskem a Rumunskem [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence podané pro první čtvrtletí 2006 se vztahují na množství menší nebo stejná jako ta, která jsou k dispozici, a je proto možné jim vyhovět v plném rozsahu.
(2) Je třeba určit přebytek, který se přidá k množství dostupnému pro následující období.
(3) Hospodářské subjekty je třeba upozornit na skutečnost, že licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které splňují požadavky všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádostem o dovozní licence podaným na období od 1. ledna do 31. března 2006 dle nařízení (ES) č. 2040/2005 se vyhovuje dle přílohy I tohoto nařízení.
2. Na období od 1. dubna do 30. června 2006 mohou být žádosti o dovozní licence podávány dle nařízení (ES) č. 2040/2005 pro celkové množství uvedené v příloze II.
3. Licence je možné uplatnit pouze pro produkty, které odpovídají požadavkům všech veterinárních předpisů nyní platných ve Společenství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 127/2006
ze dne 25. ledna 2006,
kterým se stanoví množství, na něž lze podávat žádosti o dovozní licence na období od ledna 2006 v rámci celních kvót pro dovoz hovězího a telecího masa podle nařízení (ES) č. 1279/98 pro Bulharsko a Rumunsko
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1279/98 ze dne 19. června 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k celním kvótám hovězího a telecího masa stanoveným v rozhodnutích Rady 2003/286/ES a 2003/18/ES pro Bulharsko a Rumunsko [2], a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Článek 1 nařízení (ES) č. 1279/98 stanoví množství určitých produktů z hovězího a telecího masa pocházejících z Rumunska a Bulharska, které je možno dovážet za zvláštních podmínek v období od 1. července 2005 do 30. června 2006.
Množství určitých produktů z hovězího a telecího masa pocházejících z Bulharska a Rumunska, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence, jsou taková, že žádostem může být vyhověno v plném rozsahu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro následující množství byly podány žádosti o dovozní licence na období od 1. ledna do 30. června 2006 v rámci celních kvót uvedených v nařízení (ES) č. 1279/98, kterým se vyhovuje v plném rozsahu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 128/2006
ze dne 25. ledna 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Týdenní úhrn množství podle čl. 5 odst. 2 nařízení (ES) č. 1159/2003 uvádí, že určitá množství povinných dodávek v případě preferenčního cukru pocházejícího z Indie jsou stále k dispozici pro dodací lhůtu 2005/06, která už dosáhla svůj limit.
(3) Za těchto podmínek musí Komise uvést, že příslušné limity nebyly dosaženy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Limity povinných dodávek v případě preferenčního cukru pocházejícího z Indie pro dodací lhůtu 2005/06 nebyly dosaženy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 129/2006
ze dne 25. ledna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 111/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 26. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 130/2006
ze dne 23. ledna 2006
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. PROZATÍMNÍ OPATŘENÍ
(1) Nařízením (ES) č. 1259/2005 [2] (dále jen "prozatímní nařízení") uložila Komise prozatímní antidumpingové clo z dovozu kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR"), která se v současnosti zařazuje do kódu KN 29181200.
(2) Je třeba připomenout, že se šetření dumpingu a újmy vztahovalo na období od 1. července 2003 do 30. června 2004 (dále jen "období šetření").
Pokud jde o trendy relevantní pro posouzení újmy, Komise analyzovala údaje za období od 1. ledna 2001 do 30. června 2004 (dále jen "posuzované období").
Obdobím, kdy probíhalo šetření cenového podbízení, prodeje pod cenou a odstranění újmy, je právě výše uvedené období šetření.
B. NÁSLEDNÝ POSTUP
(3) Po uložení prozatímního antidumpingového cla z dovozu kyseliny vinné pocházející z ČLR předložily některé zúčastněné strany písemně své připomínky.
(4) Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování veškerých informací, které považovala za nezbytné pro svá konečná zjištění.
Po uložení prozatímních opatření provedla Komise další ověření, zaměřené především na stanovení běžné hodnoty, v provozovnách těchto společností:
Vyvážející výrobci v ČLR
- Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, Hangzhou, ČLR,
- Changmao Biochemical Engineering Co., Ltd, Changzhou City, ČLR,
- Ninghai Organic Chemical Factory, Ninghai, ČLR.
(5) Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě mělo být doporučeno uložení konečného antidumpingového cla a konečné vybrání částek zajištěných formou prozatímního cla.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, ve které se mohly k poskytnutým informacím vyjádřit.
(6) Ústní a písemné připomínky předložené stranami byly zváženy a na jejich základě byla předchozí zjištění případně upravena.
C. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(7) Dotyčným výrobkem je kyselina vinná, která se v současnosti zařazuje do kódu KN 29181200.
Dotyčný výrobek se používá při výrobě vína jako potravinářská přídatná látka, jako zpomalovač do sádry a v řadě dalších výrobků.
Získává se buď jako vedlejší produkt při výrobě vína, jak je tomu u všech výrobců ve Společenství, nebo chemickou syntézou petrochemických složek, jak je tomu v případě všech vyvážejících výrobců z ČLR.
(8) Dva dovozci namítli, že je třeba rozlišovat mezi kyselinou vinnou určenou pro potravinové a farmaceutické účely, jako je přírodní kyselina vinná vyráběná výrobním odvětvím Společenství, a syntetickou kyselinou vinnou určenou pro technické (nepotravinářské) účely.
Tvrdili rovněž, že technická kyselina vinná by měla být z tohoto řízení vyloučena, neboť na rozdíl od kyseliny vinné vyráběné výrobním odvětvím Společenství nemohou být technické třídy použity pro lidskou spotřebu.
(9) Jeden dovozce rovněž upozornil na to, že kyselina vinná vyráběná výrobním odvětvím Společenství a kyselina vinná dovážená z ČLR jsou výsledkem zcela jiných výrobních postupů a že při výrobě vína je možné použít pouze přírodní kyselinu vinnou.
Tento dovozce dále tvrdil, že druh kyseliny vinné, který dováží, je přizpůsoben potřebám jednoho konkrétního uživatele a nemůže být použit jinými subjekty.
Tento dovozce proto namítl, že tento druh kyseliny vinné a kyselina vinná vyráběná výrobním odvětvím Společenství nejsou obdobné výrobky.
(10) Přestože se uznává, že existují různé druhy kyseliny vinné, které nejsou stejně vhodné pro všechny způsoby použití, šetření potvrdilo, že všechny tyto druhy kyseliny vinné mají stejné základní fyzické a chemické vlastnosti.
Co se týče způsobu použití, lze při výrobě vína, která představuje přibližně 25 % trhu, použít pouze přírodní kyselinu vinnou.
Avšak u zbývajících 75 %, včetně některých výrobků určených pro lidskou spotřebu, je možné použít přírodní i syntetickou kyselinu vinnou, a jedná se tudíž o konkurenční výrobky.
Je rovněž třeba připomenout, že výrobní postupy jako takové nejsou z hlediska definice obdobného výrobku relevantní.
(11) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky ohledně dotyčného a obdobného výrobku, potvrzuje se 11. až 13. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Status tržního hospodářství
(12) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky týkající se udělení statusu tržního hospodářství, potvrzují se s konečnou platností závěry uvedené v 14. až 17. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
(13) Po poskytnutí prozatímních zjištění nebyly předloženy žádné připomínky ohledně metodiky použité při stanovení běžné hodnoty.
Proto se s konečnou platností potvrzují závěry uvedené v 18. až 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Vývozní cena
(14) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné relevantní připomínky ohledně vývozních cen, potvrzují se s konečnou platností závěry uvedené ve 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Srovnání
(15) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky ohledně srovnání běžné hodnoty a vývozních cen, potvrzují se s konečnou platností závěry uvedené v 36. až 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Dumpingové rozpětí
a) V případě spolupracujících vyvážejících výrobců, kterým byl udělen status tržního hospodářství
(16) Dva vyvážející výrobci předložili námitky týkající se podrobných výpočtů, na jejichž základě byla stanovena úroveň zjištěných prozatímních dumpingových rozpětí.
Tyto připomínky byly zváženy s ohledem na revidované údaje, které byly získány v průběhu inspekcí na místě, jak je stanoveno ve 4. bodě odůvodnění tohoto nařízení.
Dále byly opraveny některé početní chyby.
(17) Konečný vážený průměr dumpingových rozpětí, vyjádřený jako procento ceny CIF na hranice Společenství před zaplacením cla, tedy činí:
Společnost _BAR_ Konečné dumpingové rozpětí _BAR_
Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, Hangzhou _BAR_ 0,3 % _BAR_
Changmao Biochemical Engineering Co., Ltd, Changzhou City _BAR_ 10,1 % _BAR_
Ninghai Organic Chemical Factory, Ninghai _BAR_ 4,7 % _BAR_
b) V případě všech ostatních vyvážejících výrobců
(18) Po poskytnutí prozatímních zjištění nebyly předloženy žádné připomínky ohledně metodiky použité při výpočtu dumpingového rozpětí u všech ostatních vyvážejících výrobců.
Proto se s konečnou platností potvrzuje prozatímní celostátní úroveň dumpingu ve výši 34,9 % ceny CIF na hranice Společenství.
E. ÚJMA
1. Výroba ve Společenství
(19) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky ohledně výroby ve Společenství, potvrzuje se 43. až 44. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(20) Jeden dovozce uvedl, že někteří výrobci ve Společenství, kteří se připojili k původnímu podnětu, ukončili svou výrobu, a požádal Komisi, aby ověřila, zda stále existuje dostatečná podpora pro šetření podle čl. 5 odst.
(21) V tomto ohledu šetření potvrdilo, že výrobci podporující podnět představovali v období šetření více než 95 % odhadované výroby ve Společenství. Jsou tudíž splněny požadavky stanovené v čl.
5 odst. 4 základního nařízení.
(22) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky ohledně definice výrobního odvětví Společenství, potvrzuje se 45. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Spotřeba Společenství
(23) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky ohledně spotřeby Společenství, potvrzuje se 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dovoz do Společenství z dotčené země
(24) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné připomínky ohledně dovozu z dotčené země, potvrzuje se 47. až 52. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Situace výrobního odvětví Společenství
(25) Jeden dovozce/uživatel a jeden vývozce vznesli námitky proti analýze uvedené v prozatímním nařízení na základě toho, že někteří výrobci ve Společenství ukončili výrobu, a neměli by proto být bráni v úvahu při posuzování situace výrobního odvětví Společenství.
(26) Je třeba připomenout, že Komise do analýzy faktorů zmíněných v čl. 3 odst.
5 základního nařízení nezahrnula žádné údaje od společností, které ukončily výrobu. Tyto společnosti byly uvedeny v prozatímním nařízení pouze v rozsahu nezbytném pro výklad některých souhrnných ukazatelů, například podílů na trhu nebo celkové výrobní kapacity.
Tato skutečnost byla vždy jasně uvedena ve vysvětlujícím textu ke každému dotčenému ukazateli, aby bylo možné úplně a správně posoudit situaci výrobního odvětví Společenství.
Má se tudíž za to, že analýza situace výrobního odvětví Společenství byla provedena zcela v souladu se základním nařízením.
(27) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy další připomínky ohledně situace výrobního odvětví Společenství, potvrzuje se 53. až 82. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(28) Jeden vývozce namítl, že výrobci ve Společenství mají dominantní postavení na trhu a že čínský dovoz, který zaujímá pouze 11,5 % podíl na trhu, nemůže být hlavní příčinou újmy.
(29) Podíl vývozu z ČLR na trhu se odhaduje v rozmezí 11,5 % až 15,8 % podle toho, zda se použijí statistické údaje Eurostatu nebo čínské statistické údaje.
Ani konzervativně odhadnutý podíl na trhu ve výši 11,5 % nelze považovat za bezvýznamný vzhledem k tomu, že jak bylo zmíněno v prozatímním nařízení, újma byla zjevně způsobena zvyšujícím se tlakem narůstajícího dovozu za ceny, které byly výrazně pod cenami výrobního odvětví Společenství.
Otázka, zda výrobní odvětví Společenství zaujímalo dominantní postavení na trhu, není v konečném důsledku relevantní, pokud se prokázalo, že utrpělo újmu, která neměla jinou podstatnou příčinu než dumpingový dovoz.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že ani přes svůj větší podíl na trhu nebylo výrobní odvětví Společenství schopno vyhnout se v posuzovaném období velkým ztrátám.
Tato skutečnost je v rozporu s tvrzením, že využívalo svého dominantního postavení.
Kromě toho byla díky dovozu ze třetích zemí zajištěna dostatečná konkurence na trhu.
(30) Jiný vývozce upozornil na skutečnost, že nová výroba, kterou na trh uvedli dva nově zavedení výrobci ve Společenství, je důležitějším faktorem než nárůst čínského dovozu, a příčina újmy tedy leží uvnitř Společenství.
Ceny nových výrobců v ES však odpovídaly cenám zavedených výrobců a jejich výroba byla nižší než výroba společností, které svou činnost ukončily.
Z těchto důvodů nemůže jejich vstup na trh, bez čínského dovozu, vysvětlit prudký pokles cen, ke kterému došlo v souvislosti se zvyšující se spotřebou Společenství.
(31) Další vývozce uvedl, že regulační rámec společné zemědělské politiky vede k narušení běžných tržních podmínek pro výrobce ve Společenství a že tato skutečnost nebyla při hodnocení příčinných souvislostí zohledněna.
Přestože byla tato námitka předložena pouze velmi obecně, je třeba připomenout, že společná zemědělská politika nereguluje cenu kyseliny vinné samotné, ale stanoví pouze minimální ceny některých vstupů používaných při její výrobě a prodejní cenu alkoholu.
Jak je uvedeno v 89. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byly tyto parametry v průběhu období šetření stabilní, a nemohly tedy způsobit zhoršení situace výrobního odvětví Společenství.
Navíc nezpochybňují skutečnost, že čínský dovoz je dumpingový a způsobuje újmu výrobním odvětvím Společenství.
(32) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčinných souvislostí, potvrzuje se 83. až 95. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(33) Jeden uživatel z odvětví výroby sádry namítl, že podíl kyseliny vinné na výrobních nákladech tohoto odvětví, který je uveden v prozatímním nařízení (méně než 2 %), je příliš malý.
Toto číslo však vychází z údajů poskytnutých toutéž společností.
Podle stejných údajů by bylo uvedené číslo mírně vyšší, pokud by bylo vyjádřeno jako procentní podíl pouze výrobků obsahujících kyselinu vinnou.
Dvě další skupiny výrobců sádry však uvedly podstatně nižší procentní podíl, než je zmíněn výše.
Tato skutečnost potvrzuje, že údaje uvedené v prozatímním nařízení lze považovat za přiměřený odhad.
(34) Navíc je třeba připomenout, že sádrové výrobky, ve kterých se kyselina vinná používá jako zpomalovač, nejsou podle údajů Eurostatu vystaveny velké konkurenci ze strany dodavatelů ze zemí, které nejsou členy ES.
Závěr uvedený v prozatímním nařízení, že mírné dumpingové clo uložené z tohoto procentního podílu nákladů by nemělo podstatně ovlivnit náklady a konkurenceschopnost dotčených uživatelských odvětví, se tedy nemění.
(35) Stejný uživatel rovněž tvrdil, že by uvedená opatření mohla způsobit nedostatek kyseliny vinné, k čemuž údajně došlo v minulosti.
Nepředpokládá se však, že antidumpingové clo v navrhovaných sazbách platných pro jednotlivé společnosti, jež představuje přibližně dvě třetiny vývozu z ČLR, by čínským dodavatelům zabránilo v přístupu na trh ES.
(36) Jeden uživatel z odvětví emulgátorů namítl, že uložení opatření týkajících se dovozu kyseliny vinné pocházející z ČLR by ohrozilo jeho konkurenční postavení.
Tvrdil, že z důvodu technické změny jsou emulgátory ve stále větší míře vystaveny konkurenci ze strany výrobců ze zemí, které nejsou členy EU, a že zvýšení nákladů po uložení opatření by ovlivnilo jeho konkurenční postavení na trhu.
Komise se pokusila ověřit na základě měřitelných údajů možný účinek uvedených opatření na tuto kategorii uživatelů.
Avšak vzhledem k tomu, že Komise neobdržela uspokojivé odpovědi na dotazník a že tato skupina uživatelů nespolupracovala, nebylo ověření možné.
(37) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky ohledně zájmu Společenství, potvrzuje se 98. až 114. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstraňující újmu
(38) V návaznosti na poskytnutí prozatímních zjištění zástupci výrobního odvětví Společenství uvedli, že vypočtená cena, při které nedochází k újmě, je příliš nízká, a to ze dvou důvodů:
- V průběhu období šetření se snížila cena surovin, tj. výrobnímu odvětví se podařilo přesunout část tlaku na ceny na odvětví na začátku dodavatelského řetězce.
Tato skutečnost je uznána v 69. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zatímco zájem dodavatelů je analyzován ve 101. až 106. bodě odůvodnění.
Jak je však uvedeno v 89. bodě odůvodnění, společná zemědělská politika stanoví minimální nákupní cenu surovin.
Zástupci výrobního odvětví navíc svou připomínku neodůvodnili a nepředložili žádný důkaz o tom, že by cenová úroveň surovin nebyla udržitelná a že by měla být vyšší než stanovené minimum.
Byl tedy učiněn závěr, že tento argument není opodstatněný.
- Objevilo se i tvrzení, že běžné ziskové rozpětí použité při výpočtu újmy, tj. 8 %, je pro tento druh výrobního odvětví příliš nízké.
Avšak s ohledem na úroveň zisků zaznamenanou u výrobního odvětví Společenství v letech před obdobím šetření a předtím, než na trh pronikl dumpingový dovoz, představuje tento procentní podíl odpovídající rozpětí, jež odráží běžné ziskové rozpětí, kterého by bylo možné dosáhnout při neexistenci zmíněného dovozu.
(39) Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky ohledně úrovně odstraňující újmu, potvrzuje se 115. až 118. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Forma a úroveň cla
(40) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo ve výši zjištěných dumpingových rozpětí, neboť u všech dotčených vyvážejících výrobců bylo zjištěno, že rozpětí újmy jsou vyšší než rozpětí dumpingová.
(41) Pokud jde o formu opatření, zástupci výrobního odvětví Společenství požadovali, aby byla stanovena minimální cena vycházející z úrovně odstraňující újmu.
Avšak vzhledem k tomu, že úroveň konečného antidumpingového cla je stanovena na základě zjištěných dumpingových rozpětí, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, zachovává se uložení konečného antidumpingového cla ve formě valorického cla.
(42) Na základě výše uvedeného se ukládají tato konečná cla:
Společnost _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_
Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, Hangzhou _BAR_ Zanedbatelné _BAR_
Changmao Biochemical Engineering Co., Ltd, Changzhou City _BAR_ 10,1 % _BAR_
Ninghai Organic Chemical Factory, Ninghai _BAR_ 4,7 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 34,9 % _BAR_
(43) Sazby antidumpingových cel platné pro jednotlivé společnosti, jak je uvedeno v tomto nařízení, byly stanoveny na základě zjištění stávajícího šetření.
Odrážejí tedy situaci zjištěnou během šetření týkajícího se těchto společností.
Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátních sazeb, které platí pro "všechny ostatní společnosti") se tedy výlučně vztahují na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země, které vyrobily tyto společnosti, tedy uvedené konkrétní právnické osoby.
Dovážené výrobky, které vyrábějí jiné společnosti, jejichž jméno a adresa není konkrétně uvedena v normativní části tohoto dokumentu, včetně subjektů ve spojení s konkrétně uvedenými společnostmi, nemohou tyto sazby využívat a podléhají celní sazbě platné pro "všechny ostatní společnosti".
(44) Veškeré žádosti týkající se použití těchto antidumpingových celních sazeb platných pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po ustanovení nových výrobních nebo prodejních subjektů) je třeba bezodkladně zaslat Komisi [3], včetně veškerých podstatných informací, zvláště pokud jde o změny týkající se činností společnosti souvisejících s výrobou, prodejem na domácím trhu i na vývoz, pokud například souvisejí s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů.
Toto nařízení bude v případě potřeby odpovídajícím způsobem změněno aktualizací seznamu společností využívajících individuálních celních sazeb.
(45) Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, neměla by se zbytková cla použít jen na nespolupracující vývozce, ale rovněž na společnosti, které v období šetření neuskutečnily žádný vývoz. Pokud však posledně jmenované společnosti splní požadavky stanovené v čl.
11 odst. 4. druhém pododstavci základního nařízení, mohou předložit žádost o přezkum podle tohoto článku, aby byla jejich situace posouzena individuálně.
3. Konečný výběr prozatímního cla
(46) Vzhledem k velikosti zjištěných dumpingových rozpětí a vzhledem k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství se považuje za nezbytné s konečnou platností vybrat částky zajištěné formou prozatímního antidumpingového cla, které je uloženo prozatímním nařízením, tj. nařízením (ES) č. 1259/2005, a to v rozsahu uložených konečných cel.
Jelikož je konečné clo nižší než clo prozatímní, uvolňují se zajištěné částky přesahující konečnou sazbu antidumpingového cla.
(47) Aby bylo minimalizováno riziko obcházení uložených opatření z důvodu velkého rozdílu mezi výší cel, má se za to, že je nezbytné přijmout v tomto případě zvláštní opatření určená k zajištění řádného použití antidumpingových cel.
Tato zvláštní opatření zahrnují:
(48) Povinnost předložit celním orgánům členských států platnou obchodní fakturu, která splňuje požadavky stanovené v příloze tohoto nařízení.
Dovoz, k němuž uvedená faktura přiložena není, podléhá zbytkovému antidumpingovému clu použitelnému na všechny ostatní vývozce.
(49) Komise bude navíc sledovat vývozní toky, jakož i příslušný kód KN pro soli a estery kyseliny vinné.
Pokud by se podstatně zvýšil objem vývozu od některé ze společností využívajících nižší individuální celní sazby nebo pokud by došlo k výraznému nárůstu dovozu deklarovaného pod příslušným kódem KN pro soli a estery kyseliny vinné, lze dotčená individuální opatření považovat za pravděpodobně nedostatečná k vyrovnání zjištěného poškozujícího dumpingu.
V důsledku toho a za předpokladu, že budou splněny náležité podmínky, může Komise zahájit prozatímní přezkum podle čl. 11 odst.
3 základního nařízení. V rámci tohoto přezkumu lze mimo jiné prošetřit potřebu zrušit individuální celní sazby a následně uložit celostátní clo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu kyseliny vinné kódu KN 29181200 pocházející z Čínské lidové republiky.
2. Sazba konečného antidumpingového cla platná pro čistou cenu franko hranice Společenství před proclením činí:
Společnost _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Hangzhou Bioking Biochemical Engineering Co., Ltd, Hangzhou, Čínská lidová republika _BAR_ 0,0 % _BAR_ A687 _BAR_
Changmao Biochemical Engineering Co., Ltd, Changzhou City, Čínská lidová republika _BAR_ 10,1 % _BAR_ A688 _BAR_
Ninghai Organic Chemical Factory, Ninghai, Čínská lidová republika _BAR_ 4,7 % _BAR_ A689 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 34,9 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Použití antidumpingových celních sazeb platných pro jednotlivé společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno tím, že je celním orgánům členských států předložena platná obchodní faktura splňující požadavky stanovené v příloze.
Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro všechny ostatní společnosti.
4. Není-li uvedeno jinak, použijí se platné předpisy týkající se cel.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení (ES) č. 1259/2005 uloženého na dovoz kyseliny vinné kódu KN 29181200 pocházející z Čínské lidové republiky budou vybrány s konečnou platností v souladu s pravidly uvedenými níže.
Částky zajištěné nad rámec konečné sazby antidumpingového cla budou uvolněny.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 131/2006
ze dne 26. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 132/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví procentní sazba přijetí smluv o dobrovolné destilaci stolního vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [1], a zejména na čl. 63a odst. 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 63a nařízení (ES) č. 1623/2000 stanoví prováděcí pravidla k režimu destilace vín uvedenému v článku 29 nařízení Rady (ES) č.
1493/1999 [2]. Jedná se o dobrovolnou a subvencovanou destilaci, jejímž cílem je podpořit trh v odvětví vína a kontinuitu zásobování odvětví konzumního alkoholu.
Za tímto účelem se mezi producenty vína a palírnami uzavírají smlouvy.
Členské státy oznamovaly tyto smlouvy Komisi do 15. ledna 2006.
(2) Pro hospodářský rok 2005/2006 byla destilace zahájena v období od 1. října do 23. prosince.
Na základě množství vín, jejichž smlouvy o destilaci byly členskými státy oznámeny Komisi, lze usoudit, že meze dané dostupnými rozpočtovými prostředky a vstřebávací schopností odvětví konzumního alkoholu byly překročeny.
Proto by měla být pro množství oznámená pro destilaci stanovena jednotná procentní sazba přijetí;
(3) Podle čl. 63a odst. 6 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1623/2000 musí členské státy smlouvy o destilaci schválit v období od 30. ledna. Proto by mělo toto nařízení vstoupit v platnost okamžitě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Z množství vína, na něž byly uzavřeny smlouvy, které byly poté na základě čl. 63a odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 oznámeny Komisi do 15. ledna 2006, se přijímá 84,58 %.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 133/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 3149/92, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 [2] určuje způsoby dodávek potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob.
(2) S cílem zajistit řádné provádění ročního plánu dodávek na rok 2006 stanoveného nařízením Komise (ES) č. 1819/2005 ze dne 8. listopadu 2005, kterým se přijímá plán přidělující členským státům prostředky vyčleněné na rozpočtový rok 2006 pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství [3], je třeba upravit lhůty stanovené pro odběr mléčných výrobků z intervenčních zásob.
(3) Produkty k odebrání z intervenčních zásob v rámci ročního plánu mohou být poskytnuty v nezměněném stavu nebo zpracované pro výrobu potravin, nebo mohou být odebrány úplatou za dodávku nebo za výrobu potravin mobilizovaných na trhu Společenství.
Pro poslední druh dodávek je třeba upřesnit produkty dostupné v intervenčních zásobách, které mohou být odebrány úplatou za výrobu produktů z obilovin.
Podmínky veřejného nabídkového řízení podle článku 4 nařízení (EHS) č. 3149/92 pro organizaci dodávek v členských státech musí být v tomto případě odpovídajícím způsobem upřesněny.
(4) Vzhledem k tomu, že Komise hradí náklady spojené s přepravou uvnitř Společenství na základě skutečných nákladů určených prostřednictvím nabídkového řízení, není již pro jejich úhradu nezbytné stanovit předkládání dokladů o ujetých vzdálenostech.
(5) Podle čl. 3 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3149/92, ve znění nařízení (ES) č. 1903/2004 [4], se stanoví, že období provádění ročního plánu uplyne dnem 31. prosince. Je proto třeba odpovídajícím způsobem upravit lhůtu pro předávání výročních zpráv o provádění plánu podle článku 10 nařízení (EHS) č. 3149/92.
(6) Nařízení (EHS) č. 3149/92 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 3149/92 se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 2 třetím pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"V případě, že u másla přiděleného členským státům v rámci ročního plánu 2006 přesahují příděly množství 500 tun, musí být 70 % množství odebráno z intervenčních zásob do 1. března 2006."
2. Článek 4 se mění takto:
a) v odst. 1 písm. b) se za třetím pododstavcem vkládá nový pododstavec, který zní:
"Pokud nejsou obiloviny dostupné v intervenčních zásobách, může Komise povolit odebrání rýže z intervenčních zásob úplatou za dodávku obilovin a produktů z obilovin mobilizovaných na trhu.";
b) v odst. 2 písm. a) čtvrtém pododstavci se doplňuje nová věta, která zní:
"Pokud se dodávka týká obilovin nebo produktů z obilovin poskytnutých výměnou za rýži odebranou z intervenčních zásob, musí být ve vypsání nabídkového řízení přesně uvedeno, že odebraným produktem je rýže ze zásob intervenční agentury."
3. V čl. 7 odst. 2 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Za tímto účelem musí žádost o úhradu obsahovat všechny nezbytné doklady, zejména o způsobu přepravy."
4. V čl. 10 prvním pododstavci se první věta nahrazuje tímto:
"Členské státy předají každoročně nejpozději do 30. června Komisi zprávu o provádění plánu na svém území během předchozího rozpočtového roku."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 134/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo na dovoz pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropských společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Zahájení
(1) Dne 28. dubna 2005 Komise podle článku 5 základního nařízení ohlásila oznámením (dále jen "oznámení o zahájení řízení") zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] zahájení antidumpingového řízení ve věci dovozu pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen ("ČLR") do Společenství.
(2) Řízení bylo zahájeno na základě podnětu podaného dne 11. března 2005 třemi výrobci ve Společenství, konkrétně společnostmi Interkov, spol s.r.o., MI.ME.CA s.r.l. a Niko – Metallurgical company, d.d.
Zelezniki (dále jen "žadatel"), představujícími významný podíl, v tomto případě více než 50 % celkové výroby pákových mechanismů ve Společenství.
Kromě toho podnět podpořila společnost I.M.L., další výrobce ve Společenství.
Podnět obsahoval důkaz o dumpingu dotčeného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za postačující k odůvodnění zahájení řízení.
2. Strany dotčené řízením
(3) Komise úředně uvědomila žadatele, vyvážející výrobce, dovozce, dodavatele a uživatele, stejně jako dotčená sdružení uživatelů a zástupce ČLR, o zahájení řízení.
Zúčastněné strany měly možnost předložit písemně svá stanoviska a žádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(4) Žadatelé z řad výrobců, dalších spolupracujících výrobců ve Společenství, vyvážejících výrobců, dovozců, dodavatelů, uživatelů a sdružení uživatelů předložili svá stanoviska.
Všechny zúčastněné strany, které o to požádaly a prokázaly, že existují zvláštní důvody pro to, aby byly vyslechnuty, byly vyslechnuty.
(5) Aby bylo vyvážejícím výrobcům v ČLR v případě zájmu umožněno podat žádost o status tržního hospodářství nebo o individuální zacházení, zaslala Komise dotčeným čínským společnostem formuláře žádostí o status tržního hospodářství a o individuální zacházení. Čtyři společnosti požádaly o status tržního hospodářství podle čl.
2 odst. 7 základního nařízení nebo o individuální zacházení v případě, že šetření ukáže, že nesplňují podmínky pro status tržního hospodářství, přičemž jedna společnost požádala pouze o individuální zacházení.
(6) V oznámení o zahájení řízení Komise naznačila, že v tomto šetření může být na vývozce uplatněn výběr vzorku.
S ohledem na počet dovozců, kteří projevili ochotu spolupracovat, bylo rozhodnuto, že výběr vzorku je nutný.
(7) Komise zaslala všem dotčeným stranám a všem ostatním společnostem, které se přihlásily v termínu stanoveném v oznámení o zahájení řízení, dotazníky. Odpovědi obdržela od tří výrobců ve Společenství, kteří podali podnět, od dvou dalších výrobců ve Společenství, od pěti vyvážejících výrobců v ČLR, od 12 dodavatelů surovin, od 2 dovozců, kteří nejsou ve spojení, a od 8 uživatelů ve Společenství, kteří rovněž nejsou ve spojení.
(8) Komise vyhledala a ověřila veškeré informace, které byly považovány za nezbytné pro předběžné stanovení dumpingu, z něj vyplývající újmy a zájmu Společenství, a provedla inspekci v provozovnách těchto společností:
a) výrobci ve Společenství:
- Interkov, spol s.r.o.,
- MI.ME.CA s.r.l.,
- Niko – Metallurgical company, d.d.
Zelezniki,
- IML Industria Meccanica Lombarda S.r.l.,
- EJA international;
b) uživatelé ve Společenství:
- Esselte Leitz GmbH & Co.;
c) vyvážející výrobci v ČLR:
- Dongguan Nanzha Leco Stationery,
- Wah Hing Stationery Manufactory Limited.
Další tři vyvážející výrobci předložili formuláře se žádostí o status tržního hospodářství a projevili ochotu spolupracovat v rámci řízení.
Stáhli však svou spolupráci dříve, než byly formuláře se žádostí o status tržního hospodářství prověřeny.
(9) S ohledem na potřebu stanovit běžnou hodnotu pro vyvážející výrobce v ČLR, jimž nemusí být přiznán status tržního hospodářství, proběhla v provozovnách následujících společností inspekce s cílem stanovit běžnou hodnotu na základě údajů ze srovnatelné země:
výrobce v Íránu
- Metalise Co.
3. Období šetření
(10) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004 (dále jen "OŠ").
Zkoumání tendencí relevantních pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen "posuzované období").
4. Dotčený výrobek a obdobný výrobek
4.1. Obecně
(11) Pákové mechanismy jsou kovovým výrobkem, který může být jednou ze součástí pořadačů určených pro archivaci listů papíru a jiných dokumentů.
Specifikace výrobku závisí zejména na použitém materiálu, rozměru mechanismů a zpracování oceli.
4.2. Dotčený výrobek
(12) Dotčeným výrobkem jsou pákové mechanismy všeobecně používané pro archivaci listů papíru a jiných dokumentů v pořadačích nebo deskách. Sestávají z masivních kovových prvků ve tvaru oblouku (obvykle dvou) upevněných na zadní desce a mají nejméně jedno zařízení na otevírání, které umožňuje vkládání a zařazení listů papíru nebo jiných dokumentů.
Pocházejí z ČLR (dále jen "dotčený výrobek") a obvykle spadají do kódu KN ex83051000.
(13) I přes rozdíly v některých prvcích, jako je mimo jiné kvalita a tloušťka oceli, rozměry mechanismů a povrchová úprava, ukázala inspekce, že všechny typy dotčeného výrobku, jak jsou definovány v předcházejícím bodě odůvodnění, mají tytéž základní fyzikální a technické vlastnosti a používají se pro tytéž účely.
Proto a pro účely tohoto antidumpingového řízení jsou všechny typy dotčeného výrobku považovány ze jediný výrobek.
4.3. Obdobný výrobek
(14) Nebyly nalezeny žádné rozdíly mezi dotčeným výrobkem a pákovými mechanismy vyráběnými a prodávanými na tuzemském trhu v ČLR a v Íránu, který ve vztahu k dovozům z ČLR sloužil jako srovnatelná země za účelem stanovení běžné hodnoty.
Tyto pákové mechanismy mají skutečně tytéž základní fyzikální a technické vlastnosti a použití jako mechanismy vyvážené z ČLR do Společenství.
(15) Stejně tak nebyly nalezeny žádné rozdíly mezi pákovými mechanismy vyráběnými výrobním odvětvím Společenství a prodávanými na trhu Společenství a mechanismy dováženými z ČLR.
Obojí mají tytéž fyzikální a technické vlastnosti a použití.
(16) Tyto výrobky jsou proto prozatímně považovány za obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
B. DUMPING
1. Status tržního hospodářství
(17) Podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení se u antidumpingových šetření týkajících se dovozů pocházejících z ČLR určuje běžná hodnota v souladu s odstavci 1 až 6 tohoto článku, a to u těch výrobců, kteří splňují kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení. Krátce a pouze za účelem stručné reference jsou tato kritéria uvedena níže, a to ve zkrácené formě:
- obchodní rozhodnutí se provádějí na základě tržních signálů bez zásadních zásahů státu a náklady se zakládají na tržní hodnotě,
- společnosti disponují jednoznačným a jasným účetnictvím prověřeným nezávislými auditory v souladu s mezinárodními účetními standardy a používaným ve všech oblastech,
- nedochází k podstatnému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství,
- právní předpisy o úpadku a o vlastnictví zaručují právní jistotu a stabilitu,
- převod směnných kursů se provádí podle tržních kursů.
(18) Čtyři vyvážející výrobci v ČLR požádali o status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení a vyplnili formulář žádosti o status tržního hospodářství pro vyvážející výrobce.
(19) Tři z těchto vyvážejících výrobců však stáhli svou spolupráci dříve, než byla provedena ověřovací inspekce. Proto nebylo možné ověřit, zda tyto společnosti splňují kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení.
(20) U zbývajícího vyvážejícího výrobce si Komise vyžádala veškeré informace předložené v žádosti o status tržního hospodářství, které byly považovány za nezbytné, a ověřila je přímo v provozovnách společnosti.
(21) Inspekce ukázala, že žádost o status tržního hospodářství musí být zamítnuta. Údaje společnosti ve vztahu ke každému z pěti kritérií stanovených v čl.
2 odst. 7 písm. c) základního nařízení ukázaly, že společnost nesplňuje požadavky výše uvedených kritérií číslo dva a tři.
Kromě toho nelze dojít k žádnému závěru, pokud jde o kritérium číslo jedna.
(22) Pokud jde o kritérium číslo dva, nelze dojít k závěru, že společnost disponuje jednoznačným a jasným účetnictvím prověřeným nezávislými auditory v souladu s mezinárodními účetními standardy a používaným ve všech oblastech.
(23) Pokud jde o kritérium číslo tři, společnost neposkytla podpůrnou dokumentaci ani podrobné vysvětlení k privatizaci společnosti a novému ocenění aktiv.
S ohledem na tuto skutečnost společnost neprokázala, že nedochází k podstatnému zkreslení způsobenému bývalým systémem netržního hospodářství.
(24) U kritéria číslo jedna nelze učinit žádný závěr, neboť přetrvávají pochybnosti o možném zasahování státu do schvalování pracovních smluv a nelze stanovit, zda se všechny náklady zakládají na tržní hodnotě.
Vzhledem k závěrům u kritérií číslo dva a tři však není nezbytné přijmout v tomto směru rozhodnutí.
(25) Zúčastněné strany dostaly příležitost se k výše uvedeným zjištěním vyjádřit.
2. Individuální zacházení
(26) Vedle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení je v některých případech pro země spadající do čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanovena celostátní povinnost, aby jsou-li vývozcům přiznány odlišné celní sazby, byly směnné kurzy stanoveny na základě tržních kurzů a aby zasahování státu neumožňovalo obcházet opatření (s výjimkou případů, kdy jsou společnosti v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení schopny prokázat, že jejich vývozní ceny a množství, stejně jako obchodní podmínky, jsou svobodně určeny).
(27) Vyvážející výrobce, jemuž nelze přiznat status tržního hospodářství, žádal rovněž o individuální zacházení pro případ, že by mu nebyl přiznán status tržního hospodářství.
Na základě dostupných informací bylo zjištěno, že tato společnost splňuje veškeré požadavky na přiznání individuálního zacházení v souladu s čl. 9 odst.
(28) Další vyvážející výrobce, který nežádal o status tržního hospodářství, žádal pouze o individuální zacházení. Tato společnost prodávala v průběhu období šetření prostřednictvím společností, které s ní jsou ve spojení, a to nezávislým zákazníkům ve Společenství a spolupracovala při šetření. Šetření ukázalo, že společnost splňuje všechny požadavky pro individuální zacházení stanovené v čl. 9 odst. 5 základního nařízení.
(29) Byl tedy učiněn závěr, že individuální zacházení bude přiznáno následujícím dvěma vyvážejícím výrobcům z ČLR:
- Dongguan Nanzha Leco Stationery,
- Wah Hing Stationery Manufactory Limited.
3. Běžná hodnota
(30) Vyvážející společnost, která žádala pouze o individuální zacházení, nepředložila v prodloužených lhůtách dostatečně podrobnou a odůvodněnou odpověď na dotazník určený vývozcům. Proto nebylo možno stanovit dumpingové rozpětí a společnost musela být považována za stranu, která při šetření nespolupracuje.
3.1. Stanovení běžné hodnoty u všech vyvážejících výrobců, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství
a) Srovnatelná země
(31) V souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení se běžná hodnota pro vyvážející výrobce, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství, určí na základě cen nebo početně zjištěné hodnoty ve srovnatelné zemi.
(32) V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla svůj záměr použít jako vhodnou srovnatelnou zemi pro účely stanovení běžné hodnoty pro ČLR Indii a vyzvala zúčastněné strany, aby k výběru srovnatelné země zaujaly stanovisko.
(33) Jeden uživatel, jeden spolupracující vývozce a jeden nespolupracující vývozce měli k tomuto návrhu námitky.
Hlavními argumenty proti Indii jakožto srovnatelné zemi bylo, že:
- existuje jen málo indických výrobců a na tuzemském indickém trhu neexistuje konkurence,
- Indie vyrábí pouze pro tuzemský trh, nikoli na vývoz,
- výroba v Indii má odlišné specifikace, a výrobní postup je proto rovněž odlišný,
- objem výroby v Indii je nižší ve srovnání s čínskou výrobou,
- indická výroba není stabilní, pokud jde o množství a jakost.
(34) Zúčastněné strany však nebyly schopny navrhnout vhodnější alternativu ani předložit podrobnosti nebo odůvodnit své tvrzení, že Indie není vhodnou srovnatelnou zemí.
(35) Komise proto požádala Indii, ale také všechny ostatní známé potenciální srovnatelné země, jako Turecko, Jihoafrickou republiku, Írán a Thajsko, o spolupráci.
(36) Vyšlo však najevo, že ze zemí uvedených v předcházejícím bodě odůvodnění vyrábí v současné době pákové mechanismy pouze několik výrobců v Indii a Íránu.
Navíc nebylo možné dosáhnout plné spolupráce s Indií, zatímco výrobce v Íránu souhlasil, že bude s Komisí plně spolupracovat.
(37) Posouzení odpovědi ukázalo, že Írán má jednoho výrobce a že tento výrobce prodává na tuzemském trhu.
Kromě toho bylo shledáno, že se na íránský trh ve značné míře dovážejí čínské výrobky.
Je tedy zřejmé, že íránské a čínské výrobky si na íránském trhu konkurují.
(38) S ohledem na výše uvedené skutečnosti bylo možno předběžně dojít k závěru, že Írán je nejvhodnější a nejpřiměřenější srovnatelnou zemí podle čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
b) Stanovení běžné hodnoty ve srovnatelné zemi
2 odst. 7 písm. a) základního nařízení se běžná hodnota pro vyvážející výrobce, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství, stanovila na základě informací získaných od výrobce ve srovnatelné zemi.
Běžná hodnota byla stanovena na základě všech cen skutečně zaplacených nebo splatných na tuzemském trhu v Íránu za srovnatelné typy výrobků, neboť bylo shledáno, že transakce výrobce v Íránu se provádějí podle pravidel řádného obchodního styku.
(40) V důsledku toho byla běžná hodnota stanovena jako vážený průměr tuzemské prodejní ceny spolupracujícího výrobce v Íránu uplatňované vůči zákazníkům, kteří nejsou s výrobcem ve spojení.
4. Vývozní ceny
(41) U vývozce, jemuž bylo přiznáno individuální zacházení, byla pro prodej na vývoz do Společenství, který se uskutečnil prostřednictvím společností ve spojení mimo Společenství, vývozní cena stanovena na základě ceny při dalším prodeji nezávislým zákazníkům ve Společenství.
(42) Ve všech případech, kdy byl dotčený výrobek vyvážen nezávislým odběratelům ve Společenství, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, konkrétně na základě vývozních cen skutečně zaplacených nebo splatných.
5. Srovnání
(43) Běžná hodnota a vývozní cena byly srovnávány na základě cen ze závodu a na téže obchodní úrovni. Aby bylo zajištěno spravedlivé srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou, byly podle čl.
2 odst. 10 brány v úvahu rozdílné činitele, o nichž se tvrdilo a u nichž se projevilo, že ovlivňují ceny a srovnatelnost cen.
(44) Na tomto základě mohly být přiznány příspěvky za rozdíly v nákladech na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku, rozdíly v doplňkových nákladech a nákladech na úvěr, poplatky či na služby zákazníkům (záruka), a to v míře, v jaké bylo možné je dostatečně odůvodnit.
Úpravy byly provedeny i tam, kde se prodej na vývoz uskutečnil prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem v jiné zemi, než je dotčená země nebo Společenství, a to podle čl. 2 odst.
6. Dumpingové rozpětí
6.1. Pro spolupracujícího vyvážejícího výrobce, jemuž bylo přiznáno individuální zacházení
(45) U společnosti, jíž bylo přiznáno individuální zacházení, byl srovnáván vážený průměr běžné hodnoty každého typu vyváženého do Společenství stanovený pro srovnatelnou zemi s váženým průměrem vývozní ceny odpovídajícího typu vyváženého do Společenství podle čl. 2 odst. 11 základního nařízení.
(46) Prozatímní vážený průměr dumpingového rozpětí vyjádřený jako procentní podíl z ceny CIF na hranice Společenství před proclením je:
Dongguan Nanzha Leco Stationary 33,4 %.
6.2. Pro všechny ostatní vyvážející výrobce
(47) Aby bylo možné spočítat celostátní clo použitelné na všechny ostatní vývozce v ČLR, stanovila Komise nejdříve úroveň spolupráce.
V tomto ohledu se připomíná, že tři ze čtyř společností původně žádajících o status tržního hospodářství od spolupráce odstoupily a s výjimkou jedné další společnosti žádající pouze o individuální zacházení, která však musí být považována za nespolupracující, nebyla ze strany dalších čínských vyvážejících výrobců vyvíjena žádná spolupráce.
(48) Jelikož nebyla ze strany vývozců, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství nebo status individuálního zacházení, vyvíjena žádná spolupráce, byl výpočet založen na dostupných skutečnostech.
Celostátní dumpingové rozpětí bylo proto spočítáno na základě nejreprezentativnějšího PCN vyvezeného z ČLR vývozci, jimž nebyl přiznán status tržního hospodářství nebo status individuálního zacházení.
Vývozní cena byla potom porovnána s běžnou hodnotou stanovenou pro srovnatelnou zemi.
Aby bylo zajištěno, že šlo skutečně o spravedlivé srovnání, vyžádala si Komise dodatečně za účelem stanovení tržní ceny tržní informace od jiných vyvážejících výrobců.
Žádné informace zjištěné v rámci této fáze šetření nepoukazovaly na to, že by výpočty nebyly spravedlivé či byly nepřiměřené.
(49) Na tomto základě byla celostátní úroveň dumpingu prozatímně stanovena na 48,1 % ceny CIF na hranice Společenství.
(50) Toto rozpětí se uplatňuje na všechny výrobce, jimž bylo přiznáno individuální zacházení.
C. ÚJMA
1. Výroba ve Společenství
(51) Šetřením bylo zjištěno, že v období šetření byly pákové mechanismy ve Společenství vyráběny těmito výrobci: třemi výrobci ve Společenství, kteří podali podnět, dvěma dalšími výrobci, kteří podnět podporovali a plně spolupracovali s Komisí při šetření, a společností Esselte, která vyráběla pákové mechanismy pouze pro vlastní potřebu.
(52) V období šetření vyráběla a dovážela pákové mechanismy ještě další společnost, a to pouze pro vlastní potřebu.
V období šetření však zastavila výrobu.
Daná společnost odpověděla na dotazník určený výrobcům ve Společenství a poskytla údaje o své vlastní výrobě.
(53) U jednoho dalšího výrobce, který předložil dopis na podporu podnětu, bylo zjištěno, že v období šetření dotčený výrobek nevyráběl.
(54) Žadatelé tvrdili, že v období šetření vyráběly dotčený výrobek i některé další společnosti, avšak v omezeném množství.
Tyto společnosti se v rámci šetření nepřihlásily ani neposkytly údaje o své výrobě.
Tato množství nebudou prozatímně do výroby ve Společenství zahrnuta.
(55) Bylo zjištěno, že jeden ze spolupracujících výrobců, který podpořil podnět, rovněž dováží dotčený výrobek z ČLR.
Zatímco většina prodeje tohoto výrobce v ES v období šetření byla vyrobena ve Společenství, ukázalo se, že přibližně 25 % objemu prodeje ve Společenství bylo zakoupeno v ČLR.
To představuje přibližně 39 % jeho celkové výroby.
(56) Přestože jde o poměrně významnou část prodeje společnosti, bylo shledáno, že tyto dovozy se uskutečnily v rámci sebeobrany proti dumpingovým dovozům za nízké ceny z ČLR.
Skutečně, již na počátku posuzovaného období, kdy výrobce zjistil, že nemůže plně konkurovat dumpingovým dovozům za nízké ceny z ČLR, rozhodl se poslat své staré strojní vybavení do Číny a vytvořit společný podnik s čínským výrobcem.
Ověřené finanční údaje předložené tímto výrobcem ve Společenství za posuzované období ukázaly, že prodával čínské pákové mechanismy, aby pokryl některé z vysokých ztrát vzniklých prodejem vlastních výrobků na trhu Společenství.
Dovoz čínských pákových mechanismů společnosti umožnil přežít až do současnosti.
(57) Bylo rovněž zjištěno, že hlavní činnost této společnosti je situována do Společenství a společnost se chová jako výrobce Společenství.
Spolupráce této společnosti ukazuje, že má podobné chování a zájmy jako ostatní žadatelé v šetření.
Má se proto za to, že by výroba tohoto výrobce měla být zařazena do definice výroby ve Společenství.
(58) Objem výroby ve Společenství pro účely čl. 4 odst. 1 základního nařízení byl tedy prozatímně vypočten jako součet objemu výroby pěti spolupracujících výrobců ve Společenství, kteří podpořili podnět, plus údaje dostupné pro jednoho dalšího výrobce.
2. Definice výrobního odvětví Společenství
(59) Objem výroby pěti výrobců ve Společenství, kteří plně spolupracovali při šetření a podpořili podnět, byl stanoven přibližně na 220 milionů kusů v průběhu období šetření. To představuje více než 90 % celkové výroby ve Společenství. Tyto společnosti představují proto výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
(60) Je třeba poznamenat, že i kdyby byl onen výrobce, který dovážel čínské pákové mechanismy, z výroby a výrobního odvětví Společenství vyloučen, představují zbylí výrobci stále významný podíl celkové výroby ve Společenství, jak ho definuje čl. 5 odst. 4 základního nařízení.
3. Spotřeba Společenství
(61) Spotřeba byla stanovena na základě objemu prodeje známých výrobců zákazníkům ve Společenství, kteří nejsou ve spojení, a dovozu ze třetích zemí.
Prodej výrobců Společenství byl z velké části založen na odpovědích na dotazník, které předložili.
Objem dovozu však musel být v důsledku nízké úrovně spolupráce ze strany čínských vyvážejících výrobců a v důsledku nedostatečné přesnosti údajů Eurostatu založen na podnětu.
Kód KN pro pákové mechanismy totiž zahrnuje i mechanismy pro kroužkové pořadače a je vyjádřen pouze v tunách, nikoli v kusech.
(62) Následující tabulka ukazuje poptávku po dotčeném výrobku ve Společenství, která se během posuzovaného období významně zvýšila:
Tabulka 1
(Kusy (v tisících) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 (OŠ) _BAR_
Spotřeba _BAR_ 301440 _BAR_ 301990 _BAR_ 337300 _BAR_ 399670 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 112 _BAR_ 132 _BAR_
(63) K hlavnímu zvýšení došlo v období od roku 2003 do konce období šetření, kdy se spotřeba zvýšila o 18 %, tj. o více než 62 milionů kusů.
Výrobní odvětví Společenství zvýšilo objem prodeje o 8 %, tj. o 14 milionů kusů.
V průběhu téhož období vzrostl vývoz z Číny o 29 %, tj. o 48 milionů kusů.
4. Dovoz z ČLR do Společenství
4.1. Objem, podíl na trhu a průměrná cena dotčeného dovozu
a) Objem dovozu a podíl na trhu
(64) Jak je zmíněno ve výše uvedeném 61. bodu odůvodnění, vycházel objem čínského dovozu z údajů obsažených v podnětu. Tyto údaje byly porovnány s údaji Eurostatu, jakož i s údaji o vývozu ověřenými v provozovnách největšího čínského vývozce, který představuje přes 65 % celkového čínského vývozu a který spolupracoval při šetření.
(65) Vývoj dovozu z dotčené země, pokud jde o objem a podíl na trhu, je následující:
Tabulka 2
Objem dovozu (v tisících kusů) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
ČLR _BAR_ 135000 _BAR_ 130000 _BAR_ 166000 _BAR_ 214000 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 123 _BAR_ 159 _BAR_
Podíl dovozů na trhu _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
ČLR _BAR_ 44,8 % _BAR_ 43,1 % _BAR_ 49,2 % _BAR_ 53,6 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_ 110 _BAR_ 120 _BAR_
(66) Jak ukazuje tabulka 1 výše, spotřeba pákových mechanismů ve Společenství stoupla v posuzovaném období o 32 %, tj. o 98 milionů kusů. Mezitím vzrostl dovoz z dotčené země přibližně o 59 %, což je konkrétně zvýšení o 79 milionů kusů.
Její podíl na trhu se tedy v posuzovaném období zvýšil ze 44,8 % na 53,6 %.
To znamená zisk 8,8 procentních bodů podílu na trhu.
Stojí za to poznamenat, že k hlavnímu zvýšení dovozu a podílu na trhu ze strany čínských vyvážejících výrobců došlo mezi rokem 2003 a obdobím šetření, kdy se dumpingové dovozy zvýšily o 48 milionů kusů a podíl na trhu o 4,4 procentní body.
b) Dovozní ceny a cenové podbízení
Tabulka 3
Dovozní ceny z ČLR _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
EUR za tisíc kusů _BAR_ 120 _BAR_ 110 _BAR_ 96 _BAR_ 107 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 92 _BAR_ 80 _BAR_ 89 _BAR_
(67) Výše uvedená tabulka ukazuje, jak se v posuzovaném období vyvíjely průměrné dovozní ceny z ČLR.
Dovozní ceny klesly ze 120 EUR za jeden tisíc pákových mechanismů v roce 2001 na 107 EUR v období šetření.
Úroveň dovozních cen byla v roce 2003, v kombinaci s 20 % zvýšením spotřeby, tak nízká, že v období od roku 2003 do období šetření mohla být zvýšena o 11 %.
Tato cenová úroveň však zůstává daleko pod cenovou úrovní výrobního odvětví Společenství.
Celkově vzato činil pokles cen dumpingových dovozů v posuzovaném období 11 %.
(68) Na trhu Společenství bylo v období šetření provedeno srovnání prodejních cen výrobního odvětví Společenství s cenami čínských vyvážejících výrobců.
Toto srovnání bylo provedeno po odečtení rabatů a slev a po provedení úprav v souvislosti s podovozními náklady.
Ceny výrobního odvětví Společenství byly upraveny na ceny ze závodu a dovozní ceny byly ceny CIF na hranice Společenství.
(69) Srovnání ukázalo, že v průběhu období šetření byly čínské pákové mechanismy dováženy do Společenství za ceny, které byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
Vyjádříme-li to procentním podílem posledně uvedené ceny, činilo rozpětí cenového podbízení 24,3 %.
Z této úrovně cenového podbízení a cenového vývoje ve výrobním odvětví Společenství, stejně jako ze ziskovosti, jak je vysvětleno dále, je jasné, že již v posuzovaném období došlo ke značnému propadu cen.
5. Hospodářská situace výrobního odvětví Společenství
(70) V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení zahrnuje přezkum účinků dumpingových dovozů na výrobní odvětví Společenství posouzení všech hospodářských činitelů a ukazatelů, které ovlivňují stav daného výrobního odvětví v posuzovaném období, konkrétně od roku 2001 do období šetření.
(71) Údaje výrobního odvětví Společenství uvedené níže představují ověřenou úhrnnou informaci za pět spolupracujících výrobců Společenství.
5.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(72) Vývoj výroby, výrobní kapacity a využití kapacity je následující:
Tabulka 4
Indexy 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Výroba (v tisících kusů) _BAR_ 225065 _BAR_ 222036 _BAR_ 221472 _BAR_ 219990 _BAR_
Index výroby (2001 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 98 _BAR_ 98 _BAR_
Výrobní kapacita (počet kusů) _BAR_ 454423 _BAR_ 439504 _BAR_ 488387 _BAR_ 490172 _BAR_
Index výrobní kapacity _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 107 _BAR_ 108 _BAR_
Využití kapacity v % _BAR_ 50 % _BAR_ 51 % _BAR_ 45 % _BAR_ 45 % _BAR_
Index využití kapacity _BAR_ 100 _BAR_ 102 _BAR_ 92 _BAR_ 91 _BAR_
(73) I přes zvýšenou poptávku došlo v posuzovaném období ve výrobním odvětví Společenství k mírnému poklesu výroby o 2 %.
S ohledem na dobrou tržní perspektivu a stoupající spotřebu se uskutečnily investice na zvýšení výrobní kapacity.
Využití kapacity však pokleslo o 9 %, mimo jiné i z důvodu mírného poklesu výroby.
5.2. Zásoby
(74) Údaje uvedené níže představují objem zásob ke konci každého období.
Tabulka 5
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Zásoby (v tisících kusů) _BAR_ 11750 _BAR_ 8242 _BAR_ 15201 _BAR_ 15236 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 70 _BAR_ 129 _BAR_ 130 _BAR_
(75) Šetření ukázalo, že zásoby výrobního odvětví Společenství nebyly relevantním ukazatelem pro posouzení hospodářské situace výrobního odvětví Společenství. Výrobní odvětví Společenství totiž vyrábí většinou na objednávku a úroveň zásob představovala omezený podíl výroby a dodávky na přibližně 3 až 4 týdny v posuzovaném období.
5.3. Objem prodeje, podíly na trhu, průměrné jednotkové ceny ve Společenství a růst
(76) Údaje uvedené níže představují objem prodeje výrobního odvětví Společenství nezávislým zákazníkům na trhu Společenství.
Tabulka 6
Indexy 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem prodeje (v tisících kusů) _BAR_ 166440 _BAR_ 171990 _BAR_ 171300 _BAR_ 185670 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 103 _BAR_ 112 _BAR_
Podíl na trhu _BAR_ 55,1 % _BAR_ 56,6 % _BAR_ 50,7 % _BAR_ 46,4 % _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 103 _BAR_ 92 _BAR_ 84 _BAR_
Průměrné prodejní ceny (v eurech za tisíc kusů) _BAR_ 152 _BAR_ 142 _BAR_ 137 _BAR_ 132 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 93 _BAR_ 90 _BAR_ 87 _BAR_
(77) Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Společenství mohlo určitým způsobem těžit z nárůstu spotřeby zvýšením prodeje v posuzovaném období o 12 %, tj. o 19 milionů kusů.
(78) Podíl na trhu výrobního odvětví Společenství však klesl z 55,1 % v roce 2001 na 46,4 % na konci období šetření.
To představuje ztrátu podílu na trhu ve výši 8,7 procentních bodů.
Hlavní pokles podílu na trhu byl zaznamenán mezi rokem 2003 a obdobím šetření, kdy Společenství ztratilo 4,4 procentních bodů.
(79) Je proto jasné, že u výrobního odvětví Společenství nedošlo k plnému využití růstu trhu.
(80) Výše uvedená tabulka ukazuje, že výrobní odvětví Společenství utrpělo značným poklesem průměrných prodejních cen (o 13 %), neboť na trh Společenství pronikly dumpingové dovozy za nízké ceny.
5.4. Ziskovost
(81) Rozpětí ziskovosti uvedené níže se stanovuje vyjádřením finančního výsledku dosaženého výrobním odvětvím Společenství jako procentní podíl z obratu dosaženého na trhu Společenství.
Tabulka 7
Ziskovost prodejů Společenství (RoT) _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
ziskovost prodejů ES _BAR_ – 13 % _BAR_ – 17 % _BAR_ – 19 % _BAR_ – 26 % _BAR_
— trend _BAR_ _BAR_ – 4 % _BAR_ – 6 % _BAR_ – 13 % _BAR_
(82) V posuzovaném období byla ziskovost záporná.
Rozsah ztrát se však výrazně zhoršil zejména v důsledku nižší úrovně cen.
I když výrobní odvětví Společenství optimalizovalo svou výrobu, aby mohlo konkurovat čínským dovozům, a upravilo všechny možné technické parametry dotčeného výrobku, ztráta se v posuzovaném období průběžně zvyšovala.
Výsledek dosažený v období šetření je i v krátkodobém výhledu neudržitelný.
5.5. Návratnost investic, peněžní tok, investice a schopnost zvýšit kapitál
(83) Trendy v souvislosti s návratností investic, peněžním tokem a investicemi jsou uvedeny v následující tabulce.
Tabulka 8
Indexy 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Návratnost investic (celá společnost) _BAR_ – 18 % _BAR_ – 22 % _BAR_ – 17 % _BAR_ – 55 % _BAR_
Peněžní tok (celá společnost, v eurech) _BAR_ 1737465 _BAR_ 720972 _BAR_ – 259997 _BAR_ – 2757046 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 176 _BAR_ 45 _BAR_ 73 _BAR_
Investice (dotčený výrobek, v eurech) _BAR_ 1839277 _BAR_ 2453440 _BAR_ 2353561 _BAR_ 2601880 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 133 _BAR_ 128 _BAR_ 141 _BAR_
(84) Jak bylo naznačeno výše v 78. a 82. bodě odůvodnění, klesající trend a související pokles prodejních cen výrobního odvětví Společenství ovlivnily ziskovost tohoto výrobního odvětví.
To mělo rovněž nepříznivý dopad na ukazatele újmy související se ziskovostí.
Lze říci, že výše uvedený negativní trend pozorovaný u návratnosti investic a peněžního toku odráží do velké míry negativní tendenci ziskovosti uvedenou výše v tabulce 6.
(85) Jak již bylo vysvětleno ve výše uvedeném 73. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Společenství zvýšilo investice do dotčeného výrobku, neboť tržní podmínky byly v posuzovaném období velmi dobré.
Investice výrobního odvětví Společenství spočívaly spíše hlavně v obměně provozů a strojního zařízení než v investicích do nových výrobních zařízení.
(86) Výrobní odvětví Společenství poukázalo na to, že mělo zvýšené potíže s navyšováním kapitálu.
Výše uvedená zjištění a zejména 26 % záporná ziskovost skutečně jasně naznačují, že schopnost výrobního odvětví Společenství navýšit kapitál, ať už prostřednictvím externích poskytovatelů finančních prostředků, nebo prostřednictvím mateřských společností, je silně omezena jeho katastrofální finanční situací.
5.6. Zaměstnanost, produktivita a mzdy
Tabulka 9
Indexy 2001 = 100 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 792 _BAR_ 773 _BAR_ 746 _BAR_ 713 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 94 _BAR_ 90 _BAR_
Produktivita (v tisících kusů na zaměstnance) _BAR_ 284 _BAR_ 287 _BAR_ 297 _BAR_ 309 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 104 _BAR_ 109 _BAR_
Mzdy (roční průměr na zaměstnance, v eurech) _BAR_ 15619,65 _BAR_ 15747,02 _BAR_ 15338,60 _BAR_ 15545,16 _BAR_
Index _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 98 _BAR_ 100 _BAR_
(87) Výrobní odvětví Společenství snížilo od roku 2001 do období šetření počet svých zaměstnanců.
Produktivita mohla být v posuzovaném období zlepšena v důsledku zvýšené úrovně investic v kombinaci s poklesem počtu zaměstnanců.
(88) Celkové mzdy a s nimi spojené náklady placené výrobním odvětvím Společenství byly v posuzovaném období stabilní.
Počet zaměstnanců klesl v tomto období o 10 % a kvůli inflaci došlo k jeho snížení dokonce i v relativních hodnotách.
5.7. Velikost stávajícího dumpingového rozpětí
(89) Dumpingová rozpětí jsou upřesněna výše v oddíle týkajícím se dumpingu.
Tato stanovená rozpětí jsou jasně nad hranicí de minimis.
Kromě toho vzhledem k objemu a ceně dumpingových dovozů nemůže být dopad stávajícího dumpingového rozpětí považován za zanedbatelný.
5.8. Účinky minulého dumpingu a subvencování
(90) Výrobní odvětví Společenství se nezotavuje z účinků minulého dumpingu ani subvencování, neboť se neprováděla žádná předchozí šetření.
5.9. Závěr týkající se újmy
(91) Již na počátku posuzovaného období zaujímala ČLR polovinu trhu Společenství s pákovými mechanismy.
Tuto svou již tak silnou pozici ČLR značně posílila.
Je třeba připomenout, že objem dovozu z ČLR se v posuzovaném období značně zvýšil, a to jak z hlediska objemu (+ 79 milionů kusů), tak z hlediska podílu na trhu (+ 8,8 procentních bodů).
Kromě toho průměrná jednotková cena tohoto dovozu klesla o 11 %, což se odráží v cenovém podbízení zjištěném při šetření.
(92) Zatímco objemy prodeje výrobního odvětví Společenství stouply, nemělo toto výrobní odvětví v období šetření z významného růstu trhu Společenství (+ 32%, tj. + 98 milionů kusů) téměř žádný prospěch.
Ztratilo významný podíl na trhu a utrpělo snížení cen v průměru o 13 %. To v posuzovaném období vedlo ke zdvojnásobení ztrát, omezení peněžního toku a návratnosti investic, snížení výroby a využití výrobní kapacity, stagnaci mezd a povinnosti omezit zaměstnanost.
Bez ohledu na úsilí vynaložené na zvýšení konkurenceschopnosti se v období šetření finanční situace výrobního odvětví Společenství značně zhoršila.
(93) Je třeba rovněž poznamenat, že někteří výrobci ve Společenství v posledních letech zastavili výrobu nebo z oboru odešli.
(94) S ohledem na všechny ukazatele lze dojít k závěru, že výrobní odvětví Společenství utrpělo v období šetření podstatnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení.
D. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Úvodní poznámka
(95) V souladu s čl. 3 odst. 6 a čl. 3 odst. 7 základního nařízení bylo rovněž přezkoumáno, zda existuje příčinná souvislost mezi dumpingovými dovozy z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství. Podle čl. 3 odst. 7 byly rovněž přezkoumány jiné známé činitele než dumpingové dovozy, které mohly ve stejnou dobu působit výrobnímu odvětví Společenství újmu, aby bylo zajištěno, že újma způsobená těmito jinými činiteli nebude přičítána dumpingovým dovozům.
2. Účinek dovozů z ČLR
(96) Připomíná se, že objem dovozů z ČLR vzrostl v posuzovaném období přibližně o 43 % a jejich podíl na trhu o 8,8 procentních bodů.
Kromě toho, jak bylo vysvětleno v 67. bodě odůvodnění výše, klesly dovozní ceny z ČLR o 11 % a čínské dovozní ceny byly o 24 % nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
(97) V posuzovaném období došlo rovněž k časové shodě mezi další vlnou dumpingových dovozů za nízké ceny a podstatným zhoršením již tak špatné situace ve výrobním odvětví Společenství.
Tuto skutečnost nejlépe ilustruje srovnání hospodářských výsledků dosažených čínskými vývozci a výrobním odvětvím Společenství mezi rokem 2003 a obdobím šetření.
V tomto období vzrostl objem pákových mechanismů dovážených z Číny o 48 milionů kusů a bylo zjištěno cenové podbízení.
V důsledku toho mohli čínští vyvážející výrobci získat 4,4 procentní body podílu na trhu.
V tomtéž období objem prodeje výrobního odvětví Společenství vzrostl pouze o 14 milionů kusů, což způsobilo ztrátu 4,3 procentních bodů podílu na rychle rostoucím trhu.
Výrobní odvětví Společenství muselo zároveň snížit průměrnou prodejní cenu přibližně o 4 %.
Dramatické zhoršení finanční situace v tomto období dokazuje například nárůst ztrát o 7 procentních bodů.
Je třeba poznamenat, že dovoz z Číny byl na vysoké úrovni již na počátku posuzovaného období a že výrobní odvětví Společenství bylo proto od počátku tohoto období zranitelné.
(98) Jak ukazuje narůstající podíl na trhu ve výše uvedené tabulce 2, stali se čínští vývozci provozující dumping v období šetření hlavními subjekty působícími na trhu Společenství a vytlačili výrobní odvětví Společenství.
3. Účinky dovozů ze třetích zemí
(99) Jak bylo vysvětleno ve výše uvedeném 36. bodě odůvodnění, neexistuje ve světě mnoho společností vyrábějících a vyvážejících pákové mechanismy.
V souvislosti s výběrem srovnatelné země bylo nalezeno několik výrobců v Indii a v Íránu, avšak podle dostupných informací vyvezli známí výrobci z těchto zemí pouze omezené, pokud vůbec nějaké, množství pákových mechanismů.
Hlavním trhem pro tyto výrobce byl očividně jejich vlastní domácí trh.
(100) Je proto velmi nepravděpodobné, že by dovozy pocházející z jiných třetích zemí, jako je Indie, mohly přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Dostupných informací je velmi málo, takže není ani možné tento omezený objem, pokud vůbec nějaký, dovozů z jiných třetích zemí spolehlivě odhadnout.
(101) Má se proto za to, že dovozy pákových mechanismů pocházejících z jiných třetích zemí nemohly hospodářskou situaci výrobního odvětví Společenství ovlivnit.
4. Účinky čínských dovozů prováděných výrobním odvětvím Společenství
(102) Jak bylo vysvětleno ve výše uvedeném 55. bodě odůvodnění, bylo zjištěno, že jeden ze spolupracujících výrobců zahrnutých do definice výrobního odvětví Společenství dovážel v posuzovaném období dotčený výrobek z ČLR.
Velká většina prodeje tohoto výrobce v ES však byla vyrobena ve Společenství – přibližně 25 % objemu prodeje bylo nakoupeno v ČLR.
(103) Šetření ukázalo, že uvedený výrobce dovážel z Číny pákové mechanismy, které byly vyrobeny čínským vývozcem, s nímž měl uvedený výrobce uzavřenu obchodní dohodu.
Bylo rovněž zjištěno, že cena při dalším prodeji, za niž prodával dovezené pákové mechanismy, byla srovnatelná s cenou, za niž prodával pákové mechanismy své vlastní výroby.
(104) Na tomto základě se nelze domnívat, že tyto dovozy přispěly k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
Přestože je pravda, že tyto dovozy představují zřejmě více než zanedbatelný objem (konkrétně asi 6 % z celkového prodeje výrobního odvětví Společenství v období šetření), je třeba poznamenat toto.
Za prvé, ceny při dalším prodeji odpovídaly prodejním cenám zboží vlastní výroby.
Kromě toho prodej tohoto výrobku doplňoval vlastní sortiment výrobků.
Za druhé, jak bylo vysvětleno výše v 55. a 56. bodě odůvodnění, tyto dovozy uvedenému výrobci částečně umožnily snížit některé z vysokých ztrát z prodeje výrobků vlastní výroby na trhu Společenství.
Dovoz čínských pákových mechanismů společnosti zcela jistě umožnil přežít do současnosti.
Doplnění vlastního sortimentu výrobků dovozem čínského zboží bylo tedy určitou sebeobranou s cílem vypořádat se s čínskými dumpingovými dovozy.
Tento výrobce rovněž jasně podporuje stávající řízení.
(105) Je proto velmi nepravděpodobné, že dovozy uskutečněné tímto výrobcem přispěly ke zjištěné újmě.
5. Účinky výkonnosti vývozu výrobního odvětví Společenství
(106) Bylo rovněž zkoumáno, zda vývoz pákových mechanismů prováděný výrobním odvětvím Společenství mohl být příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Společenství v posuzovaném období utrpělo.
(107) Jak ukazuje níže uvedená tabulka, hlavním trhem pro výrobní odvětví Společenství byl vždy trh Společenství.
Vývozy mimo EU představovaly v posuzovaném období 7,4 % až 16,2 % z celkového prodeje výrobního odvětví Společenství.
Tabulka 10
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Vývoz (v tisících kusů) _BAR_ 32419 _BAR_ 23114 _BAR_ 18303 _BAR_ 14551 _BAR_
Index 2001 = 100 _BAR_ 100 _BAR_ 71 _BAR_ 56 _BAR_ 45 _BAR_
(108) Vývoz výrobního odvětví Společenství klesl v posuzovaném období přibližně o 18 milionů kusů.
Na tento pokles je třeba nahlížet v souvislosti s významným růstem trhu Společenství, k němuž v tomto období došlo.
Je třeba mít na paměti, že v tomto období získávaly čínské dovozy podíl i na jiných světových trzích, jak o tom svědčí analýza informací získaných pro účely výběru srovnatelné země.
(109) Kromě toho šetření ukázalo, že výroba výrobního odvětví Společenství byla dosti stabilní a v posuzovaném období zaznamenala pouze 2 % pokles.
Výrobní odvětví Společenství bylo schopné kontrolovat, a dokonce snižovat své náklady.
(110) Na základě nyní dostupných informací se proto má za to, že i když pokles objemu prodeje na vývoz mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nemůže zdůvodnit výrazný pokles cen na trhu Společenství a finanční ztráty, které v období šetření výrobní odvětví Společenství utrpělo.
6. Závěry týkající se příčinných souvislostí
(111) Je třeba zdůraznit, že k újmě v tomto případě došlo v první řadě formou propadu cen, který způsobil další zvyšování ztrát.
K tomu došlo současně s rychle rostoucími dovozy z ČLR za dumpingové ceny, které byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství.
Neexistuje žádný náznak toho, že by výše zmíněné jiné činitele mohly být významnou příčinou podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Společenství utrpělo.
V průběhu šetření nebyly nalezeny žádné jiné činitele, které by mohly podstatnou újmu způsobit.
Na základě výše uvedené analýzy účinků všech známých činitelů na situaci ve výrobním odvětví Společenství je možno předběžně dojít k závěru, že podle čl. 3 odst. 6 základního nařízení existuje jasná časová shoda, a tedy příčinná souvislost mezi dumpingovými dovozy z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
E. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1.1. Obecné úvahy
(112) V souladu s článkem 21 základního nařízení se zkoumalo, zda existují pádné důvody, které by mohly vést k závěru, že by bylo proti zájmům Společenství uvalit na dovozy z dotčené země antidumpingová cla.
Jednotlivé služby Komise zaslaly dovozcům, obchodníkům a průmyslovým uživatelům dotazníky.
Od dvou uživatelů byly získány částečné odpovědi.
Ostatní uživatelé neodevzdali odpověď na dotazník, ale písemně vyjádřili svá stanoviska.
(113) Na základě informací obdržených od spolupracujících stran bylo možno dojít k následujícím závěrům.
1.2. Zájem výrobního odvětví Společenství
(114) Připomíná se, že výrobní odvětví Společenství sestávalo z pěti výrobců zaměstnávajících více než 700 osob ve výrobě a prodeji dotčeného výrobku.
Připomíná se rovněž, že hospodářské ukazatele výrobního odvětví Společenství ukázaly v posuzovaném období zhoršující se finanční výsledky, což vedlo k tomu, že někteří výrobci ve Společenství zastavili v posledních letech výrobu.
Výrobní odvětví Společenství je však životaschopné a nechystá se tento obchodní segment opustit, jak ukázala opatření podniknutá s cílem vypořádat se s vlnou dumpingových dovozů.
Šetření například ukázalo, že se výrobnímu odvětví Společenství podařilo v posuzovaném období zlepšit výrobní postup a zkrátit dodací lhůty.
(115) Pokud nebudou uložena opatření, je pravděpodobné, že cenový tlak ze strany dumpingových dovozů zesílí, finanční situace výrobního odvětví se bude dále zhoršovat a další výrobci ve Společenství budou nuceni zastavit výrobu, což by mělo nepříznivé důsledky pro širší odvětví, které již nyní trpí dovozy za dumpingové ceny.
(116) Pokud budou uložena opatření, lze očekávat, že objem výroby a prodeje výrobního odvětví Společenství ve velmi krátké době vzroste, což výrobnímu odvětví Společenství umožní rozvrhnout fixní náklady na vyšší objem výroby.
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že využití kapacity výrobního odvětví Společenství je velmi nízké a že výrobní odvětví Společenství by skutečně mohlo výrobu výrazně zvýšit.
To by výrobnímu odvětví Společenství rovněž umožnilo získat zpět podíl na trhu, který ztratilo v posuzovaném období, a využít úspor z rozsahu.
Je pravděpodobné, že jakmile nebude tvorba cen narušována dumpingovými dovozy, dosáhne finanční situace výrobního odvětví Společenství udržitelnější úrovně.
(117) Je proto jasné, že antidumpingová opatření by byla v zájmu výrobního odvětví Společenství.
1.3. Zájem dodavatelů
(118) Dvanáct dodavatelů, kteří výrobcům ve Společenství dodávají suroviny, napsalo ve věci tohoto řízení Komisi.
Tyto strany podporují uložení antidumpingových opatření.
Má se za to, že tito dodavatelé představují v tomto řízení zástupce dodavatelů oceli.
(119) Je zřejmé, že pro dodavatelské odvětví existuje riziko, že pokud nebudou proti dumpingovým dovozům za nízké ceny podniknuty žádné kroky, jeden prvek prodeje v krátké době zanikne.
Vysoké ztráty, které utrpělo výrobní odvětví Společenství, jsou nadále neudržitelné.
(120) Dodavatelé rovněž podporovali uložení opatření, neboť by to vedlo k větší jistotě na trhu počínaje dodávkami surovin až po dodávky pákových mechanismů uživatelskému výrobnímu odvětví.
Dodavatelé zároveň zdůraznili hospodářský význam výrobního odvětví Společenství v oblasti pákových mechanismů z hlediska uživatelů ve Společenství.
Je však třeba poznamenat, že tato tvrzení jsou uváděna jménem uživatelů (viz níže).
(121) Na základě výše uvedených skutečností je proto možné dojít k závěru, že uložení antidumpingových opatření by nebylo proti zájmům dodavatelů ve Společenství.
1.4. Zájem uživatelů a dovozců
(122) Obdrželi jsme odpovědi od osmi uživatelů a dvou dovozců působících na trhu Společenství.
Uživatelé jsou obvykle zároveň i dovozci v tom smyslu, že dovážejí pákové mechanismy a vyrábějí pákové pořadače, odvozený výrobek.
Celková obchodní činnost těchto stran je významná, ale pákové mechanismy představují pouze 10 % jejich celkové činnosti.
(123) Uživatelé a dovozci jsou obvykle proti uložení antidumpingových opatření, neboť dotčený výrobek představuje podstatnou část z ceny odvozeného výrobku, konkrétně 20 % celkových nákladů na odvozený výrobek.
Tyto uživatele a dovozce lze považovat za zástupce výrobního odvětví, neboť představují více než 50 % tohoto odvětví.
Tvrdí, že pokud by byla uložena antidumpingová opatření, byli by v nevýhodném postavení ve vztahu ke svým zákazníkům (zejména k obchodním řetězcům a velkým distributorům).
Tvrdí, že v odvětví pákových mechanismů existuje kapacita pro nadvýrobu. Nejsou tedy v silném postavení pro vyjednávání se zákazníky a obávají se, že jakmile na ně budou uložena opatření, budou pákové mechanismy dováženy z Číny.
Jejich tvrzení však nebyla podložena důkazy.
(124) Pokud jde o dovoz pákových mechanismů na trh Společenství, mají uživatelské společnosti obvykle s čínskými výrobci uzavřeny smlouvy o dodávce.
Uživatelé namítají, že čínské výrobky dosáhly ve srovnání s výrobky vyráběnými ve Společenství po dlouhém období vývoje společně s čínskými partnery velmi dobré kvality. Tvrdí proto, že zlepšili dostupnost materiálu a konkurenci na trhu.
Tvrdí rovněž, že v případě uložení opatření by došlo k nedostatečnému zásobování.
(125) Spolupracující dovozci mají podobné obavy.
Pouze jeden uživatel podporuje uložení opatření, ale prohlašuje, že by měla být rovněž uložena opatření na pákové pořadače.
(126) S ohledem na rozsáhlé výrobní kapacity ve Společenství (viz výše uvedená tabulka 4), a jelikož výrobci ve Společenství mohou do výrobní kapacity snadno dále investovat, aby uspokojili poptávku na trhu nenarušovaném dumpingovými postupy, nezdá se být tvrzení o možném nedostatku v důsledku nedostatečné kapacity výrobního odvětví Společenství realistické a jistě není opodstatněné.
Má se za to, že by to neomezilo účinnou hospodářskou soutěž na trhu Společenství.
(127) Má se rovněž za to, že by uložení opatření nemělo zásadně ovlivnit celkovou konkurenceschopnost uživatelských výrobních odvětví.
Šetření ukázalo, že někteří výrobci pákových mechanismů vyrábějí rovněž odvozené výrobky a že existuje stále velký podíl uživatelů, kteří kupují pákové mechanismy převážně z nedumpingových zdrojů.
Všichni uživatelé by měli možnost vrátit se k nedumpingovým zdrojům zásobování.
(128) Pokud jde o možné zvýšení nákladů, nelze vyloučit, že by k němu došlo ihned po uložení antidumpingových opatření.
Tento nárůst nákladů by zasáhl zejména společnosti, které nakupují hlavně dumpingové výrobky z Číny za nízkou cenu.
V nejhorším případě, vezme-li se v úvahu stávající podíl výrobního odvětví Společenství na trhu, mohou navrhovaná opatření vést k průměrnému nárůstu nákladů o 2,5 %, pokud jde o průměrné náklady na výrobu odvozených výrobků.
Je však třeba poznamenat, že dotčený výrobek zaujímá pouze menší podíl činností výrobního odvětví vyrábějícího odvozené výrobky a že navíc ziskovost dotčeného výrobku je velmi dobrá.
Komise se však domnívá, že k tomuto scénáři nedojde a že je mnohem pravděpodobnější, jak je vysvětleno ve 116. a 120. bodě odůvodnění výše, že uložení antidumpingových opatření povede ke zvýšení účinné konkurence na trhu Společenství, ke znovunabytí podílu na trhu a k oživení hospodářské situace výrobního odvětví Společenství.
Tak by bylo možné v krátké době předejít přílišnému zvýšení cen na trhu Společenství.
(129) V každém případě je na každé možné zvýšení cen třeba nahlížet s ohledem na zájem uživatelských společností, které pákové mechanismy od výrobního odvětví Společenství většinou nakupují.
(130) Po bližší úvaze se tedy předběžně má za to, že negativní dopad na náklady některých uživatelů není takový, aby zabránil uložení opatření.
1.5. Závěr týkající se zájmu Společenství
(131) Uložení opatření na dovoz pákových mechanismů pocházejících z ČLR by bylo zcela určitě v zájmu výrobního odvětví Společenství.
Pokud jde jak o dovozce/obchodníky, tak o uživatelská výrobní odvětví, nepředpokládá se, že by dopad na ceny pákových mechanismů příliš ovlivnil jejich konkurenceschopnost a hospodářskou soutěž na trhu Společenství.
Naopak ztráty utrpěné výrobním odvětvím Společenství a dodavateli a rizika dalšího zavírání výroben jsou očividně ohromná.
(132) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl předběžně učiněn závěr, že neexistují přesvědčivé důvody proti uložení antidumpingových opatření na dovozy pákových mechanismů pocházejících z ČLR.
F. PROZATÍMNÍ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(133) S ohledem na závěry dosažené ohledně dumpingu, z něj vyplývající újmy a zájmu Společenství by měla být uložena prozatímní opatření s cílem zabránit další újmě způsobené dumpingovými dovozy vůči výrobnímu odvětví Společenství.
(134) Opatření by měla být uložena na úrovni postačující k odstranění újmy způsobené těmito dovozy, aniž by přesáhla zjištěné rozpětí dumpingu.
Při výpočtu cla nezbytného k odstranění účinků škodlivého dumpingu bylo vzato v úvahu, že jakékoli opatření by mělo umožnit výrobnímu odvětví Společenství pokrýt své výrobní náklady a celkově dosáhnout zisku před zdaněním, jehož by výrobní odvětví tohoto typu mohlo v dané oblasti dobře dosáhnout za běžných podmínek hospodářské soutěže, to znamená při neexistenci dumpingových dovozů, a to prodejem obdobného výrobku ve Společenství.
Ziskové rozpětí před zdaněním použité pro tento výpočet činilo 5 % z obratu.
Toto rozpětí je v souladu s tím, čeho bylo dosaženo v obecné kategorii při neexistenci dumpingových dovozů, a je proto předběžně považováno za přiměřené.
Na tomto základě byla vypočtena cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Společenství.
Cena nepůsobící újmu byla získána tak, že k výrobním nákladům bylo přičteno výše uvedené 5 % ziskové rozpětí.
(135) Nezbytné zvýšení cen pak bylo stanoveno na základě srovnání váženého průměru dovozní ceny s váženým průměrem ceny nepůsobící újmu obdobného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství.
(136) Rozdíl vycházející z tohoto srovnání byl poté vyjádřen jako procentní podíl průměrné dovozní hodnoty CIF.
Ve všech případech bylo shledáno, že rozpětí újmy byla vyšší než zjištěná dumpingová rozpětí.
2. Prozatímní opatření
(137) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se má za to, že prozatímní antidumpingové clo by mělo být uloženo na úrovni zjištěného dumpingového rozpětí, ale nemělo by být v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení vyšší než výše vypočítané rozpětí újmy.
(138) Individuální antidumpingové celní sazby pro jednotlivé společnosti definované v tomto nařízení byly stanoveny na základě závěrů tohoto šetření.
Odrážejí proto situaci těchto společností zjištěnou při šetření.
Dané celní sazby (na rozdíl od celostátního cla, které se uplatňuje na "všechny ostatní společnosti") jsou tak použitelné pouze na dovozy výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami.
Dovezené výrobky vyrobené jinými společnostmi, které nejsou výslovně uvedeny v normativní části tohoto dokumentu s jejich názvem a adresou, včetně subjektů, které jsou s těmi, jež jsou zde výslovně uvedeny, ve spojení, tyto sazby využívat nemohou a uplatní se na ně celní sazby platné pro "všechny ostatní společnosti".
(139) Všechny žádosti o uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vytvoření nového výrobního nebo prodejního subjektu) se neprodleně zasílají Komisi [3] společně se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnosti společnosti spojené s výrobou, prodejem na domácím trhu a vývozem, například v souvislosti s onou změnou názvu nebo změnou výrobních nebo prodejních subjektů.
Komise případně po konzultaci s poradním výborem upraví příslušným způsobem toto nařízení, a to tak, že aktualizuje seznam společností využívajících individuální celní sazby.
(140) Na základě výše uvedených skutečností jsou prozatímní celní sazby následující:
Dongguan Nanzha Leco Stationery _BAR_ 33,3 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 48,1 %. _BAR_
G. ZÁVĚREČNÉ USTANOVENÍ
(141) V zájmu řádné správy věcí veřejných by mělo být stanoveno období, během něhož by zúčastněné strany, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení, mohly písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení.
Kromě toho by mělo být stanoveno, že zjištění týkající se uložení cel pro účely tohoto dokumentu jsou prozatímní a mohou být pro účely konečných opatření přehodnocena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se prozatímní antidumpingové clo na dovozy pákových mechanismů pocházejících z Čínské lidové republiky a používaných pro archivaci listů papíru a jiných dokumentů v pořadačích nebo deskách kódu KN ex83051000, (kód TARIC 8305100050).
Tyto pákové mechanismy sestávají z masivních kovových prvků ve tvaru oblouku (obvykle dvou) upevněných na zadní desce a mají nejméně jedno zařízení na otevírání, které umožňuje vkládání a zařazení listů papíru nebo jiných dokumentů.
2. Sazba prozatímního antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před zaplacením cla se stanoví takto:
Společnost _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Dongguan Nanzha Leco Stationery _BAR_ 33,3 % _BAR_ A729 _BAR_
Všechny ostatní _BAR_ 48,1 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Propuštění výrobku uvedeného v odstavci 1 do volného oběhu ve Společenství podléhá poskytnutí záruky rovnající se částce prozatímního cla.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 20 nařízení (ES) č. 384/96, mohou zúčastněné strany požádat o zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo přijato toto nařízení, předložit svá písemná stanoviska a požádat o ústní slyšení u Komise, a to do jednoho měsíce od vstupu tohoto nařízení v platnost.
Podle čl. 21 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 se mohou zúčastněné strany do jednoho měsíce ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost vyjádřit k jeho uplatňování.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 135/2006
ze dne 26. ledna 2006
o vydání dovozních licencí pro rýži na základě žádostí podaných během prvních deseti pracovních dnů měsíce ledna 2006 podle nařízení (ES) č. 327/98
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 327/98 ze dne 10. února 1998 o otevření a správě celních kvót pro dovoz rýže a zlomkové rýže [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Přezkoumání množství, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence pro rýži pro tranši pro měsíc leden 2006 vede k tomu, že bude třeba připravit vydávání licencí pro množství uvedená v žádostech, případně snížená na základě koeficientu a bude třeba určit dostupná množství, která se převedou do následující tranše,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Žádosti o dovozní licence pro celní kvóty pro rýži zahájené nařízením (ES) č. 327/98, předložené v průběhu prvních deseti pracovních dní měsíce ledna 2006 a sdělené Komisi jsou sníženy podle koeficientu uvedeného v příloze tohoto nařízení.
2. Dostupná množství pro tranši pro měsíc leden 2006, která se převedou do tranše následující, jsou stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 136/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 137/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 138/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanovuje, že rozdíl mezi cenami výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a cenami těchto výrobků v rámci Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou v rozmezí, které vyplývá z dohod uzavřených podle článku 300 smlouvy.
(2) V souladu s nařízením (ES) č. 1255/1999 se při určování náhrad u výrobků vyjmenovaných v článku 1 výše uvedeného nařízení, vyvážených v přirozeném stavu, musí brát v úvahu:
- stávající situace a budoucí vývoj cen a dostupnosti mléka a mléčných výrobků na trhu Společenství a cen mléka a mléčných výrobků v mezinárodním obchodě,
- marketingové náklady a nejvýhodnější náklady na přepravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných vývozních míst ve Společenství, jakož i náklady spojené s umístěním zboží na trhu v zemi určení,
- cíle společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, které mají zajistit stav rovnováhy a přirozený vývoj cen a obchodování na tomto trhu,
- rozmezí, která vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy, a
- potřeba předcházet výkyvům na trhu Společenství, a
- hospodářský aspekt navrhovaných vývozů.
5 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měly při stanovování cen v rámci Společenství brát v úvahu skutečné ceny, které jsou pro vývoz nejvýhodnější, a při stanovování cen v mezinárodním obchodě by se měly brát v úvahu zejména:
a) ceny převládající na trzích třetích zemí;
b) nejvýhodnější ceny ve třetích zemích určení při dovozu ze třetích zemí;
c) ceny výrobce ve vyvážejících třetích zemích, případně s ohledem na dotace poskytované těmito zeměmi a
d) nabídkové ceny vyplaceně na hranici Evropského společenství.
(4) V souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 může být s ohledem na situaci na světových trzích nebo na konkrétní požadavky určitých trhů zapotřebí rozlišit náhradu u výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení podle místa určení.
3 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měl stanovit seznam výrobků, pro něž jsou poskytovány vývozní náhrady, a výše těchto náhrad alespoň jednou za čtyři týdny; výše náhrady však může zůstat na stejné úrovni déle než čtyři týdny.
(6) V souladu s článkem 16 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], se náhrada pro slazené mléčné výrobky rovná součtu dvou složek; přičemž první je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství mléčných výrobků, a vypočítá se vynásobením základní výše náhrady obsahem mléčných výrobků v dotyčném produktu; druhá je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství přidané sacharózy, a vypočítá se tak, že se základní výše náhrady platná v den vývozu pro produkty, které jsou vyjmenované v čl. 1 odst.
1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [3], vynásobí obsahem sacharózy v celém produktu, tato druhá složka se však použije pouze tehdy, pokud byla přidaná sacharóza vyrobena z cukrové řepy nebo cukrové třtiny sklizené ve Společenství.
(7) Nařízení Komise (EHS) č. 896/84 [4] obsahuje dodatečná ustanovení o poskytování náhrad při změnách hospodářského roku; tato ustanovení umožňují rozlišit náhrady podle data výroby produktů.
(8) Při výpočtu náhrady pro tavené sýry je nezbytné stanovit, že v případě přidání kaseinu a/nebo kaseinátů se takové přidané množství nebere v úvahu.
(9) Při určování produktů a oblastí způsobilých pro náhrady je vhodné vzít v úvahu na jednu stranu skutečnost, že postavení určitých produktů Společenství na trhu neopodstatňuje podporování jejich vývozu, a na druhou stranu to, že zeměpisná blízkost některých oblastí by mohla usnadnit odklon obchodu a zneužití.
(10) Z použití výše uvedených pravidel na současnou situaci na trhu s mlékem, zejména na ceny mléčných výrobků ve Společenství a na světovém trhu, vyplývá, že náhrady by měly být stanoveny v příloze tohoto nařízení.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady, na něž se odkazuje v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 o výrobcích vyvážených v přirozeném stavu, se stanovují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 139/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 24. ledna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 24. ledna 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 140/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 24. ledna 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 24. ledna 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 12,20 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 141/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní licence pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm, podaným v lednu 2006 v rámci celní kvóty dle nařízení (ES) č. 992/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 992/2005 ze dne 29. června 2005 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm (od 1. července 2005 do 30. června 2006) [2], a zejména na čl. 1 odst. 4 a článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 1 odst. 3 písm. c) nařízení (ES) č. 992/2005 stanoví počet kusů mladého skotu samčího pohlaví určeného na výkrm, který lze dovézt za zvláštních podmínek v období od 1. ledna do 31. března 2006. Množství určitých produktů z hovězího a telecího masa, pro něž byly podány žádosti o dovozní licence, jsou taková, že žádostem může být vyhověno v plném rozsahu.
(2) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. dubna 2006 v rámci celkového množství 169000 kusů možné podat žádost o licenci podle čl. 1 odst. 4 směrnice (ES) č. 992/2005,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozních licencí podaných během ledna 2006 podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 992/2005 se vyhovuje v plném rozsahu.
2. Množství na období uvedené v čl. 1 odst. 3 písm. d) nařízení (ES) č. 992/2005 je 167730 kusů zvířat.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 142/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se po šedesáté druhé mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 18. ledna 2006 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 143/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 144/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 145/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 19,39 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 29,20 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 146/2006
ze dne 26. ledna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro dovoz čiroku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, nevyhovět žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 20. do 26. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro čirok se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 147/2006
ze dne 26. ledna 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 20. do 26. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 25,47 EUR/t pro maximální celkové množství 62000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 148/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 149/2006
ze dne 26. ledna 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 20. do 26. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 150/2006
ze dne 26. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 20. do 26. ledna 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 6,74 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 27. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 151/2006
ze dne 24. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 20. prosince 1996 přijala Rada nařízení (ES) č. 2505/96 o otevření a správě autonomních celních kvót Společenství pro některé zemědělské produkty a průmyslové výrobky [1].
Poptávka Společenství po dotyčných produktech a výrobcích by měla být uspokojována za co nejpříznivějších podmínek.
Měly by být proto otevřeny nové celní kvóty Společenství se sníženými nebo s nulovými celními sazbami pro přiměřené objemy a měla by být prodloužena platnost některých stávajících celních kvót, přičemž by neměl být narušen trh s těmito produkty a výrobky.
(2) Objem některých celních kvót Společenství nestačí krýt potřeby průmyslu Společenství pro stávající kvótové období, a proto je třeba tyto celní kvóty zvýšit s účinkem od 1. ledna 2005 a upravit je s účinkem od 1. ledna 2006.
(3) Poskytovat v roce 2006 nadále celní kvóty Společenství pro některé produkty a výrobky, u nichž byla cla v roce 2005 pozastavena, již není v zájmu Společenství.
Tyto produkty a výrobky by proto měly být z tabulky v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96 vypuštěny.
(4) S ohledem na velký počet změn, jež je třeba provést, by mělo být v zájmu přehlednosti nahrazeno celé znění přílohy I nařízení (ES) č. 2505/96.
(5) Nařízení (ES) č. 2505/96 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) S ohledem na ekonomickou důležitost tohoto nařízení je nezbytné opřít se o naléhavé důvody podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství.
(7) Vzhledem k tomu, že se příloha tohoto nařízení má používat od 1. ledna 2006, mělo by nařízení vstoupit v platnost okamžitě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 2505/96 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení s účinkem od 1. ledna 2006.
Článek 2
Pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 2005 se v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96:
- objem celní kvóty 09.2603 stanoví na 3900 tun se sazbou 0 %,
- objem celní kvóty 09.2975 stanoví na 540 tun se sazbou 0 %.
Článek 3
Pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se v příloze I nařízení (ES) č. 2505/96:
- objem celní kvóty 09.2002 stanoví na 600 tun,
- objem celní kvóty 09.2003 stanoví na 1400000 jednotek,
- objem celní kvóty 09.2030 stanoví na 300 tun,
- objem celní kvóty 09.2603 stanoví na 4500 tun,
- objem celní kvóty 09.2612 stanoví na 1500 tun,
- objem celní kvóty 09.2624 stanoví na 425 tun,
- objem celní kvóty 09.2837 stanoví na 600 tun,
- objem celní kvóty 09.2975 stanoví na 600 tun,
- objem celní kvóty 09.2979 stanoví na 800000 jednotek.
Článek 4
Celní kvóty 09.2004, 09.2009, 09.2018, 09.2021, 09.2022, 09.2023, 09.2028, 09.2613, 09.2621, 09.2622, 09.2623, 09.2626, 09.2630, 09.2881, 09.2964, 09.2985 a 09.2998 se uzavírají s účinkem od 1. ledna 2006.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem následujícím po dni vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 152/2006
ze dne 27. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 153/2006
ze dne 27. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1819/2005, kterým se přijímá plán přidělující členským státům prostředky vyčleněné na rozpočtový rok 2006 pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3730/87 ze dne 10. prosince 1987, kterým se stanoví obecná pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob organizacím pověřeným jejich rozdělením nejchudším osobám ve Společenství [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [2], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 2 nařízení Komise (EHS) č. 3149/92 ze dne 29. října 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství [3], byl nařízením Komise (ES) č.
1819/2005 [4] přijat distribuční plán, který se má financovat z prostředků dostupných v rozpočtovém roce 2006. Plán pro každý členský stát, který opatření používá, zejména stanoví finanční zdroje zpřístupněné k uskutečnění jeho části plánu, jakož i množství každého typu produktu, které má být odebráno ze zásob držených intervenčními agenturami, a granty k nákupu určitých produktů na trhu.
(2) S ohledem na zvláštní potřeby Řecka je třeba změnit roční plán na rok 2006 tak, aby bylo v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. b) čtvrtým pododstavcem nařízení (EHS) č. 3149/92 povoleno odebrání rýže úplatou za obiloviny a produkty z obilovin. Je proto třeba odpovídajícím způsobem upravit množství rýže původně přidělené Řecku podle přílohy I nařízení (ES) č. 1819/2005.
(3) Nařízení (ES) č. 1819/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem všech příslušných řídících výborů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1819/2005 se mění takto:
1. část b) se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení;
2. znění uvedené v příloze II tohoto nařízení se doplňuje jako část c).
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 154/2006
ze dne 27. ledna 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 2. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 2. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 155/2006
ze dne 27. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 2. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 2. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 156/2006
ze dne 27. ledna 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka v 97. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2799/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka [2], intervenční orgány nabídly k prodeji pomocí stálého nabídkového řízení určitá množství sušeného odstředěného mléka ve svém vlastnictví.
(2) Podle článku 30 uvedeného nařízení se s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení stanoví minimální prodejní cena nebo se rozhodne nepokračovat v nabídkovém řízení.
Výše jistoty složené na zpracování se určuje s ohledem na rozdíl mezi tržní cenou sušeného odstředěného mléka a minimální prodejní cenou.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být minimální prodejní cena stanovena na níže určené úrovni a měla by být stanovena příslušná jistota za zpracování.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální prodejní cena a jistota za zpracování pro 97. dílčí nabídkové řízení prováděné podle nařízení (ES) č. 2799/1999, jehož lhůta pro podávání nabídek skončila dnem 24. ledna 2006, se stanovují takto:
—minimální prodejní cena: _BAR_ 190,97 EUR/100 kg, _BAR_
—jistota za zpracování: _BAR_ 35,00 EUR/100 kg. _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 157/2006
ze dne 27. ledna 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 2. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 2 dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 45 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 50 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 158/2006
ze dne 27. ledna 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka pro 33. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 214/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 ze dne 12. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství sušeného odstředěného mléka, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 214/2001.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 33. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 214/2001, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 24. ledna 2006, se stanovuje minimální prodejní cena odstředěného mléka ve výši 191,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 159/2006
ze dne 27. ledna 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 111/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 160/2006
ze dne 27. ledna 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze přijímat žádosti o dovozní licence podané v ledna 2006 pro některé mléčné výrobky v rámci některých kvót otevřených nařízením (ES) č. 2535/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 ze dne 14. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót [2], a zejména na čl. 16 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Žádosti, které byly podány od 1. do 10. ledna 2006 ohledně některých produktů uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 2535/2001, se vztahují na vyšší množství, než jaká jsou k dispozici.
Je proto vhodné stanovit pro požadovaná množství koeficienty přidělení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Na množství, o něž bylo požádáno v dovozních licencích na období od 1. do 10. ledna 2006 ohledně produktů, které spadají do kvót uvedených v částech I.A a I.B, body 1 a 2, částech I.C, I.D, I.E, částech I.F, I.G a I.H přilohy I nařízení (ES) č. 2535/2001, se použijí koeficienty přidělení stanovené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 161/2006
ze dne 23. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 950/2001 o uložení konečného antidumpingového cla u dovozu některých hliníkových fólií pocházejících mimo jiné z Ruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] ("základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 tohoto nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Platná opatření
(1) V návaznosti na šetření (dále jen "původní šetření") uložila Rada nařízením (ES) č. 950/2001 [2] konečné antidumpingové clo v sazbě 14,9 % z dovozu některých hliníkových fólií (hliníkové fólie pro domácnost – "AHF") pocházejících z Ruska.
Po přijetí závazku předloženého ruským vyvážejícím výrobcem, akciovou společností "United Company Siberian Aluminium", která později změnila svůj název [3] na Open Joint Stock Company Rusal Sayanal (dále jen "Sayanal"), byl rozhodnutím Komise 2001/381/ES [4] dovoz od tohoto vývozce osvobozen od antidumpingového cla.
2. Žádost o prozatímní přezkum
(2) Žádost o částečný prozatímní přezkum nařízení (ES) č. 950/2001 podala Sayanal, vyvážející výrobce hliníkových fólií pro domácnost podléhajících cenovému závazku, která je součástí skupiny společností Russian Aluminium (dále jen "Rusal").
11 odst. 3 základního nařízení Sayanal uvedla, že se změnily okolnosti týkající se dumpingu, na jejichž základě byla přijata platná opatření, a že tyto změny jsou trvalého rázu.
Sayanal dále tvrdila a předložila jednoznačné důkazy, že porovnáním běžné hodnoty vycházející z jejích vlastních nákladů nebo cen na domácím trhu s vývozními cenami do Společenství by se dumping podstatně snížil, a to výrazně pod úroveň stávajících opatření (14,9 %).
Uvedla proto, že další uplatňování opatření na současné úrovni, vycházejících z dříve zjištěného dumpingového rozpětí, již není nezbytné k vyrovnání dumpingu.
3. Zahájení
(4) Po konzultaci s poradním výborem Komise rozhodla, že existují dostatečné důkazy odůvodňující zahájení částečného přezkumu, a prostřednictvím oznámení zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [5] zahájila částečný prozatímní přezkum, jehož rozsah byl omezen na prošetření dumpingu v souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení, a započala šetření.
(5) Komise úředně vyrozuměla žadatele a zástupce země vývozu o zahájení přezkumu.
Zúčastněné strany měly možnost písemně sdělit své připomínky a požádat o slyšení.
(6) Komise rovněž zaslala žadateli dotazník a ve stanovené lhůtě obdržela odpověď.
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné za účelem stanovení míry dumpingu, a provedla inspekce na místě v provozovnách těchto společností:
- Sayanal, Sayanogorsk, Rusko, a ve společnostech, které jsou s ní ve spojení v rámci skupiny Rusal:
- SAZ, Sayanogorsk, Rusko (tavírna hliníku),
- Rusal Sayanskaya Folga, Dmitrov, Rusko (zpracovatel malých cívek),
- Trading House Russian Foil, Moskva, Rusko,
- Trading House Safoil, Moskva, Rusko,
- Rual Trade (BVI) Limited, Moskva, Rusko,
- Sibirsky Aluminium GmbH, Düsseldorf, Německo.
4. Období šetření
(7) Šetření dumpingu zahrnovalo období od 1. října 2003 do 30. září 2004 (dále jen "období šetření").
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(8) Dotčeným výrobkem je stejný výrobek jako v původním šetření, tj. některé hliníkové fólie o tloušťce nejméně 0,009 mm a nejvýše 0,018 mm, bez podložky, válcované, ale dále již neopracované, v rolích o šířce nepřesahující 650 mm, pocházející z Ruska, v současnosti klasifikované pod kódem KN 76071110.
2. Obdobný výrobek
(9) Na rozdíl od předchozího šetření prodávala Sayanal a společnosti, které jsou s ní ve spojení, hliníkové fólie pro domácnost rovněž na ruském domácím trhu.
Zatímco do Evropského společenství je dotčený výrobek prodáván ve formě "velkých rolí", na ruském domácím trhu se prodává v "malých cívkách".
Malé cívky jsou vyráběny z velkých rolí tím, že se rozdělí na kratší části a zabalí za účelem prodeje koncovým uživatelům.
Bylo však zjištěno, že hliníkové fólie pro domácnost ve velkých rolích a malých cívkách mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti i použití.
(10) Hliníkové fólie pro domácnost prodávané na ruském trhu i fólie vyvážené do Společenství mají tedy stejné fyzikální a chemické vlastnosti a použití, a jsou proto považovány za obdobné ve smyslu čl. 1 odst. 4 základního nařízení.
C. VÝSLEDKY ŠETŘENÍ
1. Běžná hodnota
(11) Na ruském domácím trhu prodává Sayanal prostřednictvím společnosti Trading House Russian Foil (dále jen "THRF") dotčený výrobek společnosti Rusal Sayanskaya Folga (RSF), která zpracovává velké role na malé cívky a poté je prodává nezávislým odběratelům v Rusku.
(12) Není uskutečňován žádný prodej velkých rolí nezávislým odběratelům v Rusku ani žádný reprezentativní prodej malých cívek nezávislým odběratelům ve Společenství. Nebylo proto možné provést řádné srovnání podle jednotlivých druhů výrobku. V souladu s čl. 2 odst. 3 základního nařízení proto byla běžná hodnota vypočtena podle výrobních nákladů společnosti s připočtením přiměřené částky za prodejní, správní a režijní náklady a zisky.
(13) Podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení se výrobní náklady upraví, "pokud náklady spojené s výrobou a prodejem šetřeného výrobku nejsou přiměřeně podchyceny v účetních záznamech dané strany".
(14) Šetření prokázalo, že tavírně hliníku, která je ve spojení s žadatelem, byly účtovány velmi nízké ceny za elektřinu vyráběnou ve vodní elektrárně Sajano-Šušenskoje v porovnání s cenami účtovanými ve třetích zemích, které mají srovnatelné vodní elektrárny.
Ceny určuje regionální energetická komise.
Tyto ceny byly považovány za nepřiměřeně nízké a nezohledňující běžné náklady.
Byly proto upraveny podle ceny elektřiny v roce 2004 platné pro energeticky náročnou výrobu na jiném reprezentativním trhu, tj. v Norsku, která činila 14 EUR/MWh.
(15) Prodejní, správní a režijní náklady byly určeny na základě skutečných údajů zaznamenaných danou společností podle návětí čl. 2 odst.
6 základního nařízení. Bylo však nutné provést úpravu zohledňující skutečnost, že jak je uvedeno ve 12. bodě odůvodnění, daná společnost neprodává stejný druh rolí hliníkových fólií pro domácnost na trhu Evropského společenství a na ruském trhu, a že jsou navíc tyto druhy prodávány na různých obchodních úrovních.
(16) Z téhož důvodu bylo rovněž třeba upravit zisk z domácího prodeje.
V rámci provedení těchto úprav, a vzhledem k existenci převodních cen v rámci skupiny, bylo považováno za vhodné určit zisk na základě ziskového rozpětí (32,1 %) zjištěného podle auditem ověřené účetní závěrky Rusal Group, vyjádřeného jako procentní podíl z celkových nákladů.
2. Vývozní cena
(17) Prodej do EU je uskutečňován prostřednictvím řady prodejních společností sdružených ve skupině Rusal Group: THRF, Trading House Safoil, Rual Trade (BVI) Limited a Sibirsky Aluminium GmbH (dále jen "SAG").
(18) Kde byl prodej uskutečňován prostřednictvím dovozce ve Společenství, který je ve spojení s žadatelem, byla vývozní cena vypočtena na základě maloobchodních cen účtovaných nezávislým odběratelům.
Byly provedeny úpravy pro veškeré náklady vzniklé mezi dovozem a novým prodejem dotčeného výrobku tímto dovozcem, zahrnující prodejní, správní a režijní náklady a přiměřené ziskové rozpětí, v souladu s čl. 2 odst.
9 základního nařízení. Ziskové rozpětí vycházelo ze ziskového rozpětí zjištěného u nezávislého dovozce při předchozím šetření.
(19) Vývozní cena prodeje uskutečňovaného prostřednictvím společnosti mimo Společenství, která je ve spojení se žadatelem, byla určena na základě ceny, za kterou byl dotčený výrobek poprvé znovu prodán nezávislému kupci ve Společenství.
3. Srovnání
(20) Srovnání vývozní ceny a početně zjištěné běžné hodnoty bylo provedeno na základě ceny ze závodu na stejné obchodní úrovni. Z důvodu spravedlivého srovnání byly v souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení zohledněny rozdíly ve faktorech, které prokazatelně ovlivňují ceny a jejich srovnatelnost.
Na tomto základě byly v odůvodněných případech provedeny úpravy u nákladů na dopravu, manipulaci, pojištění a dovozních poplatků. Podle čl.
2 odst. 10 písm. i) základního nařízení byly rovněž provedeny úpravy v případech, kdy byl prodej na vývoz uskutečňován prostřednictvím společnosti, která je ve spojení s žadatelem, působící v jiné zemi, než je dotčená země nebo Společenství.
4. Dumpingové rozpětí
(21) Jak je stanoveno v čl. 2 odst. 11 základního nařízení, byl vážený průměr početně zjištěné běžné hodnoty srovnán s váženým průměrem čisté vývozní ceny ze závodu odpovídajícího druhu dotčeného výrobku.
(22) Výše uvedené srovnání neprokázalo existenci žádného dumpingu.
D. TRVALÝ RÁZ ZMĚNĚNÝCH OKOLNOSTÍ
(23) V souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení bylo rovněž prošetřeno, zda je možné rozumně předpokládat, že změna okolností je trvalá.
(24) V tomto ohledu bylo především vzato v úvahu, že Sayanal dodržovala po uložení platných opatření svůj cenový závazek prostřednictvím SAG, své dceřiné prodejní společnosti ve Společenství.
Zároveň si Sayanal zachovala podstatný podíl na trhu Společenství, což naznačuje, že je schopna konkurovat za nedumpingové ceny.
(25) Byly rovněž prověřeny ceny dotčeného výrobku prodávaného na trzích třetích zemí, aby byla posouzena cenová politika dané společnosti na trzích, kde neplatí žádná opatření na ochranu trhu.
Bylo zjištěno, že tyto ceny byly pouze mírně nižší než stávající vývozní ceny do Společenství, a nebyly shledány žádné skutečnosti svědčící o dumpingu na těchto trzích.
Má se tudíž za to, že není důvod se domnívat, že by tato změna okolností a zjištění ohledně neexistence dumpingu nebyly trvalého rázu.
E. ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
(26) Na základě provedeného šetření je považováno za vhodné změnit antidumpingová opatření použitelná na dovoz hliníkových fólií pro domácnost od Sayanal.
(27) Zúčastněným stranám byly sděleny základní údaje a úvahy, na jejichž základě má být doporučeno změnit nařízení (ES) č. 950/2001, a byla jim poskytnuta příležitost, aby sdělily své připomínky.
Vznesené připomínky byly posouzeny a případně zohledněny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Tabulka v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 950/2001 se nahrazuje tímto:
"Země _BAR_ Společnost _BAR_ Celní sazba (v %) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ Všechny společnosti _BAR_ 15,0 _BAR_ — _BAR_
Rusko _BAR_ Open Joint Stock Company Rusal Sayanal, Promploshadka, Sayanogorsk, Chakaská republika 655600, Rusko _BAR_ 0 _BAR_ A255 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 14,9 _BAR_ A999" _BAR_
Článek 2
Ustanovení čl. 1 odst. 3 a článku 2 nařízení (ES) č. 950/2001 se zrušují.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 162/2006
ze dne 30. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 163/2006
ze dne 30. ledna 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů v odvětví cukru vyváženého ve formě zboží, na než se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15, uvedeného nařizení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 20. ledna 2006 pro produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 90/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 90/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad stanovené nařízením (ES) č. 90/2006 se pozměňují podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 164/2006
ze dne 30. ledna 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 93/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 93/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
Vývozní náhrady byly pozměněné nařízením (ES) č. 112/2006 [3].
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 93/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 93/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 165/2006
ze dne 30. ledna 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu, stanovené nařízením (ES) č. 94/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 94/2006 [2].
Vývozní náhrady byly pozměněné nařízením (ES) č. 113/2006 [3].
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 94/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d), f) a g) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 94/2006 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 31. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006
ze dne 18. ledna 2006,
kterým se zřizuje evropský registr úniků a přenosů znečišťujících látek a kterým se mění směrnice Rady 91/689/EHS a 96/61/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Šestý akční program Společenství pro životní prostředí přijatý rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES [3] požaduje podpořit snazší přístup občanů k informacím o stavu životního prostředí a jeho vývoji v souvislosti s vývojovými směry v hospodářské, sociální a zdravotní oblasti a všeobecně zvyšovat environmentální uvědomění.
(2) Úmluva EHK OSN o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen "Aarhuská úmluva"), kterou Evropské společenství podepsalo dne 25. června 1998, uznává, že zvýšený přístup veřejnosti k informacím z oblasti životního prostředí a šíření těchto informací přispívá k většímu environmentálnímu uvědomění, svobodné výměně názorů, účinnější účasti veřejnosti na rozhodování v oblasti životního prostředí a v konečném důsledku k lepšímu životnímu prostředí.
(3) Registry úniků a přenosů znečišťujících látek (dále jen "PRTR") jsou nákladově efektivním nástrojem, který podporuje šetrnější chování k životnímu prostředí, zajišťuje přístup veřejnosti k informacím o únicích znečišťujících látek a přenosech znečišťujících látek a odpadů mimo lokalitu a slouží při sledování vývoje, prokazování pokroku při snižování znečištění, monitorování souladu s určitými mezinárodními dohodami, stanovování priorit a hodnocení pokroku dosaženého na základě politik a programů Společenství a jednotlivých států v oblasti životního prostředí.
(4) Integrovaný a soudržný PRTR poskytne veřejnosti, průmyslovému odvětví, vědcům, pojišťovacím společnostem, místním orgánům, nevládním organizacím a jiným subjektům v rozhodovacím procesu spolehlivou databázi pro srovnávání a budoucí rozhodování v záležitostech životního prostředí.
(5) Evropské společenství podepsalo dne 21. května 2003 Protokol EHK OSN o registrech úniků a přenosů znečišťujících látek (dále jen "protokol").
Právní předpisy Společenství by měly být v souladu s tímto protokolem s ohledem na jeho uzavření Společenstvím.
(6) Evropský registr emisí znečišťujících látek (dále jen "EPER") byl zřízen rozhodnutím Komise 2000/479/ES [4].
Protokol je založen na stejných zásadách jako EPER, ale má širší dosah, protože zahrnuje ohlašování většího počtu znečišťujících látek, většího počtu činností, úniků do půdy, úniků z rozptýlených zdrojů a přenosů mimo lokalitu.
(7) Úkoly a cíle sledované evropským PRTR mohou být dosaženy pouze v případě, že budou údaje spolehlivé a porovnatelné.
Z toho důvodu je nutné odpovídající sladění systému shromažďování a předávání údajů, aby byla zajištěna jejich kvalita a porovnatelnost.
V souladu s protokolem by měl být evropský PRTR navržen tak, aby k němu měla veřejnost co nejsnadnější přístup prostřednictvím internetu.
Úniky a přenosy by měly být snadno identifikovatelné v různých agregovaných a neagregovaných podobách, aby bylo možné získat v přiměřeném čase maximální množství informací.
(8) Za účelem dalšího prosazování cíle podporovat snazší přístup občanů k informacím o stavu životního prostředí a jeho vývoji a rovněž všeobecně zvyšovat environmentální uvědomění by měl evropský PRTR obsahovat odkazy na jiné podobné databáze v členských státech, nečlenských státech a mezinárodních organizacích.
(9) V souladu s protokolem by měl evropský PRTR také obsahovat informace o specifických způsobech odstraňování odpadů, které mají být ohlašovány jako úniky do půdy; způsoby využití, jako je zapravování kalů a chlévské mrvy, se v této kategorii neohlašují.
(10) Za účelem dosažení cíle evropského PRTR, kterým je poskytovat spolehlivé informace veřejnosti a umožnit přijímaní rozhodnutí na základě znalosti věci, je nezbytné stanovit přiměřené, avšak přísné časové rámce pro shromažďování údajů a ohlašování; to platí zejména pro ohlašování Komisi ze strany členských států.
(11) Ohlašování úniků z průmyslových provozoven, ačkoliv není dosud vždy konzistentní, úplné a porovnatelné, je v mnoha členských státech dobře zavedeným postupem.
Ohlašování úniků z rozptýlených zdrojů by mělo být případně zdokonaleno, aby umožnilo subjektům podílejícím se na rozhodovacím procesu vidět tyto úniky v širších souvislostech a zvolit pro snížení znečištění nejúčinnější řešení.
(12) Údaje ohlašované členskými státy by měly být vysoce kvalitní, zejména pokud jde o jejich úplnost, konzistentnost a důvěryhodnost.
Je velmi důležité koordinovat budoucí úsilí provozovatelů a členských států zaměřené na zvýšení kvality ohlašovaných údajů.
Komise proto společně se členskými státy zahájí práci na zajištění kvality.
(13) V souladu s Aarhuskou úmluvou by veřejnost měla bez nutnosti prokazování svého zájmu získat přístup k informacím obsaženým v evropském PRTR, a to především zajištěním přímého elektronického přístupu k evropskému PRTR prostřednictvím internetu.
(14) Přístup k informacím poskytnutým evropským PRTR by měl být neomezený a výjimky z tohoto pravidla by měly být možné pouze v případech, kdy jsou výslovně přiznány stávajícími právními předpisy Společenství.
(15) V souladu s Aarhuskou úmluvou by měla být zajištěna účast veřejnosti na dalším vývoji evropského PRTR, a to tak, že jí bude poskytnuta včasná a účinná příležitost předložit připomínky, informace, analýzy nebo důležitá stanoviska k procesu rozhodování.
Žadatelé by měli mít možnost domáhat se správního nebo soudního přezkoumání aktů nebo nečinnosti orgánu veřejné správy v souvislosti s žádostí.
(16) Za účelem zvýšení užitečnosti a dopadu evropského PRTR by měly Komise a členské státy spolupracovat při vypracování příručky pro podporu provádění evropského PRTR, při podpoře uvědomění veřejnosti a při poskytování odpovídající a včasné technické pomoci.
(17) Opatření nezbytná k provádění tohoto nařízení by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(18) Jelikož cíle opatření, která mají být přijata, totiž zvýšit přístup veřejnosti k informacím z oblasti životního prostředí prostřednictvím zřízení integrované, ucelené elektronické databáze pro celé Společenství, nemůže být uspokojivým způsobem dosaženo na úrovni členských států, protože potřeba porovnatelnosti údajů ve všech členských státech vyžaduje vysokou úroveň sladění, a může být proto z důvodu rozsahu nebo účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné.
(19) Za účelem zjednodušení a zefektivnění ohlašovací povinnosti by měly být změněny směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [6] a směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [7].
(20) Evropský PRTR si klade mimo jiné za cíl informovat veřejnost o podstatných emisích znečišťujících látek způsobených zejména činnostmi uvedenými ve směrnici 96/61/ES.
To znamená, že na základě tohoto nařízení by veřejnost měla být informována o emisích ze zařízení uvedených v příloze I uvedené směrnice.
(21) Za účelem omezení dvojího ohlašování lze v souladu s protokolem do maximální proveditelné míry sjednotit systémy registru úniků a přenosů znečišťujících látek a s existujícími zdroji informací, jako jsou například ohlašovací mechanismy na základě licencí či povolení pro provoz.
V souladu s protokolem by ustanovení tohoto nařízení neměla ovlivnit právo členských států zachovat nebo zavést obsáhlejší či veřejnosti přístupnější registr úniků a přenosů znečišťujících látek, než jaký požaduje protokol,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení zřizuje integrovaný registr úniků a přenosů znečišťujících látek na úrovni Společenství (dále jen "evropský PRTR") ve formě veřejně přístupné elektronické databáze a stanoví pravidla pro jeho fungování, aby se provedl Protokol EHK OSN o registrech úniků a přenosů znečišťujících látek (dále jen "protokol"), usnadnila se účast veřejnosti na rozhodování o životním prostředí a přispělo se k prevenci a omezování znečištění životního prostředí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1) "veřejností" jedna nebo více fyzických nebo právnických osob a jejich sdružení, organizace nebo skupiny v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi;
2) "příslušným orgánem" vnitrostátní orgán nebo orgány nebo jakýkoliv jiný příslušný subjekt nebo subjekty, které jsou určeny členskými státy;
3) "zařízením" stacionární technická jednotka, ve které probíhá jedna či více činností uvedených v příloze I, a jakékoli další s tím přímo spojené činnosti, které po technické stránce souvisejí s činnostmi probíhajícími v dané lokalitě a mohly by ovlivnit emise a znečištění;
4) "provozovnou" jedno nebo více zařízení ve stejné lokalitě, které provozuje stejná fyzická nebo právnická osoba;
5) "lokalitou" zeměpisné umístění provozovny;
6) "provozovatelem" jakákoli fyzická nebo právnická osoba, která provozovnu provozuje nebo řídí, nebo v případech, kdy tak stanoví vnitrostátní právní předpisy, osoba, na kterou byly převedeny rozhodující ekonomické pravomoci nad technickým fungováním provozovny;
7) "ohlašovacím rokem" kalendářní rok, za který musí být shromážděny údaje o únicích znečišťujících látek a přenosech mimo lokalitu;
8) "látkou" jakýkoli chemický prvek a jeho sloučeniny, s výjimkou radioaktivních látek;
9) "znečišťující látkou" látka nebo skupina látek, které mohou být škodlivé pro životní prostředí nebo lidské zdraví z důvodu svých vlastností a zavedení do životního prostředí;
10) "únikem" jakékoli zavedení znečišťujících látek do životního prostředí v důsledku jakékoli lidské činnosti, ať už úmyslné nebo havarijní, pravidelné nebo nepravidelné, včetně rozlití, emitování, vypuštění, injektáže, odstraňování nebo skládkování, nebo prostřednictvím kanalizačních systémů bez konečného čištění odpadních vod;
11) "přenosem mimo lokalitu" přesun odpadů určených k využití nebo odstranění a znečišťujících látek v odpadních vodách určených k vyčištění mimo hranice provozovny;
12) "rozptýlenými zdroji" mnoho menších nebo roztroušených zdrojů, ze kterých mohou unikat znečišťující látky do půdy, ovzduší nebo vody, jejichž společný dopad na tyto složky může být významný a u kterých není praktické shromažďovat hlášení z každého jednotlivého zdroje zvlášť;
13) "odpadem" jakákoliv látka nebo předmět podle definice v čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [8];
14) "nebezpečným odpadem" jakákoliv látka nebo předmět podle definice v čl. 1 odst. 4 směrnice 91/689/EHS;
15) "odpadními vodami" městské odpadní vody, splašky a průmyslové odpadní vody podle definice v čl. 2 bodech 1, 2 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod [9] a jakékoliv jiné použité vody podléhající z důvodu obsažených látek nebo předmětů regulaci na základě právních předpisů Společenství;
16) "odstraňováním" kterýkoliv ze způsobů uvedených v příloze II A směrnice 75/442/EHS;
17) "využitím" kterýkoliv ze způsobů uvedených v příloze II B směrnice 75/442/EHS.
Článek 3
Obsah evropského PRTR
Evropský PRTR obsahuje informace o:
a) únicích znečišťujících látek uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. a), které musí provozovatelé provozoven provádějících činnosti uvedené v příloze I ohlašovat;
b) přenosech odpadů uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. b) a znečišťujících látek v odpadních vodách uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. c) mimo lokalitu, které musí provozovatelé provozoven provádějících činnosti uvedené v příloze I ohlašovat;
c) únicích znečišťujících látek z rozptýlených zdrojů uvedených v čl. 8 odst. 1, pokud jsou takové informace k dispozici.
Článek 4
Návrh a struktura
1. Komise zveřejní evropský PRTR s údaji v agregované i neagregované podobě, aby mohly být úniky a přenosy vyhledávány a identifikovány podle:
a) provozovny, případně její mateřské společnosti, a jejího zeměpisného umístění včetně povodí;
b) činnosti;
c) výskytu na úrovni členského státu nebo Společenství;
d) znečišťující látky, případně odpadu;
e) každé složky životního prostředí (ovzduší, vody, půdy), do které znečišťující látka unikne;
f) přenosů odpadů mimo lokalitu a případně jejich místa určení;
g) přenosů znečišťujících látek v odpadních vodách mimo lokalitu;
h) rozptýlených zdrojů;
i) majitele nebo provozovatele provozovny.
2. Evropský PRTR je navržen tak, aby k němu měla veřejnost co nejsnadnější přístup a aby byly informace za běžných provozních podmínek nepřetržitě a snadno přístupné prostřednictvím internetu a jiných elektronických prostředků.
Jeho návrh zohlední možnost jeho budoucího rozšíření a zahrne všechny údaje ohlášené za předchozí ohlašovací roky, a to alespoň za posledních deset ohlašovacích let.
3. Evropský PRTR obsahuje odkazy na:
a) vnitrostátní PRTR členských států;
b) další příslušné stávající veřejně přístupné databáze o záležitostech souvisejících s PRTR, včetně vnitrostátních PRTR ostatních stran protokolu, a je-li to proveditelné, PRTR jiných zemí;
c) webové stránky provozoven, pokud existují a pokud jsou odkazy provozovnami poskytovány dobrovolně.
Článek 5
Ohlašování provozovateli
1. Provozovatel každé provozovny, která vykonává jednu nebo více činností uvedených v příloze I nad příslušné prahové hodnoty pro kapacitu stanovené v uvedené příloze, ohlásí svému příslušnému orgánu každoročně množství následujících úniků a přenosů spolu s uvedením, zda se jedná o informace založené na měření, výpočtu či odhadu:
a) úniky jakékoliv znečišťující látky uvedené v příloze II do ovzduší, vody a půdy, u které byla překročena příslušná prahová hodnota stanovená v příloze II;
b) přenosy nebezpečných odpadů překračující 2 tuny za rok nebo nikoliv nebezpečných odpadů překračující 2000 tun za rok mimo lokalitu, a to pro jakýkoli způsob využití nebo odstranění s výjimkou odstranění úpravou půdními procesy a hlubinnou injektáží, jak je uvedeno v článku 6, s uvedením "R" nebo "D" podle toho, zda je odpad určen k využití nebo k odstranění, a v případě přeshraničního pohybu nebezpečných odpadů s uvedením názvu a adresy subjektu provádějícího využití nebo odstranění tohoto odpadu a lokality skutečného využití nebo odstranění;
c) přenosy jakékoliv znečišťující látky uvedené v příloze II a obsažené v odpadních vodách určených k čištění mimo lokalitu, u které byla překročena prahová hodnota stanovená v příloze II, sloupci 1b.
Provozovatel každé provozovny, která vykonává jednu nebo více činností uvedených v příloze I nad příslušné prahové hodnoty pro kapacitu stanovené v uvedené příloze, oznámí svému příslušnému orgánu informace k určení provozovny v souladu s přílohou III, pokud příslušný orgán nemá tyto informace již k dispozici.
V případě údajů, u nichž je uvedeno, že jsou založeny na měření či výpočtu, se ohlásí analytická metoda nebo metoda výpočtu.
Úniky uvedené v příloze II, které se ohlašují podle písmene a) tohoto odstavce, zahrnují veškeré úniky ze všech zdrojů uvedených v příloze I v lokalitě provozovny.
2. Informace uvedené v odstavci 1 zahrnují celkové informace o únicích a přenosech v důsledku všech úmyslných, havarijních, pravidelných a nepravidelných činností.
Při poskytování těchto informací uvedou provozovatelé veškeré údaje související s náhodnými úniky, jsou-li takové údaje k dispozici.
3. Provozovatel každé provozovny shromažďuje s odpovídající četností informace potřebné ke stanovení, na které z úniků a přenosů mimo lokalitu z dané provozovny se podle odstavce 1 vztahuje ohlašovací povinnost.
4. Při přípravě hlášení použije dotčený provozovatel nejlepší dostupné informace, které mohou zahrnovat údaje získané na základě monitorování, emisní faktory, rovnice hmotnostních bilancí, nepřímé monitorování nebo jiné výpočty, technické úsudky a jiné metody v souladu s čl. 9 odst. 1 a podle mezinárodně schválených metodik, pokud jsou k dispozici.
5. Provozovatel každé dotčené provozovny uchovává pro příslušné orgány členského státu k dispozici evidenci údajů, ze kterých byly ohlášené informace získány, a to po dobu pěti let od konce daného ohlašovacího roku.
Tato evidence rovněž obsahuje popis metodiky použité ke shromáždění údajů.
Článek 6
Úniky do půdy
Odpad, který je odstraňován "úpravou půdními procesy" nebo "hlubinnou injektáží" ve smyslu přílohy IIA směrnice 75/442/EHS, ohlašuje jako únik do půdy pouze provozovatel provozovny, z níž odpad pochází.
Článek 7
Ohlašování členskými státy
1. S ohledem na požadavky stanovené v odstavcích 2 a 3 tohoto článku určí členské státy datum, do kterého provozovatelé poskytnou příslušnému orgánu všechny údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 a 2 a informace uvedené v čl. 5 odst. 3, 4 a 5.
2. Členské státy poskytnou Komisi všechny údaje uvedené v čl. 5 odst. 1 a 2 elektronickou cestou ve formátu uvedeném v příloze III a podle tohoto časového plánu:
a) za první ohlašovací rok do 18 měsíců od konce ohlašovacího roku;
b) za všechny následující ohlašovací roky do 15 měsíců od konce ohlašovacího roku.
Prvním ohlašovacím rokem je rok 2007.
3. Komise, jíž je nápomocna Evropská agentura pro životní prostředí, začlení informace ohlášené členskými státy do evropského PRTR podle tohoto časového plánu:
a) za první ohlašovací rok do 21 měsíců od konce ohlašovacího roku;
b) za všechny následující ohlašovací roky do 16 měsíců od konce ohlašovacího roku.
Článek 8
Úniky z rozptýlených zdrojů
1. Komise, jíž je nápomocna Evropská agentura pro životní prostředí, zařadí do evropského PRTR informace o únicích z rozptýlených zdrojů, pokud takové informace existují a byly již ohlášeny členskými státy.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se uspořádají tak, aby umožnily uživatelům vyhledávat a identifikovat úniky znečišťujících látek z rozptýlených zdrojů podle odpovídajícího územního členění, a obsahují informace o typu metodiky použité k získání informací.
3. Pokud Komise shledá, že o únicích z rozptýlených zdrojů neexistují žádné údaje, přijme postupem podle čl. 19 odst. 2 opatření pro zahájení ohlašování úniků příslušných znečišťujících látek z jednoho nebo více rozptýlených zdrojů, a to případně za použití mezinárodně uznávané metodiky.
Článek 9
Zajištění a posuzování kvality
1. Provozovatel každé provozovny podléhající ohlašovací povinnosti podle článku 5 zajistí kvalitu informací, které ohlašuje.
2. Příslušné orgány posoudí kvalitu údajů poskytnutých provozovateli provozoven uvedených v odstavci 1, zejména pokud jde o jejich úplnost, konzistentnost a důvěryhodnost.
3. Komise koordinuje práci na zajištění a posouzení kvality na základě konzultací s výborem uvedeným v čl. 19 odst. 1.
4. Komise může přijmout pokyny pro monitorování a ohlašování emisí v souladu s postupem uvedeným v čl. 19 odst. 2. Tyto pokyny odpovídají případně mezinárodně uznaných metodikám a jsou v souladu s jinými právními předpisy Společenství.
Článek 10
Přístup k informacím
1. Komise, jíž je nápomocna Evropská agentura pro životní prostředí, zpřístupní evropský PRTR pro veřejnost bezplatně na internetu podle časového rámce stanoveného v čl. 7 odst. 3.
2. Pokud informace obsažené v evropském PRTR nejsou snadno veřejně dostupné přímými elektronickými prostředky, usnadní dotyčný členský stát a Komise elektronický přístup k evropskému PRTR na veřejně přístupných místech.
Článek 11
Důvěrnost
Kdykoliv je členským státem s určitou informací zacházeno jako s důvěrnou v souladu s článkem 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí [10], uvede členský stát ve své zprávě podle čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení za každý ohlašovací rok samostatně u každé provozovny, která uplatňuje nárok na důvěrnost, jaký druh informací byl zadržen a z jakého důvodu.
Článek 12
Účast veřejnosti
1. Komise poskytne veřejnosti včasnou a účinnou příležitost zúčastnit se dalšího vývoje evropského PRTR, včetně budování kapacit a přípravy změn tohoto nařízení.
2. Veřejnosti se poskytne příležitost předložit v přiměřeném časovém rámci příslušné připomínky, informace, analýzy nebo stanoviska.
3. Komise tyto příspěvky vezme náležitým způsobem v úvahu a uvědomí veřejnost o výsledku účasti veřejnosti.
Článek 13
Přístup k právní ochraně
Přístup k právní ochraně v souvislosti s přístupem veřejnosti k informacím z oblasti životního prostředí se zajistí podle článku 6 směrnice 2003/4/ES, a pokud jsou dotčeny orgány Společenství, podle článků 6, 7 a 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [11].
Článek 14
Příručka
1. Co nejdříve, avšak nejpozději čtyři měsíce před začátkem prvního ohlašovacího roku vypracuje Komise po konzultacích s výborem uvedeným v čl. 19 odst. 1 příručku na podporu provádění evropského PRTR.
2. Příručka pro provádění evropského PRTR bude upravovat zejména:
a) postupy ohlašování;
b) ohlašované údaje;
c) zajištění a posuzování kvality;
d) v případě důvěrných údajů označení druhu zadržovaných údajů a důvody, proč bylo jejich poskytnutí odmítnuto;
e) odkazy na mezinárodně uznávané metody pro zjišťování a analýzu úniků, metody odběru vzorků;
f) uvádění mateřských společností;
g) kódování činností podle přílohy I tohoto nařízení a směrnice 96/61/ES.
Článek 15
Zvyšování informovanosti
Komise a členské státy podpoří informovanost veřejnosti o evropském PRTR a zajistí poskytnutí pomoci při přístupu k evropskému PRTR a při pochopení a použití informací v něm obsažených.
Článek 16
Další informace, které mají členské státy ohlašovat
1. V jedné zprávě založené na informacích z posledních tří ohlašovacích let, podávané každé tři roky spolu s údaji sdělovanými podle článku 7, informují členské státy Komisi o postupu a opatřeních přijatých s ohledem na:
a) požadavky podle článku 5;
b) zajištění a posuzování kvality podle článku 9;
c) přístup k informacím podle čl. 10 odst. 2;
d) opatření pro zvyšování informovanosti podle článku 15;
e) důvěrnost informací podle článku 11;
f) sankce stanovené podle článku 20 a zkušenosti s jejich uplatňováním.
2. S cílem usnadnit členským státům podávání zpráv stanovených v odstavci 1 předloží Komise návrh dotazníku, který se přijme postupem podle čl. 19 odst. 2.
Článek 17
Přezkum prováděný Komisí
1. Komise přezkoumá informace poskytnuté členskými státy podle článku 7 a po konzultaci s členskými státy zveřejní každé tři roky zprávu založenou na dostupných informacích z posledních tří ohlašovacích let, a to do šesti měsíců od zveřejnění těchto informací na internetu.
2. Tato zpráva se předkládá Evropskému parlamentu a Radě spolu s hodnocením fungování evropského PRTR.
Článek 18
Změny příloh
Jakékoli změny nezbytné pro přizpůsobení:
a) přílohy II nebo III tohoto nařízení vědeckému a technickému pokroku
nebo
b) přílohy II nebo III tohoto nařízení v důsledku jakýchkoli změn příloh protokolu přijatých na zasedání stran protokolu
se přijímají v souladu s postupem uvedeným v čl. 19 odst. 2.
Článek 19
Postup ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 uvedeného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 20
Sankce
1. Členské státy stanoví pravidla pro sankce použitelné při porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byla prováděna.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Členské státy sdělí tato ustanovení Komisi nejpozději do jednoho roku od vstupu tohoto nařízení v platnost a neprodleně ji uvědomí o všech následných změnách, které se jich týkají.
Článek 21
Změny směrnic 91/689/EHS a 96/61/ES
1. Ve směrnici 91/689/EHS se v článku 8 zrušuje odstavec 3.
2. Ve směrnici 96/61/ES se v článku 15 zrušuje odstavec 3.
Článek 22
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 18. ledna 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda H. Winkler
Nařízení Komise (ES) č. 168/2006
ze dne 31. ledna 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 169/2006
ze dne 31. ledna 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2375/2002, pokud jde o vydávání dovozních licencí v rámci tranše č. 1 celní podkvóty III pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 2375/2002 [2] byla otevřena roční celní kvóta 2981600 tun pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní.
Tato kvóta je rozdělena do tří podkvót.
(2) Podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2375/2002 je množství podkvóty III pro tranši č. 1 stanoveno na 592900 tun pro období od 1. ledna do 31. března 2006.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 4/2006 [3] stanovilo procentní podíl vydání licencí na základě informací, které měla Komise k dispozici dne 2. ledna 2006. Ovšem jeden členský stát později informoval Komisi, že velkou část žádostí podaných hospodářskými subjekty nebylo možné přijmout. Z tohoto důvodu se ukazuje, že navzdory všem očekáváním zůstávají pro dotčené období velká množství k dispozici. Je tedy vhodné stanovit uvedená množství a učinit odchylku od čl. 3 odst. 4 první věty nařízení (ES) č. 2375/2002, přičemž se výjimečně povoluje podávání nových žádostí o licence pro tato množství v souladu s pravidly stanovenými nařízením (ES) č. 2375/2002.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 3 odst. 4 první věty nařízení (ES) č. 2375/2002 je možné podávat pro období od 1. ledna do 31. března 2006 žádosti o dovozní licence pro 464879,874 tun dostupných v rámci podkvóty III uvedené v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2375/2002, a to od pondělí 6. února 2006.
Žádosti se podávají za podmínek stanovených v nařízení (ES) č. 2375/2002, zejména v článku 5 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 170/2006
ze dne 31. ledna 2006,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 1766/92 [3] stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit zároveň s náhradou a dle stejného postupu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 171/2006
ze dne 31. ledna 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 172/2006
ze dne 31. ledna 2006,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 1766/92 [3] stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 173/2006
ze dne 31. ledna 2006,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 3072/95 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 13 nařízení (ES) č. 3072/95.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 174/2006
ze dne 31. ledna 2006,
kterým se pro období od 1. do 28. února 2006 stanoví produkční náhrada pro bílý cukr používaný v chemickém průmyslu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 pátou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že může být rozhodnuto poskytnout produkční náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a písm. f) uvedeného nařízení, pro sirupy uvedené v písm. d) uvedeného odstavce, jakož i pro chemicky čistou fruktózu (levulózu) kódu KN 17025000 jako meziprodukt, pokud se tyto produkty nacházejí v některé ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy a používají se k výrobě určitých výrobků chemického průmyslu.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [2], stanoví, že tyto náhrady jsou určovány v závislosti na náhradě stanovené pro bílý cukr.
(3) Článek 9 nařízení (ES) č. 1265/2001 stanoví, že produkční náhrada pro bílý cukr se stanovuje měsíčně na období od prvního dne každého měsíce.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Produkční náhrada pro bílý cukr uvedená v článku 4 nařízení (ES) č. 1265/2001 se stanoví ve výši 30,408 EUR/100 kg netto na období od 1. do 28. února 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 175/2006
ze dne 31. ledna 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. února 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 176/2006
ze dne 31. ledna 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 22,347 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 177/2006
ze dne 1. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 178/2006
ze dne 1. února 2006,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 za účelem vypracování přílohy I, jež obsahuje seznam potravin a krmiv, na něž se vztahují maximální limity reziduí pesticidů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s nařízením (ES) č. 396/2005 má Komise vypracovat přílohy I, II, III a IV uvedeného nařízení, přičemž jejich vypracování je podmínkou pro uplatnění kapitol II, III a V uvedeného nařízení.
(2) V příloze I nařízení (ES) č. 396/2005 je třeba uvést všechny produkty, pro které v současnosti existují maximální limity reziduí (MLR) na úrovni Společenství nebo na úrovni členských států, jakož i produkty, u kterých je vhodné uplatňovat jednotné MLR.
(3) Nařízení (ES) č. 396/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(5) Jednotlivé MLR se dosud nevyžadovaly pro ryby a pro plodiny, které jsou určeny výhradně ke krmení zvířat, a nejsou k dispozici žádné informace, které by mohly sloužit jako základ pro stanovení MLR.
Je vhodné poskytnout čas potřebný k vytvoření či shromáždění těchto informací. Má se za to, že období tří let by mělo postačovat k vytvoření či shromáždění těchto informací,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha tohoto nařízení se připojuje jako příloha I nařízení (ES) č. 396/2005.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 179/2006
ze dne 1. února 2006
o zavedení režimu dovozních licencí pro jablka dovážená ze třetích zemí
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 31 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Producenti jablek ve Společenství se v poslední době ocitli v obtížné situaci způsobené mimo jiné značným zvýšením dovozů jablek z určitých třetích zemí jižní polokoule.
(2) Dohled nad dovozem jablek by se proto měl zlepšit.
Mechanismus založený na vydávání dovozních licencí, jejichž součástí bude složení jistoty zajišťující uskutečnění dovozů, pro něž byly tyto dovozní licence vyžádány, představuje vhodný nástroj pro dosažení tohoto cíle.
(3) Měla by se použít nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 ze dne 9. června 2000, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu dovozních a vývozních licencí a osvědčení o stanovení náhrady předem pro zemědělské produkty [2], a nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty [3].
(4) Řídící výbor pro čerstvé ovoce a zeleninu nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Propuštění jablek kódu KN 08081080 do volného oběhu podléhá předložení dovozní licence.
2. Nařízení (ES) č. 1291/2000 se použije pro dovozní licence vydané podle tohoto nařízení.
Článek 2
1. Dovozci mohou předložit žádosti o dovozní licence příslušným orgánům kteréhokoliv členského státu.
Do kolonky 8 žádostí o licence doplní zemi původu a křížkem zaškrtnou slovo "ano".
Při předložení své žádosti složí dovozci jistotu v souladu s hlavou III nařízení (EHS) č. 2220/85, která zaručí dodržení závazku uskutečnit dovoz během doby platnosti dovozní licence.
Jistota činí 15 EUR na tunu.
S výjimkou případů vyšší moci jistota zcela nebo zčásti propadne, jestliže se v době platnosti dovozní licence dovoz neuskuteční nebo jestliže se uskuteční pouze částečně.
Článek 3
1. Licence se vydávají neprodleně všem žadatelům, bez ohledu na místo jejich usazení ve Společenství.
Do kolonky 8 dovozní licence se doplní země původu a křížkem se zaškrtne slovo "ano".
2. Doba platnosti dovozní licence je tři měsíce.
Dovozní licence platí pouze pro dovozy pocházející z uvedené země.
Článek 4
Členské státy informují Komisi každý týden ve středu – nejpozději do 12:00 hodin (bruselského času) – o množstvích jablek, pro něž byly během předchozího týdne vydány dovozní licence, rozdělených podle třetí země původu.
Tato množství se sdělují prostřednictvím elektronického systému stanoveného Komisí.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 180/2006
ze dne 1. února 2006,
kterým se pro dodací období 2005/06 stanoví množství povinných dodávek třtinového cukru k dovozu podle protokolu AKT a dohody s Indií a kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1159/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 39 odst. 6 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [2], a zejména na čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví podrobná pravidla pro určování povinných dodávek s nulovým clem pro produkty kódu KN 1701, vyjádřené jako ekvivalent bílého cukru, pro dovozy pocházející ze zemí, které jsou signatáři protokolu AKT a dohody s Indií.
(2) Použití článků 3 a 7 protokolu AKT, článků 3 a 7 dohody s Indií, jakož i čl. 9 odst. 3 a článků 11 a 12 nařízení (ES) č. 1159/2003 vedlo Komisi k tomu, že na základě informací dostupných v současné době stanovila povinné dodávky pro dodací období 2005/06 a pro každou vyvážející zemi.
(3) Podle čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1159/2003 se odstavec 1 uvedeného článku nepoužije, pokud se rozdíl mezi množstvím povinné dodávky a celkovým započítaným množstvím preferenčního cukru AKT–Indie rovná nejvýše 5 % množství povinné dodávky. Pro Pobřeží slonoviny, Indii a Madagaskar jsou dodaná množství o 6,7 %, 7,6 % a 6,7 % nižší než množství povinných dodávek. S ohledem na skutečnost, že dotčená množství jsou minimální a že dopad na trh Společenství s cukrem a na zásobování rafinérií surovým cukrem během tohoto dodacího období je zanedbatelný, je vhodné nepoužít čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro Indii, Pobřeží slonoviny a Madagaskar a přičíst nedodaná množství k množstvím povinných dodávek těchto zemí pro dodací období 2005/06 v souladu s čl. 12 odst. 4 uvedeného nařízení.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 12 odst. 2 nařízení (ES) č. 1159/2003 se odstavec 1 uvedeného článku nepoužije, pokud jde o nedodaná množství stanovená pro Pobřeží slonoviny, Indii a Madagaskar pro dodací období 2004/05.
Nedodaná množství uvedená v odstavci 1 tohoto článku se připočítají k množstvím povinných dodávek uvedených v článku 2.
Článek 2
Množství povinných dodávek pro dovoz produktů kódu KN 1701 pocházejících ze zemí, které jsou signatáři protokolu AKT a dohody s Indií, vyjádřených jako ekvivalent bílého cukru, jsou pro dodací období 2005/06 a pro každou dotyčnou vyvážející zemi stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 181/2006
ze dne 1. února 2006,
kterým se provádí nařízení (ES) č. 1774/2002, pokud jde o organická hnojiva a půdní přídavky s výjimkou hnoje, a o změně uvedeného nařízení
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 20 odst. 2, čl. 22 odst. 2 a čl. 32 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 zakazuje použití organických hnojiv a půdních přídavků jiných než hnoje na pastvinách.
Tento zákaz je v souladu se současným zákazem EU vztahujícím se na krmiva a jeho cílem je zabránit možnému riziku kontaminace z pastvin, na kterých by mohl být přítomen materiál kategorie 2 a kategorie 3.
Takové riziko může vyvstat v důsledku přímého spásání hospodářskými zvířaty nebo využívání trávy jako siláže či sena pro hospodářská zvířata.
Uvedené nařízení stanoví, že prováděcí opatření zákazu včetně kontrolních opatření musí být přijata po konzultaci s příslušným vědeckým výborem.
(2) Různé vědecké výbory zveřejnily řadu vědeckých stanovisek vztahujících se na použití organických hnojiv a půdních přídavků na půdu. Mezi tato stanoviska patří: za prvé, stanovisko Vědeckého řídícího výboru ze dne 24. a 25. září 1998 o bezpečnosti organických hnojiv pocházejících ze savců, za druhé, stanovisko Vědeckého výboru pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí ze dne 24. dubna 2001 o hodnocení zpracování kalů s ohledem na redukci patogenů, za třetí, stanovisko Vědeckého řídícího výboru ze dne 10. a 11. května 2001 o bezpečnosti organických hnojiv pocházejících z materiálů přežvýkavců a za čtvrté, stanovisko Vědecké komise pro biologická nebezpečí zřízené při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin ze dne 3. března 2004 o bezpečnosti s ohledem na biologické riziko včetně přenosných spongiformních encefalopatií TSE při používání organických hnojiv a půdních přídavků na pastvinách.
(3) Tato vědecká stanoviska doporučují nezačleňovat živočišné tkáně, které by mohly obsahovat původce TSE, do organických hnojiv a půdních přídavků pro použití na půdu, k níž by mohla mít přístup hospodářská zvířata.
Jiné materiály mohou být pro výrobu organických hnojiv a půdních přídavků použity při dodržení určitých veterinárních podmínek, včetně tepelného ošetření a bezpečného získávání, které dále snižují případná rizika.
(4) S ohledem na tato vědecká stanoviska by měla být stanovena prováděcí opatření, včetně kontrolních opatření pro použití organických hnojiv a půdních přídavků, jakož i zbytků rozkladu a kompostu na půdu.
(5) Prováděcími opatřeními stanovenými tímto nařízením by neměla být dotčena přechodná opatření, která se v současnosti používají podle nařízení (ES) č. 1774/2002.
(6) Uvádění organických hnojiv a půdních přídavků na trh a jejich vývoz by měly být možné, pokud jsou splněny podmínky stanovené tímto nařízením.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením nejsou dotčena přechodná opatření přijatá v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002.
2. Členské státy mohou uplatnit přísnější vnitrostátní pravidla než ta stanovená tímto nařízením, pokud jde o způsob používání organických hnojiv a půdních přídavků na jejich území v případech, kdy jsou taková pravidla oprávněná z důvodu zdraví lidí nebo zvířat.
Článek 2
Změna
V příloze I nařízení (ES) č. 1774/2002 se bod 39 nahrazuje tímto:
"39. "pastvinou" se rozumí pozemek porostlý trávou nebo jiným rostlinným porostem spásaný hospodářskými zvířaty nebo využívaný jako krmivo pro hospodářská zvířata, kromě půdy, na niž byla použita organická hnojiva a půdní přídavky v souladu s nařízením Komise (ES) č. 181/2006 [2];
Článek 3
Požadavky na organická hnojiva a půdní přídavky
Organická hnojiva a půdní přídavky se vyrábějí výhradně z materiálu kategorie 2 a kategorie 3.
Článek 4
Kontrola patogenů a balení a označování
Organická hnojiva a půdní přídavky musí splňovat požadavky týkající se kontroly patogenů a balení a označování uvedené v částech I a II přílohy.
Článek 5
Přeprava
Organická hnojiva a půdní přídavky se přepravují v souladu s požadavky uvedenými v části III přílohy.
Článek 6
Omezení používání a zvláštní omezení pastvy
1. Zvláštní omezení pastvy uvedené v části IV přílohy se uplatní v případech, kdy se organická hnojiva a půdní přídavky používají na půdu.
2. Zpracované produkty pocházející ze zpracování vedlejších produktů živočišného původu ve zpracovatelském zařízení v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002 se jako takové nepoužijí přímo na půdu, k níž by mohla mít přístup hospodářská zvířata.
Článek 7
Záznamy
Osoba zodpovídající za půdu, na kterou se používají organická hnojiva a půdní přídavky a k níž mají přístup hospodářská zvířata, musí nejméně po dobu dvou let vést záznamy o:
a) množství použitých organických hnojiv a půdních přídavků;
b) datu a místech použití organických hnojiv a půdních přídavků na půdu;
c) době, kdy je povolena pastva skotu na dotčené půdě anebo kdy se na ní provádí sklizeň pro krmiva.
Článek 8
Uvádění na trh, vývoz a tranzit
Uvádění organických hnojiv a půdních přídavků na trh a jejich vývoz a tranzit podléhají požadavkům uvedeným v částech I a II přílohy.
Článek 9
Kontrolní opatření
1. Příslušný orgán přijme nezbytná opatření pro zajištění souladu s tímto nařízením.
2. Příslušný orgán provádí pravidelné kontroly půdy, na kterou se používají organická hnojiva a půdní přídavky a k níž mohou mít přístup hospodářská zvířata.
3. Ukáže-li se při kontrolách prováděných příslušným orgánem, že ustanovení tohoto nařízení nejsou dodržována, přijme příslušný orgán vhodná opatření.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 182/2006
ze dne 1. února 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 23. do 27. ledna 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT – Indie.
(5) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 23. do 27. ledna 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množstvi v souladu s článkem 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr.
(6) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 23. do 27. ledna 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 183/2006
ze dne 2. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 184/2006
ze dne 2. února 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů v odvětví cukru vyváženého ve formě zboží, na než se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15, uvedeného nařizení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 20. ledna 2006 pro produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 90/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 90/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad stanovené nařízením (ES) č. 90/2006 se pozměňují podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 185/2006
ze dne 2. února 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 3. února 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 186/2006
ze dne 2. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 187/2006
ze dne 2. února 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 18. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 18. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 31,712 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 188/2006
ze dne 2. února 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu, stanovené nařízením (ES) č. 94/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty v odvětví cukru vyvážené v nezměněném stavu byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 94/2006 [2].
Vývozní náhrady byly naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 165/2006 [3].
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 94/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d), f) a g) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 94/2006 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 189/2006
ze dne 2. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro dovoz čiroku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, nevyhovět žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 27. ledna do 2. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro čirok se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 190/2006
ze dne 2. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 27. ledna do 2. února 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 30,97 EUR/t pro maximální celkové množství 94800 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 191/2006
ze dne 2. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 192/2006
ze dne 2. února 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 27. ledna do 2. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 193/2006
ze dne 2. února 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 27. ledna do 2. února 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 4,92 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 194/2006
ze dne 3. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 195/2006
ze dne 3. února 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1377/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze zásob finské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1377/2005 [3] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 27780 tun ječmene ze zásob finské intervenční agentury.
(3) Finsko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 35000 tun.
S ohledem na tuto žádost, dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Finska vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1377/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1377/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 62780 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 196/2006
ze dne 3. února 2006,
kterým se mění příloha I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001, aby se zohlednila evropská norma EN ISO 14001:2004, a kterým se ruší rozhodnutí 97/265/ES
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) a čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Požadavky uvedené v oddílu 4 evropské normy EN ISO 14001:1996 představují požadavky na systém řízení z hlediska ochrany životního prostředí podle nařízení (ES) č. 761/2001, jak stanoví část A příloha I uvedeného nařízení,
(2) Mezinárodní norma ISO 14001:1996 byla v roce 2004 upravena na základě práce Výboru Mezinárodní organizace pro normalizaci (ISO) TC207/SC1 Systém řízení z hlediska životního prostředí, s cílem zlepšit slučitelnost normy ISO 14001 s normou ISO 9001 a s cílem ujasnit stávající znění normy ISO 14001, aniž by byly doplněny nové dodatečné požadavky.
(3) Mezinárodní organizace pro normalizaci následně vydala novou, revidovanou verzi mezinárodní normy ISO 14001:2004 a evropské normy EN ISO 14001:2004.
(4) Příloha I A nařízení (ES) č. 761/2001 by měla být změněna, aby se zohlednila evropská norma EN ISO 14001:2004.
(5) Nařízení (ES) č. 761/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Pro organizace, které jsou již v rámci EMAS zaregistrované, jsou třeba přechodná opatření.
(7) Rozhodnutí Komise 97/265/ES [2] o uznání mezinárodní normy ISO 14001:1996 a evropské normy EN ISO 14001:1996 by mělo být zrušeno.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 14 nařízení (ES) č. 761/2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Část A přílohy I nařízení (ES) č. 761/2001 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Organizace vedené v registru EMAS v době vstupu tohoto nařízení v platnost zůstanou v registru EMAS s výhradou ověření podle odstavce 2.
2. Splnění požadavků nařízení (ES) č. 761/2001 ve znění tohoto nařízení bude zkontrolováno v průběhu příštího ověření organizace.
Pokud má být příští ověřování provedeno dříve než šest měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost, může být datum příštího ověřování po dohodě s ověřovatelem stavu životního prostředí a příslušným subjektem prodlouženo o šest měsíců.
Článek 3
Zrušuje se rozhodnutí 97/265/ES.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 197/2006
ze dne 3. února 2006
o přechodných opatřeních podle nařízení (ES) č. 1774/2002, pokud jde o sběr, přepravu, ošetření, využití a zneškodňování zmetkových potravin
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví, že musejí být zcela přepracovány předpisy Společenství týkající se vedlejších produktů živočišného původu, které nejsou určeny k lidské spotřebě, a to včetně zavedení řady přísných požadavků.
Uvedené nařízení dále stanoví, že mohou být přijata vhodná přechodná opatření.
813/2003 ze dne 12. května 2003 o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o sběr, přepravu a zneškodňování zmetkových potravin [2], členským státům výjimku, která jim umožní schválit, aby provozovatelé pokračovali v používání vnitrostátních pravidel pro sběr, přepravu a zneškodňování zmetkových potravin živočišného původu do dne 31. prosince 2005.
Členské státy požádaly o prodloužení výjimky o další období, aby nedošlo k narušení trhu.
Je proto nezbytné prodloužit tuto výjimku.
(3) Směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů [3] stanoví podmínky pro udělení povolení pro skládky a pro to, aby mohl být odpad na různých skládkách přijímán.
V důsledku toho je vhodné použít opatření stanovená uvedenou směrnicí v případě, že příslušný orgán dojde k závěru, že zmetkové potraviny nepředstavují riziko pro zdraví lidí nebo zvířat, budou-li uloženy na skládce.
(4) Určité zmetkové potraviny, jako např. pečivo, těstoviny, cukrářské výrobky a podobné výrobky, představují malé riziko pro zdraví lidí nebo zvířat, pokud nebyly v kontaktu se surovinami živočišného původu, jako např. se syrovým masem, syrovými produkty rybolovu, syrovými vejci a syrovým mlékem.
V těchto případech by měl příslušný orgán dovolit, aby mohly být zmetkové potraviny použity jako krmná surovina, pokud je přesvědčen, že tento postup nebude znamenat riziko pro zdraví lidí nebo zvířat.
Příslušný orgán by měl rovněž povolit, aby mohly být zmetkové potraviny použity k jiným účelům, např. jako hnojivo, nebo zpracovány či zneškodněny jiným způsobem, např. v zařízení na výrobu bioplynu nebo kompostování, které není schváleno v souladu s článkem 15 nařízení (ES) č. 1774/2002.
(5) Komise je povinna vyžádat si stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin k možným rizikům, pokud bude stávající rozšířená výjimka transformována do prováděcích opatření podle čl. 6 odst. 2 písm. i) nařízení (ES) č. 1774/2002.
(6) Za účelem zabránění riziku pro zdraví zvířat a lidí by měly být v členských státech pro období přechodných opatření nadále používány vhodné systémy kontroly.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výjimka týkající se sběru, přepravy, ošetření, použití a zneškodňování zmetkových potravin
1. Odchylně od čl. 6 odst. 2 a článku 7 a kapitol I až III a kapitol V až VIII přílohy II nařízení (ES) č. 1774/2002, a v souladu s články 2 a 3 tohoto nařízení mohou členské státy povolit sběr, přepravu, ošetření, použití a zneškodňování zmetkových potravin podle čl. 6 odst. 1 písm. f) uvedeného nařízení (dále jen "zmetkové potraviny"), pokud:
a) nebyly v kontaktu s žádným vedlejším živočišným produktem podle článků 4 a 5 a čl. 6 odst. 1 písm. a) až e) a g) až k) nařízení (ES) č. 1774/2002 nebo s jinou surovinou živočišného původu;
b) to nepředstavuje riziko pro zdraví lidí nebo zvířat.
2. Odchylka podle prvního odstavce se nepoužije na suroviny živočišného původu.
Článek 2
Sběr a přeprava
Členské státy mohou povolit sběr a přepravu zmetkových potravin za předpokladu, že osoba, která odesílá nebo přepravuje zmetkové potraviny:
a) zajistí, aby zmetkové potraviny byly odeslány a přepraveny do zařízení nebo na jiné místo povolené podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 1774/2002 nebo do zařízení či na jiné místo nebo skládku podle článku 3 tohoto nařízení a
b) uchovává záznamy o zásilkách po dobu nejméně dvou let od data zaslání nebo přepravy, které je prokazují, a na požádání je předkládá příslušnému orgánu.
Článek 3
Ošetření, použití a zneškodnění
Členské státy mohou povolit, aby byly zmetkové potraviny:
a) zneškodněny jako odpad zahrabáním na skládce schválené podle směrnice Rady 1999/31/ES;
b) zpracovány v alternativních systémech schválených pod podmínkou, že budou minimalizována rizika pro zdraví zvířat a lidí, a za předpokladu, že budou splněny tyto podmínky:
i) výsledný materiál bude zaslán ke zneškodnění do spalovacího nebo spoluspalovacího zařízení v souladu se směrnicí 2000/76/ES [4] nebo na skládku v souladu se směrnicí 1999/31/ES a
ii) nebude použit jako krmná surovina nebo jako organické hnojivo či půdní přídavek;
nebo
c) použity v krmivech bez dalšího ošetření nebo použity k jiným účelům bez dalšího ošetření, jestliže tyto zmetkové potraviny nebyly v kontaktu se surovinami živočišného původu a příslušný orgán je přesvědčen, že toto použití nepředstavuje riziko pro zdraví lidí nebo zvířat.
Článek 4
Kontrolní opatření
Příslušný orgán přijme nezbytná opatření, aby mohli provozovatelé kontrolovat shodu s tímto nařízením.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 198/2006
ze dne 3. února 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1552/2005 o statistikách odborného vzdělávání v podnicích
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1552/2005 ze dne 7. září 2005 o statistikách odborného vzdělávání v podnicích [1], a zejména na čl. 7 odst. 3, čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 4, čl. 10 odst. 2 a na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1552/2005 vytváří společný rámec pro vypracování statistik Společenství týkajících se odborného vzdělávání v podnicích.
(2) Za účelem provedení nařízení (ES) č. 1552/2005 by měla být přijata opatření týkající se požadavků na výběr šetřených jednotek a na přesnost, velikosti výběrového souboru, který musí splňovat tyto požadavky, a podrobné specifikace kategorií NACE a velikostních kategorií, na které se výsledky mohou členit.
(3) Komise by měla definovat, které zvláštní údaje mají být shromažďovány v případě podniků s odborným vzděláváním a podniků bez odborného vzdělávání a v případě různých forem odborného vzdělávání.
(4) Je třeba, aby byla přijata prováděcí opatření, která stanoví požadavky kladené na kvalitu údajů, jež mají být shromažďovány a předávány pro účely statistik Společenství týkajících se odborného vzdělávání v podnicích, strukturu zpráv o kvalitě a veškerá opatření nutná pro vyhodnocení nebo zlepšení kvality údajů.
(5) Měl by být stanoven první sledovaný rok, pro který se mají údaje shromažďovat.
(6) Rovněž je třeba přijmout ustanovení týkající se příslušného technického formátu a normy pro výměnu elektronicky předávaných údajů.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví prováděcí opatření k nařízení (ES) č. 1552/2005 o statistikách odborného vzdělávání v podnicích.
Článek 2
Prvním sledovaným rokem, pro který mají být údaje shromážděny, je kalendářní rok 2005.
Článek 3
Konkrétní proměnné, které mají být předány Komisi (Eurostatu), jsou uvedeny v příloze I.
Článek 4
Požadavky na výběr šetřených jednotek a na přesnost, velikost výběrového souboru, který musí splňovat tyto požadavky, jakož i podrobné specifikace kategorií NACE a velikostních kategorií, na které se výsledky mohou členit, jsou uvedeny v příloze II.
Článek 5
Členské státy odpovídají za kontrolu údajů, opravy chyb, imputaci a vážení.
Zásady, jež mají být uplatňovány v případě imputace a vážení proměnných, jsou uvedeny v příloze III.
Odchylky od těchto zásad musí být uvedeny a náležitě zdůvodněny ve zprávě o kvalitě.
Článek 6
Údaje se Komisi (Eurostatu) předávají ve formátu uvedeném v příloze IV a způsoby, které jsou zde popsány.
Článek 7
Každý členský stát zhodnotí kvalitu svých údajů a toto hodnocení předloží ve formě zprávy o kvalitě.
Zpráva o kvalitě se vypracovává a předkládá Komisi (Eurostatu) ve formátu uvedeném v příloze V.
Článek 8
S cílem dosáhnout ve všech zemích vysoké úrovně harmonizace výsledků zjišťování navrhne Komise (Eurostat) v úzké spolupráci s členskými státy metodická a praktická doporučení a pokyny pro zjišťování ve formě "Příručky Evropské unie".
Článek 9
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 199/2006
ze dne 3. února 2006
o změně nařízení Komise (ES) č. 466/2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách, pokud jde o dioxiny a PCB s dioxinovým efektem
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 315/93 ze dne 8. února 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro kontrolu kontaminujících látek v potravinách [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 [2] stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách.
(2) Výrazem "dioxiny", jak jej uvádí toto nařízení, se rozumí skupina 75 kongenerů polychlorovaných dibenzo-p-dioxinů ("PCDD") a 135 kongenerů polychlorovaných dibenzofuranů ("PCDF"), z nichž 17 je toxikologicky významných.
Polychlorované bifenyly ("PCB") tvoří skupinu 209 různých kongenerů, které mohou být podle svých toxikologických vlastností rozděleny do dvou kategorií: malá skupina kongenerů vykazuje toxikologické vlastnosti podobné dioxinům, a jsou proto často označovány jako "polychlorované bifenyly s dioxinovým efektem".
Většina nejsou toxické jako dioxiny, ale mají odlišný toxikologický profil.
(3) Každý kongener ze skupiny dioxinů nebo PCB s dioxinovým efektem má jinou úroveň toxicity.
Pro posuzování toxicity těchto různých kongenerů a pro snadnější posouzení rizik a provádění regulační kontroly byl zaveden pojem faktoru ekvivalentní toxicity ("TEF").
To znamená, že analytické výsledky pro všechny jednotlivé kongenery dioxinu a kongenery PCB s dioxinovým efektem se vyjadřují jedinou kvantifikovatelnou veličinou: "ekvivalent toxicity TCDD" (TEQ).
(4) Dne 30. května 2001 přijal Vědecký výbor pro potraviny stanovisko o posuzování rizik dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách, kterým aktualizoval své stanovisko na toto téma ze dne 22. listopadu 2000, a to na základě nových vědeckých informací, jež získal od přijetí původního stanoviska [3].
Vědecký výbor stanovil přijatelný týdenní příjem ("PTP") dioxinů a PCB s dioxinovým efektem na 14 pg WHO-TEQ/kg tělesné hmotnosti.
Odhady působení ukazují, že významná část obyvatelstva Společenství přijímá prostřednictvím potravin vyšší než přijatelný týdenní příjem.
Určité skupiny obyvatel v některých zemích by v důsledku svých dietetických návyků mohly být vystaveny vyššímu riziku.
(5) Z toxikologického hlediska by se měl jakýkoli stanovený obsah vztahovat jak na dioxiny, tak na PCB s dioxinovým efektem, ale v roce 2001 byly maximální limity stanoveny pouze pro dioxiny, nikoli pro PCB s dioxinovým efektem, protože o jejich obecném rozšíření bylo k dispozici jen velmi málo údajů.
Od té doby je však o přítomnosti PCB s dioxinovým efektem k dispozici více údajů.
(6) V souladu s nařízením (ES) č. 466/2001 měla Komise vzhledem k novým údajům o přítomnosti dioxinů a PCB s dioxinovým efektem přezkoumat ustanovení týkající se dioxinů, zejména za účelem zařazení PCB s dioxinovým efektem mezi látky, jejichž obsah má být stanoven.
(7) Všichni provozovatelé v krmivovém a potravinovém řetězci musí nadále vyvíjet veškeré možné úsilí a udělat vše nezbytné, aby omezili dioxiny a polychlorované bifenyly v krmivech a potravinách.
Nařízení (ES) č. 466/2001 proto stanoví, že nejpozději do 31. prosince 2006 by měly být dále přezkoumány platné maximální limity s cílem maximální limity významně snížit a případně stanovit maximální limity pro další potraviny.
Vzhledem k času, který je nezbytný k získání dostatečných údajů z monitorování za účelem stanovení takových významně nižších limitů, je třeba tuto lhůtu prodloužit.
(8) Navrhuje se stanovit maximální limity pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem vyjádřenou v ekvivalentech toxicity Světové zdravotnické organizace (WHO) za použití WHO-TEF, protože je to z toxikologického hlediska nejvhodnější přístup.
Aby se zajistil hladký přechod, měly by se vedle nově stanovených limitů pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem po přechodné období nadále uplatňovat stávající limity dioxinů.
Potraviny uvedené v oddíle 5 přílohy I musí během uvedeného období splňovat maximální limity pro dioxiny a maximální limity pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem.
Do 31. prosince 2008 se zváží, zda jsou jednotlivé maximální limity pro dioxiny nezbytné.
(9) Je velice důležité, aby analytické výsledky byly uváděny a vykládány jednotným způsobem s cílem zajistit prosazení harmonizovaného postupu v celém Společenství.
Směrnice Komise 2002/69/ES ze dne 26. července 2002, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro ústřední kontrolu dioxinů a stanovení PCB s dioxinovým efektem v potravinách [4] stanoví, že analytický výsledek potvrzený druhou analýzou a vypočtený jako průměr nejméně dvou nezávislých určení bez jakýchkoli pochyb překročí maximální limit, a to při zohlednění nejistoty měření.
Pro odhad rozpětí nejistoty lze použit různé způsoby [5].
(10) Za účelem podpory aktivního přístupu ke snižování dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách a krmivech stanovilo doporučení Komise 2002/201/ES ze dne 4. března 2002 o omezování přítomnosti dioxinů, furanů a PCB v krmivech a potravinách [6] intervenční prahové hodnoty.
Tyto intervenční prahové hodnoty slouží příslušným orgánům a provozovatelům k určení, zda je vhodné identifikovat zdroj kontaminace a přijmout opatření k jeho omezení nebo odstranění.
Jelikož jsou zdroje dioxinů a PCB s dioxinovým efektem různé, měly by být stanoveny samostatné intervenční prahové hodnoty jak pro dioxiny, tak pro PCB s dioxinovým efektem.
Doporučení 2002/201/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(11) Finsku a Švédsku byla udělena výjimka pro uvádění na trh ryb z oblasti Baltského moře, jež jsou určeny ke spotřebě na území, kde jsou obsahy dioxinů vyšší, než jak stanoví bod 5.2 oddílu 5 přílohy I nařízení (ES) č. 466/2001.
Tyto členské státy splnily podmínky týkající se požadavku informovat spotřebitele o dietetických doporučeních.
Každý rok sdělily Komisi výsledky svého monitorování obsahů dioxinů v rybách z oblasti Baltského moře a podaly zprávu o opatřeních přijatých ke snížení působení dioxinů z ryb z oblasti Baltského moře na člověka.
(12) Na základě výsledků monitorování obsahů dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, které provedlo Finsko a Švédsko, by se mělo prodloužit přechodné období, během něhož platí výjimky udělené těmto státům, ale uvedené výjimky by se měly omezit jen na některé druhy ryb.
Tyto výjimky se vztahují na maximální limity pro dioxiny a maximální limity pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem stanovené v bodě 5.2 oddílu 5 přílohy I nařízení (ES) č. 466/2001.
(13) Pro ochranu spotřebitelů je důležité a nezbytné snížit působení dioxinů a PCB s dioxinovým efektem prostřednictvím konzumace potravin na člověka.
Vzhledem k tomu, že kontaminace potravin přímo souvisí s kontaminací krmiv, musí být přijat integrovaný přístup ke snížení nových výskytů dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v celém potravinovém řetězci, tj. od krmiv přes zvířata určená k získávání potravin až po člověka.
Aktivní přístup má přinést snížení dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v krmivech a potravinách; v důsledku toho by měly být v rámci stanoveného období přezkoumány platné maximální limity s cílem stanovit limity nižší.
Proto se nejpozději do 31. prosince 2008 zváží podstatné snížení maximálních limitů pro sumu dioxionů a PCB s dioxinovým efektem.
(14) Je třeba, aby se provozovatelé snažili zvýšit svou kapacitu k dekontaminaci a účinně odstraňovat dioxiny a PCB s dioxinovým efektem z oleje z mořských ryb.
Podstatně nižší limit, který bude zvážen do 31. prosince 2008, bude založen na technických možnostech nejúčinnějšího procesu dekontaminace.
(15) Pokud jde o zavedení maximálních limitů pro další potraviny do 31. prosince 2008, zvláštní pozornost bude věnována potřebě stanovit specifické nižší maximální limity pro dioxiny a PCB s dioxinovým efektem v potravinách pro kojence a malé děti, a to s ohledem na údaje z monitorování získané z programů z let 2005, 2006 a 2007 pro monitorování dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v potravinách pro kojence a malé děti.
(16) Nařízení (ES) č. 466/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(17) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 466/2001 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1a. Odchylně od odstavce 1 se Finsku a Švédsku povoluje v přechodném období prodlouženém do 31. prosince 2011 uvádět na jejich trh ryby druhů losos obecný (Salmo salar), sleď obecný (Clupea harengus), mihule říční (Lampetra fluviatilis), pstruh obecný (Salmo trutta), siven (Salvelinus spp) a síh malý (Coregonus albula) z oblasti Baltského moře určené ke spotřebě na jejich území s obsahem dioxinů a/nebo s obsahem sumy dioxinů a PCB s dioxinovým efektem vyšším, než stanoví bod 5.2 oddílu 5 přílohy I, pokud existuje systém zajišťující plnou informovanost spotřebitelů o dietetických doporučeních týkajících se omezení konzumace ryb z oblasti Baltského moře určitými ohroženými skupinami populace s cílem vyhnout se možnému zdravotnímu riziku.
Finsko a Švédsko sdělí Komisi každoročně do 31. března výsledky svého monitorování obsahu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v rybách z oblasti Baltského moře za předchozí rok a podá zprávu o opatřeních přijatých ke snížení působení dioxinů a PCB s dioxinovým efektem z ryb z oblasti Baltského moře na člověka.
Finsko a Švédsko bude nadále provádět nezbytná opatření, aby se zajistilo, že ryby a rybí produkty, které nejsou v souladu s bodem 5.2 oddílu 5 přílohy I, nejsou uváděny na trh v jiných členských státech."
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Maximální limity stanovené v příloze I se vztahují na jedlý podíl dané potraviny, nestanoví-li uvedená příloha jinak."
2. Článek 4a se nahrazuje tímto:
"Článek 4a
Pokud jde o dioxiny a sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v produktech podle oddílu 5 přílohy I, zakazuje se:
a) mísit produkty, u nichž jsou dodrženy maximální limity, s produkty, u nichž jsou tyto maximální limity překročeny;
b) používat produkty, u nichž nejsou dodrženy maximální limity, jako složky pro výrobu jiných potravin."
3. V článku 5 se zrušuje odstavec 3.
4. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 4. listopadu 2006.
Pokud jde o maximální limity pro sumu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, toto nařízení se nevztahuje na produkty, které byly uvedeny na trh před 4. listopadem 2006 v souladu s platnými ustanoveními.
Prokázání toho, kdy byly výrobky uvedeny na trh, je úkolem hospodářského subjektu v potravinářském odvětví.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 200/2006
ze dne 3. února 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 159/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 201/2006
ze dne 3. února 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 186/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 186/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 186/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 186/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 202/2006
ze dne 3. února 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 24,357 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 203/2006
ze dne 6. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 204/2006
ze dne 6. února 2006,
kterým se upravuje nařízení Rady (EHS) č. 571/88 a mění rozhodnutí Komise 2000/115/ES s ohledem na organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků v roce 2007
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 571/88 ze dne 29. února 1988 o organizaci statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků [1], a zejména na články 5 a 8 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Seznam ukazatelů uvedený v příloze I nařízení (EHS) č. 571/88 musí být upraven, aby bylo možné sledovat vývoj odvětví zemědělství a společné zemědělské politiky.
(2) V některých členských státech z výsledků statistických zjišťování Společenství o struktuře zemědělských podniků provedených v roce 2003 vyplynulo, že některé ukazatele jsou nedůležité a některé se staly důležitějšími.
(3) Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [2], zařazuje udržování půdy v dobrém zemědělském a ekologickém stavu mezi zemědělskou činnost, a proto je nutné některé definice pozměnit.
(4) Jak samotné nařízení (EHS) č. 571/88, tak rozhodnutí Komise 2000/115/ES [3], které stanovuje definice a vysvětlivky týkající se tohoto nařízení, by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (EHS) č. 571/88 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
Článek 2
Příloha I rozhodnutí 2000/115/ES se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 205/2006
ze dne 6. února 2006,
kterým se mění přílohy I a II nařízení Rady (EHS) č. 2377/90, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu, pokud jde o toltrazuril, diethylen glykol monoethyl ether a poly(oxyethylen)sorbitan-monooleát
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2377/90 ze dne 26. června 1990, kterým se stanoví postup Společenství pro stanovení maximálních limitů reziduí veterinárních léčivých přípravků v potravinách živočišného původu [1], a zejména na články 2 a 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na stanoviska Evropské agentury pro hodnocení léčivých přípravků vyjádřená Výborem pro veterinární léčivé přípravky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Všechny farmakologicky účinné látky používané v rámci Společenství ve veterinárních léčivých přípravcích, které jsou určeny k podávání zvířatům určeným k produkci potravin, by měly být hodnoceny v souladu s nařízením (EHS) č. 2377/90.
(2) Chemická látka toltrazuril je zařazena do přílohy I nařízení (EHS) č. 2377/90 u kuřat a krůt pro svalovinu, kůži a tuk, játra a ledviny, vyjma u zvířat, jejichž vejce jsou určena k lidské spotřebě, a u prasat pro svalovinu, kůži a tuk, játra a ledviny.
Toltrazuril je také do dokončení vědeckých studií zařazen do přílohy III uvedeného nařízení u skotu pro svalovinu, tuk, játra a ledviny, vyjma u zvířat, jejichž mléko je určeno k lidské spotřebě.
Tyto studie již byly dokončeny, a proto by měl být toltrazuril v příloze I nařízení (EHS) č. 2377/90 rozšířen na skot.
Položka by se rovněž měla rozšířit, aby zahrnovala všechny druhy savců určených k produkci potravin pro svalovinu, tuk, játra a ledviny, vyjma zvířat, jejichž mléko je určeno k lidské spotřebě, a drůbež pro svalovinu, kůži a tuk, játra a ledviny, vyjma zvířat, jejichž vejce jsou určena k lidské spotřebě.
(3) Chemická látka diethylen glykol monoethyl ether je zařazena do přílohy II pro skot a prasata.
Položka pro diethylen glykol monoethyl ether by měla být rozšířena, aby zahrnovala všechny přežvýkavce.
(4) Chemická látka polysorbát 80 je zařazena do přílohy II nařízení (EHS) č. 2377/90 pro všechny druhy zvířat určené k produkci potravin.
Tato položka by měla být nahrazena obecným názvem poly(oxyethylen)sorbitan-monooleát, který zahrnuje jak polysorbát 80, tak polysorbát 81 pro všechny druhy zvířat určené k produkci potravin.
(5) Nařízení (EHS) č. 2377/90 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Před uplatněním tohoto nařízení by měla být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta, aby mohly ke zohlednění ustanovení tohoto nařízení učinit veškeré úpravy, jež mohou být nezbytné s ohledem na oprávnění uvádět příslušné veterinární léčivé přípravky na trh, která byla udělena v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [2].
(7) Opatření stanovená tímto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro veterinární léčivé přípravky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy I a II nařízení (EHS) č. 2377/90 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 206/2006
ze dne 7. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 8. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 207/2006
ze dne 7. února 2006,
kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 574/72, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [1], a zejména na článek 122 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některé členské státy nebo jejich příslušné orgány požádaly o provedení změn příloh nařízení (EHS) č. 574/72 v souladu s postupem, který je v něm uveden.
(2) Navržené změny vyplývají z rozhodnutí přijatých dotyčnými členskými státy nebo jejich příslušnými orgány, které určují úřady příslušné pro provádění právních předpisů v oblasti sociálního zabezpečení podle právních předpisů Společenství.
(3) Systémy, které je třeba vzít v úvahu při výpočtu průměrných ročních nákladů na věcné dávky v souladu s článkem 94 a 95 nařízení (EHS) č. 574/72, jsou uvedeny v příloze 9.
(4) Bylo obdrženo jednomyslné stanovisko Správní komise pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy 1 až 5 a přílohy 7 až 10 nařízení (EHS) č. 574/72 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 208/2006
ze dne 7. února 2006,
kterým se mění přílohy VI a VIII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o normy zpracování pro zařízení na výrobu bioplynu a kompostování a požadavky na hnůj
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví opatření pro zajištění toho, aby hnůj a produkty z něj získané byly používány nebo odstraňovány takovým způsobem, který nebude představovat riziko pro zdraví lidí nebo zvířat.
(2) Kapitola II přílohy VI nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví zvláštní požadavky na schválení zařízení na výrobu bioplynu a kompostování používajících vedlejší produkty živočišného původu.
(3) Podle stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ze dne 7. září 2005 týkajícího se bezpečnosti v souvislosti s biologickými riziky norem pro ošetření bioplynem a kompostováním u vedlejších produktů živočišného původu je vhodné změnit kapitolu II přílohy VI nařízení (ES) č. 1774/2002 a umožnit povolení jiných parametrů zpracování.
(4) Kapitola III přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví požadavky na hnůj, zpracovaný hnůj a zpracované výrobky z hnoje a dále parametry zpracování a kontrol, kterými musí hnůj projít, aby splňoval požadavky na zpracovaný hnůj a zpracované výrobky z hnoje.
(5) Podle stanoviska EFSA ze dne 7. září 2005 o biologické bezpečnosti tepelného ošetření hnoje je vhodné změnit příslušné požadavky kapitoly III přílohy VIII tak, aby zohlednily uvedené stanovisko.
(6) Nařízení (ES) č. 1774/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy VI a VIII nařízení (ES) č. 1774/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 209/2006
ze dne 7. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 809/2003 a (ES) č. 810/2003, pokud jde o prodloužení platnosti přechodných opatření týkajících se zařízení na kompostování a výrobu bioplynu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1774/2002 stanoví hygienická pravidla pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu.
Vzhledem k přísné povaze těchto pravidel byla umožněna přechodná opatření.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 809/2003 ze dne 12. května 2003 o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 týkajících se norem zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na kompostování [2] stanoví pro toto průmyslové odvětví některá přechodná opatření do dne 31. prosince 2005 na přizpůsobení a vývoj náhradních norem zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na kompostování.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 810/2003 ze dne 12. května 2003 o přechodných opatřeních podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 týkajících se norem zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na výrobu bioplynu [3] stanoví pro toto průmyslové odvětví některá přechodná opatření do dne 31. prosince 2005 na přizpůsobení a vývoj náhradních norem zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na výrobu bioplynu.
(4) Parametry předepsané podle stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ze dne 7. září 2005 se liší od norem zpracování, které mohou členské státy povolovat do 31. prosince 2005 podle nařízení (ES) č. 809/2003 a (ES) č. 810/2003. Členské státy budou rovněž potřebovat určitou dobu na provedení nového postupu ověřování podle nařízení Komise (ES) č. 208/2006 ze dne 7. února 2006, kterým se mění přílohy VI a VIII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o normy zpracování pro zařízení na výrobu bioplynu a kompostování a požadavky na hnůj [4].
(5) Přechodná opatření stanovená nařízeními (ES) č. 809/2003 a (ES) č. 810/2003 by měla být proto prodloužena o další časové období, aby tak členské státy mohly provozovatelům povolit nadále používat vnitrostátní pravidla pro normy zpracování materiálu kategorie 3 a hnoje používaného v zařízeních na kompostování a výrobu bioplynu.
(6) Nařízení (ES) č. 809/2003 a (ES) č. 810/2003 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 1 odst. 1, čl. 3 odst. 2 a článku 4 nařízení (ES) č. 809/2003 se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 2
V čl. 1 odst. 1, čl. 3 odst. 2 a článku 4 nařízení (ES) č. 810/2003 se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 210/2006
ze dne 7. února 2006,
kterým se pro hospodářský rok 2006/07 stanoví výše podpory pro rajčata určená ke zpracování
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s výrobky zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 3 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny [2], se stanoví, že nejpozději do 31. ledna Komise zveřejní výši podpory pro rajčata určená ke zpracování.
(2) Pro členské státy Společenství v jeho složení ke dni 30. dubna 2004 se přezkum dodržování prahů pro zpracování rajčat stanovených pro Společenství a jednotlivé členské země podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96 provádí na základě množství, na které byla udělena podpora v posledních třech hospodářských letech, za něž jsou pro všechny dotčené členské státy k dispozici konečné údaje.
(3) Pro členské země, které přistoupily k Unii dne 1. května 2004, se provádí přezkum dodržování prahů pro zpracování rajčat stanovených pro Společenství a jednotlivé členské země na základě množství, na něž byla skutečně udělena podpora v hospodářském roce 2004/05, a množství, pro něž byly na hospodářský rok 2005/06 podány žádosti o podporu podle článku 4 nařízení Komise (ES) č. 416/2004 ze dne 5. března 2004, kterým se stanoví přechodná opatření k provádění nařízení Rady (ES) č. 2201/96 a nařízení (ES) č. 1535/2003 z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii [3].
(4) Množství rajčat zpracovaných v rámci režimu podpory, které je nutno vzít v úvahu při přezkumu dodržování prahů stanovených pro Společenství a jednotlivé členské země, je o 978544 tun vyšší než prahová hodnota Společenství. V případě členských států, které překročily svůj zpracovatelský práh, se výše podpory pro hospodářský rok 2006/07 pro rajčata určená ke zpracování musí v souladu s čl. 5 odst. 2 a 4 uvedeného nařízení a čl. 3 odst. 2 nařízení č. 416/2004 změnit oproti úrovni stanovené v čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro hospodářský rok 2006/07 se výše podpory pro rajčata podle článku 2 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví takto:
a) pro Řecko, Francii, Portugalsko, Českou republiku, Kypr, Maďarsko, Maltu, Polsko a Slovensko na 34,50 EUR/t;
b) pro Itálii na 30,43 EUR/t;
c) pro Španělsko:
i) na 34,50 EUR/t pro rajčata určená ke zpracování na celá loupaná rajčata,
ii) na 23,35 EUR/t pro rajčata určená k jinému zpracování.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 211/2006
ze dne 7. února 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 1433/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o provozní fondy, operační programy a finanční podporu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na článek 48 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 13 a 14 nařízení Komise (ES) č. 1433/2003 [2] stanoví, že nejpozději do 15. prosince přijímá příslušný vnitrostátní orgán rozhodnutí o programech a fondech nebo o jejich změnách poté, co je podle článků 11 a 14 uvedeného nařízení podají organizace producentů ke schválení.
V řádně odůvodněných případech však členské státy mohou posunout termín z 15. prosince na 20. ledna roku následujícího po podání žádosti.
(2) Ukázalo se, že s ohledem na administrativní složitost úkolu a při využití možnosti posunout termín na 20. ledna nejsou některé členské státy schopny splnit povinnost posoudit v tomto termínu žádosti pro běžný rozpočtový rok.
Je tedy vhodné, pokud jde o rozpočtový rok 2006, stanovit odchylky od některých ustanovení nařízení (ES) č. 1433/2003.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Odchylně od čl. 13 odst. 2 nařízení (ES) č. 1433/2003 a v omezeném rozsahu pro operační programy na rok 2006 mohou členské státy v řádně odůvodněných případech přijmout rozhodnutí o operačních programech a fondech nejpozději do 10. února následujícího po podání žádosti.
2. Odchylně od čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1433/2003 a v omezeném rozsahu pro operační programy na rok 2006 mohou členské státy v řádně odůvodněných případech přijmout rozhodnutí o žádostech o změny operačních programů nejpozději do 10. února následujícího po podání žádosti.
3. Odchylně od čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 1433/2003 a v omezeném rozsahu pro operační programy na rok 2006 začíná provádění operačních programů schválených na základě odchylek stanovených v odstavcích 1 a 2 tohoto článku nejpozději do 15. února následujícího po jejich schválení.
4. Odchylně od článku 17 nařízení (ES) č. 1433/2003 a v omezeném rozsahu pro operační programy na rok 2006 uvědomí členské státy v případě uplatnění odchylek stanovených v odstavcích 1 a 2 tohoto článku organizace producentů o schválené částce podpory nejpozději do 10. února a sdělí Komisi nejpozději do 15. února celkovou částku schválené podpory pro všechny operační programy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 212/2006
ze dne 8. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 213/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s drůbežím masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75.
(3) Ustanovení čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny identifikačním označením podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3].
(5) Řídící výbor pro drůbeží maso a vejce nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené jeho předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75 se poskytují na produkty a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 214/2006
ze dne 7. února 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 215/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 2286/2003
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1], a zejména na článek 247 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2] stanoví zvláštní pravidla pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze.
Ukázalo se, že s přihlédnutím k obchodním tokům a obecným pravidlům hodnocení je systém ve své stávající formě problematický.
Aby se v souladu s článkem 19 nařízení (EHS) č. 2913/92 zjednodušilo používání celních předpisů, měl by být tento systém nahrazen systémem, prostřednictvím kterého bude možné přímo použít jednotkové ceny sdělené členskými státy a zveřejněné Komisí za účelem určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze dováženého na sklad.
(2) Informace o druhu obchodu, která se uvádí v kolonce 24 jednotného správního dokladu, umožňuje charakterizovat různé typy transakcí pro účely shromažďování statistik o obchodu se zbožím mezi Společenstvím a třetími zeměmi a o obchodu se zbožím mezi členskými státy Evropské unie.
Kódy, které se pro tuto informaci používají, jsou stanoveny platnými právními předpisy Společenství týkající se statistiky, a to zejména nařízením Komise (ES) č. 1917/2000 ze dne 7. září 2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č.
1172/95, pokud se jedná o statistiku zahraničního obchodu [3]. V zájmu konzistence a účinnosti je tedy třeba učinit u kódů, které mají být uvedeny v kolonce 24 (druh obchodu) jednotného správního dokladu, odkaz na tento právní předpis.
2286/2003 [4] byla do nařízení (EHS) č. 2454/93 zavedena nová pravidla týkající se jednotného správního dokladu a jeho použití.
Tato opatření se měla začít používat ode dne 1. ledna 2006.
Podle článku 2 nařízení (ES) č. 2286/2003 Komise na základě příspěvků členských států vyhodnotila plány členských států na provádění stanovených opatření.
Tato zpráva ukázala, že některé členské státy nejsou schopny přizpůsobit své informační systémy k 1. lednu 2006.
Je tedy nezbytné za určitých podmínek odložit datum, od kterého se tato opatření použijí, na 1. leden 2007.
(4) Nařízení (EHS) č. 2454/93 a (ES) č. 2286/2003 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Seznam transakcí stanovený v nařízení (ES) č. 1917/2000 určený pro zápis kódů do kolonky 24 jednotného správního dokladu byl k 1. lednu 2006 změněn.
Lhůta, v níž mají členské státy přizpůsobit své informační systémy pro celní řízení, vyprší ke stejnému dni.
Příslušná ustanovení tohoto nařízení by se proto měla používat ode dne 1. ledna 2006.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 2454/93 se mění takto:
1. V čl. 152 odst. 1 se vkládá písmeno a)a:
"a)a Celní hodnota určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze dováženého na sklad může být přímo určena podle čl. 30 odst. 2 písm. c) kodexu. Za tímto účelem oznámí členské státy jednotkové ceny Komisi, která je zveřejní prostřednictvím TARIC podle článku 6 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 [5].
Jednotkové ceny se vypočítávají a sdělují takto:
i) Po odpočtech uvedených v písmenu a) oznámí členské státy Komisi jednotkovou cenu za 100 kg čisté hmotnosti pro každou kategorii zboží.
Pro náklady uvedené v písm. a) bodu ii) mohou členské státy stanovit pevné částky, které se dají na vědomí Komisi.
ii) Jednotkovou cenu lze použít k určení celní hodnoty dovezeného zboží v období 14 dnů, přičemž každé období začíná pátkem.
iii) Jako referenční období pro určení jednotkových cen slouží předchozí čtrnáctidenní období, které končí ve čtvrtek předcházející týdnu, během něhož se mají stanovit nové ceny.
iv) Členské státy oznámí Komisi jednotkové ceny v eurech nejpozději do 12:00 hodin v pondělí v týdnu, v němž je Komise zveřejní.
Pokud tento den není dnem pracovním, je učiní se oznámení v bezprostředně předcházející pracovní den.
Jednotkové ceny se použijí pouze tehdy, je-li obsah uvedeného oznámení Komisí zveřejněn.
Zboží zmíněné v prvním pododstavci tohoto bodu je uvedeno v příloze 26.
2. Články 173 až 177 se zrušují.
3. Příloha 26 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení.
4. Příloha 27 se zrušuje.
5. Příloha 38 se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 2
Čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 2286/2003 se nahrazuje tímto:
Ustanovení čl. 1 bodů 3 až 9, 17 a 18 se použijí ode dne 1. ledna 2006.
Členské státy je však mohou provádět i před tímto datem.
Členské státy mající obtíže s přizpůsobením svých informačních systémů pro celní řízení mohou odložit přizpůsobení těchto systémů až do 1. ledna 2007.
V takových případech členské státy sdělí Komisi postup a datum, od kterého budou čl. 1 body 3 až 9, 17 a 18 provádět.
Komise tuto informaci zveřejní."
Článek 3
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 216/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se mění nařízení (EHS) č. 2184/97 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení Komise (ES) č. 2184/97 ze dne 3. listopadu 1997 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury [2] byl videokonferenční systém sestávající z několika částí včetně dvou instalačních disket zařazen tak, že videokonferenční systém se zařazoval do kódu KN 85175090 a instalační diskety do kódu KN 85249110.
Vzhledem k tomu, že poznámka 6 ke kapitole 85 kombinované nomenklatury byla změněna s účinkem od 1. ledna 2002 a s ohledem na skutečnost, že se Výbor pro Harmonizovaný systém v říjnu 2004 dohodl na výkladu poznámky, je třeba považovat nařízení (ES) č. 2184/97 za nesprávné.
(2) Nařízení (ES) č. 2184/97 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Čtvrtý bod tabulky uvedené v příloze nařízení (ES) č. 2184/97 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 217/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnicím Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES a 2002/57/ES, pokud jde o oprávnění členských států dočasně povolit uvádění na trh osiva, které nevyhovuje požadavkům z hlediska minimální klíčivosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], a zejména na čl. 17 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [2], a zejména na čl. 17 odst. 3 a uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [3], a zejména na čl. 24 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [4], a zejména na čl. 38 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [5], a zejména na článek 21 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnic 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES a 2002/57/ES lze osivo uvádět na trh pouze tehdy, vyhovuje-li požadavkům z hlediska minimální klíčivosti, nebo v případě, že množství dostupného osiva, jež požadavkům vyhovuje, není dostatečné; Komise na omezené období povolila uvést na trh předepsané maximální množství osiva, jehož minimální klíčivost požadavkům uvedených směrnic nevyhovuje.
(2) Postup udělování oprávnění je v současnosti velmi pomalý.
(3) Za účelem zjednodušení a urychlení postupu udělování oprávnění a zajištění, aby Komise a členské státy měly veškeré informace nezbytné ke zhodnocení žádostí a k reakci na ně, se za vhodný nástroj považuje konzultační postup mezi Komisí a členskými státy.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Nařízení stanoví prováděcí pravidla pro žádosti členských států o oprávnění dočasně povolovat uvádění na trh osiva, jehož minimální klíčivost nevyhovuje požadavkům:
a) čl. 17 odst. 1 směrnice 66/401/EHS;
b) čl. 17 odst. 1 směrnice 66/402/EHS;
c) čl. 24 odst. 1 směrnice 2002/54/ES;
d) čl. 38 odst. 1 směrnice 2002/55/ES a
e) čl. 21 odst. 1 směrnice 2002/57/ES.
2. Toto nařízení se nepoužije na uvádění na trh "základního osiva" definovaného ve směrnicích uvedených v odstavci 1.
Článek 2
1. Členský stát, který má problémy se zásobováním a přeje si dočasně povolit uvádění na trh osiva, jež nevyhovuje požadavkům z hlediska minimální klíčivosti (dále jen "žádající členský stát"), předloží Komisi žádost spolu s informacemi uvedenými v článku 3.
Žádající členský stát o tom zároveň uvědomí ostatní členské státy.
Každý členský stát určí kontaktní místa.
2. Do 15 dní po sdělení stanoveném v odstavci 1 mohou ostatní členské státy Komisi a žádajícímu členskému státu oznámit:
a) nabídku dostupného osiva, které může pomoci překlenout dočasné problémy s dodávkou, nebo
b) námitky proti uvedení na trh osiva, které nevyhovuje požadavkům směrnic uvedených v čl. 1 odst. 1.
3. Osivo uvedené v žádosti smí být uvedeno na trh Společenství až do množství požadovaného žádajícím členským státem, i když nevyhovuje požadavkům směrnic uvedených v čl. 1 odst. 1, pokud v období podle odstavce 2 nejsou žádajícímu členskému státu nebo státům a Komisi oznámeny žádné nabídky ani námitky, nebo pokud nabídky učiněny jsou, ale žádající členský stát a nabízející členský stát nebo státy se shodují, že nabídky nejsou dostatečné, a pokud Komise v daném období neuvědomila žádající členský stát, že jeho žádost považuje za neodůvodněnou.
Komise sdělí kontaktním místům určeným každým členských státem podmínky, za kterých se uvedení na trh povoluje, včetně povoleného množství, a zároveň tyto podmínky zveřejní na svých internetových stránkách.
4. Pokud nelze podmínky odstavce 3 splnit nebo pokud má Komise za to, že žádost není odůvodněná, uvědomí Komise kontaktní místa určená každým členským státem.
Záležitost se předloží Stálému výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví a případné rozhodnutí o schválení nebo zamítnutí žádosti se přijímá postupem podle čl. 1 odst. 1.
Článek 3
Informace požadované v souladu s čl. 2 odst. 1 obsahují:
a) druhy a odrůdy, zejména vlastnosti týkající se pěstování a využití;
b) předpokládanou minimální klíčivost;
c) dotčená množství;
d) podpůrné dokumenty s vysvětlením důvodu žádosti;
e) navržená místa určení pro uvedení na trh s určením regionů žádajícího členského státu, který má problémy s dodávkou osiva;
f) lhůtu pro použití, o kterou se v povolení žádá.
Článek 4
Aniž je dotčeno označování požadované směrnicemi uvedenými v čl. 1 odst. 1, úřední označení osiva obsahuje informaci, že dotčené osivo patří do kategorie, která vyhovuje méně přísným požadavkům, než jaké stanoví uvedené směrnice, a podrobnosti o minimální klíčivosti osiva.
Článek 5
1. S výhradou podmínek stanovených v tomto nařízení umožní členské státy dodavatelům uvést na trh osivo povolené v souladu s článkem 3.
Mohou požadovat, aby dodavatelé požádali o povolení s předstihem, což může být zamítnuto, pokud:
a) existují dostatečné důkazy k pochybnostem o schopnosti dodavatele uvést na trh množství osiva, pro které žádá o povolení, nebo
b) by celkové množství, pro které dodavatel žádá o povolení na základě dotyčné odchylky, překročilo maximální množství povolené pro Společenství podle článku 2.
2. Žádající členský stát koordinuje práci ostatních členských států, aby nedošlo k překročení celkového povoleného množství.
3. Při uplatňování tohoto nařízení si členské státy si vzájemně poskytnou správní pomoc. Do jednoho měsíce od vstupu tohoto nařízení v platnost uvědomí Komisi a ostatní členské státy o kontaktních místech uvedených v čl. 2 odst. 1.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 218/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1262/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o nákup a prodej cukru intervenčními agenturami
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 a na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1262/2001 [2] stanoví prováděcí pravidla pro intervenční režim v odvětví cukru.
Na základě získaných zkušeností se zdá, že v zájmu zjednodušení režimu a jeho sladění s postupy pro jiné produkty, například pro obiloviny nebo sušené mléko, je třeba provést určité úpravy.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví cenovou a odbytovou záruku pouze pro cukr, který byl vyroben na základě kvót.
Je tedy třeba omezit přístup k intervenci na výrobce, kterým byla přidělena produkční kvóta. Tito výrobci musejí náhradou za cenovou záruku platit minimální cenu za cukrovou řepu, přičemž je třeba respektovat oprávněnou důvěru specializovaných obchodníků, kteří již mají schválení nezbytné k tomu, aby mohli nabízet cukr k intervenci.
(3) Nedávné zkušenosti získané při intervencích týkajících se cukru ukázaly nutnost posílit kritéria skladování cukru nabízeného k intervenci a schválení skladů a sil tím, že intervenčním agenturám se dá širší hodnotící pravomoc.
Navíc se uznává, že cukr lze skladovat bez nebezpečí, že dojde ke zhoršení jakosti, po velmi dlouhou dobu, jestliže jsou splněny přiměřené podmínky.
Nyní je tedy třeba změnit pravidla pro konečná data odběru, přičemž z důvodu oprávněné důvěry budou tato pravidla dodržena pro cukr nabízený k intervenci do určitého data.
(4) Postupy při intervenci cukru musejí být sladěny s postupy platnými pro ostatní odvětví, jako je oblast obilovin nebo oblast sušeného mléka, a to zejména v oblasti platebních lhůt, od okamžiku předložení nabídek k intervenci.
1262/2001 ve znění nařízení (ES) č. 1498/2005 stanoví podmínky, kterým musejí vyhovět určité druhy obalů, ve kterých musí být dodáván nakupovaný cukr.
Aby bylo zajištěno řádné provádění tohoto ustanovení, je třeba určité body upřesnit.
(6) Aby bylo usnadněno běžné řízení intervence, zejména vytvořením stejnorodých šarží, je vhodné zvýšit hranici pro minimální množství, v případě množství nižšího by intervenční agentura nabídku nemusela přijmout.
(7) Je proto vhodné změnit nařízení (ES) č. 1262/2001.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1262/2001 se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) Odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Intervenční agentura nakupuje cukr pouze tehdy, nabízí-li jej:
a) výrobce, kterému byla přidělena produkční kvóta;
b) specializovaný obchodník s cukrem schválený před 1. březnem 2006 členským státem, na jehož území se nachází sídlo podniku obchodníka."
b) Odstavec 3 se nahrazuje tímto:
"3. Lze převzít pouze cukr, který je součástí kvóty a který je v době podání nabídky skladován odděleně ve schváleném skladu nebo silu, které se naposledy použily pouze pro skladování cukru."
2. Článek 2 se mění takto:
a) V odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Intervenční agentury mohou vyžadovat další podmínky pro schválení sila nebo skladu."
b) V odstavci 2 se písmeno c) nahrazuje tímto:
"c) pro celé množství, které odpovídá nejvýše padesátinásobku denní kapacity vyskladnění volně loženého cukru, které se žadatel zavazuje dát k dispozici dotčené intervenční agentuře při odběru cukru, pokud se jedná o silo nebo sklad určené pro skladování volně loženého cukru."
c) V odstavci 3 prvním pododstavci se zrušuje druhá věta.
3. Článek 3 se mění takto:
a) Odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Aby mohl nabízet cukr k intervenci, specializovaný obchodník uvedený v odstavci 1 musí být schválen příslušným členským státem.
Schválení udělí členský stát, na jehož území se nachází sídlo podniku obchodníka před 1. březnem 2006, všem žadatelům, kteří v dotčeném hospodářském roce splní podmínky uvedené v odstavci 1 nebo o nichž se předpokládá, že jsou schopni je splnit, a případně i dodatečné podmínky, které může stanovit členský stát pro udělení schválení."
b) Druhý pododstavec odstavce 3 a odstavec 4 se zrušují.
c) Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Schválení se odebere, pakliže se zjistí, že dotčená osoba již nesplňuje některou z podmínek uvedených v odstavcích 1 a 2 nebo již není schopna je plnit.
Schválení lze během hospodářského roku odebrat.
Toto odebrání však nemá zpětnou působnost."
d) Odstavec 6 se nahrazuje tímto:
"6. Udělení nebo odebrání schválení podle tohoto článku se písemně oznámí dotčené osobě."
4. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Cukr nabízený k intervenci musí splňovat tyto podmínky:
a) musí být vyroben v rámci kvóty během hospodářského roku, v němž byla nabídka podána;
b) musí být ve formě krystalů."
5. V článku 6 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Pro účely tohoto nařízení se "šarží" rozumí minimální množství 2000 tun cukru stejné jakosti a ve stejném obalu, uskladněných na stejném místě skladování."
6. Článek 9 se mění takto:
a) Odstavec 2 se nahrazuje textem, který zní:
"2. Smlouva o skladování vstupuje v platnost pět týdnů po dni přijetí nabídky uvedené v čl. 8 odst. 2 a končí na konci desetidenní lhůty, během níž je dokončen odběr dotčeného množství cukru."
b) Odstavec 4 se nahrazuje tímto:
"4. Intervenční agentura hradí náklady na skladování od počátku desetidenní lhůty, během níž vstupuje v platnost podepsaná smlouva podle odstavce 2, do ukončení platnosti této smlouvy."
c) V odstavci 5 se zrušuje druhý pododstavec.
7. V článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Převod vlastnictví cukru, na který se vztahuje smlouva o skladování, se uskuteční při zaplacení dotčeného cukru."
8. Článek 16 se nahrazuje tímto:
"Článek 16
Intervenční agentura provede platbu nejdříve stodvacátý den ode dne přijetí nabídky, pokud byly ukončeny kontroly týkající se ověřování hmotnosti a jakosti nabízených šarží."
9. V článku 17 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Odběr nakoupeného cukru probíhá:
a) pro nabídky přijaté do 30. září 2005, nejpozději do konce sedmého měsíce následujícího po měsíci, ve kterém byla nabídka přijata, aniž je dotčen článek 34;
b) pro nabídky přijaté od 1. října 2005 do 9. února 2006, nejpozději 30. září 2006, aniž je dotčen článek 34;
c) pro nabídky přijaté po 10. únoru 2006, nejpozději ke dni odběru podle článku 34;".
10. Článek 18 se mění takto:
a) V odstavci 3 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Paušální částka nákladů na obaly požadované nebo přijaté intervenční agenturou podle odstavce 2 druhého pododstavce je stanovena ve výši 15,70 EUR na 1000 kg cukru."
b) Zrušuje se odstavec 4.
11. V čl. 19 odst. 1 se první věta nahrazuje tímto:
"1. Při odběru cukrů podle čl. 17 odst. 4 písm. a) a b) a ve lhůtě podle článku 16 pro cukry uvedené v uvedeném odstavci písm. c), odeberou buď odborníci schválení příslušnými orgány dotčeného členského státu nebo odborníci určení společně intervenční agenturou a prodávajícím čtyři vzorky za účelem provedení rozborů."
12. V článku 23 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Cena, kterou uhradí účastník nabídkového řízení, jehož nabídka byla vybrána, je:
a) v případě odst. 1 písm. a) cena uvedená v nabídce;
b) v případě odst. 1 písm. b) a c) cena uvedená v podmínkách nabídkového řízení."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 219/2006
ze dne 8. února 2006
o otevření a správě celní kvóty pro dovoz banánů kódu KN 08030019 pocházející ze zemí AKT pro období od 1. března do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1964/2005 ze dne 29. listopadu 2005 o celních sazbách pro banány [1], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1964/2005 v čl. 1 odst. 2 stanoví, že počínaje dnem 1. ledna 2006 se každý rok od 1. ledna, s účinkem od 1. ledna 2006, otevře pro dovozy banánů kódu KN 08030019 pocházejících ze zemí AKT autonomní celní kvóta 775000 tun čisté hmotnosti podléhající nulové celní sazbě.
2015/2005 ze dne 9. prosince 2005 o dovozu banánů pocházejících ze zemí AKT v rámci celní kvóty otevřené nařízením Rady (ES) č. 1964/2005 o celních sazbách pro banány během ledna a února 2006 [2] stanoví nezbytná prozatímní opatření, jejichž cílem je zajistit zásobování trhu Společenství, kontinuitu obchodu se zeměmi AKT a zabránit narušení obchodních toků během uvedených dvou měsíců.
Proto bylo pro účely vydávání dovozních licencí v rámci uvedené celní kvóty zpřístupněno celkové množství 160000 tun.
(3) Je proto třeba otevřít celní kvótu stanovenou nařízením (ES) č. 1964/2005, pokud jde o rok 2006, a stanovit podmínky její správy pro období od 1. března do 31. prosince 2006.
(4) Na základě toho, co je stanoveno pro nepreferenční dovozy, je třeba přijmout metodu správy dotčené celní kvóty, aby byl podporován rozvoj mezinárodního obchodu a větší plynulost obchodu.
Pro tento účel se jeví jako nejvhodnější metoda, která stanoví používání kvóty podle chronologického pořadí dat přijetí prohlášení o propuštění do volného oběhu (metoda zvaná "kdo dřív přijde, je dřív na řadě").
Aby byla zajištěna kontinuita obchodu se zeměmi AKT a tím i dostatečné zásobování trhu Společenství a zároveň aby se zabránilo narušení obchodních toků, je vhodné přechodně vyhradit část celní kvóty pro hospodářské subjekty, které dodávaly Společenství banány AKT v rámci dříve platného dovozního režimu.
(5) Je proto vhodné stanovit, že se celkový objem 146850 tun v rámci celní kvóty vyhrazuje pro hospodářské subjekty, které během roku 2005 skutečně dovezly do Společenství banány pocházející ze zemí AKT.
Správa této části celní kvóty by měla probíhat za pomoci dovozních licencí vydaných každému hospodářskému subjektu v poměru k množstvím, která uvedl do volného oběhu během uvedeného roku 2005.
(6) S ohledem na dostupná množství je vhodné stanovit strop žádosti o licence, kterou může každý hospodářský subjekt podat pro období od 1. března do 31. prosince 2006.
(7) Přístup ke zbývající části celní kvóty by měl být otevřen všem hospodářským subjektům usazeným ve Společenství, a to podle metody "kdo dřív přijde, je dřív na řadě" v souladu s členkami 308a, 308b a 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [3].
(8) V důsledku vstupu v platnost sazby společného celního sazebníku pro banány, která byla stanovena nařízením (ES) č. 1964/2005, se režim dovozních celních kvót stanovený v hlavě IV nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [4] přestal používat dne 31. prosince 2005 v souladu s čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 404/93. Podmínky správy celních kvót podle hlavy IV nařízení (EHS) č. 404/93, které byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 896/2001 [5], se tedy staly bezpředmětnými.
(9) Z důvodů jasnosti a právní jistoty je tedy vhodné zrušit nařízení (ES) č. 896/2001.
Některá z jeho ustanovení by však měla zůstat zachována, zejména ustanovení z oblasti informací sdělovaných členskými státy, která by mohla být užitečná pro účely správy dovozů provedených podle tohoto nařízení.
(10) S cílem umožnit včasné podání žádostí o vydání licencí je třeba stanovit, že toto nařízení vstupuje v platnost okamžitě.
(11) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Nulová celní kvóta pro dovoz banánů kódu KN 08030019 pocházejících ze zemí AKT podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 1964/2005 se otevře pro období od 1. března do 31. prosince 2006.
Článek 2
Dostupná množství
Dostupná množství celní kvóty jsou stanovena na 615000 tun, z nichž:
a) množství 146850 tun s pořadovým číslem 09.4164 má být spravováno v souladu s ustanoveními kapitoly II;
b) množství 468150 tun s pořadovými čísly 09.1638, 09.1639, 09.1640, 09.1642, 09.1644 má být spravováno v souladu s ustanoveními kapitoly III.
KAPITOLA II
DOVOZY MNOŽSTVÍ PODLE ČL. 2 PÍSM. A)
Článek 3
Dovozní licence
1. Všechny dovozy v rámci množství podle čl. 2 písm. a) podléhají předložení dovozní licence vydané v souladu s ustanoveními této kapitoly.
2. Nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [6] se kromě čl. 8 odst. 4 a 5 použije s výhradou ustanovení tohoto nařízení.
Článek 4
Podávání žádostí o licence
1. Žádost o dovozní licenci mohou podat hospodářské subjekty, které jsou usazeny ve Společenství a které v roce 2005 skutečně dovezly do Společenství banány pocházející ze zemí AKT.
2. Množství, která požaduje každý hospodářský subjekt, nemohou přesáhnout 40 % množství banánů pocházejících ze zemí AKT, které hospodářský subjekt uvedl do volného oběhu ve Společenství během roku 2005.
3. Žádosti o dovozní licence podá každý hospodářský subjekt ve dnech 15. a 16. února 2006 u příslušného orgánu členského státu, který mu v roce 2005 vydal dovozní licence pro množství uvedená v odstavci 2.
Příslušné orgány jsou uvedeny v příloze nařízení (ES) č. 896/2001.
4. K žádostem o licence je přiložena kopie řádně vyúčtovaných licencí použitých v roce 2005 pro dovoz banánů pocházejících ze zemí AKT a doklady prokazující, že množství uvedená v těchto licencích mají původ v zemích AKT, jakož i důkaz o složení jistoty v souladu s hlavou III nařízení Komise (EHS) č.
2220/85 [7]. Výše této jistoty činí 150 EUR za tunu.
5. Žádosti o licence, které nejsou podány v souladu s ustanoveními tohoto článku, jsou nepřijatelné.
6. Žádosti o licence a licence mají v poli č. 20 poznámku "licence – nařízení (ES) č. 219/2006 – kapitola II".
Článek 5
Vydávání licencí
1. Členské státy sdělí Komisi nejpozději do 21. února 2006 celkové množství, pro které byly podány přijatelné žádosti o licence.
2. Pokud množství, pro než byly podány žádosti o licence, přesahují množství podle čl. 2 písm. a), Komise určí nejpozději do 24. února 2006 koeficient přidělení, který se má použít pro každou žádost o licenci.
3. Příslušné orgány vydávají dovozní licence od 27. února 2006 a v případě potřeby použijí koeficient přidělení uvedený v odstavci 2.
4. Pokud je v případě použití koeficientu přidělení vydána licence na nižší množství, než je požadované množství, pak se neprodleně uvolní jistota uvedená v čl. 4 odst. 4 pro nepřidělené množství.
Článek 6
Doba platnosti licencí a sdělování členských států
1. Dovozní licence vydané podle čl. 5 odst. 3 jsou platné od 1. března do 31. prosince 2006.
2. Od dubna 2006 do ledna 2007 včetně sdělí členské státy Komisi nejpozději patnáctý den každého měsíce množství banánů dovezená během předchozího měsíce, a to na základě licencí vydaných podle čl. 5 odst. 3.
KAPITOLA III
DOVOZY MNOŽSTVÍ PODLE ČL. 2 PÍSM. B)
Článek 7
Správa
1. Množství podle čl. 2 písm. b) je rozděleno do pěti tranší 93630 tun pro každou tranši takto:
Pořadové číslo _BAR_ Kvótové období _BAR_
09.1638 _BAR_ od 1. března do 30. dubna _BAR_
09.1639 _BAR_ od 1. května do 30. června _BAR_
09.1640 _BAR_ od 1. července do 31. srpna _BAR_
09.1642 _BAR_ od 1. září do 31. října _BAR_
09.1644 _BAR_ od 1. listopadu do 31. prosince _BAR_
2. Tranše podle prvního odstavce jsou spravovány v souladu s ustanoveními článků 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 8
Zrušení
Nařízení (ES) č. 896/2001 se zrušuje.
Avšak články 21, 26 a 27, jakož i příloha uvedeného nařízení se budou nadále používat pro dovozy provedené podle tohoto nařízení.
Článek 9
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 220/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad pro vejce a žloutky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2771/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou, je-li toto zboží vyváženo ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze tohoto nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze I nařízení (EHS) č. 2771/75.
(3) Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 by sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů měla být stanovena na stejně dlouhé období jako je období, na které jsou náhrady stanoveny při vývozu stejných, avšak nezpracovaných produktů.
(4) Článek 11 Dohody o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tento produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2771/75 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze I nařízení (EHS) č. 2771/75, se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 221/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se podle nařízení (ES) č. 169/2006 stanoví koeficient snížení, uvedený v nařízení (ES) č. 2375/2002, který se použije v rámci celní podkvóty III pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2375/2002 ze dne 27. prosince 2002 o otevření a správě celních kvót pro pšenici obecnou o jiné než vysoké kvalitě původem z třetích zemí a o stanovení odchylky od nařízení Rady (EHS) č. 1766/92 [2], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením (ES) č. 2375/2002 byla otevřena roční celní kvóta o objemu 2981600 tun pro pšenici obecnou o jiné než vysoké kvalitě.
Tato kvóta je rozdělena do tří subkvót.
(2) Článek 1 nařízení Komise (ES) č. 169/2006 ze dne 31. ledna 2006, kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2375/2002, pokud jde o vydání dovozních licencí v rámci tranše č. 1 celní podkvóty III pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní [3], stanoví pro období od 1. ledna do 31. března 2006 dostupné množství podkvóty III na 464879,874 tun.
(3) Množství, o která bylo v souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2375/2002 požádáno dne 6. února 2006, přesahují dostupná množství. Je proto nutné stanovit, v jakém rozsahu mohou být licence vydávány, a určit koeficient snížení, který se použije pro požadovaná množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o udělení dovozní licence v rámci podkvóty III pro pšenici obecnou, jinou než vysoce jakostní, podané a předložené Komisi dne 6. února 2006 v souladu s čl. 5 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 2375/2002, se vyhovuje do výše 80,56049 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 222/2006
ze dne 8. února 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 180/2006 ze dne 1. února 2006, kterým se stanoví množství povinných dodávek třtinového cukru k dovozu podle protokolu AKT a dohody s Indií v dodacím období 2005/06 [4] stanovilo povinnou dodávku pro Kongo, Indii, Mosambik, Tanzánii a Zimbabwe v celkové výši přesahující již podané žádosti o dovozní licence pro dodací období 2005/06.
(3) Za těchto okolností a z důvodu vyjasnění je vhodné uvést, že dotyčných limitů již není dosaženo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 30. ledna až 3. února 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 223/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví vajec použitelné od 9. února 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2771/75 může být rozdíl na světovém trhu a ve Společenství mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení pokryt vývozní náhradou.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií na stávající stav trhů v odvětví vajec vede ke stanovení náhrady v takové výši, která Společenství umožňuje, aby se podílelo na mezinárodním obchodě, a rovněž zohledňuje povahu vývozů těchto produktů, jakož i jejich současný význam.
(3) Vzhledem ke stávajícímu stavu trhu a hospodářské soutěže v některých třetích zemích je nezbytné stanovit náhradu rozlišenou podle místa určení některých produktů odvětví vajec.
(4) Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty [2], stanoví, že není poskytnuta žádná náhrada pro produkty, které nemají řádnou a uspokojivou obchodní jakost v den přijetí vývozního prohlášení.
Za účelem zajištění jednotného provádění platných právních předpisů by se mělo upřesnit, že vaječné produkty podle článku 1 nařízení (EHS) č. 2771/75 mají nárok na náhradu, pokud nesou označení zdravotní nezávadnosti podle směrnice Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních otázkách produkce vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [3].
(5) Jednání v rámci evropských dohod mezi Evropským společenstvím a Rumunskem a Bulharskem jsou zaměřena především na liberalizaci obchodu s produkty zahrnutými do společné organizace dotyčného trhu.
Pro tyto dvě země by proto vývozní náhrady měly být zrušeny.
Toto zrušení by však nemělo vést k rozlišeným náhradám pro vývoz do jiných zemí.
(6) Řídící výbor pro drůbeži maso a vejce nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Kódy produktů, na něž se při jejich vývozu uděluje vývozní náhrada uvedená v článku 8 nařízení (EHS) č. 2771/75, a výše této náhrady se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Produkty v oblasti působnosti kapitoly XI přílohy směrnice 89/437/EHS však mají nárok na náhradu, pokud také splňují podmínky označovaní zdravotní nezávadnosti podle uvedené směrnice.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 224/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin, a kterým se mění nařízení (ES) č. 1484/95
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2771/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vejci [1], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [2], a zejména na čl. 5 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2783/75 ze dne 29. října 1975 o společném obchodním režimu pro vaječný albumin a mléčný albumin [3], a zejména na čl. 3 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1484/95 [4] stanovilo prováděcí pravidla k režimu dodatečných dovozních cel a určilo dodatečná dovozní cla v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i pro vaječný albumin.
(2) Z pravidelné kontroly údajů, na jejichž základě se ověřují dovozní ceny v odvětví drůbežího masa a vajec, jakož i dovozní ceny vaječného albuminu, vyplývá nutnost změnit reprezentativní ceny pro dovozy některých produktů s přihlédnutím k cenovým rozdílům podle původu. Je tedy třeba zveřejnit reprezentativní ceny těchto produktů.
(3) Je nezbytné začít používat toto pozměňující nařízení co nejdříve.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 1484/95 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 225/2006
ze dne 8. února 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 200/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 9. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 226/2006
ze dne 9. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 227/2006
ze dne 9. února 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódů KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódů KN uvedeného ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 228/2006
ze dne 9. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2257/94, kterým se stanoví normy jakosti pro banány
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2257/94 [2] stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 404/93, pokud jde o normy jakosti pro banány.
(2) Nedávný výzkum odrůd banánů přispěl k rozvoji četných hybridů.
Jedná se o odrůdu Flhorban 920, triploidní hybrid, Musa balbisiana X Musa acuminata, která patří do skupiny AAA.
Na základě rozhodnutí Odrůdového úřadu Společenství č. 13757 byla této odrůdě poskytnuta ochrana Společenství.
Na hybridy by se proto mělo vztahovat nařízení (ES) č. 2257/94.
(3) Z důvodů zvláštních klimatických podmínek v oblastech Madeiry, Azor, Algarve, Kréty a Lakonie nařízení (ES) č. 2257/94 stanoví, že banány vypěstované v uvedených oblastech mohou být uváděny na trh ve Společenství jako banány II. jakosti, přestože nedosahují minimální požadované délky 14 cm.
Je vhodné stanovit stejnou odchylku pro banány vypěstované na Kypru, pokud jsou temnější klimatické podmínky podobné.
(4) S ohledem na požadavky na trhu Společenství a normu Codexu Alimentarius pro banány (Codex Stan 205-1997) by mělo být umožněno uvádět na trh banány obchodně upravené jako jednotlivé prsty.
(5) Nařízení (ES) č. 2257/94 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2257/94 se mění takto:
1. Příloha I se mění takto:
a) Bod I se nahrazuje tímto:
"I. DEFINICE PRODUKTU
Tato norma platí pro banány odrůd (kultivarů) rodu Musa (AAA) spp., tržní podskupiny Cavendish a Gros Michel, jakož i pro hybridy uvedené v příloze II a určené po úpravě a zabalení k dodání spotřebiteli v čerstvém stavu.
Nevztahuje se na banány plantejny, banány určené k průmyslovému zpracování a fíkové banány."
b) V bodě III se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"Jako výjimka z třetího odstavce se dovoluje uvádět na trh ve Společenství banány vypěstované v oblastech Madeiry, Azor, Algarve, Kréty, Lakonie a Kypru, kratší než 14 cm, avšak musí být zařazeny do II. jakosti."
c) V bodě V písm.C se první odstavec nahrazuje tímto:
"Banány se dodávají ve svazcích nebo trsech (částech svazků), minimálně se čtyřmi prsty. Banány mohou být rovněž dodávány jako samostatné prsty."
2. V příloze II skupině AAA se za podskupinu Gros Michel vkládá nový řádek, který zní:
Skupina _BAR_ Podskupina _BAR_ Hlavní pěstovatelé (neúplný seznam) _BAR_
_BAR_ "Hybridy _BAR_ Flhorban 920" _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 229/2006
ze dne 9. února 2006,
kterým se stanoví, do jaké míry lze vyhovět žádostem o dovozní práva podaným pro kvóty pro dovoz živého skotu o hmotnosti vyšší než 160 kg podle nařízení (ES) č. 2172/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2172/2005 ze dne 23. prosince 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro celní kvótu pro dovoz živého skotu o motnosti vyšší než 160 kg a pocházejícího ze Švýcarska stanovenou Dohodou mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o obchodu se zemědělskými produkty [2], a zejména na čl. 4, odst. 2 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 2172/2005 stanoví, že množství, na něž mohou oprávněné hospodářské subjekty předložit žádost o vydání dovozních práv v rámci kvóty na zmrazené hovězí maso, činí 4600 kusů. Podnikatel společenství může žádat o dovozní práva podle článku 3 uvedeného nařízení.
(2) Vzhledem k tomu, že množství uvedená v žádostech o dovozní práva uvedená v čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 2172/2005 převyšují množství, která jsou k dispozici, je třeba stanovit koeficient pouze snížení požadovaných množství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Každé žádosti o dovozní práva podané v souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2172/2005 pro kvótové období od 1. ledna do 31. prosince 2006 se vyhovuje do výše 64,5161 % požadovaného množství.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 230/2006
ze dne 9. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady v režimech A1 a B pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citrony a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 [2] stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro ovoce a zeleninu.
(2) Podle čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 lze pro produkty vyvážené Společenstvím stanovit vývozní náhrady v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů a s ohledem na meze vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(3) V souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 je třeba zajistit, aby nebyly narušeny obchodní toky vzniklé již dříve na základě režimu náhrad. Z těchto důvodů a kvůli sezonnímu charakteru vývozů ovoce a zeleniny je třeba stanovit kvóty pro každý produkt, a to na základě nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady zavedené nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3]. Toto množství je nutné přerozdělit se zřetelem na podléhání zkáze příslušných produktů.
(4) Podle čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 se při stanovení náhrad bere v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství na straně jedné a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. V úvahu je dále nutné vzít náklady na dopravu a na uvedení produktů na trh a také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 se ceny platné na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Situace v mezinárodním obchodě nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat, aby pro daný produkt byla náhrada rozlišena podle místa jeho určení.
(7) Rajčata, pomeranče, citrony a jablka tříd jakosti Extra, I a II stanovených na základě společných norem jakosti mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Za účelem nejúčinnějšího využití dostupných zdrojů a s ohledem na strukturu vývozů Společenství je třeba stanovit vývozní náhrady v režimech A1 a B.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro čerstvé ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Sazby vývozních náhrad, lhůty pro podání žádostí o náhradu a předpokládaná množství daných produktů pro režim A1 jsou stanoveny v příloze.
Směrné sazby vývozních náhrad, lhůty pro podání žádostí o licenci a předpokládaná množství daných produktů pro režim B jsou stanoveny v příloze.
2. Licence vydávané za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] se do oprávněného množství uvedeného v příloze tohoto nařízení nezapočítávají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 231/2006
ze dne 9. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, jiné než náhrady poskytované pro přidaný cukr (prozatímně konzervované třešně, loupaná rajčata, konzervované třešně, upravené lískové ořechy a určité pomerančové šťávy)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1429/95 [2] stanoví prováděcí pravidla pro vývozní náhrady pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, jiné než náhrady poskytované pro přidaný cukr.
(2) Podle čl. 16 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/96, se může na produkty uvedené v čl. 1 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení vztahovat vývozní náhrada v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství, s ohledem na omezení vyplývající z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy. Ustanovení čl. 18 odst. 4 nařízení (ES) č. 2201/96 stanoví, že pokud výše náhrady pro cukr obsažený v produktech uvedených v čl. 1 odst. 2 písm. b) není dostačující, aby umožňovala vývoz těchto produktů, použije se náhrada stanovená podle článku 17 uvedeného nařízení.
(3) V souladu s čl. 16 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 by se mělo zajistit, aby obchodní toky, které vznikly v režimu náhrad dříve, nebyly narušeny. Z tohoto důvodu by měla být stanovena předpokládaná množství pro každý produkt, na základě nomenklatury zemědělských produktů pro vývozní náhrady stanovené nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3].
(4) Podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 2201/96 se při stanovení náhrad musí brát v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny na trhu Společenství na jedné straně, a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. Rovněž je třeba brát v úvahu náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu, jakož i hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 17 odst. 3 nařízení (ES) č. 2201/96 se ceny platné na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Stávající stav mezinárodního obchodu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat, aby náhrada pro daný produkt byla rozlišena podle místa jeho určení.
(7) Prozatímně konzervované třešně, loupaná rajčata, konzervované třešně, upravené lískové ořechy a určité pomerančové šťávy mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Měla by se stanovit sazba náhrady a z toho vyplývající předpokládaná množství.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Sazba vývozní náhrady v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny, období, ve kterém se podává žádost o osvědčení, období, ve kterém se vydává osvědčení, a předpokládaná množství se stanoví v příloze.
2. Osvědčení vydaná za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4], se nezapočítávají do množství uvedených v tomto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 232/2006
ze dne 9. února 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 225/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 233/2006
ze dne 9. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro dovoz čiroku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, nevyhovět žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 3. do 9. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro čirok se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 234/2006
ze dne 9. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 3. do 9. února 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 30,95 EUR/t pro maximální celkové množství 70500 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 235/2006
ze dne 9. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1809/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Portugalska.
(2) Dle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, že nebude vyhověno žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 3. do 9. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro kukuřici se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 236/2006
ze dne 9. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 237/2006
ze dne 9. února 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro ječmen v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 3. do 9. února 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1058/2005 se maximální vývozní náhrada pro ječmen stanovuje na 2,95 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 238/2006
ze dne 9. února 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenici obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se stanoví, že Komise může na základě podaných nabídek rozhodovat o stanovení maximální vývozní náhrady, přičemž vezme v úvahu kritéria uvedená v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95. V takovém případě je zakázka přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximální vývozní náhrady.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných od 3. do 9. února 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 1059/2005 se maximální vývozní náhrada pro pšenici obecnou stanovuje na 3,00 EUR/t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 10. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 239/2006
ze dne 10. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 240/2006
ze dne 10. února 2006
o změně nařízení (ES) č. 622/2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2320/2002 ze dne 16. prosince 2002, kterým se stanoví společná pravidla v oblasti bezpečnosti civilního letectví [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení (ES) č. 2320/2002 je Komise povinna přijmout prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti pro celé Evropské společenství.
Nařízení Komise (ES) č. 622/2003 ze dne 4. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí opatření ke společným základním normám letecké bezpečnosti [2], bylo prvním právním předpisem, který obsahuje taková opatření.
(2) Je třeba přijmout opatření dále upřesňující společné základní normy.
(3) V souladu s nařízením (ES) č. 2320/2002 a s cílem zabránit protiprávním jednáním by opatření stanovená v příloze k nařízení (ES) č.
622/2003 měla být tajná a neměla by se zveřejňovat. To samé pravidlo se použije na všechny předpisy, kterými se mění tento akt.
(4) Nařízení (ES) č. 622/2003 by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost civilního letectví,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Příloha nařízení (ES) č. 622/2003 se mění tak, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení.
Pokud jde o důvěrnou povahu této přílohy, použije se článek 3 uvedeného nařízení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 241/2006
ze dne 10. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1004/2001 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě nařízení Komise (ES) č. 1004/2001 ze dne 22. května 2001 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury [2] byl barevný plazmový monitor dodávaný s instalačními disketami zařazen tak, že plazmový monitor se zařazoval do kódu KN 85282190 a instalační diskety do kódu KN 85249100.
Vzhledem k tomu, že poznámka 6 ke kapitole 85 kombinované nomenklatury byla změněna s účinkem od 1. ledna 2002 a s ohledem na skutečnost, že se Výbor pro Harmonizovaný systém v říjnu 2004 dohodl na výkladu poznámky, je třeba považovat nařízení (ES) č. 1004/2001 za nesprávné.
(2) Nařízení (ES) č. 1004/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Druhý bod tabulky uvedené v příloze nařízení (ES) č. 1004/2001 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 242/2006
ze dne 10. února 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódů KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódů KN uvedeného ve sloupci 2.
Článek 2
Závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu tří měsíců podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 243/2006
ze dne 10. února 2006
o dovozních licencích pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí a telecí maso vysoké kvality
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 936/97 ze dne 27. května 1997 o otevření a správě celních kvót pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality a pro zmrazené buvolí maso [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 4 a 5 podmínky pro žádosti o udělení dovozních licencí pro maso uvedené v čl. 2 písm. f) tohoto nařízení.
(2) Nařízení (ES) č. 936/97 stanovuje v čl. 2 písm. f) množství čerstvého, chlazeného nebo zmrazeného hovězího a telecího masa vysoké kvality které odpovídá definici stanovené vestejném ustanovení, které může být v období od 1. července 2005 do 30. června 2006 za zvláštních podmínek dovezeno, na 11500 tun.
(3) Je třeba připomenout, že licence, které jsou předmětem tohoto nařízení, mohou být použity po celou dobu jejich platnosti pouze za předpokladu, že splňují podmínky veterinární hygieny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Každé žádosti o udělení dovozní licence pro čerstvé, chlazené nebo zmrazené hovězí maso vysoké kvality dle čl. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 936/97 podané v období od 1. do 5. února 2006 se vyhovuje.
2. Žádosti o licence mohou být v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 936/97 podány během prvních pěti dnů měsíce března 2006 pro množství 7706,862 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 244/2006
ze dne 10. února 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 232/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 245/2006
ze dne 10. února 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 24,448 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 11. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 246/2006
ze dne 10. února 2006,
kterým se po šedesáté třetí mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 7. února 2006 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) Aby se zajistilo, že opatření tohoto nařízení jsou účinná, musí toto nařízení vstoupit okamžitě v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 247/2006,
ze dne 30. ledna 2006,
kterým se stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství ve prospěch nejvzdálenějších regionů Unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 36 a 37 a čl. 299 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mimořádná zeměpisná poloha nejvzdálenějších regionů působí v této oblasti zvýšení přepravních nákladů při zásobování základními produkty určenými k lidské spotřebě, ke zpracování nebo jako zemědělské vstupy.
Objektivní skutečnosti vyplývající z ostrovní povahy a odlehlosti navíc působí hospodářským subjektům a producentům v nejvzdálenějších regionech další obtíže, které jejich činnost těžce poškozují.
V určitých případech trpí producenti a hospodářské subjekty dvojí odloučeností.
Tyto nevýhody lze zmírnit snížením cen uvedených základních produktů.
Je proto vhodné zavést zvláštní režim zásobování, aby se zajistilo zásobování nejvzdálenějších regionů a zmírnilo zvýšení nákladů v důsledku jejich odlehlosti, ostrovní povahy a vzdálené polohy.
(2) K tomuto účelu by se odchylně od článku 23 Smlouvy měl dovoz některých zemědělských produktů ze třetích zemí osvobodit od platných dovozních cel.
S ohledem na jejich původ a na celní režim, které pro ně stanoví předpisy Společenství, by se měly produkty propuštěné na celní území Společenství do režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo uskladňování v celním skladu považovat za přímo dovážené, aby se na ně vztahovaly výhody vyplývající ze zvláštního režimu zásobování.
(3) Aby bylo dosaženo cíle snížit v nejvzdálenějších regionech ceny a zmírnit zvýšené náklady vyplývající z jejich odlehlosti, ostrovní povahy a vzdálené polohy, přitom však zachovat konkurenceschopnost produktů Společenství, je třeba poskytnout podporu na dodávky produktů pocházejících ze Společenství do nejvzdálenějších regionů.
Tato podpora by měla přihlížet ke zvýšeným nákladům na dopravu do nejvzdálenějších regionů a vývozním cenám pro vývoz do třetích zemí, a jde-li o zemědělské vstupy nebo o produkty určené ke zpracování, ke zvýšeným nákladům souvisejícím s ostrovní povahou a vzdálenou polohou.
(4) Jelikož množství, na která se vztahuje zvláštní režim zásobování, jsou omezena potřebami zásobování nejvzdálenějších regionů, nenarušuje toto opatření řádné fungování vnitřního trhu.
Hospodářské výhody zvláštního režimu zásobování by ani neměly vyvolat odklon obchodu s dotyčnými produkty.
Je tedy třeba zakázat zasílání nebo vývoz těchto produktů z nejvzdálenějších regionů.
Zasílání nebo vývoz těchto produktů by však měly být povoleny, pokud je zisk plynoucí ze zvláštního režimu zásobování vrácen, nebo aby byl v případě zpracovaných produktů umožněn regionální obchod nebo obchod mezi dvěma portugalskými nejvzdálenějšími regiony.
U všech nejvzdálenějších regionů je rovněž třeba zohlednit tradiční obchodní toky se třetími zeměmi, a všem těmto regionům by měl být proto povolen vývoz zpracovaných produktů odpovídající tradičnímu vývozu.
Toto omezení by se rovněž nemělo vztahovat na tradiční zasílání zpracovaných produktů.
Pro přehlednost je třeba upřesnit referenční období pro definování tradičně vyvážených nebo zasílaných množství.
(5) Je však třeba přijmout náležitá opatření, aby byla možná nezbytná restrukturalizace odvětví výroby cukru na Azorách.
Tato opatření by měla zohlednit, že v odvětví cukru na Azorách, pokud má být životaschopné, je třeba zajistit určitou úroveň potřeb spojených s produkcí a zpracováním.
Navíc Portugalsko bude mít na základě tohoto nařízení prostředky na podporu místní produkce cukrové řepy.
Na základě výše uvedeného by mělo být pouze výjimečně dovoleno, aby zasílání cukru z Azor do zbývající části Společenství překročilo objem tradičních toků po omezenou dobu čtyř let, za předpokladu postupného snižování ročních limitů.
Vzhledem k tomu, že množství, které je možné znovu odeslat, bude přiměřené a omezené na úroveň nezbytně nutnou pro zajištění životaschopnosti místní produkce a zpracování cukru, nebude dočasné zasílání cukru z Azor vnitřní trh Společenství nepříznivě ovlivňovat.
(6) V případě cukru v kvótě C určeného pro zásobování Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů by měl být nadále uplatňován režim osvobození od dovozních cel podle nařízení Komise (EHS) č. 2177/92 ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke zvláštnímu režimu zásobování cukrem oblastí Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů [4] v období stanoveném v čl. 10 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizací trhů v odvětví cukrů [5].
(7) Kanárské ostrovy byly dosud v rámci zvláštního režimu zásobovány mléčnými přípravky kódů KN 19019099 a KN 21069092 určenými pro průmyslové zpracování.
Další zásobování těmito produkty by mělo být povoleno pro přechodné období, dokud neproběhne restrukturalizace místního průmyslu.
(8) Aby bylo dosaženo cílů zvláštního režimu zásobování, musí se hospodářské výhody režimu odrazit v produkčních nákladech a musí vést ke snížení cen až ke konečnému uživateli.
Zvláštní režim zásobování by tedy měl být poskytnut pouze za podmínky, že se skutečně promítne na dalších úrovních, a musí být prováděny patřičné kontroly.
(9) Politika Společenství na podporu místní produkce v nejvzdálenějších regionech se týkala mnoha produktů a opatření pro jejich výrobu, uvádění na trh nebo zpracování.
Tato opatření se ukázala jako účinná a zajistila trvání a rozvoj zemědělství.
Společenství by mělo v podpoře těchto produkčních řetězců, které jsou klíčovým činitelem environmentální, sociální a hospodářské rovnováhy nejvzdálenějších regionů, pokračovat.
Zkušenost ukázala, že užší partnerství s místními orgány může stejně jako v případě politiky rozvoje venkova pomoci zaměřit se cíleněji na konkrétní otázky významné pro dané regiony.
Proto je třeba pokračovat v podpoře místní produkce prostřednictvím obecných programů na nejvhodnější zeměpisné úrovni, které předloží příslušný členský stát Komisi.
(10) Aby se přispělo k dosažení cílů rozvoje místní zemědělské produkce a zásobování zemědělskými produkty, je třeba harmonizovat úroveň programování zásobování daných regionů a systematizovat spolupráci mezi Komisí a členskými státy.
Program zásobování by měly vypracovat orgány určené členským státem a předložit jej Komisi ke schválení.
(11) Je třeba podpořit zemědělce v nejvzdálenějších regionech, aby dodávali jakostní produkty, a pomoci jim s jejich uváděním na trh.
K tomuto účelu může být vhodné používání grafického symbolu zavedeného Společenstvím.
(12) Nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [6] definuje opatření pro rozvoj venkova, na něž lze poskytovat podporu Společenství, a podmínky pro získání této podpory.
Struktury některých hospodářství nebo zpracovatelských či obchodních podniků v nejvzdálenějších regionech vykazují závažné nedostatky a čelí zvláštním obtížím.
Je tedy třeba stanovit u některých typů investic možnost odchýlení od ustanovení, kterými se omezuje poskytování některé strukturální podpory podle nařízení (ES) č. 1257/1999.
3 nařízení (ES) č. 1257/1999 omezuje poskytování podpory v oblasti lesnictví na lesy a zalesněné plochy, které jsou v majetku soukromých vlastníků nebo jejich sdružení a v majetku obcí nebo jejich sdružení.
Části lesů a zalesněných ploch na území nejvzdálenějších regionů jsou však ve vlastnictví jiných orgánů veřejné moci, než jsou obce.
Za těchto okolností by měly být podmínky stanovené v uvedeném článku zpružněny.
(14) Ustanovení čl. 24 odst. 2 a příloha nařízení (ES) č. 1257/1999 stanoví maximální roční částky přicházející v úvahu pro agroenvironmentální podporu Společenství. Se zřetelem ke zvláštní situaci životního prostředí v některých velmi citlivých pastevních oblastech na Azorách a k ochraně krajiny a tradičního rázu zemědělské půdy, zejména terasovitého pěstování plodin na Madeiře, je třeba stanovit, že u některých opatření lze tuto částku zvýšit až na dvojnásobek.
(15) Může být povolena odchylka od stálé politiky Společenství nepovolovat státní podpory pro produkci, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, aby se tak zmírnily zvláštní obtíže, s nimiž se potýká zemědělská produkce v nejvzdálenějších regionech v důsledku odlehlosti, ostrovní povahy a vzdálené polohy, malé rozlohy, hornatosti, horského podnebí a hospodářské závislosti na malém množství produktů.
(16) Rostlinolékařský stav zemědělských plodin v nejvzdálenějších regionech je vystaven mimořádným obtížím, které souvisejí s klimatickými podmínkami a s nedostatečností kontrolních opatření, která jsou zde dosud prováděna.
Proto je třeba zavádět programy na potírání škodlivých organismů, včetně biologických metod.
Je třeba vymezit finanční příspěvek Společenství na uskutečnění těchto programů.
(17) Zachování vinohradnictví, jež je nejrozšířenějším pěstitelským oborem na Madeiře a na Kanárských ostrovech a velmi důležitým pěstitelským oborem na Azorách, je z hospodářského hlediska i z hlediska životního prostředí nesmírně důležité.
Na tyto regiony by se neměly vztahovat prémie za vzdání se vinohradnictví ani tržní mechanismy, aby se přispělo k podpoře produkce, avšak v případě Kanárských ostrovů by mělo být možné použít opatření týkajících se nouzové destilace v případě výjimečného narušení trhu v důsledku problémů s jakostí.
Podobně se také na Madeiře a na Azorách kvůli technickým a socioekonomickým obtížím nepodařilo ve stanovené lhůtě provést přeměnu všech ploch osázených hybridy odrůdové skladby zakázanými v rámci společné organizace trhu s vínem.
Víno z těchto vinic je určeno výhradně pro tradiční místní spotřebu.
Dodatečná lhůta umožní přeměnu těchto vinic a zároveň zachová regionální hospodářskou strukturu, která je na vinohradnictví silně odkázaná.
Portugalsko by mělo Komisi každoročně informovat o pokroku dosaženém při přeměně dotyčných ploch.
(18) Na Azorách dosud není dokončena restrukturalizace mlékárenského odvětví. S ohledem na vysoký stupeň závislosti Azor na produkci mléka, ve spojení s dalšími znevýhodněními vyplývajícími z jejich vzdálené polohy a neexistence ziskových alternativních produkčních řetězců, by měla být potvrzena odchylka od některých ustanovení nařízení Rady (ES) č. 1788/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků [7], zavedená článkem 23 nařízení Rady (ES) č. 1453/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Azory a Madeiru týkající se některých zemědělských produktů (Poseima) [8], a obnovená nařízením Rady (ES) č. 55/2004 [9], pokud jde o používání doplňkové dávky v odvětví mléka a mléčných výrobků na Azorách.
(19) Podpora produkce kravského mléka na Madeiře nestačila k zachování rovnováhy mezi vnitřním a vnějším zásobováním, zejména kvůli vážným strukturálním obtížím, jimiž toto odvětví trpí, a kvůli jeho nízké schopnosti přizpůsobit se novému hospodářskému prostředí.
V důsledku toho je třeba i nadále povolit výrobu rekonstituovaného UHT mléka ze sušeného mléka pocházejícího ze Společenství, aby se více pokryla místní spotřeba.
(20) Potřeba zachovat místní produkci prostřednictvím pobídek je důvodem pro to, aby se ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře nepoužilo nařízení (ES) č. 1788/2003.
Pro Madeiru by tato odchylka měla být omezena nejvýše na 4000 tun, což odpovídá současné produkci ve výši 2000 tun a umožňuje přiměřené zvýšení produkce odhadované v současnosti nejvýše na 2000 tun.
(21) Je třeba podpořit tradiční chov hospodářských zvířat.
Aby se ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře pokryla místní spotřeba, je třeba za jistých podmínek a v rámci maximálního ročního stanoveného množství povolit bezcelní dovoz býků určených na výkrm ze třetích zemí.
Je třeba obnovit možnost poskytnutou Portugalsku nařízením Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [10], jež je opravňuje k převedení práva na prémii na krávy bez tržní produkce mléka z kontinentu na Azory, a upravit tento nástroj v souladu s novými opatřeními na podporu nejvzdálenějších regionů.
(22) Pěstování tabáku má na Kanárských ostrovech historický význam.
Z hospodářského hlediska zůstává tabákový průmysl i nadále jednou z hlavních průmyslových činností v regionu.
Ze sociálního hlediska vyžaduje pěstování tabáku vysoký podíl lidské práce a zabývají se jím malá hospodářství.
Jelikož však toto pěstování není dostatečně ziskové, hrozí nebezpečí, že zanikne.
Tabák se v současné době pěstuje pouze na malé ploše na ostrově La Palma a je určen pro malovýrobu doutníků.
Proto je třeba Španělsku povolit, aby i nadále poskytovalo podporu jako doplněk podpory Společenství, aby zůstala tato tradiční plodina s ohledem na podporu s ní spojené řemeslné činnosti zachována.
Pro zachování rukodělné výroby tabákových výrobků je dále třeba, aby byl dovoz surového tabáku a tabákových polotovarů na Kanárské ostrovy do výše ročního množství odpovídajícího 20000 tunám surového odřapíkovaného tabáku i nadále osvobozen od cla.
(23) Provádění tohoto nařízení nesmí ohrozit úroveň zvláštní podpory, které dosud využívaly nejvzdálenější regiony. Proto by měly mít členské státy na provádění nezbytných opatření k dispozici částky odpovídající výši podpory, kterou již Společenství poskytuje podle nařízení Rady (ES) č. 1452/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro francouzské zámořské departementy týkající se některých zemědělských produktů (Poseidom) [11], a nařízení (ES) č. 1453/2001 a nařízení Rady (ES) č. 1454/2001 ze dne 28. června 2001, kterým se zavádějí zvláštní opatření pro Kanárské ostrovy týkající se některých zemědělských produktů (Poseican) [12], jakož i částky přidělované zemědělcům usazeným v těchto regionech podle nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [13], nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [14] a nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [15] a částky poskytované na zásobování francouzského zámořského departementu Réunion rýží podle článku 5 nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [16]. Nový systém podpory zemědělské produkce v nejvzdálenějších regionech stanovený tímto nařízením by měl být koordinován s podporou téže produkce platnou ve zbývající části Společenství.
(24) Je třeba zrušit nařízení (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001. Rovněž je třeba změnit nařízení (ES) č. 1782/2003 a nařízení (ES) č. 1785/2003, aby se zajistila koordinace příslušných opatření.
(25) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [17].
(26) Programy stanovené v tomto nařízení by se měly začít používat poté, co Komise oznámí jejich schválení.
Aby mohly být tyto programy včas zahájeny, mělo by být členským státům a Komisi umožněno, aby mezi dnem vstupu tohoto nařízení v platnost a dnem použitelnosti programů přijaly veškerá přípravná opatření.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
PŘEDMĚT
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví zvláštní opatření v oblasti zemědělství k nápravě obtíží způsobených odlehlostí, ostrovní povahou, vzdálenou polohou, malou rozlohou, složitým povrchem a podnebím a hospodářskou závislostí na malém množství produktů regionů uvedených v čl. 299 odst. 2 Smlouvy (dále jen "nejvzdálenější regiony").
HLAVA II
ZVLÁŠTNÍ REŽIM ZÁSOBOVÁNÍ
Článek 2
Předběžný odhad dodávek
1. Zřizuje se zvláštní režim zásobování zemědělskými produkty uvedenými v příloze I Smlouvy, jež mají v nejvzdálenějších regionech zásadní význam pro lidskou spotřebu, pro výrobu jiných produktů nebo jako zemědělské vstupy.
2. Pro každý rok se vyhotoví předběžný odhad dodávek, v němž bude stanoveno množství zemědělských produktů uvedených v odstavci 1 nezbytných k pokrytí potřeb zásobování.
Samostatný předběžný odhad lze vyhotovit pro potřeby podniků balících a zpracovávajících produkty určené na místní trh, pro tradiční zasílání do zbývající části Společenství nebo pro vývoz v rámci regionálního obchodu nebo tradičních obchodních toků.
Článek 3
Fungování režimu zásobování
1. V mezích množství stanoveného v předběžném odhadu dodávek se na produkty pocházející ze třetích zemí, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, při přímém dovozu do nejvzdálenějších regionů neuplatňuje žádné clo.
Pro účely této hlavy se za přímo dovezené ze třetích zemí považují též produkty, které byly na celním území Společenství propuštěny do celního režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo uskladňování v celním skladu.
2. Aby se zajistilo uspokojení potřeb zjištěných podle čl. 2 odst. 2, pokud jde o cenu a jakost, a aby byl ochráněn podíl Společenství na zásobování, poskytuje se podpora na zásobování nejvzdálenějších regionů produkty ze Společenství, které jsou uchovávány ve veřejných intervenčních skladech nebo jsou dostupné na trhu Společenství.
Při stanovení výše podpory se u každého příslušného druhu produktu přihlíží ke zvýšeným nákladům na dopravu do nejvzdálenějších regionů a k cenám stanoveným pro vývoz do třetích zemí, a jde-li o produkty určené ke zpracování nebo o zemědělské vstupy, ke zvýšeným nákladům souvisejícím s ostrovní povahou a vzdálenou polohou.
3. Při uplatňování zvláštního režimu zásobování se přihlíží zejména
a) ke zvláštním potřebám nejvzdálenějších regionů, a jde-li o produkty určené ke zpracování nebo o zemědělské vstupy, k požadavkům na jakost;
b) k obchodním tokům se zbývající částí Společenství;
c) k hospodářské stránce navrhovaných podpor.
4. Zvláštní režim zásobování se použije pouze tehdy, pokud hospodářský prospěch vyplývající z osvobození od dovozních cel nebo z podpory skutečně připadne konečnému uživateli.
Článek 4
Vývoz do třetích zemí a zasílání do zbývající části Společenství
1. Produkty, na které se vztahuje zvláštní režim zásobování, mohou být vyváženy do třetích zemí nebo zasílány do zbývající části Společenství jen za podmínek stanovených postupem podle čl. 26 odst. 2.
Tyto podmínky zahrnují placení dovozních cel u produktů uvedených v čl. 3 odst. 1 nebo vrácení podpory obdržené v rámci zvláštního režimu zásobování na produkty uvedené v čl. 3 odst. 2.
Tyto podmínky se nepoužijí na obchodní toky mezi francouzskými zámořskými departementy
2. Omezení uvedené v odstavci 1 se nevztahuje na produkty zpracované v nejvzdálenějších regionech z produktů, u kterých se využilo zvláštního režimu zásobování a které jsou
a) vyváženy do třetích zemí nebo zasílány do zbývající části Společenství v rámci množstevních limitů odpovídajících tradičnímu vývozu a tradičnímu zasílání. Tato množství upřesní Komise postupem podle čl.
26 odst. 2 na základě průměrného vývozu a zasílání v letech 1989, 1990 a 1991;
b) vyváženy do třetích zemí v rámci regionálních obchodních toků při dodržení míst určení a podmínek stanovených postupem podle čl. 26 odst. 2;
c) zasílány z Azor na Madeiru nebo naopak;
d) zasílány z Madeiry na Kanárské ostrovy nebo naopak.
Při takovémto vývozu produktů se neposkytuje žádná vývozní náhrada.
3. Odchylně od odst. 2 písm. a) je možné zaslat z Azor do zbývající části Společenství v následujících letech tato maximální množství cukru (kódu KN 1701):
v roce 2006 : 3000 tun
v roce 2007 : 2285 tun
v roce 2008 : 1570 tun
v roce 2009 : 855 tun.
Článek 5
Cukr
1. Během období uvedeného v čl. 10 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 je cukr v kvótě C uvedený v článku 13 uvedeného nařízení, který je vyvážen v souladu s příslušnými ustanoveními nařízení Komise (EHS) č. 2670/81 ze dne 14. září 1981, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro výrobu cukru nad rámec kvóty [18], a určen ke spotřebě na Madeiře a na Kanárských ostrovech v podobě bílého cukru kódu KN 1701 a k rafinaci a ke spotřebě na Azorách v podobě surového cukru kódu KN 17011210, osvobozen za podmínek stanovených v tomto nařízení od dovozních cel v rámci limitu stanoveného v předběžném odhadu dodávek uvedeném v článku 2 tohoto nařízení.
2. V případě zásobování Azor surovým cukrem se potřeby vyhodnotí s přihlédnutím k vývoji místní produkce cukrové řepy.
Množství, na něž se vztahuje režim zásobování, se určí tak, aby celkový roční objem cukru rafinovaného na Azorách nepřesáhl 10000 tun.
Článek 6
Mléčné přípravky
Odchylně od článku 2 mohou být na Kanárské ostrovy v období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2009 i nadále dodávány mléčné přípravky určené pro průmyslové zpracování kódu KN 19019099 až do výše 800 tun ročně a kódu KN 21069092 až do výše 45 tun ročně.
Podpora poskytnutá na zásobování těmito dvěma produkty ze Společenství nesmí přesáhnout 210 EUR za tunu u prvního produktu a 59 EUR za tunu u druhého a je zahrnuta do limitu stanoveného v článku 23.
Článek 7
Dovoz rýže na Réunion
Na dovoz produktů kódů KN 100610, 100620 a 10064000 do francouzského zámořského departementu Réunion, které jsou určeny pro tamní spotřebu, se neukládá žádné clo.
Článek 8
Prováděcí pravidla k režimu zásobování
Prováděcí pravidla k této hlavě se přijmou postupem podle čl. 26 odst.
2. Tato pravidla vymezují především podmínky, za kterých mohou členské státy změnit množství produktů a finanční prostředky přidělené každoročně na různé produkty, na něž se vztahuje zvláštní režim zásobování, a podle potřeby zavést systém dovozních licencí nebo dodacích listů.
HLAVA III
OPATŘENÍ NA PODPORU MÍSTNÍ ZEMĚDĚLSKÉ PRODUKCE
Článek 9
Podpůrné programy
1. Zavádějí se podpůrné programy Společenství pro nejvzdálenější regiony, které zahrnují zvláštní opatření na podporu místní zemědělské produkce, na niž se vztahuje hlava II části třetí Smlouvy.
2. Podpůrné programy Společenství se zavádějí na územní úrovni, kterou daný členský stát pokládá za nejvhodnější.
Vypracovávají je příslušné orgány určené členským státem, které je po konzultaci příslušných orgánů a organizací na odpovídající územní úrovni předloží Komisi.
3. Pro každý nejvzdálenější region může být předložen pouze jeden podpůrný program Společenství.
Článek 10
Opatření
Podpůrné programy Společenství zahrnují opatření nezbytná k zajištění trvání a rozvoje místní zemědělské produkce v jednotlivých nejvzdálenějších regionech.
Článek 11
Slučitelnost a soudržnost
1. Opatření přijímaná v rámci podpůrných programů musí být v souladu s právem Společenství a soudržná s ostatními politikami Společenství a s opatřeními, která jsou v rámci těchto politik přijímána.
2. Zajištěna musí být soudržnost opatření přijatých v rámci podpůrných programů s opatřeními prováděnými v rámci jiných nástrojů společné zemědělské politiky, zejména společných organizací trhů, rozvoje venkova, jakosti produktů, dobrých životních podmínek zvířat a ochrany životního prostředí.
Především nemůže být žádné opatření na základě tohoto nařízení financováno jako
a) dodatečná podpora na režimy prémií nebo podpory v rámci společné organizace trhu, s výjimkou případů odůvodněných na základě objektivních kritérií;
b) podpora výzkumných projektů, opatření na podporu výzkumných projektů nebo opatření, které může Společenství financovat na základě rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [19];
c) podpora opatření v oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1257/1999 a nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [20].
Článek 12
Obsah podpůrných programů Společenství
Podpůrný program Společenství zahrnuje
a) kvantifikovaný popis současné situace zemědělské produkce s ohledem na výsledky dostupných hodnocení, který ukazuje rozdíly, mezery a rozvojový potenciál, použité finanční zdroje a hlavní výsledky operací provedených na základě nařízení Rady (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001;
b) popis navrhované strategie, vybraných priorit, jejích kvantifikovaných cílů a hodnocení očekávaného hospodářského a sociálního dopadu a dopadu na životní prostředí, včetně vlivu na zaměstnanost;
c) popis zamýšlených opatření, především režimů podpory pro provádění programu, a případně informace o tom, zda je zapotřebí studií, demonstračních projektů, odborné přípravy nebo činností technické pomoci spojených s přípravou, prováděním nebo úpravou daných opatření;
d) rozvrh provádění opatření a obecnou orientační tabulku financování uvádějící finanční prostředky, které mají být použity;
e) prokázání slučitelnosti a soudržnosti různých opatření v rámci programů a kritéria a kvantitativní ukazatele sloužící ke sledování a hodnocení;
f) opatření přijatá k zajištění účinného a náležitého provádění programů, včetně opatření pro propagaci, sledování a hodnocení, a stanovený soubor kvantifikovaných ukazatelů použitelných v hodnocení programů a ustanovení o kontrolách a sankcích;
g) určení příslušných orgánů a subjektů odpovědných za provádění programu a určení orgánů nebo přidružených subjektů a hospodářských a sociálních partnerů na vhodných úrovních a výsledky provedených konzultací.
Článek 13
Sledování
Postupy a fyzické a finanční ukazatele pro zajištění účinného sledování provádění programů Společenství se přijmou postupem podle čl. 26 odst. 2.
HLAVA IV
DOPROVODNÁ OPATŘENÍ
Článek 14
Grafický symbol
1. Pro zlepšení povědomí o jakostních zemědělských produktech, nezpracovaných i zpracovaných, typických pro nejvzdálenější regiony a pro zvýšení jejich spotřeby se zavádí grafický symbol.
2. Podmínky pro užití grafického symbolu uvedeného v odstavci 1 navrhují příslušné profesní organizace.
Vnitrostátní orgány předloží tyto návrhy se svým stanoviskem Komisi ke schválení.
Na užívání symbolu dohlíží orgán veřejné moci nebo subjekt pověřený příslušnými vnitrostátními orgány.
Článek 15
Rozvoj venkova
1. Odchylně od článku 7 nařízení (ES) č. 1257/1999 je v případě nejvzdálenějších regionů celková hodnota podpory na investice zaměřené zejména na podporu diverzifikace, restrukturalizace nebo nasměrování k udržitelnému zemědělství u malých zemědělských hospodářství, jak jsou definovány v komplementu programu podle čl. 18 odst. 3 a v čl. 19 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [21], vyjádřená v procentech objemu způsobilých investic, omezena nejvýše na 75 %.
2. Odchylně od čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999 je v případě nejvzdálenějších regionů celková hodnota podpory na investice do zpracovatelských podniků a do podniků uvádějících na trh zemědělské produkty pocházející převážně z místní produkce v odvětvích, která jsou definována v komplementu programu podle čl. 18 odst. 3 a v čl. 19 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/1999, vyjádřená v procentech objemu způsobilých investic, omezena nejvýše na 65 %. U malých a středních podniků je celková hodnota podpory za týchž podmínek omezena nejvýše na 75 %.
3. Omezení uvedené v čl. 29 odst. 3 nařízení (ES) č. 1257/1999 se nepoužije na tropické nebo subtropické lesy nebo na zalesněné plochy ležící na území francouzských zámořských departementů, Azor a Madeiry.
4. Odchylně od čl. 24 odst. 2 nařízení (ES) č. 1257/1999 lze maximální roční částky přicházející v úvahu pro podporu Společenství, stanovené v příloze uvedeného nařízení, zvýšit až na dvojnásobek u opatření na ochranu jezer na Azorách a u opatření na ochranu krajiny a tradičních vlastností zemědělské půdy, zejména udržování podpěrných terasových kamenných zdí na Madeiře.
5. Popis opatření plánovaných na základě tohoto článku se případně začleňuje do programů pro tyto regiony podle článků 18 a 19 nařízení (ES) č. 1260/1999.
Článek 16
Státní podpora
1. U zemědělských produktů uvedených v příloze I Smlouvy, na něž se vztahují její články 87, 88 a 89, může Komise v odvětví produkce, zpracování a uvádění těchto produktů na trh schválit provozní podporu, aby se tím zmírnily zvláštní obtíže zemědělské produkce v nejvzdálenějších regionech způsobené odlehlostí, ostrovní povahou a vzdálenou polohou.
2. Členské státy mohou poskytnout dodatečné financování provádění podpůrných programů Společenství uvedených v hlavě III.
V takových případech oznámí členské státy státní podporu Komisi a Komise ji schválí v souladu s tímto nařízením jako součást těchto programů. Takto oznámená podpora se považuje za oznámenou ve smyslu čl.
88 odst. 3 první věty Smlouvy.
Článek 17
Rostlinolékařské programy
1. Francie a Portugalsko předloží Komisi programy na potírání organismů škodících rostlinám nebo rostlinným produktům ve francouzských zámořských departementech a na Azorách a Madeiře.
Programy uvádějí zejména cíle, jichž má být dosaženo, opatření, jež mají být provedena, dobu jejich trvání a náklady.
Programy předložené podle tohoto článku se nemohou týkat ochrany banánů.
2. Společenství přispěje na financování programů uvedených v odstavci 1 na základě technického rozboru regionální situace.
3. O finančním příspěvku Společenství uvedeném v odstavci 2 a o výši podpory se rozhoduje postupem podle čl. 26 odst. 1 a 3. Týmž postupem se definují opatření, na která se příspěvek Společenství vztahuje.
Tento příspěvek může pokrývat až 60 % oprávněných výdajů francouzských zámořských departementů a až 75 % oprávněných výdajů na Azorách a Madeiře.
Vyplácí se na základě dokumentace poskytnuté francouzskými a portugalskými orgány.
Pokud je to nezbytné, může Komise uspořádat a provést šetření, které jejím jménem uskuteční odborníci podle článku 21 směrnice Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [22].
Článek 18
Víno
1. Hlava II kapitola II a hlava III kapitoly I a II nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [23] a kapitola III nařízení Komise (ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu [24], se nepoužijí na Azory a Madeiru.
2. Odchylně od čl. 19 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 lze na produkci vína, které smí být v oběhu pouze v těchto regionech, použít hrozny pocházející ze zakázaných přímých hybridů odrůdové skladby (Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton, Herbémont) sklizené v regionech Azory a Madeira.
Portugalsko do dne 31. prosince 2013, případně s pomocí prémie stanovené v kapitole III hlavě II nařízení (ES) č. 1493/1999, postupně zruší vinohrady osázené zakázanými přímými hybridy odrůdové skladby.
Portugalsko každoročně sdělí Komisi, jak postupuje přeměna a restrukturalizace ploch osázených zakázanými přímými hybridy odrůdové skladby.
3. Hlava II kapitola II a hlava III nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 a kapitola III nařízení Komise (ES) č. 1227/2000 se nepoužijí na Kanárské ostrovy, s výjimkou nouzové destilace stanovené v článku 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 v případě výjimečného narušení trhu následkem problémů s jakostí.
Článek 19
Mléko
1. Od hospodářského roku 1999/2000 se pro účely rozdělení doplňkové dávky mezi producenty podle článku 4 nařízení (ES) č. 1788/2003 považují za producenty ve smyslu čl. 5 písm. c) uvedeného nařízení pouze producenti, kteří jsou usazeni a provozují výrobu na Azorách a kteří uvádějí na trh množství produktů překračující jejich referenční množství zvýšená o procentní podíl uvedený ve třetím pododstavci tohoto odstavce.
Doplňková dávka se hradí za množství překračující referenční množství takto zvýšené o uvedený procentní podíl po přerozdělení nevyužitého množství z rezervy vyplývající ze zvýšení mezi producenty ve smyslu čl. 5 písm. c) nařízení (ES) č. 1788/2003, kteří jsou usazeni a provozují výrobu na Azorách, a v poměru k referenčnímu množství, které je každému producentovi dostupné.
Procentní podíl uvedený v prvním pododstavci se rovná poměru mezi množstvím 73000 tun v hospodářských letech 1999/2000 až 2004/05 a 23000 tun od hospodářského roku 2005/06 na jedné straně a celkovým referenčním množstvím dostupným pro jednotlivá hospodářství k 31. březnu 2000 na straně druhé.
Použije se pouze na referenční množství dostupná k 31. březnu 2000.
2. Množství mléka nebo ekvivalentu mléka uvedeného na trh, které překračuje referenční množství, ale které dodržuje procentní podíl stanovený v odstavci 1 po přerozdělení v něm uvedeném, se nezapočítává při výpočtu případného překročení kvót v Portugalsku podle článku 1 nařízení (ES) č. 1788/2003.
3. Režim doplňkové dávky, který se vztahuje na producenty kravského mléka podle nařízení (ES) č. 1788/2003, se nevztahuje na francouzské zámořské departementy, a pokud místní produkce mléka nepřekročí 4000 tun, ani na Madeiru.
Odchylně od článků 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2597/97 ze dne 18. prosince 1997, kterým se stanoví doplňující pravidla společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky pro konzumní mléko [25], a do výše potřeb místní spotřeby se na Madeiře povoluje výroba UHT mléka ze sušeného mléka pocházejícího ze Společenství, pokud toto opatření zajistí sběr a odbyt místní produkce mléka.
Tento výrobek je určen výlučně pro místní spotřebu.
Prováděcí pravidla k tomuto odstavci se přijmou postupem podle čl. 26 odst.
2. Prováděcí pravidla určí zejména množství čerstvého místního mléka, jež může být začleněno do rekonstituovaného UHT mléka uvedeného v prvním pododstavci.
Článek 20
Chov hospodářských zvířat
1. Dokud stav místních mladých býčků nedosáhne dostatečně vysoké úrovně, aby bylo zajištěno zachování a rozvoj místní produkce hovězího masa ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře, lze dovážet bez použití cel uvedených v článku 30 nařízení (ES) č. 1254/1999 skot pocházející ze třetích zemí a určený k výkrmu a ke spotřebě ve francouzských zámořských departementech a na Madeiře.
Na zvířata, na něž se vztahuje osvobození uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, se použijí čl. 3 odst. 4 a čl. 4 odst. 1.
2. Počet zvířat, na která se vztahuje osvobození uvedené v odstavci 1, se určuje, pokud je odůvodněná potřeba dovozu, přičemž se přihlíží k vývoji místní produkce.
Tento počet a prováděcí pravidla k tomuto článku, která obsahují zejména minimální dobu výkrmu, se stanoví postupem podle čl. 26 odst.
2. Tato zvířata jsou určena především producentům, kteří chovají alespoň 50 % zvířat na výkrm místního původu.
3. V případě použití článku 67 a čl. 68 odst. 2 písm. a) bodu i) nařízení (ES) č. 1782/2003 může Portugalsko snížit vnitrostátní strop pro platby pro skopové a kozí maso a práva na prémie na krávy bez tržní produkce mléka. V tom případě se odpovídající částka postupem podle čl. 26 odst. 2 převede ze stropů stanovených podle výše uvedených ustanovení na finanční prostředky uvedené v čl. 23 odst. 2 druhé odrážce.
Článek 21
Státní podpora pěstování tabáku
Španělsku se povoluje poskytovat podporu na pěstování tabáku na Kanárských ostrovech jako doplněk k prémii zavedené v hlavě I nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [26].
Poskytování této podpory nesmí vést k diskriminaci mezi producenty na souostroví.
Podpora nesmí přesáhnout 2980,62 EUR za tunu.
Doplňková podpora se vyplácí nejvýše na 10 tun ročně.
Článek 22
Osvobození tabáku od cla
1. Žádné clo se neuplatňuje na přímý dovoz surového nebo polozpracovaného tabáku na Kanárské ostrovy
a) kódu KN 2401 a
b) těchto položek:
- 240110 neodřapíkovaný tabák,
- 240120 částečně nebo úplně odřapíkovaný tabák,
- ex240120 vnější pláště doutníků upravené na podložkách, ve svitcích, určené k výrobě tabákových výrobků,
- 240130 tabákový odpad,
- ex240210 nedokončené doutníky bez obalu,
- ex240310 řezaný tabák (konečná směs tabáku pro výrobu cigaret, doutníčků a doutníků),
- ex240391 homogenizovaný nebo rekonstituovaný tabák, též ve formě listů nebo částí parenchymu,
- ex240399 pórovitý tabák.
Osvobození uvedené v prvním pododstavci se vztahuje na produkty určené pro místní výrobu tabákového zboží do výše ročního množství dovozu 20000 tun ekvivalentu surového odřapíkovaného tabáku.
2. Prováděcí pravidla k tomuto článku se přijmou postupem podle čl. 26 odst. 2.
HLAVA V
FINANČNÍ USTANOVENÍ
Článek 23
Finanční prostředky
1. Opatření stanovená v tomto nařízení, s výjimkou článku 15, jsou intervencemi zaměřenými na stabilizaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [27] pro období do 31. prosince 2006. S účinkem od 1. ledna 2007 představují stejná opatření intervenční opatření zaměřená na regulaci zemědělských trhů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [28].
2. Společenství financuje opatření uvedená v hlavě II a III tohoto nařízení do této roční maximální výše:
francouzské zámořské departementy : 84,7 milionů EUR,
Azory a Madeira : 77,3 milionů EUR,
Kanárské ostrovy : 127,3 milionů EUR.
3. Částky, které jsou ročně přidělovány na programy uvedené v hlavě II, nesmějí přesáhnout
pro francouzské zámořské departementy : 20,7 milionů EUR,
pro Azory a Madeiru : 17,7 milionů EUR,
pro Kanárské ostrovy : 72,7 milionů EUR.
4. Pro rok 2006 se roční částky uvedené v odstavcích 2 a 3 snižují o částky výdajů vynaložených na základě opatření prováděných v souladu s nařízeními uvedenými v článku 29.
HLAVA VI
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
1. V rámci přidělování finančních prostředků uvedeného v čl. 23 odst. 2 a 3 předloží členské státy Komisi do 14. dubna 2006 návrh celkového programu.
Návrh programu obsahuje návrh předběžného odhadu dodávek uvedený v čl. 2 odst. 2 označující produkty, jejich množství a výši podpory Společenství na zásobování spolu s návrhem programu podpory místní produkce uvedeným v čl. 9 odst. 1.
2. Komise zhodnotí navrhované celkové programy a postupem uvedeným v čl. 26 odst. 2 rozhodne o jejich schválení do čtyř měsíců od předložení.
3. Každý celkový program se použije ode dne, kdy Komise oznámí dotyčnému členskému státu jeho schválení.
Článek 25
Prováděcí pravidla
Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení se přijmou postupem podle čl. 26 odst.
2. Zahrnují zejména
- podmínky, za kterých mohou členské státy změnit množství a úroveň podpory na zásobování a podpůrná opatření nebo přidělení finančních prostředků na podporu místní produkce,
- ustanovení o minimálních požadavcích na kontroly a sankce, které musí členské státy uplatňovat,
- stanovení opatření a způsobilých částek podle čl. 23 odst. 1 na studie, demonstrační projekty, odbornou přípravu a činnosti technické pomoci uvedené v čl. 12 písm. c) a maximálního procentního podílu na financování těchto opatření vypočteného z celkové částky připadající na každý program.
Článek 26
Řídící výbor
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro přímé platby, zřízený článkem 144 nařízení (ES) č. 1782/2003, s výjimkou provedení článku 15 tohoto nařízení, při němž je Komisi nápomocen Výbor pro zemědělské struktury a rozvoj venkova, zřízený článkem 50 nařízení (ES) č. 1260/1999, a provedení článku 17 tohoto nařízení, při němž je Komisi nápomocen Stálý rostlinolékařský výbor, zřízený rozhodnutím 76/894/EHS [29].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Článek 27
Vnitrostátní opatření
Členské státy přijmou opatření nezbytná k tomu, aby bylo zajištěno dodržování tohoto nařízení, zejména pokud jde o kontroly a správní sankce, a uvědomí o nich Komisi.
Článek 28
Sdělení a zprávy
1. Členské státy sdělí Komisi každoročně do 15. února částky, které jim byly zpřístupněny a které hodlají během následujícího roku vynaložit na provádění programů, na něž se vztahuje toto nařízení.
2. Členské státy předloží Komisi každoročně do 31. července zprávu o provádění opatření stanovených v tomto nařízení v předchozím roce.
3. Do 31. prosince 2009 a následně každých pět let předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě souhrnnou zprávu o účincích činností uskutečněných na základě tohoto nařízení a případně k ní připojí vhodné návrhy.
Článek 29
Zrušení
Zrušují se nařízení (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001 a (ES) č. 1454/2001.
Odkazy na zrušená nařízení se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze I.
Článek 30
Přechodná opatření
Postupem podle čl. 26 odst. 2 může Komise přijmout nezbytná přechodná opatření k zajištění plynulého přechodu mezi platnou právní úpravou pro rok 2005 a opatřeními zavedenými tímto nařízením.
Článek 31
Změna nařízení (ES) č. 1782/2003
Nařízení (ES) č. 1782/2003 se mění takto:
1. Článek 70 se mění takto:
a) v odstavci 1 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) všechny další přímé platby uvedené v příloze VI, poskytnuté zemědělcům během referenčního období ve francouzských zámořských departementech, na Azorách a na Madeiře, na Kanárských ostrovech a na ostrovech v Egejském moři, a přímé platby poskytnuté během referenčního období podle článku 6 nařízení (EHS) č. 2019/93.";
b) v odstavci 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen čl. 6 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2019/93, poskytují členské státy přímé platby uvedené v odstavci 1 tohoto článku v mezích stropů stanovených v souladu s čl. 64 odst. 2 tohoto nařízení za podmínek stanovených v kapitolách 3, 6 a 7 až 13 hlavy IV tohoto nařízení a v článku 6 nařízení (EHS) č. 2019/93.";
2. V čl. 71 odst. 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen čl. 70 odst. 2 tohoto nařízení, provede dotyčný členský stát během přechodného období každou z přímých plateb uvedených v příloze VI za podmínek stanovených v kapitolách 3, 6 a 7 až 13 hlavy IV tohoto nařízení a v článku 6 nařízení (EHS) č. 2019/93, a to v mezích rozpočtových stropů odpovídajících složce, kterou představují tyto přímé platby ve vnitrostátním stropu uvedeném v čl. 41 tohoto nařízení, stanoveném postupem podle čl. 144 odst. 2 tohoto nařízení.";
3. Přílohy I a VI se mění v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 32
Změna nařízení (ES) č. 1785/2003
Nařízení (ES) č. 1785/2003 se mění takto:
1. článek 5 se zrušuje;
2. v článku 11 se zrušuje odstavec 3.
Článek 33
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Pro každý dotčený členský stát se však použije ode dne, kdy Komise oznámí schválení celkového programu uvedeného v čl. 24 odst. 1, kromě článků 24, 25, 26, 27 a 30, které se použijí ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost, a čl. 4 odst. 3, který se použije ode dne 1. ledna 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 248/2006
ze dne 13. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 14. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 249/2006
ze dne 13. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2430/1999, (ES) č. 937/2001, (ES) č. 1852/2003 a (ES) č. 1463/2004, pokud jde o podmínky pro povolení některých doplňkových látek v krmivech náležejících do skupiny antikokcidik a chemoterapeutik
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví možnost změny podmínek povolení některé doplňkové látky v návaznosti na žádost držitele povolení.
(2) Používání doplňkové látky halofuginon hydrobromid 6 g/kg ("Stenorol") náležející do skupiny "antikokcidika a chemoterapeutika" bylo povoleno na 10 let pro kuřice nařízením Komise (ES) č.
2430/1999 [2]. Povolení bylo vázáno na osobu odpovědnou za uvedení doplňkové látky do oběhu.
(3) Používání doplňkové látky salinomycinát sodný 120 g/kg ("Sacox 120") náležející do skupiny "antikokcidika a chemoterapeutika" bylo povoleno na 10 let pro výkrm králíků nařízením Komise (ES) č.
937/2001 [3]. Povolení bylo vázáno na osobu odpovědnou za uvedení doplňkové látky do oběhu.
(4) Používání doplňkové látky salinomycinát sodný 120 g/kg ("Sacox 120 microGranulate") náležející do skupiny "antikokcidika a chemoterapeutika" bylo povoleno na 10 let pro kuřice nařízením Komise (ES) č.
1852/2003 [4]. Povolení bylo vázáno na osobu odpovědnou za uvedení doplňkové látky do oběhu.
(5) Používání doplňkové látky salinomycinát sodný 120 g/kg ("Sacox 120 microGranulate") náležející do skupiny "antikokcidika a chemoterapeutika" bylo povoleno na 10 let pro výkrm kuřat nařízením Komise (ES) č. 1463/2004 [5].
Povolení bylo vázáno na osobu odpovědnou za uvedení doplňkové látky do oběhu a nahradilo předchozí povolení této doplňkové látky, které nebylo vázáno na žádnou konkrétní osobu.
(6) Držitelé povolení, Hoechst Roussel Vet GmbH a Intervet International bv, předložili žádosti podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1831/2003 s návrhem na změnu jména osoby odpovědné za uvedení doplňkových látek uvedených v bodech odůvodnění 2 až 5 do oběhu. Spolu s žádostí předložili údaje o tom, že registrační práva u těchto doplňkových látek byla převedena na Huvepharma nv s účinností od 1. srpna 2005.
(7) Převedení povolení doplňkové látky vázaného na osobu odpovědnou za její uvedení do oběhu na jinou osobu je založeno toliko na správním postupu a neobnáší nové hodnocení doplňkových látek.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin byl o žádosti informován.
(8) K tomu, aby mohla Huvepharma nv využívat svých vlastnických práv, je nutno odpovídajícím způsobem změnit jméno osoby odpovědné za uvedení daných doplňkových látek do oběhu.
(9) Nařízení (ES) č. 2430/1999, (ES) č. 937/2001, (ES) č. 1852/2003 a (ES) č. 1463/2004 by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Je třeba stanovit přechodné období ke spotřebování stávajících zásob.
(11) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Ve sloupci 2 položky E 764 přílohy I nařízení (ES) č. 2430/1999 se slova "Hoechst Roussel Vet GmbH" nahrazují slovy "Huvepharma nv".
Článek 2
Příloha IV nařízení (ES) č. 937/2001 se mění takto: Ve sloupci 2 položky E 766 se slova "Intervet International bv" nahrazují slovy "Huvepharma nv".
Článek 3
Ve sloupci 2 položky E 766 přílohy nařízení (ES) č. 1852/2003 se slova "Intervet International bv" nahrazují slovy "Huvepharma nv".
Článek 4
Ve sloupci 2 položky E 766 přílohy nařízení (ES) č. 1463/2004 se slova "Intervet International bv" nahrazují slovy "Huvepharma nv".
Článek 5
Stávající zásoby, které jsou v souladu s ustanoveními použitelnými před vstupem tohoto nařízení v platnost, mohou být nadále uváděny na trh a používány až do 31. července 2006.
Článek 6
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 250/2006
ze dne 13. února 2006,
kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 560/2005 ze dne 12. dubna 2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny [1], a zejména na čl. 11 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 560/2005 obsahuje seznam fyzických nebo právnických osob nebo subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Dne 7. února 2006 výbor pro sankce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů rozhodl o prvním seznamu tří fyzických osob, na které by se mělo vztahovat zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(3) K zajištění účinnosti opatření stanovených tímto nařízením musí toto nařízení okamžitě vstoupit v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 560/2005 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 251/2006
ze dne 14. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 252/2006
ze dne 14. února 2006
o trvalých povoleních některých doplňkových látek v krmivech a o dočasných povoleních nových použití některých již povolených doplňkových látek v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/524/EHS ze dne 23. listopadu 1970 o doplňkových látkách v krmivech [1], a zejména na článek 3, čl. 9d odst. 1 a čl. 9e odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [2], a zejména na článek 25 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1831/2003 upravuje povolování doplňkových látek používaných ve výživě zvířat.
(2) Článek 25 nařízení (ES) č. 1831/2003 stanoví přechodná opatření pro žádosti o povolení doplňkových látek v krmivech podané v souladu se směrnicí 70/524/EHS před dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(3) Žádosti o povolení doplňkových látek uvedených v přílohách tohoto nařízení byly podány před dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003.
(4) Úvodní připomínky k těmto žádostem podle čl. 4 odst. 4 směrnice 70/524/EHS byly zaslány Komisi před dnem použitelnosti nařízení (ES) č. 1831/2003. S těmito žádostmi je tudíž třeba nadále nakládat v souladu s článkem 4 směrnice 70/524/EHS.
(5) Použití přípravku mikroorganismu Enterococcus faecium (NCIMB 10415) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 866/1999 [3] u selat.
Na podporu žádosti o povolení tohoto přípravku mikroorganismu bez časového omezení byly předloženy nové údaje.
Z posouzení vyplývá, že bylo vyhověno podmínkám stanoveným pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS.
Používání tohoto přípravku mikroorganismu podle přílohy I by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(6) Používání přípravku enzymu 3-fytázy z Trichoderma reesei (CBS 528.94) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 418/2001 [4] pro výkrm kuřat.
Na podporu žádosti o povolení tohoto přípravku enzymu bez časového omezení byly předloženy nové údaje.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro toto povolení v článku 3a směrnice 70/524/EHS jsou splněny.
Používání tohoto přípravku enzymu podle přílohy II by proto mělo být povoleno bez časového omezení.
(7) Používání přípravku enzymu 3-fytázy z Trichoderma reesei (CBS 528.94) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 358/2005 [5] pro výkrm prasnic a krůt.
Používání bylo povoleno bez časového omezení pro výkrm prasat a selat nařízením Komise (ES) č. 943/2005 [6].
Na podporu žádosti o rozšíření povolení k použití tohoto přípravku enzymu na nosnice byly předloženy nové údaje.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP) vydal stanovisko k použití uvedeného přípravku, podle kterého tento přípravek nepředstavuje pro tuto dodatečnou kategorii zvířat riziko.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro povolení uvedeného přípravku k tomuto použití v čl. 9e odst.
1 směrnice 70/524/EHS jsou splněny. Proto by mělo být používání uvedeného přípravku enzymu podle přílohy III dočasně povoleno na dobu čtyř let.
(8) Používání přípravku enzymů endo-1,3(4)-beta-glukanázy z Trichoderma longibrachiatum (ATCC 2106) a endo-1,4-beta-xylanázy z Trichoderma longibrachiatum (ATCC 2105) bylo povoleno bez časového omezení pro výkrm prasat nařízením Komise (ES) č.
833/2005 [7]. Na podporu žádosti o rozšíření povolení použití tohoto přípravku enzymu na selata byly předloženy nové údaje.
EÚBP vydal stanovisko k použití tohoto přípravku, podle kterého tento přípravek nepředstavuje pro tuto dodatečnou kategorii zvířat riziko.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro povolení uvedeného přípravku k tomuto použití v čl. 9e odst.
1 směrnice 70/524/EHS jsou splněny. Proto by mělo být používání uvedeného přípravku enzymu podle přílohy III dočasně povoleno na dobu čtyř let.
(9) Používání přípravku enzymů endo-1,3(4)-beta-glukanázy z Aspergillus aculeatus (CBS 589.94), endo-1,4-beta-glukanázy z Trichoderma longibrachiatum (CBS 592.94), alfa-amylázy z Bacillus amyloliquefaciens (DSM 9553), bacillolyzinu z Bacillus amyloliquefaciens (DSM 9554) a endo-1,4-beta-xylanázy z Trichoderma viride (NIBH FERM BP 4842) bylo poprvé dočasně povoleno nařízením Komise (ES) č. 2437/2000 [8] pro selata.
Používání bylo povoleno bez časového omezení pro výkrm prasat nařízením Komise (ES) č.
358/2005. Na podporu žádosti o rozšíření povolení k použití tohoto přípravku enzymů na výkrm krůt byly předloženy nové údaje.
EÚBP vydal stanovisko k použití tohoto přípravku, podle kterého tento přípravek nepředstavuje pro tuto dodatečnou kategorii zvířat riziko.
Z posouzení vyplývá, že podmínky stanovené pro povolení uvedeného přípravku k tomuto použití v čl. 9e odst.
1 směrnice 70/524/EHS jsou splněny. Proto by mělo být používání uvedeného přípravku enzymu podle přílohy III dočasně povoleno na dobu čtyř let.
(10) Z posouzení těchto žádostí vyplývá, že by měly být vyžadovány určité postupy na ochranu pracovníků před expozicí doplňkovým látkám uvedeným v přílohách.
Tuto ochranu by mělo zajistit používání směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [9].
(11) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přípravek náležející do skupiny "mikroorganismy", který je uveden v příloze I, se povoluje bez časového omezení k používání jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 2
Přípravek náležející do skupiny "enzymy", uvedený v příloze II, se povoluje bez časového omezení k používání jako doplňková látka ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 3
Přípravky náležející do skupiny "enzymy", které jsou uvedeny v příloze III, se povolují dočasně na dobu čtyř let k používání jako doplňkové látky ve výživě zvířat za podmínek stanovených v uvedené příloze.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 253/2006
ze dne 14. února 2006,
kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o zrychlené testy a opatření pro eradikaci TSE u ovcí a koz
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména na čl. 23 první odstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla pro eradikaci přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) po potvrzení TSE u stáda ovcí nebo koz a stanoví seznam schválených zrychlených testů pro dohled nad TSE.
999/2001 ve znění nařízení Komise (ES) č. 260/2003 [2] byla od 1. října 2003 po potvrzení výskytu TSE ve stádech ovcí nebo koz použita některá opatření.
Svého času nebylo možno u ovcí a koz rutinním způsobem rozlišit dva druhy TSE, které se mohou vyskytovat u ovcí a koz, totiž klusavku a bovinní spongiformní encefalopatii (BSE).
Proto byla zavedena striktní opatření, neboť každý případ TSE u ovcí nebo koz mohl být případem BSE.
(3) V souladu s nařízením (ES) č. 999/2001 ve znění nařízení Komise (ES) č.
36/2005 [3] je od ledna 2005 povinné rozlišovací testování ve všech potvrzených případech TSE u ovcí a koz. V důsledku zpřísnění dozoru u ovcí a koz v roce 2005 v souladu s nařízením (ES) č.
999/2001 ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2005 [4] ukazují předběžné výsledky, že ve všech pozitivních případech TSE lze doposud vyloučit BSE.
Opatření pro eradikaci TSE u ovcí a koz je třeba znovu uvážit v rámci plánu strategie zdolávání TSE. Projednávání této otázky však nebude ukončeno před koncem roku 2005.
(4) Aby se zabránilo tomu, že by se stala použitelnými přísnější opatření pro eradikaci TSE u ovcí navzdory probíhajícím diskusím o jejich možné revizi, je třeba prodloužit přechodná opatření o repopulaci stád utracených v souvislosti s TSE, která jsou v současné době použitelná do 1. ledna 2006.
(5) Ve zprávě ze dne 2. září 2005 Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) doporučil schválení nových zrychlených postmortálních testů na BSE.
Uvedený test by měl být zahrnut na seznam zrychlených testů pro dohled nad BSE.
(6) Doposud nebylo završeno žádné formální hodnocení testů pro účely testování ovcí a koz.
Pět zrychlených testů, které jsou v současnosti uvedeny v příloze X nařízení (ES) č. 999/2001, bylo prozatímně schváleno na základě údajů poskytnutých výrobci pro program dohledu u ovcí a koz až do hodnocení.
(7) Ve zprávách ze dne 17. května a ze dne 26. září 2005 o hodnocení zrychlených postmortálních testů určených pro ovce a kozy úřad EFSA doporučil schválení osmi nových zrychlených postmortálních testů, včetně pěti prozatímně schválených zrychlených testů.
Tyto testy by měly být zahrnuty na seznam zrychlených testů pro dohled nad TSE u ovcí a koz.
(8) Změny zrychlených testů a protokolů testů lze učinit pouze se souhlasem referenční laboratoře Společenství pro TSE.
Referenční laboratoř Společenství schválila změny zrychleného postmortálního testu na BSE s názvem "Inpro CDI".
Referenční laboratoř Společenství rovněž přijala změnu názvu na "Beckman Coulter InPro CDI kit".
(9) Nařízení (ES) č. 999/2001 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(10) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Přílohy VII a X nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 254/2006
ze dne 14. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady u drůbežího masa
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 8 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a jejich cenami na trhu Společenství může být pokryt vývozní náhradou.
(2) S ohledem na současnou situaci na trhu s drůbežím masem by měly být vývozní náhrady stanoveny v souladu s pravidly a kritérii uvedenými v článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75.
(3) Ustanovení čl. 8 odst. 3 druhého pododstavce nařízení (EHS) č. 2777/75 stanoví, že situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky určitých trhů mohou vyžadovat rozlišení náhrady podle místa určení.
(4) Náhrady by se měly poskytovat jen pro produkty, jejichž volný pohyb ve Společenství je povolen a jež jsou opatřeny identifikačním označením podle čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [2]. Produkty by měly rovněž splňovat požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [3].
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro drůbeží maso a vejce,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní náhrady podle článku 8 nařízení (EHS) č. 2777/75 se poskytují na produkty a na množství, které jsou stanoveny v příloze tohoto nařízení za podmínek stanovených v odstavci 2 tohoto článku.
2. Produkty způsobilé pro náhradu podle odstavce 1 musí splňovat příslušné požadavky nařízení (ES) č. 852/2004 a (ES) č. 853/2004, zejména pokud jde o přípravu ve schváleném zařízení a o dodržení požadavků na identifikační označení, které jsou stanoveny v příloze II oddílu I nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 15. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 255/2006
ze dne 15. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 256/2006
ze dne 15. února 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení pro vývoz ječmene ze zásob české intervenční agentury v Belgii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení obilovin ze zásob intervenčních agentur na trh.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za současné situace na trhu je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro vývoz 53665 tun ječmene ze zásob české intervenční agentury v Belgii podle rozhodnutí Komise, kterým se České republice povoluje uskladnit mimo její území 300000 tun obilovin z hospodářského roku 2004/05 [4].
(4) Je třeba stanovit zvláštní pravidla pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) S cílem zabránit, aby byly produkty zpětně dovezeny, vývozy v rámci nabídkového řízení zahájeného podle tohoto nařízení se musí omezovat jen na některé třetí země.
(6) Za účelem modernizace řízení sytému je třeba stanovit předávání informací požadovaných Komisí elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Česká intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze svých zásob na místech určených v příloze I tohoto nařízení za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 53665 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [5] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných na základě tohoto nařízení se neuplatňuje žádná náhrada ani vývozní daň, ani měsíční přirážka.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužijí.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data svého vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [6].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 23. února 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 13. dubna 2006 a 25. května 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení skončí dne 22. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předložit české intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Státní zemědělský intervenční fond
Odbor rostlinných komodit
Ve Smečkách 33
CZ-110 00, Praha 1
Tel.: (420) 222 871 667
Fax: (420) 296 806 404.
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční orgán může být zastoupen zmocněncem, pokud však tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti kupce nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při výdeji ze skladu.
V případě sporu se výsledky analýz oznamují Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která nesmí být nižší než 64 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [7],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické vlastnosti požadované pro intervenci, ale nižší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení, a vykazující rozdíl, který jde nad rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) buď šarži přijmout jako takovou;
b) nebo odmítnout dotčenou šarži převzít.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
3. Pokud konečný výsledek vykazuje nižší jakost, než jsou požadované minimální charakteristické vlastnosti při intervenci, nemůže vybraný účastník přistoupit k odběru dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži ječmene o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se záruka neuvolňuje.
K náhradě šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraného účastníka.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot poté, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Článek 9
1. Pokud k odběru ječmene došlo dříve, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika počínaje od převzetí šarže vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí dokumenty, které se týkají prodeje ječmene podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze III.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání licence a zůstatek před odebráním obilovin.
Článek 12
Česká intervenční agentura sdělí Komisi elektronickou cestou nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, jaké nabídky obdržela.
Tyto nabídky musí být oznámeny podle formuláře uvedeného v příloze IV.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 257/2006
ze dne 15. února 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob české intervenční agentury v Belgii
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za současné situace na trhu je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro vývoz 105797 tun pšenice obecné ze zásob české intervenční agentury v Belgii podle rozhodnutí Komise, kterým se České republice povoluje uskladnit mimo její území 300000 tun obilovin z hospodářského roku 2004/05 [4].
(4) Je třeba stanovit zvláštní pravidla pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména od nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) S cílem zabránit, aby byly produkty zpětně dovezeny, vývozy v rámci nabídkového řízení zahájeného podle tohoto nařízení se musí omezovat jen na některé třetí země.
(6) Za účelem modernizace řízení sytému je třeba stanovit, aby byly informace požadované Komisí předávány elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Česká intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze svých zásob na místech určených v příloze I tohoto nařízení za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 105797 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [5] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných na základě tohoto nařízení se neuplatňuje žádná náhrada ani vývozní daň, ani měsíční přirážka.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužije.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data svého vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [6].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 23. února 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 13. dubna 2006 a 25. května 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 22. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předložit české intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Státní zemědělský intervenční fond
Odbor rostlinných komodit
Ve Smečkách 33
CZ-11000, Praha 1
Tel.: (420) 222 871 667
Fax: (420) 296 806 404.
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka a na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční orgán může být zastoupen zmocněncem, pokud však tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti kupce nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při výdeji ze skladu.
V případě sporu se výsledky analýz oznamují Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která nesmí být nižší než 75 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [7],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické vlastnosti požadované pro intervenci, ale nižší než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení, a vykazující rozdíl, který jde nad rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) buď šarži přijmout jako takovou;
b) nebo odmítnout dotčenou šarži převzít.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
3. Pokud konečný výsledek vykazuje nižší jakost, než jsou požadované minimální charakteristické vlastnosti při intervenci nemůže vybraný účastník přistoupit k odběru dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži pšenice obecné o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se záruka neuvolňuje.
K náhradě šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraného účastníka.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi na formuláři v příloze II.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot poté, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II.
Článek 9
1. Pokud k odběru pšenice obecné došlo dříve, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika počínaje od převzetí šarže vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí dokumenty, které se týkají prodeje pšenice obecné podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze III.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání licence a zůstatek před odebráním obilovin.
Článek 12
Česká intervenční agentura sdělí Komisi elektronickou cestou nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, jaké nabídky obdržela.
Tyto nabídky musí být oznámeny podle formuláře uvedeného v příloze IV.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 258/2006
ze dne 15. února 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1065/2005, pokud je o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1065/2005 [3] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 932272 tun ječmene ze zásob německé intervenční agentury.
(3) Německo informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 150000 tun.
S ohledem na tuto žádost, dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Německa vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1065/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1065/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 1082272 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 259/2006
ze dne 15. února 2006,
kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 1516/2005, pokud je o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze zásob rakouské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení do prodeje obilovin ze zásob intervenčních agentur.
(2) Nařízením Komise (ES) č. 1516/2005 [3] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 30530 tun ječmene ze zásob rakouské intervenční agentury.
(3) Rakousko informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 32638 tun.
S ohledem na tuto žádost, dostupné množství a na situaci na trhu by mělo být žádosti Rakouska vyhověno.
(4) Nařízení (ES) č. 1516/2005 by proto mělo být změněno.
(5) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1516/2005 se nahrazuje tímto
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 63168 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 260/2006
ze dne 15. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1573/2005 o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej žita na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury za účelem jeho zpracování na bioethanol a za účelem užívání bioethanolu pro výrobu biopaliv ve Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Užívání bioethanolu získaného ze žita, které bylo předmětem nabídkového řízení zahájeného nařízením Komise (ES) č. 1573/2005 [2], pro konečnou výrobu biopaliv vyžaduje zásah různých hospodářských subjektů a přepravu bioethanolu až do prostor průmyslových podniků pověřených přidáním bioethanolu do jiných paliv.
(2) Vzhledem k používaným hospodářským okruhům, které vyžadují přepravu bioethanolu, je třeba stanovit možnost skladování bioethanolu u zprostředkovatelů, při kterém dojde ke smíchání bioethanolu s identickými produkty, které nebyly získány v rámci dotčeného nabídkového řízení.
Je však nezbytné zachovat vysledovatelnost toků pro množství získaná v rámci nabídkového řízení.
(3) Nařízení (ES) č. 1573/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 8 nařízení (ES) č. 1573/2005 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Odchylně od čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EHS) č. 3002/92 je důkaz o řádném užívání žita předložen tehdy, pokud je žito skladováno v zařízení na zpracování bioethanolu, pokud došlo ke zpracování žita na bioethanol a pokud výrobce biopaliva prokáže, že tento bioethanol zpracoval na biopalivo. Důkaz o zpracování na biopalivo se podá prostřednictvím účetních záznamů jednotlivých účastníků a předložením průkazních dokladů o pohybu produktů. Za těchto podmínek lze při průběžném skladování míchat bioethanol s jinými bioethanoly."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 261/2006
ze dne 15. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na článek 53 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 37 odst. 1 písm. e) bodem ii) nařízení Komise (ES) č. 753/2002 [2] mohou třetí země použít doplňující tradiční výrazy uvedené v příloze III uvedeného nařízení jako nepovinné údaje, pokud jsou splněny podmínky podle uvedeného článku.
(2) Jihoafrická republika požádala, aby mohla na trhu Společenství používat výrazy "ruby", "tawny" a "vintage".
Tyto výrazy, které jsou shodné s doplňujícími tradičními výrazy Společenství uvedenými v příloze III nařízení (ES) č. 753/2002, se používají pro alkoholizovaná vína, Jihoafrická republika jejich použití upravuje a používají se na území této země více než 10 let.
Protože jsou tyto výrazy přesně definovány rovnocenným způsobem jako u některých vín Společenství a jsou používány na etiketách označujících skutečné místo původu dotyčného vína, není způsob jejich používání pro spotřebitele zavádějící.
Jejich používání na trhu Společenství by proto mělo být povoleno.
(3) Nařízení (ES) č. 753/2002 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Řídící výbor pro víno nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 753/2002 se mění takto:
1. část přílohy III týkající se Portugalska se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto nařízení;
2. příloha IX se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 262/2006
ze dne 15. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2729/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro kontroly v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 72 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 5 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2729/2000 [2] se u parcel, pro které byla podána žádost o prémii za konečné vzdání se vinohradnictví, provádí systematická kontrola na místě.
(2) V souladu s čl. 8 odst. 1 písm. b) a e) nařízení Komise (ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu [3], postup pro podání žádosti o prémii za vzdání se vinohradnictví, který jsou členské státy povinny stanovit, mimo jiné upravuje následnou kontrolu existence vinice, příslušné plochy a průměrného výnosu nebo průměrné produkční kapacity, jakož i ověření klučení.
(3) Jelikož se dálková kontrola stala v důsledku technologického vývoje spolehlivým nástrojem, je vhodné nabídnout členským státům, které toho chtějí využít, možnost jejího uplatnění, zůstane-li zachována úroveň kontroly.
(4) Pokud jde o kontrolu, při níž se zjišťuje existence příslušných vinic a vyhodnocuje příslušná plocha, průměrný výnos nebo produkční kapacita, je nezbytné provést kontrolu na místě, neboť tyto faktory nelze pomocí dálkové kontroly ověřit.
(5) Dálková kontrola naopak umožňuje ověřit, zda byly vinice skutečně vyklučeny, a tudíž je vhodné umožnit její uplatnění v této kontrolní etapě.
(6) S ohledem na potíže vypočítat povrch pomocí dálkové kontroly je třeba omezit povolení pro uplatnění této metody na případy, kdy se vzdání se vinohradnictví týká všech ploch vinic.
(7) Je proto vhodné změnit nařízení (ES) č. 2729/2000.
(8) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 2729/2000 se doplňuje třetí pododstavec, který zní:
"Kontrolu vyklučení podle čl. 8 odst. 1 písm. e) nařízení (ES) č. 1227/2000 lze provést pomocí dálkové kontroly, jedná-li se o vzdání se vinohradnictví na všech parcelách vinic."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 263/2006
ze dne 15. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 796/2004 a (ES) č. 1973/2004, pokud jde o skořápkové ovoce
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [1], a zejména na čl. 145 písm. c), l) a m) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1782/2003 zavedlo režim podpory v odvětví skořápkového ovoce, aby se zabránilo možnému zániku produkce skořápkového ovoce v tradičních oblastech a záporným vlivům, které by z toho vyplynuly z hlediska životního prostředí, venkova a hospodářského hlediska.
(2) Nařízení (ES) č. 1782/2003 podmínilo poskytnutí platby na plochu pro skořápkové ovoce minimální hustotou výsadby a minimální velikostí pozemku.
(3) Aby se zjednodušila správa režimu plateb na plochu pro skořápkové ovoce a zároveň byly dodrženy podmínky pro jejich poskytování stanovené v nařízení (ES) č. 1782/2003 a splněny cíle podle uvedeného nařízení, je třeba změnit podmínky týkající se identifikace zemědělských parcel a obsahu žádostí o podporu stanovené v nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [2]. Je rovněž vhodné přizpůsobit ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1973/2004 ze dne 29. října 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ohledně režimů podpor stanovených v hlavě IV a IVa uvedeného nařízení a ohledně využití půdy vyjmuté pro pěstování surovin [3], pokud jde o podmínky vyplacení podpory na plochu pro skořápkové ovoce.
(4) S cílem přizpůsobit kontrolní systém standardní míře kontroly uplatňované na režimy podpory na plochu je třeba změnit podmínky stanovené v nařízení (ES) č. 796/2004.
(5) Nařízení (ES) č. 796/2004 a (ES) č. 1973/2004 je proto třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(6) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro přímé platby,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 796/2004 se mění takto:
1. V článku 6 se zrušuje odstavec 3.
2. V článku 13 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. V případě žádosti o platbu na plochu pro skořápkové ovoce podle hlavy IV kapitoly 4 nařízení (ES) č. 1782/2003 obsahuje jednotná žádost počet stromů se skořápkovým ovocem rozdělený podle jednotlivých druhů."
3. V čl. 26 odst. 1 druhém pododstavci se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) 5 % všech zemědělců, kteří podají žádost o podporu pro skořápkové ovoce podle hlavy IV kapitoly 4 nařízení (ES) č. 1782/2003."
Článek 2
Článek 15 nařízení (ES) č. 1973/2004 se nahrazuje tímto:
"Článek 15
Podmínky vyplacení podpory Společenství
1. Platbu na plochu podle článku 83 nařízení (ES) č. 1782/2003 lze poskytnout pouze na zemědělské parcely osázené stromy se skořápkovým ovocem, které k datu stanovenému v souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 796/2004 splňují podmínky uvedené v čl. 83 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1782/2003.
V případě parcely osázené stromy s různými druhy skořápkového ovoce a je-li podpora rozlišená podle druhu, je způsobilost pro podporu podmíněna dodržením minimálního počtu stromů na hektar podle odstavce 3 tohoto článku pro nejméně jeden z druhů skořápkového ovoce.
2. Minimální velikost parcely, na kterou lze poskytnout platbu na plochu podle článku 83 nařízení (ES) č.
1782/2003, je 0,10 hektaru. Členské státy však mohou stanovit větší minimální velikost na základě objektivních kritérií zohledňujících zvláštní povahu příslušných ploch.
3. Počet stromů se skořápkovým ovocem na hektar nesmí být menší než:
i) 125 pro lískové ořechy,
ii) 50 pro mandle,
iii) 50 pro vlašské ořechy,
iv) 50 pro pistácie,
v) 30 pro rohovníky.
Členské státy však mohou stanovit větší minimální hustotu výsadby na základě objektivních kritérií zohledňujících zvláštní povahu příslušných ploch.
4. V případech uvedených v odst. 1 druhém pododstavci úroveň podpory, která má být poskytnuta, odpovídá druhu, pro který jsou splněny podmínky způsobilosti pro podporu a pro který je částka nejvyšší."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 264/2006
ze dne 15. února 2006
o vydávání dovozních licencí na třtinový cukr v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1095/96 ze dne 18. června 1996 o zavedení koncesí stanovených v seznamu CXL sestaveném na základě závěrů jednání o čl. XXIV odst. 6 GATT [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a (ES) č. 779/96 [3], a zejména na čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování povinností při dodávkách s nulovým clem u produktů kódu KN 1701, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1159/2003 stanoví pravidla určování celních kvót s nulovým clem u produktů kódu KN 17011110, vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru, pro dovozy původem ze zemí, které podepsaly protokol AKT a dohodu s Indií.
(3) Článek 22 nařízení (ES) č. 1159/2003 otevírá pro dovozy produktů kódu KN 17011110, z Brazílie, Kuby a ostatních třetích zemí celní kvóty s clem 98 EUR/t.
(4) V souladu s čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 byly v týdnu od 6. do 10. února 2006 příslušným orgánům předloženy žádosti o dovozní licence na celkové množství přesahující množství dodávkové povinnosti dotčené země stanovené podle článku 9 nařízení (ES) č. 1159/2003 pro preferenční cukr AKT-Indie.
(5) Za těchto podmínek musí Komise stanovit koeficient snížení umožňující vydávání licencí v poměru k dostupnému množství a uvést, že bylo dosaženo příslušného limitu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro žádosti o dovozní licence podané ve dnech 6. do 10. února 2006 podle čl. 5 odst. 1 nařízení (ES) č. 1159/2003 se licence vydávají do výše množstevních limitů stanovených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 265/2006
ze dne 15. února 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 16. února 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 16. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 266/2006
ze dne 15. února 2006,
kterým se stanoví doprovodná opatření pro signatářské země protokolu o cukru, jež jsou dotčeny reformou režimu cukru v EU
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 179 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství se v rámci Dohody o partnerství mezi africkými, karibskými a tichomořskými státy na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [2] (dále jen "dohoda o partnerství AKT-ES"), zavázalo podporovat země AKT na jejich cestě ke snížení chudoby a k dosažení udržitelného rozvoje a uznává důležitost komoditních odvětví a protokolů, které se jich týkají.
(2) Ustanovení o společné organizaci trhu v odvětví cukru stanovená nařízením Rady (ES) č. 1260/2001 [3] budou přepracována s ohledem na legislativní návrhy předložené Komisí Radě.
(3) Podle protokolu o cukru připojeného k příloze V dohody o partnerství AKT-ES jsou některé země AKT při vývozu cukru závislé na trhu EU.
Reforma výrazně změní jejich tržní podmínky.
(4) Proces přizpůsobování signatářských zemí protokolu o cukru těmto novým tržním podmínkám bude složitý, uvážíme-li sociálně hospodářský význam a multifunkční úlohu odvětví cukru a jeho významnou závislost na trhu EU u řady těchto zemí.
(5) Ve svém sdělení Evropskému parlamentu a Radě o dosažení vhodného zemědělského modelu pro Evropu prostřednictvím reformované SZP – reformy odvětví cukru se Komise zavázala, že signatářským zemím protokolu o cukru poskytne v procesu přizpůsobování podporu, a zásady pro své návrhy podpory stanovila v pracovním dokumentu o akčním plánu doprovodných opatření pro signatářské země protokolu o cukru dotčené reformou režimu cukru v EU.
Tento pracovní dokument byl se signatářskými zeměmi protokolu o cukru projednán.
(6) Mají-li být vyhlídky na úspěšné přizpůsobení novým podmínkám co nejlepší, je pro signatářské země protokolu o cukru prvořadá co nejrychlejší podpora, která bude v plné míře doplňkem současné pomoci.
(7) Proto je nezbytné poskytnout signatářským zemím protokolu o cukru nad rámec pomoci poskytované v rámci dohody o partnerství AKT-ES finanční a technickou pomoc, včetně případné rozpočtové podpory, která jim umožní přizpůsobit se novým tržním podmínkám a která jim nabídne široký rozsah podpory s uvážením rozdílné situace jak mezi jednotlivými zeměmi, tak i v rámci zemí samých.
Musí zahrnovat zvýšení konkurenceschopnosti odvětví cukrové třtiny, rozvoj alternativních hospodářských činností a s pomocí vhodných prostředků zvládnutí závažných širších sociálních, environmentálních a hospodářských důsledků toho, že se sníží podíl cukru na jejich hospodářství, nebo kombinaci několika těchto opatření.
(8) Jelikož by tato pomoc měla odrážet specifické podmínky přizpůsobování, kterých je pro jednotlivé dodavatelské země AKT v důsledku reformy zapotřebí, měla by se vytyčit objektivní kritéria ke stanovení rozsahu této pomoci.
(9) Pomoc by měla být poskytována po dobu jednoho roku, přičemž až do roku 2013 by měla být dostupná další podpora prostřednictvím rozvojové části nástroje rozvojové a hospodářské spolupráce.
(10) Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž doprovodit proces přizpůsobování v signatářských zemích protokolu o cukru dotčených reformou režimu cukru v EU, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu rozsahu a účinků navržené akce lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(11) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4],
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
1. Zavádí se systém finanční a technické pomoci, včetně případné rozpočtové podpory, jako doprovodné opatření k procesu přizpůsobování signatářských zemí protokolu o cukru, které se střetávají s novými podmínkami na trhu v odvětví cukru v důsledku nadcházející reformy společné organizace trhu v odvětví cukru.
2. S výhradou čl. 11 odst. 3 se tento systém provede pro rok 2006.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se:
1. "signatářskými zeměmi protokolu o cukru" rozumějí země AKT uvedené v příloze;
2. "cukrem" rozumí surový třtinový nebo bílý třtinový cukr.
Článek 3
Způsobilost k získání pomoci a postup
1. Signatářské země protokolu o cukru jsou způsobilé k získání finanční a technické pomoci, včetně případné rozpočtové podpory.
2. Finanční a technická pomoc se poskytne na žádost každé jednotlivé signatářské země protokolu o cukru.
Žádosti o finanční a technickou pomoc se podávají do 29. dubna 2006.
3. Žádost se podloží souhrnnou víceletou strategií přizpůsobování, kterou vymezí dotyčná země v souladu s článkem 4 po konzultaci se všemi zúčastněnými stranami. Víceletá strategie přizpůsobování může zahrnout prováděná opatření a rovněž současné i budoucí finanční důsledky již realizovaných sociálních plánů, s výslovnou podmínkou, že tato opatření a dotyčné sociální plány jsou jasně v souladu s cíli stanovenými v čl. 4 odst. 1.
4. Signatářské země protokolu o cukru, jež podají žádost, která nebude podložena souhrnnou víceletou strategií přizpůsobování, budou v roce 2006 způsobilé k získání finanční a technické pomoci pouze pro vypracování této strategie.
Článek 4
Víceletá strategie přizpůsobování
1. Víceletá strategie přizpůsobování sleduje alespoň jeden z těchto cílů:
a) zvýšit tam, kde jde o udržitelný proces, konkurenceschopnost odvětví cukru a cukrové třtiny, zejména z hlediska dlouhodobé hospodářské životaschopnosti tohoto odvětví a s ohledem na situaci jednotlivých účastníků řetězce;
b) podpořit hospodářskou diverzifikaci oblastí závislých na cukru, například přesměrováním současné výroby cukru na výrobu bioethanolu a dalších produktů z cukru pro nepotravinářské účely;
c) řešit širší dopady procesu přizpůsobování, které se mohou týkat například zaměstnanosti a sociálních služeb, využívání půdy a obnovy životního prostředí, odvětví energetiky, výzkumu a inovací a makroekonomické stability.
2. Strategie přinejmenším definuje sledované cíle a stanoví přístup a prostředky, jimiž se má těchto cílů dosáhnout, odpovědnost jednotlivých zúčastněných stran a finanční plán provádění strategie.
Posuzuje udržitelnost v současných i budoucích tržních podmínkách ze sociálního hlediska a z hlediska ochrany životního prostředí.
Prokazuje, že je v souladu s obecnými strategiemi rozvoje země a s jejím zaměřením na snižování chudoby.
3. V rámci víceleté strategie je definován konkrétní plán pomoci na rok 2006.
Při sestavování plánu se věnuje zvláštní pozornost:
a) usilování o efektivnost nákladů a udržitelný dopad;
b) jasnému vymezení a sledování cílů a ukazatelů výsledků.
Článek 5
Opatření přijatá Komisí
1. Po konzultaci s dotyčnou signatářskou zemí protokolu o cukru se víceletá strategie přizpůsobování přijme v souladu s článkem 4 postupem podle čl. 7 odst. 2.
2. Zvláštní pozornost bude věnována situaci v každé jednotlivé signatářské zemi protokolu o cukru.
U zemí nacházejících se ve stavu politické krize, která nesouvisí s vývojem v odvětví cukru, posoudí Komise pomoc podle tohoto nařízení vždy případ od případu.
3. Pomoc signatářským zemím protokolu o cukru, které nemají vypracovánu víceletou strategii přizpůsobování, bude v roce 2006 podléhat jednoročnímu pracovnímu programu přijatému postupem podle čl. 7 odst. 2.
4. Pomoc poskytovaná podle tohoto nařízení je doplňková, avšak rovněž dodatečná k pomoci poskytované v rámci dalších nástrojů rozvojové pomoci.
Článek 6
Provádění opatření
Opatření financovaná podle tohoto nařízení se provádějí v souladu s obecnými pravidly stanovenými nařízením Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (dále jen "finanční nařízení"). Pokud jde o řídící postupy, jedná se zejména o čl. 53 odst. 1 písm. a) a odst. 2 finančního nařízení a o článek 36 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 [6] o prováděcích pravidlech k finančnímu nařízení.
Článek 7
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen zeměpisně příslušný výbor pro rozvoj (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je 30 dní.
V souladu s čl. 7 odst. 3 uvedeného rozhodnutí musí být plně respektováno právo Evropského parlamentu být pravidelně informován.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 8
Celková částka
Finanční referenční částka pro provádění tohoto nařízení se pro rok 2006 stanoví na 40000000 EUR (dále jen "celková částka").
Článek 9
Rozdělení celkové částky
1. V rámci celkové částky vyčleněné pro dobu platnosti tohoto nařízení stanoví Komise nejvyšší částky, jež budou dány k dispozici jednotlivým signatářským zemím protokolu o cukru k financování činností podle čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 3, a to na základě potřeb jednotlivých zemí, zejména s ohledem na dopad reformy na odvětví cukru v dotyčné zemi a na význam odvětví cukru pro hospodářství. Měřítko pro přidělovací kritéria vychází z údajů kampaní před rokem 2004.
2. Další pokyny k rozdělení celkové částky mezi signatářské země protokolu o cukru stanoví Komise postupem podle čl. 7 odst. 2.
3. Finanční referenční částka pro provádění finanční a technické pomoci podle čl. 3 odst. 4 s cílem napomoci vypracování víceleté strategie se stanoví na 300000 EUR.
4. Z celkové částky se použije orientační částka 3 % na zajištění lidských a materiálních zdrojů potřebných pro účinnou správu pomoci a dohled nad ní.
Článek 10
Ochrana finančních zájmů Společenství
1. Veškeré dohody vyplývající z tohoto nařízení musí obsahovat ustanovení zajišťující ochranu finančních zájmů Společenství, zejména pokud jde o podvod, korupci nebo jiné nekalé jednání, v souladu s nařízeními Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 [7] a (Euratom, ES) č. 2185/96 [8] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [9].
2. Dohody musí výslovně opravňovat Komisi a Účetní dvůr k tomu, aby mohly provádět audit dokumentů nebo audit na místě kteréhokoliv dodavatele nebo subdodavatele, který obdržel jakékoliv finanční prostředky Společenství.
Dohody musí rovněž výslovně opravňovat Komisi provádět kontroly a inspekce na místě tak, jak je stanoveno v nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96.
3. Veškeré smlouvy vyplývající z provádění pomoci zajistí pro období během plnění smluv a po něm práva Komise a Účetního dvora podle odstavce 2.
Článek 11
Doba platnosti
1. Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se do dne 31. prosince 2006.
Použije se i nadále pro právní akty a závazky vztahující se k provádění rozpočtového roku 2006.
3. Pokud nástroj rozvojové a hospodářské pomoci nevstoupí dne 1. ledna 2007 v platnost, doba platnosti tohoto nařízení se prodlužuje až do vstupu uvedeného nástroje v platnost.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 15. února 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda H. Winkler
Nařízení Rady (ES) č. 267/2006
ze dne 30. ledna 2006
o provedení Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii a o doplnění přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/1987 [1] zavedlo nomenklaturu zboží (dále jen "kombinovaná nomenklatura") a stanovilo smluvní celní sazby společného celního sazebníku.
(2) Rada rozhodnutím 2006/106/ES ze dne 30. ledna 2006 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Austrálií podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii [2] schválila uvedenou dohodu jménem Společenství s cílem uzavřít jednání zahájená v souladu s článkem XXIV.6 GATT 1994.
(3) Nařízení (EHS) č. 2658/87 by proto mělo být odpovídající způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V oddíle III části třetí přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 se v příloze 7 "Celní kvóty WTO, jež mají být otevřeny příslušnými orgány Společenství," doplňují objemy uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost šest týdnů po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 268/2006
ze dne 14. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1212/2005 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých odlitků pocházejících z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Rada nařízením (ES) č. 1212/2005 [2] (dále jen "konečné nařízení") uložila konečná antidumpingová cla z dovozu některých odlitků pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "původní šetření").
B. PŘEZKUMY U NOVÝCH VÝVOZCŮ
(2) Při původním šetření byl proveden výběr vzorku čínských vyvážejících výrobců. Společnostem nezahrnutým do vzorku, kterým byl přiznán status tržního hospodářství (dále jen "STH") podle čl.
7 písm. c) základního nařízení, bylo přiznáno antidumpingové clo v sazbě 0 %, které bylo stanoveno pro jedinou společnost ve vzorku, jíž byl přiznán STH. Společnostem nezahrnutým do vzorku, kterým bylo uděleno individuální zacházení (dále jen "IZ") podle čl.
9 odst. 5 základního nařízení, bylo přiznáno vážené průměrné clo v sazbě 28,6 % stanovené pro společnosti zahrnuté ve vzorku, kterým bylo uděleno IZ.
Všem ostatním společnostem bylo uloženo celostátní clo v sazbě 47,8 %.
(3) Podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení nemohl být při tomto řízení zahájen přezkum u nových vývozců za účelem stanovení individuálních dumpingových rozpětí, neboť při původním šetření byl použit výběr vzorku. Nicméně ve snaze zajistit jakýmkoli novým vyvážejícím výrobcům stejné zacházení jako spolupracujícím společnostem nezahrnutým ve vzorku při původním šetření se má za to, že by mělo být přijato ustanovení o uplatnění cla platného pro společnosti se statusem tržního hospodářství (0 %) resp. váženého průměrného cla společností s IZ (28,6 %) na jakékoli nové vyvážející výrobce, kteří mohou prokázat, že splňují kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení pro přiznání STH resp. kritéria stanovená v čl. 9 odst. 5 pro udělení IZ a že by tedy měly nárok na přezkum podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení.
C. ZÁVAZKY
(4) Po zveřejnění konečného nařízení nemohla Komise přijmout žádné závazky.
Během šetření, které vedlo k uložení konečných opatření, několik vyvážejících výrobců oznámilo svůj úmysl nabídnout cenový závazek, avšak ve lhůtách stanovených v čl. 8 odst.
2 základního nařízení tito vyvážející výrobci nepředložili dostatečně odůvodněné nabídky závazků. Nicméně, jak je stanoveno ve 152. bodě odůvodnění konečného nařízení, Rada se vzhledem k tomu, jak je daný problém pro zúčastněné hospodářské subjekty (převážně malé a střední podniky) složitý, a vzhledem k tomu, že konečnému poskytnutí informací nepředcházelo předběžné poskytnutí informací, domnívala, že by jim výjimečně mělo být povoleno své nabídky závazků dopracovat mimo výše uvedenou lhůtu.
(5) Po uvedené lhůtě čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz strojírenských a elektronických produktů (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, dále jen "CCCME") společně s dvaceti spolupracujícími společnostmi nebo skupinami spolupracujících společností nabídla přijatelný společný závazek.
(6) Komise rozhodnutím Komise 2006/109/ES [3] nabídku závazku přijala.
Uvedené rozhodnutí stanoví podrobněji důvody pro přijetí tohoto závazku.
Rada uznává, že nabídka závazku odstraňuje poškozující účinek dumpingu a snižuje riziko obcházení na přijatelnou míru.
(7) Aby byla Komise dále schopna účinně sledovat plnění závazku, je osvobození od antidumpingového cla při předložení žádosti o propuštění do volného oběhu příslušným celním orgánům podmíněno předložením obchodní faktury obsahující alespoň údaje uvedené v příloze tohoto nařízení.
Tyto informace jsou rovněž nezbytné, aby celní orgány mohly s dostatečnou přesností potvrdit soulad dodávek s obchodními dokumenty.
Pokud tato faktura není předložena nebo pokud faktura neodpovídá výrobku předloženému celním orgánům, je namísto toho splatné antidumpingové clo v odpovídající sazbě.
(8) Aby bylo dále zajištěno účinné dodržování závazku, měli by být dovozci upozorněni, že jakékoli porušení závazku může mít za následek zpětné použití antidumpingového cla na příslušné transakce.
Je proto nezbytné provést příslušné právní předpisy, které stanoví vznik celního dluhu ve výši odpovídajícího antidumpingového cla, pokud není splněna jedna nebo více podmínek pro osvobození od cla.
Celní dluh by měl tudíž vzniknout vždy, když se deklarant rozhodne propustit zboží do volného oběhu, tj. bez výběru antidumpingového cla, a zjistí se, že jedna nebo více podmínek závazku byla porušena.
(9) Dojde-li k porušení závazku, může být antidumpingové clo vybráno pod podmínkou, že Komise zruší přijetí závazku v souladu s čl. 8 odst. 9 základního nařízení, a to odkazem na konkrétní transakci a prohlášením příslušné závazkové faktury za neplatnou. Celní orgány by proto měly, v souladu s čl. 14 odst. 7 základního antidumpingového nařízení, bezodkladně uvědomit Komisi, kdykoli zjistí jakékoli skutečnosti poukazující na porušení závazku.
(10) Dotčeným společnostem a CCCME byly sděleny podstatné skutečnosti, úvahy a povinnosti, na nichž je přijetí závazku založeno.
(11) Je třeba připomenout, že v případě porušení nebo odvolání závazku, nebo pokud Komise zruší přijetí závazku, se v souladu s čl. 8 odst. 9 základního antidumpingového nařízení automaticky použije antidumpingové clo,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1212/2005 se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Poskytne-li jakýkoli nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice Komisi dostatek důkazů, že:
- během období šetření (od 1. dubna 2003 do 31. března 2004) nevyvážel do Společenství výrobek popsaný v odstavci 1,
- není ve spojení s jakýmkoli vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na kterého se vztahují antidumpingová opatření uložená tímto nařízením,
- po skončení období šetření, na jehož základě byla opatření uložena, skutečně vyvezl dotyčný výrobek do Společenství nebo se smluvně neodvolatelně zavázal k vývozu podstatného množství tohoto výrobku do Společenství,
- působí v podmínkách tržního hospodářství stanovených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení nebo případně splňuje požadavky na uložení individuálního cla v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení,
může Rada prostou většinou na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem pozměnit odstavec 2 přidáním tohoto nového vyvážejícího výrobce i) ke společnostem, na něž se vztahuje celní sazba ve výši 0 % platná pro společnosti, jimž byl přiznán status tržního hospodářství podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, nebo ii) ke společnostem podléhajícím vážené průměrné celní sazbě ve výši 28,6 % platné pro společnosti, jimž bylo přiznáno individuální zacházení v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení.";
2. Za článek 1 se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 2
1. Dovozy, u nichž bylo předloženo prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu, fakturované společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž jména jsou uvedena v rozhodnutí Komise 2006/109/ES [4], ve znění pozdějších předpisů, jsou osvobozeny od antidumpingového cla uloženého podle článku 1, pod podmínkou, že:
- jsou vyráběny, dodávány a fakturovány přímo uvedenými společnostmi prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství a
- k těmto dovozům je přiložena platná závazková faktura.
Závazkovou fakturou se rozumí obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze a
- zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
Pokud se ve vztahu ke zboží popsanému v článku 1, které je osvobozeno od antidumpingového cla za podmínek uvedených v odstavci 1, zjistí, že nebyla splněna jedna nebo více stanovených podmínek, vznikne v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu celní dluh. Druhá podmínka stanovená v odstavci 1 se považuje za nesplněnou, pokud se zjistí, že závazková faktura není v souladu s ustanoveními přílohy.
Podmínka se považuje za nesplněnou také tehdy, není-li závazková faktura pravá nebo pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl.
8 odst. 9 základního nařízení nařízením nebo rozhodnutím, které odkazuje na určitou transakci (transakce) a prohlašuje příslušnou závazkovou fakturu (faktury) za neplatnou (neplatné).
Dovozci přijímají jako běžné obchodní riziko, že nesplněním jedné nebo více podmínek stanovených v odstavci 1 a dále definovaných v odstavci 2 kteroukoli stranou může vzniknout celní dluh podle článku 201 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [5].
Vzniklý celní dluh se splatí v okamžiku, kdy Komise zruší přijetí závazku.
3. Dosavadní článek 2 se označuje jako článek 3.
4. K nařízení (ES) č. 1212/2005 se doplňuje příloha uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 269/2006
ze dne 14. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 533/2004 o založení evropských partnerství v rámci procesu stabilizace a přidružení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 181a odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 533/2004 [2] stanoví, že v rámci procesu stabilizace a přidružení budou pro všechny země západního Balkánu založena evropská partnerství.
(2) Evropská rada na svém zasedání v Bruselu ve dnech 17. a 18. června 2004 rozhodla, že Chorvatsko je zemí kandidující na členství v Evropské unii.
Dne 3. října 2005 byla s Chorvatskem zahájena jednání o přistoupení.
(3) Je proto vhodné stanovit, že Evropská unie bude v rámci svých vztahů s Chorvatskem provádět přístupové partnerství namísto evropského partnerství, a změnit odpovídajícím způsobem nařízení (ES) č. 533/2004,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 533/2004 se mění takto:
1. V názvu se zrušuje slovo "evropských".
2. V článku 1 se zrušuje slovo "Chorvatsko".
3. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
Jako součást procesu stabilizace a přidružení se zakládá přístupové partnerství pro Chorvatsko.
Přístupové partnerství poskytuje rámec zahrnující priority, jak vyplývají z analýzy situace
Nařízení Komise (ES) č. 270/2006
ze dne 16. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 271/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné na některé mléčné výrobky vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 15. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanoví, že rozdíl mezi cenami, jež jsou v případě produktů uvedených v čl. 1 písm. a), b), c), d), e) a g) uvedeného nařízení uplatňovány v mezinárodním obchodě, a cenami v rámci Společenství lze pokrýt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) V případě některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, však existuje nebezpečí, že pokud se předem stanoví vysoké sazby náhrad, může to ohrozit závazky přijaté ohledně těchto náhrad.
Aby se tomuto nebezpečí předešlo, je nezbytné přijmout nezbytná preventivní opatření, aniž by se tím však bránilo uzavírání dlouhodobých smluv.
V případě, že jsou sazby náhrad pro tyto produkty stanoveny předem, lze těchto dvou cílů dosáhnout stanovením zvláštních sazeb.
(5) Podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1043/2005 jsou pro stanovení sazby náhrad vzaty v úvahu případně produkční náhrady, podpory nebo jiná opatření s rovnocenným účinkem, která jsou použitelná ve všech členských státech v souladu s nařízením o společné organizaci trhu s daným výrobkem, pokud jde o základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 nebo na roveň postavené produkty.
(6) Podle čl. 12 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se podpora poskytuje na odstředěné mléko vyrobené ve Společenství a zpracované na kasein a kaseináty, pokud toto mléko a kasein nebo kaseináty z něho vyrobené splňují určité podmínky.
(7) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [3], stanoví, že máslo a smetanu za snížené ceny je třeba poskytnout k dispozici odvětvím, která vyrábějí určité výrobky.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené na seznamu v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v článku 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a vyvážené ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze II nařízení (ES) č. 1255/1999 se stanoví ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 272/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých produktů z obilovin a rýže vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1785/2003 stanoví, že rozdíly mezi kurzy a cenami na světovém trhu a cenami uvnitř Společenství produktů uvedených v článku 1 každého z uvedených nařízení mohou být pokryty vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [3], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady použitelná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, podle případu.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů každého z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(5) S ohledem na dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými ohledně vývozů těstovinových výrobků ze Společenství do Spojených států, schválenou rozhodnutím Rady 87/482/EHS [4], je nutné rozlišovat náhradu pro zboží kódů KN 19021100 a 190219 podle jejich místa určení.
(6) Podle čl. 15 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1043/2005 musí být pro dotčený základní produkt stanovena snížená sazba vývozní náhrady s ohledem na výši produkční náhrady podle nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 [5], která se použije během předpokládaného období výroby zboží.
(7) Lihoviny se považují za méně závislé na ceně obilovin používaných na jejich výrobu.
Protokol 19 aktu o přistoupení Spojeného království, Irska a Dánska však stanoví, že musejí být přijata nezbytná opatření s cílem usnadnit používání obilovin Společenství při výrobě lihovin vyráběných z obilovin.
Je proto nezbytné přizpůsobit sazbu náhrady použitelnou pro obiloviny vyvážené ve formě lihovin.
(8) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a článku 1 nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v článku nařízení (ES) č. 1785/2003 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze III nařízení (ES) č. 1784/2003 nebo v příloze IV nařízení (ES) č. 1785/2003, se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 273/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví sazby náhrad použitelné u některých produktů v odvětví cukru vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 písm. a) a odst. 15 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 27 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi cenami produktů uvedenými v čl. 1 odst. 1 písm. a), c), d), f), g) a h) uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a ve Společenství lze pokrýt vývozní náhradou v případě, že se tyto produkty vyvážejí ve formě zboží uvedeného v příloze V uvedeného nařízení.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [2], určuje produkty, pro které by měla být stanovena sazba náhrady uplatňovaná v případě vývozu těchto produktů ve formě zboží uvedeného na seznamu v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001.
(3) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1043/2005 se sazba náhrady na 100 kilogramů pro každý z dotčených základních produktů stanoví každý měsíc.
(4) Ustanovení čl. 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že vývozní náhrada pro produkt obsažený v určitém zboží nesmí být vyšší, než je náhrada použitelná pro tentýž produkt vyvážený bez dalšího zpracování.
(5) Náhrady stanovené tímto nařízením lze stanovit předem, neboť v současnosti není možné odhadnout situaci na trzích v příštích několika měsících.
(6) Závazky přijaté ohledně náhrad, které mohou být poskytovány při vývozu zemědělských produktů obsažených ve zboží, na které se nevztahuje příloha I Smlouvy, by mohly být ohroženy stanovením vysokých sazeb náhrad předem.
V takových situacích je tudíž nezbytné přijmout preventivní opatření, aniž by tím však bylo znemožněno uzavírání dlouhodobých smluv.
Opatřením, které umožňuje splnit tyto různé cíle, je stanovení zvláštní sazby náhrady pro stanovení náhrad předem.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Sazby náhrad použitelné pro základní produkty uvedené v příloze I nařízení (ES) č. 1043/2005 a v čl. 1 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 a vyvážené ve formě zboží uvedeného v příloze V nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 274/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanovuje, že rozdíl mezi cenami výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a cenami těchto výrobků v rámci Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou v rozmezí, které vyplývá z dohod uzavřených podle článku 300 smlouvy.
(2) V souladu s nařízením (ES) č. 1255/1999 se při určování náhrad u výrobků vyjmenovaných v článku 1 výše uvedeného nařízení, vyvážených v přirozeném stavu, musí brát v úvahu:
- stávající situace a budoucí vývoj cen a dostupnosti mléka a mléčných výrobků na trhu Společenství a cen mléka a mléčných výrobků v mezinárodním obchodě,
- marketingové náklady a nejvýhodnější náklady na přepravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných vývozních míst ve Společenství, jakož i náklady spojené s umístěním zboží na trhu v zemi určení,
- cíle společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, které mají zajistit stav rovnováhy a přirozený vývoj cen a obchodování na tomto trhu,
- rozmezí, která vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy, a
- potřeba předcházet výkyvům na trhu Společenství, a
- hospodářský aspekt navrhovaných vývozů.
5 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měly při stanovování cen v rámci Společenství brát v úvahu skutečné ceny, které jsou pro vývoz nejvýhodnější, a při stanovování cen v mezinárodním obchodě by se měly brát v úvahu zejména:
a) ceny převládající na trzích třetích zemí;
b) nejvýhodnější ceny ve třetích zemích určení při dovozu ze třetích zemí;
c) ceny výrobce ve vyvážejících třetích zemích, případně s ohledem na dotace poskytované těmito zeměmi a
d) nabídkové ceny vyplaceně na hranici Evropského společenství.
(4) V souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 může být s ohledem na situaci na světových trzích nebo na konkrétní požadavky určitých trhů zapotřebí rozlišit náhradu u výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení podle místa určení.
3 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měl stanovit seznam výrobků, pro něž jsou poskytovány vývozní náhrady, a výše těchto náhrad alespoň jednou za čtyři týdny; výše náhrady však může zůstat na stejné úrovni déle než čtyři týdny.
(6) V souladu s článkem 16 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], se náhrada pro slazené mléčné výrobky rovná součtu dvou složek; přičemž první je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství mléčných výrobků, a vypočítá se vynásobením základní výše náhrady obsahem mléčných výrobků v dotyčném produktu; druhá je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství přidané sacharózy, a vypočítá se tak, že se základní výše náhrady platná v den vývozu pro produkty, které jsou vyjmenované v čl. 1 odst.
1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [3], vynásobí obsahem sacharózy v celém produktu, tato druhá složka se však použije pouze tehdy, pokud byla přidaná sacharóza vyrobena z cukrové řepy nebo cukrové třtiny sklizené ve Společenství.
(7) Nařízení Komise (EHS) č. 896/84 [4] obsahuje dodatečná ustanovení o poskytování náhrad při změnách hospodářského roku; tato ustanovení umožňují rozlišit náhrady podle data výroby produktů.
(8) Při výpočtu náhrady pro tavené sýry je nezbytné stanovit, že v případě přidání kaseinu a/nebo kaseinátů se takové přidané množství nebere v úvahu.
(9) Při určování produktů a oblastí způsobilých pro náhrady je vhodné vzít v úvahu na jednu stranu skutečnost, že postavení určitých produktů Společenství na trhu neopodstatňuje podporování jejich vývozu, a na druhou stranu to, že zeměpisná blízkost některých oblastí by mohla usnadnit odklon obchodu a zneužití.
(10) Z použití výše uvedených pravidel na současnou situaci na trhu s mlékem, zejména na ceny mléčných výrobků ve Společenství a na světovém trhu, vyplývá, že náhrady by měly být stanoveny v příloze tohoto nařízení.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady, na něž se odkazuje v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 o výrobcích vyvážených v přirozeném stavu, se stanovují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 275/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 14. února 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 14. února 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 276/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 14. února 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 14. února 2006, se maximální částky náhrad pro výrobky a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 12,20 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 277/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 17. února 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 278/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 279/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro sirupy a některé další produkty z cukru vyvážené v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kotacemi nebo cenami na světovém trhu s výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, a cenami těchto výrobků ve Společenství, může být vyrovnán vývozní náhradou;
(2) Článek 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2], stanoví, že vývozní náhrada na 100 kilogramů výrobků, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001, se rovná základní částce násobené obsahem sacharosy, podle potřeby včetně ostatních cukrů vyjádřených jako sacharosa; obsah sacharosy v dotyčném výrobku se určuje v souladu s článkem 3 nařízení Komise (ES) č. 2135/95;
(3) Čl. 30 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že základní výše náhrady pro sorbózu vyvezenou v nezměněném stavu se musí rovnat základní výši náhrady snížené o jednu setinu použitelné výrobní náhrady podle nařízení Rady (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování výrobních náhrad pro cukr používaný v chemickém průmyslu [3] pro výrobky, jejichž seznam je zahrnut v příloze posledně uvedeného nařízení;
(4) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se základní výše náhrady za ostatní výrobky, jejichž seznam je uveden v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení, vyvážené v nezměněném stavu, musí rovnat jedné setině částky, která na jedné straně bere v úvahu rozdíl mezi intervenční cenou pro bílý cukr pro oblasti Společenství bez deficitu v měsíci, pro který je stanovena základní výše, a cenovými nabídkami nebo cenami bílého cukru na světovém trhu, a na straně druhé z důvodu potřeby vytvořit rovnováhu mezi využitím základních produktů Společenství při výrobě zpracovaných výrobků na vývoz do třetích zemí a využitím produktů třetích zemí dovezených v rámci aktivního zušlechťovacího styku;
(5) V souladu s podmínkami čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/2001 se použití základní výše může omezit na některé výrobky, jejichž seznam je obsažen v čl. 1 odst. 1 písm. d) uvedeného nařízení;
(6) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 upravuje stanovení náhrad pro vývoz produktů v nezměněném stavu uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. f), g) a h) uvedeného nařízení; náhrada musí být stanovena na 100 kilogramů sušiny, přičemž se bere v úvahu vývozní náhrada pro produkty spadající pod kód KN 17023091 a pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 a hospodářské aspekty předpokládaných vývozů; v případě produktů uvedených ve zmíněném čl. 1 písm. f) a g) se náhrada má poskytovat pro produkty, které splňují podmínky článku 5 nařízení (ES) č. 2135/95; pokud jde o produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. h) náhrada se poskytne pouze u těch, které splňují podmínky článku 6 nařízení (ES) č. 2135/95;
(7) Výše uvedených náhrad se musí stanovit každý měsíc, přičemž je lze měnit v intervenčním období;
(8) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení;
(9) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený;
(10) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu;
(11) Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je třeba stanovit náhrady pro příslušné produkty v přiměřené výši;
(12) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. d), f), g) a h) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážených v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 280/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 19. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 19. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 29,908 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 281/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 232/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 282/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro produkty zpracované z obilovin a rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 1785/2003 musí být náhrady stanoveny se zřetelem na situaci a na vývojové perspektivy, jednak co se týče dostupného množství obilovin, rýže a zlomkové rýže a jejich ceny na trhu Společenství, a také co se týče cen obilovin, rýže, zlomkové rýže a produktů z obilovin na světovém trhu.
Na základě týchž článků je rovněž důležité zajistit vyváženou situaci a přirozený vývoj cen a obchodu na trzích s obilovinami a rýží.
Zároveň je třeba vzít v úvahu ekonomický aspekt zamýšlených vývozů a potřebu vyhnout se narušení trhu Společenství.
(3) Nařízení Komise (ES) č. 1518/95 [3] o dovozním a vývozním režimu produktů zpracovaných z obilovin a rýže, stanovuje v článku 4 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady pro tyto produkty.
(4) Přidělenou náhradu pro určité zpracované produkty je třeba odstupňovat podle obsahu popelovin, surových vláken, slupek, bílkovin, tuků nebo škrobu; tento obsah je dobrým ukazatelem množství základního produktu skutečně obsaženého ve zpracovaném produktu.
(5) U hlíz manioku a jiných kořenových plodin a tropických hlízovitých plodin, jakož i jejich mouček, nyní ekonomický aspekt případných vývozů, zejména vzhledem k povaze a původu těchto produktů, nevyžaduje stanovení vývozních náhrad.
U některých produktů zpracovaných z obilovin se nyní vzhledem k malému podílu Společenství na světovém trhu nevyžaduje stanovení vývozní náhrady.
(6) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou mít za následek potřebu rozlišit náhradu poskytovanou pro určité produkty podle jejich místa určení.
(7) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(8) Některé produkty zpracované z kukuřice mohou projít tepelným zpracováním, což by mohlo vést k tomu, že by byla poskytnuta náhrada, která neodpovídá kvalitě produktu.
Je tedy nutné upřesnit, že se na tyto produkty, které obsahují předželatinovaný škrob, možnost poskytnutí vývozní náhrady nevztahuje.
(9) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1518/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 283/2006
ze dne 16. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro dovoz čiroku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, nevyhovět žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 10. do 16. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2094/2005 pro čirok se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 284/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví produkční náhrady v odvětví obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 1722/93 ze dne 30. června 1993, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízením Rady (EHS) č.
1766/92 a (EHS) č. 1418/76 týkajícím se produkčních náhrad v odvětví obilovin a rýže [2], stanovilo podmínky pro poskytování produkčních náhrad.
Základ pro výpočet stanovuje článek 3 tohoto nařízení. Takto vypočítanou náhradu, případně odlišenou pro bramborový škrob, je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji pozměnit, jestliže se ceny kukuřice a/nebo pšenice významným způsobem změní.
(2) Produkční náhrady, které stanoví toto nařízení, je třeba přizpůsobit pomocí koeficientů uvedených v příloze II nařízení (EHS) č. 1722/93, aby se stanovila přesná částka k vyplacení.
(3) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrada uvedená v čl. 3 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1722/93 ve vztahu k tuně:
a) 11,60 EUR/t pro kukuřičný, pšeničný, ječný a ovesný;
b) 20,06 EUR/t pro bramborový škrob.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 285/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se zamítají žádosti o udělení vývozní licence v odvětví obilovin pro produkty spadající pod kód KN 11010015
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1342/2003 ze dne 27. července 2003 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí v odvětví obilovin a rýže [2], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Objem žádostí o udělení licence pro produkty spadající pod kód KN 11010015 se stanovením náhrad předem je značný a vykazuje spekulativní charakter.
V důsledku toho bylo rozhodnuto zamítnout všechny žádosti o udělení vývozní licence pro tyto produkty předložené dne 14., 15. a 16. února 2006.
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1342/2003 se zamítají všechny žádosti o udělení vývozní licence pro produkty spadající pod kód KN 11010015 se stanovením náhrad předem předložené dne 14., 15. a 16. února 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 286/2006
ze dne 16. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 10. do 16. února 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 32,45 EUR/t pro maximální celkové množství 49000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 287/2006
ze dne 16. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1809/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Portugalska.
(2) Dle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, že nebude vyhověno žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 10. do 16. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro kukuřici se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 288/2006
ze dne 16. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro obiloviny a pro pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy nebo cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory uvedené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Pokud jde o pšeničnou nebo žitnou mouku, krupici a krupičku, náhradu použitelnou pro tyto produkty je nutné vypočítat s ohledem na množství obilovin nutné k výrobě uvažovaných produktů.
Toto množství byla stanoveno nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhradu u některých produktů podle jejich země určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou měsíčně, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto pravidel v současné situaci na trzích s obilovinami, a zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad dle přílohy tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu, vyvážené v nezměněném stavu, se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 289/2006
ze dne 16. února 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 10. do 16. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 290/2006
ze dne 16. února 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 10. do 16. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 291/2006
ze dne 17. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 292/2006
ze dne 17. února 2006
o zahájení nabídkového řízení na udělení vývozních licencí v režimu A3 pro ovoce a zeleninu (rajčata, pomeranče, citróny a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1], a zejména na čl. 35 odst. 3 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 [2] stanovilo podrobná pravidla pro vývozní náhrady pro ovoce a zeleninu.
(2) Čl. 35 odst. 1 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovil, že v míře nezbytné pro vývoz hospodářsky významného množství produktů mohou být pro produkty vyvážené Společenstvím stanoveny vývozní náhrady, a to v mezích vyplývajících z dohod uzavřených v souladu s článkem 300 Smlouvy.
(3) V souladu s čl. 35 odst. 2 nařízení (ES) č. 2200/96 je třeba zajistit, aby nebyly narušeny obchodní toky vzniklé již dříve na základě režimu náhrad. Z těchto důvodů a kvůli sezónnímu charakteru vývozů ovoce a zeleniny je třeba pro každý produkt stanovit kvóty v souladu s nomenklaturou zemědělských produktů pro vývozní náhrady zavedenou nařízením Komise (EHS) č. 3846/87 [3]. Množství pro jednotlivé produkty je nutné přidělit s přihlédnutím k jejich skladovatelnosti.
(4) Čl. 35 odst. 4 nařízení (ES) č. 2200/96 stanovil, že při stanovení náhrad se bere v úvahu stávající stav a předpokládaný vývoj cen a dostupnosti ovoce a zeleniny na trhu Společenství na straně jedné a cen obvyklých v mezinárodním obchodě na straně druhé. Je nutné zohlednit i náklady na uvedení produktů na trh a na jejich dopravu a také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(5) V souladu s čl. 35 odst. 5 nařízení (ES) č. 2200/96 se ceny na trhu Společenství stanoví s přihlédnutím k cenám, které se z hlediska vývozu jeví jako nejpříznivější.
(6) Situace v mezinárodním obchodě nebo specifické požadavky konkrétních trhů mohou vyžadovat, aby se výše náhrady pro daný produkt lišila podle místa jeho určení.
(7) Rajčata, pomeranče, citróny a jablka tříd jakosti Extra, I a II stanovených na základě společných norem jakosti mohou být v současné době vyváženy v hospodářsky významném množství.
(8) Za účelem nejúčinnějšího využití dostupných zdrojů a na základě dané struktury vývozů Společenství je třeba přistoupit k otevřenému nabídkovému řízení a stanovit pro dané období směrné výše náhrad a předpokládaná množství.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro ovoce a zeleninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Tímto se otevírá nabídkové řízení na přidělení vývozních licencí v režimu A3.
Dotčené produkty, lhůty pro podání nabídek, směrné výše náhrad a předpokládaná množství jsou stanoveny v příloze.
2. Licence vydané za účelem potravinové pomoci podle článku 16 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [4] se nezapočítávají do povolených množství uvedených v příloze.
3. Aniž je dotčeno provádění čl. 5 odst. 6 nařízení (ES) č. 1961/2001, doba platnosti licence typu A3 se stanoví na dva měsíce.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 293/2006
ze dne 17. února 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 3. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 3. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 294/2006
ze dne 17. února 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 3. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 3. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 295/2006
ze dne 17. února 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka v 98. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 2799/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s článkem 26 nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka [2], intervenční orgány nabídly k prodeji pomocí stálého nabídkového řízení určitá množství sušeného odstředěného mléka ve svém vlastnictví.
(2) Podle článku 30 uvedeného nařízení se s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení stanoví minimální prodejní cena nebo se rozhodne nepokračovat v nabídkovém řízení.
Výše jistoty složené na zpracování se určuje s ohledem na rozdíl mezi tržní cenou sušeného odstředěného mléka a minimální prodejní cenou.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být minimální prodejní cena stanovena na níže určené úrovni a měla by být stanovena příslušná jistota za zpracování.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Minimální prodejní cena a jistota za zpracování pro 98. dílčí nabídkové řízení prováděné podle nařízení (ES) č. 2799/1999, jehož lhůta pro podávání nabídek skončila dnem 14. února 2006, se stanovují takto:
—minimální prodejní cena: _BAR_ 191,38 EUR/100 kg, _BAR_
—jistota za zpracování: _BAR_ 35,00 EUR/100 kg. _BAR_
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 296/2006
ze dne 17. února 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 3. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 3. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 45 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 50 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 297/2006
ze dne 17. února 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 35. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 35. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 14. února 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 255,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 298/2006
ze dne 17. února 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka pro 34. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 214/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 ze dne 12. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství sušeného odstředěného mléka, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 214/2001.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 34. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 214/2001, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 14. února 2006, se stanovuje minimální prodejní cena odstředěného mléka ve výši 191,10 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 299/2006
ze dne 17. února 2006
o vydání dovozních licencí pro rýži původem ze států AKT a zámořských zemí a území na základě žádostí podaných během prvních pěti pracovních dnů měsíce února 2006 podle nařízení (ES) č. 638/2003
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002, kterým se stanoví režim použitelný pro zemědělské produkty a zboží vzniklé zpracováním zemědělských produktů pocházejících z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) a kterým se zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [1],
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství ("rozhodnutí o přidružení zámořských zemí a území") [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 638/2003 ze dne 9. dubna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 a rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o režim použitelný na dovoz rýže pocházející z afrických, karibských a tichomořských států (státy AKT) a ze zámořských zemí a území (ZZÚ) [3], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
Posouzení množství, na něž byly podány žádosti, ukazuje, že u tranše pro měsíc února 2006 je třeba vydat licence pro požadovaná množství, případně upravená procentní sazbou snížení, a stanovit množství, která budou převedena do následující tranše,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. K žádostem podaným během prvních pěti pracovních dnů měsíce února 2006 podle nařízení (ES) č. 638/2003 a oznámeným Komisi se vydávají dovozní licence pro množství rýže uvedená v žádostech, s případnou úpravou procentní sazbou snížení stanovenou v příloze tohoto nařízení.
2. Množství, která jsou k dispozici pro následující tranši, jsou stanovena v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 18. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 300/2006
ze dne 30. ledna 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/96 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 26 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je v zájmu Společenství částečně nebo zcela pozastavit všeobecná cla společného celního sazebníku pro určitý počet nových produktů, které nejsou uvedeny v příloze nařízení Rady (ES) č. 1255/96 [1].
(2) Určitý počet produktů, na které se odkazuje v uvedeném nařízení, by se měl ze seznamu v příloze vypustit, protože v jejich případě již není v zájmu Společenství pokračovat v pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku nebo protože je nutné změnit jejich popis s ohledem na technický vývoj produktů a hospodářské trendy na trhu.
(3) Proto by se produkty, u kterých je nutné provést změny v popisu, měly považovat za nové produkty.
(4) S ohledem na velký počet změn, které vstupují v platnost dnem 1. ledna 2006, by příloha nařízení (ES) č. 1255/96 měla být z důvodu přehlednosti zcela nahrazena s účinkem od uvedeného dne.
(5) Opatření by mělo mít platnost od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2008, aby mohl být proveden hospodářský přezkum jednotlivých pozastavení v tomto období.
Osm let zkušeností ukázalo nutnost stanovit konec použitelnosti pro pozastavení uvedená v příloze tohoto nařízení, aby se zajistilo zohlednění technologických a hospodářských změn.
Nemělo by to vylučovat předčasné ukončení některých opatření nebo jejich prodloužení po uplynutí tohoto období, pokud budou předloženy hospodářské důvody v souladu se zásadami stanovenými ve sdělení Komise o pozastavení všeobecných cel a autonomních celních kvótách [2].
(6) Nařízení (ES) č. 1255/96 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) S ohledem na ekonomickou důležitost tohoto nařízení je nezbytné opřít se o naléhavé důvody podle části I bodu 3 Protokolu o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke smlouvám o založení Evropských společenství.
(8) Vzhledem k tomu, že se toto nařízení má používat od 1. ledna 2006, mělo by vstoupit v platnost okamžitě,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha nařízení (ES) č. 1255/96 se nahrazuje přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Dočasná pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro produkty uvedené v příloze se použijí od 1. ledna 2006.
Použitelnost pozastavení končí dne 31. prosince 2008, pokud Rada Evropské unie nerozhodne jinak.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 301/2006
ze dne 20. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 302/2006
ze dne 20. února 2006
o dovozních licencích pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 ze dne 10. prosince 2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT), které zrušuje nařízení (ES) č. 1706/98 [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2247/2003 ze dne 19. prosince 2003 o prováděcích pravidlech v sektoru hovězího a telecího masa, nařízení Rady (ES) č. 2286/2002 o režimu zemědělských produktů a z nich vyrobeného zboží původem ze zemí Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří (AKT) [3], a zejména na článek 5 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 1 nařízení (ES) č. 2247/2003 uvádí možnost vydat dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie.
Dovozy se však musí uskutečnit v rámci množství stanovených pro každou z těchto vyvážejících třetích zemí.
(2) Žádosti o udělení licence podané v období od 1. do 10. února 2006, vyjádřené v množství vykostěného masa, ve smyslu nařízení (ES) č. 2247/2003, pro produkty původem z Botswany, Keni, Madagaskaru, Svazijska, Zimbabwe a Namibie nepřesahují množství, která jsou pro tyto státy k dispozici.
Proto je možné vydat dovozní licence na požadovaná množství.
(3) Je třeba stanovit množství, pro která je od 1. března 2006 v rámci celkového množství 52100 t možné podat žádost o licenci.
(4) V této souvislosti se připomíná, že se toto nařízení nijak nedotýká směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o hygienických otázkách a otázkách veterinární inspekce při dovozu skotu, vepřů, ovcí a koz, masa čerstvého nebo masných produktů původem z třetích zemí [4],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Níže uvedené členské státy vydávají dne 21. února 2006 dovozní licence pro produkty z hovězího a telecího masa, vyjádřené v množství vykostěného masa, původem z určitých států Afriky, Karibské oblasti a Tichomoří, a to pro níže uvedená množství a země původu:
Německo:
- 220 t původem z Botswany,
- 100 t původem z Namibie.
Spojené království:
- 150 t původem z Botswany,
- 200 t původem z Namibie.
Článek 2
Žádosti o licence mohou být dle čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 2247/2003 podány během prvních deseti dnů měsíce března 2006 pro níže uvedená množství vykostěného hovězího a telecího masa:
Botswana: _BAR_ 18096 t, _BAR_
Keňa: _BAR_ 142 t, _BAR_
Madagaskar: _BAR_ 7579 t, _BAR_
Svazijsko: _BAR_ 3363 t, _BAR_
Zimbabwe: _BAR_ 9100 t, _BAR_
Namibie: _BAR_ 12250 t. _BAR_
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 21. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 303/2006
ze dne 20. února 2006
o vydávání vývozních licencí režimu B pro ovoce a zeleninu (citrony a jablka)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES) č. 2200/96 týkajícímu se vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2044/2005 [3] stanovilo směrná množství, pro něž lze vydat vývozní licence režimu B.
(2) Podle informací, které má Komise k dnešnímu datu k dispozici, hrozí, že brzy dojde k překročení směrných množství stanovených pro citrony a jablka ve stávajícím vývozním období.
Toto překročení by narušilo řádné fungování systému vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu.
(3) Aby se předešlo této situaci, měly by být žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro citrony a jablka podané po 21. únoru 2006 zamítány, a to až do konce stávajícího vývozního období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro citrony a jablka podle článku 1 nařízení (ES) č. 2044/2005, jejichž příslušná vývozní prohlášení byla přijata po 21. únoru 2006 a před 17. březnem 2006, se zamítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 304/2006
ze dne 20. února 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 24,855 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 21. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 305/2006
ze dne 21. února 2006
o zavedení zvláštních omezujících opatření proti některým osobám podezřelým z účasti na zavraždění bývalého předsedy libanonské vlády Rafíka Harírího
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 60, 301 a 308 této smlouvy,
s ohledem na společný postoj Rady 2005/888/SZBP ze dne 12. prosince 2005 o zvláštních omezujících opatření proti některým osobám podezřelým z účasti na zavraždění bývalého předsedy libanonské vlády Rafíka Harírího [1],
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 31. října 2005 Rada bezpečnosti OSN přijala rezoluci 1636 (2005), ve které vzala na vědomí závěry zprávy mezinárodní vyšetřovací komise, které se týkaly teroristického bombového útoku ze dne 14. února 2005, při němž došlo v libanonském Bejrútu k zabití 23 osob, včetně bývalého předsedy libanonské vlády Rafíka Harírího, a ke zranění desítek dalších osob.
(2) Rada bezpečnosti vzala s vážným znepokojením na vědomí závěr mezinárodní vyšetřovací komise, že existují provázané důkazy, které naznačují, že do tohoto teroristického činu byli zapojeni libanonští a syrští představitelé, a s cílem pomoci při vyšetřování tohoto trestného činu a aniž by tím bylo dotčeno konečné určení viny či neviny jakýchkoli osob před soudem, rozhodla v souladu s kapitolou VII Charty Organizace spojených národů o uložení opatření namířených proti všem osobám podezřelým z podílu na přípravě, podpoře, organizování či spáchání tohoto teroristického činu.
(3) Společný postoj 2005/888/SZBP provádí opatření stanovená v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1636 (2005), a zejména zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů osob, které výbor Rady bezpečnosti zřízený podle odst. 3 písm. b) rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1636 (2005) zařadil na seznam osob podezřelých z podílu na přípravě, z podpory, organizování či zavraždění bývalého předsedy libanonské vlády Rafíka Harírího a dalších osob dne 14. února 2005.
(4) Tato opatření spadají do oblasti působnosti Smlouvy, a proto, především aby se zajistilo jejich jednotné používání hospodářskými subjekty ve všech členských státech, jsou k jejich provedení, pokud jde o Společenství, nezbytné právní předpisy Společenství.
(5) Bylo by účelné, aby byla Komise zmocněna měnit přílohy tohoto nařízení, případně na základě oznámení nebo informace příslušného Výboru pro sankce a členských států.
(6) Členské státy by měly stanovit sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení.
Stanovené sankce by měly být přiměřené, účinné a odrazující.
(7) Aby se zajistila účinnost opatření stanovených v tomto nařízení, mělo by toto nařízení vstoupit v platnost dnem vyhlášení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1.
"Výborem pro sankce" výbor Rady bezpečnosti OSN zřízený podle odst. 3 písm. b) rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1636 (2005);
2. "finančními prostředky" finanční aktiva a hospodářské výhody všeho druhu, mimo jiné:
a) peníze v hotovosti, šeky, peněžní pohledávky, směnky, poštovní poukázky a jiné platební prostředky;
b) vklady u finančních institucí a jiných subjektů, zůstatky na účtech, pohledávky a závazky z pohledávek;
c) veřejně i soukromě obchodované cenné papíry a dluhové nástroje, včetně akcií a kapitálových podílů, certifikátů zastupujících cenné papíry, dluhopisů, opčních listů, dlužních úpisů a smluv o derivátových nástrojích;
d) úroky, dividendy nebo jiné výnosy či hodnoty pocházející z aktiv nebo jimi vytvářené;
e) úvěry, právo na započtení, záruky, závazky plnění nebo jiné finanční závazky;
f) akreditivy, nákladní listy, dodací listy;
g) dokumenty prokazující podíl na finančních prostředcích nebo na finančních zdrojích;
3. "zmrazením finančních prostředků" zabránění veškerému pohybu, převodu, změně, využití finančních prostředků nebo přístupu k nim či nakládání s nimi jakýmkoli způsobem, v důsledku čehož by mohlo dojít k jakékoli změně jejich objemu, množství, umístění, vlastnictví, držby, povahy nebo určení nebo jiné změně, která by umožnila využití těchto prostředků, včetně správy portfolia;
4. "hospodářskými zdroji" aktiva jakéhokoli druhu, hmotná či nehmotná, movitá či nemovitá, která nejsou finančními prostředky, ale mohou být použita k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb;
5. "zmrazením hospodářských zdrojů" zabránění použití hospodářských zdrojů k získání finančních prostředků, zboží nebo služeb jakýmkoli způsobem, zejména prodejem, pronájmem nebo zastavením.
6. "územím Společenství" území členských států, na které se vztahuje Smlouva, za podmínek v ní stanovených.
Článek 2
1. Veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které patří fyzickým či právnickým osobám nebo subjektům uvedeným v příloze I nebo jsou jimi vlastněné, držené nebo ovládané, se zmrazují.
2. Fyzickým nebo právnickým osobám nebo subjektům uvedeným v příloze I nebo v jejich prospěch nesmějí být přímo ani nepřímo zpřístupněny žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Vědomá a úmyslná účast na činnostech, jejichž cílem nebo výsledkem je přímé nebo nepřímé obcházení opatření uvedených v odstavcích 1 a 2, se zakazuje.
Článek 3
1. Odchylně od článku 2 mohou příslušné orgány členských států uvedené v příloze II povolit za podmínek, které považují za vhodné, uvolnění některých zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů nebo zpřístupnění některých finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů, pokud rozhodnou, že dotyčné finanční prostředky nebo hospodářské zdroje jsou
a) nezbytné k úhradě základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, plateb nájemného nebo splácení hypoték, plateb za léky a lékařskou péči, plateb daní, pojistného a poplatků za veřejné služby;
b) určené výlučně k hrazení přiměřených honorářů za odborné výkony a náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb; nebo
c) určené výlučně k úhradě poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků či hospodářských zdrojů,
pokud dotčený členský stát oznámí toto rozhodnutí Výboru pro sankce a pokud tento výbor jeho rozhodnutí schválí.
2. Dotčený příslušný orgán uvědomí příslušné orgány ostatních členských států a Komisi o všech povoleních udělených podle odstavce 1.
3. Ustanovení čl. 2 odst. 2 se nepoužijí na doplňování zmrazených účtů o úroky nebo jiné výnosy z těchto účtů, pokud veškeré takové úroky či jiné výnosy jsou zmrazeny podle čl. 2 odst. 1.
Článek 4
Ustanovení čl. 2 odst. 2 nebrání finančním institucím, aby na zmrazený účet připisovaly finanční prostředky, které byly na účet osoby nebo subjektu uvedených na seznamu převedeny třetími osobami, pokud takto připsané částky na tyto účty budou rovněž zmrazeny podle čl. 2 odst. 1. Finanční neprodleně uvědomí o těchto převodech příslušné orgány.
Článek 5
1. Aniž jsou dotčena použitelná pravidla o ohlašování, důvěrnosti a profesním tajemství a článek 284 Smlouvy, fyzické a právnické osoby a subjekty:
a) neprodleně poskytnou příslušným orgánům uvedeným v příloze II členských států, ve kterých mají bydliště nebo sídlo, veškeré informace, které mohou usnadnit dodržování tohoto nařízení, jako jsou účty a částky zmrazené v souladu s článkem 2, a předají tyto informace přímo nebo prostřednictvím těchto příslušných orgánů Komisi;
b) spolupracují s příslušnými orgány uvedenými v příloze II při veškerém ověřování těchto informací.
2. Veškeré dodatečné informace přímo obdržené Komisí se zpřístupní příslušným orgánům dotčeného členského státu.
3. Veškeré informace poskytnuté nebo obdržené v souladu s tímto článkem se použijí pouze pro účely, pro něž byly poskytnuty nebo obdrženy.
Tyto účely zahrnují spolupráci při veškerých mezinárodních šetřeních souvisejících s aktivy nebo finančními převody fyzických a právnických osob a subjektů uvedených na seznamu v příloze I.
Článek 6
Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů nebo odmítnutí je zpřístupnit učiněné v dobré víře, že toto jednání je v souladu s tímto nařízením, nezakládá vznik žádné odpovědnosti fyzické nebo právnické osoby nebo subjektu, který je provádí, nebo jeho vedoucích pracovníků či zaměstnanců, neprokáže-li se, že tyto finanční prostředky nebo hospodářské zdroje byly zmrazeny v důsledku nedbalosti.
Článek 7
O opatřeních přijatých podle tohoto nařízení se Komise a členské státy neprodleně vzájemně informují a předávají si veškeré další důležité informace, jež mají k dispozici v souvislosti s tímto nařízením, zejména informace týkající se problémů s jeho porušováním a vynucováním a o rozhodnutích vnitrostátních soudů.
Článek 8
1. Komise je oprávněna
a) měnit přílohu I na základě rozhodnutí Výboru pro sankce a
b) měnit přílohu II na základě informací poskytnutých členskými státy.
2. Aniž jsou dotčena práva a povinnosti členských států podle Charty Organizace spojených národů, udržuje Komise veškeré nezbytné styky s Výborem pro sankce za účelem účinného provádění tohoto nařízení.
Článek 9
Členské státy stanoví pravidla pro ukládání sankcí za porušení tohoto nařízení a přijmou veškerá opatření nezbytná k jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí Komisi tato pravidla neprodleně po vstupu tohoto nařízení v platnost a oznámí jí všechny jejich následné změny.
Článek 10
Toto nařízení se použije
a) na území Společenství včetně jeho vzdušného prostoru;
b) na palubě jakéhokoli letadla nebo plavidla v pravomoci členského státu;
c) na státní příslušníky členského státu bez ohledu na to, zda se nacházejí na území Společenství či nikoliv;
d) na právnické osoby nebo subjekty založené nebo zřízené podle práva členského státu;
e) na právnické osoby nebo subjekty v souvislosti s jakoukoli obchodní činností, která je provozována zcela nebo částečně v rámci Společenství.
Článek 11
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 306/2006
ze dne 21. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 22. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 307/2006
ze dne 21. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 80/2006 o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej žita na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 80/2006 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na další prodej žita na trhu Společenství ze zásob německé intervenční agentury.
(2) S ohledem na předpokládané potřeby trhů a množství, kterými disponuje německá intervenční agentura, Německo informovalo Komisi o záměru své intervenční agentury zvýšit množství, které je předmětem nabídkového řízení, o 50000 tun.
S ohledem na situaci na trhu je vhodné žádosti Německa vyhovět.
(3) Nařízení (ES) č. 80/2006 by proto mělo být pozměněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 1 nařízení (ES) č. 80/2006 se množství "50000" tun nahrazuje množstvím "100000" tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 308/2006
ze dne 22. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 23. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 309/2006
ze dne 21. února 2006,
kterým se stanoví jednotkové hodnoty pro určení celní hodnoty určitého zboží podléhajícího rychlé zkáze
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [1],
s ohledem na nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 [2], kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92, a zejména na čl. 173 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 173 až 177 nařízení (EHS) č. 2454/93 stanoví, že Komise pravidelně stanoví jednotkové hodnoty zboží uvedeného v klasifikaci obsažené v příloze 26 uvedeného nařízení.
(2) Použití těchto pravidel a kritérií stanovených ve výše uvedených článcích na skutečnosti, které byly sděleny Komisi v souladu s čl. 173 odst. 2 uvedeného nařízení, vedou ke stanovení jednotkových hodnot pro dotyčné zboží, jak je uvedeno v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Jednotkové hodnoty stanovené v čl. 173 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2454/93 se stanoví podle tabulky uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 310/2006
ze dne 22. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1695/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob francouzské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1695/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 1000000 tun pšenice obecné ze zásob francouzské intervenční agentury.
(2) Nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek téměř úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a na situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit francouzské intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 500000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1695/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 1695/2005 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 1500000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 311/2006
ze dne 22. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 27/2006, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení pro vývoz pšenice obecné ze zásob německé intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 27/2006 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení pro vývoz 500000 tun pšenice obecné ze zásob německé intervenční agentury.
(2) Nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek téměř úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a na situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit německé intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 500000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 27/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 2 nařízení (ES) č. 27/2006 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 1000000 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 312/2006
ze dne 22. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1062/2005, pokud jde o množství, na které se vztahuje stálé nabídkové řízení na vývoz pšenice obecné ze zásob rakouské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Komise (ES) č. 1062/2005 [2] bylo zahájeno stálé nabídkové řízení na vývoz 124109 tun pšenice obecné ze zásob rakouské intervenční agentury.
(2) Nabídková řízení, která proběhla od zahájení tohoto nabídkového řízení, měla za následek úplné vyčerpání množství poskytnutých hospodářským subjektům.
S ohledem na silnou poptávku v posledních týdnech a situaci na trhu je třeba uvolnit nová množství a umožnit rakouské intervenční agentuře, aby zvýšila množství zařazené do nabídkového řízení za účelem vývozu o 45000 tun.
(3) Nařízení (ES) č. 1062/2005 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1062/2005 se článek 2 nahrazuje tímto:
"Článek 2
Nabídkové řízení se vztahuje na maximální množství 169109 tun pšenice obecné, jež má být vyvezeno do třetích zemí kromě Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Chorvatska, Lichtenštejnska, Rumunska, Srbska a Černé Hory [3] a Švýcarska.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 313/2006
ze dne 22. února 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej neloupané rýže ze zásob řecké intervenční agentury na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 7 odst. 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 75/91 [2] stanovilo postupy a podmínky pro uvedení neloupané rýže do prodeje intervenčními agenturami.
(2) S ohledem na situaci na trhu s rýží ve Společenství je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení na další prodej zhruba 34611 tun neloupané rýže ze zásob řecké intervenční agentury na vnitřním trhu.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Řecká intervenční agentura zahájí za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 75/91 stálé nabídkové řízení na další prodej neloupané rýže ze svých zásob na vnitřním trhu, a to v množstvích uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Lhůta pro podání nabídek pro první dílčí nabídkové řízení je stanovena do 8. března 2006.
2. Lhůta pro podání nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 28. června 2006.
3. Nabídky je třeba předkládat řecké intervenční agentuře na adresu:
OPEKEPE
Acharnon Street 241
GR-10446 Atény
Tel.: (30-210) 212 48 46 a 212 47 88
Fax: (30-210) 212 47 91
.
Článek 3
Odchylně od článku 19 nařízení (EHS) č. 75/91 sdělí řecká intervenční agentura Komisi nejpozději každé úterý v týdnu, který následuje po ukončení lhůty pro podání nabídek, množství a průměrné ceny různých prodaných šarží, rozdělených případně podle skupin.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 314/2006
ze dne 22. února 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení na další prodej neloupané rýže ze zásob španělské intervenční agentury na vnitřním trhu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1], a zejména na čl. 7 odst. 4 a 5 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 75/91 [2] stanovilo postupy a podmínky pro uvedení neloupané rýže do prodeje intervenčními agenturami.
(2) S ohledem na situaci na trhu s rýží ve Společenství je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení na další prodej zhruba 31309 tun neloupané rýže ze zásob španělské intervenční agentury na vnitřním trhu.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Španělská intervenční agentura zahájí za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 75/91 stálé nabídkové řízení na další prodej neloupané rýže ze svých zásob na vnitřním trhu, a to v množstvích uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
1. Lhůta pro podání nabídek pro první dílčí nabídkové řízení je stanovena do 8. března 2006.
2. Lhůta pro podání nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 28. června 2006.
3. Nabídky je třeba předkládat španělské intervenční agentuře na adresu:
Fondo Español de Garantía Agraria (FEGA)
Beneficencia 8
E-28004 Madrid
Dálnopis: 23427 FEGA E
Fax (34) 915 21 98 32 a (34) 915 22 43 87
.
Článek 3
Odchylně od článku 19 nařízení (EHS) č. 75/91 sdělí španělská intervenční agentura Komisi nejpozději každé úterý v týdnu, který následuje po ukončení lhůty pro podání nabídek, množství a průměrné ceny různých prodaných šarží, rozdělených případně podle skupin.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 315/2006
ze dne 22. února 2006,
kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU–SILC) ohledně seznamu cílových sekundárních proměnných, které se týkají podmínek bydlení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1177/2003 ze dne 16. června 2003 o statistice Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU–SILC) [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1177/2003 vytvořilo společný rámec pro systematickou tvorbu statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek zahrnující srovnatelné a včasné průřezové a panelové údaje o příjmech a o stupni a struktuře chudoby a sociálního vyloučení na vnitrostátní úrovni a na úrovni Evropské unie.
(2) Podle čl. 15 odst. 2 písm. f) nařízení (ES) č. 1177/2003 jsou prováděcí opatření nezbytná pro sestavení seznamu cílových sekundárních oblastí a proměnných, které mají být každoročně zařazovány do průřezové složky EU–SILC. Pro rok 2007 by měl být sestaven seznam cílových sekundárních proměnných, obsažených v modulu "podmínky bydlení". Tento seznam by měl být doprovázen kódy proměnných a definicemi.
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Seznam cílových sekundárních proměnných, kódy proměnných a definice pro modul "podmínky bydlení" pro rok 2007, který se zařadí do průřezové složky statistiky Společenství v oblasti příjmů a životních podmínek (EU–SILC), jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 316/2006
ze dne 22. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2535/2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o dovozní režim pro mléko a mléčné výrobky a otevření celních kvót
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 29 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 2006/67/ES ze dne 20. prosince 2005 o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Jordánským hášimovským královstvím o vzájemných liberalizačních opatřeních, změně dohody o přidružení mezi ES a Jordánskem (dohoda o přidružení) a nahrazení příloh I, II, III a IV a protokolů 1 a 2 této dohody [2], stanoví pro sýry pocházející z Jordánska volný a neomezený přístup do Společenství.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 2535/2001 [3] stanoví mimo jiné prováděcí pravidla k dovoznímu režimu pro mléko a mléčné výrobky pro dohodu o přidružení.
Protože ustanovení o dovozních kvótách pro sýry pocházející z Jordánska nejsou nadále slučitelná s volným a neomezeným přístupem tohoto produktu do Společenství podle protokolu 1 dohody o přidružení nahrazené výše uvedenou dohodou ve formě výměny dopisů, je třeba je zrušit.
(3) Kapitola III nařízení (ES) č. 2535/2001 stanoví roční celní kvótu másla pocházejícího z Nového Zélandu.
(4) Nařízení Rady (ES) č. 2175/2005 ze dne 21. prosince 2005 o provedení dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii a o doplnění přílohy I nařízení (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku [4], stanoví dodatečný příděl 735 tun másla pocházejícího z Nového Zélandu v rámci ročních dovozních celních kvót. Je proto vhodné upravit množství másla v rámci kvóty č. 09.4589 uvedené v příloze III části A nařízení (ES) č. 2535/2001.
(5) Nařízení (ES) č. 2535/2001 proto musí být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 2535/2001 se mění takto:
1. V článku 5 se zrušuje písmeno g).
2. V čl. 13 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"V případě kvót uvedených v čl. 5 písm. c), d), e), f) a h) se však žádost o licenci vztahuje nejméně na deset tun a nejvýše na množství stanovené na každé období."
3. V příloze I se zrušuje část G.
4. V části A přílohy III se část, která se vztahuje ke kvótě č. 09.4589, nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
NAŘÍZENÍ KOMISE (ES) č. 317/2006
ze dne 22. prosince 2005,
kterým se na rok 2005 stanoví "seznam Prodcom" průmyslových výrobků zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3924/91
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3924/91 ze dne 19. prosince 1991 o zavedení statistického zjišťování průmyslové výroby ve Společenství [1], a zejména na čl. 2 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 3924/91 požaduje, aby členské státy prováděly statistické zjišťování průmyslové výroby ve Společenství.
(2) Statistické zjišťování průmyslové výroby musí být založeno na seznamu výrobků, podle kterého se stanoví, která průmyslová výroba má být předmětem zjišťování.
(3) Seznam výrobků je nezbytný, aby bylo umožněno srovnání statistických údajů o výrobě a o zahraničním obchodu a aby bylo možné získat porovnání s klasifikací produkce ve Společenství (CPA).
(4) Seznam výrobků požadovaný nařízením (EHS) č. 3924/91 a označovaný "seznam Prodcom" je jednotný pro všechny členské státy a je nezbytný pro účely porovnání údajů mezi jednotlivými členskými státy.
(5) Seznam Prodcom je nutno aktualizovat, a tudíž je nezbytné stanovit tento seznam na rok 2005.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS Euratom [2],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Seznam Prodcom na rok 2005 je uveden v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 319/2006
ze dne 20. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [3] stanoví důležitou reformu společné organizace trhů v odvětví cukru.
Opatření zaváděná uvedeným nařízením zahrnují postupné podstatné snížení institucionální podpory ceny cukru Společenství.
(2) V důsledku snížení podpory trhu v odvětví cukru by měla být zvýšena podpora příjmu zemědělců.
Celková úroveň platby by se měla vyvíjet souběžně s postupným snižováním podpor trhu.
(3) Oddělení podpory přímému producentovi a zavedení režimu jednotné platby jsou podstatnými prvky procesu reformy společné zemědělské politiky, která se zaměřuje na odklon od politiky podpory cen a produkce k politice podpory příjmů zemědělců.
Nařízení (ES) č. 1782/2003 [4] zavedlo uvedené prvky pro řadu zemědělských produktů.
(4) Aby mohly být splněny cíle reformy společné zemědělské politiky, měla by se podpora pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku, které jsou používány pro výrobu cukru nebo inulinového sirupu, oddělit a začlenit do režimu jednotné platby.
(5) Pravidla pro režimy přímých podpor stanovená v nařízení (ES) č. 1782/2003 by proto měla být upravena.
(6) V zájmu zmírnění dopadů restrukturalizačního procesu v členských státech, které udělily restrukturalizační podporu stanovenou v nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství [5], pro nejméně 50 % kvóty stanovené v nařízení (ES) č. 318/2006, by pěstitelé cukrové řepy a cukrové třtiny měli obdržet podporu nejvýše po dobu pěti po sobě jdoucích let.
(7) Výše jednotlivých podpor příjmů by se měla vypočítat na základě podpory, kterou dotyčný zemědělec obdržel v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru po jeden nebo více hospodářských roků, které určí členské státy.
(8) V zájmu řádného uplatňování režimu podpor a z důvodu rozpočtové kontroly by mělo být stanoveno, že celková podpora příjmů nesmí překročit limity vypočítané pro jednotlivé členské státy na základě historického referenčního roku a v prvních čtyřech letech s přihlédnutím k dodatečným částkám vyplývajícím z odvozených cen.
(9) Pěstitelé cukrové řepy a čekanky v nových členských státech využívali od přistoupení k EU podporu cen v rámci nařízení (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [6].
Na platbu za cukr a složky platby za cukr a čekanku v režimu jednotné platby by se proto neměl vztahovat plán zvýšení podle článku 143a nařízení (ES) č. 1782/2003.
Ze stejných důvodů by členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu měly rovněž mít možnost udělit podporu vyplývající z reformy v odvětví cukru ve formě oddělených přímých plateb mimo tento režim.
(10) K zajištění řádného uplatňování režimu jednotné platby v nových členských státech by měly být upraveny konkrétní obtíže vyplývající z přechodu z režimu jednotné platby na plochu na režim jednotné platby.
(11) Členským státům, které se rozhodly nebo rozhodnou uplatňovat režim jednotné platby až od 1. ledna 2007, by mělo být umožněno poskytovat pěstitelům cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky, které se použijí k výrobě cukru a inulinového sirupu v roce 2006, podpory příjmů v podobě platby založené na počtu hektarů dodané cukrové řepy, cukrové třtiny nebo čekanky.
S ohledem na výpočet složky plateb pro cukrovou řepu a čekanku by měly mít členské státy v rámci režimu jednotné platby možnost stanovit, které hospodářské roky budou považovat za reprezentativní.
(12) V zájmu vyřešení případných obtíží vyplývajících z přechodu ze stávajícího režimu na režim jednotné platby je vhodné pověřit Komisi, aby přijala odpovídající přechodná pravidla změnou článku 155 nařízení (ES) č. 1782/2003.
(13) Příloha I nařízení (ES) č. 1782/2003 by měla být upravena, aby byly vyčleněny některé nově zavedené platby jako přímé platby.
(14) Vnitrostátní stropy uvedené v přílohách II, VIII a VIIIa nařízení (ES) č. 1782/2003 by měly být upraveny, aby byla zohledněna výše podpory příjmů poskytované s ohledem na platbu za cukr.
(15) Při provádění podpory pro energetické plodiny byly zjištěny obtíže.
Článek 90 nařízení (ES) č. 1782/2003 by proto měl být upraven.
(16) Nařízení (ES) č. 1782/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 1782/2003 se mění takto:
1) V čl. 33 odst. 1 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) pokud jim byla poskytnuta platba během referenčního období uvedeného v článku 38 v rámci alespoň jednoho z režimů podpor uvedených v příloze VI, nebo, v případě olivového oleje, v hospodářském roce uvedeném v čl. 37 odst. 1 druhém pododstavci, nebo, v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky, pokud obdrželi podporu trhu v reprezentativním období uvedeném v písmenu K přílohy VII;"
.
2) V čl. 37 odst. 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pro cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku používané k výrobě cukru nebo inulinového sirupu se referenční částka vypočte a upraví v souladu s písmenem K přílohy VII."
3) V článku 40 se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Pokud bylo případem vyšší moci nebo mimořádnými okolnostmi ovlivněno celé referenční období, vypočítá členský stát referenční částku na základě období 1997 až 1999, nebo, v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky, na základě nejbližšího hospodářského roku před reprezentativním obdobím určeným v souladu s písmenem K přílohy VII.
V tom případě se odstavec 1 použije obdobně."
4) Článek 41 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V případě čekanky může Komise s přihlédnutím k posledním údajům, které jí členské státy dají k dispozici do 31. března 2006, postupem podle čl. 144 odst. 2 přerozdělit částky stanovené pro členský stát v písm. K bodě 2 přílohy VII a odpovídajícím způsobem upravit vnitrostátní stropy stanovené v příloze VIII, nesmí však změnit celkové částky a stropy."
;
b) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1.
Pokud byla některá množství cukru podléhajícího kvótám nebo inulinového sirupu podléhajícího kvótám vyrobena v členském státě na bázi cukrové řepy, cukrové třtiny nebo čekanky vypěstované v jiném členském státě během kteréhokoli z hospodářských roků 2000/2001, 2001/2002, 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 nebo 2005/2006, jsou stropy stanovené v písmenu K přílohy VII a vnitrostátní stropy stanovené v přílohách VIII a VIIIa dotčených členských států upraveny převodem částek odpovídajících příslušným množstvím z vnitrostátních stropů členského státu, v němž byl tento cukr nebo inulinový sirup vyroben, ve prospěch stropů členského státu, v němž byla daná množství cukrové řepy, cukrové třtiny nebo čekanky vypěstována.
Tyto členské státy uvědomí Komisi o dotyčných množstvích do 31. března 2006.
O převodu rozhoduje Komise postupem podle čl. 144 odst.
2."
5) V čl. 43 odst. 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) v případě podpor pro bramborový škrob, sušená krmiva, osivo, olivové háje a tabák uvedených v příloze VII, počet hektarů, na jejichž produkci byla v referenčním období poskytnuta podpora, jak je vypočítán v písmenech B, D, F, H a I přílohy VII, a v případě cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky počet hektarů, jak je vypočítán podle písm. K bodu 4 uvedené přílohy;"
.
6) V čl. 63 odst. 3 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V souvislosti se začleněním složky plateb za cukrovou řepu, cukrovou třtinu a čekanku do režimu jednotné platby se však členské státy mohou do 30. dubna 2006 rozhodnout uplatňovat odchylku stanovenou v prvním pododstavci."
7) V článku 71a se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Každý nový členský stát, který uplatňoval režim jednotné platby na plochu, může stanovit, že vedle podmínek způsobilosti stanovených v čl. 44 odst. 2 se "hektarem, na který lze poskytnout podporu," rozumí každá zemědělská plocha zemědělského podniku, která byla k 30. červnu 2003 udržována v dobrém zemědělském stavu, bez ohledu na to, zda byla k tomuto dni využívána k produkci nebo ne.
Každý nový členský stát, který uplatňoval režim jednotné platby na plochu, rovněž může stanovit, že minimální rozloha plochy, na kterou lze poskytnout podporu, na zemědělský podnik, pro niž se stanoví platební nároky a na niž se poskytují platby, odpovídá minimální rozloze plochy zemědělského podniku, na kterou lze poskytnout podporu, jež byla stanovena v souladu s čl. 143b odst.
5 druhým pododstavcem."
8) Článek 71c se nahrazuje tímto:
"Článek 71c
Strop
Vnitrostátní stropy pro nové členské státy jsou uvedeny v příloze VIIIa.
Kromě složek plateb za sušená krmiva, cukr a čekanku se při výpočtu stropů zohlední plán zvýšení podle článku 143a, a nemusí proto dojít k jejich snížení.
Ustanovení čl. 41 odst.
1a se použije obdobně."
9) V článku 71d se odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Každý nový členský stát přistoupí k lineárnímu procentnímu snížení svého vnitrostátního stropu s cílem vytvořit vnitrostátní rezervu.
Toto snížení nesmí být větší než 3 %, aniž je dotčeno použití čl. 71b odst.
3. Může však překročit 3 %, pokud je větší snížení nutné k použití odstavce 3 tohoto článku."
10) V čl.
71d odst. 6 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"6. S výjimkou případu převodu na základě dědictví nebo předpokládaného dědictví a případu použití odstavce 3 a odchylně od článku 46 se nároky stanovené při použití vnitrostátní rezervy nepřevádějí po dobu pěti let od svého přiznání."
11) V článku 71d se doplňuje nový odstavec, který zní:
"7. Nové členské státy mohou použít vnitrostátní rezervu, aby stanovily podle objektivních kritérií a takovým způsobem, aby bylo zajištěno rovné zacházení mezi zemědělci a aby se zabránilo narušení trhu a hospodářské soutěže, referenční částky pro zemědělce v oblastech podléhajícím programům restrukturalizace nebo rozvoje, které se týkají některé formy veřejné intervence, s cílem zabránit tomu, aby zemědělská půda byla opuštěna, nebo vyrovnat zvláštní nevýhody, jimž jsou vystaveni zemědělci uvedených oblastí."
12) V čl. 71e odst. 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Nové členské státy, které uplatňovaly režim jednotné platby na plochu, však mohou být považovány za jeden společný region."
13) V kapitole VI hlavy III se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 71m
Zemědělci, kteří nemají hektary, na které lze poskytnout podporu
Odchylně od článku 36 a čl. 44 odst. 2 povolí členský stát zemědělci, jemuž byly poskytnuty platby podle článku 47 nebo který působil v odvětví uvedeném v článku 47 a který obdrží platební nároky v souladu s článkem 71d, ale který v prvním roce provádění režimu jednotné platby nemá hektary, na které lze poskytnout podporu, ve smyslu čl. 44 odst. 2, odchylku od povinnosti vykázat počet hektarů, na něž lze poskytnout podporu, odpovídající počtu nároků za podmínky, že zachová alespoň 50 % zemědělské činnosti vykonávané před přechodem na režim jednotné platby a vyjádřené ve velkých dobytčích jednotkách.
V případě převodu platebních nároků může nabyvatel využít této odchylky pouze v případě, že jsou převedeny veškeré platební nároky, které jsou předmětem odchylky."
14) V článku 90 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Podpora se poskytuje pouze pro plochy, na jejichž produkci se vztahuje smlouva mezi zemědělcem a zpracovatelským podnikem nebo smlouva mezi zemědělcem a podnikem provádějícím sběr úrody, s výjimkou případu, kdy zpracování provádí zemědělec v zemědělském podniku."
15) V hlavě IV se vkládají nové kapitoly, které znějí:
"KAPITOLA 10e
PLATBA ZA CUKR
Článek 110p
Přechodná platba za cukr
1. V případě použití článku 71 může být zemědělcům poskytnuta přechodná platba za cukr za rok 2006.
Platba se poskytuje v mezích částek stanovených v písmenu K přílohy VII.
2. Aniž je dotčen čl. 71 odst. 2, stanoví členské státy částku přechodné platby za cukr na zemědělce na základě objektivních a nediskriminačních kritérií, jako jsou
- množství cukrové řepy, cukrové třtiny nebo čekanky, která jsou předmětem smluv o dodání uzavřených podle článku 19 nařízení (ES) č. 1260/2001,
- množství cukru nebo inulinového sirupu vyrobené v souladu s nařízením (ES) č. 1260/2001,
- průměrný počet hektarů, na kterých se pěstuje cukrová řepa, cukrová třtina nebo čekanka používaná pro výrobu cukru nebo inulinového sirupu, která je předmětem smluv o dodání uzavřených podle článku 19 nařízení (ES) č. 1260/2001,
a v souladu s reprezentativním obdobím, které může být pro jednotlivé produkty rozdílné, jednoho nebo více hospodářských roků 2004/2005, 2005/2006 a 2006/2007, které určí členské státy do 30. dubna 2006.
Kde však reprezentativní období zahrnuje hospodářský rok 2006/2007, nahrazuje se tento hospodářský rok hospodářským rokem 2005/2006, pokud jde o zemědělce dotčené zrušením kvóty v hospodářském roce 2006/2007 podle článku 3 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství [7].
Pokud je zvolen hospodářský rok 2006/2007, nahrazují se odkazy na článek 19 nařízení (ES) č. 1260/2001 obsažené v prvním pododstavci odkazy na článek 6 nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [8].
3. Na přechodnou platbu za cukr se nepoužijí články 143a a 143c.
KAPITOLA 10f
PODPORA SPOLEČENSTVÍ PRO PĚSTITELE CUKROVÉ ŘEPY A CUKROVÉ TŘTINY
Článek 110q
Oblast působnosti
1. V členských státech, které udělují restrukturalizační podporu stanovenou v článku 3 nařízení (ES) č. 320/2006 pro nejméně 50 % kvóty na cukr stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006, se uděluje podpora Společenství pěstitelům cukrové řepy a cukrové třtiny.
2. Podpora se uděluje nejvýše na pět po sobě jdoucích let od hospodářského roku, v němž bylo dosaženo prahu 50 % uvedeného v odstavci 1, avšak nejpozději za hospodářský rok 2013/2014.
Článek 110r
Podmínky způsobilosti
Podpora se uděluje podle množství kvótového cukru získaného z cukrové řepy nebo cukrové třtiny a dodaného na základě smluv uzavřených podle článku 6 nařízení (ES) č. 318/2006.
Článek 110s
Výše podpory
Podpora se vyjadřuje na tunu bílého cukru standardní jakosti.
Výše podpory se rovná polovině částky obdržené tak, že se výše stropu uvedeného v písm. K bodě 2 přílohy VII pro dotčený členský stát pro odpovídající rok vydělí celkovou kvótou na cukr a inulinový sirup stanovenou v příloze III nařízení (ES) č.
16) V čl. 143b odst. 3 se poslední odrážka nahrazuje tímto:
"— upravený s použitím odpovídajícího procentního podílu uvedeného v článku 143a pro postupné zavedení přímých plateb, s výjimkou částek dostupných v souladu s písm. K bodem 2 přílohy VII nebo v souladu s rozdílem mezi těmito částkami a částkami skutečně uplatněnými podle čl.
143ba odst. 4."
17) Za článek 143b se vkládá nový článek, který zní:
"Článek 143ba
Oddělená platba za cukr
1. Odchylně od článku 143b se nové členské státy uplatňující režim jednotné platby na plochu mohou do 30. dubna 2006 rozhodnout, že za roky 2006, 2007 a 2008 poskytnou oddělené platby za cukr zemědělcům způsobilým podle režimu jednotné platby na plochu.
Platba se uděluje na základě objektivních a nediskriminačních kritérií, jako jsou
- množství cukrové řepy, cukrové třtiny nebo čekanky, která jsou předmětem smluv o dodání uzavřených podle článku 19 nařízení (ES) č. 1260/2001,
- množství cukru nebo inulinového sirupu vyrobené v souladu s nařízením (ES) č. 1260/2001,
- průměrný počet hektarů, na kterém se pěstuje cukrová řepa, cukrová třtina nebo čekanka používaná pro výrobu cukru nebo inulinového sirupu, která je předmětem smluv o dodání uzavřených podle článku 19 nařízení (ES) č. 1260/2001,
a v souladu s reprezentativním obdobím, které může být pro jednotlivé produkty rozdílné, jednoho nebo více hospodářských roků 2004/2005, 2005/2006 a 2006/2007, které určí členské státy do 30. dubna 2006.
Kde však reprezentativní období zahrnuje hospodářský rok 2006/2007, nahrazuje se tento hospodářský rok hospodářským rokem 2005/2006, pokud jde o zemědělce dotčené zrušením kvóty v hospodářském roce 2006/2007 podle článku 3 nařízení (ES) č. 320/2006.
Pokud je zvolen hospodářský rok 2006/2007, nahrazují se odkazy na článek 19 nařízení (ES) č. 1260/2001 obsažené v prvním pododstavci odkazy na článek 6 nařízení (ES) č. 318/2006.
2. Oddělená platba za cukr se poskytuje v mezích stropů stanovených v písmenu K přílohy VII.
3. Odchylně od odstavce 2 se každý nový členský stát může do 31. března 2006 rozhodnout na základě objektivních kritérií použít na oddělenou platbu za cukr nižší strop, než je uveden v písmenu K přílohy VII.
4. Finanční prostředky dostupné pro poskytování oddělené platby za cukr podle odstavců 1, 2 a 3 se nezahrnují do ročního finančního rámce uvedeného v čl. 143b odst. 3. V případě použití odstavce 3 tohoto článku se rozdíl mezi stropem uvedeným v písmenu K přílohy VII a stropem skutečně použitým zahrne do ročního finančního rámce uvedeného v čl. 143b odst. 3.
5. Na oddělenou platbu za cukr se nepoužijí články 143a a 143c."
18) V článku 145 se za písmeno da) vkládá nové písmeno, které zní:
"db) prováděcí pravidla pro začlenění podpory cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky do režimu jednotné platby a pro platby uvedené v kapitolách 10e a 10f."
19) Článek 155 se nahrazuje tímto:
"Článek 155
Jiná přechodná ustanovení
Další opatření požadovaná k usnadnění přechodu od úpravy stanovené nařízeními, jež jsou uvedena v článcích 152 a 153 a v nařízení (ES) č. 1260/2001, na úpravu stanovenou tímto nařízením, zejména na úpravu, jež souvisí s uplatňováním článků 4 a 5 a přílohy nařízení (ES) č. 1259/1999 a článku 6 nařízení (ES) č. 1251/1999, jakož i přechodu od ustanovení, která souvisejí s plány na zlepšení stanovenými v nařízení (EHS) č. 1035/72, na ustanovení článků 83 až 87 tohoto nařízení, mohou být přijata postupem podle čl. 144 odst. 2 tohoto nařízení. Nařízení a články uvedené v článcích 152 a 135 se nadále použijí ke stanovení referenčních částek uvedených v příloze VII."
20) Přílohy se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 320/2006
ze dne 20. února 2006,
kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na článek 36 a čl. 37 odst. 2 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Následkem vývoje ve Společenství a na mezinárodní úrovni čelí cukrovarnický průmysl ve Společenství strukturálním obtížím, které by mohly vážně ohrozit konkurenceschopnost, ba i životaschopnost výrobního odvětví jako celku.
Tyto obtíže nemohou být účinně řešeny použitím nástrojů řízení trhu, jak je stanoví společná organizace trhů v odvětví cukru.
Pro dosažení souladu mezi systémem výroby cukru a obchodováním s ním ve Společenství a mezinárodními požadavky a pro zajištění jeho konkurenceschopnosti do budoucna je nezbytné zahájit rozsáhlý restrukturalizační proces vedoucí ke značnému snížení nerentabilní výrobní kapacity ve Společenství.
K tomuto účelu je třeba zavést zvláštní a samostatný dočasný režim restrukutralizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství jako předpoklad pro zavedení nové fungující společné organizace trhů v odvětví cukru.
Podle tohoto režimu by se měly kvóty snížit způsobem, který bere v úvahu oprávněné zájmy cukrovarnického průmyslu, pěstitelů cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky a spotřebitelů ve Společenství.
(2) Měl by být zřízen dočasný restrukturalizační fond, ze kterého by se financovala restrukturalizační opatření pro cukrovarnický průmysl Společenství. V zájmu řádného finančního řízení by fond měl tvořit součást záruční sekce EZOZF, a tedy řídit se postupy a mechanismy uvedenými v nařízení Rady (ES) č.
1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [3], a od 1. ledna 2007 by měl tvořit součást Evropského zemědělského záručního fondu, zřízeného nařízením Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky [4].
(3) V důsledku skutečnosti, že nejvzdálenější regiony jsou v současnosti cílem programů rozvoje, jež jsou zaměřené na zlepšování jejich konkurenceschopnosti ve výrobě surového cukru, a že tyto regiony rovněž produkují surový třtinový cukr v hospodářské soutěži se třetími zeměmi, na který se nevztahuje dočasná restrukturalizační částka, neměly by podniky v nejvzdálenějších regionech spadat do oblasti působnosti tohoto nařízení.
(4) Restrukturalizační opatření stanovená tímto nařízením by měla být financována vybíráním dočasných částek od výrobců cukru, isoglukosy a inulinového sirupu, kteří budou mít posléze z restrukturalizačního procesu prospěch.
Protože tato částka nespadá do rámce tradičních poplatků v rámci společné organizace trhů v odvětví cukru, měly by být výnosy vyplývající z jejího vybírání považovány za "účelově vázané příjmy" ve smyslu nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5].
(5) Měla by být zavedena významná ekonomická pobídka v podobě přiměřené restrukturalizační podpory pro cukrovarnické podniky s nejnižší produktivitou, aby se vzdaly své výroby v rámci kvót.
K tomu by měla být zřízena restrukturalizační podpora, která vytvoří pobídku pro to, aby se vzdaly výroby cukru podléhajícího kvótám, a současně umožní řádně zohlednit respektování závazků v oblasti sociální a v oblasti životního prostředí spojených se vzdáním se výroby.
Podpora by měla být dostupná během čtyř hospodářských let s cílem snížit výrobu v rozsahu potřebném pro dosažení rovnováhy na trhu ve Společenství.
(6) V zájmu podpory pěstitelů cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky, kteří se musí vzdát produkce vzhledem k uzavření závodů, kam dříve dodávali, by část restrukturalizační podpory měla být dostupná pro tyto pěstitele i pro smluvní poskytovatele strojů, kteří pracovali pro tyto pěstitele, aby jim tak byly nahrazeny ztráty vyplývající z uzavření těchto podniků, a zejména ztráta hodnoty investic do specializovaných strojů.
(7) Jelikož jsou platby restrukturalizační částky do dočasného restrukturalizačního fondu vypláceny po určité časové období, je nutné, aby platby restrukturalizační podpory byly časově rozvrženy.
(8) Rozhodnutí o poskytnutí restrukturalizační podpory by měl přijímat příslušný členský stát.
Podniky připravené vzdát se svých kvót by měly podat tomuto členskému státu žádost, v níž uvedou veškeré důležité informace, aby mu umožnily přijmout rozhodnutí o dané podpoře.
Členské státy by měly mít možnost uložit určité sociální a environmentální požadavky v zájmu zohlednění konkrétních ryů daného případu, pokud tyto požadavky neomezují fungování restrukturalizačního procesu.
(9) Součástí žádosti o restrukturalizační podporu by měl být plán restrukturalizace.
Tento plán by měl poskytnout dotčenému členskému státu veškeré důležité technické, sociální, environmentální a finanční informace, umožňující rozhodnout o udělení restrukturalizační podpory.
Členské státy by měly přijmout nezbytná opatření v zájmu provádění nutného dozoru nad prováděním všech prvků restrukturalizace.
(10) V regionech dotčených restrukturalizačním procesem může být vhodné podporovat rozvoj alternativních řešení k pěstování cukrové řepy a cukrové třtiny a výrobě cukru.
Proto by měly mít členské státy možnost přidělit určitou část peněz dostupných z restrukturalizačního fondu na diverzifikační opatření.
Tato opatření přijatá v souvislosti s národním programem restrukturalizace mohou mít podobu opatření stejných jako některá opatření podporovaná podle nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [6] nebo opatření, která jsou v souladu s právem Společenství týkajícím se státních podpor.
(11) V zájmu urychlení restrukturalizačního procesu by měla být podpora dostupná pro diverzifikaci zvýšena, pokud kvóty, kterých se podniky vzdaly, překročí určitou úroveň.
(12) Rafinerie zabývající se výhradně rafinací by měly mít možnost přizpůsobit svou situaci restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu.
Přizpůsobení by mělo být podpořeno prostřednictvím podpory z restrukturalizačního fondu za předpokladu, že dotčený členský stát schválí obchodní plán umožňující toto přizpůsobení.
Příslušné členské státy by měly zajistit spravedlivé rozdělení dostupné podpory mezi rafinerie zabývající se výhradně rafinací na svém území.
(13) Určité specifické situace v některých členských státech by měly být řešeny prostřednictvím podpory z restrukturalizačního fondu za předpokladu, že je součástí příslušného národního programu restrukturalizace.
(14) Jelikož má financování probíhat po dobu tří let, nemá restrukturalizační fond veškeré nezbytné finanční prostředky ihned od počátku.
Proto by měla být zavedena pravidla o stropech pro poskytování podpory.
(15) Opatření nezbytná k provedení tohoto nařízení by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(16) Komise by měla být oprávněna přijímat v naléhavých případech opatření nezbytná k řešení konkrétních praktických obtíží.
(17) Restrukturalizační fond bude financovat opatření, která vzhledem k povaze restrukturalizačního mechanismu nespadají do kategorií výdajů uvedených v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005. Uvedené nařízení je proto nezbytné odpovídajícím způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dočasný restrukturalizační fond
1. Zřizuje se dočasný fond pro restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu ve Společenství (dále jen "restrukturalizační fond").
Restrukturalizační fond je součástí záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Od 1. ledna 2007 je součástí Evropského zemědělského záručního fondu (dále jen "EZZF").
2. Restrukturalizační fond financuje výdaje vyplývající z opatření stanovených v článcích 3, 6, 7, 8 a 9.
3. Dočasná restrukturalizační částka uvedená v článku 11 představuje příjmy účelově vázané na restrukturalizační fond v souladu s čl. 18 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
Veškeré částky, které jsou případně k dispozici v restrukturalizačním fondu po financování výdajů uvedených v odstavci 2, se vyčleňují pro EZZF.
4. Toto nařízení se nevztahuje na nejvzdálenější regiony uvedené v čl. 299 odst. 2 Smlouvy.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1) "isoglukosou" produkt získaný z glukosy nebo jejích polymerů obsahující v sušině nejméně 10 % hmotnostních fruktosy;
2) "inulinovým sirupem" přímý produkt získaný hydrolýzou inulinu nebo oligofruktosy, obsahující v sušině nejméně 10 % hmotnostních volné fruktosy nebo fruktosy ve formě sacharosy a vyjádřený jako ekvivalent cukru/isoglukosy;
3) "mezioborovou dohodou":
a) dohoda uzavřená na úrovni Společenství, před uzavřením smlouvy o dodání, mezi skupinou vnitrostátních organizací podniků na jedné straně a skupinou vnitrostátních organizací prodejců na straně druhé,
b) dohoda uzavřená, před uzavřením smlouvy o dodání, mezi podniky nebo organizací podniků uznanou příslušným členským státem na jedné straně a sdružením prodejců uznaným příslušným členským státem na straně druhé,
c) neexistuje-li dohoda podle písmene a) nebo b), ustanovení práva obchodních společností a družstevního práva, pokud upravují podmínky, za kterých cukrovou řepu dodávají akcionáři nebo společníci společnosti vyrábějící cukr či členové družstva vyrábějícího cukr,
d) ustanovení práva obchodních společností a družstevního práva, pokud upravují podmínky, za kterých cukrovou řepu dodávají akcionáři nebo společníci společnosti vyrábějící cukr či členové družstva vyrábějícího cukr;
4) "hospodářským rokem" období začínající 1. října a končící 30. září následujícího roku.
Hospodářský rok 2006/2007 začíná výjimečně 1. července 2006;
5) "rafinerií zabývající se výhradně rafinací" výrobní jednotka,
- jejíž výhradní činností je rafinace dovezeného surového třtinového cukru
nebo
- jež provedla v hospodářském roce 2004/2005 rafinaci nejméně 15000 tun dovezeného surového třtinového cukru;
6) "kvótou" jakákoli kvóta na výrobu cukru, isoglukosy a inulinového sirupu přidělená podniku v souladu s čl. 7 odst. 2, čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 1 a 2 a článkem 11 nařízení Rady (ES) č. 318/2006 ze dne 20. února 2006 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [8].
Článek 3
Restrukturalizační podpora
1. Každý podnik vyrábějící cukr, isoglukosu nebo inulinový sirup, jemuž byla přidělena kvóta k 1. července 2006, má nárok na restrukturalizační podporu na tunu kvóty, které se vzdal, za předpokladu, že se během jednoho z hospodářských roků 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009 a 2009/2010
a) vzdá kvóty, kterou přidělil jednomu nebo více svým závodům, a plně demontuje dotyčná výrobní zařízení nebo závody,
b) vzdá kvóty, kterou přidělil jednomu nebo více svým závodům, částečně demontuje dotyčná výrobní zařízení nebo závody a nevyužije zbývající dotyčná výrobní zařízení nebo závody k výrobě výrobků, na které se vztahuje společná organizace trhů v odvětví cukru,
nebo
c) vzdá části kvóty, kterou přidělil jednomu nebo více svým závodům, a nevyužije dotyčná výrobní zařízení nebo závody k rafinaci surového cukru.
Poslední podmínka se nepoužije v případě
- výlučně zpracovatelského závodu ve Slovinsku,
- závodu zpracovávajícího výlučně cukrovou řepu v Portugalsku,
existujících k 1. lednu 2006.
Pro účely tohoto článku se demontáž výrobních zařízení během hospodářského roku 2005/2006 považuje za uskutečněnou v hospodářském roce 2006/2007.
2. Restrukturalizační podpora se uděluje pro hospodářský rok, pro který se podnik vzdal kvót v souladu s odstavcem 1, a pouze na množství kvóty, které se vzdal, a nepřevádí se.
Kvóty se lze vzdát pouze po konzultacích provedených v rámci příslušných mezioborových dohod.
3. Úplná demontáž výrobních zařízení vyžaduje
a) konečné a úplné zastavení výroby cukru, isoglukosy a inulinového sirupu dotyčnými výrobnímu zařízeními,
b) uzavření dotyčného závodu nebo závodů a demontáž jejich výrobních zařízení ve lhůtě uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. d)
a
c) obnovení dobrého ekologického stavu lokality závodu a podporu přesunu pracovních sil ve lhůtě uvedené v čl. 4 odst.
2 písm. f). Členské státy mohou požadovat, aby podniky uvedené v odstavci 1 přijal závazky nad rámec minimálních požadavků uložených právem Společenství.
Tyto závazky však nesmějí omezovat fungování restrukturalizačního fondu jako nástroje.
4. Částečná demontáž výrobních zařízení vyžaduje
a) konečné a úplné zastavení výroby cukru, isoglukosy a inulinového sirupu dotyčnými výrobnímu zařízeními,
b) demontáž výrobních zařízení, které nebudou využívány pro novou výrobu a byly určeny a používány k výrobě výrobků uvedených v písmenu a), ve lhůtě uvedené v čl. 4 odst. 2 písm. e),
c) obnovení dobrého ekologického stavu lokality závodu a podporu přesunu pracovních sil ve lhůtě uvedené v čl. 4 odst.
2 písm. f), nakolik je to nutné z důvodu zastavení výroby výrobků uvedených v písmenu a). Členské státy mohou požadovat, aby podniky uvedené v odstavci 1 přijaly závazky nad rámec minimálních požadavků uložených právem Společenství.
Tyto závazky však nesmějí omezovat fungování restrukturalizačního fondu jako nástroje.
5. Výše restrukturalizační podpory na tunu kvóty, které se podnik vzdal, činí
a) v případě uvedeném v odst. 1 písm. a):
- 730,00 EUR pro hospodářský rok 2006/2007,
- 730,00 EUR pro hospodářský rok 2007/2008,
- 625,00 EUR pro hospodářský rok 2008/2009,
- 520,00 EUR pro hospodářský rok 2009/2010;
b) v případě uvedeném v odst. 1 písm. b):
- 547,50 EUR pro hospodářský rok 2006/2007,
- 547,50 EUR pro hospodářský rok 2007/2008,
- 468,75 EUR pro hospodářský rok 2008/2009,
- 390,00 EUR pro hospodářský rok 2009/2010;
c) v případě uvedeném v odst. 1 písm. c):
- 255,50 EUR pro hospodářský rok 2006/2007,
- 255,50 EUR pro hospodářský rok 2007/2008,
- 218,75 EUR pro hospodářský rok 2008/2009,
- 182,00 EUR pro hospodářský rok 2009/2010.
6. Částka ve výši nejméně 10 % příslušné restrukturalizační podpory stanovené v odstavci 5 se vyhrazuje pro
- pěstitele cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky, kteří během období předcházejícího hospodářskému roku uvedenému v odstavci 2 dodávali tyto produkty pro výrobu cukru nebo inulinového sirupu v rámci příslušné kvóty, které se podnik vzdal,
a
- smluvní poskytovatele strojů, kterými jsou fyzické nebo právnické osoby, jež na smluvním základě pracovaly se svými zemědělskými stroji pro pěstitele, pro produkty a v období, které jsou uvedeny v první odrážce.
Po konzultaci s dotčenými osobami určí členské státy použitelný procentní podíl a období uvedené v prvním pododstavci za předpokladu, že je zajištěna řádná ekonomická rovnováha mezi jednotlivými prvky plánu restrukturalizace uvedeného v čl. 4 odst. 3.
Členské státy poskytují podporu na základě objektivních a nediskriminačních kritérií, přičemž přihlížejí ke ztrátám vyplývajícím z restrukturalizačního procesu.
Částka vyplývající z použití prvního a druhého pododstavce se odečte od použitelné částky uvedené v odstavci 5.
Článek 4
Žádost o restrukturalizační podporu
1. Žádosti o restrukturalizační podporu se podávají příslušnému členskému státu do 31. ledna roku předcházejícího hospodářskému roku, během kterého se má kvóty vzdát.
Žádosti pro hospodářský rok 2006/2007 se však podávají do 31. července 2006.
2. Žádosti o restrukturalizační podporu musí obsahovat
a) plán restrukturalizace;
b) potvrzení, že plán restrukturalizace byl připraven za konzultací s pěstiteli cukrové řepy, cukrové třtiny a čekanky;
c) závazek vzdát se příslušné kvóty v daném hospodářském roce;
d) v případě uvedeném v čl. 3 odst. 1 písm. a) závazek k úplné demontáži výrobních zařízení ve lhůtě stanovené příslušným členským státem;
e) v případě uvedeném v čl. 3 odst. 1 písm. b) závazek k částečné demontáži výrobních zařízení ve lhůtě stanovené příslušným členským státem a k nevyužívání výrobní lokality a zbývajících výrobních zařízení k výrobě výrobků, na které se vztahuje společná organizace trhů v odvětví cukru;
f) v případech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. a) a b) závazek ke splnění požadavků stanovených v čl. 3 odst. 3 písm. c) a odst. 4 písm. c) ve lhůtě stanovené příslušným členským státem;
g) v případě uvedeném v čl. 3 odst. 1 písm. c) závazek k nevyužívání výrobních zařízení k rafinaci surového cukru.
Dodržování závazků podle písmen c) až g) je podmíněno rozhodnutím o udělení podpory uvedeným v čl. 5 odst. 1.
3. Plán restrukturalizace uvedený v odst. 2 písm. a) musí obsahovat nejméně tyto prvky:
a) uvedení záměrů a zamýšlených opatření, které prokazují vzájemnou řádnou ekonomickou rovnováhu a soulad s cíli restrukturalizačního fondu a politiky rozvoje venkova v příslušném regionu, jak byly schváleny Komisí,
b) podpora, která má být poskytnuta pěstitelům cukrové řepy, cukrové třtiny nebo čekanky a případně i smluvním poskytovatelům strojů v souladu s čl. 3 odst. 6,
c) úplný technický popis příslušných výrobních zařízení,
d) obchodní plán podrobně uvádějící způsoby, harmonogram a náklady na uzavření dotyčného závodu nebo závodů a na úplnou nebo částečnou demontáž výrobních zařízení,
e) případné plánované investice,
f) sociální plán podrobně uvádějící plánovaná opatření, zejména pokud jde o přeškolování, přesun dotčených zaměstnanců na nová pracovní místa a jejich předčasný odchod do důchodu, a případně zvláštní vnitrostátní požadavky stanovené v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. c) nebo odst. 4 písm. c),
g) plán ochrany životního prostředí uvádějící plánovaná opatření, zejména pokud jde o povinné závazky v oblasti životního prostředí, a případně zvláštní vnitrostátní požadavky stanovené v souladu s čl. 3 odst. 3 písm. c) nebo odst. 4 písm. c),
h) finanční plán uvádějící veškeré náklady v souvislosti s plánem restrukturalizace.
Článek 5
Rozhodnutí o restrukturalizační podpoře a kontrolách
1. Členské státy rozhodnou o udělení restrukturalizační podpory do konce února předcházejícího hospodářskému roku uvedeném v čl. 3 odst. 2. Rozhodnutí pro hospodářský rok 2006/2007 se však přijme do 30. září 2006.
2. Restrukturalizační podpora se poskytuje, pokud dotčený členský stát po důkladném ověření zjistí, že
- žádost obsahuje prvky uvedené v čl. 4 odst. 2,
- plán restrukturalizace obsahuje prvky uvedené v čl. 4 odst. 3,
- opatření a činnosti popsané v plánu restrukturalizace jsou v souladu se souvisejícími právními předpisy Společenství a členských států
a
- podle informací získaných z Komise jsou v restrukturalizačním fondu k dispozici nezbytné finanční prostředky.
3. Pokud není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v prvních třech odrážkách odstavce 2, vrátí se žádost o restrukturalizační podporu žadateli.
Žadatel j vyrozuměn o podmínkách, které nejsou dodrženy.
Žadatel pak může svou žádost stáhnout nebo doplnit.
4. Bez ohledu na závazky v oblasti dozoru uvedené v nařízení (ES) č. 1290/2005 členské státy sledují, kontrolují a ověřují provádění restrukturalizační podpory, kterou schválí.
Článek 6
Diverzifikační podpora
1. Podpora diverzifikačních opatření v regionech dotčených restrukturalizací cukrovarnického průmyslu může být poskytována v jakémkoli členském státe v poměru ke kvótě na cukr, které se vzdaly podniky usazené v daném členském státě v jednom z hospodářských roků 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009 a 2009/2010.
2. Celková výše podpory dostupné členskému státu činí
- 109,50 EUR na tunu kvóty na cukr, které se podniky vzdaly, v hospodářském roce 2006/2007;
- 109,50 EUR na tunu kvóty na cukr, které se podniky vzdaly, v hospodářském roce 2007/2008;
- 93,80 EUR na tunu kvóty na cukr, které se podniky vzdaly, v hospodářském roce 2008/2009;
- 78 EUR na tunu kvóty na cukr, které se podniky vzdaly, v hospodářském roce 2009/2010.
3. Členské státy, které rozhodnou o poskytování diverzifikační podpory uvedené v odstavci 1 nebo přechodné podpory uvedené v článku 9, zavedou národní restrukturalizační programy popisující diverzifikační opatření, která mají být přijata v dotčených regionech, a uvědomí o těchto programech Komisi.
4. Aby bylo na diverzifikační opatření možné poskytovat podporu uvedenou v odstavci 1, musí být bez ohledu na odstavec 5 v souladu s jedním nebo více opatřeními předpokládanými podle osy 1 a osy 3 nařízení (ES) č. 1698/2005.
Členské státy stanoví kritéria k odlišení opatření, pro která je možné poskytovat diverzifikační podporu, od opatření, pro která je možné poskytovat podporu Společenství podle nařízení (ES) č. 1698/2005.
Podpora uvedená v odstavci 1 nesmí být vyšší než stropy pro příspěvky z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) stanovené v čl. 70 odst. 3 písm. a) nařízení (ES) č. 1698/2005.
5. Na diverzifikační opatření, která se liší od opatření plánovaných podle osy 1 a osy 3 nařízení (ES) č. 1698/2005, lze poskytovat podporu uvedenou v odstavci 1 za předpokladu, že jsou v souladu s kritérii stanovenými v čl. 87 odst. 3 Smlouvy, a zejména s intenzitami podpory a kritérii způsobilosti stanovenými v pokynech Komise k státní podpoře v zemědělství.
6. Členské státy neposkytují vnitrostátní podporu ve vztahu k diverzifikačním opatřením stanoveným v tomto článku.
Pokud by však stropy uvedené v odst. 4 třetím pododstavci umožňovaly poskytnutí diverzifikační podpory ve výši 100 %, poskytne dotyčný členský stát příspěvek ve výši nejméně 20 % způsobilých výdajů.
V tom případě se články 87, 88 a 89 Smlouvy nepoužijí.
Článek 7
Dodatečná diverzifikační podpora
1. Celková výše podpory dostupné členskému státu v souladu s čl. 6 odst. 2 se zvyšuje o
- 50 %, jakmile se podniky vzdají kvóty na cukr stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006 pro tento členský stát nejméně z 50 %, avšak méně než ze 75 %,
- dalších 25 %, jakmile se podniky vzdají kvóty na cukr stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006 pro tento členský stát nejméně z 75 %, avšak méně než ze 100 %,
- dalších 25 %, jakmile se podniky vzdají celé kvóty na cukr stanovené v příloze III nařízení (ES) č. 318/2006 pro tento členský stát.
Každé zvýšení je k dispozici v hospodářském roce, ve němž dosáhne množství kvóty na cukr pro členský stát, které se podniky vzdaly, 50, 75 nebo 100 %.
2. Příslušný členský stát rozhoduje o tom, zda se podpora odpovídající zvýšení stanovená v odstavci 1 poskytne na diverzifikační opatření uvedená v čl. 6 odst. 1 nebo pěstitelům cukrové řepy nebo cukrové třtiny, kteří zastavují svou produkci v regionech dotčených restrukturalizací. Podpora pěstitelům se poskytuje na základě objektivních a nediskriminačních kritérií.
Článek 8
Přechodná podpora rafineriím zabývajícím se výhradně rafinací
1. Rafineriím zabývajícím se výhradně rafinací se poskytuje přechodná podpora, aby se jim umožnilo přizpůsobit se restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu ve Společenství.
2. K tomuto účelu se uvolňuje částka 150 milionů EUR na celkovou dobu čtyř hospodářských let 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009 a 2009/2010.
Částka stanovená v prvním pododstavci se rozděluje takto:
- 94,3 milionu EUR pro rafinerie zabývající se výhradně rafinací ve Spojeném království,
- 24,4 milionu EUR pro rafinerie zabývající se výhradně rafinací v Portugalsku,
- 5 milionů EUR pro rafinerie zabývající se výhradně rafinací ve Finsku,
- 24,8 milionu EUR pro rafinerie zabývající se výhradně rafinací ve Francii,
- 1,5 milionu EUR pro rafinerie zabývající se výhradně rafinací ve Slovinsku.
3. Podpora se poskytuje na základě obchodního plánu schváleného členským státem týkajícího se přizpůsobení situace v dané rafinerii zabývající se výhradně rafinací restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu.
Členské státy poskytují podporu na základě objektivních a nediskriminačních kritérií.
Článek 9
Přechodná podpora některým členským státům
V souvislosti s národním programem restrukturalizace uvedeným v čl. 6 odst. 3
a) se Rakousku poskytuje podpora nejvýše ve výši 9 milionů EUR pro investice do středisek pro sběr cukrové řepy a do jiné logistické infrastruktury potřebné v důsledku restrukturalizace;
b) se Švédsku poskytuje podpora nejvýše ve výši 5 milionů EUR pro přímý nebo nepřímý prospěch pěstitelů cukrové řepy na Gotlandu a Ölandu, kteří zastavují produkci cukru jakožto součást restrukturalizačního procesu tohoto členského státu.
Článek 10
Finanční stropy
1. Veškeré podpory uvedené v článcích 3, 6, 7, 8 a 9 nárokované na kterýkoli z hospodářských roků 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009 a 2009/2010 se poskytují pouze v rámci stropu rozpočtových položek dostupných v restrukturalizačním fondu.
2. Pokud na základě žádostí podaných pro určitý hospodářský rok, které příslušný členský stát shledá způsobilými, přesáhne celková výše restrukturalizační podpory strop pro daný hospodářský rok, zakládá se udělení podpory na časovém pořadí podaných žádostí o podporu (zásada "kdo dřív přijde, je dřív na řadě").
3. Podpory uvedené v článcích 6, 7, 8 a 9 jsou nezávislé na podpoře uvedené v článku 3.
4. Restrukturalizační podpora uvedená v článku 3 se vyplácí ve dvou splátkách:
- 40 % v červnu daného hospodářského roku uvedeného v čl. 3 odst. 2
a
- 60 % v únoru následujícího hospodářského roku.
Komise se však může rozhodnout, že splátku uvedenou v prvním pododstavci druhé odrážce tohoto odstavce rozdělí na dvě platby takto:
- první platba v únoru následujícího hospodářského roku
a
- druhá platba později, až budou do restrukturalizačního fondu převedeny nezbytné finanční prostředky.
5. Komise může rozhodnout o odložení platby podpor uvedených v článcích 6, 7, 8 a 9, dokud nejsou do restrukturalizačního fondu převedeny nezbytné finanční prostředky.
Článek 11
Dočasná restrukturalizační částka
1. Dočasná restrukturalizační částka se vyplácí na hospodářský rok za tunu kvóty podle podniků, kterým byla kvóta přidělena.
Kvóty, kterých se podnik vzdal od daného hospodářského roku v souladu s čl. 3 odst. 1, nejsou předmětem platby dočasné restrukturalizační částky pro běžný hospodářský rok a následující hospodářské roky.
2. Dočasná restrukturalizační částka pro cukr a inulinový sirup činí
- 126,40 EUR na tunu kvóty pro hospodářský rok 2006/2007,
- 173,80 EUR na tunu kvóty pro hospodářský rok 2007/2008,
- 113,30 EUR na tunu kvóty pro hospodářský rok 2008/2009.
Dočasná restrukturalizační částka na hospodářský rok pro isoglukosu se stanoví ve výši 50 % částek stanovených v prvním pododstavci.
3. Členské státy jsou odpovědné Společenství za dočasnou restrukturalizační částku, která se vybírá na jejich území.
Členské státy uhradí dočasnou restrukturalizační částku do restrukturalizačního fondu ve dvou splátkách takto:
- 60 % do 31. března běžného hospodářského roku
a
- 40 % do 30. listopadu následujícího hospodářského roku.
4. Není-li dočasná restrukturalizační částka uhrazena přede dnem splatnosti, odečte Komise po konzultaci s Výborem pro zemědělské fondy částku rovnající se neuhrazené restrukturalizační částce od měsíčních záloh na hrazení výdajů uskutečněných dotčeným členským státem podle čl. 14 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005. Před přijetím rozhodnutí poskytne Komise členským státům příležitost předložit připomínky ve lhůtě dvou týdnů. Článek 14 nařízení Rady (ES) č. 2040/2000 [9] se nepoužije.
5. Celkovou výši dočasných restrukturalizačních částek, které mají být uhrazeny v souladu s odstavcem 3, rozdělí členský stát během daného hospodářského roku mezi podniky na svém území podle přidělených kvót.
Podniky uhradí dočasné restrukturalizační částky ve dvou splátkách takto:
- 60 % do konce února běžného hospodářského roku a
- 40 % do 31. října následujícího hospodářského roku.
Článek 12
Prováděcí pravidla
Podrobná pravidla k tomuto nařízení, zejména pokud jde o požadavky uvedené v článku 3 a opatření nezbytná pro vyřešení přechodných obtíží, se přijímají postupem podle článku 13 nařízení (ES) č. 1258/1999, nebo od 1. ledna 2007 postupem podle čl. 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Článek 13
Zvláštní opatření
Opatření, která jsou v naléhavém případě nezbytná i opodstatněná z důvodu řešení praktických konkrétních obtíží, se přijímají postupem podle článku 13 nařízení (ES) č. 1258/1999, nebo od 1. ledna 2007 postupem podle čl. 41 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005.
Tato opatření se mohou odchylovat od některých částí tohoto nařízení, avšak pouze v nezbytné míře a po dobu nezbytně nutnou.
Článek 14
Změny nařízení (ES) č. 1290/2005
Nařízení (ES) č. 1290/2005 se mění takto:
1) V čl. 3 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e) restrukturalizační podpora, diverzifikační podpora, dodatečná diverzifikační podpora a přechodná podpora stanovené v článcích 3, 6, 7, 8 a 9 nařízení (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství [10].
2) Článek 34 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) dočasné restrukturalizační částky vybírané podle nařízení (ES) č. 320/2006"
;
b) v odstavci 2 se slova "Částky uvedené v odst. 1 písm. a) a b)" nahrazují slovy "Částky uvedené v odst. 1 písm. a), b) a c)";
c) doplňuje se nový odstavec, který zní:
"3. Toto nařízení se použije obdobně na účelově vázané příjmy uvedené v odstavci 1."
Článek 15
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 321/2006
ze dne 23. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 322/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1043/2005 z důvodu ustanovení o hygieně potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 a ustanovení pro potraviny živočišného původu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3448/93 ze dne 6. prosince 1993 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ode dne 1. ledna 2006 se směrnice Rady 92/46/EHS ze dne 16. června 1992 o hygienických předpisech pro produkci syrového mléka, tepelně ošetřeného mléka a mléčných výrobků a jejich uvedení na trh [2] a směrnice Rady 89/437/EHS ze dne 20. června 1989 o hygienických a zdravotních otázkách produkce vaječných výrobků a jejich uvádění na trh [3] zrušují směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/41/ES [4] a nahrazují nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin [5] a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu [6].
(2) Z důvodu jasnosti je vhodné odpovídajícím způsobem přizpůsobit odkazy na směrnici 92/46/EHS a směrnici 89/437/EHS uvedené v nařízení Komise (ES) č. 1043/2005 ze dne 30. června 2005, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 3448/93, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad [7].
(3) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V článku 52 nařízení (ES) č. 1043/2005 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. Aby mohla být poskytnuta náhrada na zboží kódů KN 04031051 až 04031099, 04039071 až 04039099, 04052010, 04052030, 21050099, 35021190 a 35021990, musí toto zboží splňovat příslušné požadavky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 [8] a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 [9], zejména požadavek, aby bylo připraveno ve schváleném zařízení a vyhovovalo požadavkům označení zdravotní nezávadnosti uvedeným v oddílu I přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 323/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 174/1999, pokud jde o dobu platnosti vývozních licencí se stanovením náhrady předem v odvětví mléka a mléčných výrobků
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 14 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 6 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], stanoví doby platnosti vývozních licencí.
(2) Snížení intervenčních cen za máslo a sušené odstředěné mléko ode dne 1. července 2006 pravděpodobně ovlivní rozdíly mezi těmito cenami a světovými tržními cenami.
(3) S cílem ochránit rozpočet Společenství před nadbytečnými výdaji a zamezit spekulativnímu použití režimu vývozních náhrad v odvětví mléka a mléčných výrobků by se platnost vývozních licencí se stanovením náhrady předem měla preventivně omezit do 30. června 2006.
(4) Řídící výbor pro mléko a mléčné výrobky nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 6 nařízení (ES) č. 174/1999 jsou vývozní licence se stanovením náhrady předem použitelné na produkty uvedené v písmenech a) až d) uvedeného článku, pro které se žádosti podávají ode dne 1. března 2006, platné do 30. června 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 324/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se stanoví zákaz rybolovu ďasovitých v oblastech ICES VIII c, IX, X, CECAF 34.1.1 (vody ES) plavidly plujícími pod vlajkou Francie
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 26 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [2], a zejména na čl. 21 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se pro rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví kvóty na rok 2006.
(2) Podle informací, jež byly sděleny Komisi, úlovky populace uvedené v příloze tohoto nařízení, které byly odloveny plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými, vyčerpaly kvótu přidělenou na rok 2006.
(3) Je proto nutné zakázat rybolov této populace a její uchovávání na palubě, překládání na jiné plavidlo a vykládání na pevninu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vyčerpání kvóty
Rybolovná kvóta přidělená pro rok 2006 členskému státu uvedenému v příloze tohoto nařízení pro populaci uvedenou ve zmíněné příloze se považuje za vyčerpanou od data stanoveného v uvedené příloze.
Článek 2
Zákazy
Rybolov populace uvedené v příloze tohoto nařízení plavidly plujícími pod vlajkou členského státu uvedeného ve zmíněné příloze nebo plavidly v něm registrovanými se zakazuje od data stanoveného v uvedené příloze.
Po tomto datu se zakazuje uchovávat na palubě, překládat na jiné plavidlo nebo vykládat na pevninu uvedenou populaci odlovenou těmito plavidly.
Článek 3
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 325/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se stanoví koeficient snížení, jenž se použije na žádosti o dovozní licence pro banány pocházejících ze zemí AKT pro období od 1. března do 31. prosince 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1964/2005 ze dne 29. listopadu 2005 o celních sazbách pro banány [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 219/2006 ze dne 8. února 2006 o otevření a správě celní kvóty pro dovoz banánů kódu KN 08030019 pocházející ze zemí AKT pro období od 1. března do 31. prosince 2006 [2], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Žádosti o dovozní licence podané v členských státech podle článku 4 nařízení (ES) č. 219/2006 a předané Komisi v souladu s článkem 5 uvedeného nařízení se týkají množství, jež je větší než dostupné množství stanovené v článku 2 písm. a), tj. 146850 tun v případě hospodářských subjektů uvedených v kapitole II zmíněného nařízení.
(2) Z toho důvodu je třeba stanovit koeficient snížení, který se použije pro každou žádost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Koeficient snížení o 45,687 % se použije u každé žádosti o dovozní licenci, kterou podají hospodářské subjekty uvedené v kapitole II nařízení (ES) č. 219/2006 v rámci celní subkvóty na 146850 tun.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 326/2006
ze dne 23. února 2006
o žádostech o dovozní licence pro rýži pocházející a dováženou z Egypta v rámci celní kvóty stanovené v nařízení (ES) č. 196/97
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2184/96 ze dne 28. října 1996 o dovozech rýže pocházející a dovážené z Egypta do Společenství [2],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 196/97 ze dne 31. ledna 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2184/96 o dovozech rýže pocházející a dovážené z Egypta do Společenství [3], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 196/97 Komise stanoví jednotné procentní snížení pro požadovaná množství, pokud množství uvedená v žádostech o dovozní licence překročí množství, které je k dispozici. Uvedený článek rovněž stanoví, že Komise sdělí toto rozhodnutí členským státům do deseti pracovních dnů ode dne, kdy byly žádosti podány.
(2) Žádosti o dovozní licence pro rýži kódu KN 1006 podané od 1. září 2005 do 14. února 2006 se týkají množství 36579 tun, přičemž maximální množství, které je k dispozici, je 32000 tun rýže kódu KN 1006.
(3) V důsledku toho by pro žádosti o dovozní licence, které byly podány 14. února 2006 a na něž se vztahuje snížení cla stanovené v nařízení (ES) č. 2184/96, mělo být stanoveno procentní snížení podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 196/97.
(4) Pro probíhající hospodářský rok by se rovněž již neměly vydávat dovozní licence, které umožňují získat snížení cla.
(5) Vzhledem k cílům tohoto nařízení má toto nařízení nabýt účinku dnem vyhlášení v Úředním věstníku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o dovozní licence pro rýži kódu KN 1006, na něž se vztahuje snížení cla stanovené v nařízení (ES) č. 2184/96 a které byly podány 14. února 2006 a sděleny Komisi, opravňují k vydání licencí pro požadovaná množství po uplatnění procentního snížení o 85,88 %.
Článek 2
Žádosti o dovozní licence pro rýži kódu KN 1006, které byly předloženy od 15. února 2006, již neopravňují k vydání dovozních licencí podle nařízení (ES) č. 2184/96.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 327/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 281/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 328/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se mění vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu stanovené nařízením (ES) č. 278/2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 třetí pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 278/2006 [2] stanovilo vývozní náhrady pro bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu.
(2) Vzhledem k tomu, že údaje, které má Komise v současné době k dispozici jsou odlišné od údajů v době přijetí nařízení (ES) č. 278/2006, měly by se tyto náhrady pozměnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Výše vývozních náhrad pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, vyvážené nedenaturované a v nezměněném stavu, které byly stanoveny nařízením (ES) č. 278/2006 se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 329/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro krmné směsi z obilovin
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. záři 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1517/95 ze dne 29. června 1995 o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1784/2003, co se týče dovozního a vývozního režimu pro krmné směsi z obilovin a kterým se mění nařízení (ES) č. 1162/95 o zvláštních prováděcích pravidlech k režimu dovozních a vývozních licencí pro obiloviny a rýži [2], stanovuje v článku 2 zvláštní kritéria, která je třeba vzít v úvahu pro výpočet náhrady poskytované pro tyto produkty.
(3) Při tomto výpočtu musí být vzat v úvahu také obsah produktů z obilovin.
Za účelem zjednodušení by náhrada měla být vyplácena pro dvě kategorie "produktů z obilovin", totiž kukuřici, nejběžněji používanou obilovinu pro výrobu krmných směsí určených na vývoz, a produkty z kukuřice na jedné straně a pro jiné obiloviny na straně druhé; druhá kategorie zahrnuje libovolné produkty z obilovin kromě kukuřice a produkty vyrobené z kukuřice.
Náhrada musí být poskytnuta pro množství produktů obilovin obsažené v daném krmivu.
(4) Výše náhrady musí zohlednit možnosti a podmínky prodeje těchto produktů na světovém trhu, potřebu zamezit narušení trhu Společenství a ekonomický aspekt vývozu.
(5) S ohledem na současnou situaci na trhu s obilovinami, především na vyhlídky v oblasti dodávek, je třeba zrušit vývozní náhrady.
(6) Řídící výbor pro obiloviny nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro krmné směsi uvedené v nařízení (ES) č. 1784/2003 a podléhající nařízení (ES) č. 1517/95 se stanovují dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 330/2006
ze dne 23. února 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 17. do 23. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 331/2006
ze dne 23. února 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 17. do 23. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 332/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u čiroku v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 2094/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 Komise [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným článkem 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 17. do 23. února 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 2094/2005 se maximální snížení dovozního cla u čiroku stanoví na 32,47 EUR/t pro maximální celkové množství 35000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 333/2006
ze dne 23. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] se Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla. Přitom musí vzít v úvahu zejména kritéria stanovená v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je udělena těm účastníkům nabídkového řízení, jejichž nabídka odpovídá úrovni maximálního snížení nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 17. do 23. února 2006 v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 se maximální snížení dovozního cla u kukuřice stanovuje na 32,94 EUR/t pro maximální celkové množství 30024 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 334/2006
ze dne 23. února 2006
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1809/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Portugalska.
(2) Dle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, že nebude vyhověno žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 17. do 23. února 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 1809/2005 pro kukuřici se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 335/2006
ze dne 23. února 2006
o vydávání vývozních licencí v odvětví vína
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [1], a zejména na článek 7 a čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 63 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [2] omezuje poskytování vývozních náhrad pro produkty v odvětví vína na objemy a výdaje, které jsou obsaženy v dohodě o zemědělství uzavřené během Uruguayského kola mnohostranných obchodních jednání.
(2) Článek 9 nařízení (ES) č. 883/2001 stanoví podmínky, za nichž může Komise přijmout zvláštní opatření, která zamezí překročení množství stanovených v uvedené dohodě nebo rozpočtu, který je podle ní k dispozici.
(3) Na základě informací o žádostech o vývozní licence, které měla Komise k dispozici dne 22. února 2006, by množství, jež jsou ještě dostupná pro období do dne 15. března 2006 pro místo určení oblast 4. západní Evropa podle čl. 9 odst. 5 nařízení (ES) č. 883/2001, mohla být překročena, pokud nebude omezeno vydávání vývozních licencí se stanovením náhrady předem. Proto by měla být pro množství oznámená od 15. do 21. února 2006 stanovena jednotná procentní sazba přijetí a pro tuto oblast pozastaveno do 16. března 2006 podávání žádostí a vydávání licencí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Vývozní licence se stanovením náhrady předem pro produkty v odvětví vína, o něž bylo požádáno ve dnech od 15. do 21. února 2006 podle nařízení (ES) č. 883/2001, se vydají ve výši 100 % množství požadovaných pro oblast 4. západní Evropa.
2. Vydávání vývozních licencí pro produkty v odvětví vína uvedených v odstavci 1, o něž bylo požádáno ode dne 22. února 2006 a podávání žádostí o vývozní licence ode dne 24. února 2006 pro oblast určení 4. západní Evropa se pozastavuje do dne 16. března 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 24. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 336/2006
ze dne 15. února 2006
o provádění Mezinárodního předpisu pro řízení bezpečnosti ve Společenství a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 3051/95
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní předpis pro řízení bezpečnosti lodí a pro zabránění znečištění (dále jen "předpis ISM") byl přijat Mezinárodní námořní organizací (IMO) v roce 1993.
Tento předpis se po přijetí kapitoly IX "Řízení bezpečného provozu lodí" Mezinárodní úmluvy o bezpečnosti lidského života na moři (SOLAS) z roku 1974 v květnu 1994 postupně stal závazným pro většinu lodí v mezinárodní plavbě.
(2) IMO pozměnila předpis ISM usnesením MSC.104(73) přijatým dne 5. prosince 2000.
(3) Pokyny pro provádění předpisu ISM správami byly přijaty na základě usnesení IMO A.788(19) dne 23. listopadu 1995.
Tyto pokyny byly pozměněny usnesením A.913(22) přijatým dne 29. listopadu 2001.
(4) Na základě nařízení Rady (ES) č. 3051/95 ze dne 8. prosince 1995 o řízení bezpečnosti osobních lodí typu ro-ro [3] se předpis ISM stal závazným na úrovni Společenství s účinkem ode dne 1. července 1996 pro všechny osobní lodě typu ro-ro plující mezi přístavy členských států na pravidelných linkách, ve vnitrostátní i mezinárodní plavbě bez ohledu na to, pod kterou vlajkou plují.
Byl to první krok k zajištění jednotného a systematického provádění předpisu ISM ve všech členských státech.
(5) Dne 1. července 1998 se stal předpis ISM závazným podle ustanovení kapitoly IX SOLAS pro společnosti provozující osobní lodě, včetně vysokorychlostních osobních plavidel, ropných tankerů, chemických tankerů, lodí přepravujících plyn, lodí přepravujících volně ložený náklad a vysokorychlostních nákladních plavidel o hrubé prostornosti nejméně 500 GT v mezinárodní plavbě.
(6) Dne 1. července 2002 se stal předpis ISM závazným pro společnosti provozující jiné nákladní lodě v mezinárodní plavbě a mobilní vrtné jednotky na volném moři o hrubé prostornosti nejméně 500 GT.
(7) Bezpečnost lidského života na moři a ochranu životního prostředí lze účinně zvýšit přísným a závazným uplatňováním předpisu ISM.
(8) Je žádoucí přímo použít předpis ISM na lodě plující pod vlajkou členského státu, jakož i na lodě bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, provozované výlučně ve vnitrostátní plavbě nebo plující na pravidelných námořních linkách mezi přístavy členských států.
(9) Přijetí nového nařízení s přímou použitelností by mělo zajistit kontrolu dodržování předpisu ISM za předpokladu, že rozhodnutí, zda provádět předpis u lodí bez ohledu na vlajku, pod kterou plují, provozovaných výhradně v přístavních oblastech, je ponecháno na členských státech.
(10) V důsledku toho by se nařízení (ES) č. 3051/95 mělo zrušit.
(11) Jestliže se členský stát domnívá, že dodržování konkrétních ustanovení části A předpisu ISM pro některé lodě nebo kategorie lodí výlučně ve vnitrostátní plavbě je v praxi pro společnosti v tomto státě obtížné, může se zcela nebo zčásti od uvedených ustanovení odchýlit, pokud přijme opatření zabezpečující rovnocenné dosažení cílů předpisu.
Pro takové lodě a společnosti může zavést alternativní postupy pro vydávání osvědčení a ověřování.
(12) Je nutné přihlédnout ke směrnici Rady 95/21/ES ze dne 19. června 1995 o státní přístavní inspekci [4].
(13) Pro vymezení uznaných subjektů pro účely tohoto nařízení je rovněž nutné přihlédnout ke směrnici Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy [5], a pro stanovení oblasti působnosti tohoto nařízení, pokud jde o osobní lodě provozované ve vnitrostátní plavbě, ke směrnici Rady 98/18/ES ze dne 17. března 1998 o bezpečnostních pravidlech a normách pro osobní lodě [6].
(14) Opatření nezbytná pro změnu přílohy II by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
(15) Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž posílení řízení bezpečnosti a bezpečného provozu lodí, jakož i zabránění znečištění z lodí, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíl
Cílem tohoto nařízení je posílit řízení bezpečnosti a bezpečný provoz lodí, jakož i zabránit znečištění z lodí uvedených v čl. 3 odst. 1 tím, že se zajistí, aby společnosti provozující tyto lodě dodržovaly předpis ISM pomocí těchto opatření:
a) zavedení, uplatňování a řádná údržba systémů řízení bezpečnosti na lodích a na pevnině společnostmi a
b) kontrola těchto systémů správami státu vlajky a státu přístavu.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1. "předpisem ISM" Mezinárodní předpis pro bezpečné řízení lodí a pro zabránění znečištění, přijatý Mezinárodní námořní organizací na základě usnesení shromáždění A.741(18) ze dne 4. listopadu 1993, ve znění usnesení Výboru pro námořní bezpečnost MSC.104(73) ze dne 5. prosince 2000, a uvedený v příloze I tohoto nařízení, v platném znění;
2. "uznaným subjektem" subjekt uznaný v souladu se směrnicí 94/57/ES;
3. "společností" vlastník lodi nebo jakýkoli jiný subjekt nebo osoba, jako je provozovatel nebo nájemce v nájmu typu "bareboat charter", který převzal od vlastníka lodi odpovědnost za její provoz a který se při převzetí této odpovědnosti zavázal, že převezme veškeré povinnosti a odpovědnosti uložené předpisem ISM;
4. "osobní lodí" loď, včetně vysokorychlostního plavidla, přepravující více než dvanáct cestujících, nebo ponorka k přepravě osob;
5. "cestujícím" každá osoba kromě:
a) velitele lodi a členů posádky či jiných osob zaměstnaných či pracujících v jakékoli funkci na palubě lodi při provozu této lodi a
b) dětí mladších jednoho roku;
6. "vysokorychlostním plavidlem" vysokorychlostní plavidlo vymezené v pravidlu X-1/2 SOLAS v platném znění.
Pro vysokorychlostní osobní plavidla platí omezení podle čl. 2 písm. f) směrnice 98/18/ES;
7. "nákladní lodí" loď, včetně vysokorychlostního plavidla, která není osobní lodí;
8. "mezinárodní plavbou" námořní plavba z přístavu členského státu nebo jakéhokoli jiného státu do přístavu mimo tento stát nebo naopak;
9. "vnitrostátní plavbou" plavba v námořních oblastech z přístavu členského státu do stejného či jiného přístavu v tomto členském státě;
10. "pravidelnou lodní dopravou" řada přeplaveb, které zajišťují dopravu mezi dvěma nebo více stejnými místy buď:
a) podle zveřejněného plavebního řádu, nebo
b) plavbami tak pravidelnými nebo tak četnými, že tvoří zřejmou systematickou řadu;
11. "osobní lodí typu ro-ro" námořní osobní plavidlo vymezené v kapitole II-1 SOLAS v platném znění;
12. "ponorkou k přepravě osob" mobilní plavidlo pro přepravu cestujících, které pluje převážně pod vodou a které je závislé na podpoře z hladiny nebo povrchu, jako např. na hladinových lodích nebo na zařízení na pobřeží, pokud jde o kontrolu a alespoň jeden z těchto případů:
a) dobití zdroje elektrické energie;
b) doplnění stlačeného vzduchu;
c) doplnění prostředků nutných k životu;
13. "mobilní vrtnou jednotkou na volném moři" plavidlo, které je schopné provádět vrty za účelem průzkumu nebo využití podmořských zdrojů, jako například kapalné či plynné uhlovodíky, síra nebo sůl;
14. "hrubou prostorností" hrubá prostornost lodi stanovená v souladu s Mezinárodní úmluvou o vyměřování lodí z roku 1969, nebo u lodí plujících výlučně ve vnitrostátní plavbě, jejichž hrubá prostornost nebyla vyměřena v souladu s uvedenou úmluvou, hrubá prostornost lodi stanovená v souladu s vnitrostátními předpisy o měření prostornosti.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na tyto typy lodí a na společnosti, které je provozují:
a) nákladní lodě a osobní lodě plující pod vlajkou členského státu a provozované v mezinárodní plavbě;
b) nákladní lodě a osobní lodě provozované výlučně ve vnitrostátní plavbě bez ohledu na vlajku, pod kterou plují;
c) nákladní lodě a osobní lodě provozované mezi přístavy členských států na pravidelných námořních linkách bez ohledu na vlajku, pod kterou plují;
d) mobilní vrtné jednotky na volném moři provozované pod pravomocí členského státu.
2. Toto nařízení se nevztahuje na tyto typy lodí nebo na společnosti, které je provozují:
a) válečné lodě a lodě pro přepravu vojska a jiné lodě vlastněné nebo provozované členským státem a používané pouze pro vládní neobchodní účely;
b) lodě nepoháněné mechanicky, dřevěné lodě primitivní konstrukce, rekreační jachty a rekreační plavidla, ledaže by byly nebo budou vybaveny posádkou a přepravují více než 12 cestujících pro obchodní účely;
c) rybářská plavidla;
d) nákladní lodě a mobilní vrtné jednotky na volném moři o hrubé prostornosti menší než 500 GT;
e) osobní lodě jiné než osobní lodě typu ro-ro v námořních oblastech, a to třídy C a D vymezené v článku 4 směrnice 98/18/ES.
Článek 4
Soulad
Členské státy zajistí, aby všechny společnosti provozující lodě spadající do působnosti tohoto nařízení dodržovaly ustanovení tohoto nařízení.
Článek 5
Požadavky na řízení bezpečnosti
Lodě uvedené v čl. 3 odst. 1 a společnosti, které je provozují, musí splňovat požadavky části A předpisu ISM.
Článek 6
Vydávání osvědčení a ověřování
Pro účely vydávání osvědčení a ověřování dodržují členské státy ustanovení části B předpisu ISM.
Článek 7
Výjimka
1. Pokud se členský stát domnívá, že pro společnosti je v praxi obtížné dodržovat ustanovení bodů 6, 7, 9, 11 a 12 části A předpisu ISM pro některé lodě nebo kategorie lodí provozované výlučně ve vnitrostátní plavbě v členském státě, může se zcela nebo zčásti od uvedených ustanovení odchýlit, a to uložením opatření, která zajistí rovnocenné dosažení cílů předpisu.
2. Pokud se členský stát domnívá, že je obtížné v praxi uplatnit požadavky uvedené v článku 6, může v případě lodí a společností, u kterých byla uplatněna výjimka podle odstavce 1, stanovit alternativní postupy pro vydávání osvědčení a ověřování.
3. Jestliže nastanou okolnosti uvedené v odstavci 1, případně v odstavci 2, použije se tento postup:
a) dotyčný členský stát oznámí Komisi výjimku a opatření, která má v úmyslu přijmout;
b) jestliže je do šesti měsíců od oznámení rozhodnuto, v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2, že navrhovaná výjimka není opodstatněná nebo že navrhovaná opatření jsou nedostatečná, je uvedený členský stát povinen změnit navrhovaná opatření nebo se zdržet jejich přijetí;
c) členský stát přijatá opatření zveřejní společně s přímým odkazem na odstavec 1, případně odstavec 2.
4. Dotyčný členský stát vydá v souladu s přílohou II částí B bodem 5 druhým pododstavcem osvědčení o platných provozních omezeních na základě výjimky podle odstavce 1, případně odstavce 2.
Článek 8
Platnost, přijetí a uznání osvědčení
1. Doklad o shodě zůstává v platnosti nejdéle pět let ode dne vydání.
Osvědčení o řízení bezpečnosti zůstává v platnosti nejdéle pět let ode dne vydání.
2. Pro obnovení dokladu o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti se použijí příslušná ustanovení části B předpisu ISM.
3. Členské státy přijmou doklady o shodě, prozatímní doklady o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti a prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti, které vydala správa kteréhokoliv jiného členského státu nebo uznaný subjekt jménem této správy.
4. Členské státy přijmou doklady o shodě, prozatímní doklady o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti nebo prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti vydané správami třetích zemí nebo v jejich zastoupení.
U lodí provozovaných na pravidelných námořních linkách se nicméně ověří shoda dokladů o shodě, prozatímních dokladů o shodě, osvědčení o řízení bezpečnosti a prozatímních osvědčení o řízení bezpečnosti, vydaných v zastoupení správ třetích zemí, s předpisem ISM jakoukoliv vhodnou formou dotyčným členským státem (dotyčnými členskými státy) nebo v jeho (jejich) zastoupení, jen pokud nebyly vydány správou členského státu nebo uznaným subjektem.
Článek 9
Sankce
Členské státy stanoví pravidla týkající se sankcí za porušování tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 10
Podávání zpráv
1. Členské státy podávají Komisi každé dva roky zprávu o provádění tohoto nařízení.
2. Komise vypracuje v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2 harmonizovaný vzor těchto zpráv.
3. Komise s pomocí Evropské agentury pro námořní bezpečnost vypracuje do šesti měsíců po obdržení zpráv členských států souhrnnou zprávu o provádění tohoto nařízení, případně s navrhovanými opatřeními.
Tato zpráva je určena Evropskému parlamentu a Radě.
Článek 11
Změny
1. Změny předpisu ISM mohou být vyňaty z oblasti působnosti tohoto nařízení podle článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 ze dne 5. listopadu 2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [8].
2. Jakákoliv změna přílohy II se provádí v souladu s postupem uvedeným v čl. 12 odst. 2.
Článek 12
Výbor
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) zřízený podle článku 3 nařízení (ES) č. 2099/2002.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 13
Zrušovací ustanovení
1. Nařízení (ES) č. 3051/95 se zrušuje s účinkem od 24. března 2006.
2. Prozatímní doklady o shodě, prozatímní osvědčení o řízení bezpečnosti, doklady o shodě a osvědčení o řízení bezpečnosti vydané před 24. březnem 2006 zůstávají v platnosti do skončení doby své platnosti nebo do dalšího potvrzení.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Pro nákladní a osobní lodě, u nichž se dosud nevyžaduje dodržování předpisu ISM, se toto nařízení použije od 24. března 2008.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech. Ve Štrasburku dne 15. února 2006. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda H. Winkler
Nařízení Komise (ES) č. 337/2006
ze dne 24. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 338/2006
ze dne 24. února 2006
o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, [1] a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby se zajistilo jednotné používání kombinované nomenklatury přiložené k nařízení (EHS) č. 2658/87, je nutné přijmout opatření týkající se zařazení zboží uvedeného v příloze k tomuto nařízení.
(2) Nařízení (EHS) č. 2658/87 stanovilo pro výklad kombinované nomenklatury všeobecná pravidla.
Tato pravidla se používají i pro jakoukoliv jinou nomenklaturu, která je na kombinované nomenklatuře zcela či z části založena, nebo která k ní přidává jakékoli další členění a která je stanovena zvláštními předpisy Společenství s ohledem na uplatňování sazebních a jiných opatření týkajících se obchodu se zbožím.
(3) Podle zmíněných všeobecných pravidel musí být zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze zařazeno do kódu KN uvedeného ve sloupci 2, vzhledem k důvodům uvedeným ve sloupci 3.
(4) Je vhodné umožnit, s podmínkou splnění opatření platných ve Společenství ohledně systémů dvojí kontroly a ohledně předběžné a následné kontroly textilních výrobků prováděné Společenstvím při jejich dovozu do Společenství, aby oprávněná osoba mohla závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, týkající se zařazení zboží do kombinované nomenklatury, které nejsou v souladu s tímto nařízením, nadále používat po dobu 60 dnů podle čl. 12 odst. 6 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství [2].
(5) Výbor pro celní kodex nezaujal stanovisko během lhůty mu stanovené jeho předsedající,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zboží popsané ve sloupci 1 tabulky v příloze se zařazuje v rámci kombinované nomenklatury do kódu KN uvedeného ve sloupci 2.
Článek 2
S podmínkou splnění opatření platných ve Společenství ohledně systémů dvojí kontroly a ohledně předběžné a následné kontroly textilních výrobků prováděné Společenstvím při jejich dovozu do Společenství, závazné informace o sazebním zařazení zboží vydané celními orgány členských států, které nejsou v souladu s tímto nařízením, lze nadále používat po dobu 60 dnů podle čl. 12 odst. 6 nařízení (EHS) č. 2913/92.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 339/2006
ze dne 24. února 2006,
kterým se mění příloha XI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o pravidla pro dovoz živého hovězího dobytka a produktů získaných ze skotu, ovcí a koz
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména čl. 23 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve svém stanovisku z roku 2001 k zeměpisnému riziku bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) v Brazílii, Chile, Salvadoru, Nikaragui, Botswaně, Namibii a Svazijsku dospěl Vědecký řídící výbor k závěru, že výskyt BSE u místního skotu této země je vysoce nepravděpodobný.
V důsledku toho byly zařazeny na seznam zemí, na něž se nevztahují určité obchodní podmínky stanovené v souvislosti s přenosnými spongiformními encefalopatiemi pro živý skot a produkty ze skotu, ovcí a koz.
(2) V aktualizovaných stanoviscích přijatých v únoru 2005 a srpnu 2005 k zeměpisnému riziku BSE v některých třetích zemích dospěl Vědecký řídící výbor k závěru, že výskyt BSE u domorodého skotu z Brazílie, Chile, Salvadoru, Nikaraguy, Botswany, Namibie a Svazijska není vysoce nepravděpodobný.
Proto by tyto země již neměly být vyňaty z obchodních podmínek stanovených v souvislosti s přenosnými spongiformními encefalopatiemi pro živý skot a produkty ze skotu, ovcí a koz.
(3) Nařízení (ES) č. 999/2001 je tedy třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha XI nařízení (ES) č. 999/2001 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 340/2006
ze dne 24. února 2006,
kterým se stanoví částka podpory uvedené v nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 pro soukromé skladování másla a smetany a kterým se stanoví odchylka od nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 34 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], je výše podpory uvedená v čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 pro soukromé skladování stanovována každý rok.
(2) V čl. 6 odst. 3 třetím pododstavci nařízení (ES) č. 1255/1999 se upřesňuje, že výše podpory se stanoví na základě nákladů na skladování a předpokládaného vývoje cen čerstvého másla a skladovaného másla.
(3) Pokud jde o náklady na skladování, zejména náklady na uskladnění a vyskladnění dotyčných produktů, měly by se vzít v úvahu denní náklady na skladování v chladírenských skladech a finanční náklady na skladování.
(4) Pokud jde o předpokládaný vývoj cen, mělo by se přihlédnout ke snížení intervenčních cen másla uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 a k následnému očekávanému poklesu tržních cen čerstvého másla a skladovaného másla a měla by být poskytnuta větší podpora pro žádosti o uzavření smlouvy přijaté před 1. červencem 2006.
(5) Aby se zabránilo nadměrnému počtu žádostí o podporu pro soukromé skladování před uvedeným datem, mělo by být pro období do 1. července 2006 stanoveno směrné množství a mechanismus komunikace umožňující Komisi určit, kdy je tohoto množství dosaženo.
Toto směrné množství by mělo být stanoveno s přihlédnutím k množstvím uskladněným na základě smluv o skladování uzavřených v minulých letech.
1 nařízení (ES) č. 2771/1999 se uskladnění může uskutečnit pouze v době od 15. března do 15. srpna.
Současná obtížná situace na trhu s máslem ospravedlňuje předsunout v roce 2006 začátek období, od kdy je možné uskladňovat máslo a smetanu, na 1. březen.
Proto by měla být stanovena odchylka od uvedeného článku.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Podpora podle čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 je u smluv uzavřených v roce 2006 stanovena za tunu másla nebo ekvivalentu másla takto:
a) u všech smluv:
- 17,64 EUR na pevné náklady,
- 0,31 EUR za každý den smluvního skladování na náklady spojené se skladováním v chladírenských skladech,
- denní částka za smluvní skladování vypočítaná na základě 90 % intervenční ceny másla platné v den počátku smluvního skladování a na základě roční úrokové sazby ve výši 2,50 %;
a
b) 103,20 EUR u smluv uzavřených na základě žádostí, které obdržela intervenční agentura před 1. červencem 2006.
2. Intervenční agentura zaznamená v souladu s čl. 30 odst. 1 nařízení (ES) č. 2771/1999 den doručení žádosti o uzavření smlouvy, jakož i příslušné množství, datum výroby másla a místo jeho skladování.
3. Každé úterý do 12:00 hodin (bruselského času) informují členské státy Komisi o množstvích vyplývajících z uvedených žádostí podaných během předcházejícího týdne.
4. Jakmile Komise členským státům oznámí, že množství podle žádostí dosáhlo 80000 tun, musejí členské státy informovat Komisi každý den do 12:00 hodin (bruselského času) o množstvích vyplývajících ze žádostí podaných během předcházejícího dne.
5. Jakmile Komise zjistí, že množství uvedená v žádostech podle odst. 1 písm. b) dosáhla 110000 tun, pozastaví používání odst. 1 písm. b) a odstavce 4.
Článek 2
Odchylně od čl. 29 odst. 1 nařízení (ES) č. 2771/1999 může být skladování v roce 2006 zahájeno již 1. března.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 341/2006
ze dne 24. února 2006,
kterým se přijímají specifikace modulu ad hoc o pracovních úrazech a zdravotních problémech z povolání pro rok 2007 podle nařízení Rady (ES) č. 577/98 a kterým se mění nařízení (ES) č. 384/2005
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 577/98 ze dne 9. března 1998 o organizaci výběrového šetření pracovních sil ve Společenství [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 384/2005 ze dne 7. března 2005 o přijetí programu ad hoc modulů na období 2007 až 2009 pro výběrové šetření pracovních sil, které je ustanoveno nařízením Rady (ES) č. 577/98 [2], zahrnuje modul ad hoc o pracovních úrazech a zdravotních problémech z povolání.
(2) Usnesením Rady č. 2002/C 161/01 ze dne 3. června 2002 o nové strategii Společenství pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci na období 2002 až 2006 [3] byly Komise a členské státy vyzvány k zintenzivnění probíhajících prací na harmonizaci statistik o pracovních úrazech a nemocech z povolání, aby byly k dispozici srovnatelné údaje, na jejichž základě bude možné objektivně posoudit dopad a účinnost opatření přijatých v rámci nové strategie Společenství.
(3) Směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [4] stanoví, že zaměstnavatelé musejí vést seznam pracovních úrazů, které měly za následek pracovní neschopnost delší než tři pracovní dny, a vypracovávat pro příslušné úřady v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi zprávy o pracovních úrazech, které utrpěli jeho zaměstnanci.
V doporučení 2003/670/ES ze dne 19. září 2003 týkajícím se evropského seznamu nemocí z povolání [5] Komise členským státům doporučila zajistit, aby o všech případech nemocí z povolání byly podávány zprávy, a postupně – v souladu s probíhajícími pracemi na systému harmonizace evropských statistik o nemocech z povolání – slaďovat statistiky o nemocech z povolání s evropským seznamem.
Sdělení Komise ze dne 11. března 2002 o nové strategii Společenství pro bezpečnost a ochranu zdraví při práci na období 2002 až 2006 [6] zdůrazňuje, že statistiky by neměly pouze shromažďovat údaje o uznávaných pracovních úrazech a nemocech z povolání, jejich příčinách a následcích, nýbrž by také měly stanovit prvky množstevního vyjádření pro faktory pracovního prostředí, které by mohly být příčinou problémů.
Statistické údaje by rovněž měly usnadnit odhalování nových jevů, jako jsou potíže související se stresem nebo muskuloskeletální onemocnění.
(4) K zajištění toho, aby byl výběrový soubor dostupný pro účely analýzy v modulu ad hoc co nejpoučnější, je rovněž nezbytné aktualizovat specifikaci výběrového souboru v oddíle 1 přílohy nařízení (ES) č. 384/2005.
(5) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podrobný seznam informací, které je třeba v roce 2007 shromažďovat v rámci modulu ad hoc o pracovních úrazech a zdravotních problémech z povolání a které jsou nezbytné pro oddíl 1 přílohy nařízení (ES) č. 384/2005, je uveden v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
V oddíle 1 přílohy nařízení (ES) č. 384/2005 se bod "Velikost výběru" nahrazuje tímto:
"Velikost výběru : Cílová věková skupina pro výběrový soubor tohoto modulu se skládá z osob ve věku 15 let a více."
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 342/2006
ze dne 24. února 2006
o zahájení přezkumu, pro nového vývozce, nařízení Rady (ES) č. 428/2005 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů syntetických polyesterových střižových vláken pocházejících mimo jiné z Čínské lidové republiky a o zrušení cla z dovozů jednoho vývozce z této země a o podřízení těchto dovozů celní evidenci
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (dále jen "základní nařízení") [1], a zejména na čl. 11 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci s Poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŽÁDOST O PŘEZKUM
(1) Komise obdržela žádost o přezkum pro nového vývozce podle čl. 11 odst.
4 základního nařízení. Žádost podal Huvis Sichuan (dále jen "žadatel"), který je vyvážejícím výrobcem v Čínské lidové republice (dále jen "dotčená země").
B. VÝROBEK
(2) Přezkoumávaným výrobkem jsou syntetická polyesterová střižová vlákna, nemykaná, nečesaná ani jinak nezpracovaná pro spřádání, pocházející z Čínské lidové republiky (dále jen "dotčený výrobek"), který se v současnosti zařazuje do kódu KN 55032000.
Tento kód KN se uvádí pouze pro informaci.
C. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(3) Stávající platná opatření představují konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 428/2005 [2], podle kterého podléhají dovozy dotčeného výrobku pocházejícího z Čínské lidové republiky do Společenství a vyrobeného žadatelem konečnému antidumpingovému clu ve výši 49,7 %, s výjimkou zvláště uvedených společností, jež podléhají individuálním sazbám cla.
D. ODŮVODNĚNÍ PŘEZKUMU
(4) Žadatel tvrdí, že podniká v podmínkách tržního hospodářství vymezených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, že alternativně vyhověl kritériím individuálního zacházení v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení a že v době trvání šetření, jež vedlo k zavedení antidumpingových opatření, tj. od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003 (dále jen "doba trvání původního šetření"), nevyvážel dotčený výrobek do Společenství a že není ve spojení se žádným z vyvážejících výrobců dotčeného výrobku, na které se vztahují výše uvedená antidumpingová opatření.
(5) Žadatel dále tvrdí, že dotčený výrobek začal do Společenství vyvážet po uplynutí doby trvání původního šetření.
E. POSTUP
(6) Výrobci ve Společenství, o nichž bylo známo, že se jich tato záležitost týká, byli o výše uvedené žádosti informováni a byla jim dána příležitost k vyjádření.
Nebyly obdrženy žádné připomínky.
(7) Po přešetření dostupných důkazů dospěla Komise k závěru, že existují dostatečné důkazy k ospravedlnění zahájení přezkumu pro "nového vývozce" podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení za účelem zjištění, zda žadatel podniká v podmínkách tržního hospodářství vymezených v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení nebo případně zda splňuje kritéria pro stanovení individuálního cla v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení, a pokud ano, tak stanovení individuálního dumpingového rozpětí pro žadatele a, v případě zjištění dumpingu, úrovně cla, kterému by měly podléhat jeho dovozy dotčeného výrobku do Společenství.
(8) Je-li stanoveno, že žadatel splňuje kritéria pro stanovení individuálního cla, může být nezbytné změnit celní sazbu, která se v současnosti uplatňuje na dovozy dotčeného výrobku společnostmi, které nejsou uvedeny v čl. 1 odst. 2 nařízení (ES) č. 428/2005.
a) Dotazníky
S cílem získat informace, které považuje pro své šetření za nutné, Komise zašle žadateli dotazníky.
b) Shromažďování informací a pořádání slyšení
Všechny zúčastněné strany se vyzývají, aby písemně oznámily svá stanoviska a poskytly příslušné důkazy.
Komise kromě toho může zúčastněné strany vyslyšet, pokud o to písemně požádají a doloží, že pro takové slyšení mají zvláštní důvody.
Je třeba věnovat pozornost skutečnosti, že výkon většiny práv v rámci daného postupu, jež jsou vymezena nařízením (ES) č. 384/96, závisí na tom, zda daný účastník řízení kontaktoval Komisi ve lhůtě stanovené tímto nařízením.
c) Výběr země s tržním hospodářstvím
V případě, že žadateli není status země s tržním hospodářstvím udělen, ale splňuje požadavky pro stanovení individuálního cla v souladu s čl. 9 odst. 5 základního nařízení, použije se za účelem stanovení běžné hodnoty v souvislosti s Čínskou lidovou republikou v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení vhodná země s tržním hospodářstvím. Komise hodlá za vhodnou zemi s tržním hospodářstvím za tímto účelem zvolit Spojené státy americké, které již byly použity v průběhu šetření, jež vedlo k uložení opatření na dovozy dotčeného výrobku z Čínské lidové republiky. Zúčastněné strany se vyzývají, aby ve zvláštní lhůtě stanovené v čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení vyjádřily své připomínky ke vhodnosti této volby.
Dále v případě, že je žadateli udělen status země s tržním hospodářstvím, může Komise rovněž použít, je-li to nutné, zjištění týkající se běžné hodnoty stanovené ve vhodné zemi s tržním hospodářstvím, např. pro účely nahrazení nespolehlivých údajů o nákladech či cenách v Čínské lidové republice, jež jsou třeba ke stanovení běžné hodnoty, nejsou-li v Čínské lidové republice k dispozici spolehlivé vyžadované údaje.
Komise zamýšlí použít Spojené státy americké rovněž k tomuto účelu.
d) Status tržního hospodářství
V případě, že žadatel poskytne dostatečné důkazy o tom, že podniká v podmínkách tržního hospodářství, tj. splňuje kritéria stanovená v čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení, stanoví se běžná hodnota v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. b) základního nařízení. Za tímto účelem musejí být ve zvláštní lhůtě stanovené v čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení předloženy opodstatněné žádosti. Komise zašle formuláře žádostí žadateli i orgánům Čínské lidové republiky.
F. ZRUŠENÍ PLATNÉHO CLA A CELNÍ EVIDENCE DOVOZŮ
(9) Podle čl. 11 odst. 4 základního nařízení by mělo být zrušeno platné antidumpingové clo, pokud jde o dovozy dotčeného výrobku, který žadatel vyrábí a prodává na vývoz do Společenství. Zároveň by takové dovozy měly podléhat celní evidenci podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení, aby byla zajištěna možnost zpětného uvalení antidumpingového cla ode dne zahájení přezkumu, pokud by tento přezkum vedl ke zjištění dumpingu u žadatele. Částku možného budoucího celního dluhu žadatele nelze v tomto stadiu řízení určit.
G. LHŮTY
(10) V zájmu řádné správy by měly být stanoveny lhůty, během nichž:
- mohou zúčastněné strany samy kontaktovat Komisi, zaslat písemně svá stanoviska, odpovědi na dotazník uvedený v čl. 4 odst. 1 tohoto nařízení, nebo poskytnout další informace, které by měly být při šetření vzaty v úvahu,
- mohou zúčastněné strany písemně požádat Komisi o slyšení,
- mohou dotčené strany účastnící se šetření vyjádřit své připomínky ke vhodnosti Spojených států amerických, které budou v případě, že žadateli nebude udělen status země s tržním hospodářstvím, zvoleny za zemi s tržním hospodářstvím za účelem stanovení běžné hodnoty v souvislosti s Čínskou lidovou republikou,
- může žadatel předložit řádně opodstatněnou žádost o uplatnění statusu země s tržním hospodářstvím.
H. NEDOSTATEČNÁ SPOLUPRÁCE
(11) Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne v příslušné lhůtě nebo pokud závažným způsobem šetření ztěžuje, mohou podle článku 18 základního nařízení prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.
(12) Je-li zjištěno, že jakýkoli účastník řízení předložil nesprávné či zavádějící informace, nebere se na takové informace ohled, a podle článku 18 základního nařízení se proto mohou použít dostupné údaje.
Pokud zúčastněná strana nespolupracuje nebo spolupracuje pouze částečně, a zjištění se proto podle článku 18 základního nařízení zakládají na dostupných údajích, může být výsledek pro dotčenou stranu méně příznivý, než kdyby spolupracovala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Podle čl. 11 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 se zahajuje přezkum nařízení (ES) č. 428/2005 s cílem zjistit, zda a do jaké míry by měly dovozy syntetických polyesterových střižových vláken, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, zařazených do kódu KN 55032000, pocházejících z Čínské lidové republiky a vyráběných a prodávaných na vývoz do Společenství společností Huvis Sichuan (doplňkový kód TARIC A736), podléhat antidumpingovému clu uloženému nařízením Rady (ES) č. 428/2005.
Článek 2
Antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 428/2005 se pro dovozy uvedené v článku 1 zrušuje.
Článek 3
Celní orgány členských států se podle čl. 14 odst. 5 nařízení (ES) č. 384/96 vyzývají, aby přijaly vhodná opatření k zavedení celní evidence dovozů uvedených v článku 1 tohoto nařízení. Celní evidence končí devět měsíců po vstupu tohoto nařízení v platnost.
Článek 4
1. Všechny zúčastněné strany, mají-li být jejich stanoviska při šetření zohledněna, se musí přihlásit tak, že se obrátí na Komisi a předloží jí svá stanoviska a odpovědi na dotazník uvedený v bodě 8 písm. a) tohoto nařízení nebo jakékoli jiné informace do 40 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost, není-li stanoveno jinak.
Zúčastněné strany mohou Komisi ve stejné lhůtě 40 dnů požádat o slyšení.
2. Strany, které jsou předmětem šetření, mohou chtít vyjádřit své připomínky ke vhodnosti Spojených států amerických, které budou zvoleny za zemi s tržním hospodářstvím pro účely stanovení běžné hodnoty v souvislosti s Čínskou lidovou republikou; své připomínky musí předložit do 10 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
3. Náležitě opodstatněné žádosti o uplatnění statusu země s tržním hospodářstvím musí Komise obdržet do 21 dnů ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
4. Veškeré informace a žádosti od zúčastněných stran musejí být předloženy písemně (nikoli v elektronické podobě, není-li stanoveno jinak) a musí v nich být uveden název, poštovní a e-mailová adresa a telefonní a faxová čísla zúčastněné strany. Veškerá písemná podání, včetně informací vyžadovaných tímto nařízením, odpovědí na dotazník a korespondence, jež zúčastněné strany poskytují jako důvěrné, se označí poznámkou "Limited" [3] a v souladu s čl. 19 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 se k nim přiloží verze, která není důvěrná a je označena poznámkou "FOR INSPECTION BY INTERESTED PARTIES".
Jakékoli informace související s touto záležitostí a/nebo žádost o slyšení je třeba zaslat na adresu Evropské komise, generálního ředitelství pro obchod:
European Commission
Directorate-General for Trade
Directorate B
Office: J-79 5/16
B-1049 Brussels
Fax (32-2) 295 65 05
.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 343/2006
ze dne 24. února 2006,
kterým se zahajuje nákup másla v některých členských státech pro období od 1. března 2006 do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1255/1999 v čl. 6 odst. 1 stanoví, že dosáhnou-li během jednoho reprezentativního období tržní ceny másla v jednom nebo více členských státech úrovně nižší než 92 % intervenční ceny, nakoupí jej intervenční agentury.
(2) Na základě tržních cen sdělených členskými státy zjistila Komise v souladu s čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 2771/1999, že ceny v Německu, Estonsku, ve Španělsku, Francii, v Irsku, Nizozemsku, Polsku, Portugalsku, ve Švédsku a Spojeném království jsou nižší než 92 % intervenční ceny během dvou po sobě následujících týdnů. V uvedených členských státech by proto měl být zahájen intervenční nákup,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nákup másla podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje v těchto členských státech:
- Německo
- Estonsko
- Španělsko
- Francie
- Irsko
- Nizozemsko
- Polsko
- Portugalsko
- Švédsko
- Spojené království.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 344/2006
ze dne 24. února 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 281/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 25. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 345/2006
ze dne 27. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 28. února 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 346/2006
ze dne 27. února 2006
o otevření preferenční celní kvóty na dovoz surového třtinového cukru původem ze zemí AKT pro zásobování rafinérií na období od 1. března 2006 do 30. června 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 39 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 39 odst. 1 nařízení (ES) č. 1260/2001 se stanoví, že pro hospodářské roky 2001/02 až 2005/06 a za účelem dostatečného zásobování rafinérií Společenství se vybírá clo se sníženou sazbou za dovoz surového třtinového cukru pocházejícího ze států, se kterými Společenství uzavřelo dohody o dodávkách za preferenčních podmínek. Doposud došlo k uzavření takových dohod rozhodnutím Rady 2001/870/ES [2] jednak se státy africké, karibské a tichomořské oblasti (země AKT) uvedenými v protokolu č. 3 o cukru AKT připojenému k příloze V dohody o partnerství AKT–ES [3], a jednak s Indickou republikou.
(2) Dohody uzavřené ve formě výměny dopisů podle rozhodnutí 2001/870/ES stanoví, že dotčené rafinérie musí zaplatit minimální kupní cenu, která se rovná záruční ceně za surový cukr snížené o podporu na přizpůsobení stanovenou pro uvažovaný hospodářský rok.
Proto je třeba stanovit tuto minimální cenu vzhledem k údajům použitelným pro hospodářský rok 2005/06.
(3) Množství zvláštního preferenčního cukru určená na dovoz se stanoví podle článku 39 nařízení (ES) č. 1260/2001 na základě předpokládané roční bilance Společenství.
(4) Taková bilance poukázala na nutnost dovézt surový cukr a otevřít v tomto stadiu pro hospodářský rok 2005/06 celní kvóty se zvláštní sníženou celní sazbou stanovenou ve výše uvedených dohodách, čímž se umožní pokrýt potřeby rafinérií Společenství během určitého období tohoto hospodářského roku.
(5) Nařízením Komise (ES) č. 978/2005 [4] došlo k otevření kvót pro období od 1. července 2005 do 28. února 2006.
(6) Vzhledem k tomu, že jsou dostupné odhady produkce surového třtinového cukru pro hospodářský rok 2005/06, je vhodné otevřít kvótu pro druhou polovinu uvedeného hospodářského roku.
(7) Je vhodné upřesnit, že nařízení Komise (ES) č. 1159/2003 ze dne 30. června 2003, kterým se pro hospodářské roky 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví prováděcí pravidla pro dovoz třtinového cukru v rámci některých celních kvót a preferenčních dohod a kterým se mění nařízení (ES) č. 1464/95 a nařízení (ES) č. 779/96 [5], se vztahuje na novou kvótu.
(8) S cílem umožnit hospodářským subjektům vyčerpat množství zvláštního preferenčního cukru pocházejícího ze dvou celních kvót otevřených nařízením (ES) č. 978/2005 pro období od 1. července 2005 do 28. února 2006, je třeba prodloužit pro uvedené kvóty lhůtu pro předložení žádostí o licence až do 30. června 2006.
(9) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro období od 1. března do 30. června 2006 se v rámci rozhodnutí 2001/870/ES otevírá celní kvóta pro dovoz surového třtinového cukru na rafinaci kódu KN 17011110 pro 60224 tun vyjádřených v ekvivalentu bílého cukru původem ze zemí AKT, které podepsaly smlouvu ve formě výměny dopisů schválenou výše uvedeným rozhodnutím.
Článek 2
1. Zvláštní snížená celní sazba za 100 kilogramů surového cukru standardní jakosti při dovozu množství uvedených v článku 1 je stanovena na 0 EUR.
2. Minimální kupní cena, kterou musí zaplatit rafinérie Společenství, je pro období uvedené v článku 1 stanovena na 49,68 EUR za 100 kilogramů surového cukru standardní jakosti.
Článek 3
Nařízení (ES) č. 1159/2003 se použije pro celní kvótu otevřenou tímto nařízením.
Článek 4
Množství uvedená v čl. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 978/2005, pro která nebyly předloženy žádosti o dovozní licence do 1. března 2006, mohou být předmětem žádostí až do 30. června 2006.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 347/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se stanoví opravná částka použitelná při poskytování náhrady pro obiloviny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci, uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky některých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle jejich místa určení.
(4) Opravnou částku je třeba stanovit zároveň s náhradou a dle stejného postupu, přičemž je možné ji v období mezi dvěma stanoveními změnit.
(5) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravná částka použitelná pro předem stanovené vývozní náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a), b) a c) nařízení (ES) č. 1784/2003 s výjimkou sladu se stanovuje dle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 348/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro slad
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízeni,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 může být rozdíl mezi kurzy a cenami produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení na světovém trhu a ve Společenství pokryt vývozní náhradou.
(2) Při stanovení náhrad je třeba vzít v úvahu faktory stanovené v článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995 o určitých prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2].
(3) Náhradu použitelnou pro slad je třeba vypočítat s ohledem na množství obilovin nezbytné k výrobě uvažovaných produktů.
Tato množství byla stanovena nařízením (ES) č. 1501/95.
(4) Situace na světovém trhu nebo specifické požadavky určitých trhů mohou vyvolat potřebu rozlišit náhrady u některých produktů podle země jejich určení.
(5) Náhradu je třeba stanovovat jednou za měsíc, přičemž je možné ji mezitím změnit.
(6) Použití těchto předpisů v současné situaci na trzích s obilovinami, zejména při kurzech, respektive cenách těchto produktů ve Společenství a na světovém trhu, vede ke stanovení náhrad ve výši uvedené v příloze tohoto nařízení.
(7) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady pro slad uvedený v čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 se stanovují ve výši uvedené v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 349/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se stanoví opravná částka pro poskytnutí náhrady u sladu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 15 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 musí být vývozní náhrada pro obiloviny, použitelná v den podání žádosti o licenci uplatněna na základě žádosti pro vývozy, které se mají uskutečnit během doby trvání platnosti vývozní licence. V tomto případě může být výše náhrady opravena.
(2) Dle nařízení Komise (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče poskytování vývozních náhrad, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [2], je možné pro slad uvedený v čl. 1 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1784/2003 stanovit opravnou částku. Tato opravná částka musí být vypočítána s ohledem na faktory uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95.
(3) Z výše uvedených ustanovení vyplývá, že opravná částka musí být stanovena podle přílohy tohoto nařízení.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravnou částku uvedenou v čl. 15 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003, použitelnou pro předem stanovené vývozní náhrady pro slad, je třeba stanovit dle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 350/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se stanoví náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže určené pro potravinovou pomoc Společenství a vnitrostátní potravinovou pomoc
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1] a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3072/95 ze dne 22. prosince 1995 o společné organizaci trhu s rýží [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 2681/74 ze dne 21. října 1974, týkající se financování výdajů vzniklých v souvislosti s dodávkou zemědělských produktů jako potravinové pomoci [3] ze strany Společenství, stanoví, že část výdajů odpovídající dle pravidel Společenství vývozním náhradám pro dané produkty je třeba naúčtovat Evropskému zemědělskému orientačnímu a záručnímu fondu, oddělení záruk.
(2) Za účelem jednoduššího stanovení a řízení rozpočtu pro opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci a ve snaze informovat členské státy o míře účasti Společenství na financování vnitrostátních opatření potravinové pomoci je třeba určit výši náhrad poskytovaných pro tato opatření.
(3) Obecná a prováděcí pravidla stanovená článkem 13 nařízení (ES) č. 1784/2003 a článkem 13 nařízení (ES) č. 3072/95 pro vývozní náhrady jsou přiměřeně použitelná pro výše uvedená opatření.
(4) Specifická kritéria, která je třeba vzít v úvahu při výpočtu vývozní náhrady pro rýži, jsou definována v článku 13 nařízení (ES) č. 3072/95.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
U vnitrostátních opatření a opatření Společenství v oblasti potravinové pomoci prováděných v rámci mezinárodních dohod nebo jiných doplňkových programů, jakož i v rámci ostatních opatření Společenství ve formě bezplatných dodávek, se náhrady použitelné pro produkty z odvětví obilovin a rýže stanovují podle přílohy.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 351/2006
ze dne 27. února 2006
o stanovení opravných koeficientů použitelných od 1. července 2005 na odměny úředníků a dočasných a smluvních zaměstnanců Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích a na odměny části úředníků setrvávajících na pracovním místě v deseti nových členských státech po dobu nejvýše patnácti měsíců od přistoupení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, stanovené nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], a zejména na čl. 13 první pododstavec přílohy X uvedeného řádu,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 33 odst. 4 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba zohlednit vývoj životních nákladů v zemích mimo Společenství a stanovit proto opravné koeficienty, které se použijí s účinkem od 1. července 2005 na odměny úředníků a dočasných a smluvních zaměstnanců Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích, které jsou vypláceny v měně země, v níž jsou vykonávány služební povinnosti, a na odměny části úředníků setrvávajících na pracovním místě v deseti nových členských státech po dobu nejvýše patnácti měsíců od 1. května 2004.
(2) Opravné koeficienty, podle nichž byla uskutečněna platba na základě nařízení (ES, Euratom) č. 257/2005 [2], mohou se zpětným účinkem upravit odměny směrem nahoru či dolů.
(3) Dojde-li v důsledku nových opravných koeficientů k navýšení odměn, měl by být stanoven doplatek.
(4) Dojde-li v důsledku nových opravných koeficientů ke snížení odměn, mělo by být stanoveno vrácení přeplatku za období mezi 1. červencem 2005 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
(5) Je třeba stanovit, aby se případné vrácení přeplatku týkalo pouze období o maximální délce šesti měsíců, jež předcházelo vstupu tohoto nařízení v platnost, a aby jeho účinky mohly být rozloženy na období o maximální délce dvanácti měsíců od tohoto dne, podobně jako v případě ustanovení týkajících se opravných koeficientů použitelných uvnitř Společenství na odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Opravné koeficienty použitelné na odměny úředníků a dočasných a smluvních zaměstnanců Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích, jakož i na odměny části úředníků setrvávajících na pracovních místech v deseti nových členských státech po dobu nejvýše patnácti měsíců od 1. května 2004, které se vyplácejí v měně státu, v němž jsou vykonávány služební povinnosti, se stanoví v příloze s účinkem od 1. července 2005.
Směnné kurzy používané pro výpočet těchto odměn se stanoví v souladu s prováděcími pravidly k finančnímu nařízení a odpovídají dni uvedenému v prvním pododstavci.
Článek 2
1. Orgány provedou platby se zpětnou platností v případě zvýšení odměn v důsledku opravných koeficientů stanovených v příloze.
2. Orgány zpětně upraví odměny směrem dolů v případě jejich snížení způsobeného opravnými koeficienty stanovenými v příloze za období mezi 1. červencem 2005 a dnem vstupu tohoto nařízení v platnost.
Zpětné úpravy, z nichž vyplývá povinnost vrátit přeplatky, se týkají období o maximální délce šesti měsíců, jež předchází dni vstupu tohoto nařízení v platnost.
Vrácení se rozloží na období o maximální délce dvanácti měsíců počínaje stejným dnem.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 352/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 1461/93 o přístupu k veřejným zakázkám pro uchazeče ze Spojených států amerických
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (EHS) č. 1461/93 [1] omezuje přístup uchazečů ze Spojených států amerických k některým zakázkám zadávaným určitými zadavateli v reakci na určitá opatření, která Spojené státy americké přijaly podle hlavy VII Trade Act z roku 1988 vůči uchazečům ze Společenství.
(2) Rozhodnutí Spojených států amerických zrušit sankce, které byly uvaleny podle hlavy VII Trade Act z roku 1988, nabude účinnosti dnem 1. března 2006.
(3) Nařízení (EHS) č. 1461/93 by proto mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EHS) č. 1461/93 o přístupu k veřejným zakázkám pro uchazeče ze Spojených států amerických se zrušuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 353/2006
ze dne 28. února 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 354/2006
ze dne 28. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 639/2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1254/1999, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [1], a zejména na čl. 33 odst. 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise Evropských společenství a Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat (OIE) se prostřednictvím výměny dopisů [2] dohodly na vzájemné spolupráci.
Následně přijal OIE v květnu 2005 za podpory Společenství principy a specifické pokyny pro řádné zacházení se zvířaty, která jsou předmětem mezinárodního obchodu, a to zejména v souvislosti s námořní, pozemní a leteckou přepravou, jak stanoví oddíl 3.7 Zákoníku o zdraví suchozemských zvířat.
Za účelem používání článku 3.7.2.1 Pokynů pro přepravu zvířat po moři a článku 3.7.3.1 Pokynů pro přepravu zvířat po zemi, které vymezují odpovědnosti příslušných orgánů, je vhodné posílit nástroje monitorování a hodnocení řádného zacházení se zvířaty prostřednictvím kvalitnějšího systému podávání zpráv o inspekcích, které provádějí členské státy a které jsou zaměřeny na dobré zacházení se zvířaty v případě zvířat vyvážených ze Společenství.
(2) S cílem usnadnit hloubkové hodnocení používání nařízení Komise (ES) č. 639/2003 [3] by členské státy měly mít povinnost poskytovat podrobné statistické údaje o případech nevyplacení vývozních náhrad.
Za tímto účelem by údaje měly být shromažďovány na úrovni platebních agentur, což by rovněž přispělo k větší transparentnosti.
Proto by mělo být stanoveno, že odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu poskytne platební agentuře kopii zprávy o kontrole místa výjezdu.
(3) Nařízení (ES) č. 639/2003 stanoví povinnost vykonávat kontroly po opuštění celního území Společenství.
Kromě toho stanoví, že kontroly může provádět pouze veterinární lékař.
Ve snaze zvýšit účinnost těchto kontrol je třeba stanovit, že je může provádět pouze veterinární lékař, který dosáhl kvalifikace veterinárního lékaře ve smyslu směrnice Rady 78/1026/EHS ze dne 18. prosince 1978 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci veterinárních lékařů obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb [4].
(4) Aniž jsou dotčeny příslušné pravomoci Společenství a členských států, členské státy by však měly být povinny ověřovat, zda mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti kontrolují, zda veterinární lékaři s kvalifikací, na niž se nevztahuje směrnice 78/1026/EHS, mají znalosti vyžadované podle směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS [5].
(5) Nařízení (ES) č. 639/2003 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Toto nařízení by se mělo použít po uplynutí přiměřené časové lhůty pro provádění změn.
(7) Řídící výbor pro hovězí a telecí maso nezaujal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (ES) č. 639/2003 se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 2 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"Odpovědný veterinární orgán v místě výjezdu uchová tuto zprávu po dobu nejméně tří let.
Kopie této zprávy se zašle platební agentuře.".
2. V čl. 3 odst. 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Kontroly stanovené v odstavci 1 provádí veterinární lékař s diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře podle článku 2 směrnice Rady 78/1026/EHS [6].
Členské státy, které schválily mezinárodní kontrolní a dozorčí společnosti uvedené v prvním pododstavci tohoto odstavce, by však měly ověřit, že uvedené společnosti kontrolují, zda veterinární lékař s kvalifikací, na niž se nevztahuje uvedená směrnice, má znalosti vyžadované podle směrnice 91/628/EHS.
Tyto kontroly jsou prováděny odpovídajícím, objektivním a nestranným způsobem prostřednictvím vhodných postupů.
3. V článku 8 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"d) důvody pro nevyplacení a vrácení náhrady pro zvířata uvedená v písmenech b) a c), jakož i počet těchto zvířat zapsaných v kategoriích B, C a D uvedených v přílohách I, II a III;
da) počet sankcí za každou kategorii vymezenou v čl. 6 odst. 1 a 2 s uvedením odpovídajícího počtu zvířat a částek nevyplacené náhrady;".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Ustanovení čl. 1 odst. 1 a 2 se použijí pro vývozní prohlášení přijatá ode dne 1. ledna 2007.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 355/2006
ze dne 28. února 2006,
kterým se ukládá prozatímní antidumpingové clo na dovozy některých chladniček typu side by side pocházejících z Korejské republiky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. Zahájení
(1) Dne 18. dubna 2005 byl podán podnět ohledně dovozů určitých chladniček typu side by side pocházejících z Korejské republiky společností Whirlpool Europe s.r.l. (dále jen "žadatel"), která představuje významný podíl výroby chladniček typu side by side ve Společenství.
(2) Podnět obsahoval důkazy o dumpingu dotčeného výrobku a o podstatné újmě z něj vyplývající, což bylo považováno za postačující pro zahájení řízení.
(3) Dne 2. června 2005 bylo řízení zahájeno oznámením zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie [2].
1.2. Strany dotčené řízením
(4) Komise oficiálně oznámila žadateli, korejským vyvážejícím výrobcům, obchodníkům, dovozcům, dodavatelům a maloobchodníkům, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, jakož i sdružením, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, a zástupcům Korejské republiky zahájení řízení.
Zúčastněné strany dostaly možnost, aby písemně předložily svá stanoviska a požádaly o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(5) Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace považované za nezbytné za účelem prozatímního stanovení dumpingu, výsledné újmy a zájmu Společenství.
Za tímto účelem Komise rozeslala všem stranám, o kterých se vědělo, že se jich řízení týká, jakož i všem dalším společnostem, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení, dotazníky.
Komise obdržela odpovědi od tří korejských vyvážejících výrobců a jejich dovozců ve Společenství, kteří jsou s nimi ve spojení, od žadatele, od jednoho dovozce, který není ve spojení, od dvou dodavatelů a od dvou maloobchodníků ze Společenství.
(6) Komise provedla inspekce na místě v prostorách těchto společností:
a) Výrobci ve Společenství:
- Whirlpool Europe s.r.l, Varese, Itálie;
b) Dovozci ve Společenství, kteří nejsou ve spojení:
- Indesit Company SpA, Fabriano, Itálie;
c) Maloobchodníci ve Společenství:
- Media-Saturn Systemzentrale GmbH, Ingolstadt, Německo;
d) Vyvážející výrobci v Koreji:
- Daewoo Electronics Corporation, Soul,
- LG Electronics Corporation, Soul,
- Samsung Electronics Corporation, Soul;
e) Dovozci ve Společenství, kteří jsou ve spojení:
- Daewoo Electronics Sales UK, Wokingham, Spojené království,
- LG Electronics Benelux BV, Almere, Nizozemsko,
- LG Electronics España SA, Madrid, Španělsko,
- LG Electronics UK Limited, Slough, Spojené království,
- Samsung Electronics Benelux BV, Delft, Nizozemsko,
- Samsung Electronics Iberia SA, Barcelona, Španělsko,
- Samsung Electronics UK Limited, Chertsey, Spojené království.
(7) Všechny zúčastněné strany, které požádaly o slyšení a uvedly, že existují zvláštní důvody, proč by měly být vyslechnuty, byly vyslechnuty.
1.3. Období šetření
(8) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. dubna 2004 do 31. března 2005 (dále jen "období šetření" nebo "OŠ").
Pokud jde o trendy relevantní pro posouzení újmy, analyzovala Komise údaje, které se týkají období od 1. ledna 2002 do 31. března 2005 (dále jen "posuzované období").
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(9) Dotčeným výrobkem jsou chladničky typu side by side, tj. kombinované chladničky s mrazničkou s objemem převyšujícím 400 litrů, vybavené nejméně dvěma samostatnými vnějšími dvířky umístěnými vedle sebe, pocházející z Korejské republiky, v současné době zařazené pod kódem KN ex84181020.
(10) Jeden výrobce bílého zboží ve Společenství požadoval zařazení řady vedle sebe umístěných chladniček a mrazniček, které mohou být pomocí speciálního nářadí spojeny tak, aby tvořily jeden systém.
Záležitost byla prošetřena a byl učiněn závěr, že tento výrobek se skládá ze dvou různých spotřebičů, které lze zakoupit a které fungují nezávisle na sobě.
Tento výrobek proto není kombinovanou chladničkou s mrazničkou, a tudíž nespadá do definice výrobku.
(11) Podle jednoho vyvážejícího výrobce měly být do řízení zahrnuty všechny chladničky, protože slouží stejnému účelu, tj. uchovávání potravin a nápojů, a většina z nich má jak část chladící, tak část mrazící.
(12) Stejná společnost navíc tvrdila, že popis výrobku v oznámení o zahájení řízení byl nesprávný.
Podle této společnosti "chladničky typu side by side" znamenají ve výrobním odvětví chladničky, které mají část chladící a část mrazící umístěnou vedle sebe, se samostatnými vnějšími dvířky pro každou část.
Společnost tvrdila, že pokud by se měla dodržovat definice dotčeného výrobku v oznámení o zahájení řízení, určité typy s "mrazničkou umístěnou v dolní části", tedy kombinované chladničky s mrazničkami se dvěma dvířky v horní chladicí části a jedněmi dvířky v dolní mrazicí části, by byly do šetření zahrnuty, zatímco srovnatelné modely s jedněmi dvířky na každé části by byly vyloučeny.
Společnost proto žádala, aby z řízení byly vyloučeny buď všechny kombinované chladničky s mrazničkami se třemi nebo více dvířky, nebo aby bylo řízení rozšířeno na všechny kombinované chladničky s mrazničkami.
(13) Pokud jde o tvrzení, že by měly být zahrnuty všechny chladničky, protože slouží stejnému účelu, připomíná se, že trh chladniček typu side by side je samozřejmě samostatný a odlišný segment trhu.
Specifické fyzické vlastnosti, zejména dvoje velká dvířka umístěná vedle sebe, dávají chladničce typu side by side její specifické místo na trhu kombinovaných chladniček s mrazničkami.
Tuto skutečnost rovněž potvrzují výrobci, distributoři a prodejci, kteří prodávají výrobek samostatně jako "luxusní" typ kombinované chladničky s mrazničkou.
(14) Pokud jde o druhé tvrzení, šetření zjistilo, že neexistuje běžně používaná definice chladniček typu side by side.
Kombinované chladničky s mrazničkou se třemi dvířky, jak uvádí 12. bod odůvodnění, lze však najít na trhu společně se všemi ostatními modely chladniček typu side by side.
Vyvážející výrobce, který předložil výše uvedená tvrzení, rovněž v minulosti prodával tyto kombinované chladničky s mrazničkou explicitně jako "chladničky typu side by side se třemi dvířky".
(15) Proto je předběžně vyvozen závěr, že i když existují rozdíly v objemu, ve volitelných vlastnostech a v použitých materiálech, mají všechny druhy chladniček typu side by side, včetně kombinovaných chladniček s mrazničkou se třemi dvířky a s mrazničkami umístěnými v dolní části, stejné základní fyzické a technické vlastnosti, a v podstatě se používají pro stejné účely.
(16) Připomínky tohoto vyvážejícího výrobce tudíž nezdůvodnily případnou změnu popisu dotčeného výrobku, jak je uveden v odstavci 2 oznámení o zahájení řízení.
Zjistilo se však, že je nezbytné provést menší změnu ve formulaci s cílem sladit definici výrobku s popisem v kombinované nomenklatuře. Uvedená změna však nebude mít vliv na dotčenou řadu výrobků.
2.2. Obdobný výrobek
(17) U dotčeného výrobku, kterým jsou chladničky typu side by side vyráběné a prodávané ve Společenství výrobním odvětvím Společenství, a u chladniček typu side by side vyráběných a prodávaných v Korejské republice byly zjištěny v podstatě stejné fyzické a technické vlastnosti a stejné základní použití. Proto jsou předběžně považovány za obdobné ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení.
3. DUMPING
3.1. Běžná hodnota
(18) Pokud jde o stanovení běžné hodnoty, Komise nejdříve pro každého vývozního výrobce stanovila, zda byl jeho celkový domácí prodej obdobného výrobku reprezentativní ve srovnání s jeho celkovým prodejem na vývoz do Společenství. Podle čl. 2 odst. 2 základního nařízení se domácí prodej považoval za reprezentativní tehdy, když celkový objem domácího prodeje každého vyvážejícího výrobce činil nejméně 5 % jeho celkového objemu prodeje na vývoz do Společenství. V případě všech vyvážejících výrobců byl jejich domácí prodej shledán reprezentativním ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení.
(19) Komise následně určila druhy obdobného výrobku prodaného na domácím trhu, jež byly shodné nebo přímo srovnatelné s druhy výrobku prodávanými na vývoz do Společenství.
Pro každý takový druh výrobku bylo stanoveno, zda byl domácí prodej dostatečně reprezentativní pro účely čl. 2 odst.
2 základního nařízení. Domácí prodej určitého druhu výrobku byl považován za dostatečně reprezentativní tehdy, když celkový objem domácího prodeje daného druhu výrobku během období šetření představoval 5 % a více celkového objemu prodeje srovnatelného druhu výrobku vyváženého do Společenství.
(20) Komise následně přezkoumala, zda by se domácí prodej každého druhu dotčeného výrobku na domácím trhu v reprezentativních množstvích mohl považovat za uskutečněný v běžném obchodním styku podle čl.
2 odst. 4 základního nařízení.
To provedla stanovením podílu ziskových domácích prodejů nezávislým odběratelům, a to u každého druhu vyvážených výrobků: a) u těch druhů výrobku, kde více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu nebylo pod úrovní jednotkových nákladů, a kde vážený průměr prodejní ceny byl roven jednotkovým nákladům, nebo byl vyšší, byla běžná hodnota podle druhu výrobku vypočítána jako vážený průměr všech prodejních cen daného druhu výrobku na domácím trhu; b) u těch druhů výrobku, kde nejméně 10 %, ale nejvýše 80 % objemu prodeje na domácím trhu nebylo pod úrovní jednotkových nákladů, byla běžná hodnota podle druhu výrobku vypočítána jako vážený průměr prodejních cen na domácím trhu, u nichž se zjistilo, že jsou rovny jednotkovým nákladům dotčeného druhu výrobku, nebo jsou vyšší; c) u těch druhů výrobku, kde nejvýše 10 % objemu prodeje na domácím trhu nebylo pod úrovní jednotkových nákladů, se usoudilo, že druh dotčeného výrobku nebyl prodán v běžném obchodním styku.
(21) U prodeje druhů výrobku neuskutečněných v běžném obchodním styku, jakož i u druhů výrobku, které nebyly prodány v reprezentativním množství na domácím trhu, bylo nezbytné stanovit běžnou hodnotu.
2 odst. 3 základního nařízení byly vzniklé prodejní, správní a režijní náklady ("PSR") a vážený průměrný zisk realizovaný každým z dotčených spolupracujících vyvážejících výrobců v domácím prodeji obdobného výrobku v běžném obchodním styku během období šetření přičteny k jejich průměrným výrobním nákladům během období šetření.
Tam, kde to bylo nezbytné, byly výrobní náklady a nahlášené náklady PSR před tím, než se použily k posouzení, zda se jednalo o běžný obchodní styk, a při výpočtu běžných hodnot, upraveny.
3.2. Vývozní cena
(23) Většina prodejů každého dotčeného vyvážejícího výrobce se uskutečnila vůči dovozcům ve Společenství, kteří byli ve spojení.
U těchto prodejů byla vývozní cena stanovena na základě ceny při dalším prodeji nezávislým odběratelům v souladu s čl. 2 odst.
9 základního nařízení. Pro stanovení spolehlivé vývozní ceny na hranice Společenství byly při prodeji prvnímu nezávislému kupci ve Společenství ceny při dalším prodeji upraveny, a to u všech nákladů včetně cel a daní vzniklých mezi dovozem a dalším prodejem.
Tyto náklady zahrnovaly náklady na dopravu, manipulaci, nakládku, pojištění a vedlejší náklady, jakož i PSR náklady vzniklé dovozcům ve spojení.
Cena při dalším prodeji byla dále upravena o přiměřené ziskové rozpětí, jehož podle šetření dosahoval nezávislý dovozce dotčeného výrobku.
(24) Zbývající vývozy dotčeného výrobku každým vyvážejícím výrobcem se uskutečnily přímo nezávislým odběratelům ve Společenství. U těchto prodejů byla vývozní cena stanovena v souladu s čl.
2 odst. 8 základního nařízení, a to na základě skutečně zaplacených nebo splatných cen.
3.3. Srovnání
(25) Srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou bylo provedeno na základě ceny ze závodu. Pro zajištění spravedlivého srovnání bylo podle čl.
2 odst. 10 základního nařízení přihlédnuto k rozdílům u činitelů ovlivňujících srovnatelnost cen.
V příslušných a odůvodněných případech byly přiznány příplatky za rozdíly v nákladech na balení, dopravu, námořní dopravu a pojištění, manipulaci, nakládku a ve vedlejších nákladech, vráceném clu, obchodní úrovni, nákladech vzniklých po uskutečnění prodeje, provizích, slevách, rabatech a nákladech na reklamu, které byly případně náležitě upraveny.
(26) Všichni tři vyvážející výrobci předložili srovnávací tabulku, která uváděla údaje o modelech prodaných na domácím trhu a o částečně srovnatelných modelech prodaných na vývoz do Společenství, a podle čl. 2 odst.
10 písm. a) žádali o úpravu zbývajících rozdílů ve fyzických vlastnostech. U dvou společností musely být nárokované příplatky u jednotlivých modelů upraveny tak, aby lépe odrážely tržní hodnotu rozdílů ve fyzických vlastnostech.
Na tomto základě byly všem třem vyvážejícím výrobcům přiznány příplatky za rozdíly ve fyzických vlastnostech.
(27) Jedna společnost požadovala úpravu o částku vráceného cla podle čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení, a ve své žádosti vycházela výhradně ze zaplaceného cla ze surovin údajně použitých na výrobu dotčeného výrobku. Tato společnost však nedoložila navrácení tohoto cla při vývozu dotčeného výrobku, a proto nemohly být stanoveny žádné částky vráceného dovozního cla ve smyslu čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení. Z toho důvodu byla tato žádost zamítnuta.
(28) Dva vyvážející výrobci uskutečnili určité domácí prodeje prostřednictvím maloobchodníků ve spojení. Podle čl.
2 odst. 10 písm. d) a i) požadovali vyloučení prodejů těchto maloobchodníků z výpočtu běžné hodnoty, protože by byly na úrovni obchodu, která neexistuje na trhu Společenství.
Šetření ukázalo, že tito maloobchodníci ve spojení prodávali obdobný výrobek převážně nebo výhradně odběratelům na obchodní úrovni, která na trhu Společenství neexistovala.
Bylo rovněž zjištěno, že ceny účtované odběratelům byly soustavně na jiné úrovni v porovnání s cenami účtovanými jiným kategoriím odběratelů.
Vzhledem ke zjištěním uvedeným výše a protože zbývající domácí prodeje obou společností byly shledány dostatečně reprezentativními, bylo rozhodnuto vyloučit tyto prodeje odběratelům z výpočtu běžné hodnoty.
(29) Jeden vyvážející výrobce použil společnost ve spojení pro námořní dopravu dotčeného výrobku.
Bylo zjištěno, že náklady na dopravu účtované touto stranou ve spojení byly významně nižší než jejich tržní úroveň.
Tyto náklady proto byly nahrazeny náklady přepravce, který není ve spojení a který v průběhu šetření mohl poskytnout náklady na námořní dopravu dotčeného výrobku do Společenství.
2 odst. 10 písm. g) požadovali úpravu úvěrových nákladů, které údajně vynaložili v souvislosti s domácími prodeji.
Tyto žádosti vycházely ze skutečného trvání úvěrového období, kdy úvěr byl odběratelům poskytnut v rámci systému "otevřeného účtu", který se na korejském domácím trhu používá.
Bylo zjištěno, že u tohoto systému vyvážející výrobci ve skutečnosti konkrétní úvěrové lhůty neposkytují, a že nelze přesně určit, na jak dlouho byl úvěr poskytnut, protože stvrzenky nelze přiřadit ke konkrétním fakturám.
Tudíž požadavky vyvážejících výrobců musely být zamítnuty.
3.4. Dumpingové rozpětí
(31) Pro všechny tři vyvážející výrobce byl stanoven jednoznačný model vývozních cen, který se u jednotlivých regionů významně lišil.
Bylo skutečně zjištěno, že na trzích Spojeného království a Francie byly soustředěny významné objemy dovozů za nízké ceny.
Tyto dva trhy odpovídaly za více než 50 % dovozů dotčeného výrobku do Společenství během období šetření.
(32) Dumping zjištěný na těchto trzích by byl nesprávně zakryt použitým srovnáním váženého průměru běžné hodnoty s váženým průměrem vývozních cen do všech členských států Evropské unie, protože ceny na dumpingových úrovních, které byly zjištěny u všech tří vyvážejících výrobců na trzích Spojeného království a Francie, byly celkově nebo částečně kompenzovány vyššími a převážně nedumpingovými cenami na jiných trzích ve Společenství.
Tato metodika by proto nereflektovala celou míru prováděného dumpingu.
Proto bylo považováno za vhodné promítnout do výpočtu dumpingu významné rozdíly v modelu vývozních cen mezi různými regiony.
(33) V tomto případě nebylo vzájemné porovnání transakcí shledáno jako vhodná metoda alternativního srovnání, protože proces výběru jednotlivých transakcí byl pro provedení takového srovnání považován za příliš nepraktický a svévolný, v případě desítek tisíc vývozních a domácích transakcí.
(34) Podle čl. 2 odst. 11 základního nařízení proto byl u každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce porovnán vážený průměr běžné hodnoty s cenami všech jednotlivých vývozních transakcí do Společenství.
(35) Na tomto základě jsou prozatímní dumpingová rozpětí vyjádřená jako procentní podíl ceny CIF na hranice Společenství před proclením následující:
Společnost _BAR_ Prozatímní dumpingové rozpětí _BAR_
Daewoo Electronics Corporation _BAR_ 9,1 % _BAR_
LG Electronics Corporation _BAR_ 14,3 % _BAR_
Samsung Electronics Corporation _BAR_ 4,4 % _BAR_
(36) Vzhledem k tomu, že úroveň spolupráce byla vysoká (100 % vývozu dotčeného výrobku z Koreji do Společenství), bylo zbytkové prozatímní dumpingové rozpětí stanoveno na úrovni nejvyššího dumpingového rozpětí vypočítaného pro spolupracující společnost, tj. na úrovni stanovené pro LG Electronics Corporation, a to konkrétně ve výši 14,3 %.
4. ÚJMA
4.1. Výroba ve Společenství a výrobní odvětví Společenství
(37) Ve Společenství vyrábí obdobný výrobek pouze žadatel.
(38) Žadatel během šetření náležitě spolupracoval.
Vzhledem k tomu, že žadatel je výhradním výrobcem obdobného výrobku ve Společenství, představovala jeho výroba během období šetření 100 % výroby obdobného výrobku ve Společenství.
(39) Žadatel tudíž tvoří jak výrobu ve Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení, tak výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení. Na žadatele se bude rovněž odkazovat jako na "výrobní odvětví Společenství".
(40) Během počáteční fáze (rok 2002) výrobní odvětví Společenství muselo obdobný výrobek pořizovat od mateřské společnosti v USA.
Objemy pořízené z tohoto zdroje se od roku 2003, kdy výroba v nově vybudovaném závodu nabrala na tempu (viz níže uvedený 80 a 81 dole bod odůvodnění), prudce snižovaly.
Pokud jde o posouzení situace výrobního odvětví Společenství (viz od níže uvedeného 48 dole. bodu odůvodnění), analýza se týká pouze vlastní výroby výrobního odvětví Společenství, a nikoliv jeho nákupů od mateřské společnosti.
4.2. Spotřeba ve Společenství
(41) Spotřeba ve Společenství byla stanovena na základě objemů prodeje vlastní výroby výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství, na údajích o dovozních objemech dodaných od tří korejských spolupracujících vyvážejících výrobců, jež vyvážejí na trh Společenství, a na údajích o objemech dovozu na trh Společenství z USA získaných z nejpoužívanější databáze v této konkrétní obchodní oblasti.
Během posuzovaného období nebyl obdobný výrobek dovezen do Společenství z žádné jiné země na světě.
(42) Vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství tvoří pouze jeden výrobce, a vzhledem k tomu, že trh Společenství pro dotčený výrobek a obdobný výrobek je zásobován pouze ze tří zdrojů (výrobním odvětvím Společenství, korejskými výrobci a USA), byly údaje týkající se podílů na trhu výrobního odvětví Společenství a USA prezentovány v indexované podobě za účelem ochrany důvěrných informací předložených výrobním odvětví Společenství podle článku 19 základního nařízení.
(43) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se trh Společenství pro dotčený výrobek a obdobný výrobek více než dvojnásobil.
Spotřeba ve Společenství činila přibližně 213000 kusů v roce 2002 a přibližně 456000 kusů během období šetření.
Konkrétně se zvýšila o 51 % v roce 2003, dále se zvýšila o 54 procentních bodů v roce 2004 a o 10 procentních bodů v období šetření.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Celková spotřeba ES (kusy) _BAR_ 212755 _BAR_ 321672 _BAR_ 435158 _BAR_ 456410 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 151 _BAR_ 205 _BAR_ 215 _BAR_
4.3. Dovozy z dotčených zemí
a) Objem
(44) Objem dovozu dotčeného výrobku z Korejské republiky do Společenství se mezi rokem 2002 a obdobím šetření masivně a trvale zvyšoval.
Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se zvýšil o 157 %.
V podrobném rozvedení se dovozy z dotčené země zvýšily o 66 % mezi rokem 2002 a rokem 2003, o dalších 77 procentních bodů v roce 2004 a o dalších 14 procentních bodů v období šetření.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dovozu z Korejské republiky (kusy) _BAR_ 141754 _BAR_ 235902 _BAR_ 343922 _BAR_ 364261 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 166 _BAR_ 243 _BAR_ 257 _BAR_
Podíly dovozů z Korejské republiky na trhu _BAR_ 66,6 % _BAR_ 73,3 % _BAR_ 79,0 % _BAR_ 79,8 % _BAR_
Ceny dovozů z Korejské republiky (EUR/kus) _BAR_ 649 _BAR_ 575 _BAR_ 579 _BAR_ 577 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 89 _BAR_ 89 _BAR_ 89 _BAR_
b) Podíl na trhu
(45) Podíl na trhu ze strany vývozců v dotčené zemi se během posuzovaného období zvýšil o přibližně 13 procentních bodů a během období šetření dosáhl téměř 80 %.
Korejští vývozci získali téměř 7 procentních bodů v roce 2003 a opět téměř 6 procentních bodů v roce 2004.
Trh Společenství je proto charakterizován naprostou převahou korejských výrobců.
c) Ceny
i) Vývoj cen
(46) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření klesla průměrná cena dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z Korejské republiky o 11 %, i když se pravidelně každý rok neustále zlepšovala funkčnost modelů nabízených k prodeji.
Pokles cen se konkrétně soustředil do roku 2003 ve srovnání s rokem 2002.
Po roce 2003 zůstaly průměrné ceny na stejné výši (viz tabulka výše).
ii) Cenové podbízení
(47) U srovnatelných modelů dotčeného výrobku a obdobného výrobku bylo provedeno srovnání mezi průměrnými prodejními cenami vyvážejících výrobců a průměrnými prodejními cenami výrobního odvětví Společenství.
Za tímto účelem byly porovnávány ceny výrobního odvětví Společenství ze závodu účtované odběratelům, kteří nejsou ve spojení, a to bez jakýchkoli slev a daní s cenami CIF na hranice Společenství vyvážejících výrobců z Korejské republiky, řádně upravenými s ohledem na náklady na vykládku a celní odbavení.
Srovnání ukázalo, že během období šetření docházelo u dotčeného výrobku pocházejícího z Korejské republiky a prodávaného ve Společenství k cenovému podbízení pod ceny výrobního odvětví Společenství přibližně o 34 % až 42 %, v závislosti na dotčeném vývozci.
4.4. Stav výrobního odvětví Společenství
(48) V souladu s čl. 3 odst. 5 základního nařízení Komise přezkoumala veškeré relevantní hospodářské činitele a ukazatele, které mají vliv na stav výrobního odvětví Společenství.
(49) Vzhledem k tomu, že výrobní odvětví Společenství tvoří pouze jeden výrobce, jsou údaje týkající se výrobního odvětví Společenství prezentovány v indexované podobě a/nebo v rozpětích za účelem ochrany důvěrných informací podle článku 19 základního nařízení.
Rovněž je třeba poznamenat, že výrobní odvětví Společenství zahájilo výrobu v dubnu roku 2002, což vysvětluje, že trendy újmy popsané níže obecně vykazují ostré pohyby mezi rokem 2002 a rokem 2003, což může být směrem nahoru (jako například u objemu výroby) nebo směrem dolů (jako například u investic).
a) Výroba
(50) Výroba výrobního odvětví Společenství se v roce 2003 zvýšila o 205 %, dále se zvýšila o 136 procentních bodů v roce 2004, kdy dosáhla vrcholu, a klesla o 36 procentních bodů v období šetření.
Během období šetření se objem produkce výrobního odvětví Společenství pohyboval v rozmezí 70000 až 100000 kusů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výroba (kusy) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 305 _BAR_ 441 _BAR_ 405 _BAR_
b) Kapacita a míra využití kapacity
(51) Výrobní kapacita se nejprve zvýšila o 125 % v roce 2003, dále se zvýšila o 113 procentních bodů v roce 2004 a v období šetření zůstala na této úrovni.
Během období šetření se výrobní kapacita výrobního odvětví Společenství pohybovala v rozmezí 100000 až 150000 kusů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Výrobní kapacita (kusy) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 225 _BAR_ 338 _BAR_ 338 _BAR_
Využití kapacity _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 136 _BAR_ 131 _BAR_ 120 _BAR_
(52) Využití kapacity se zvýšilo o 36 % v roce 2003, kdy dosáhlo svého vrcholu.
V roce 2004 se snížilo o 5 procentních bodů a o dalších 11 procentních bodů v období šetření.
Během období šetření se využití kapacity výrobního odvětví Společenství pohybovalo v rozmezí 60 % až 90 %.
c) Zásoby
(53) Během období šetření představovaly zásoby hotových výrobků přibližně 30 % celkového výrobního objemu výrobního odvětví Společenství, což je stav zásob, který je považován za vysoký a nadměrný.
Stav konečných zásob výrobního odvětví Společenství se nejprve snížil o 29 % v roce 2003, poté se prudce zvýšil o 140 procentních bodů v roce 2004 a v období šetření se zvýšil o dalších 27 procentních bodů ve srovnání s rokem 2004.
Během období šetření se zásoby výrobního odvětví Společenství pohybovaly v rozmezí 10000 až 30000 kusů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Konečné zásoby (kusy) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 71 _BAR_ 211 _BAR_ 238 _BAR_
d) Objem prodeje
(54) Prodej vlastní výroby výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se nejprve zvýšily o 284 % v roce 2003, dále se zvýšily o 37 procentních bodů v roce 2004, ale klesly o 6 procentních bodů v období šetření.
Během období šetření se objem prodejů výrobního odvětví Společenství pohyboval v rozmezí 50000 až 90000 kusů.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem prodejů ES odběratelům, jež nejsou ve spojení (kusy) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 384 _BAR_ 421 _BAR_ 415 _BAR_
e) Podíl na trhu
(55) Index ukazující vývoj podílu výrobního odvětví Společenství na trhu se zvýšil o 154 % v roce 2003, kdy dosáhl vrcholu, poté klesl o 48 procentních bodů v roce 2004 a o dalších 13 procentních bodů v období šetření.
Během období řešení se podíl výrobního odvětví Společenství na trhu pohyboval v rozmezí 10 % až 20 %.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Podíl výrob. odvětví Společenství na trhu _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 254 _BAR_ 206 _BAR_ 193 _BAR_
f) Růst
(56) Mezi rokem 2003 a obdobím šetření, kdy se spotřeba Společenství zvýšila o 64 procentních bodů, se objem prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství zvýšil o pouhých 31 procentních bodů.
Výrobní odvětví Společenství ztratilo přibližně 4 procentní body podílu na trhu, zatímco dumpingové dovozy získaly přibližně 6 procentních bodů podílu na trhu mezi rokem 2003 a obdobím šetření.
g) Zaměstnanost
(57) Úroveň zaměstnanosti ve výrobním odvětví Společenství se nejprve zvýšila o 110 % mezi rokem 2002 a 2003, dále se zvýšila o 102 procentních bodů v roce 2004, ale klesla o 14 procentních bodů v období šetření.
Během období šetření se zaměstnanost ve výrobním odvětví Společenství pohybovala v rozmezí 300 až 500 osob.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Zaměstnanost (osoby) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 210 _BAR_ 312 _BAR_ 298 _BAR_
h) Produktivita
(58) Produktivita pracovních sil výrobního odvětví Společenství, měřená jako výstup (kusy) na zaměstnanou osobu za rok, nejprve od roku 2002 do roku 2003 značně vzrostla o 46 %, v roce 2004 klesla o 5 procentních bodů a o dalších 5 procentních bodů klesla v období šetření.
Během období šetření se produktivita výrobního odvětví Společenství pohybovala v rozmezí 100 až 300 kusů na osobu.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita (kusy na zaměstnance) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 146 _BAR_ 141 _BAR_ 136 _BAR_
i) Mzdy
(59) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se průměrná mzda na osobu snížila o 16 %.
Konkrétně se snížila o 3 % v roce 2003, o dalších 11 procentních bodů v roce 2004 a konečně o 2 procentní body v období šetření.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Roční mzdové náklady na zaměstnance (v tis. EUR) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_ 86 _BAR_ 84 _BAR_
j) Prodejní ceny
(60) Jednotkové ceny prodejů vlastní výroby výrobního odvětví Společenství odběratelům, kteří nejsou ve spojení, se mezi rokem 2002 a obdobím šetření snížily o 4 %, i když rok co rok docházelo k neustálému zlepšování funkčností modelů nabízených k prodeji.
V období let 2002 až 2004 zůstaly ceny přibližně na stejné úrovni, ale během období šetření zaznamenaly pokles o 4 procentní body.
Během období šetření se průměrná jednotková cena výrobního odvětví Společenství pohybovala v rozmezí 500 až 1500 EUR.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Jednotková cena na trhu ES (EUR/kus) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 100 _BAR_ 96 _BAR_
k) Činitelé ovlivňující ceny ve Společenství
(61) Šetření ukázalo, že dumpingové dovozy se v období šetření podbízely pod průměrnou sníženou prodejní cenu výrobního odvětví Společenství o 34 až 42 %.
U jednotlivých druhů bylo však zjištěno, že v některých případech byly ceny nabízené dotčenými vyvážejícími výrobci významně nižší než výše uvedené průměrné cenové podbízení pod ceny výrobního odvětví Společenství.
Kombinace tohoto cenového podbízení, jež bylo stanoveno spíše na úrovni jednotlivého druhu výrobku, a rostoucí podíl dumpingových dovozů na trhu určitě zvýšily tlak na ceny, a tím ovlivnily domácí ceny výrobního odvětví Společenství.
l) Ziskovost a návratnost investic
(62) Během posuzovaného období zůstala ziskovost vlastních prodejů výrobního odvětví Společenství uskutečněných ve Společenství, vyjádřená jako procento čistých prodejů, během celého období 2002 až do období šetření negativní.
V roce 2002 byly ztráty velmi vysoké vzhledem ke skutečnosti, že v tomto roce výrobní zařízení zahájilo činnost.
Ziskovost v roce 2003 dosáhla téměř vyrovnané úrovně, ale následně se v roce 2004 zhoršila a v období šetření opět dosáhla významných ztrát.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Ziskovost prodejů ES odběratelům, jež nejsou ve spojení (% čistého prodeje) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = – 100) _BAR_ – 100 _BAR_ – 5 _BAR_ – 9 _BAR_ – 30 _BAR_
ROI (zisk v % čisté účetní hodnoty investic) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = – 100) _BAR_ – 100 _BAR_ – 20 _BAR_ – 37 _BAR_ – 123 _BAR_
(63) Návratnost investic ("ROI") vyjádřená jako zisk v procentech z čisté účetní hodnoty investic se řídila ve velké míře výše uvedeným trendem ziskovosti.
Během posuzovaného období zůstala rovněž negativní.
Nejprve se v roce 2003 značně zlepšila, ale poté se v roce 2004 a v období šetření zhoršila.
m) Peněžní tok a schopnost navýšení kapitálu
(64) Čistý peněžní tok z provozních činností zůstal během posuzovaného období rovněž negativní.
Od své velmi nízké úrovně v roce 2002 se zlepšil až na úroveň blízké nule, než se opět zhoršil v roce 2004 a v období šetření.
Vzhledem ke své slabé návratnosti nebylo výrobní odvětví Společenství schopné dále navýšit svůj kapitál od skupiny, do níž patří, a muselo odložit své plány na další rozšíření výroby.
V nadnárodní skupině, jako je ta, do které výrobní odvětví patří, se finanční zdroje obvykle přidělují subjektům s největší ziskovostí.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Peněžní tok (v tis. EUR) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = – 100) _BAR_ – 100 _BAR_ – 8 _BAR_ – 65 _BAR_ – 65 _BAR_
n) Investice
(65) Roční investice výrobního odvětví Společenství do výroby dotčeného výrobku se v roce 2003 značně snížily ve srovnání s rokem 2002, což byl rok, kdy se zahájila výroba a realizovaly se významné investice.
V roce 2004 a v období šetření zůstal tok ročních investic do výroby obdobného výrobku velmi stabilní.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Čisté investice (v tis. EUR) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 13 _BAR_ 14 _BAR_ 14 _BAR_
o) Rozsah dumpingového rozpětí
(66) Pokud jde o dopad rozsahu skutečného dumpingového rozpětí na výrobní odvětví Společenství, nelze s ohledem na objem a ceny dovozů z dotčené země tento dopad považovat za zanedbatelný.
p) Překonání účinků dřívějšího dumpingu
(67) Protože nejsou k dispozici žádné údaje o existenci dumpingu před vznikem posuzované situace v současném řízení, pokládá se tato záležitost za irelevantní.
4.5. Závěry o újmě
(68) Mezi rokem 2002 a obdobím šetření se objem dumpingových dovozů dotčeného výrobku pocházejícího z Korejské republiky významně zvýšil o 157 % a podíl těchto dovozů na trhu Společenství se zvýšil o přibližně 13 procentních bodů.
Průměrné ceny dumpingových dovozů z Korejské republiky byly průběžně nižší než ceny výrobního odvětví Společenství během posuzovaného období.
Navíc se během období šetření ceny dovozů z dotčené země významně podbízely cenám výrobního odvětví Společenství.
Na základě váženého průměru se cenové podbízení během období šetření pohybovalo v rozmezí 34 % až 42 %, v závislosti na dotčeném vývozci, zatímco u některých modelů bylo cenové podbízení v některých případech dokonce vyšší.
(69) V posuzovaném období byla rovněž zjištěna zhoršující se situace výrobního odvětví Společenství.
Když ponecháme stranou rok 2002, který byl rokem, kdy výrobní odvětví Společenství zahájilo svou činnost, většina ukazatelů o újmě se mezi rokem 2003 a obdobím šetření vyvíjela negativně: využití kapacity kleslo o 16 procentních bodů, konečné zásoby se zvýšily o 167 procentních bodů, Společenství ztratilo 61 procentních bodů podílu na trhu, produktivita klesla o 10 procentních bodů, jednotkové ceny prodejů klesly o 5 procentních bodů a ziskovost, návratnost investic a peněžní toky se zhoršily oproti již negativnímu výchozímu bodu.
(70) Některé ukazatele zaznamenaly mezi rokem 2003 až obdobím šetření jasný pozitivní vývoj.
Objem výroby se zvýšil o 100 procentních bodů, objem prodejů výrobního odvětví na trhu Společenství se zvýšil o 31 procentních bodů a zaměstnanost se zvýšila o 88 procentních bodů.
Tento vývoj je považován za normální pro výrobní zařízení, které začalo svou činnost před nedávnem a které se snaží využít svůj fixní kapitál v co největší míře, aby absorbovalo své fixní náklady.
Tato zvýšení však nebyla postačující, aby zabránila ztrátě podílu na trhu při dokonce rychlejším růstu trhu a pomohla dosáhnou přiměřeného ziskového rozpětí.
(71) S ohledem na výše uvedené skutečnosti byl vyvozen předběžný závěr, že výrobní odvětví Společenství utrpělo podstatnou újmu ve smyslu článku 3 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Úvod
3 odst. 6 a 7 základního nařízení Komise prošetřila, zda dumpingové dovozy způsobily výrobnímu odvětví Společenství újmu do té míry, že ji lze označit za podstatnou.
Přezkoumány byly i jiné známé činitele než dumpingové dovozy, které mohly výrobní odvětví Společenství zároveň poškodit, aby případná újma způsobená těmito dalšími činiteli nebyla připisována dumpingovým dovozům.
5.2. Účinky dumpingových dovozů
(73) Významné zvýšení objemu dumpingových dovozů o 157 % mezi rokem 2002 a obdobím šetření a jejich odpovídajícího podílu na trhu Společenství, tj. zvýšení o přibližně 13 procentních bodů, jakož i zjištěné cenové podbízení (mezi 32 % až 42 % během období šetření) probíhalo souběžně se zhoršováním hospodářské situace výrobního odvětví Společenství.
Mezi rokem 2003 a obdobím šetření kleslo využití kapacity o 16 procentních bodů, konečné zásoby se zvýšily o 167 procentních bodů, Společenství ztratilo 61 procentních bodů podílu na trhu, produktivita klesla o 10 procentních bodů a jednotkové ceny prodejů klesly o 5 procentních bodů.
Tento vývoj by měl být posuzován v souvislosti s rychle rostoucím trhem Společenství v období od roku 2002 do období šetření.
Kromě toho byly dumpingové ceny v průměru nižší než ceny výrobního odvětví Společenství v průběhu posuzovaného období a tlačily tyto ceny směrem dolů.
Výsledný pokles cen výrobního odvětví Společenství v době, kdy výrobní náklady zůstávaly stejné, dal podnět ke zjištěnému poklesu ziskovosti, návratnosti investic a peněžních toků oproti již negativnímu výchozímu bodu.
Má se proto předběžně za to, že dumpingové dovozy měly významný negativní dopad na stav výrobního odvětví Společenství.
5.3. Vlivy ostatních činitelů
a) Zvýšené náklady na suroviny
(74) Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, souvisela s růstem cen určitých surovin, který byl zaznamenán od roku 2003.
(75) Cena určitých surovin, jako je ocel a polyuretan, se skutečně od roku 2003 zvýšila.
Je však třeba připomenout, že u surovin pořízených od dodavatelů z oblasti amerického dolaru byl tento dopad poněkud ztlumen posílením eura vůči americkému dolaru, které bylo během stejného období zaznamenáno.
Kromě toho jsou základní suroviny používané ve výrobním procesu obdobného výrobku mezinárodně kótované komodity a jak výrobní odvětví Společenství, tak jeho korejští konkurenti jsou velké skupiny s podobně velkou kupní silou.
Proto pořizují suroviny za podobné ceny.
Pokud je zde nějaký rozdíl, tak výrobci vycházející z měny eura, jako je výrobní odvětví Společenství, mají vzhledem k pohybům korejského wonu vůči americkému dolaru během posuzovaného období nad korejskými konkurenty výhodu, a to v podílu surovin pořízených od dodavatelů z oblasti amerického dolaru.
Kromě toho šetření prokázalo, že výrobní jednotkové náklady výrobního odvětví Společenství nejprve v roce 2003 prudce klesly v porovnání s rokem 2002 v souvislosti s rostoucím objemem činnosti nově vybudovaného závodu, a poté zůstaly během období 2003 až období šetření na stejné výši.
Prudké zhoršení ziskovosti zaznamenané mezi rokem 2003 a obdobím šetření se tudíž nedá připsat žádnému skluzu výrobních nákladů, ale spíše poklesu prodejních cen.
Prodejní ceny výrobního odvětví Společenství skutečně klesly o 5 procentních bodů mezi rokem 2003 a obdobím šetření v důsledku poklesu cen a snížení cen způsobených dumpingovými dovozy.
Růst cen surovin tudíž sehrál v souvislosti s újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, pouze omezenou úlohu, pokud vůbec nějakou, a v míře, která není taková, aby narušila příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
b) Zvýšení prodejů v rámci skupiny
(76) Jedna zúčastněná strana tvrdila, že jakákoliv újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, souvisela se zvýšením zaznamenaném v objemu prodejů v rámci skupiny realizovaných výrobním odvětvím Společenství.
(77) Jako kterákoli společnost, která je součástí nadnárodní skupiny, realizovalo výrobní odvětví Společenství v průběhu období od roku 2002 do období šetření několik prodejů stranám ve spojení za vnitropodnikové ceny.
V letech 2002, 2003, 2004 a v období šetření představovaly tyto prodeje v rámci společnosti pouze 2 % v roce 2002, 5 % v roce 2003, 15 % v roce 2004 a 12 % v období šetření z celkových prodejů výrobního odvětví Společenství.
Kromě toho byly tyto prodeje určeny ve 100 % výši na trhy mimo EU.
Objem prodejů, který je analyzován v 54. bodu odůvodnění výše, ceny prodejů analyzované v 60. bodu odůvodnění výše a ziskovost analyzovaná v 62. bodu odůvodnění výše, se týkají výhradně prodejů vlastního zboží odběratelům, kteří nejsou ve spojení.
Jakýkoli negativní vliv na ceny vyplývající z prodejů zákazníkům ve spojení byl proto z analýzy újmy eliminován.
Toto tvrzení se tudíž zamítá.
c) Dovozy výrobců původního zařízení (dále jen "VPZ")
(78) Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újmu si výrobní odvětví Společenství způsobilo samo, a to dovozy VPZ z dotčené země.
(79) Na rozdíl od tvrzení výše uvedené strany výrobní odvětví Společenství z dotčené země v období od roku 2002 do období šetření dotčený výrobek nedováželo, ani na základě dohody o dodávkách VPZ ani jiným způsobem.
Toto tvrzení se tudíž zamítá.
d) Dovozy z jiných zemí
(80) Jak je uvedeno v 42. bodu odůvodnění výše, je trh Společenství zásobován pouze ze tří zdrojů: korejskými vyvážejícími výrobci, výrobním odvětvím Společenství a USA.
Objem celkových dovozů (včetně dovozů výrobním odvětvím Společenství) pocházejících z USA klesl o 49 % v roce 2003, zůstal na této úrovni v roce 2004 a mírně se zvýšil o 4 procentní body v období šetření.
Odpovídající podíl dovozů z USA na trhu se snížil o 66 % v roce 2003, o dalších 9 procentních bodů v roce 2004 a zůstal na této úrovni v období šetření.
Během období šetření se podíl dovozů (včetně dovozů realizovaných výrobním odvětvím Společenství) z USA na trhu pohyboval v rozmezí 5 % až 10 %.
Tyto objemy a vývoj podílů na trhu ovlivňují následující dva důvody: pořizování obdobného výrobku ze strany žadatele ze své mateřské společnosti v USA během zahajovací fáze provozní činnosti a dopad zvyšujících se objemů dumpingových dovozů od korejských výrobců na trh Společenství.
(81) Výroba výrobního odvětví Společenství nabrala v roce 2002 a 2003 na výkonu.
Žadatel proto výrazně snížil dodávky od své mateřské společnosti v USA.
V roce 2002 výrobní odvětví Společenství pořídilo 62 % svých celkových prodejů od americké mateřské společnosti.
Tento poměr rapidně klesl na 3 % v roce 2003 a činil 6 % v roce 2004 a 8 % v období šetření.
Dovozy výrobního odvětví Společenství z jeho americké mateřské společnosti představovaly přibližně 57 % celkových statistických dovozních objemů pocházejících z USA v roce 2002, 6 % v roce 2003, 19 % v roce 2004 a 23 % v období šetření.
Připomíná se, že dovozy realizované žadatelem z USA byly během období od roku 2003 do období šetření omezeny, pokud jde o objem, a že se, jak zmiňuje níže uvedená tabulka, ceny celkových dovozů z USA (vlastní dovozy žadatele a ostatní dovozy) realizovaly za ceny vyšší než za ceny jak korejského výrobního odvětví, tak výrobního odvětví Společenství.
(82) Vzhledem ke klesajícímu objemu dovozu, podílu na trhu a relativně vysokým cenám byl vyvozen závěr, že dovozy z USA, ať samotnou společností Whirlpool nebo nezávislým konkurentem, nezpůsobily výrobnímu odvětví Společenství žádnou újmu.
_BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dovozů z USA (kusy) _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 51 _BAR_ 51 _BAR_ 54 _BAR_
Podíl dovozů z USA na trhu _BAR_ nelze zveřejnit _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 34 _BAR_ 25 _BAR_ 25 _BAR_
Ceny dovozů z USA (EUR/kus) _BAR_ 1157 _BAR_ 1138 _BAR_ 1090 _BAR_ 1012 _BAR_
Index (2002 = 100) _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_ 94 _BAR_ 87 _BAR_
e) Důsledky zahájení činnosti
(83) Jedna zúčastněná strana tvrdila, že jakákoli újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, byla způsobená zahájením činnosti nově vybudovaného výrobního zařízení.
(84) Zmíněná zúčastněná strana dále tvrdila, že první obdobné výrobky vyrobené v zařízení výrobního odvětví Společenství se dostaly na trh někdy v dubnu 2003.
Toto tvrzení je chybné.
Zařízení zahájilo činnost v dubnu 2002 a tyto výrobky byly prodávány již v roce 2002.
Jak uvádí 62 nahoře bod odůvodnění výše, byla ziskovost výrobního odvětví v roce zahájení výroby (2002) skutečně velmi nepříznivá.
Avšak již v roce 2003 se ziskovost výrazně zvýšila a téměř dosáhla vyrovnané úrovně.
V roce 2004 a v období šetření se ziskovost opět zhoršila.
Tvrzení této účastněné strany neuvádí žádné vysvětlení, pokud jde o důvody, proč se po předvídatelně obtížném období zahájení činnosti v roce 2002 ziskovost výrazně zlepšila (2003), před tím, než se v roce 2004 a v období šetření opět zhoršila.
Toto tvrzení se tudíž zamítá.
f) Účinky prodejů jiných typů chladniček
(85) Jedna zúčastněná strana tvrdila, že při posuzování situace působící újmu výrobnímu odvětví Společenství by se pozornost měla věnovat rovněž účinku prodejů jiných druhů chladniček, protože odběratelé, kteří plánují koupi chladničky, mohou při rozhodování o nákupu vybírat ze všech typů chladniček.
(86) V 9. až 17. bodu odůvodnění výše bylo stanoveno, že trh Společenství pro dotčený výrobek a obdobný výrobek tvoří trh, který je autonomní a odlišný od trhů jiných chladniček.
Otázka hospodářské soutěže mezi tímto trhem a trhem jakéhokoli jiného výrobku je proto irelevantní a tvrzení se zamítá.
V každém případě byla analýza stavu výrobního odvětví Společenství v 48. až 71. bodu odůvodnění výše provedena výhradně na základě údajů týkajících se chladniček typu side by side.
g) Újma, kterou si výrobní odvětví způsobilo samo následkem chybného designu a chybného marketingového rozhodnutí
(87) Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, nebyla způsobena dumpingem, ale spíše způsobená vlastní vinou, a to z důvodu řady chybných strategických rozhodnutí.
Tato zúčastněná strana v dané souvislosti zmínila údajně špatný design dveří (oblé dveře), drahé vnější materiály (tj. nerezavějící ocel) a delší cyklus obnovy výrobku.
(88) Ohledně prvního bodu je zapotřebí poznamenat, že výrobní odvětví Společenství vždy vyrábělo a nabízelo modely jak s oblými, tak plochými dvířky.
Dále údaje o prodejích výrobního odvětví Společenství a studie trhu ukazují, že odběratelé na rozdíl od tvrzení výše uvedené strany jednoznačně upřednostňují modely s oblými dvířky.
Závěrem se poznamenává, že výše uvedená strana sama nedávno zavedla řadu modelů s oblými dvířky, což je rozhodnutí, které odporuje jejím výše uvedeným tvrzením.
(89) Ohledně druhého bodu šetření zjistilo, že výrobní odvětví Společenství nepoužívá pouze nerezavějící ocel pro vnější povrchovou úpravu obdobného výrobku, ale rovněž levnější materiály.
V každém případě porovnání nákladů na nerezavějící ocel použitou výrobním odvětvím Společenství s náklady na její nejbližší náhrady, jak je používají korejští vyvážející výrobci, ukázalo, že rozdíl by činil přibližně 1 % celkových výrobních nákladů.
Podle těchto informací nemohou být náklady na vnější povrchovou úpravu z nerezavějící oceli jedinou příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství.
(90) Ohledně třetího bodu výrobní odvětví Společenství zavádí cyklus obnovy výrobku v délce jednoho až dvou let, zatímco výše uvedená zúčastněná strana mění modely každý rok.
Cyklus obnovy výrobku je ve výrobním odvětví Společenství skutečně o něco pomalejší než v případě výše uvedené zúčastněné strany, ale je v souladu s cyklem amerických výrobců.
Výše uvedená zúčastněná strana neposkytla žádné podstatné důkazy k tomu, proč a jak by kratší cyklus obnovy výrobku v délce jednoho roku místo dvou let automaticky vyvolal vyšší objemy prodejů a vyšší zisky.
Místo toho výrobní odvětví Společenství poskytlo důkazy o tom, že obchodní partneři a maloobchodníci neupřednostňují příliš časté obnovy výrobního sortimentu z důvodu vysokých nákladů na vystavení zboží a vydání příslušných katalogů.
(91) Otázka údajně chybného designu a chybných marketingových rozhodnutí tudíž sehrála v újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, okrajovou roli, zda-li vůbec nějakou, a to v té míře, která není taková, aby narušila příčinnou souvislost.
h) Hospodářská soutěž v různých výrobních řadách
(92) Jedna zúčastněná strana tvrdila, že i) nekonkurovala výrobnímu odvětví Společenství ve stejném výrobním sortimentu; ii) činit závěry ze srovnání průměrných cen bylo zavádějící; a iii) v důsledku toho nemohla způsobit újmu výrobnímu odvětví Společenství.
(93) Shoda, pokud jde o působnost dotčeného výrobku a obdobného výrobku, byla definována v 9. až 17. bodu odůvodnění výše.
Každý takto definovaný trh samozřejmě zahrnuje několik druhů, modelů či kvalit.
Tyto různé modely však sdílejí stejné fyzické či technické vlastnosti, jakož i koncové užití, a jeden segment nelze jasně oddělit od druhého, protože sousedící segmenty se často překrývají.
Výpočty o podbízení byly provedeny na modelovém základě (viz 47 nahoře bod odůvodnění výše), a nikoli jenom na základě průměrné ceny.
Podbízení se cenám výrobního odvětví Společenství ze strany vývozních cen tohoto vyvážejícího výrobce bylo prokázáno v podstatě u všech porovnávaných modelů.
Tvrzení se tudíž zamítá.
5.4. Závěr o příčinné souvislosti
(94) Analýza uvedená výše prokázala, že mezi rokem 2002 a obdobím šetření došlo k podstatnému zvýšení objemu a podílu dovozů pocházejících z dotčené země na trhu, společně s podstatným snížením jejich prodejních cen a s vysokým cenovým podbízením v průběhu období šetření.
Toto zvýšení podílu korejských dovozů za nízké ceny na trhu proběhlo souběžně s poklesem podílu výrobního odvětví Společenství na trhu a se snížením jednotkové ceny prodejů, jakož i s poklesem ziskovosti, návratnosti investic a peněžních toků z provozních činností.
(95) Na druhé straně ukázalo přezkoumání jiných činitelů, které mohly újmu výrobnímu odvětví Společenství způsobit, že žádný z těchto činitelů nemohl mít významný nepříznivý dopad.
(96) Na základě výše uvedené analýzy, která náležitě rozlišila a oddělila účinky všech známých činitelů na stav výrobního odvětví Společenství od účinků dumpingových dovozů působících újmu, byl vyvozen předběžný závěr, že dumpingové dovozy pocházející z dotčené země způsobily výrobnímu odvětví Společenství podstatnou újmu ve smyslu čl. 3 odst. 6 základního nařízení.
6. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
(97) Komise přezkoumala, zda i přes závěry o dumpingu, újmě a příčinných souvislostech existovaly přesvědčivé důvody, které by vedly k závěru, že by nebylo v zájmu Společenství přijmout opatření v tomto konkrétním případu. Za tímto účelem a podle čl.
21 odst. 1 základního nařízení Komise posoudila pravděpodobný dopad opatření na všechny dotčené strany.
6.1. Zájem výrobního odvětví Společenství
(98) Jak je uvedeno v 39. bodu odůvodnění výše, výrobní odvětví Společenství se skládá z jedné společnosti, která má jedno výrobní zařízení v Itálii a zaměstnává 300 až 500 osob přímo zapojených do výroby, prodeje a správy obdobného výrobku.
Jestliže budou opatření uložena, očekává se, že se objemy prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství zvýší.
Proto se očekává, že zvýšení výroby, využití výrobní kapacity a produktivity a výsledný pravděpodobný pokles jednotkových nákladů umožní, aby si výrobní odvětví Společenství zlepšilo svou finanční situaci a aby současně nabídlo konkurenčnější ceny.
To by snížilo podstatný rozdíl zjištěný mezi cenami výrobního odvětví Společenství a cenami korejských výrobců.
(99) Na druhé straně, pokud antidumpingová opatření nebudou uložena, je pravděpodobné, že nepříznivý vývojový trend výrobního odvětví Společenství bude pokračovat.
Výrobní odvětví Společenství bude pravděpodobně i nadále ztrácet podíly na trhu a bude se zhoršovat jeho ziskovost.
To se vší pravděpodobnosti povede k omezení výroby a investic, k uzavření určitých výrobních kapacit a k dalšímu snížení počtu pracovních míst ve Společenství.
(100) Závěrem lze říci, že uložení antidumpingových opatření by umožnilo výrobnímu odvětví Společenství zotavit se z účinků zjištěného dumpingu působícího újmu.
6.2. Zájem dodavatelů výrobního odvětví Společenství
(101) Dva dodavatelé výrobního odvětví Společenství, kteří dodávají dvě hlavní suroviny zpracovávané výrobním odvětvím Společenství, spolupracovali v řízení a vyjádřili svoji podporu podnětu podanému výrobním odvětvím Společenství.
Tito dva dodavatelé jsou reprezentativní, protože dvě suroviny uvedené výše představují přibližně 30 % celkového pořízení surovin ze strany výrobního odvětví Společenství.
Pokud jde o výrobu obdobného výrobku, představovaly dodávky surovin a součástí výrobnímu odvětví Společenství průměrně asi 2 % příslušného celkového obratu těchto dvou společností a 22 přímých pracovních míst.
(102) Uložení opatření by umožnilo spolupracujícím dodavatelům zvýšit jejich obrat, ziskovost a zaměstnanost.
6.3. Zájem výrobního odvětví bílého zboží
(103) Různé výrobní federace (Conseil Européen de la construction d’appareils domestiques-CECED a Associazione Nazionale Industrie Apparecchi Domestici e Professionali-ANIE) předložily písemná podání ve prospěch antidumpingových opatření v tomto konkrétním řízení.
(104) Podobně, aby se zvýšilo veřejné povědomí o účinku, který vyvolaly dumpingové dovozy z Korejské republiky ve smyslu poklesu cen, vyjádřili svou podporu podnětu podanému žadatelem významní výrobci bílého zboží (Electrolux, Bosch-Siemens), ačkoliv nejsou výrobci obdobného výrobku ve Společenství.
Jedna z těchto společností uvedla, že vážně zvažovala zahájení své vlastní výroby obdobného výrobku ve Společenství, ale svůj plán musela odložit z důvodu dumpingových dovozů pocházejících z Korejské republiky.
Je zapotřebí poznamenat, že jak Electrolux, tak Bosch-Siemens dovážely obdobný výrobek během období šetření z USA, a proto byly přímo ovlivněny nekalými obchodními praktikami korejských vyvážejících výrobců.
V každé z výše uvedených dvou společností lze přibližně 30 až 50 pracovních míst ve Společenství přiřadit činnostem souvisejícím s dovozem a dalším prodejem obdobného výrobku.
(105) Výrobní odvětví bílého zboží by proto celkově podpořilo uložení antidumpingových opatření.
6.4. Zájem dovozců ve Společenství, kteří jsou ve spojení
(106) Většina dovozů dotčeného výrobku se provádí prostřednictvím dovozců ve spojení, kteří jsou dceřinnými společnostmi tří spolupracujících korejských výrobců.
Tito dovozci ve spojení jsou proti jakémukoli antidumpingovému opatření.
V průběhu období šetření 26 spolupracujících dovozců ve spojení dovezlo do Společenství přibližně 96 % celkového objemu dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země.
Činnosti týkající se dovozu a dalšího prodeje dotčeného výrobku představují přibližně 4 % celkového obratu těchto společností.
Pokud jde o pracovní sílu, je z celkového počtu přibližně 4000 osob zaměstnaných těmito dovozci ve spojení 170 osob přímo zapojených do obchodování a dalšího prodeje dotčeného výrobku ve Společenství.
(107) Pokud jde o případný vliv opatření na tyto dovozce, je třeba poznamenat, že šetření zaprvé prokázalo, že trh dotčeného výrobku a obdobného výrobku ve Společenství představuje rychle rostoucí trh.
Kromě toho je výše navrhovaných cel mírná a vzhledem k tomu, že opatření jsou založena na dumpingových rozpětích, úplně neodstraní podstatný rozdíl, který byl zaznamenán mezi korejskými vývozními cenami a cenami výrobního odvětví Společenství.
Jinými slovy, i když budou korejské vývozní ceny upraveny dle zjištěného dumpingu, stále se budou podbízet současným cenám výrobního odvětví Společenství.
V důsledku předcházejících úvah není jisté, zda opatření vyvolají pokles objemu prodejů korejských vyvážejících výrobců.
Naopak, vzhledem k rychle rostoucímu trhu by bylo možné pozorovat stabilizaci objemů těchto prodejů, které by nemusely významně ovlivnit současnou situaci dovozců ve spojení.
Kromě toho, jak uvádí předchozí bod odůvodnění, dovoz dotčeného výrobku představuje v každém případě pouze 4 % obratu těchto společností.
(108) Z těchto důvodů je proto vyvozen předběžný závěr, že uložení antidumpingových opatření nebude pravděpodobně mít závažný nepříznivý dopad na situaci dovozců ve Společenství, kteří jsou ve spojení.
6.5. Zájem dovozců ve Společenství, kteří nejsou ve spojení
(109) V průběhu období šetření dovezl jediný spolupracující dovozce, který není ve spojení, do Společenství přibližně 2 % celkového objemu dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země.
Tento dovozce tedy dovezl přibližně 50 % objemů, které nejsou z Korejské republiky dováženy prostřednictvím dovozců ve spojení.
To je považováno za reprezentativní vykreslení situace dovozců, kteří nejsou ve spojení.
Tato spolupracující strana, která dovážela dotčený výrobek podle dohody o dodávkách od výrobců původních zařízení od jednoho spolupracujícího vyvážejícího výrobce z Korejské republiky za účelem dalšího prodeje ve Společenství pod vlastní ochrannou značkou, naznačila, že chce zůstat neutrální, pokud jde o podnět podaný žadatelem, a možná zváží zahájení vlastní výroby obdobného výrobku ve Společenství, v závislosti na výsledcích současného řízení.
Činnost související s dalším prodejem dotčeného výrobku představuje zanedbatelnou výši celkového obratu společnosti.
Pokud jde o pracovní sílu, přímo zapojeno do obchodování a dalšího prodeje dotčeného výrobku je méně než 10 osob.
(110) Jak je zřejmé ze 107. bodu odůvodnění výše, antidumpingová opatření v současném případě nemusejí vést k poklesu objemu prodejů dotčeného výrobku, ale spíše ke stabilizaci tohoto objemu dovozů.
Vzhledem k oslabené pozici tohoto dovozce, který není ve spojení, v rámci současného řízení a k zanedbatelnému podílu činnosti související s dalším prodejem ve Společenství na jeho obratu, je předběžně vyvozen závěr, že uložení antidumpingových opatření bude mít pravděpodobně okrajový dopad na situaci dovozců ve Společenství, kteří nejsou ve spojení.
6.6. Zájem maloobchodníků a odběratelů
(111) Vzhledem ke specifičnosti trhu dotčeného tímto řízením se požadovala spolupráce ze strany maloobchodníků a sdružení odběratelů.
Odezva však byla velmi malá.
Pouze dva maloobchodníci nabídli spolupráci.
Žádný z nich nebyl otevřeně proti podnětu.
V průběhu období šetření činil objem prodejů chladniček typu side by side těchto dvou spolupracujících maloobchodníků přibližně 4 % celkové spotřeby Společenství.
Obrat z prodeje dotčeného výrobku a obdobného výrobku představoval 0,1 % celkového obratu těchto obchodníků a během období šetření vytvořil hrubý zisk ve výši přibližně 10 % čistých prodejů.
Na základě relativních obratů se počet pracovních míst přidělených dotčenému výrobku odhadoval během období šetření na přibližně 50.
(112) Jak je uvedeno v 107. bodu odůvodnění výše, antidumpingová opatření mohou v tomto případě vyvolat stabilizaci objemu prodejů pocházejících z dotčené země.
Cenový dopad takového scénáře by pravděpodobně byl následující.
Korejské vývozní ceny CIF na hranice Společenství by podléhaly clu v rozmezí od 4,4 % do 14,3 %.
Mezi tuto úroveň dodávky a konečnou odběratelskou cenu by bylo třeba připočíst různé náklady, včetně, mimo jiné, nákladů na dodání a přirážek dovozců a nákladů na dodání a přirážek maloobchodníků.
Tyto přirážky mohou vést ke konečné odběratelské ceně, která je přibližně o 100 % vyšší než výše uvedená cena CIF.
V důsledku toho by dopad antidumpingového cla na konečnou odběratelskou cenu činil v procentním vyjádření přibližně polovinu sazby antidumpingového cla.
Vzhledem k dominantnímu podílu korejských vyvážejících výrobců na trhu určují tito výrobci, a budou pravděpodobně určovat i nadále, orientační prodejní cenu na trhu Společenství.
Jak je uvedeno ve 98. až 107. bodu odůvodnění výše, výrobní odvětví Společenství by se mohlo v důsledku uložených opatření dostat do postavení, kdy by určovalo svoji cenu konkurenčnějším způsobem.
Avšak vzhledem k jeho relativně malému podílu na trhu budou mít opatření malý vliv na průměrnou odběratelskou cenu tohoto konkrétního výrobku ve Společenství.
Je nepravděpodobné, že bude cena dovozů z USA navrhovanými opatřeními nějak ovlivněna.
V důsledku uložených opatření by se mohlo pozorovat mírné zvýšení odběratelské ceny, a to v maximální výši 2 % až 7 %.
(113) S ohledem na výše uvedené skutečnosti a vzhledem k celkově nízké míře spolupráce není pravděpodobné, že by navrhovaná opatření podstatně ovlivnila situaci maloobchodníků a odběratelů ve Společenství.
6.7. Závěr o zájmu Společenství
(114) Účinky uložených opatření by dle očekávání mohly výrobnímu odvětví Společenství poskytnout příležitost k opětovnému získání ztracených prodejů a podílů na trhu a ke zvýšení ziskovosti.
S ohledem na zhoršující se stav výrobního odvětví Společenství existuje skutečné riziko, že by v důsledku nepřijetí opatření výhradní výrobce mohl své výrobní zařízení uzavřít a propustit zaměstnance.
Dodavatelé výrobního odvětví Společenství by rovněž těžili z uložených opatření.
Výrobní odvětví bílého zboží tato opatření všeobecně podporuje.
Spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, a maloobchodníci zůstali v tomto řízení neutrální.
I když se mohou omezeně objevit určité nepříznivé vlivy v podobě stabilizace dovážených objemů, bude jejich rozsah značně převážen očekávaným příznivým výsledkem pro výrobní odvětví Společenství.
S ohledem na výše uvedené byl vyvozen předběžný závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody, proč by ve stávajícím případě opatření neměla být uložena a uplatněná opatření nebyla v zájmu Společenství.
7. NÁVRH PROZATÍMNÍCH ANTIDUMPINGOVÝCH OPATŘENÍ
(115) S ohledem na závěry učiněné ohledně dumpingu, újmy, příčinné souvislosti a zájmu Společenství by prozatímní opatření měla být uložena s cílem zabránit další újmě výrobního odvětví Společenství dumpingovými dovozy.
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(116) Úroveň prozatímních antidumpingových opatření by měla být dostatečná, aby odstranila újmu výrobního odvětví Společenství způsobenou dumpingovými dovozy bez překročení zjištěného dumpingového rozpětí.
Při výpočtu nezbytné výše cla pro odstranění následků dumpingu působícího újmu se přihlíželo k tomu, že jakákoli opatření by měla výrobnímu odvětví Společenství umožnit dosáhnout zisku před zdaněním, kterého lze v rozumné míře dosáhnout za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. za neexistence dumpingových dovozů.
(117) Na základě dostupných údajů, bylo předběžně zjištěno, že ziskové rozpětí ve výši 6 % obratu by mohlo být považováno za vhodnou úroveň, které by výrobní odvětví Společenství mohlo dle očekávání při neexistenci dumpingu způsobujícího újmu dosáhnout.
Šetření zjistilo, že společnost Whirlpool dosáhla přibližně tohoto ziskového rozpětí v USA u prodejů chladniček typu side by side a tohoto obratu rovněž dosáhla u jiných srovnatelných segmentů ve Společenství, které nebyly vystaveny dumpingovým dovozům.
(118) Nezbytný nárůst cen byl poté stanoven na základě srovnání váženého průměru dovozní ceny stanovené pro výpočet cenového podbízení s cenou obdobného výrobku prodávaného výrobním odvětvím Společenství na trhu Společenství, která nezpůsobuje újmu, a to pro každou jednotlivou transakci.
Cena, která nezpůsobuje újmu, byla získána úpravou prodejní ceny výrobního odvětví Společenství tak, aby zohlednila výše uvedené ziskové rozpětí.
Jakýkoli rozdíl vyplývající z tohoto srovnání byl poté vyjádřen jako procento celkové dovozní hodnoty CIF.
(119) Výše uvedené cenové srovnání ukázalo následující rozpětí újmy:
Daewoo Electronics Corporation _BAR_ 98,5 % _BAR_
LG Electronics Corporation _BAR_ 74,8 % _BAR_
Samsung Electronics Corporation _BAR_ 66,3 % _BAR_
(120) Vzhledem k tomu, že úroveň pro odstranění újmy byla vyšší než stanovené dumpingové rozpětí, prozatímní opatření by měla být stanovena na základě dumpingového rozpětí.
7.2. Prozatímní opatření
(121) S ohledem na výše uvedené skutečnosti a v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení se má za to, že by mělo být uloženo prozatímní antidumpingové clo na úrovni nejnižších zjištěných rozpětí dumpingu a újmy, v souladu s pravidlem menšího cla.
(122) Prozatímní antidumpingová cla by tedy měla být následující:
Společnost _BAR_ Rozpětí pro odstranění újmy _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_ Navrhované antidumpingové clo _BAR_
Daewoo Electronics Corporation _BAR_ 98,5 % _BAR_ 9,1 % _BAR_ 9,1 % _BAR_
LG Electronics Corporation _BAR_ 74,8 % _BAR_ 14,3 % _BAR_ 14,3 % _BAR_
Samsung Electronics Corporation _BAR_ 66,3 % _BAR_ 4,4 % _BAR_ 4,4 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 98,5 % _BAR_ 14,3 % _BAR_ 14,3 % _BAR_
(123) Jednotlivé sazby antidumpingových cel pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě závěrů současného šetření.
Odrážejí tedy situaci zjištěnou během šetření ohledně uvedených společností.
Tyto celní sazby (oproti celostátnímu clu uplatňovanému na "všechny ostatní společnosti") jsou proto použitelné výhradně pro dovozy výrobků pocházejících z Korejské republiky a vyrobené těmito společnostmi, konkrétně uvedenými právnickými osobami.
Dovezené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, jejíž název a adresa nebyly konkrétně uvedeny v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení s konkrétně uvedenými společnostmi, nemohou tyto sazby využívat a podléhají celostátní celní sazbě.
(124) Všechny žádosti požadující uplatňování sazeb antidumpingových cel pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu společnosti nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně adresovány Komisi se všemi náležitými informacemi, zejména s informacemi o jakýchkoli změnách činnosti společnosti spojených s výrobou, domácími a vývozními prodeji souvisejícími např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů.
Nařízení bude případně odpovídajícím způsobem pozměněno aktualizací seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
7.3. Závěrečné ustanovení
(125) V zájmu řádné správy je třeba stanovit lhůtu, během níž mohou zúčastněné strany, které se přihlásily ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení, písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení.
Kromě toho je třeba uvést, že zjištění týkající se uložení cel pro účely tohoto nařízení jsou prozatímní a je možné, že budou muset být přezkoumána pro účel konečných opatření,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Na chladničky typu side by side, tj. kombinované chladničky s mrazničkami o objemu převyšujícím 400 litrů, vybavené nejméně dvěma samostatnými vnějšími dvířky umístěnými vedle sebe, pocházející z Korejské republiky, kódu KN ex84181020 (kód TARIC 8418102091) se ukládá prozatímní antidumpingové clo.
2. Sazba prozatímního antidumpingového cla použitelná na čistou cenu franko hranice Společenství, před zaplacením cla, se pro výrobky popsané v odstavci 1 a vyrobené společnostmi uvedenými níže, stanoví takto:
Společnost _BAR_ Antidumpingové clo (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Daewoo Electronics Corporation, 686 Ahyeon-dong, Mapo-gu, Soul _BAR_ 9,1 _BAR_ A733 _BAR_
LG Electronics Corporation, LG Twin Towers, 20, Yeouidodong, Yeongdeungpo-gu, Soul _BAR_ 14,3 _BAR_ A734 _BAR_
Samsung Electronics Corporation, Samsung Main Bldg, 250, 2-ga, Taepyeong-ro, Jung-gu, Soul _BAR_ 4,4 _BAR_ A735 _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 14,3 _BAR_ A999 _BAR_
3. Propuštění výrobku uvedeného v odstavci 1 do volného oběhu ve Společenství podléhá složení jistoty rovnající se výši prozatímního cla.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Aniž je dotčen článek 20 nařízení Rady (ES) č. 384/96, mohou zúčastněné strany žádat o poskytnutí informací o podstatných skutečnostech a úvahách, na základě kterých bylo přijato toto nařízení, písemně předložit svá stanoviska a požádat Komisi o ústní slyšení do jednoho měsíce ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost.
Podle čl. 21 odst. 4 nařízení (ES) č. 384/96 se mohou dotčené strany vyjádřit k uplatňování tohoto nařízení do jednoho měsíce ode dne jeho vstupu v platnost.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 356/2006
ze dne 28. února 2006,
kterým se pro období od 1. do 31. března 2006 stanoví produkční náhrada pro bílý cukr používaný v chemickém průmyslu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 7 odst. 5 pátou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že může být rozhodnuto poskytnout produkční náhrady pro produkty uvedené v čl. 1 odst. 1 písm. a) a písm. f) uvedeného nařízení, pro sirupy uvedené v písm. d) uvedeného odstavce, jakož i pro chemicky čistou fruktózu (levulózu) kódu KN 17025000 jako meziprodukt, pokud se tyto produkty nacházejí v některé ze situací uvedených v čl. 23 odst. 2 Smlouvy a používají se k výrobě určitých výrobků chemického průmyslu.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu [2], stanoví, že tyto náhrady jsou určovány v závislosti na náhradě stanovené pro bílý cukr.
(3) Článek 9 nařízení (ES) č. 1265/2001 stanoví, že produkční náhrada pro bílý cukr se stanovuje měsíčně na období od prvního dne každého měsíce.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Produkční náhrada pro bílý cukr uvedená v článku 4 nařízení (ES) č. 1265/2001 se stanoví ve výši 26,917 EUR/100 kg netto na období od 1. do 31. března 2006.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 357/2006
ze dne 28. února 2006,
kterým se po šedesáté čtvrté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu [1], a zejména na čl. 7 odst. 1 první odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 obsahuje seznam osob, skupin a subjektů, kterých se týká zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů podle uvedeného nařízení.
(2) Výbor pro sankce Rady bezpečnosti OSN dne 22. února 2006 rozhodl pozměnit seznam osob, skupin a subjektů, jichž se má týkat zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů.
Příloha I by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Příloha I nařízení (ES) č. 881/2002 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 358/2006
ze dne 28. února 2006,
kterým se stanoví dovozní clo v odvětví obilovin použitelné od 1. března 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1249/96 ze dne 28. června 1996 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, co se týče dovozních cel v odvětví obilovin [2], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle článku 10 nařízení (ES) č. 1784/2003 se při dovozu produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení účtují sazby cel společného celního sazebníku.
Avšak u produktů uvedených v odstavci 2 stejného článku je dovozní clo rovno intervenční ceně platné pro dovoz těchto produktů, zvýšené o 55 % a snížené o dovozní cenu CIF použitelnou pro jejich dodávku.
Toto clo nicméně nemůže překročit sazbu cla společného celního sazebníku.
(2) Na základě čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 1784/2003 se dovozní ceny CIF vypočítávají na základě reprezentativních cen platných pro dotyčný produkt na světovém trhu.
(3) Nařízení (ES) č. 1249/96 stanovilo prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1784/2003, které se týká dovozních cel v odvětví obilovin.
(4) Dovozní cla zůstávají v platnosti, dokud nejsou stanoveny a nevstoupí v platnost nové sazby.
(5) S cílem umožnit normální fungování režimu dovozních cel je třeba tato cla vypočítávat na základě reprezentativní tržní sazby zjištěné během daného období.
(6) Použití nařízení (ES) č. 1249/96 vede ke stanovení dovozních cel podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní cla v odvětví obilovin uvedená v čl. 10 odst. 2 nařízení (ES) č. 1784/2003 jsou stanovena v příloze I tohoto nařízení na základě údajů uvedených v příloze II.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 359/2006
ze dne 28. února 2006,
kterým se mění reprezentativní ceny a částky dodatečných dovozních cel pro určité produkty v odvětví cukru, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005, pro hospodářský rok 2005/06
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1423/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz výrobků v odvětví cukru jiných než melasa [2], a zejména na čl. 1 odst. 2 druhý pododstavec druhou větu a na čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1011/2005 [3] stanovilo výše reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel pro bílý cukr, surový cukr a některé sirupy pro hospodářský rok 2005/06.
Tyto ceny a cla byly naposledy pozměněny nařízením Komise (ES) č. 344/2006 [4].
(2) Informace, které má Komise v současnosti k dispozici, naznačují, že výše současných reprezentativních cen a dodatečných dovozních cel je třeba pozměnit v souladu s pravidly a podmínkami stanovenými nařízením (ES) č. 1423/95,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1423/95, stanovené nařízením (ES) č. 1011/2005 pro hospodářský rok 2005/06, se pozměňují a jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 360/2006
ze dne 28. února 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 24,148 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 361/2006
ze dne 1. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 362/2006
ze dne 1. března 2006
o zahájení stálého nabídkového řízení pro vývoz ječmene ze zásob britské intervenční agentury
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na článek 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 2131/93 [2] stanoví postupy a podmínky pro uvedení obilovin ze zásob intervenčních agentur na trh.
(2) Nařízení Komise (EHS) č. 3002/92 [3] stanoví společná prováděcí pravidla pro ověřování použití a místa určení intervenčních produktů.
(3) Za současné situace na trhu je vhodné zahájit stálé nabídkové řízení pro vývoz 29361 tun ječmene ze zásob britské intervenční agentury.
(4) Je třeba stanovit zvláštní podmínky pro zajištění řádného průběhu operací a jejich kontroly.
Za tímto účelem je vhodné stanovit systém jistot, který by zajistil dodržování požadovaných cílů a zároveň by hospodářským subjektům pomohl vyhnout se příliš vysokým nákladům.
Je proto třeba učinit odchylku od některých pravidel, zejména nařízení (EHS) č. 2131/93.
(5) S cílem zabránit, aby byly produkty zpětně dovezeny, vývozy v rámci nabídkového řízení zahájeného podle tohoto nařízení by měly být omezeny jen na některé třetí země.
(6) Za účelem modernizace řízení sytému je třeba stanovit, aby byly informace požadované Komisí předávány elektronickou cestou.
(7) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Britská intervenční agentura zahájí stálé nabídkové řízení pro vývoz ječmene ze svých zásob za podmínek stanovených nařízením (EHS) č. 2131/93, nestanoví-li toto nařízení jinak.
Článek 2
Nabídkové řízení se týká maximálního množství 29361 tun ječmene, jež má být vyvezeno do třetích zemí s výjimkou Albánie, Bývalé jugoslávské republiky Makedonie, Bosny a Hercegoviny, Bulharska, Kanady, Chorvatska, Spojených států amerických, Lichtenštejnska, Mexika, Rumunska, Srbska a Černé Hory [4] a Švýcarska.
Článek 3
1. U vývozů uskutečněných na základě tohoto nařízení se neuplatňuje žádná náhrada, ani vývozní daň, ani měsíční přirážka.
2. Ustanovení čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 2131/93 se nepoužije.
3. Odchylně od čl. 16 třetího pododstavce nařízení (EHS) č. 2131/93 je cenou, která má být zaplacena při vývozu, cena uvedená v nabídce bez měsíčního zvýšení.
Článek 4
1. Vývozní licence jsou platné od data vydání ve smyslu článku 9 nařízení (EHS) č. 2131/93 až do konce čtvrtého měsíce následujícího po jejich vydání.
2. K nabídkám předloženým v rámci nabídkového řízení zahájeného na základě tohoto nařízení se nesmějí přikládat žádosti o vývozní licence podané v rámci článku 49 nařízení Komise (ES) č. 1291/2000 [5].
Článek 5
1. Odchylně od čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 uplyne lhůta pro předložení nabídek pro první dílčí nabídkové řízení dne 9. března 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
Lhůta pro předložení nabídek pro následující dílčí nabídková řízení uplyne každý čtvrtek v 9:00 hodin (bruselského času), s výjimkou dnů 13. dubna 2006 a 25. května 2006, neboť během těchto týdnů se žádné nabídkové řízení nekoná.
Lhůta pro předložení nabídek pro poslední dílčí nabídkové řízení uplyne dne 22. června 2006 v 9:00 hodin (bruselského času).
2. Nabídky je třeba předložit britské intervenční agentuře, jejíž název a adresa jsou:
Rural Payment Agency
Lancaster House
Hampshire Court
Newcastle upon Tyne
NE4 7YH
Tel.: (44-19) 12 26 58 82
Fax: (44-19) 12 26 58 24
.
Článek 6
Intervenční agentura, skladovatel a vybraný účastník provedou na žádost vybraného účastníka na základě společné dohody odběr kontrolních vzorků odebíraných s četností přinejmenším jednoho odběru na každých 500 tun a jejich analýzu podle volby vybraného účastníka buď před vyskladněním, nebo v okamžiku vyskladnění.
Intervenční orgán může být zastoupen zmocněncem, pokud však tímto zmocněncem není skladovatel.
Odběr kontrolních vzorků a jejich analýza se provádí ve lhůtě sedmi pracovních dnů od data podání žádosti vybraného účastníka nebo ve lhůtě tří pracovních dnů, pokud je odběr vzorků prováděn při vyskladnění.
V případě sporu se výsledky analýz sdělí Komisi elektronickou cestou.
Článek 7
1. Vybraný účastník je povinen přijmout šarži v takové jakosti, jaká byla zjištěna, pokud výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje, že jakost je:
a) vyšší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení;
b) vyšší než minimální charakteristické znaky požadované pro intervenci, ale nižší než jakost uvedená v oznámení o nabídkovém řízení, přičemž zůstává v mezích odchylky, která může dosáhnout až:
- 1 kilogramu na hektolitr, co se týče měrné hmotnosti, která však nesmí být nižší než 64 kilogramů na hektolitr,
- jednoho procentního bodu, co se týče obsahu vlhkosti,
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodech B.2 a B.4 přílohy nařízení Komise (ES) č. 824/2000 [6],
- půl procentního bodu, co se týče nečistot uvedených v bodě B.5 přílohy nařízení (ES) č. 824/2000, aniž jsou však pozměněna přijatelná procenta ohledně škodlivých zrn a námele.
2. Pokud konečný výsledek analýz provedených na vzorcích ukazuje na jakost vyšší než minimální charakteristické vlastnosti požadované pro intervenci, ale nižší, než je jakost popsaná v oznámení o nabídkovém řízení, a vykazující rozdíl, který jde nad rámec odchylky uvedené v odst. 1 písm. b), může vybraný účastník:
a) buď šarži přijmout jako takovou;
b) nebo odmítnout dotyčnou šarži převzít.
V případě podle prvního pododstavce písm. b) bude vybraný účastník zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
3. Pokud konečný výsledek vykazuje nižší jakost, než jsou požadované minimální charakteristické vlastnosti při intervenci, nemůže vybraný účastník přistoupit k odběru dotyčné šarže.
Vybraný účastník bude zbaven všech svých závazků v souvislosti s dotyčnou šarží včetně jistot až poté, co neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 8
7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) a odstavce 3 může vybraný účastník požadovat na intervenční agentuře, aby mu dodala jinou šarži ječmene o stanovené jakosti bez dodatečných nákladů.
V tomto případě se záruka neuvolňuje.
K náhradě šarže musí dojít ve lhůtě nejvýše tří dnů po podání žádosti vybraným účastníkem.
Vybraný účastník o tom neprodleně informuje Komisi prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Pokud vybraný účastník v době nejvýše jednoho měsíce po datu předložení své žádosti o výměnu i přes několik výměn neobdrží náhradní šarži stanovené jakosti, je zproštěn všech svých závazků včetně jistot poté, co o tom neprodleně informuje Komisi a intervenční agenturu prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I.
Článek 9
1. Pokud k odběru ječmene došlo dříve, než jsou k dispozici výsledky analýz podle článku 6, nese všechna rizika počínaje od převzetí šarže vybraný účastník, aniž by tím byly dotčeny opravné prostředky, které by mohl vybraný účastník použít vůči skladovateli.
2. Náklady spojené s odebráním vzorků a analýzami podle článku 6, s výjimkou nákladů podle čl. 7 odst. 3, nese do výše jedné analýzy na 500 tun bez nákladů na zasilážování Evropský zemědělský orientační a záruční fond (EZOZF). Náklady na zasilážování a případné doplňující analýzy požadované vybraným účastníkem nese vybraný účastník.
Článek 10
Odchylně od článku 12 nařízení (EHS) č. 3002/92 musí dokumenty, které se týkají prodeje ječmene podle tohoto nařízení, a zejména vývozní licence, odběrný poukaz uvedený v čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 3002/92, vývozní prohlášení a případně kontrolní výtisk T5, obsahovat jednu z poznámek uvedených v příloze II.
Článek 11
1. Jistota složená podle čl. 13 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2131/93 se uvolní hned po vydání vývozních licencí vybraným účastníkům.
2. Odchylně od čl. 17 odst. 1 nařízení (EHS) č. 2131/93 je vývozní závazek kryt jistotou, jejíž výše se rovná rozdílu mezi intervenční cenou platnou v den nabídkového řízení a cenou přiřknutou v nabídkovém řízení, s minimální výší 25 EUR za tunu. Polovina této jistoty je složena při vydání licence a zůstatek před odebráním obilovin.
Článek 12
Britská intervenční agentura sdělí Komisi elektronickou cestou nejpozději dvě hodiny po uplynutí lhůty pro podávání nabídek, jaké nabídky obdržela.
Tyto nabídky musí být oznámeny podle formuláře uvedeného v příloze III.
Článek 13
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 363/2006
ze dne 1. března 2006
o vydávání vývozních licencí režimu B pro ovoce a zeleninu (rajčata)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2200/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhu s ovocem a zeleninou [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1961/2001 ze dne 8. října 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, pokud jde o vývozní náhrady v odvětví ovoce a zeleniny [2], a zejména na čl. 6 odst. 6 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 2044/2005 [3] stanovilo směrná množství, pro něž lze vydat vývozní licence režimu B.
(2) Podle informací, které má Komise k dnešnímu datu k dispozici, hrozí, že brzy dojde k překročení směrných množství stanovených pro rajčata ve stávajícím vývozním období.
Toto překročení by narušilo řádné fungování systému vývozních náhrad pro ovoce a zeleninu.
(3) Aby se předešlo této situaci, měly by být žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro rajčata podané po 2. březnu 2006 zamítány, a to až do konce stávajícího vývozního období,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Žádosti o vydání vývozní licence režimu B pro rajčata podle článku 1 nařízení (ES) č. 2044/2005, jejichž příslušná vývozní prohlášení byla přijata po 2. březnu 2006 a před 17. březnem 2006, se zamítají.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 2. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 364/2006
ze dne 1. března 2006,
kterým se od 2. března 2006 stanoví dovozní cla pro některé druhy loupané rýže
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1549/2004 ze dne 30. srpna 2004, kterým se stanoví odchylka od nařízení Rady (ES) č. 1785/2003, pokud jde o dovozní režim pro rýži, a kterým se stanoví zvláštní přechodná pravidla pro dovoz rýže Basmati [1], a zejména na článek 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě informací předaných příslušnými orgány Komise zjistila, že na období od 1. září 2005 do 28. února 2006 byly vydány dovozní licence na loupanou rýži kódu KN 100620 (kromě dovozních licencí na rýži Basmati) na množství 289488 tun.
Dovozní clo pro loupanou rýži kódu KN 100620 (kromě rýže Basmati) proto musí být změněno.
(2) Jelikož ke stanovení použitelného cla má dojít ve lhůtě 10 dnů od konce výše uvedeného období, je třeba, aby toto nařízení vstoupilo neprodleně v platnost,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Dovozní clo použitelné pro loupanou rýži kódu KN 100620 činí 65 EUR za tunu.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 365/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1676/2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího mimo jiné z Indie a kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum antisubvenčních opatření použitelných na dovoz polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího mimo jiné z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní antidumpingové nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení, a s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2] (dále jen "základní antisubvenční nařízení"), a zejména na článek 19 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Stávající opatření a ukončená šetření týkající se stejného výrobku
(1) Nařízením (ES) č. 2597/1999 [3] uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (dále jen "PET") filmu kódů KN ex39206219 a ex39206290 a pocházejícího z Indie (dále jen "konečná vyrovnávací opatření").
Opatření měla podobu valorického cla v sazbě od 3,8 % do 19,1 % vztahující se na dovoz od jednotlivě vyjmenovaných vývozců a ve zbytkové celní sazbě 19,1 % vztahující se na dovoz od všech ostatních společností.
(2) Nařízením (ES) č. 1676/2001 [4] uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu PET filmu pocházejícího mimo jiné z Indie.
Opatření měla podobu valorického cla v sazbě od 0 % do 62,6 % uloženého na dovoz PET filmu pocházejícího z Indie (dále jen "konečná antidumpingová opatření"), s výjimkou dovozu od pěti indických společností (Ester Industries Limited (dále jen "Ester"), Flex Industries Limited (dále jen "Flex"), Garware Polyester Limited (dále jen "Garware"), MTZ Polyfilms Limited (dále jen "MTZ") a Polyplex Corporation Limited (dále jen "Polyplex")), od nichž byly rozhodnutím Komise 2001/645/ES [5], kterým se přijímají závazky v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů polyethylentereftalátového filmu pocházejícího mimo jiné z Indie, přijaty cenové závazky.
(3) Nařízeními (ES) č. 1975/2004 a (ES) č. 1976/2004 rozšířila Rada konečná vyrovnávací a antidumpingová opatření uložená z dovozu PET filmu pocházejícího z Indie na dovoz téhož výrobku zasílaného z Brazílie a Izraele, ať již je prohlášen za pocházející z Brazílie nebo Indie či nikoli.
(4) Dne 4. ledna 2005 [6] zahájila Komise částečný prozatímní přezkum nařízení (ES) č. 1676/2001, omezený pouze na úroveň konečných antidumpingových opatření.
Toto šetření bylo ukončeno nařízením Rady (ES) č. 366/2006 [7], které upravilo výši konečných antidumpingových opatření.
(5) Dne 10. prosince 2004 [8] zahájila Komise přezkum konečných vyrovnávacích opatření před pozbytím platnosti.
Toto šetření bylo ukončeno nařízením Rady (ES) č. 367/2006 [9], které konečná vyrovnávací opatření zachovalo.
2. Žádosti o přezkum
Žádost o přezkum ohledně vyrovnávacích opatření
(6) V roce 2002 podala společnost Polyplex, indický vyvážející výrobce, od něhož již byl rozhodnutím 2001/645/ES přijat závazek v souvislosti s platnými antidumpingovými opatřeními, žádost o částečný prozatímní přezkum omezený na podobu vyrovnávacích opatření ve vztahu k jedné společnosti.
Společnost Polyplex poskytla informace o tom, že závazek stejného charakteru by odstranil poškozující účinek subvencování a mohl by být sledován.
Proto požádala o přezkum podoby vyrovnávacího opatření.
Žádost o přezkum podoby antidumpingových opatření
(7) V říjnu 2003 podali následující výrobci ve Společenství: Du Pont Teijin Films, Mitsubishi Polyester Film GmbH a Nuroll SpA (dále jen "žadatelé") žádost o částečný prozatímní přezkum omezený na podobu antidumpingových opatření.
Žadatelé představují významnou část produkce PET filmu ve Společenství.
Žádost podpořila společnost Toray Plastics Europe, ačkoli nebyla formálním žadatelem.
(8) Žadatelé uvedli, že dosavadní podoba opatření (tj. stávající závazky přijaté rozhodnutím 2001/645/ES) již nedokáže zabránit poškozujícímu dumpingu.
Uvedli, že od přijetí stávajících závazků, které jsou založeny na minimálních dovozních cenách, došlo k rozšíření sortimentu výrobků prodávaných dotčenými vývozci, zejména o technicky vyspělejší film, takže minimální ceny, pod něž některé výrobky spadají, již neodrážejí jejich skutečnou hodnotu, a proto již mechanismus opatření není vzhledem k novým technologickým pokrokům dostačující.
Následkem toho již závazky údajně nestačí k odstranění poškozujících účinků dumpingu.
3. Šetření
Přezkum ohledně vyrovnávacích opatření
(9) Dne 28. června 2002 oznámila Komise formou oznámení zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [10] zahájení částečného prozatímního přezkumu antisubvenčních opatření, omezeného na prošetření přijatelnosti cenového závazku nabízeného indickým vyvážejícím výrobcem, společností Polyplex, v souladu s článkem 19 základního antisubvenčního nařízení.
(10) Vzhledem k tomu, že v listopadu 2003 byl zahájen částečný prozatímní přezkum podoby antidumpingových opatření (tj. stávajících závazků), jak je uvedeno v 12. a 13. bodu odůvodnění níže, byla otázka přijatelnosti nabídky závazku ze strany společnosti Polyplex ponechána otevřená, aby mohly být oba přezkumy dokončeny ve stejný okamžik.
Komise tento svůj záměr úředně oznámila společnosti Polyplex.
Žadatel k této skutečnosti nevznesl žádné připomínky.
Přezkum podoby antidumpingových opatření
(11) Dne 22. listopadu 2003 vyhlásila Komise oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [11] zahájení částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního antidumpingového nařízení.
(12) Tento přezkum byl omezen na podobu opatření vztahujících se na pět indických vyvážejících výrobců, od nichž byly přijaty cenové závazky.
Období šetření trvalo od 1. října 2002 do 30. září 2003 (dále jen "současné OŠ").
(13) Komise úředně oznámila zahájení přezkumu vyvážejícím výrobcům, zástupcům vyvážející země a výrobcům ve Společenství.
Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému podání stanovisek a žádostí o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(14) Aby získala informace, které považovala za potřebné pro své šetření, rozeslala Komise dotazníky dotčeným vyvážejícím výrobcům, z nichž všichni projevili ochotu spolupracovat a dotazník vyplnili.
V provozovnách následujících vyvážejících výrobců v Indii byly provedeny inspekce na místě:
- Ester Industries Limited, New Delhi,
- Flex Industries Limited, New Delhi,
- Garware Polyester Limited, Aurangabad,
- MTZ Polyfilms Limited, Bombaj,
- Polyplex Corporation Limited, New Delhi.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK
(15) Dotyčným výrobkem je stejný výrobek jako v případě původního šetření, tj. polyethylentereftalátový (dále jen "PET") film pocházející z Indie, obvykle deklarovaný pod kódy KN ex39206219 a ex39206290.
C. ZJIŠTĚNÍ
Přezkum podoby antidumpingových opatření
(16) PET film má zvláštní fyzikální, chemické a technické vlastnosti, mezi které patří mj. tloušťka, vlastnosti vrchní vrstvy, povrchová úprava a mechanické vlastnosti, které jsou určující pro jednotlivé typy PET filmu a vznikají různým ošetřením základního filmu během výrobního procesu nebo po něm, včetně korónového zpracování, pokovení nebo chemické úpravy povrchu.
Existuje proto v celé řadě forem nebo typů.
Vzhledem k existenci velkého počtu různých podob výrobku (typů výrobku) a za účelem usnadnění sledování závazků byly výrobky rozděleny do několika kategorií (skupin) na základě technických vlastností.
Tyto skupiny sloužily jako základ pro stanovení minimálních dovozních cen (dále jen "MDC") uvedených v závazcích.
V původním šetření se počet minimálních dovozních cen stanovených na základě těchto skupin připadajících na jednoho vývozce pohyboval od 10 do 32.
(17) V rámci současného přezkumu bylo v rámci skupin provedeno srovnání různých skladeb typů modelů výrobků a cenových rozdílů mezi původním obdobím šetření (dále jen "původní OŠ") a současným OŠ.
(18) Analýza ukázala, že od přijetí závazků došlo ke změně skladby typů modelů prodávaných pod jednotlivými skupinami výrobků.
U několika společností podrobených šetření byly tyto změny velmi podstatné, a to do té míry, že v některých skupinách již většina typů výrobku vyvážených do Společenství během OŠ vůbec neodpovídala výrobkům vyváženým během původního OŠ.
Mezi obvyklé změny, které byly ve skupinách zaznamenány, patřilo upuštění od vývozu méně hodnotných výrobků, přidání nových znatelně hodnotnějších výrobků a někdy kombinace obou těchto změn.
(19) Analýza rovněž ukázala, že od přijetí závazků došlo pro některé výrobkové skupiny k podstatným změnám cenových rozdílů (jejich výše v rámci sortimentu výrobků).
V této souvislosti je třeba rovněž připomenout, že po přijetí závazků došlo k výrazné změně v prodejní struktuře mezi jednotlivými výrobkovými skupinami.
Zejména se objevuje tendence koncentrovat prodej na skupiny s nižší minimální cenou.
(20) Vzhledem k tomu, že minimální dovozní ceny a závazky byly stanoveny na základě skladby typů výrobků a odpovídajících hodnot v rámci výrobkových skupin během původního OŠ, je zřejmé, že změny, ke kterým došlo v současné skladbě výrobků a hodnot v rámci těchto výrobkových skupin, postihly tyto konkrétní MDC, a proto přestaly závazky dostatečně působit proti poškozujícímu účinku dumpingu.
Žádost týkající se vyrovnávacích opatření
(21) Pokud jde o přezkum omezený na prošetření přijatelnosti cenového závazku nabízeného společností Polyplex, analýza ukázala, že vzhledem k organizační struktuře společnosti by bylo sledování závazku velmi složité, a proto závazek není vhodnou podobou vyrovnávacího opatření.
Složitost sledování pramení ze skutečnosti, že dotyčný výrobek vyrábí také společnost, která je se společností Polyplex ve spojení a která působí ve třetí zemi (Thajsku), následkem čehož hrozí nebezpečí křížové kompenzace cen, pokud by thajská společnost také vyvážela dotyčný výrobek do Společenství.
Sledování a potažmo prosazování závazku by bylo příliš obtížné na to, aby bylo možno zaručit jeho náležité fungování.
D. ZÁVĚRY
Přezkum podoby antidumpingových opatření
(22) Závazky ve své stávající podobě, s MDC založenými na výrobkových skupinách, skýtají výrobcům široký prostor pro změnu technických vlastností výrobků ve skupinách.
Dotyčný výrobek má řadu rozlišujících vlastností, které se neustále vyvíjejí a které velkou měrou určují prodejní ceny.
Změny těchto vlastností mají tudíž významný dopad na ceny.
Jediným schůdným způsobem, jak docílit větší homogenity skupin, pokud jde o fyzikální vlastnosti a ceny, by bylo jejich podrobnější rozdělení.
Důsledkem takového rozdělení by však bylo podstatné zvýšení počtu skupin, které by znemožňovalo sledování, zejména z toho důvodu, že by celní orgány jen obtížně rozpoznávaly rozdíly mezi jednotlivými typy výrobků a ověřovaly správnost zatřídění výrobků do skupin při dovozu.
Navíc by se počet skupin připadajících na jednu společnost zvýšil v porovnání s počtem skupin použitým v závazcích pětkrát až jedenáctkrát, pokud by se mělo při přesnější klasifikaci přihlížet k většímu počtu vlastností jednotlivých výrobkových typů.
V současné době již výrobky spadají do více než několika set podrobných skupin, což činí závazky nepoužitelnými.
Tento počet se navíc může s dalším vývojem vlastností výrobků ještě zvýšit.
(23) U některých společností podrobených přezkumu se typy modelů prodávané pod jednotlivými skupinami výrobků od přijetí závazků příliš nezměnily.
Předpokládaný nárůst počtu výrobkových skupin v důsledku dalšího vývoje, jak bylo řečeno v 22. bodu odůvodnění, však může nastat kdykoli v budoucnu a v případě kteréhokoli vyvážejícího výrobce.
(24) Lze tedy soudit, že pro účinné sledování závazků by měly být výrobkové skupiny podstatně homogennější, pokud jde o fyzikální vlastnosti a ceny.
Tyto vlastnosti by měly být stabilní po celou dobu trvání závazku.
Šetření potvrdilo, že v případě PET filmu tomu tak nebylo.
(25) Na základě výše uvedených skutečností a úvah se má za to, že závazky nedokáží zabránit poškozujícímu účinku dumpingu, neboť jsou obtížně sledovatelné a prosaditelné, a navíc s sebou nesou nepřijatelná rizika.
Za těchto okolností by měly být závazky přijaté od pěti indických výrobců podrobených přezkumu podoby antidumpingových opatření zrušeny.
(26) Všem dotčeným stranám byly sděleny podstatné skutečnosti a úvahy, na jejichž základě bylo přijato rozhodnutí zrušit stávající závazky, a byla jim poskytnuta možnost zaujmout k nim stanovisko.
(27) V důsledku tohoto zjištění některé strany uvedly, že si myslely, že se závazky nebyly spojeny žádné potíže při dohledu nebo prosazování, a proto neexistovala rizika spojená s formou opatření.
Mnoho vyvážejících výrobců dále uvedlo, že neporušili dohody o závazcích.
Jeden dotčený vyvážející výrobce uvedl, že i přestože oznámení o zahájení upozorňuje na značný rozvoj nových typů výrobků, on sám do EU v období mezi předložením nabídky závazku a současným OŠ žádné nové typy výrobků nezavedl.
(28) Pokud jde o technické aspekty, už jen počet variant tohoto výrobku násobený jeho možnostmi vývoje z něj činí výrobek, který není vhodný pro účely závazků, vzhledem k tomu, že jeho vývoj by vyžadoval neustálou aktualizaci MDC, která je neproveditelná (viz 22. bod odůvodnění). V tomto ohledu je třeba připomenout, že čl.
8 odst. 3 základního nařízení stanoví, že nabídnuté závazky nemusí být přijaty, pokud se jejich přijetí považuje za neproveditelné, například jestliže je počet skutečných nebo možných vývozců příliš velký nebo z jiných důvodů.
Pokud jde o argument, který uvedli výrobci, že neporušili podmínky stanovené závazky, nic nenasvědčuje tomu, že došlo k porušení dohody.
Rozhodnutí zrušit závazky se zakládá na důkazech shromážděných během vyšetřování, které ukázaly, že díky změně skladby výrobků jsou závazky nevhodné a že dohled nad prodejem těchto výrobků je velmi obtížný (viz 18. až 20. bod odůvodnění a 22. bod odůvodnění).
Vyšetřování ukázalo, že filmy, které se liší od skladby výrobků, na kterých byly založeny MDC, jsou nyní všeobecně prodávány ve Společenství v rámci dohod o závazcích a že počet a rozmanitost těchto výrobků může stoupnout.
Situace na trhu týkající se prodaných výrobků, v jaké byly tyto závazky přijaty, již není v současném přezkumu reprezentativní, a proto se MDC stanovené v závazcích staly nepřiměřené.
(29) V této souvislosti nemění skutečnost, že jeden vyvážející výrobce zatím nezavedl do EU žádné nové typy výrobků, nic na tom, že závazky týkající se dotyčného výrobku byly shledány, jak je vysvětleno v 28. bodě odůvodnění, za nepřiměřené a dohled v rámci těchto závazků za nemožný.
(30) Někteří vyvážející výrobci se kromě toho dovolávali článku 15 Dohody o provádění článku IV Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) z roku 1994 (dále jen "antidumpingová dohoda WTO"), která požaduje, aby rozvinuté země pomáhaly rozvojovým zemím, a uvádí, že vyvážejícím výrobcům by mělo být umožněno předložit novou dohodu o závazcích.
Bylo naznačeno, že ke zrušení závazků došlo na spekulativních a nepodložených základech, což odporuje duchu článku 15 antidumpingové dohody WTO, a že se jedná o porušení zásady proporcionality.
(31) Podle článku 15 antidumpingové dohody WTO je nutné před uplatněním antidumpingového cla prozkoumat možnosti konstruktivních řešení.
Stávající závazky byly přijaty v duchu hledání konstruktivního řešení poškozujícího dumpingu. Je nutné nicméně připomenout, že čl.
8 odst. 3 antidumpingové dohody stanoví, že nabídnuté závazky nemusí být přijaty, pokud se jejich přijetí považuje za neproveditelné, například jestliže je počet skutečných nebo možných vývozců příliš velký nebo z jiných důvodů.
Ke zrušení závazků nedošlo tedy na spekulativním základě, neboť vyšetřování odhalilo, že výrobky, pro které se indičtí výrobci dohodli stanovit závazkové ceny (tj. MDC), se značně liší od těch, které jsou v současnosti prodávány do Společenství.
Zrušení závazků není proto nepřiměřené, ale uvážená reakce na vývoj na trhu, který sami ovlivnili vyvážející výrobci.
Žádost o uznání závazku ohledně vyrovnávacích opatření
(32) Závěry přezkumu podoby antidumpingových opatření, že závazky nedokáží zabránit poškozujícímu dumpingu, neboť jsou obtížně sledovatelné a prosaditelné, a navíc s sebou nesou nepřijatelná rizika, platí stejnou měrou i pro vyrovnávací opatření. Navíc bylo zjištěno, že vzhledem k organizační struktuře skupiny Polyplex by bylo sledování a prosazování závazku velmi složité.
Z tohoto důvodu je přijetí závazku považováno za neproveditelné ve smyslu čl.
8 odst. 3 základního antisubvenčního nařízení.
(33) Na základě výše uvedených skutečností bylo shledáno, že by mělo být ukončeno přezkumné šetření podoby antisubvenčních opatření omezené na přijatelnost cenového závazku nabízeného společností Polyplex a tento závazek by neměl být přijat, neboť nebyly splněny podmínky pro přijetí závazku stanovené v čl. 13 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení.
(34) Důvody, proč nebylo možno závazek přijmout, byly sděleny dotčenému žadateli,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. V nařízení (ES) č. 1676/2001 ve znění platném ke dni vyhlášení tohoto nařízení se v článku 1 zrušuje odstavec 3.
2. V nařízení (ES) č. 1676/2001 ve znění platném ke dni vyhlášení tohoto nařízení se v článku 1 dosavadní odstavec 4 označuje jako odstavec 3.
3. V nařízení (ES) č. 1676/2001 ve znění platném ke dni vyhlášení tohoto nařízení se zrušuje článek 2.
4. V nařízení (ES) č. 1676/2001 ve znění platném ke dni vyhlášení tohoto nařízení se dosavadní články 3 a 4 označují jako články 2 a 3.
Článek 2
Částečný prozatímní přezkum nařízení (ES) č. 2597/1999 se zastavuje bez přijetí závazku.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 366/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 1676/2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího mimo jiné z Indie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 11 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Stávající opatření a ukončená šetření týkající se stejného výrobku
(1) Nařízením (ES) č. 2597/1999 [2] uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (dále jen "PET") filmu kódů KN ex39206219 a ex39206290, pocházejícího z Indie (dále jen "konečná vyrovnávací opatření").
Opatření měla podobu valorického cla v sazbě od 3,8 % do 19,1 % vztahující se na dovoz od jednotlivě vyjmenovaných vývozců a ve zbytkové celní sazbě 19,1 % vztahující se na dovoz od všech ostatních společností.
(2) Nařízením (ES) č. 1676/2001 [3] uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu PET filmu pocházejícího mimo jiné z Indie (dále jen "konečná antidumpingová opatření").
Byl proveden výběr vzorku indických vyvážejících výrobců a společnostem zařazeným ve vzorku byla uložena individuální cla v sazbách od 0 % do 62,6 %, ostatním spolupracujícím společnostem nezařazeným ve vzorku bylo uloženo clo na základě váženého průměrného dumpingového rozpětí 57,7 % sníženého o jejich individuální rozpětí vývozní subvence.
Všem ostatním společnostem bylo uloženo clo v sazbě 53,3 %.
Původní období šetření trvalo od 1. dubna 1999 do 31. března 2000 (dále jen "původní OŠ").
(3) Dne 22. srpna 2001 přijala Komise rozhodnutím 2001/645/ES [4] cenové závazky, které nabídlo pět indických výrobců: Ester Industries Limited (dále jen "Ester"), Flex Industries Limited (dále jen "Flex"), Garware Polyester Limited (dále jen "Garware"), MTZ Polyfilms Limited (dále jen "MTZ") a Polyplex Corporation Limited (dále jen "Polyplex").
Dne 17. února 2005 oznámila Komise formou oznámení zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [5] změnu názvu MTZ.
(4) Nařízeními (ES) č. 1975/2004 a (ES) č. 1976/2004 rozšířila Rada konečná vyrovnávací a antidumpingová opatření uložená z dovozu PET filmu pocházejícího z Indie na dovoz téhož výrobku zasílaného z Brazílie a Izraele, ať již je prohlášen za pocházející z Brazílie nebo Izraele či nikoli.
(5) Dne 28. června 2002 [6] zahájila Komise částečný prozatímní přezkum nařízení (ES) č. 2597/1999, omezený pouze na podobu konečných vyrovnávacích opatření a zejména na přezkoumání přijatelnosti závazku nabídnutého jedním indickým vyvážejícím výrobcem, v souladu s článkem 19 základního nařízení.
Toto šetření bylo zastaveno nařízením (ES) č. 365/2006 [7].
(6) Dne 22. listopadu 2003 [8] zahájila Komise částečný prozatímní přezkum nařízení (ES) č. 1676/2001, omezený pouze na podobu konečných antidumpingových opatření. Toto šetření bylo ukončeno nařízením (ES) č. 365/2006, které změnilo nařízení (ES) č. 1676/2001.
(7) Dne 10. prosince 2004 [9] zahájila Komise přezkum konečných vyrovnávacích opatření před pozbytím platnosti.
Toto šetření bylo ukončeno nařízením Rady (ES) č. 367/2006 [10], které konečná vyrovnávací opatření zachovalo.
(8) Dne 23. srpna 2005 [11] zahájila Komise přezkumné šetření nařízení (ES) č. 1975/2004 a nařízení (ES) č. 1976/2004 týkající se žádosti jednoho izraelského výrobce o udělení výjimky z rozšířených opatření. Toto šetření bylo ukončeno nařízením Rady (ES) č. 101/2006 [12].
2. Žádost o přezkum
(9) Dne 5. listopadu 2004 podali následující výrobci ve Společenství: Du Pont Teijin Films, Mitsubishi Polyester Film GmbH a Nuroll SpA (dále jen "žadatelé") žádost o částečný prozatímní přezkum nařízení (ES) č. 1676/2001, omezený na úroveň dumpingu.
Žadatelé představují významnou část výroby PET filmu ve Společenství.
Žádost podpořila společnost Toray Plastics Europe, ačkoli nebyla formálním žadatelem.
(10) Žadatelé uvedli, že úroveň stávajících opatření uložených na dovoz PET filmu od pěti indických výrobců, od nichž byly rozhodnutím 2001/645/ES přijaty cenové závazky, již nedokáže zabránit poškozujícímu dumpingu.
3. Šetření
(11) Komise po konzultaci s poradním výborem určila, že existuje dostatek důkazů opravňujících k zahájení částečného prozatímního přezkumu, a dne 4. ledna 2005 vyhlásila oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [13] zahájení částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(12) Rozsah přezkumu byl omezen pouze na přezkum dumpingu ze strany pěti indických vyvážejících výrobců, od nichž byly přijaty závazky, a na úroveň zbytkového cla, s cílem posoudit potřebu zachovat stávající opatření, zrušit je, nebo změnit jejich úroveň.
Období šetření trvalo od 1. října 2003 do 30. září 2004.
(13) Komise úředně oznámila zahájení částečného prozatímního přezkumu vyvážejícím výrobcům, zástupcům vyvážející země a výrobcům ve Společenství.
Zúčastněným stranám byla poskytnuta příležitost k písemnému podání stanovisek a žádostí o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
(14) Aby získala informace, které považovala za potřebné pro své šetření, rozeslala Komise dotazníky dotčeným vyvážejícím výrobcům, z nichž všichni projevili ochotu spolupracovat a dotazník vyplnili.
V provozovnách následujících vyvážejících výrobců v Indii byly provedeny inspekce na místě:
- Ester Industries Limited, Nové Dillí,
- Flex Industries Limited, Nové Dillí,
- Garware Polyester Limited, Aurangabad,
- MTZ Polyfilms Limited, Bombaj,
- Polyplex Corporation Limited, Nové Dillí.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotyčný výrobek
(15) Dotyčným výrobkem je stejný výrobek jako v případě původního šetření, tj. polyethylentereftalátový (PET) film pocházející z Indie, obvykle deklarovaný pod kódy KN ex39206219 a ex39206290.
2. Obdobný výrobek
(16) Stejně jako v původním šetření bylo shledáno, že PET film vyráběný a prodávaný na domácím trhu v Indii a PET film vyvážený z Indie do Společenství mají stejné základní fyzikální vlastnosti a technické charakteristiky a použití. Proto jde o obdobné výrobky ve smyslu čl.
1 odst. 4 základního nařízení.
C. DUMPING
1. Běžná hodnota
(17) Aby mohla být stanovena běžná hodnota, bylo nejprve ověřeno, zda celkový domácí prodej každého z vyvážejících výrobců je reprezentativní v souladu s čl. 2 odst.
2, tj. že přesáhl 5 % celkového množství dotyčného výrobku vyváženého do Společenství. U všech společností byl celkový prodej shledán reprezentativním.
(18) Poté bylo zkoumáno, zda celkový domácí prodej každého typu výrobku přesáhl 5 % množství stejného typu výrobku vyváženého do Společenství.
U dvou společností bylo zjištěno, že na domácím trhu prodává film druhé jakosti, do Společenství však nikoli.
Vzhledem k tomu, že film druhé jakosti není přímo srovnatelný s filmem první jakosti, prodej filmu druhé jakosti nebyl při výpočtu běžné hodnoty zohledněn.
Další společnost prodávala na domácím trhu tři různé jakosti filmů, ale do Společenství vyvážela pouze nejlepší jakost.
Součástí její odbytové politiky bylo, že často prodávala filmy prvních dvou jakostí dohromady s filmem třetí jakosti, ale všechny za cenu filmu třetí jakosti.
Vysvětlovala to rušením skladových zásob.
Ani tyto prodeje nebyly při výpočtu zohledněny.
(19) Jedna společnost prodávala obchodníkům na domácím trhu zboží, které bylo určeno pro vývoz.
Zboží bylo snadno identifikovatelné jako určené pro vývoz, neboť podléhalo jinému režimu zdanění než běžné tržby na domácím trhu.
Společnost neuvedla, zda mělo být konečným místem určení zboží Společenství, nebo třetí země.
Tyto prodeje nebyly proto ve výpočtu zohledněny.
(20) V případě těch typů výrobku, u nichž domácí prodej přesahoval 5 % množství stejného typu výrobku vyváženého do Společenství, bylo poté v souladu s čl. 2 odst.
4 základního nařízení zkoumáno, zda bylo dostatečné množství prodáno v běžném obchodním styku. Pro každý typ výrobku, u nějž objem domácích tržeb realizovaných za cenu rovnou výrobním nákladům nebo vyšší převyšoval 80 % celkového prodeje tohoto typu výrobku a u nějž byla vážená průměrná cena tohoto typu výrobku rovná výrobním nákladům nebo vyšší, byla stanovena běžná hodnota na základě vážené průměrné ceny skutečně zaplacené za všechny domácí prodeje tohoto typu výrobku, bez ohledu na to, zda byly tyto prodeje ziskové či nikoli.
Pro ty typy výrobku, u nichž dosáhl objem ziskových prodejů 80 % a méně, avšak ne méně než 10 % prodeje, nebo u nichž byla vážená průměrná cena tohoto typu nižší než výrobní náklady, byla běžná hodnota stanovena na základě vážené průměrné ceny skutečně zaplacené pouze za ziskové domácí prodeje tohoto typu výrobku.
(21) V případě těch typů výrobku, u nichž se nedaly vzhledem k nedostatečné reprezentativnosti nebo nedostatečnému objemu prodeje v běžném obchodním styku použít ke stanovení běžné hodnoty domácí ceny vyvážejících výrobců, byla běžná hodnota vypočtena v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení podle výrobních nákladů vynaložených dotčenými vyvážejícími výrobci na každý typ výrobku vyvezený do Společenství s připočtením přiměřené částky za prodejní, správní a režijní náklady a za zisky.
2 odst. 6 základního nařízení vycházely prodejní, správní a režijní náklady z reprezentativních nákladů vynaložených vyvážejícími výrobci na jejich domácí prodej dotyčného výrobku.
Ziskové rozpětí bylo vypočteno na základě váženého průměrného ziskového rozpětí realizovaného každou společností na těchto typech výrobku prodaných na domácím trhu v dostatečném množství v běžném obchodním styku.
(23) Po obdržení předaných informací jeden vyvážející výrobce zpochybnil úpravu zaplacených cen za jednu určitou surovinu.
Zpochybněná úprava byla přezkoumána a došlo ke změně úpravy a k novému výpočtu dumpingového rozpětí.
(24) Jiná společnost uvedla, že do výpočtů by měly být rovněž zařazeny filmy s nižší jakostí, a že by měly být provedeny úpravy, aby tento film mohl být srovnatelný s filmem první jakosti.
Tato společnost rovněž uvedla, že v důsledku zohlednění těchto transakcí by bylo třeba provést nový výpočet ziskového rozpětí.
(25) Množství filmů druhé a třetí jakosti, které nebylo při výpočtu zohledněno, představovalo méně než 3 % celkového domácího prodeje.
Z tohoto důvodu se vychází z toho, že ostatní domácí transakce jsou dostatečně reprezentativní pro přesný výpočet běžné hodnoty.
Není tedy třeba provést nový výpočet ziskového rozpětí.
(26) Vyvážející výrobci obdrželi informace o výpočtech a vznesli určité připomínky.
Komise přezkoumala tyto připomínky a v případě, že byly odůvodněné, následně upravila výpočty.
2. Vývozní cena
(27) Pokud jde o stanovení vývozních cen, je třeba připomenout, že toto šetření se snaží zjistit, zda došlo ke změně úrovní dumpingu a zda lze tyto změny považovat za trvalé.
V této souvislosti nemůže být stanovení vývozních cen omezeno pouze na přezkum počínání vývozců v minulosti, ale musí též zkoumat pravděpodobný vývoj vývozních cen v budoucnosti.
Jinými slovy, je třeba stanovit, zda jsou vývozní ceny z minulosti spolehlivým ukazatelem vývozních cen do budoucna.
V tomto případě a s ohledem na skutečnost, že byly uznány cenové závazky společností, bylo zkoumáno zejména to, zda existence těchto závazků ovlivnila vývozní ceny v minulosti do té míry, že tyto ceny nelze považovat za spolehlivý ukazatel budoucího chování vývozců při vývozu.
(28) Vzhledem k existenci závazků, a aby bylo možno zjistit, zda jsou vývozní ceny do Společenství spolehlivé, byly vývozní ceny do Společenství zkoumány ve srovnání s minimálními dovozními cenami (dále jen "MDC") stanovenými v závazcích.
Prakticky bylo zapotřebí zjistit, zda byly vývozní ceny do Společenství stanoveny především v důsledku existence MDC stanovené v závazcích, a zda jsou tedy udržitelné, či nikoli.
Na úrovni každé společnosti bylo proto na základě váženého průměru zvažováno, zda se ceny účtované za prodej na trh Společenství pohybovaly výrazně nad MDC, či nikoli, s přihlédnutím ke zvláštnostem dotyčného výrobku a trhů, na nichž byl prodáván v průběhu OŠ, a jaká byla výše těchto cen v porovnání s cenami na vývoz do třetích zemí.
Když se vývozní ceny do Společenství pohybovaly dostatečně vysoko nad úrovní MDC společnosti, mělo se za to, že byly stanoveny dostatečně nezávisle na cenových závazcích, a že jsou proto spolehlivým ukazatelem pravděpodobného počínání vývozců při tvorbě cen do budoucna.
Naproti tomu, pokud se vývozní ceny do Společenství nepohybovaly v průměru dostatečně vysoko nad úrovní MDC, a navíc byly výrazně vyšší než vývozní ceny do třetích zemí, mělo se pro účely tohoto prozatímního přezkumu za to, že byly ovlivněny cenovými závazky a nejsou dostatečně spolehlivé, aby mohly být použity při stanovení dumpingu podle čl. 2 odst.
(29) U dvou indických vývozců, společností Flex a Polyplex, bylo shledáno, že jejich vývozní ceny do Společenství jsou podstatně vyšší než MDC.
Proto byly tyto vývozní ceny do Společenství shledány spolehlivými a byly použity při výpočtech.
(30) U ostatních tří vyvážejících výrobců, společností Ester, Garware a MTZ, bylo shledáno, že jejich vývozní ceny do Společenství jsou velmi blízké MDC.
Navíc bylo též zjištěno, že vývozní ceny těchto tří společností do jiných třetích zemí jsou pro srovnatelné typy výrobku podstatně nižší než vývozní ceny do Společenství, a tak je pravděpodobné, že při neexistenci cenových závazků by se ceny do Společenství srovnaly s cenami účtovanými za stejné typy do jiných zemí.
Závěr byl proto takový, že vývozní ceny těchto tří společností do Společenství nelze při tomto prozatímním přezkumu použít ke stanovení spolehlivých vývozních cen ve smyslu čl. 2 odst.
(31) I přesto se však mělo za to, že by nemožnost stanovit spolehlivou cenu pro tyto tři indické vývozce v důsledku existence cenových závazků neměla vést k ukončení přezkumu pro tyto vývozce, pokud by se i tak dalo usuzovat na trvalou změnu okolností týkajících se jejich dumpingového chování, zejména vývozních cen.
Proto a vzhledem k tomu, že vyvážející výrobci prodávali dotyčný výrobek na světových trzích, bylo rozhodnuto stanovit vývozní cenu na základě cen, které za modely prodávané do Společenství skutečně platí nebo mají platit třetí země.
(32) Po oznámení základních informací a úvah, na základě kterých měla být navržena změna nařízení (ES) č. 1676/2001, vznesly některé strany své připomínky.
(33) Několik indických vyvážejících výrobců a indická vláda tvrdili, že čl. 2 odst. 8 a čl. 2 odst. 9 základního nařízení netvoří právní základ pro stanovení vývozních cen na základě cen používaných pro třetí země. Prohlásili, že vývozní ceny do Společenství existovaly a že nebylo uspokojivě dokázáno, že existoval postačující důvod k zamítnutí použití těchto vývozních cen. Prohlásili rovněž, že vývozní ceny do Společenství jsou spolehlivé, a že by měly být používány místo vývozních cen do třetích zemí.
(34) Pokud jde o používání vývozních cen do třetích zemí, je nutno poznamenat, že důvod tohoto přezkumu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení je určit, zda je stále nutné zachovat opatření na vyrovnání dumpingu. Ke zjištění úrovně dumpingu dotčených vývozců je třeba prošetřit změnu úrovně dumpingu v porovnání s původními výsledky dumpingu. Je třeba zdůraznit, že upřednostňování cen do třetích zemí nad cenami do Společenství v případě tří indických vyvážejících výrobců není založeno na uplatnění čl. 2 odst. 8 a čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Jak je stanoveno v 27. a 28. bodě odůvodnění, je tento postup opodstatněný, neboť je nutné stanovit, zda bude možné udržet tyto ceny i v budoucnosti, a zda je pravděpodobný návrat k dumpingu.
(35) Výsledkem tohoto hodnocení bylo, že ceny vývozů třech indických vyvážejících výrobců do Společenství byly ovlivňovány MDC, neboť jim téměř odpovídaly.
Nebyly tedy výsledkem pouhých tržních sil a do budoucna zřejmě nezůstanou na stejné úrovni.
Z tohoto důvodu se dospělo k závěru, že neexistovaly ceny do Společenství, které by mohly být použity pro výpočet dumpingového rozpětí.
Vzhledem k tomu, že neexistovaly vývozní ceny do Společenství, bylo usouzeno, že ceny do třetích zemí představovaly vhodnou a přiměřenou alternativní základnu pro stanovení vývozních cen během období šetření a pro výpočet dumpingu.
(36) Jeden indický vyvážející výrobce namítl, že nezohlednění jeho vývozních cen do Společenství a používání jeho cen do třetích zemí bylo diskriminující, neboť s ním bylo zacházeno jinak než s vývozci, u nichž se používaly jejich stávající ceny do Společenství.
(37) V této souvislosti je třeba poznamenat, že při stanovování vývozních cen nedošlo k žádné diskriminaci, neboť vůči všem indickým vývozcům byly učiněny stejné kroky.
U každého vyvážejícího vývozce bylo zjištěno, zda existovaly vývozní ceny do Společenství, které by byly vhodné pro výpočet dumpingu.
Toto šetření bylo provedeno formou porovnávání vývozních cen do Společenství jednotlivých vyvážejících výrobců s MDC s cílem zjistit, zda tyto ceny lze považovat za stanovené nezávisle na MDC.
Jak je stanoveno v 28. bodě odůvodnění, v případech, kdy tyto ceny dostatečně přesahovaly MDC, bylo usouzeno, že nebyly ovlivněny MDC a že by mohly být použity pro vypočítání dumpingu vzhledem k tomu, že jsou spolehlivým ukazatelem pravděpodobného počínání vývozců při tvorbě cen do budoucna.
(38) V případech, kdy bylo rozhodnuto, že ceny do Společenství byly ovlivněny platnými MDC, byly tyto ceny považovány za nespolehlivý ukazatel budoucího chování vývozců při stanovování cen a nebyly použity pro výpočet dumpingu, namísto nich byly použity vývozní ceny do třetích zemí.
Skutečnost, že pro některé vývozce byly použity stávající vývozní ceny a pro některé jejich vývozní ceny do třetích zemí, nepředstavuje tedy žádnou diskriminaci v zacházení s jednotlivými vývozci.
(39) Několik indických vyvážejících výrobců nesouhlasilo se závěrem, že jejich vývozní ceny do Společenství jsou velmi blízké MDC a nemohou proto být použity na výpočet dumpingu.
Považují své ceny za stanovené dostatečně vysoko nad úrovní MDC a zdůraznili, že podle cenových závazků od nich pouze požadovalo, aby neprodávali pod úrovní MDC.
Jeden vývozce namítl, že porovnávání s MDC není dostačující důvod ke stanovení, zda ceny do Společenství jsou přiměřené a spolehlivé, a že srovnání s cenami ostatních indických vyvážejících výrobců nebo s cenami průmyslu Společenství by bylo vhodnější.
(40) V této souvislosti, jak je stanoveno v 30. bodě odůvodnění, orgány Společenství shledaly, že ceny tří vyvážejících výrobců nebyly dostatečně stanoveny nad úrovní MDC, aby mohly být považovány za nezávislé na MDC.
Tyto ceny proto nejsou vhodným základem pro výpočet dumpingu.
Skutečnost, že podle cenových závazků bylo vyvážejícím výrobcům pouze nařízeno neprodávat pod úrovní MDC, nejenže nebyla zpochybněna, ale je i nerelevantní pro tento druh analýzy.
(41) Pokud jde o posuzování, zda ceny do Společenství byly ovlivněny existencí MDC, je třeba poznamenat, že pokud existují závazky, je nutné uvážit, zda jsou vývozní ceny spolehlivé a tvoří náležitý základ pro vypočítání dumpingových rozpětí.
Pokud jsou ceny do Společenství ovlivněny jinými faktory než tržními silami, jako je závazek MDC, považují se tyto ceny za nepřiměřené nebo nespolehlivé.
V tomto případě je třeba připomenout, že srovnání s cenami jednotlivých vyvážejících výrobců do ostatních třetích zemí, jak je stanoveno ve 28. bodě odůvodnění, bylo považováno za spolehlivější ukazatel budoucího chování vývozců při vývozu, než porovnávání s ostatními indickými vyvážejícími výrobci nebo průmyslem Společenství, neboť poskytují lepší představu o obchodních chováních jednotlivých vyvážejících výrobců.
(42) Výrobní odvětví Společenství namítlo, že vzhledem ke zkreslujícímu účinku závazku MDC měly být v případě všech indických vyvážejících výrobců zamítnuty stávající prodejní ceny do Společenství a místo nich uplatněny ceny do třetích zemí.
Rovněž vyjádřilo své pochyby nad tím, že ti indičtí vyvážející výrobci, pro které na základě vývozních cen do Společenství bylo vypočítáno nízké dumpingové rozpětí, budou do budoucna dále udržovat ceny na stejné úrovni.
(43) Pokud jde o tento argument, jak je stanoveno v 32. bodě odůvodnění, vůči všem indickým vyvážejícím výrobcům byly uplatněny stejné postupy.
Použití nebo nepoužití jednotlivých vývozních cen do Společenství bylo založeno na výsledku posouzení, zda byly tyto ceny ovlivněny existencí MDC a rozdílu mezi cenami vyvážejících výrobců do Společenství a vývozních cen do třetích zemí, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění.
(44) Výrobní odvětví Společenství rovněž uvedlo, že s cílem určit, zda jsou ceny do Společenství spolehlivý ukazatel budoucího chování vývozců a pro hodnocení dumpingu, bylo porovnání na základě váženého průměru vývozních cen a MDC v rozporu s výsledky přezkumu podoby opatření, podle nichž již MDC nejsou odpovídající.
(45) Z tohoto hlediska je nutné poznamenat, že v rámci přezkumu podoby antidumpingových opatření šlo o otázku, zda jsou cenové závazky stále přiměřené a relevantní (tj. zda mají stejný vliv jako antidumpingové clo) vůči výrobkům, které jsou vyváženy v jejich rámci (viz. 8. bod odůvodnění nařízení (ES) č.
365/2006). Při tomto přezkumu bylo zjištěno, že pro některé výrobkové skupiny se rozpětí stávajících cen do ES značně změnilo (rozšířilo či zúžilo) od doby původního šetření a bylo rozhodnuto, že specifické MDC založené na původních cenách pozbyly účinku na odstranění poškozujícího dumpingu, pokud jde o současný prodej.
V rámci tohoto přezkumu mělo být zjištěno, zda tyto ceny do Společenství byly ovlivněny existencí závazku MDC, tj. zda jsou trvalé.
Vychází se z principu, že tam, kde jsou ceny jasně vyšší než MDC, nejsou ovlivňovány MDC.
To platí bez ohledu na to, zda jsou cenové závazky vhodné pro výrobek či nikoli.
V tomto případě jsou ceny tedy určovány tržními silami a představují vhodný základ pro hodnocení dumpingového chování.
Tento argument se tedy zamítá.
3. Srovnání
(46) Běžná cena a vývozní cena byly srovnány na základě ceny ze závodu. V souladu s čl.
2 odst. 10 základního nařízení byly provedeny náležité úpravy o rozdíly u činitelů, které prokazatelně ovlivňují ceny a jejich srovnatelnost.
Byly proto provedeny úpravy týkající se slev, rabatů, nákladů na dopravu, pojištění a manipulaci, nákladů na nakládku a vedlejších nákladů, balného a nákladů spojených s úvěrem a provizemi, byly-li přiměřené a podložené ověřenými důkazy. U některých modelů společností Ester, Garware a MTZ byly též v souladu s čl.
2 odst. 10 písm. a) základního nařízení provedeny úpravy vývozní ceny o rozdíly ve fyzických vlastnostech výrobku prodávaného na třetí trhy a výrobku prodávaného do Společenství.
(47) Dva vyvážející výrobci nárokovali na omezený počet vývozů též úpravu vývozní ceny podle čl. 2 odst.
10 písm. k) základního nařízení na základě hodnoty subvencí získaných za vývoz v rámci systému Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPB) po uskutečnění vývozu. V této souvislosti bylo shledáno, že v rámci tohoto systému se částky připsané za vývoz dotyčného výrobku dají použít na kompenzaci cla splatného za dovoz jakéhokoli zboží nebo se dají volně prodat jiným společnostem.
Navíc neexistují žádná omezení, že by se dovážené zboží mělo používat pouze k výrobě vyváženého výrobku. Výrobci proto neprokázali, že výhody získané v rámci systému DEPB po uskutečnění vývozu ovlivnily srovnatelnost cen a zejména to, že kvůli výhodám získaným v rámci systému DEPB platí zákazníci na domácím trhu trvale jiné ceny.
Tato žádost proto byla zamítnuta.
4. Dumpingové rozpětí
(48) Dumpingové rozpětí bylo stanoveno v souladu s čl. 2 odst.
11 základního nařízení na základě srovnání vážené průměrné běžné hodnoty s váženou průměrnou vývozní cenou. Tam, kde vývozní ceny vycházely z cen do třetích zemí, byly vypočteny příslušné ceny CIF na hranice Společenství navýšením jejich ceny ze závodu do třetích zemí o vážený průměrný rozdíl mezi cenami jednotlivých typů výrobku ze závodu a cenami CIF na hranice Společenství.
(49) Vzhledem k podstatnému snížení individuálních dumpingových rozpětí oproti původním opatřením bylo uznáno, že je vhodné upravit i zbytkové clo. To bylo stanoveno v souladu s čl.
11 odst. 9 základního nařízení na základě nejvyššího dumpingového rozpětí stanoveného pro pět indických vyvážejících výrobců podrobených tomuto přezkumu, neboť těchto pět společností je považováno za reprezentativní část vzorku spolupracujících výrobců, pokud jde o objem vývozů, na jehož základě bylo stanoveno původní zbytkové clo.
(50) Dumpingová rozpětí vyjádřená procentem z ceny CIF na hranice Společenství před proclením byla stanovena takto:
Ester Industries Ltd _BAR_ 29,3 % _BAR_
Flex Industries Ltd _BAR_ 3,2 % _BAR_
Garware Polyester Ltd _BAR_ 20,1 % _BAR_
MTZ Polyfilms Ltd _BAR_ 26,7 % _BAR_
Polyplex Corporation Ltd _BAR_ 3,7 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 29,3 % _BAR_
D. TRVALOST ZMĚNĚNÝCH OKOLNOSTÍ
(51) V souladu s čl. 11 odst. 3 základního nařízení byla provedena analýza, zda lze přiměřeně soudit, že je změna okolností ohledně dumpingu trvalá.
(52) V tomto ohledu je třeba říci, že běžná hodnota byla stanovena na základě nákladů a cen žadatelů.
Vývozci mají významný domácí trh pro dotyčný výrobek a domácí ceny se v porovnání s původním šetřením zvýšily.
Nepodařilo se nalézt žádné známky toho, že by běžná hodnota stanovená v tomto přezkumu nemohla být považována za trvalou.
(53) Dalo by se oponovat, že na běžnou hodnotu by mohl mít významný vliv vývoj cen surovin, silně korelovaný s vývojem cen ropy. Ale soudí se, že vzhledem k tomu, že surovinami jsou komodity, jejichž cena je určována na mezinárodním trhu, mělo by zvýšení cen vliv na všechny subjekty na trhu, a promítlo by se tedy do běžné hodnoty i vývozní ceny.
(54) Jak již bylo řečeno v 22. a 23. bodu odůvodnění, vzhledem k existenci závazků bylo třeba při určování trvalosti vývozních cen do Společenství analyzovat tyto ceny ve vztahu k MDC stanoveným v závazcích.
Kromě toho bylo provedeno srovnání cen dotyčného výrobku prodávaného na vývoz do Společenství a na vývoz do třetích zemí v období šetření.
Jak bylo vysvětleno v 23. bodu odůvodnění, když se vývozní ceny do Společenství nepohybovaly dostatečně vysoko nad úrovní MDC a byly výrazně vyšší než vývozní ceny do třetích zemí, nebyly vývozní ceny do Společenství považovány za spolehlivý ukazatel budoucího chování vývozců při stanovování cen.
Namísto nich byly při stanovení budoucích vývozních cen, které by se daly považovat za trvalé, použity vývozní ceny do třetích zemí.
(55) Na základě toho se usuzuje, že změněné okolnosti ohledně dumpingu oproti původnímu šetření lze důvodně považovat za změny trvalého charakteru, s tím, že pro tři indické vývozce, jak je uvedeno v 26. bodu odůvodnění, musela být trvalost změny okolností ohledně jejich chování, pokud jde o dumping a zejména vývozní ceny, určena na základě cen, které za modely prodávané do Společenství platí nebo mají platit třetí země, nikoli na základě jejich vývozních cen do Společenství.
(56) Podstatné snížení individuálních dumpingových rozpětí společností ve vzorku oproti původním opatřením a jeho trvalý charakter lze považovat za reprezentativní i pro všechny ostatní společnosti.
Proto bylo třeba odpovídajícím způsobem upravit zbytkové clo, jak je vysvětleno v 30. bodu odůvodnění.
E. ZÁVĚR
(57) Vzhledem k závěrům přijatým ohledně dumpingu a trvalého charakteru změněných okolností a s ohledem na závěry nařízení (ES) č. 365/2006, pokud jde o podobu antidumpingových opatření (odvolání platných závazků), by měla být antidumpingová opatření uložená na dovoz dotyčného výrobku pocházejícího z Indie pozměněna tak, aby odrazila nově zjištěná dumpingová rozpětí.
14 odst. 1 základního nařízení nesmí být na jeden výrobek současně uloženo antidumpingové i vyrovnávací clo, aby se napravila táž situace, která vzniká jak dumpingem, tak poskytnutím vývozní subvence, bylo z platného antidumpingového cla odečteno platné vyrovnávací clo vyplývající z vývozních subvencí.
Pokud jde o zbytkové clo, sazba odpočtu odpovídá rozpětí vývozní subvence společnosti, která byla použita pro stanovení zbytkového dumpingového rozpětí.
(59) Na základě výše uvedeného a s přihlédnutím ke zjištěním z přezkumu konečných vyrovnávacích opatření před pozbytím platnosti (nařízení (ES) č. 367/2006) se navrhují tato cla vyjádřená procentem z ceny CIF na hranice Společenství před proclením:
Společnost _BAR_ Rozpětí vývozní subvence _BAR_ Celkové rozpětí subvence _BAR_ Dumpingové rozpětí _BAR_ Vyrovnávací clo _BAR_ Antidumpingové clo _BAR_ Celní sazba celkem _BAR_
Ester Industries Ltd _BAR_ 12,0 % _BAR_ 12,0 % _BAR_ 29,3 % _BAR_ 12,0 % _BAR_ 17,3 % _BAR_ 29,3 % _BAR_
Flex Industries Ltd _BAR_ 12,5 % _BAR_ 12,5 % _BAR_ 3,2 % _BAR_ 12,5 % _BAR_ 0 % _BAR_ 12,5 % _BAR_
Garware Polyester Ltd _BAR_ 2,7 % _BAR_ 3,8 % _BAR_ 20,1 % _BAR_ 3,8 % _BAR_ 17,4 % _BAR_ 21,2 % _BAR_
MTZ Polyfilms Ltd _BAR_ 8,7 % _BAR_ 8,7 % _BAR_ 26,7 % _BAR_ 8,7 % _BAR_ 18,0 % _BAR_ 26,7 % _BAR_
Polyplex Corporation Ltd _BAR_ 19,1 % _BAR_ 19,1 % _BAR_ 3,7 % _BAR_ 19,1 % _BAR_ 0 % _BAR_ 19,1 % _BAR_
Všechny ostatní společnosti _BAR_ 12,0 % [14] _BAR_ 19,1 % _BAR_ 29,3 % _BAR_ 19,1 % _BAR_ 17,3 % _BAR_ 36,4 % _BAR_
(60) Jak je stanoveno ve 4. bodě odůvodnění, stávající antidumpingová opatření byla prodloužena, aby rovněž zahrnula dovozy PET filmu zaslaného z Brazílie a Izraele, a to bez ohledu na to, zda měly původ deklarovaný v Brazílii a Izraeli či nikoli.
Pozměněná antidumpingová opatření, jak byla stanovena v 59. bodě odůvodnění, by měla zahrnovat dovozy PET filmu zaslaného z Brazílie a Izraele, a to bez ohledu na to, zda měly původ deklarovaný v Brazílii a Izraeli či nikoli. Brazilští a izraelští vyvážející výrobci, kteří byli osvobozeni od opatření, která byla prodloužena nařízením (ES) č.
1975/2004, ve znění nařízení (ES) č. 101/2006, by měli být rovněž osvobozeni od opatření ve znění tohoto nařízení.
(61) Všem dotčeným stranám byly sděleny podstatné skutečnosti a úvahy, na jejichž základě je zamýšleno doporučit změnu nařízení (ES) č. 1676/2001, a byla jim poskytnuta možnost zaujmout k nim stanovisko.
(62) Sazby antidumpingového cla jednotlivých společností uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě výsledků tohoto šetření.
Odrážejí proto situaci zjištěnou u těchto společností během šetření.
Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátně platného cla vztahujícího se na "všechny ostatní společnosti") se proto vztahují výlučně na dovozy výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených uvedenými právnickými osobami.
Dovezené výrobky vyrobené jinou společností, která není v operativní části tohoto nařízení konkrétně uvedena s názvem a adresou, včetně subjektů, které jsou ve spojení s konkrétně uvedenými společnostmi, nepodléhají těmto sazbám, nýbrž sazbám vztahujícím se na "všechny ostatní společnosti".
(63) Žádosti o použití výše uvedených individuálních antidumpingových celních sazeb, například v souvislosti se změnou názvu subjektu nebo s vytvořením nového výrobního či prodejního subjektu, by měly být adresovány Komisi spolu s uvedením všech příslušných údajů, zejména jakékoli změny činnosti společnosti v oblasti výroby, domácího prodeje či vývozu, která například s touto změnou názvu nebo vytvořením nového výrobního či prodejního subjektu souvisí. Nařízení (ES) č.
1676/2001 bude případně změněno a bude provedena aktualizace seznamu společností, pro něž jsou platné uvedené celní sazby.
(64) Aby bylo umožněno náležité prosazování antidumpingového cla, měla by se zbytková celní sazba vztahovat nejenom na nespolupracující vývozce, ale i na společnosti, které neměly v průběhu OŠ žádné vývozy.
(65) Je třeba upozornit, že indický vývozce MTZ změnil s účinností od července 2005 svou adresu, aniž by došlo ke změně ve vlastnictví, struktuře nebo činnosti společnosti.
Adresa společnosti by proto měla být změněna.
(66) Pro účely průhlednosti a s ohledem na nařízení (ES) č. 365/2006 přijaté ve stejný den jako toto nařízení a týkající se také přezkumu konečných antidumpingových opatření by měla být do normativní části tohoto nařízení zařazena nová konsolidovaná verze článku 1 nařízení (ES) č. 1676/2001,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V nařízení (ES) č. 1676/2001, naposledy pozměněném nařízením (ES) č. 365/2006, se článek 1 nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo z dovozu polyethylentereftalátového ("PET") filmu kódů KN ex39206219 (kódy TARIC 3920621903, 3920621906, 3920621909, 3920621913, 3920621916, 3920621919, 3920621923, 3920621926, 3920621929, 3920621933, 3920621936, 3920621939, 3920621943, 3920621946, 3920621949, 3920621953, 3920621956, 3920621959, 3920621963, 3920621969, 3920621976 a 3920621994) a ex39206290 (kódy TARIC 3920629033 a 3920629094), pocházejícího z Indie a Korejské republiky.
2. Sazby konečného antidumpingového cla, které se použijí na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením, jsou pro výrobky vyrobené níže uvedenými společnostmi stanoveny takto:
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Indie _BAR_ Ester Industries Limited 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi — 110 003, Indie _BAR_ 17,3 % _BAR_ A026 _BAR_
Indie _BAR_ Flex Industries Limited A-1, Sector 60, Noida 201 301, (U.P.), Indie _BAR_ 0,0 % _BAR_ A027 _BAR_
Indie _BAR_ Garware Polyester Limited Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, Indie _BAR_ 17,4 % _BAR_ A028 _BAR_
Indie _BAR_ Jindal Poly Films Limited 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, Indie _BAR_ 0,0 % _BAR_ A030 _BAR_
Indie _BAR_ MTZ Polyfilms Limited New Indian Centre, 5th floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, Indie _BAR_ 18,0 % _BAR_ A031 _BAR_
Indie _BAR_ Polyplex Corporation Limited B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist.
Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, Indie _BAR_ 0,0 % _BAR_ A032 _BAR_
Indie _BAR_ Všechny ostatní společnosti _BAR_ 17,3 % _BAR_ A999 _BAR_
Korea _BAR_ Kolon Industries Inc.
Kolon Tower, 1-23, Byulyang-dong, Kwacheon-city, Kyunggi-do, Korea _BAR_ 0,0 % _BAR_ A244 _BAR_
Korea _BAR_ SKC Co. Ltd. Kyobo Gangnam Tower, 1303-22, Seocho 4 Dong, Seocho Gu, Seoul 137-074, Korea _BAR_ 7,5 % _BAR_ A224 _BAR_
Korea _BAR_ Toray Saehan Inc.
17F, LG Mapo B/D, 275 Kongdug-Dong Mapo-Gu, Seoul 121-721, Korea _BAR_ 0,0 % _BAR_ A222 _BAR_
Korea _BAR_ HS Industries Co. Ltd Kangnam Building, 5th floor 1321, Seocho-Dong Seocho-Ku, Seoul, Korea _BAR_ 7,5 % _BAR_ A226 _BAR_
Korea _BAR_ Hyosung Corporation 450, Kongduk-Dong Mapo-Ku, Seoul, Korea _BAR_ 7,5 % _BAR_ A225 _BAR_
Korea _BAR_ KP Chemical Corporation No. 89-4, Kyungun-Dong Chongro-Ku, Seoul, Korea _BAR_ 7,5 % _BAR_ A223 _BAR_
Korea _BAR_ Všechny ostatní společnosti _BAR_ 13,4 % _BAR_ A999 _BAR_
3. Poskytne-li jakákoli strana Komisi dostatek důkazů, že:
- během původního období šetření nevyvážela do Společenství výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
- není ve spojení s jakýmkoli vývozcem nebo výrobcem, na něž se vztahují opatření uložená tímto nařízením
a
- po skončení období šetření dotyčný výrobek do Společenství vyvezla nebo uzavřela neodvolatelný smluvní závazek vyvézt do Společenství podstatné množství tohoto výrobku,
může Rada prostou většinou na návrh Komise předložený po konzultaci s poradním výborem pozměnit čl. 1 odst. 2 přidáním této strany na seznam společností, na něž se vztahují antidumpingová opatření, uvedený v tabulce v čl. 1 odst. 2.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel."
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 367/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu pocházejícího z Indie na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle článku 18 nařízení (ES) č. 2026/97
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), zejména na článek 18 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. PLATNÁ OPATŘENÍ A UKONČENÁ ŠETŘENÍ TÝKAJÍCÍ SE STEJNÉHO VÝROBKU
(1) Nařízením (ES) č. 2597/1999 [2] uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (dále jen "PET") filmu kódů KN ex39206219 a ex39206290 pocházejícího z Indie (dále jen "konečná vyrovnávací opatření").
Tato opatření byla přijata ve formě valorického cla v sazbě od 3,8 % do 19,1 % uloženého z dovozu dotyčného výrobku od jednotlivě jmenovaných výrobců, se sazbou zbytkového cla ve výši 19,1 % uloženou z dovozu dotyčného výrobku od všech ostatních společností.
(2) Nařízením (ES) č. 1676/2001 [3] uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu PET filmu pocházejícího z Indie a Korejské republiky.
Tato opatření byla přijata ve formě valorického cla v sazbě od 0 % do 62,6 % uloženého z dovozu PET filmu pocházejícího z Indie (dále jen "konečná antidumpingová opatření"), s výjimkou dovozů od pěti indických společností (Ester Industries Limited (dále jen "Ester"), Flex Industries Limited (dále jen "Flex"), Garware Polyester Limited (dále jen "Garware"), MTZ Polyesters Limited (dále jen "MTZ") a Polyplex Corporation Limited (dále jen "Polyplex")), od kterých byl rozhodnutím Komise 2001/645/ES [4] přijat závazek.
(3) Připomíná se, že společnost dříve známá jako MTZ Polyesters Limited změnila název.
Nyní se jmenuje MTZ Polyfilms Limited.
Tato změna v žádném případě neovlivnila zjištění nařízení (ES) č. 2597/1999 a právo společnosti využívat individuální celní sazby, která se na tuto společnost vztahovala pod jejím předchozím názvem.
Komise dne 17. února 2005 oznámila změnu názvu MTZ oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [5].
Dále se poukazuje na to, že MTZ změnila s účinností od července 2005 svou adresu, nedošlo však k žádným dalším změnám ve vlastnictví společnosti, její struktuře či fungování.
Adresu společnosti je proto třeba změnit.
(4) Nařízeními (ES) č. 1975/2004 [6] a (ES) č. 1976/2004 [7] rozšířila Rada konečná vyrovnávací a antidumpingová opatření uložená z dovozu PET filmu pocházejícího z Indie na dovozy stejného výrobku dodávaného z Brazílie a Izraele, bez ohledu na to, zda byly tyto výrobky deklarovány jako výrobky pocházející z Brazílie nebo Izraele, či nikoli.
(5) Dne 28. června 2002 [8] zahájila Komise částečný prozatímní přezkum, jehož rozsah byl omezen na konečná vyrovnávací opatření, a zejména prošetření přijatelnosti závazku nabídnutého jedním indickým vyvážejícím výrobcem podle článku 19 základního nařízení.
Toto šetření bylo ukončeno nařízením Rady (ES) č. 365/2006 [9].
(6) Dne 22. listopadu 2003 [10] zahájila Komise částečný prozatímní přezkum, jehož rozsah byl omezen na konečná antidumpingová opatření.
Toto šetření bylo ukončeno nařízením Rady (ES) č. 365/2006.
(7) Dne 4. ledna 2005 [11] zahájila Komise částečný prozatímní přezkum, jehož rozsah byl omezen na konečná antidumpingová opatření.
Toto šetření bylo ukončeno nařízením Rady (ES) č. 365/2006, kterým se změnila výše konečných antidumpingových opatření.
(8) Dne 23. srpna 2005 [12] zahájila Komise přezkum nařízení (ES) č. 1975/2004 a (ES) č. 1976/2004 ve vztahu k žádosti izraelského výrobce o udělení výjimky z rozšířených opatření. Toto šetření bylo ukončeno nařízením Rady (ES) č. 101/2006.
2. ŽÁDOST O PŘEZKUM OPATŘENÍ PŘED POZBYTÍM PLATNOSTI
(9) Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti [13] platných vyrovnávacích opatření obdržela Komise žádost o zahájení přezkumu nařízení Komise (ES) č. 2597/1999 před pozbytím platnosti podle článku 18 základního nařízení, kterou předložili výrobci obdobného výrobku ve Společenství, tj. společnosti DuPont Teijin Films, Mitsubishi Polyester Film GmbH, Nuroll SpA a Toray Plastics Europe (dále jen "žadatelé").
Žadatelé představují významný podíl, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby PET filmu ve Společenství.
(10) Žádost byla odůvodněna tím, že v případě pozbytí platnosti stávajících opatření by pravděpodobně přetrvávalo nebo by se obnovilo subvencování způsobující újmu výrobnímu odvětví Společenství.
(11) Před zahájením přezkumu opatření před pozbytím platnosti a v souladu s čl. 10 odst. 9 a čl. 22 odst. 1 základního nařízení Komise oznámila indické vládě, že obdržela řádně zdokumentovanou žádost o přezkum a vyzvala ji ke konzultacím zaměřeným na vyjasnění situace, pokud jde o obsah podnětu a dosažení vzájemně přijatelného řešení. Komise však neobdržela od indické vlády ohledně této nabídky konzultací žádnou odpověď.
3. ZAHÁJENÍ PŘEZKUMU PŘED POZBYTÍM PLATNOSTI
(12) Komise prověřila důkazy předložené žadateli a uznala je za dostatečné, aby odůvodňovaly zahájení přezkumu v souladu s příslušnými ustanoveními článku 18 základního nařízení.
Po konzultaci s poradním výborem Komise zahájila přezkum nařízení Rady (ES) č. 2597/1999 před pozbytím platnosti prostřednictvím oznámení zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [14].
4. OBDOBÍ ŠETŘENÍ
(13) Šetření zahrnovalo období od 1. října 2003 do 30. září 2004 (dále jen "období šetření").
Zkoumání trendů v souvislosti se vzniklou újmou zahrnovalo období od 1. ledna 2001 do konce období šetření (dále jen "posuzované období")..
5. STRANY DOTČENÉ ŠETŘENÍM
(14) Komise oficiálně uvědomila žadatele, ostatní známé výrobce ve Společenství, vyvážející výrobce, dovozce, dodavatele na začátku dodavatelského řetězce, odběratele a indickou vládu o zahájení šetření.
Zúčastněné strany měly možnost písemně sdělit své připomínky.
Všem zúčastněným stranám, které o to požádaly a prokázaly, že existují zvláštní důvody, proč by měly být vyslechnuty, bylo umožněno slyšení.
Písemné a ústní připomínky předložené zúčastněnými stranami byly posouzeny a případně zohledněny.
(15) S ohledem na očividně velké množství vyvážejících výrobců PET filmu v Indii, kteří byli uvedeni v žádosti, bylo v oznámení o zahájení šetření stanoveno použití výběru vzorku, v souladu s článkem 27 základního nařízení.
Aby bylo možné rozhodnout, zda je výběr vzorku nezbytný, a pokud ano, vybrat vzorek, byli všichni vyvážející výrobci vyzváni, aby se přihlásili a předložili základní informace o svých činnostech v období šetření souvisejících s dotyčným výrobkem, jak bylo uvedeno v oznámení o zahájení šetření.
Po prošetření předložených informací, a vzhledem k velkému množství vyvážejících výrobců ochotných spolupracovat, bylo rozhodnuto, že výběr vzorku je nutný.
(16) Všem známým dotčeným stranám nebo stranám, které se přihlásily ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení šetření, zaslala Komise dotazníky.
Odpovědi byly obdrženy od čtyř výrobců ve Společenství, osmi vyvážejících výrobců, jednoho dovozce/odběratele, jednoho dodavatele na začátku dodavatelského řetězce a od indické vlády.
(17) Z osmi indických vyvážejících výrobců byly jako vzorek vybrány čtyři společnosti (Ester, Flex, Garware and Jindal Poly Films Limited (dále jen "Jindal")).
Bylo zjištěno, že tyto společnosti zastupují největší reprezentativní objem výroby, prodeje a vývozu polyethylentereftalátového filmu do Společenství, a lze u nich rozumně provést šetření ve stanovené lhůtě, podle čl. 27 odst.
(18) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [15] Komise oznámila, že společnost dříve známá jako Jindal Polyester Limited změnila adresu.
Adresu společnosti je proto třeba změnit.
(19) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [16] Komise oznámila, že společnost dříve známá jako Jindal Polyester Limited změnila svůj název na Jindal Poly Films Limited.
Jméno společnosti je proto třeba změnit.
(20) Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné za účelem stanovení míry subvencování a způsobené újmy a za účelem zjištění, zda je pravděpodobné, že bude přetrvávat nebo bude obnoveno subvencování a újma, a zda zachování předmětných opatření je v zájmu Společenství.
Inspekce na místě byly provedeny v provozovnách těchto zúčastněných stran:
a) výrobci ve Společenství
- DuPont Teijin Films, Luxemburg a Middlesbrough, Spojené království,
- Mitsubishi Polyester Film GmbH, Wiesbaden, Německo,
- Nuroll SpA, Pignataro Maggiore, Itálie,
- Toray Plastics Europe, Miribel, Francie;
b) indická vláda
- Ministerstvo obchodu, New Delhi;
c) vyvážející výrobci v Indii
- Ester Industries Limited, New Delhi,
- Flex Industries Limited, New Delhi,
- Garware Polyester Limited, Aurangabad,
- Jindal Poly Films Limited, New Delhi;
d) dovozce/odběratel
- Coveme SpA, San Lazzaro di Savena, Itálie;
e) dodavatel na začátku dodavatelského řetězce
- Oxxynova GmbH, Marl, Německo.
6. ZVEŘEJNĚNÍ
(21) V souladu s článkem 30 základního nařízení byly indická vláda a ostatní zúčastněné strany informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě se zamýšlí navrhnout pokračování opatření. Byla jim rovněž dána přiměřená časová lhůta na vznesení připomínek.
Některé strany předložily své připomínky písemně.
Kromě toho byla indické vládě nabídnuta konzultace podle čl.
10 odst. 11 základního nařízení a tato nabídka byla přijata.
Všechna podání a všechny připomínky byly náležitě zohledněny.
B. DOTYČNÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(22) Výrobek, na nějž se vztahuje tento přezkum, je tentýž jako výrobek, jehož se týká nařízení (ES) č. 2597/99, tj. PET film kódů KN ex39206219 a ex39206290 pocházející z Indie (dále jen "dotyčný výrobek").
(23) Stejně jako v případě původního šetření potvrdilo i toto šetření, že dotyčný výrobek a PET film vyráběný a prodávaný na domácím trhu v Indii, stejně jako PET film vyráběný a prodávaný ve Společenství výrobci ve Společenství, mají stejné základní fyzické vlastnosti a použití jako dotyčný výrobek, a považují se tudíž za obdobný výrobek ve smyslu čl. 1 odst. 5 základního nařízení.
C. SUBVENCE
1. ÚVOD
(24) Na základě informací uvedených v žádosti o přezkum a v odpovědích na dotazník Komise byly prošetřeny tyto režimy, které údajně zahrnují poskytování subvencí:
1.1 Celostátní režimy
a) Režim "Advance Licence/Advance Release Order" (týkající se předběžných licencí a předběžných příkazů k uvolnění);
b) Režim "Duty Entitlement Passbook";
c) Režim "Special Economic Zones/Export Oriented Units" (týkající se zvláštních ekonomických zón/jednotek orientovaných na vývoz);
d) Režim "Export Promotion Capital Goods";
e) Režim "Duty Free Replenishment Certificate";
f) Režim "Income Tax Exemption" (týkající se osvobození od daně z příjmu);
g) Režim "Export Credit" (týkající se vývozních úvěrů)
- Před vývozem,
- Po vývozu;
h) Režim "Capital Infusions" (týkající se kapitálových injekcí).
(25) Režimy uvedené pod písmeny a) až e) vycházejí ze zákona o zahraničním obchodu (rozvoji a řízení) z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen "zákon o zahraničním obchodu").
Podle zákona o zahraničním obchodu je indická vláda oprávněna vydávat oznámení týkající se vývozní a dovozní politiky.
Tato oznámení jsou shrnuta v dokumentech o "vývozní a dovozní politice", které jsou vydávány každých pět let ministerstvem obchodu a pravidelně novelizovány.
Jeden z těchto dokumentů o vývozní a dovozní politice je relevantní pro období šetření tohoto případu: pětiletý plán vztahující se k době od 1. dubna 2002 do 31. března 2007 (dále jen "politika EXIM 2002–2007").
Kromě toho indická vláda také stanoví postupy, jimiž se politika EXIM 2002–2007 řídí, v publikaci "Příručka postupů — 1. duben 2002 až 31. březen 2007, svazek I." (dále jen "HOP I 2002–2007") [17].
Příručka postupů je také pravidelně novelizována.
(26) Režim uvedený pod písmenem f) vychází ze zákona o dani z příjmu z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
(27) Režim uvedený pod písmenem g) vychází z článků 21 a 35A zákona o regulaci bankovnictví z roku 1949, který umožňuje Indické centrální bance (dále jen "ICB") vydávat pokyny komerčním bankám v oblasti vývozních úvěrů.
(28) Režim uvedený pod písm. h) je ad hoc subvencí, pro kterou nebylo možné nalézt v indickém právu právní základ.
1.2 Regionální režimy
(29) Na základě informací uvedených v žádosti o přezkum a v odpovědích na dotazník přezkoumala Komise rovněž řadu režimů, které jsou údajně poskytovány regionálními vládami nebo orgány v některých indických státech.
a) Stát Uttar Pradesh,
- režimy vycházejí ze zákona o obchodní dani z roku 1948 vydaného vládou státu Uttar Pradesh (dále jen "VSUP").
b) Stát Maharashtra,
- balíček pobídek poskytovaných vládou státu Maharashtra (dále jen "VSM").
Tento režim vychází z rozhodnutí ministerstva průmyslu, energetiky a práce VSM.
2. CELOSTÁTNÍ REŽIMY
2.1 Advance Licence scheme (dále jen "ALS")/Advance Release Order (dále jen "ARO")
a) Právní základ
(30) Podrobný popis tohoto režimu je obsažen v odstavcích 4.1.1 až 4.1.14 politiky EXIM 2002–2007 a v kapitolách 4.1 až 4.30 HOP I 2002–2007.
b) Způsobilost
(31) Režim ALS sestává ze šesti podrežimů, jak je detailněji popsáno v 32. bodě odůvodnění.
Tyto podrežimy se mimo jiné liší v rozsahu způsobilosti.
Výrobci-vývozci a obchodníci-vývozci, kteří jsou "vázáni" na pomocné výrobce, jsou způsobilí pro ALS na fyzický vývoz a ALS na roční potřebu.
Výrobci-vývozci provádějící dodávky konečnému vývozci jsou způsobilí pro ALS na dodávky meziproduktů.
Hlavní dodavatelé dodávající v rámci kategorií "domnělého vývozu" uvedených v odstavci 8.2 politiky EXIM 2002–2007, jako jsou např. dodavatelé jednotky orientované na vývoz (dále jen "JOV"), jsou způsobilí pro ALS na domnělý vývoz.
Dodavatelé meziproduktů výrobcům-vývozcům jsou způsobilí pro výhody "domnělého vývozu" v rámci podrežimů ARO a tuzemského back-to-back akreditivu.
c) Praktické provádění
(32) Předběžné licence mohou být vydávány na:
i) Fyzický vývoz: Toto je hlavní podrežim.
Umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů potřebných k výrobě určitého výsledného výrobku určeného na vývoz.
"Fyzický" v tomto kontextu znamená, že výrobek určený na vývoz musí opustit indické území.
Bezcelní dovozní množství a vývozní povinnost zahrnující typ výrobku určeného na vývoz jsou uvedeny v licenci.
ii) Roční potřebu: Tato licence není spojena s určitým výrobkem určeným na vývoz, ale s širší skupinou výrobků (např. chemické a příbuzné výrobky).
Držitel licence je oprávněn – do určité mezní hodnoty stanovené na základě jeho předchozí vývozní činnosti – bezcelně dovážet jakýkoli vstup potřebný k výrobě jakékoli položky spadající do dané skupiny výrobků.
Může se rozhodnout pro vývoz jakéhokoli výsledného výrobku spadajícího do dané skupiny výrobků, který byl vyroben s použitím takového materiálu osvobozeného od cla.
iii) Dodávky meziproduktů: Tento podrežim pokrývá případy, kdy dva výrobci chtějí vyrábět jeden výrobek určený na vývoz a rozdělí proces výroby.
Výrobce-vývozce vyrábí meziprodukt.
Smí bezcelně dovážet vstup a pro tento účel může získat ALS na dodávky meziproduktů.
Konečný vývozce dokončuje výrobu a je povinen hotový výrobek vyvézt.
iv) Domnělý vývoz: Tento podrežim umožňuje hlavnímu dodavateli bezcelně dovážet vstupy potřebné k výrobě zboží, které má být prodáno jako "domnělý vývoz" kategoriím zákazníků uvedeným v odstavci 8.2. písm. b) až f), g), i) a j) politiky EXIM 2002–2007.
Podle indické vlády spadají pod domnělý vývoz transakce, při kterých dodávané zboží neopustí zemi.
Za domnělý vývoz je považována celá řada kategorií dodávek za předpokladu, že je zboží vyrobeno v Indii, jako např. dodávky zboží pro JOV nebo pro společnost, která se nachází ve zvláštní ekonomické zóně (dále jen "ZEZ").
v) ARO: Držitel ALS, který si hodlá opatřit vstupy z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost opatřit si je oproti ARO.
V takových případech jsou předběžné licence potvrzeny jako ARO a při dodávce v nich uvedených položek převedeny na domácího dodavatele.
Převedení ARO poskytuje domácímu dodavateli výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 politiky EXIM 2002–2007 (tj. ALS na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrada konečné spotřební daně).
V rámci mechanismu ARO jsou daně a cla vraceny dodavateli namísto finálnímu vývozci ve formě vrácení/náhrady cla.
Vrácení daní/cla je možné jak v případě domácích vstupů, tak v případě dovezených vstupů.
vi) Tuzemský back-to-back akreditiv: Tento podrežim se opět týká domácích dodávek pro držitele ALS.
Držitel ALS může požádat banku o otevření tuzemského akreditivu ve prospěch domácího dodavatele.
Na licenci na přímý dovoz bude banka započítávat pouze hodnotu a množství položek opatřených z domácích zdrojů místo z dovozu.
Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 politiky EXIM 2002–2007 (tj. ALS na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně).
(33) V období šetření využíval ALS pouze jeden ze čtyř vybraných vyvážejících výrobců. Konkrétně tento vyvážející výrobce využíval dva podrežimy, ty uvedené pod bodem i) a ii) výše. Tento spolupracující vývozce vysvětlil, že zatímco v roce 1999 v době konečných vyrovnávacích opatření využíval DEPB, rozhodl se poté, že DEPB využívat přestane a bude namísto toho využívat ALS.
(34) Pro účely ověření indickými úřady je držitel licence ze zákona povinen vést "pravdivou a řádnou evidenci spotřeby a využití dováženého zboží v rámci licence", a to ve stanoveném formátu (kapitola 4.30 HOP I 2002–2007), dále jen "registr spotřeby".
Provedené ověření prokázalo, že daná společnost registr spotřeby řádně vede.
(35) U podrežimu uvedeného pod písmenem i) jsou bezcelní dovozní množství i vývozní povinnost (včetně domnělého vývozu) stanoveny indickou vládou ve smyslu množství a hodnoty a zaznamenány na licenci.
Kromě toho musí být v době dovozu a vývozu odpovídající transakce zaznamenány na licenci státními úředníky.
Objem dovozů povolených v rámci tohoto režimu stanoví indická vláda na základě standardních norem pro vstupy a výstupy (dále jen "SNVV").
SNVV existují pro většinu výrobků včetně dotyčného výrobku a jsou zveřejněny v HOP I 2002–2007.
(36) V případě podrežimu ii) uvedeného výše v 32. bodě odůvodnění (ALS na roční potřebu) je na licenci zaznamenána pouze hodnota bezcelního dovozního množství.
Držitel licence je povinen "zachovat spojitost mezi dováženými vstupními materiály a výsledným výrobkem" (odst. 4.24A písm. c) HOP I 2002–2007).
(37) Dovážené vstupní materiály jsou nepřenosné a musí být použity k výrobě výsledného vyváženého výrobku.
Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě po vydání licence (18 měsíců, přičemž lze lhůtu dvakrát prodloužit, pokaždé o 6 měsíců).
(38) Z provedeného šetření vyplynulo, že míra spotřeby klíčových surovin potřebných k výrobě jednoho kilogramu PET filmu jednotlivými společnostmi, zaznamenaná v registru spotřeby, byla nižší než odpovídající SNVV.
Jinými slovy, spolupracující vývozce mohl podle SNVV bezcelně dovézt větší množství uvedených surovin, než skutečně potřeboval pro svůj výrobní proces. Společnost namítla, že indická vláda upravuje nadměrné zvýhodnění po skončení platnosti licence, tj.
30 měsíců po jejím vydání, viz výše uvedený 37. bod odůvodnění, neboť obvykle se využívá možnost licenci dvakrát prodloužit, vždy o šest měsíců. Avšak vzhledem k tomu, že první licence byla této společnosti vydána dne 31.
1. 2003, nemohla společnost své tvrzení prokázat během inspekce na místě provedené útvary Komise v květnu 2005.
Ani v prosinci 2005, když po zveřejnění informací vznesla své připomínky, však společnost neposkytla žádný důkaz o tom, že by došlo k úpravě nadměrné úlevy.
Tyto SNVV jednoznačně vedly k nadměrnému osvobození od cla.
Indická vláda nepředložila žádný důkaz o tom, že systematicky upravuje nadměrné úlevy po skončení platnosti licencí, ani že existuje přiměřený systém úpravy nadměrné úlevy.
d) Připomínky ke zveřejnění informací
(39) Po zveřejnění informací indická vláda uvedla, že během roku 2005 třikrát pozměnila ALS, mimo jiné s cílem lépe kontrolovat využívání ALS ze strany vyvážejících výrobců, a že v důsledku těchto úprav a zdokonalených metod kontroly nebude docházet k nadměrné úlevě.
Bylo proto tvrzeno, že by neměly být vyrovnávány žádné subvence z ALS začleněné do výpočtu.
(40) Je třeba poukázat na to, že uvedené změny ALS se uskutečnily po skončení období šetření a poté, co útvary Komise provedly inspekci na místě, a nebylo tedy možné je v praxi ověřit.
Kromě toho byl veřejným oznámením ze dne 10. října 2005 odstavec 4.26 HOP I 2002-2007 doplněn takto: "orgán vydávající licenci rovněž přijme opatření proti nabyvateli licence, pokud nebude předložena řádně vyplněná příloha 23 (jiné označení pro registr spotřeby)".
Není však uvedeno, o jaké opatření se může jednat.
(41) Proto se má za to, že výše uvedené změny zavedené indickou vládou nebyly v praxi ověřeny.
Zejména není známo, jaké důsledky by mělo nepředložení registru spotřeby.
Závěry uvedené níže proto vycházejí ze skutečností zjištěných během období šetření.
e) Závěr
(42) Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení, tj. finančním příspěvkem indické vlády, ze kterého vyplývá prospěch pro šetřené vývozce.
(43) Kromě toho jsou ALS na fyzický vývoz a ALS na roční spotřebu jednoznačně ze zákona podmíněny vývozní výkonností, a jsou tudíž považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst.
4 písm. a) základního nařízení. Bez vývozního závazku nemůže společnost využívat výhod vyplývajících z těchto režimů.
(44) Podrežimy použité v daném případě nelze považovat za povolené systémy vracení cla ani systémy vrácení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Nesplňují přísné požadavky stanovené v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla pro vrácení cla) a příloze III (definice a pravidla pro vrácení cla u náhradních vstupů) základního nařízení.
Indická vláda neuplatňovala účinně svůj systém nebo proces ověřování, zda a v jakém rozsahu byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a, v případě vracení cla u náhradních vstupů, příloha III část II odst.
2 základního nařízení). SNVV pro dotyčný výrobek nejsou dostatečně přesné.
Samotné SNVV nelze považovat za systém ověřování skutečné spotřeby, neboť forma těchto příliš obecných standardních norem neumožňuje indické vládě ověřit s dostatečnou přesností, jaké množství vstupů bylo spotřebováno při výrobě určené na vývoz.
Kromě toho indická vláda neprovádí účinnou kontrolu na základě registru spotřeby.
(45) Předmětné podrežimy jsou tedy napadnutelné.
f) Výpočet výše subvence
(46) Výše subvencí pro vývozce, který využil ALS, byla vypočtena takto.
Čitatelem je ušlé dovozní clo (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněných dvou podrežimů ALS použitých pro dotyčný výrobek během období šetření. V souladu s čl.
7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny.
V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byl jako jmenovatel použit vývozní obrat dotyčného výrobku během období šetření.
(47) Společnost, která využila tohoto režimu ALS, získala subvence ve výši 6,0 %.
2.2 Režim "Duty Entitlement Passbook" (dále jen "DEPB")
a) Právní základ
(48) Podrobný popis DEPB je obsažen v odstavci 4.3 politiky EXIM 2002–2007 a v kapitole 4 HOP I 2002–2007.
V období původního šetření existovaly dva druhy DEBP – před vývozem a po vývozu.
V dubnu 2000 byl režim DEBP před vývozem zrušen, a v rámci šetření byla proto přezkoumávána pouze údajná subvence u DEBP po vývozu.
b) Způsobilost
(49) Pro tento režim je způsobilý kterýkoli výrobce-vývozce nebo obchodník-vývozce.
Během období šetření bylo zjištěno, že tento režim využívaly tři společnosti.
c) Praktické provádění DEPB
(50) Způsobilý vývozce může zažádat o úvěry DEPB, které jsou vypočteny jako procentní podíl hodnoty výrobků vyvezených v rámci tohoto režimu.
Tyto sazby DEPB byly stanoveny indickými úřady na většinu výrobků, včetně dotyčného výrobku.
Jsou stanoveny na základě SNVV a berou v úvahu předpokládaný dovozní podíl vstupů ve vyváženém výrobku a celní zatížení předpokládaného dovozu bez ohledu na to, zda bylo dovozní clo skutečně zaplaceno či nikoli.
(51) Aby mohla společnost využívat výhod tohoto režimu, musí vyvážet.
V okamžiku vývozní transakce musí vývozce příslušným úřadům v Indii oznámit, že probíhá vývoz v rámci DEPB.
Aby mohlo být zboží vyvezeno, indické celní úřady vydají během odeslání vývozní přepravní doklad.
Tento dokument obsahuje mimo jiné výši úvěru DEPB, který má být poskytnut pro tuto vývozní transakci.
V tomto okamžiku vývozce zná výši výhody, kterou obdrží.
Jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad, je indická vláda povinna poskytnout úvěr DEPB.
Příslušná sazba DEPB pro výpočet výše výhody je sazba, která je použita v okamžiku učinění vývozního prohlášení.
Neexistuje tudíž možnost zpětné úpravy výše výhody.
(52) Také bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy mohou být úvěry DEPB při splnění vývozní povinnosti zaúčtovány do obchodních účtů na aktuální bázi jako příjem.
Tyto úvěry mohou být použity k zaplacení cla z následných dovozů jakéhokoliv volně dováženého zboží, s výjimkou výrobních statků.
Zboží dovezené na základě těchto úvěrů může být prodáno na domácím trhu (přičemž podléhá dani z prodeje) nebo použito jinak.
Úvěry DEPB jsou volně přenosné a jsou platné po dobu 12 měsíců od data vydání.
(53) Žádost o úvěry DEPB může pokrývat až 25 vývozních transakcí, přičemž v případě elektronické žádosti může být počet vývozních transakcí neomezený.
Fakticky neexistují striktní lhůty pro podání žádosti o úvěry DEPB, protože lhůty zmíněné v kapitole 4.47 HOP I 2002–2007 se vždy počítají od nejnovější vývozní transakce uvedené v dané žádosti o DEPB.
(54) Indická vláda a jeden vývozce upozornili útvary Komise na to, že tento režim bude brzy zrušen a nahrazen režimem, který je údajně v souladu s pravidly WTO.
Režim DEPB měl původně pozbýt platnosti 1. dubna 2005.
Avšak vzhledem k tomu, že náhradní režim ještě nebyl připraven tak, aby jej bylo možné provést, byla platnost režimu DEPB prodloužena do 1. dubna 2006.
Pokud nebude k tomuto datu hotový nový režim, který bude moci vstoupit v platnost, zůstane režim DEPB v platnosti po nezbytnou dobu.
d) Připomínky ke zveřejnění informací
(55) Po zveřejnění informací indická vláda a dva vývozci, kteří obdrželi výhody v rámci tohoto režimu, vznesli k výše uvedené analýze DEPB připomínky.
Konstatovali, že i) úvěry DEPB je údajně možné získat pouze, je-li vyváženo zboží, jehož vstupní materiály podléhají dovoznímu clu; ii) zpochybnili metodiku výpočtu Komise založenou na akruální bázi na rozdíl od metodiky používané v původním šetření v roce 1999, které vedlo k uložení konečných vyrovnávacích opatření, jež byla založena na bázi přijetí; iii) požadovali okamžité ukončení řízení, pokud jde o DEPB, a to z toho důvodu, že indická vláda oznámila jeho ukončení ke dni 1. dubna 2006 a iv) tvrdili, že pokud by DEPB nebyl z výpočtu vyloučen, znamenalo by to porušení ustanovení obsažených v článku 27 Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (ASCM) ve prospěch rozvojových zemí.
(56) Výše uvedené tvrzení i) nebylo ze strany indické vlády ani ze strany vývozců dále podloženo.
V každém případě odporuje zjištěním šetření zmiňovaným v 50. a 53. bodě odůvodnění.
Toto tvrzení se proto zamítá.
(57) Pokud jde o tvrzení ii), metodika použitá v tomto šetření se snaží lépe reflektovat dopad subvence na finanční situaci spolupracujících vývozců během daného období šetření.
V tomto ohledu se mělo za to, že výhoda je příjemci udělena v okamžiku, kdy se v rámci daného režimu uskuteční vývozní transakce.
To potvrzuje kromě jiného zaúčtování úvěrů DEPB na akruální bázi podle indických účetních standardů.
Dále se poukazuje na to, že tato metodika již byla útvary Komise několikrát použita, zejména v souvislosti s případem sad uhlíkových elektrod [18], a nevede k celkovému přehodnocení režimu, který byl doposud vždy shledán jako napadnutelný.
Toto tvrzení se proto zamítá.
(58) Pokud jde o tvrzení iii), bylo skutečně zjištěno, že indická vláda v minulosti skutečně oznámila zrušení DEPB.
DEPB měl být zrušen ke dni 31. března 2005, byl však indickou vládou prodloužen do 30. září 2005.
Indická vláda poté platnost daného režimu dále prodloužila do 1. dubna 2006.
Za těchto okolností je stále nejisté, zda bude DEPB ke dni 1. dubna 2006 skutečně zrušen (viz 123. bod odůvodnění).
(59) Pokud jde o výše uvedené tvrzení iv), nedochází k porušení ustanovení ohledně rozvojových zemí podle článku 27 Dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (ASCM).
Tento článek v podstatě členovi WTO nebrání v tom, aby přijal vyrovnávací opatření proti poškozujícím účinkům subvencování ze strany jiného člena.
Vzhledem k tomu že byl DEPB shledán jako napadnutelný, toto tvrzení se zamítá.
e) Závěry k DEPB
(60) Režim DEPB poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Úvěr DEPB je finančním příspěvkem indické vlády, protože bude nakonec použit ke kompenzaci dovozního cla, a sníží se tak příjmy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto úvěr DEPB poskytuje vývozci výhodu, protože zvyšuje likviditu společnosti.
(61) Navíc režim DEPB právně závisí na vývozní výkonnosti, a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(62) Tento režim nelze považovat za povolený systém vracení cla nebo vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nesplňuje přísné požadavky stanovené v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla pro vrácení cla) a příloze III (definice a pravidla pro vrácení cla u náhradních vstupů) základního nařízení.
Vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru se nevypočítává ve vztahu ke skutečně použitým vstupním materiálům.
Navíc neexistuje systém ani postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou ve výrobním procesu vyváženého výrobku spotřebovány nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu bodu i) přílohy I a příloh II a III základního nařízení.
Konečně, vývozce je způsobilý obdržet výhody vyplývající z režimu DEPB bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze.
Pro získání výhody stačí, aby vývozce pouze vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál.
Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupní materiály v místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupní materiál, mají tudíž nárok na výhodu vyplývající z režimu DEPB.
f) Výpočet výše subvence
(63) V souladu s čl. 2 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení byla výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody u příjemce, která byla zjištěna za období šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhoda je poskytnuta příjemci v okamžiku vývozní transakce uskutečněné podle tohoto režimu. V uvedeném okamžiku se musí indická vláda vzdát cla, které představuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení.
(64) S ohledem na výše uvedené skutečnosti je považováno za vhodné stanovit, že výhoda vyplývající z režimu DEPB odpovídá výši úvěrů získaných ze všech vývozních transakcí provedených podle tohoto režimu v období šetření.
(65) V případě, že byla podána oprávněná žádost, byly podle čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení poplatky nezbytně vynaložené na získání subvence odečteny z takto zjištěných úvěrů a výsledná částka byla použita jako čitatel pro výpočet výše subvence.
7 odst. 2 základního nařízení byla výše subvence přepočtena na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství.
V období šetření využily výhod vyplývajících z tohoto režimu tři společnosti a získaly subvence v rozmezí 9,0 % až 11,0 %.
2.3 Režim Export Oriented Units (dále jen "EOU") / Režim Special Economic Zones (dále jen "SEZ")
a) Právní základ
(67) Podrobné informace o těchto režimech jsou obsaženy v kapitolách 6 (EOU) a 7 (SEZ) politiky EXIM 2002–2007 a HOP I 2002–2007.
b) Způsobilost
(68) S výjimkou čistě obchodních společností mohou být všechny podniky, které v zásadě vyvážejí celou svou produkci zboží nebo služeb, zřízeny v rámci režimu SEZ nebo EOU.
Bylo zjištěno, že režim EOU využívala v období šetření jedna společnost.
c) Praktické provádění
(69) SEZ jsou specificky ohraničené bezcelní enklávy, které jsou podle politiky EXIM 2002–2007 považovány za cizí území pro účely obchodních operací, cel a daní.
(70) Na druhé straně, EOU jsou geograficky pružnější a lze je zřídit kdekoli v Indii.
Tento režim je doplňkem režimu SEZ.
(71) Žádost o status EOU nebo SEZ musí zahrnovat informace pro období příštích pěti let, mimo jiné o plánovaných výrobních množstvích, plánované hodnotě vývozu, požadavcích dovozu a požadavcích na domácí zdroje.
Pokud úřady žádosti společnosti vyhoví, budou jí oznámeny podmínky příslušného souhlasu.
Dohoda o uznání společnosti jako SEZ/EOU je platná po dobu pěti let, může však být prodloužena na další období.
(72) Určujícím závazkem EOU nebo SEZ, jak je stanoven v politice EXIM 2002–2007, je dosáhnout čistých devizových příjmů, tj. v referenčním období (5 let) musí být celková hodnota vývozů vyšší než celková hodnota dovezeného zboží.
(73) Jednotky EOU/SEZ mají právo na následující úlevy:
i) osvobození od dovozních cel u všech typů zboží (včetně výrobních statků, surovin a spotřebního materiálu) nezbytných k výrobě, produkci a zpracování, nebo v souvislosti s nimi,
ii) osvobození od spotřební daně u zboží nakoupeného z domácích zdrojů,
iii) náhradu centrální daně z prodeje zaplacené ze zboží opatřeného z místních zdrojů,
iv) možnost prodat část produkce na domácím trhu při zaplacení příslušného cla z hotového výrobku jako výjimku z obecného požadavku vyvézt celou produkci,
v) osvobození od daně z příjmu běžně splatné ze zisků realizovaných z vývozních prodejů v souladu s článkem 10A nebo 10B zákona o dani z příjmu po dobu 10 let od zahájení své činnosti, avšak nejdéle do roku 2010,
vi) možnost vlastnictví zahraničního kapitálu až do výše 100 %.
(74) Jednotky působící v rámci těchto režimů jsou vázány dohledem celních úředníků v souladu s oddílem 65 celního zákona.
Ze zákona musí vést řádnou evidenci všech dovozů, spotřeby a využití veškerých dovezených materiálů a uskutečněných vývozů ve stanovené formě.
Tyto doklady by měly být pravidelně, na vyzvání, předkládány příslušným orgánům (dále jen "čtvrtletní a výroční zprávy o pokroku").
Podle odstavce 10.2 přílohy 14- I a odstavce 13.2 přílohy 14-II HOP I 2002–2007 však "není v žádném okamžiku vyžadováno, aby (EOU nebo jednotka SEZ) porovnávala každou zásilku dováženého zboží se svými vývozy nebo převody na jiné jednotky, prodejem v rámci vnitrostátní celní oblasti nebo zásobami".
(75) Údaje o prodeji na domácím trhu jsou odesílány a evidovány na základě autocertifikace.
Proces odesílání vývozních zásilek v rámci EOU probíhá pod dohledem pracovníka celního/finančního úřadu, který se EOU trvale zabývá.
(76) V daném případě využíval režim EOU po část období šetření pouze jeden ze spolupracujících vývozců.
Vzhledem k tomu, že režim SEZ nebyl použit, není třeba zkoumat jeho napadnutelnost.
Spolupracující výrobce, který využíval režim EOU, jej využíval za účelem dovozu výrobních statků bez dovozního cla a vrácení centrální daně z prodeje zaplacené ze zboží opatřeného z místních zdrojů.
Tento vývozce nevyužíval osvobození od dovozního cla u surovin, neboť subjekt využívající EOU používá jako surovinu za účelem výroby PET filmu PET granule.
Tyto granule jsou vyráběny v jiné jednotce dané společnosti ze surovin nakoupených v rámci režimu ALS.
Dotčená společnost tedy využila výhody uvedené v bodech i) a iii) ve výše uvedeném 73. bodu odůvodnění.
d) Připomínky ke zveřejnění informací
(77) Jedna společnost, která využila výhod v rámci EOU, vznesla připomínky k určitým podrobnostem ohledně výpočtu příslušných rozpětí subvencí.
Pokud byly tyto připomínky shledány jako oprávněné, byly výpočty odpovídajícím způsobem upraveny.
e) Závěry k EOU
(78) Osvobození EOU od dvou typů dovozního cla (dále jen "základní clo" a "zvláštní dodatečné clo") a vrácení centrální daně z prodeje jsou finančními příspěvky indické vlády ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Příjem vlády, který by jinak byl splatný, kdyby tento režim neexistoval, je ušlým příjmem, a navíc z něj plynou EOU výhody ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení, protože společnost ušetřila likviditu tím, že nemusela zaplatit běžně splatné clo.
(79) Osvobození od základního cla a zvláštního dodatečného cla a vrácení daně z prodeje tedy představují subvence ve smyslu článku 2 základního nařízení.
Právně závisí na vývozní výkonnosti, a proto jsou považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 3 odst.
4 písm. a) základního nařízení. Zaměření EOU na vývoz, jak je uvedeno v odstavci 6.1 politiky EXIM 2002–2007, je nutnou podmínkou k získání pobídek.
(80) Dále bylo potvrzeno, že indická vláda neuplatňovala žádný účinný systém ani proces ověřování, zda a v jakém rozsahu byly vstupy získané bezcelně a bez daně z prodeje spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku (příloha II část II odst. 4 základního nařízení a, v případě vracení cla u náhradních vstupů, příloha III část II odst.
2 základního nařízení). Osvobození od cla z výrobních statků navíc jednoznačně není dovoleným režimem úlev.
(81) Indická vláda neprovedla další přezkum založený na skutečně použitých vstupech, přestože by při neexistenci účinného systému ověřování takové přezkoumání obvykle muselo být provedeno (příloha II část II odst. 5 a příloha III část II odst.
3 základního nařízení), ani neprokázala, že nedošlo k nadměrné úlevě.
f) Výpočet výše subvence
(82) Napadnutelnou výhodou je tedy vracení celkového dovozního cla (základního cla a zvláštního dodatečného cla) běžně splatného při dovozu, a také vrácení daně z prodeje, obojí v průběhu období šetření.
i) Vrácení centrální daně z prodeje zboží
(83) Čitatel byl určen takto.
Výše subvence získané vývozcem, který využíval tento režim, byla vypočtena na základě daně z prodeje vrácené z prodejů uskutečněných ve výrobním odvětví, tj. mimo jiné součástek a obalových materiálů, v průběhu období šetření. Poplatky nezbytně vynaložené na získání subvence byly v souladu s čl.
7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny.
(84) V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat ze všech vývozních prodejů v průběhu období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství.
Takto získané rozpětí subvence činilo 0,02 %.
ii) Osvobození od dovozních cel (základního cla a zvláštního dodatečného cla) a vrácení centrální daně z prodeje u výrobních statků
7 odst. 3 základního nařízení byla výhoda společnosti využívající tento režim vypočtena na základě výše nezaplaceného cla z dovezených výrobních statků a vrácené centrální daně z prodeje výrobních statků, rozložených na dobu odpovídající běžné době odpisů pro tyto výrobní statky v odvětví dotyčného výrobku.
Takto vypočtená částka, která připadá na období šetření, byla upravena připočtením úroku za toto období, aby byla zohledněna hodnota výhody v čase, a tím stanovena úplná výhoda tohoto režimu pro příjemce. Poplatky nezbytně vynaložené na získání subvence byly v souladu s čl.
7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny a tato výše subvence byla použita jako čitatel.
V souladu s článkem 7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla výše subvence přepočtena na vývozní obrat dosažený v jednotlivých výrobních odvětvích v průběhu období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství.
Takto získané rozpětí subvence činilo 5,0 %.
(86) Dotčená společnost tak z režimu EOU získala subvence v celkovém rozpětí 5,0 %.
2.4 Režim "Export Promotion Capital Goods" (dále jen "EPCG")
a) Právní základ
(87) Podrobný popis tohoto režimu je obsažen v kapitole 5 politiky EXIM 2002–2007 a v kapitole 5 HOP I 2002–2007.
b) Způsobilost
(88) Pro tento režim jsou způsobilí výrobci-vývozci a obchodníci-vývozci "vázaní" na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb.
Bylo zjištěno, že tento režim využívaly v období šetření všechny čtyři vybrané společnosti.
c) Praktické provádění
(89) Pod podmínkou povinnosti vývozu je společnosti dovoleno dovážet výrobní statky (nové a – od dubna 2003 – i použité výrobní statky až 10 let staré) za sníženou celní sazbu. Za tímto účelem vydává indická vláda na žádost a po zaplacení poplatku licenci EPCG.
Od dubna 2000 režim stanoví sníženou sazbu dovozního cla ve výši 5 % použitelnou na všechny výrobní statky dovezené podle tohoto režimu.
Do 31. března 2000 byla použitelná efektivní celní sazba ve výši 11 % (včetně 10 % příplatku) a, v případě dovozů vysoké hodnoty, sazba v nulové výši.
Aby byla splněna vývozní povinnost, musí být dovezené výrobní statky v průběhu určitého období využity k výrobě určitého množství zboží na vývoz.
d) Připomínky ke zveřejnění informací
(90) Po zveřejnění informací indická vláda namítala, že stanovuje-li se plná výše výhody přičtením úroku, neexistuje pak žádný prostor pro alternativu, že společnost třeba celou výši dodatečného cla financovala prostřednictvím půjček, a proto by se měl v období šetření zohledňovat stupeň zadlužení každé společnosti a pro výpočet by se tedy měla použít poměrná hodnota.
(91) Má se za to, že bez ohledu na skutečnost, zda si společnost k financování cel peníze vypůjčila či zda použila vlastních prostředků, by jí v každém případě vznikly náklady.
V případě půjček jsou těmito náklady úroky, které je z půjčky třeba zaplatit.
V případě vlastních finančních prostředků je jimi ušlý zisk z potenciální investice.
Tento argument byl proto odmítnut.
(92) Tři společnosti, které využívaly výhod v rámci režimu EPCG, vznesly menší připomínky ohledně některých podrobností výpočtu příslušných rozpětí subvencí.
Pokud byly tyto připomínky shledány jako oprávněné, byly výpočty odpovídajícím způsobem upraveny.
e) Závěr k EPCG
(93) Režim EPCG poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Snížení cla představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť tato úleva snižuje příjmy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto snížení cla poskytuje vývozci výhodu, protože ušetřením cla při dovozu se zvyšuje likvidita společnosti.
(94) Navíc, EPCG právně závisí na vývozní výkonnosti, protože tyto licence nelze získat bez závazku zboží vyvézt. Je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl.
3 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(95) Tento režim nelze považovat za povolený režim vracení cla nebo režim vracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 2 odst.
1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Výrobní statky nespadají do působnosti těchto povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I bodě i) základního nařízení, protože nejsou spotřebovány při výrobě vyvážených výrobků.
f) Výpočet výše subvence
(96) Čitatel byl určen takto. Výše subvence byla vypočtena v souladu s čl.
3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dovážených výrobních statků na běžnou dobu odpisů těchto výrobních statků ve výrobním odvětví polyethylentereftalátového filmu. K této částce byl připočten úrok, aby byla zohledněna úplná hodnota výhody v čase.
Poplatky nezbytně vynaložené pro získání subvence byly v souladu s čl.
7 odst. 1 písm. a) základního nařízení od této částky odečteny.
7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat v průběhu období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti.
Čtyři vybrané společnosti získaly subvence v rozmezí 1,3 % až 2,7 %.
2.5 Režim "Duty Free Replenishment Certificate" (dále jen "DFRC")
a) Právní základ
(98) Právní základ tohoto režimu je obsažen v odstavcích 4.2.1 až 4.2.7 politiky EXIM 2002–2007 a v odstavcích 4.31 až 4.36 HOP I 2002–2007.
b) Praktické provádění
(99) Vzhledem k tomu, že žádný z výrobců ve vzorku nezískal výhodu z režimu DFCR, není třeba dále zkoumat jeho napadnutelnost.
2.6 Režim "Income Tax Exemption schneme" (dále jen "ITES")
a) Právní základ
(100) Právní základ tohoto režimu je obsažen v zákoně o dani z příjmu z roku 1961, který je každoročně novelizován finančním zákonem.
Tento zákon každý rok stanoví základ pro výběr daní a různé výjimky a odpočty, které lze uplatnit.
Vyvážející společnosti mohou uplatnit osvobození od daně z příjmu podle článků 10A, 10B a 80HHC zákona o dani z příjmu.
b) Praktické provádění
(101) Vzhledem k tomu, že žádný ze čtyř výrobců ve vzorku nezískal výhodu vyplývající z článků 10A a 10B zákona o dani z příjmu, nebylo třeba dále zkoumat jejich napadnutelnost.
(102) Dva z šetřených vývozců uvedli, že získali výhodu z částečného osvobození od daně z příjmů dosažených na základě prodejů na vývoz uskutečněných v období šetření podle článku 80HHC zákona o dani z příjmu.
Avšak vzhledem k tomu, že toto ustanovení zákona o dani z příjmu bylo s účinností od finančního roku začínajícího 1. dubna 2004 a končícího 31. března 2005 zrušeno, nemůže z něj žadatel po 31. březnu 2004 získat žádné výhody. V souladu s čl.
15 odst. 1 základního nařízení se proto, pokud jde o výhody vyplývající z článku 80HHC zákona o dani z příjmu, nezavádějí vyrovnávací opatření.
2.7 Režim "Export Credit" (dále jen "ECS")
a) Právní základ
(103) Podrobnosti tohoto režimu jsou uvedeny v rámcovém oběžníku IECD č. 5/04.02.01/2002-03 (vývozní úvěr v cizí měně) a rámcovém oběžníku IECD č. 10/04.02.01/2003-04 (vývozní úvěr v rupiích) Indické centrální banky (dále jen "ICB"), který je určen všem komerčním bankám v Indii.
b) Způsobilost
(104) Pro tento režim jsou způsobilí vyrábějící vývozci a obchodující výrobci.
Bylo zjištěno, že tento režim využívaly v období šetření tři společnosti.
c) Praktické provádění
(105) Podle tohoto režimu ICB povinně nastavuje maximální úrokové sazby použitelné na vývozní úvěry, a to v indických rupiích i v cizí měně, které mohou komerční banky účtovat vývozci, "aby vývozcům zajistily dostupnost úvěru za mezinárodně konkurenční sazby".
ECS se skládá ze dvou podrežimů, režimu vývozních úvěrů před odesláním (Pre-Shipment Export Credit Scheme), na jehož základě jsou vývozci poskytovány úvěry na financování nákupu, zpracování, výroby, balení a/nebo odeslání zboží před vývozem, a režim vývozního úvěru po odeslání (Post-Shipment Export Credit Scheme), na jehož základě jsou poskytovány provozní kapitálové půjčky za účelem financování vývozních pohledávek.
ICB také vydává bankám pokyny, aby poskytly určitou částku svého čistého bankovního úvěru na financování vývozu.
(106) Na základě těchto rámcových oběžníků ICB mohou vývozci získat vývozní úvěry za preferenční úrokové sazby ve srovnání s úrokovými sazbami běžných komerčních úvěrů (dále jen "hotovostní úvěry"), které jsou stanoveny za čistě tržních podmínek.
d) Připomínky ke zveřejnění informací
(107) Dvě společnosti, kterým byly uděleny výhody v rámci režimu ECS, vznesly menší připomínky ohledně některých podrobností výpočtu příslušných rozpětí subvencí.
Pokud byly tyto připomínky shledány jako oprávněné, byly výpočty odpovídajícím způsobem upraveny.
e) Závěr k ECS
(108) Za prvé, snížením nákladů na financování ve srovnání s tržními úrokovými mírami poskytují shora uvedené preferenční úrokové míry takovému výrobci výhodu ve smyslu čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Bez ohledu na skutečnost, že preferenční úvěry podle ECS jsou poskytovány komerčními bankami, jedná se o výhodu poskytovanou vládou ve smyslu čl. 2 odst. 1 bodu iv) základního nařízení. RBI je orgánem veřejné moci, na který se vztahuje definice pojmu "vláda" stanovená v čl. 1 odst. 3 základního nařízení, a uděluje pokyny komerčním bankám, aby poskytovali preferenční financování vyvážejícím společnostem. Toto preferenční financování je subvencí, která je podle čl. 3 odst. 4 písm. a) základního nařízení považována za specifickou a napadnutelnou, neboť závisí na vývozní výkonnosti.
f) Výpočet výše subvence
(109) Výše subvence byla vypočtena na základě rozdílu mezi úrokem placeným za vývozní úvěry využité během období šetření a částkou, která by byla zaplacena, pokud by byly použitelné úrokové sazby stejné jako u běžných komerčních úvěrů využívaných jednotlivými společnostmi.
V souladu s článkem 7 odst. 2 základního nařízení byla výše subvence (čitatel) přepočtena na celkový vývozní obrat v průběhu období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství.
Všechny čtyři vybrané společnosti využily výhod vyplývajících z ECS.
Získaly subvence v rozmezí 0,01 % až 1,3 %.
2.8 Kapitálové injekce
(110) Vzhledem k tomu, že žádný z výrobců ve vzorku nezískal výhodu z tohoto ad hoc režimu, nebylo třeba dále zkoumat jeho napadnutelnost.
3. REGIONÁLNÍ REŽIMY
3.1 Balík pobídek poskytovaný vládou státu Utar Pradesh
(111) Bylo zjištěno, že žádný z vyvážejících výrobců nevyužil balík pobídek vlády státu Utar Pradesh.
3.2 Balík pobídek poskytovaný vládou státu Maharashtra (dále jen "VSM")
a) Právní základ
(112) Aby podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí Indie, poskytuje VSM od roku 1964 pobídky nově zakládaným jednotkám v rozvojových regionech státu, a to na základě režimu označovaného "balík pobídek" (Package Scheme of Incentives).
Tento režim byl po svém vytvoření několikrát novelizován a v období od 1. října 1993 do 31. března 2001 byl uplatňován "Režim z roku 1993". Nejnovější změnou byl "režim z roku 2001" zavedený dne 31. března 2001, který bude uplatňován do 31. března 2006.
Balík pobídek poskytovaný VSM se skládá z několika podrežimů, z nichž nejdůležitější jsou: i) osvobození od místní daně z prodeje a ii) vrácení místní spotřební daně.
b) Způsobilost
(113) Aby byly pro tento režim způsobilé, musí společnosti investovat do méně rozvinutých oblastí tím, že tam založí nový průmyslový podnik, nebo věnují rozsáhlou investici do rozvoje nebo diverzifikace stávajícího průmyslového podniku.
Uvedené oblasti jsou podle své hospodářské rozvinutosti rozděleny do několika kategorií (málo rozvinutá oblast, méně rozvinutá oblast, nejméně rozvinutá oblast).
Hlavním hlediskem pro určení výše pobídek je oblast, ve které se dotčený podnik nachází nebo ve které bude umístěn, a velikost investice.
c) Praktické provádění
(114) Osvobození od místní daně z prodeje – zboží běžně podléhá centrální dani z prodeje (u prodejů mezi jednotlivými státy) nebo státní dani z prodeje (u prodejů v rámci jednoho státu) v různé výši v závislosti na státu/státech, kde je transakce prováděna.
Není stanovena žádná daň z dovozu nebo vývozu zboží, zatímco prodeje na domácím trhu podléhají dani z prodeje v příslušných sazbách.
Na základě režimu osvobození od daně nejsou vybrané jednotky povinny u svých prodejních transakcí účtovat žádnou daň z prodeje.
Obdobně jsou vybrané jednotky osvobozeny od placení místních daní z prodeje, pokud jde o nákup zboží od samotného dodavatele, který je rovněž způsobilý k využití tohoto režimu.
Zatímco z prodejní transakce neplyne vybrané prodávající jednotce žádná výhoda, koupě zboží poskytuje vybrané prodejní jednotce výhodu.
Dvě ze čtyř společností ve vzorku měly v období šetření po jedné jednotce způsobilé k využití balíku pobídek poskytovaného VSM.
Na základě předmětného režimu byly tyto dvě jednotky osvobozeny od daně z prodeje u některých svých nákupů na domácím trhu od dodavatelů způsobilých k využití režimu osvobození od daně.
(115) Vrácení místní spotřební daně – tuto daň vybírají místní vlády v Indii, včetně VSM, ze zboží, které překročí územní hranice města nebo okresu.
Průmyslové podniky mají nárok na vrácení místní spotřební daně ze strany vlády státu Maharashtra, pokud se jejich provozovny nacházejí v určitém městě nebo městech v rámci daného státu.
Celková výše daně, kterou je možno vrátit, je omezena na 100 % kapitálových investic.
Bylo zjištěno, že vrácení místní spotřební daně ze strany vlády státu Maharashtra využila pouze jedna ze dvou výše uvedených společností, které měly v období šetření jednotku způsobilou k využití balíku pobídek poskytovaného VSM.
d) Připomínky ke zveřejnění informací
(116) Jedna společnost, která využívala výhod v rámci balíku pobídek poskytovaného VSM, vznesla menší připomínky ohledně některých podrobností výpočtu příslušných rozpětí subvencí.
Pokud byly tyto připomínky shledány jako oprávněné, byly výpočty odpovídajícím způsobem upraveny.
e) Závěr k balíku pobídek poskytovanému VSM
(117) Balík pobídek ze strany VSM poskytuje subvence ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 2 odst. 2 základního nařízení. Oba výše zkoumané podrežimy zakládají finanční příspěvek od VSM, neboť tato úleva snižuje příjmy VSM ze cla, které by bylo jinak splatné. Navíc, toto osvobození od cla/vrácení daně poskytuje společnosti výhodu, neboť zvyšuje její likviditu.
(118) Tento režim mohou využít pouze společnosti, které investovaly ve vybraných zeměpisných oblastech státu Maharashtra. Nemohou jej využít společnosti sídlící mimo tyto oblasti.
Úroveň výhody se liší v závislosti na dotčené oblasti. Tento režim je specifický v souladu s čl.
3 odst. 2 písm. a) a čl.
3 odst. 3 základního nařízení, a tudíž napadnutelný.
f) Výpočet výše subvence
(119) Pokud jde o osvobození od daně z prodeje, byla výše subvence vypočtena na základě výše daně z prodeje, která by byla běžně splatná v období šetření, avšak podle předmětného režimu nebyla zaplacena.
Obdobně, výhoda, kterou získal vývozce ve vztahu k místní spotřební dani, byla vypočtena jako výše místní spotřební daně vrácené v průběhu období šetření.
Podle článku 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) přepočtena na celkový objem prodejů v období šetření jako příslušný jmenovatel, neboť nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených množství.
V předmětném období využily tyto režimy dvě společnosti.
Obě získaly subvence ve výši 1,6 %.
4. VÝŠE NAPADNUTELNÝCH SUBVENCÍ
(120) Výše napadnutelných subvencí stanovená v souladu s příslušnými ustanoveními základního nařízení, vyjádřená podle hodnoty, se u šetřených vyvážejících výrobců pohybuje v rozmezí 11,7 % až 15,2 %. Tato výše subvencí je vyšší než nepatrná, jak je uvedeno v čl.
14 odst. 5 písm. a) a b) základního nařízení.
(121) Má se tudíž za to, že v období šetření byly nadále poskytovány subvence, jak je stanoveno v článku 18 základního nařízení.
REŽIM _BAR_ ALS _BAR_ DEPB _BAR_ EOU _BAR_ EPCG _BAR_ ECS _BAR_ Balík pobídek od VSM _BAR_ Celkem _BAR_
SPOLEČNOST _BAR_ % _BAR_ % _BAR_ % _BAR_ % _BAR_ % _BAR_ % _BAR_ % _BAR_
Ester Industries Ltd _BAR_ 0 _BAR_ 11,0 _BAR_ 0 _BAR_ 1,3 _BAR_ 0,5 _BAR_ 0 _BAR_ 12,8 _BAR_
Flex Industries Ltd _BAR_ 0 _BAR_ 9,0 _BAR_ 0 _BAR_ 2,7 _BAR_ zanedbatelné _BAR_ 0 _BAR_ 11,7 _BAR_
Garware Polyester Ltd _BAR_ 0 _BAR_ 10,5 _BAR_ 0 _BAR_ 1,5 _BAR_ 1,3 _BAR_ 1,6 _BAR_ 14,9 _BAR_
Jindal Poly Films Ltd _BAR_ 6,0 _BAR_ 0 _BAR_ 5,0 _BAR_ 2,2 _BAR_ 0,4 _BAR_ 1,6 _BAR_ 15,2 _BAR_
D. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ SUBVENCÍ
(122) V souladu s čl. 18 odst. 2 základního nařízení bylo prověřeno, zda subvence a újma v případě skončení opatření pravděpodobně přetrvají nebo budou obnoveny.
(123) Bylo zjištěno, že během období šetření indičtí vývozci dotyčného výrobku nadále získávali výhody z napadnutelného subvencování od indických úřadů.
S výjimkou jedné společnosti bylo zjištěno větší rozpětí subvencí než při původním šetření. Zatímco některé režimy, které byly napadnuty v roce 1999 (např.
DEPB před vývozem), byly zrušeny, jiné režimy (např. ALS), které v roce 1999 neexistovaly, byly při tomto přezkumu shledány jako napadnutelné.
Výše zkoumané režimy subvencí poskytují opakované výhody.
S výjimkou režimu DEPB (viz 54. bod odůvodnění) neexistuje žádný náznak, že by tyto režimy měly být v blízké budoucnosti ukončeny.
Podle indické vlády by měl náhradní režim k DEPB vstoupit v platnost nejdříve 1. dubna 2006.
Pokud bude režim DEPB nahrazen jiným režimem, který je údajně "v souladu s pravidly WTO" a o kterém nemá Komise žádné informace, bude třeba tuto situaci včas prověřit.
Rovněž se poukazuje na to, že jeden ze spolupracujících vývozců, který dříve využíval výhod podle DEPB, těchto výhod v období šetření již nevyužíval (viz 33. bod odůvodnění).
Tento vývozce však v období šetření využíval výhod ALS, který je rovněž typem režimu navracení cla.
Pokud by byl DEPB k 1. dubnu 2006 zrušen a po tomto datu by vývozcům nebyly poskytovány žádné výhody, má se za to, že vzhledem k existenci alternativního napadnutelného režimu subvencování (ALS) je pravděpodobné, že by subvencování pokračovalo, a to v míře podobné jako u DEPB.
Zatím budou vývozci dotyčného výrobku nadále získávat napadnutelné subvence.
Je třeba rovněž připomenout, že vývozci dotyčného výrobku jsou způsobilí k využití řady zkoumaných režimů.
Za těchto okolností lze dojít k závěru, že subvencování bude v budoucnu pravděpodobně pokračovat.
(124) Protože bylo prokázáno, že subvencování v době přezkumu pokračovalo a bude pravděpodobně pokračovat i v budoucnu, je otázka pravděpodobného obnovení subvencí irelevantní.
E. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
1. VÝROBA VE SPOLEČENSTVÍ
(125) V rámci Společenství vyrábí obdobný výrobek 10 výrobců, kteří představují celkovou výrobu ve Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení.
2. VÝROBNÍ ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(126) Je třeba připomenout, že při původním šetření sestávalo výrobní odvětví Společenství z osmi výrobců.
Dva noví výrobci sídlí v nových členských státech.
Šest společností žádost nepodpořilo a nespolupracovalo při šetření.
Níže uvedení čtyři výrobci podpořili stížnost a souhlasili se spoluprací:
- DuPont Teijin Films,
- Mitsubishi Polyester Film GmbH,
- Nuroll SpA,
- Toray Plastics Europe.
(127) Tyto společnosti plně spolupracovaly při šetření.
Představovaly 86 % výroby ve Společenství v období šetření.
(128) Má se tudíž za to, že výše uvedení čtyři výrobci ve Společenství představují většinu celkové výroby obdobného výrobku ve Společenství. Tito čtyři výrobci ve Společenství jsou tudíž považováni za výrobní odvětví Společenství ve smyslu čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 8 základního nařízení a označují se dále za "výrobní odvětví Společenství".
F. SITUACE NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
1. ÚVODNÍ POZNÁMKA
(129) Níže uvedené cenové trendy vycházejí z dovozních cen Eurostatu a zahrnují běžná cla i antidumpingová cla a případně předpokládané náklady po dovozu.
2. SPOTŘEBA NA TRHU SPOLEČENSTVÍ
(130) Spotřeba ve Společenství byla stanovena na základě objemu prodejů výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství, údajů Eurostatu pro veškeré dovozy EU a objemu prodejů ostatních výrobců ve Společenství na trhu Společenství.
(131) Mezi rokem 2001 a obdobím šetření spotřeba Společenství poklesla o 7 %.
Mezi roky 2001 a 2002 zůstala v podstatě stejná, mezi roky 2002 a 2003 klesla o 6 procentních bodů a konečně v období šetření se snížila o jeden procentní bod.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Celková spotřeba ES (v tunách) _BAR_ 271417 _BAR_ 271787 _BAR_ 253890 _BAR_ 251491 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 93 _BAR_
3. DOVOZ Z DOTČENÉ ZEMĚ
(132) Objem dovozu výrobků pocházejících z dotčené země v posuzovaném období vzrostl o 107 % a v období šetření dosáhl úrovně 12679 tun, což odpovídá podílu na trhu ve výši 5,0 %.
V období původního šetření činil podíl dotčené země na trhu 9,6 %, avšak v roce 2001, po zavedení předmětných opatření, klesl na 2,3 %.
(133) Ceny dovozů z dotčeného státu mezi roky 2001 a 2003, tj. po uložení konečných vyrovnávacích opatření, mírně stouply, a to o 2 procentní body, avšak v období šetření klesly o 5 procentních bodů.
(134) Na základě srovnání modelů šetření prokázalo, že dovozy z dotčené země byly v období šetření prováděny za ceny o 2 až 21 % nižší, než byly ceny výrobního odvětví Společenství, v závislosti na spolupracujícím vývozci.
Toto srovnání bylo provedeno na základě skutečných vývozních cen spolupracujících vývozců vyvážejících do Společenství.
Šetření zmiňované v 5., 6. a 7. bodu odůvodnění prokázalo, že velká část vývozních cen do Společenství se ustálila těsně nad minimálními dovozními cenami stanovenými v rámci závazků přijatých v souvislosti s konečnými antidumpingovými opatřeními (viz 2. bod odůvodnění) a že indické vývozní ceny při vývozu do třetích zemí byly podstatně nižší než ceny při vývozu do Společenství.
Pokud by tedy výpočty cenového podbízení byly provedeny na základě vývozních cen do jiných třetích zemí, byla by rozpětí cenového podbízení větší, než jsou ta uvedená výše.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dovozů z dotčené země (v tunách) _BAR_ 6129 _BAR_ 7738 _BAR_ 11520 _BAR_ 12679 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 126 _BAR_ 188 _BAR_ 207 _BAR_
Podíl dovozů z dotčené země na trhu _BAR_ 2,3 % _BAR_ 2,8 % _BAR_ 4,5 % _BAR_ 5,0 % _BAR_
Cena dovozů z dotčené země (v EUR/t) _BAR_ 2010 _BAR_ 2025 _BAR_ 2060 _BAR_ 1952 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 102 _BAR_ 97 _BAR_
(135) Šetření zmiňované v 6. bodu odůvodnění došlo k závěru, že závazky nebyly ve vztahu k dotyčnému výrobku vhodné, a měly by proto být zrušeny.
Tyto skutečnosti do značné míry vysvětlují výše uvedené trendy týkající se dovozu z Indie, a rovněž odůvodňují, proč se výrobní odvětví Společenství dosud plně nezotavilo z minulého subvencování (viz 161. bod odůvodnění).
4. DOVOZY, KTERÝMI JSOU OBCHÁZENA ULOŽENÁ OPATŘENÍ
(136) Jak je stanoveno v 4. bodě odůvodnění, bylo dále zjištěno, že původní opatření uložená z dovozu dotyčného výrobku z Indie byla obcházena prostřednictvím Brazílie a Izraele.
V listopadu 2004 byla proto opatření uložená z dovozu dotyčného výrobku pocházejícího z Indie rozšířena na dovoz stejného PET filmu dodávaného z Brazílie a Izraele, bez ohledu na to, zda byl deklarován jako výrobek pocházející z Brazílie nebo Izraele či nikoli, s výjimkou dotyčného výrobku vyráběného skutečným brazilským výrobcem a skutečným izraelským výrobcem.
Jak je stanoveno v 8. bodě odůvodnění, byl od rozšířených opatření osvobozen druhý izraelský výrobce.
Obě výše uvedená řízení prokázala, že pouze velmi omezené množství dotyčného výrobku dovezeného do Společenství z Brazílie (přibližně 10 tun) a Izraele (přibližně 180 tun) v roce 2003 pocházelo od skutečných brazilských a izraelských výrobců.
Je třeba připomenout, že k uvedenému rozšíření antidumpingových a vyrovnávacích opatření došlo později, než nastaly trendy popsané v 137. a 138. bodu odůvodnění.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dovozů z Brazílie (v tunách) _BAR_ 1231 _BAR_ 2533 _BAR_ 2159 _BAR_ 1225 _BAR_
Podíl dovozů z Brazílie na trhu _BAR_ 0,5 % _BAR_ 0,9 % _BAR_ 0,9 % _BAR_ 0,5 % _BAR_
Cena dovozů z Brazílie (v EUR/t) _BAR_ 776 _BAR_ 1612 _BAR_ 1628 _BAR_ 1758 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 208 _BAR_ 210 _BAR_ 226 _BAR_
Objem dovozů z Izraele (v tunách) _BAR_ 3561 _BAR_ 4338 _BAR_ 4620 _BAR_ 4788 _BAR_
Podíl dovozů z Izraele na trhu _BAR_ 1,3 % _BAR_ 1,6 % _BAR_ 1,8 % _BAR_ 1,9 % _BAR_
Cena dovozů z Izraele (v EUR/t) _BAR_ 2052 _BAR_ 1821 _BAR_ 1678 _BAR_ 1790 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 89 _BAR_ 82 _BAR_ 87 _BAR_
(137) Objem dovozů z Brazílie se mezi roky 2001 a 2002 zdvojnásobil, v roce 2003 mírně poklesl, a konečně v období šetření dále klesl zhruba na stejnou úroveň jako v roce 2001, možná v důsledku zahájení výše uvedeného šetření proti obcházení uložených opatření v průběhu roku 2004.
Obdobně, podíl dovozů z Brazílie vzrostl z 0,5 % v roce 2001 na 0,9 % v roce 2002, a následně, v období šetření, klesl na 0,5 %.
Dovozy z Brazílie v roce 2001 byly uskutečňovány za velmi nízké ceny.
Tyto dovozní ceny v posuzovaném období stouply na úroveň přibližně 1800 EUR/tunu, která je mírně nižší než ceny dovozů z Indie.
(138) Objem dovozů z Izraele trvale rostl, z přibližně 3600 tun v roce 2001 na přibližně 4800 tun v období šetření.
Podíl dovozů z Izraele vzrostl z 1,3 % v roce 2001 na 1,9 % v období šetření.
Ceny dovozů z Izraele klesly z přibližně 2000 EUR/tunu v roce 2001 na přibližně 1800 EUR/tunu v období šetření.
Stejně jako v předchozím případě byla vývozní cena z Izraele mírně nižší než dovozní ceny z Indie.
5. DOVOZY Z KOREJSKÉ REPUBLIKY
(139) Jak je stanoveno v 2. bodě odůvodnění, uložila Rada v roce 2001 konečná antidumpingová opatření z dovozu PET filmu pocházejícího z Korejské republiky ve formě hodnotového cla v sazbách od 0 do 13,4 %.
Množství PET filmu dovezeného do Společenství z Korejské republiky po uložení uvedených opatření kleslo z přibližně 34000 tun v roce 2001 na přibližně 23200 tun v období šetření.
Podíl korejských výrobků na trhu se mezi rokem 2001 a obdobím šetření rovněž snížil, a to zhruba o 3 procentní body.
Ceny korejských výrobků klesly mezi roky 2001 a 2002 o 7 %, v roce 2003 vzrostly o 3 procentní body, a v období šetření vzrostly o další jeden procentní bod.
Podle statistických údajů Eurostatu se korejské vývozní ceny trvale držely nad úrovní indických vývozních cen, avšak pod úrovní cen výrobního odvětví Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dovozů z Jižní Koreje (v tunách) _BAR_ 34002 _BAR_ 30187 _BAR_ 25631 _BAR_ 23166 _BAR_
Podíl dovozů z Jižní Koreje na trhu _BAR_ 12,5 % _BAR_ 11,1 % _BAR_ 10,1 % _BAR_ 9,2 % _BAR_
Cena dovozů z Jižní Koreje (v EUR/t) _BAR_ 2514 _BAR_ 2339 _BAR_ 2422 _BAR_ 2434 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 93 _BAR_ 96 _BAR_ 97 _BAR_
6. DOVOZY Z JINÝCH ZEMÍ
(140) Objem dovozu z jiných třetích zemí, které nejsou uvedeny výše, klesl ze 41000 tun v roce 2001, což odpovídá podílu na trhu ve výši 15 %, na přibližně 40000 tun v období šetření, což odpovídá podílu na trhu ve výši 16 %.
Podíl na trhu se zvýšil díky tomu, že se spotřeba (jmenovatel) snížila více než objem výše uvedených dovozů (čitatel).
Průměrné ceny dovozů z jiných třetích zemí, které nejsou uvedeny výše, nejprve stouply z přibližně 5300 EUR/tunu v roce 2001 na přibližně 6000 EUR/tunu v roce 2002 a poté klesly na přibližně 4800 EUR/tunu v období šetření.
Tyto ceny jsou podstatně vyšší než ceny dovozů z Indie i než ceny výrobního odvětví Společenství.
Z těchto třetích zemí byly největším jednotlivým státem vývozu dovážejícím do Společenství Spojené státy, jejichž objem vývozu činil v období šetření přibližně 17500 tun.
Ceny dovozů ze Spojených států do Společenství (přibližně 6700 EUR/tunu v období šetření) byly podstatně vyšší než ceny dovozů z dotčené země i než ceny výrobního odvětví Společenství v období šetření.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem dovozů ze zemí, které nejsou uvedeny výše (v tunách) _BAR_ 41098 _BAR_ 31324 _BAR_ 35093 _BAR_ 39869 _BAR_
Podíl dovozů ze zemí, které nejsou uvedeny výše, na trhu _BAR_ 15 % _BAR_ 12 % _BAR_ 14 % _BAR_ 16 % _BAR_
Ceny dovozů ze zemí, které nejsou uvedeny výše (v EUR/t) _BAR_ 5312 _BAR_ 6000 _BAR_ 5125 _BAR_ 4803 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 113 _BAR_ 96 _BAR_ 90 _BAR_
G. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(141) Podle čl. 8 odst. 5 základního nařízení Komise posoudila veškeré relevantní hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují stav výrobního odvětví Společenství.
1. VÝROBA
(142) Objem výroby daného výrobního odvětví Společenství vzrostl v roce 2002 v porovnání s rokem 2001 o 10 %, poté klesl a v následujících letech zůstal zhruba na úrovni roku 2001.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Výroba (v tunách) _BAR_ 171142 _BAR_ 187620 _BAR_ 171975 _BAR_ 169288 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_
2. KAPACITA A MÍRA VYUŽITÍ KAPACITY
(143) Výrobní kapacita mezi rokem 2001 a obdobím šetření mírně klesla (o 3 %).
Vzhledem k tomu, že objem výroby se nezměnil a zároveň mírně klesla výrobní kapacita, mírně se zvýšilo výsledné využití kapacity.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Výrobní kapacita (v tunách) _BAR_ 200037 _BAR_ 202542 _BAR_ 190393 _BAR_ 193888 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 101 _BAR_ 95 _BAR_ 97 _BAR_
Využití kapacity _BAR_ 86 % _BAR_ 93 % _BAR_ 90 % _BAR_ 87 % _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 108 _BAR_ 106 _BAR_ 102 _BAR_
3. ZÁSOBY
(144) Množství konečných zásob výrobního odvětví Společenství se po podstatném nárůstu v roce 2002, v porovnání s rokem 2001, rychle snižovalo.
V období šetření bylo množství zásob o 28 % nižší než v roce 2001.
Avšak vzhledem k tomu, že obdobný výrobek je obecně vyráběn na zakázku, není údaj o množství zásob příliš významný.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Konečné zásoby (v tunách) _BAR_ 22322 _BAR_ 31479 _BAR_ 23676 _BAR_ 16090 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 141 _BAR_ 106 _BAR_ 72 _BAR_
4. OBJEM PRODEJŮ
(145) Prodeje výrobního odvětví Společenství na trhu Společenství určené odběratelům, kteří nejsou ve spojení, nejprve v roce 2002, po zavedení příslušných opatření, vzrostly, avšak poté, mezi rokem 2002 a obdobím šetření, klesly o 12 procentních bodů.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Objem prodejů ES určených odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v tunách) _BAR_ 142173 _BAR_ 156716 _BAR_ 141959 _BAR_ 139874 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 100 _BAR_ 98 _BAR_
5. PODÍL NA TRHU
(146) Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu klesl v období mezi rokem 2001 a obdobím šetření o přibližně 2 procentní body.
V roce 2002, po uložení antidumpingových a vyrovnávacích opatření, vzrostl podíl výrobního odvětví Společenství na trhu přibližně o 4 procentní body, v roce 2003 téměř o 5 procentních bodů klesl, a konečně v období šetření klesl o další 1 procentní bod.
Tento trend a dosažená úroveň prokázaly určité zlepšení ve vztahu k trendům a úrovním před uložením vyrovnávacích opatření, kdy podíl výrobního odvětví Společenství klesl z přibližně 57 % na přibližně 50 %.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Podíl výrobního odvětví Společenství na trhu _BAR_ 61,6 % _BAR_ 65,3 % _BAR_ 60,6 % _BAR_ 59,5 % _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 106 _BAR_ 98 _BAR_ 97 _BAR_
6. RŮST
(147) Mezi rokem 2001 a obdobím šetření klesla spotřeba Společenství o 7 %.
Výrobní odvětví Společenství ztratilo přibližně 2 procentní body podílu na trhu, zatímco podíl dotčených dovozů na trhu stoupl o 2,7 procentních bodů.
7. ZAMĚSTNANOST
(148) Míra zaměstnanosti výrobního odvětví Společenství klesla mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 8 %.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Míra zaměstnanosti ve výrobním odvětví dotčeného výrobku _BAR_ 2323 _BAR_ 2310 _BAR_ 2235 _BAR_ 2134 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 99 _BAR_ 96 _BAR_ 92 _BAR_
8. PRODUKTIVITA
(149) Produktivita pracovní síly ve výrobním odvětví Společenství, měřeno jako objem výroby na jednoho zaměstnance za rok, stoupla mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 8 %.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Produktivita (v tunách na jednoho zaměstnance) _BAR_ 74 _BAR_ 81 _BAR_ 77 _BAR_ 79 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 110 _BAR_ 104 _BAR_ 108 _BAR_
9. PRODEJNÍ CENY A FAKTORY OVLIVŇUJÍCÍ CENY NA DOMÁCÍM TRHU
(150) Jednotkové prodejní ceny výrobního odvětví Společenství stouply mezi rokem 2001 a obdobím šetření o 4 %.
Tento cenový vývoj je v podstatě shodný s vývojem výrobních nákladů a ceny základní suroviny, které v posuzovaném období rovněž stouply.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Jednotková cena na trhu ES (v EUR/t) _BAR_ 3010 _BAR_ 3009 _BAR_ 3130 _BAR_ 3118 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 104 _BAR_ 104 _BAR_
10. MZDY
(151) Mezi rokem 2001 a obdobím šetření stoupla průměrná mzda na jednoho zaměstnance o 12 %, což je více než činila míra růstu průměrných nominálních jednotkových nákladů na pracovní sílu (6 %), ke kterému došlo ve stejném období v rámci celého hospodářství Společenství.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Roční pracovní náklady na zaměstnance (v tisících EUR) _BAR_ 56 _BAR_ 60 _BAR_ 62 _BAR_ 63 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 107 _BAR_ 110 _BAR_ 112 _BAR_
11. INVESTICE
(152) Roční tok investic výrobního odvětví Společenství do dotyčného výrobku se od roku 2002 soustavně snižoval.
Nárůst, ke kterému došlo v roce 2002, je možné vysvětlit investicemi do výrobního závodu a strojového vybavení u jednoho výrobce, a investicemi určenými na podporu uzavření některých výrobních linek u jiného výrobce.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Čisté investice (v tisících EUR) _BAR_ 334426 _BAR_ 38326 _BAR_ 34979 _BAR_ 29341 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 115 _BAR_ 105 _BAR_ 88 _BAR_
12. ZISKOVOST A NÁVRATNOST INVESTIC
(153) Přestože se ziskovost výrobního odvětví Společenství v posuzovaném období postupně zvyšovala, zůstávala mezi rokem 2001 (–5,2 %) a obdobím šetření (–2,5 %) záporná.
Návratnost investic, vyjádřená jako procentní zisk z čisté účetní hodnoty investic, zhruba odpovídala výše uvedenému vývoji ziskovosti během celého posuzovaného období.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Ziskovost prodejů ES určených odběratelům, kteří nejsou ve spojení (% čistých prodejů) _BAR_ –5,2 % _BAR_ –1,9 % _BAR_ –2,7 % _BAR_ –2,5 % _BAR_
Návratnost investic (procentní zisk z čisté účetní hodnoty investic) _BAR_ –4,6 % _BAR_ –1,9 % _BAR_ –2,9 % _BAR_ –2,9 % _BAR_
13. PENĚŽNÍ TOK A SCHOPNOST NAVÝŠENÍ KAPITÁLU
(154) Stav peněžního toku se mezi rokem 2001 a obdobím šetření zhoršil, zejména z důvodu jiných nehotovostních položek, např. odpisů majetku a přesunu majetku.
_BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ OŠ _BAR_
Peněžní tok (v tisících EUR) _BAR_ 44503 _BAR_ 42047 _BAR_ 49486 _BAR_ 32150 _BAR_
Index (2001=100) _BAR_ 100 _BAR_ 94 _BAR_ 111 _BAR_ 72 _BAR_
(155) Z provedeného šetření vyplynulo, že kapitálové požadavky výrobců ve Společenství byly nepříznivě ovlivněny jejich obtížnou finanční situací.
Přestože je řada těchto společností součástí velkých společností, nejsou jejich kapitálové požadavky vždy uspokojovány na potřebné úrovni, neboť finanční zdroje jsou v těchto skupinách obecně přidělovány nejziskovějším podnikům.
Tato relativní neschopnost navýšit kapitál souvisí se snižujícími se investicemi dokumentovanými v 152. bodě odůvodnění.
14. ROZSAH SUBVENCÍ
(156) Dopad skutečného rozpětí subvencí na výrobní odvětví Společenství nelze, s ohledem na objem a ceny dovozů z dotčené země, považovat za zanedbatelný, zejména v případě transparentních, a tudíž z hlediska výše cen vysoce citlivých trhů, jakým je trh s dotyčným výrobkem.
15. ZOTAVENÍ Z ÚČINKŮ MINULÉHO SUBVENCOVÁNÍ A DUMPINGU
(157) Přestože ukazatele posuzované výše svědčí o tom, že po uložení konečných vyrovnávacích opatření v roce 1999, a dále po uložení antidumpingových opatření v roce 2001, došlo k určitému zlepšení hospodářské a finanční situace výrobního odvětví Společenství, dokazují rovněž, že výrobní odvětví Společenství je stále nestabilní a ohrozitelné.
16. ZÁVĚR
(158) Jak je stanoveno v 132. až 135. bodě odůvodnění, objem dovozů z dotčené země se mezi rokem 2001 a obdobím šetření zdvojnásobil.
Vzhledem k tomu, že spotřeba ve stejném období klesla o 7 %, podíl indických vývozců na trhu prudce vzrostl z 2,3 % v roce 2001 na 5,0 % během období šetření.
Indické vývozní ceny do Společenství zůstávaly zároveň poměrně stabilní, na úrovni okolo 2000 EUR za tunu, a docházelo tak k podstatnému cenovému podbízení ve vztahu k cenám výrobního odvětví Společenství.
(159) Mezi rokem 2001 a obdobím šetření byl zaznamenán příznivý vývoj těchto ukazatelů: využití výrobní kapacity a produktivita výrobního odvětví Společenství vzrostla a konečné zásoby poklesly.
Jednotkové prodejní ceny mezi rokem 2001 a obdobím šetření stouply, v souladu s cenou příslušné suroviny, ziskovost se zvýšila, avšak během období šetření zůstala záporná, stejně jako návratnost kapitálu.
Mzdy se vyvíjely příznivě.
(160) Nepříznivě se naopak vyvíjely tyto ukazatele: mírně se snížil podíl výrobního odvětví Společenství na trhu, klesla produkce a výrobní kapacita, stejně jako objem prodejů, zaměstnanost, celkový tok peněz a investice.
Výrobní odvětví tedy vykazovalo po roce 2001 smíšené trendy: zatímco některé ukazatele vykazují příznivý vývoj, řada jiných se vyvíjí nepříznivě.
(161) Porovnáme-li výše uvedené trendy s trendy popsanými v nařízeních, kterými se ukládají prozatímní a konečná vyrovnávací opatření, je hodnocení rovněž smíšené.
Co se týče podílu na trhu, ztratilo výrobní odvětví Společenství mezi rokem 2001 a obdobím šetření přibližně 2 procentní body, zatímco během čtyř let před přijetím konečných vyrovnávacích opatření ztratilo téměř 7 procentních bodů.
Je tedy možné dojít k závěru, že uložená opatření splnila jeden ze svých cílů, tj. zpomalit snižování podílu na trhu.
Na druhé straně je ziskovost výrobního odvětví Společenství v období šetření nižší než před uložením konečných vyrovnávacích opatření.
Pokud by tato opatření nebyla obcházena prostřednictvím dovozů z Brazílie a Izraele, mohla být situace příznivější.
Dále je třeba připomenout, že účinnost opatření, a tedy jejich účinek spočívající v nápravě újmy vzniklé výrobnímu odvětví Společenství, byly podstatně sníženy tím, že řádně nefungovaly závazky, jak je stanoveno v 135. bodě odůvodnění.
(162) Byl tedy učiněn závěr, že situace výrobního odvětví Společenství se nezlepšila do té míry, jakou by bylo možné očekávat po uložení konečných vyrovnávacích a antidumpingových opatření.
Výrobní odvětví Společenství je tudíž stále nestabilní.
(163) Vedle obcházení původních opatření a skutečnosti, že závazek neměl požadovaný účinek, bylo rovněž zkoumáno, zda přetrvávající špatná finanční situace výrobního odvětví Společenství může být způsobena také jinými faktory, např. dovozy z jiných zemí nebo jeho hypotetickou neúčinností.
V tomto ohledu bylo zjištěno, že nelze zanedbat určitý dopad dovozů z Korejské republiky a snižující se spotřeby na nestabilní situaci výrobního odvětví Společenství.
Tyto dva faktory samy o sobě však jeho stávající situaci nevysvětlují.
Relevantní je v dané souvislosti otázka, jak by se výrobní odvětví Společenství vyvíjelo, pokud by vyrovnávací opatření neplatila, a zda je pravděpodobné, že by se újma obnovila.
Tato otázka je řešena v následující části.
(164) Po zveřejnění informací dva vyvážející výrobci tvrdili, že dovozy z USA, zvýšení mezd ve výrobním odvětví Společenství a pokles spotřeby ve Společenství jsou faktory, které významně ovlivňují nestabilní situaci výrobního odvětví Společenství.
Pokud jde o dovozy z USA, je třeba připomenout (viz 140. bod odůvodnění), že ceny dovozů z této země v období šetření v průměru značně převyšovaly ceny dovozů z dotčené země a rovněž ceny výrobního odvětví Společenství.
Kromě toho bylo zjištěno, že ceny dovozů z této země během celého posuzovaného období značně převyšovaly ceny uvedené výše.
Proto je logicky možné dojít k závěru, že tento faktor neměl žádný nepříznivý vliv na situaci výrobního odvětví Společenství.
Pokud jde o zvýšení mzdových nákladů na zaměstnance během posuzovaného období (12 %), je třeba poukázat na to, že jakékoli negativní účinky tohoto faktoru na situaci výrobního odvětví Společenství do velké míry vyrovnal paralelní pokles míry zaměstnanosti během posuzovaného období, což ovlivnilo mzdové náklady pouze o 3,3 %.
Proto dané tvrzení, že měl tento faktor významný vliv na situaci výrobního odvětví Společenství, nemohlo být přijato.
Pokud jde o pokles spotřeby, uznává se, že tento faktor mohl mít do jisté míry skutečně vliv na nejistou situaci výrobního odvětví Společenství.
Tento faktor však nelze považovat za významný s ohledem na skutečnost, že pokles objemů prodeje výrobního odvětví Společenství vůči zákazníkům, kteří nejsou ve spojení, činil pouze 2 % na rozdíl od 7 % poklesu spotřeby.
S ohledem na zjištění uvedená v oddílech F a G a na základě výše uvedených informací je učiněn závěr, že dovozy z USA nemohly mít nepříznivý vliv na situaci výrobního odvětví Společenství a že i dva další výše uvedené faktory mohly hrát při nejlepším pouze méně významnou roli.
H. PRAVDĚPODOBNOST POKRAČOVÁNÍ NEBO OBNOVENÍ ÚJMY
1. ÚVODNÍ POZNÁMKY
(165) Jak je uvedeno výše, uložení vyrovnávacích opatření umožnilo výrobnímu odvětví Společenství zotavit se ze vzniklé újmy pouze do určité míry.
Z důvodu řady výše uvedených okolností je nadále nestabilní a ohrozitelné.
Byly proto zkoumány různé faktory, aby bylo možné zjistit, zda by se situace výrobního odvětví Společenství zhoršila, zlepšila, nebo zůstala stejná, pokud by příslušná opatření pozbyla platnosti.
(166) Pravděpodobnost pokračování a/nebo obnovení újmy v případě zrušení předmětných opatření byla zkoumána zejména na základě informací poskytnutých spolupracujícími vyvážejícími výrobci.
Byly rovněž prověřeny informace o dovozních cenách jiných vývozců než spolupracujícího vývozce, zjištěné na základě údajů Eurostatu.
Dále byla zkoumána cenová politika spolupracujících vyvážejících výrobců v souvislosti s jinými vývozními trhy, vývozní ceny do Společenství, výrobní kapacita a zásoby.
Posuzován byl rovněž pravděpodobný účinek zrušení předmětných opatření na ceny jiných dovozů.
2. VZTAH MEZI OBJEMEM DOVOZU A CENAMI DO TŘETÍCH ZEMÍ A OBJEMEM DOVOZU A CENAMI DO SPOLEČENSTVÍ
(167) Bylo zjištěno, že průměrná vývozní cena indických prodejů do států, které nejsou členy EU, byla podstatně nižší než průměrná vývozní cena do Společenství a také nižší než ceny na domácím trhu.
Prodej ze strany indických vývozců určený do států, které nejsou členy EU, byly uskutečňovány v podstatném množství, které představovalo 73 % celkových prodejů na vývoz.
Mělo se tudíž za to, že v případě zrušení platných opatření by bylo pro indické vývozce výhodné přesunout podstatnou část vývozů ze třetích zemí na atraktivnější trh Společenství, a to za ceny, které by byly, i v případě zvýšení, stále nižší než je cenová úroveň vývozu do Společenství.
3. NEVYUŽITÁ KAPACITA A ZÁSOBY
(168) V průměru měli spolupracující indičtí výrobci značné volné kapacity dosahující téměř trojnásobku množství zboží vyvezeného v průběhu období šetření do Společenství.
Průměrné zásoby hotového výrobku jsou rovněž značné, a ke konci období šetření představovaly 16 % množství zboží vyvezeného do Společenství.
Existuje tedy možnost podstatného zvýšení množství zboží vyváženého do Evropského společenství, zejména s ohledem na skutečnost, že nic nenasvědčuje tomu, že by trhy třetích zemí nebo domácí trh byly schopny pojmout jakékoli další výrobky.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že domácí trh Indie s největší pravděpodobností není, vzhledem k účasti přinejmenším čtyř dalších konkurenčních výrobců, schopen pojmout veškerou volnou kapacitu spolupracujících výrobců.
4. ZÁVĚR
(169) Výrobci v dotčené zemi jsou tedy schopni zvýšit svůj objem vývozu a/nebo přesměrovat vývoz na trh Společenství.
Provedené šetření prokázalo, že, posuzováno na základě srovnatelných druhů výrobků, spolupracující vyvážející výrobci prodávali dotyčný výrobek za nižší ceny než výrobní odvětví Společenství (míra cenového podbízení se pohybovala v rozmezí od 2 do 21 %).
Tyto nízké ceny by byly pravděpodobně účtovány nadále, nebo by se dokonce snížily, v souladu s nižšími cenami účtovanými třetím zemím, jak je uvedeno ve 134. bodě odůvodnění, mimo jiné proto, aby výrobci opět získali podíl na trhu, jaký zaujímali před uložením platných opatření.
Tato cenová politika by společně se schopností vývozců dodávat v dotčené zemi podstatné množství dotyčného výrobku na trh Společenství se vší pravděpodobností vedly k dalšímu snižování cen na trhu, které by podle předpokladů nepříznivě ovlivnilo ekonomickou situaci výrobního odvětví Společenství.
(170) Jak je uvedeno výše, je výrobní odvětví Společenství nadále nestabilní a ohrozitelné.
Je pravděpodobné, že pokud by bylo výrobní odvětví Společenství vystaveno zvýšenému objemu dovozů z dotčené země za subvencované ceny, snížil by se objem jeho prodejů, podíl na trhu i prodejní ceny, a v důsledku toho by se zhoršila jeho finanční situace, na úroveň zjištěnou při původním šetření.
S ohledem na uvedené skutečnosti lze dojít k závěru, že zrušení platných opatření by se vší pravděpodobností vedlo ke zhoršení již tak nestabilní situace výrobního odvětví Společenství a k obnovení ještě větší újmy vzniklé výrobnímu odvětví Společenství.
I. ZÁJEM SPOLEČENSTVÍ
1. ÚVOD
(171) Podle článku 31 základního nařízení bylo posouzeno, zda by zachování platných vyrovnávacích opatření nebylo v rozporu se zájmem celého Společenství.
Zájem Společenství byl stanoven na základě posouzení zájmů všech zúčastněných stran.
(172) Je třeba připomenout, že při původním šetření byl učiněn závěr, že přijetí předmětných opatření není v rozporu se zájmem Společenství.
Skutečnost, že stávající šetření je přezkumem a je při něm tudíž hodnocen stav v období, kdy již byla uplatňována vyrovnávací opatření, navíc umožňuje posoudit jakýkoli nežádoucí nepříznivý dopad platných vyrovnávacích opatření na dotčené strany.
(173) S ohledem na shora uvedené skutečnosti bylo posouzeno, zda, nehledě na závěry týkající se pravděpodobného přetrvání nebo obnovení subvencování způsobujícího újmu, neexistují přesvědčivé důvody, na jejichž základě by bylo možné usoudit, že zachování platných opatření by v tomto konkrétním případě nebylo v zájmu Společenství.
2. ZÁJEM VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ SPOLEČENSTVÍ
(174) Prokázalo se, že dané výrobní odvětví Společenství je v zásadě životaschopné.
Tuto skutečnost potvrzuje stabilně vysoká úroveň jeho prodejů na vývoz po roce 2001, a příznivý vývoj jeho hospodářské situace po uložení vyrovnávacích opatření v roce 1999.
Během několika let před obdobím šetření dané výrobní odvětví zejména prakticky zastavilo svou ztrátu podílu na trhu, narozdíl od vývoje před uložením příslušných opatření.
Mezi rokem 2001 a obdobím šetření výrobní odvětví Společenství rovněž snížilo své ztráty.
Dále bylo zjištěno, že uložená opatření jsou obcházena prostřednictvím dovozů z Brazílie a Izraele a že nabídnutý závazek nemá zamýšlený účinek.
Pokud by k těmto jevům nedocházelo, stav daného výrobního odvětví Společenství by byl ještě příznivější.
(175) Lze rozumně předpokládat, že dané výrobní odvětví Společenství bude mít nadále prospěch z uložených opatření a bude se dále zotavovat, nejspíše tím, že opět získá původní podíl na trhu a zvýší svou ziskovost.
Pokud by opatření nebyla zachována, vznikla by pravděpodobně danému výrobnímu odvětví Společenství větší újma způsobená zvýšením dovozů z dotčené země za subvencované ceny, a jeho stávající nestabilní finanční situace by se ještě zhoršila.
3. ZÁJEM DOVOZCŮ/ODBĚRATELŮ
(176) Jak je stanoveno v 20. bodě odůvodnění, při tomto šetření plně spolupracoval pouze jeden dovozce, který je rovněž odběratelem daného výrobku.
Z důvodu důvěrnosti nemohou být proto zveřejněny přesné údaje o tomto dovozci/odběrateli.
Má se však za to, že tento dovozce/odběratel je vzhledem k svému poměrně vysokému celkovému obratu reprezentativním zástupcem ve vztahu k situaci ostatních dovozců/odběratelů ve Společenství.
Tento dovozce nakupoval PET film z různých zdrojů, včetně Indie a výrobního odvětví Společenství.
Opětovný prodej dotyčného výrobku pocházejícího z Indie uvedenou společností představoval méně než 20 % jejího obratu v období šetření.
Ziskovost spolupracujícího dovozce/odběratele se v období šetření pohybovala od 5 do 10 % jeho obratu.
(177) Dále je třeba uvést, že podle závěru z původního šetření by uložení předmětných opatření nemělo podstatný nepříznivý dopad na dovozce ani na odběratele.
Přestože jsou tato opatření uplatňována již pět let, dovozci/odběratelé si nadále opatřují zboží mimo jiné z Indie.
Nebyly ani uvedeny žádné skutečnosti svědčící o jakýchkoli obtížích při hledání jiných zdrojů.
Navíc, co se týče účinku uložení předmětných opatření na odběratele, byl v původním šetření učiněn závěr, že, vzhledem k zanedbatelnému významu ceny PET filmu pro odběratelské výrobní odvětví, by jakékoli zvýšení cen pravděpodobně nemělo na odběratelské výrobní odvětví žádný podstatný vliv.
Po uložení předmětných opatření nebyly zjištěny žádné skutečnosti svědčící o opaku.
Je proto možné dojít k závěru, že zachování opatření nebude mít pravděpodobně podstatný účinek na vývozce/odběratele ve Společenství.
4. ZÁJEM DODAVATELŮ NA ZAČÁTKU DODAVATELSKÉHO ŘETĚZCE
(178) V původním šetření byl učiněn závěr, že dodavatelé ze Společenství by z uložení předmětných opatření získali prospěch.
Jak je uvedeno výše, při šetření spolupracoval pouze jeden dodavatel, který tuto skutečnost potvrzuje, neboť dodává své zboží téměř výhradně výrobcům ve Společenství, a zhoršením jejich finanční situace by mu vznikla újma.
Má se tudíž za to, že zachování opatření bude mít na dodavatele nadále příznivý dopad.
5. ZÁVĚR
(179) S ohledem na shora uvedené skutečnosti byl učiněn závěr, že neexistují žádné přesvědčivé důvody svědčící proti zachování platných vyrovnávacích opatření.
J. VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(180) Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na jejichž základě hodlá Komise doporučit, aby byla platná opatření zachována.
Byla jim rovněž poskytnuta lhůta, aby se mohly k poskytnutým informacím vyjádřit.
(181) Ze shora uvedeného vyplývá, že vyrovnávací opatření použitelná na dovoz PET filmu pocházejícího z Indie by měla být zachována, jak je stanoveno v čl. 21 odst.
2 základního nařízení. Tato opatření byla uložena ve formě hodnotového cla.
(182) Jak je stanoveno ve 4. bodě odůvodnění, byla platná vyrovnávací cla rozšířena rovněž na dovoz PET filmu dodávaného z Brazílie a Izraele, bez ohledu na to, zda byly příslušné výrobky deklarovány jako výrobky pocházející z Brazílie nebo Izraele či nikoli.
Vyrovnávací opatření uložená z dovozů dotyčného výrobku, která mají být zachována, jak je stanoveno v 181. bodě odůvodnění, by měla být rozšířena na dovoz polyethylentereftalátového filmu z Brazílie a Izraele, bez ohledu na to, zda byly příslušné výrobky deklarovány jako výrobky pocházející z Brazílie nebo Izraele či nikoli. Brazilští a izraelští vyvážející výrobci, pro které byla stanovena výjimka z opatření stanovených rozšířeným nařízením (ES) č.
1976/2004 a pozměněných nařízením (ES) č. 101/2006, by měli být od opatření uložených tímto nařízením nadále osvobozeni.
(183) Sazby vyrovnávacího cla stanovené tímto nařízením pro jednotlivé společnosti odrážejí situaci zjištěnou v průběhu přezkumu ve vztahu ke spolupracujícím vývozcům.
Jsou proto použitelné výhradně na dovoz dotyčného výrobku vyráběného těmito společnostmi, a tedy konkrétními zmíněnými právnickými osobami.
Dovozy dotyčného výrobku vyráběného jakoukoli jinou společností, která není výslovně uvedena v normativní části tohoto nařízení podle svého názvu a adresy, včetně subjektů, které jsou s těmito výslovně jmenovanými společnostmi ve spojení, nemohou využít těchto sazeb a podléhají celní sazbě použitelné pro "všechny ostatní společnosti".
(184) Jakákoli žádost o použití těchto jednotlivých sazeb vyrovnávacího cla (např. po změně názvu příslušné společnosti nebo po založení nových výrobních nebo prodejních podniků) by měla být neprodleně zaslána Komisi [19], spolu s veškerými relevantními informacemi, zejména o jakékoli změně činnosti dané společnosti v souvislosti s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, která například souvisí s touto změnou názvu nebo založením výrobních nebo prodejních podniků.
Toto nařízení bude případně po konzultaci s poradním výborem novelizováno aktualizací seznamu společností využívajících jednotlivých celních sazeb.
(185) Aby bylo zajištěno řádné vynucení vyrovnávacího cla, je zbytková celní sazba použitelná nejen pro nespolupracující vývozce, ale rovněž pro společnosti, které v období šetření neuskutečnily žádný vývoz.
Pokud však posledně jmenované společnosti splní požadavky stanovené v článku 20 základního nařízení, mohou podle tohoto článku předložit žádost o přezkum, aby byla jejich situace zvlášť posouzena,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo z dovozu polyethylentereftalátového (PET) filmu kódů KN ex39206219 (kódy TARIC 3920621903, 3920621906, 3920621909, 3920621913, 3920621916, 3920621919, 3920621923, 3920621926, 3920621929, 3920621933, 3920621936, 3920621939, 3920621943, 3920621946, 3920621949, 3920621953, 3920621956, 3920621959, 3920621963, 3920621969, 3920621976 a 3920621994) a ex39206290 (kódy TARIC 3920629033 a 3920629094), pocházejícího z Indie.
2. Celní sazba, použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Společenství před proclením, se pro výrobky vyráběné níže uvedenými společnostmi v Indii stanovuje takto:
Stát _BAR_ Společnost _BAR_ Konečné clo (%) _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Indie _BAR_ Ester Industries Limited 75-76, Amrit Nagar, Behind South Extension Part-1, New Delhi-110 003, India _BAR_ 12,0 _BAR_ A026 _BAR_
Indie _BAR_ Flex Industries Limited A-1, Sector 60, Noida 201 301 (U.P.), India _BAR_ 12,5 _BAR_ A027 _BAR_
Indie _BAR_ Garware Polyester Limited Garware House, 50-A, Swami Nityanand Marg, Vile Parle (East), Mumbai 400 057, India _BAR_ 3,8 _BAR_ A028 _BAR_
Indie _BAR_ India Polyfilms Limited 112 Indra Prakash Building 21 Barakhamba Road New Delhi 110 001, India _BAR_ 7,0 _BAR_ A029 _BAR_
Indie _BAR_ Jindal Poly Films Limited 56 Hanuman Road, New Delhi 110 001, India _BAR_ 7,0 _BAR_ A030 _BAR_
Indie _BAR_ MTZ Polyfilms Limited New India Centre, 5th floor, 17 Co-operage Road, Mumbai 400 039, India _BAR_ 8,7 _BAR_ A031 _BAR_
Indie _BAR_ Polyplex Corporation Limited B-37, Sector-1, Noida 201 301, Dist.
Gautam Budh Nagar, Uttar Pradesh, India _BAR_ 19,1 _BAR_ A032 _BAR_
Indie _BAR_ Všechny ostatní společnosti _BAR_ 19,1 _BAR_ A999 _BAR_
3. Konečné vyrovnávací clo použitelné na dovozy z Indie uvedené v odstavci 2 se rozšiřuje na dovoz stejného polyethylentereftalátového filmu zasílaného z Brazílie a z Izraele (ať již prohlášen za pocházející z Brazílie nebo Izraele či nikoli) (kódy TARIC 3920621901, 3920621904, 3920621907, 3920621911, 3920621914, 3920621917, 3920621921, 3920621924, 3920621927, 3920621931, 3920621934, 3920621937, 3920621941, 3920621944, 3920621947, 3920621951, 3920621954, 3920621957, 3920621961, 3920621967, 3920621974, 3920621992, 3920629031, 3920629092) s výjimkou výrobku vyráběného společnostmi:
Terphane Ltda BR 101, km 101, City of Cabo de Santo Agostinho, stát Pernambuco, Brazílie (doplňkový kód TARIC A569)
Jolybar Filmtechnic Converting Ltd (1987), Hacharutsim str.
7, Ind.
Park Siim 2000, Natania South, 42504, POB 8380, Izrael (doplňkový kód TARIC A570)
Hanita Coatings Rural Cooperative Association Ltd, Kibbutz Hanita, 22885, Izrael (doplňkový kód TARIC A691).
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platná ustanovení týkající se cel.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 368/2006
ze dne 2. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 369/2006
ze dne 2. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 stanovuje, že rozdíl mezi cenami výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení v mezinárodním obchodě a cenami těchto výrobků v rámci Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou v rozmezí, které vyplývá z dohod uzavřených podle článku 300 smlouvy.
(2) V souladu s nařízením (ES) č. 1255/1999 se při určování náhrad u výrobků vyjmenovaných v článku 1 výše uvedeného nařízení, vyvážených v přirozeném stavu, musí brát v úvahu:
- stávající situace a budoucí vývoj cen a dostupnosti mléka a mléčných výrobků na trhu Společenství a cen mléka a mléčných výrobků v mezinárodním obchodě,
- marketingové náklady a nejvýhodnější náklady na přepravu z trhů Společenství do přístavů nebo jiných vývozních míst ve Společenství, jakož i náklady spojené s umístěním zboží na trhu v zemi určení,
- cíle společné organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky, které mají zajistit stav rovnováhy a přirozený vývoj cen a obchodování na tomto trhu,
- rozmezí, která vyplývají z dohod uzavřených podle článku 300 Smlouvy, a
- potřeba předcházet výkyvům na trhu Společenství, a
- hospodářský aspekt navrhovaných vývozů.
5 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měly při stanovování cen v rámci Společenství brát v úvahu skutečné ceny, které jsou pro vývoz nejvýhodnější, a při stanovování cen v mezinárodním obchodě by se měly brát v úvahu zejména:
a) ceny převládající na trzích třetích zemí;
b) nejvýhodnější ceny ve třetích zemích určení při dovozu ze třetích zemí;
c) ceny výrobce ve vyvážejících třetích zemích, případně s ohledem na dotace poskytované těmito zeměmi a
d) nabídkové ceny vyplaceně na hranici Evropského společenství.
(4) V souladu s čl. 31 odst. 3 nařízení (ES) č. 1255/1999 může být s ohledem na situaci na světových trzích nebo na konkrétní požadavky určitých trhů zapotřebí rozlišit náhradu u výrobků vyjmenovaných v článku 1 uvedeného nařízení podle místa určení.
3 nařízení (ES) č. 1255/1999 by se měl stanovit seznam výrobků, pro něž jsou poskytovány vývozní náhrady, a výše těchto náhrad alespoň jednou za čtyři týdny; výše náhrady však může zůstat na stejné úrovni déle než čtyři týdny.
(6) V souladu s článkem 16 nařízení Komise (ES) č. 174/1999 ze dne 26. ledna 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č.
804/68, pokud jde o vývozní licence a vývozní náhrady pro mléko a mléčné výrobky [2], se náhrada pro slazené mléčné výrobky rovná součtu dvou složek; přičemž první je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství mléčných výrobků, a vypočítá se vynásobením základní výše náhrady obsahem mléčných výrobků v dotyčném produktu; druhá je určena k tomu, aby se přihlédlo k množství přidané sacharózy, a vypočítá se tak, že se základní výše náhrady platná v den vývozu pro produkty, které jsou vyjmenované v čl. 1 odst.
1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů s cukrem [3], vynásobí obsahem sacharózy v celém produktu, tato druhá složka se však použije pouze tehdy, pokud byla přidaná sacharóza vyrobena z cukrové řepy nebo cukrové třtiny sklizené ve Společenství.
(7) Nařízení Komise (EHS) č. 896/84 [4] obsahuje dodatečná ustanovení o poskytování náhrad při změnách hospodářského roku; tato ustanovení umožňují rozlišit náhrady podle data výroby produktů.
(8) Při výpočtu náhrady pro tavené sýry je nezbytné stanovit, že v případě přidání kaseinu a/nebo kaseinátů se takové přidané množství nebere v úvahu.
(9) Při určování produktů a oblastí způsobilých pro náhrady je vhodné vzít v úvahu na jednu stranu skutečnost, že postavení určitých produktů Společenství na trhu neopodstatňuje podporování jejich vývozu, a na druhou stranu to, že zeměpisná blízkost některých oblastí by mohla usnadnit odklon obchodu a zneužití.
(10) Z použití výše uvedených pravidel na současnou situaci na trhu s mlékem, zejména na ceny mléčných výrobků ve Společenství a na světovém trhu, vyplývá, že náhrady by měly být stanoveny v příloze tohoto nařízení.
(11) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady, na něž se odkazuje v článku 31 nařízení (ES) č. 1255/1999 o výrobcích vyvážených v přirozeném stavu, se stanovují v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 370/2006
ze dne 2. března 2006,
kterým se stanoví maximální vývozní náhrady u másla v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 581/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 581/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady, které se týkají některých druhů másla [2], zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné stanovit maximální vývozní náhrady na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 28. února 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 581/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 28. února 2006, platí maximální částky náhrad pro výrobky zmíněné v čl. 1 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dne 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 371/2006
ze dne 2. března 2006
o neposkytování náhrad u sušeného odstředěného mléka v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 582/2004
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na třetí pododstavec čl. 31 odst. 3 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení komise (ES) č. 582/2004 ze dne 26. března 2004 o vypsání stálého nabídkového řízení na vývozní náhrady u sušeného odstředěného mléka [2] zavádí trvalé nabídkové řízení.
(2) Podle článku 5 nařízení Komise (ES) č. 580/2004 ze dne 26. března 2004, kterým se stanoví postup nabídkového řízení, které se týká vývozních náhrad u některých mléčných výrobků [3], a po přezkoumání nabídek podaných jako odpověď na nabídkové řízení, je vhodné neposkytovat jakékoli náhrady po dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 28. února 2006.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro trvalé nabídkové řízení vypsané nařízením (ES) č. 582/2004 na dobu trvání nabídkového řízení, která končí dne 28. února 2006, nejsou poskytovány žádné náhrady pro výrobek a místa určení uvedené v čl. 1 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 372/2006
ze dne 2. března 2006,
kterým se stanoví reprezentativní ceny a dodatečná cla pro dovoz melasy v odvětví cukru použitelné od 3. března 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 24 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1422/95 ze dne 23. června 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro dovoz melasy v odvětví cukru a kterým se mění nařízení (EHS) č. 785/68 [2], stanoví, že dovozní cena CIF pro melasu stanovená v souladu s nařízením Komise (EHS) č. 785/68 [3] je považována za "cenu reprezentativní". Tato cena je stanovena pro standardní jakosti vymezené v článku 1 nařízení (EHS) č. 785/68.
(2) Při stanovování reprezentativních cen musí být vzaty v úvahu všechny údaje uvedené v článku 3 nařízení (EHS) č. 785/68, kromě případů uvedených v článku 4 uvedeného nařízení. Toto stanovování může být popřípadě provedeno postupem podle článku 7 nařízení (EHS) č. 785/68.
(3) Při upravování cen nevztahujících se k standardní jakosti je třeba v závislosti na jakosti nabízené melasy zvýšit či snížit ceny podle článku 6 nařízení (EHS) č. 785/68.
(4) Pokud existuje rozdíl mezi spouštěcí cenou dotyčného produktu a jeho reprezentativní cenou, dodatečná dovozní cla se stanoví v souladu s podmínkami uvedenými článku 3 nařízení (ES) č. 1422/95.
Jsou-li dovozní cla podle článku 5 nařízení (ES) č. 1422/95 dočasně pozastavena, je třeba pro tato cla stanovit zvláštní částky.
(5) Je třeba stanovit reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro dotyčné produkty v souladu s čl. 1 odst. 2 a s čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 1422/95.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Reprezentativní ceny a dodatečná dovozní cla pro produkty uvedené v článku 1 nařízení (ES) č. 1422/95 se stanoví v příloze.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 373/2006
ze dne 2. března 2006,
kterým se stanoví vývozní náhrady pro bílý a surový cukr v nezměněném stavu
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 27 nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že rozdíl mezi kurzy či cenami produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení na světovém trhu a cenami těchto produktů ve Společenství lze vyrovnat vývozní náhradou.
(2) Nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že při stanovení náhrad pro nedenaturovaný bílý a surový cukr vyvážený v nezměněném stavu je nutné vzít v úvahu situaci na trhu Společenství a na světovém trhu s cukrem, a to zejména faktor ceny a nákladů stanovený v článku 28 uvedeného nařízení.
Tento článek stanoví, že je třeba brát v úvahu také hospodářské aspekty zamýšlených vývozů.
(3) Náhrada pro surový cukr se musí stanovit podle standardní jakosti.
Ta je definována v příloze I bodu II nařízení (ES) č. 1260/2001.
Tuto náhradu je třeba dále stanovit podle čl. 28 odst.
Cukr kandys je definován v nařízení Komise (ES) č. 2135/95 ze dne 7. září 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro poskytování vývozních náhrad v odvětví cukru [2].
Takto vypočítaná částka náhrady pro cukr s přídavkem aromatických přípravků nebo barviv se musí vztahovat k jejich obsahu sacharosy, a musí být proto stanovena pro 1 % uvedeného obsahu.
(4) Ve zvláštních případech může být částka náhrady stanovena právními akty jiné povahy.
(5) Náhrada musí být stanovena každé dva týdny.
Během této doby může být pozměněna.
(6) Čl. 27 odst. 5 první pododstavec nařízení (ES) č. 1260/2001 stanoví, že pokud to vyžaduje situace na světovém trhu nebo zvláštní požadavky některých trhů, může být náhrada pro produkty uvedené v článku 1 zmíněného nařízení rozlišena podle místa určení.
(7) Významný a rychlý nárůst preferenčního dovozu cukru ze západobalkánských zemí od počátku roku 2001, jakož i vývoz cukru do těchto zemí se jeví jako velmi uměle vytvořený.
(8) S cílem zabránit zneužívání v souvislosti s produkty z odvětví cukru, u nichž byla čerpána vývozní náhrada a které byly zpětně dovezeny do Společenství, je třeba, aby náhrada pro produkty uvedené v tomto nařízení nebyla stanovena pro žádnou ze zemí západního Balkánu.
(9) Příslušné částky vývozních náhrad je třeba stanovit s ohledem na výše uvedené skutečnosti a na současnou situaci na trhu s cukrem, a zejména na kotace či ceny cukru ve Společenství a na světovém trhu.
(10) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Náhrady, které mají být poskytnuty při vývozu produktů uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1260/2001, nedenaturovaných a v nezměněném stavu, se stanoví podle přílohy tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 374/2006
ze dne 2. března 2006,
kterým se stanoví maximální výše vývozních náhrad u bílého cukru určeného do některých třetích zemí pro 20. dílčí nabídkové řízení vyhlášené v rámci stálého nabídkového řízení stanoveného nařízením (ES) č. 1138/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [1], a zejména na čl. 27 odst. 5 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1138/2005 ze dne 15. července 2005, kterým bylo vyhlášeno stálé nabídkové řízení ke stanovení vývozních dávek a/nebo vývozních náhrad pro bílý cukr [2], pro hospodářský rok 2005/06, vyžaduje, aby pro vývoz tohoto cukru do některých třetích zemí byla vyhlášena dílčí nabídková řízení.
(2) V souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (ES) č. 1138/2005 je případně třeba stanovit maximální výši náhrady pro příslušné dílčí nabídkové řízení, a to zejména s ohledem na současný stav a předpokládaný vývoj trhu s cukrem ve Společenství a světového trhu s cukrem.
(3) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro cukr,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 20. dílčí nabídkové řízení pro bílý cukr vyhlášené v souladu s nařízením (ES) č. 1138/2005 se maximální výše vývozní náhrady stanoví na 30,713 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 375/2006
ze dne 2. března 2006,
kterým se mění sazby náhrad u některých mléčných výrobků vyvážených ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 31 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Sazby náhrad použitelné od 17. února 2006 na produkty uvedené v příloze, vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, byly stanoveny nařízením Komise (ES) č. 271/2006 [2].
(2) Z uplatnění pravidel a kritérií uvedených v nařízení (ES) č. 271/2006 na údaje, které má Komise v současnosti k dispozici, vyplývá, že nyní uplatňované vývozní náhrady by měly být pozměněny podle přílohy tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Vývozní náhrady stanovené nařízením (ES) č. 271/2006 se mění v souladu s přílohou tohoto nařízení.
Article 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 376/2006
ze dne 2. března 2006,
kterým se stanoví světové tržní ceny nevyzrněné bavlny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na protokol 4 o bavlně, který je přiložen k aktu o přistoupení Řecka, naposledy pozměněný nařízením Rady (ES) č. 1050/2001 [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1051/2001 ze dne 22. května 2001 o podpoře pro produkci bavlny [2], a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 se pravidelně určuje světová tržní cena nevyzrněné bavlny na základě cen vyzrněné bavlny na světovém trhu a s ohledem na historický poměr mezi zjištěnou cenou vyzrněné bavlny a cenou vypočítanou pro nevyzrněnou bavlnu. Tento historický poměr byl stanoven v čl. 2 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1591/2001 ze dne 2. srpna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim podpor pro bavlnu [3]. Není-li možné stanovit světovou tržní cenu tímto způsobem, stanoví se na základě nejnovější stanovené ceny.
(2) V souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1051/2001 se světová tržní cena nevyzrněné bavlny určí s ohledem na zvláštní charakteristiky produktu a na základě nejvýhodnějších nabídek a kótací, jež jsou považovány za reprezentativní z hlediska skutečných tržních trendů.
Za tímto účelem je třeba vypočítat průměr nabídek a kótací zjištěných na jedné nebo několika evropských burzách pro produkt, který je dodáván za podmínek CIF do přístavu Společenství a pochází z různých dodávajících zemí, jež jsou z hlediska mezinárodního obchodu považovány za nejvíce reprezentativní.
Existuje však ustanovení o úpravě kritérií pro určování světových tržních cen vyzrněné bavlny umožňující přihlédnout k rozdílům odůvodněným jakostí dodávaného produktu nebo povahou dotyčných nabídek a kótací. Tyto úpravy jsou uvedeny v čl.
2 nařízení (ES) č. 1591/2001.
(3) Za použití daných kritérií jsou stanoveny níže uvedené světové tržní ceny nevyzrněné bavlny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Stanovuje se, že světová tržní cena nevyzrněné bavlny uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 1051/2001 činí 22,624 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 377/2006
ze dne 2. března 2006,
kterým se stanoví maximální snížení dovozního cla u čiroku v souvislosti s nabídkovým řízením dle nařízení (ES) č. 2094/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2094/2005 Komise [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u čiroku dováženého ze třetích zemí do Španělska.
(2) Podle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným článkem 25 nařízení (ES) č.
1784/2003, o stanovení maximálního snížení dovozního cla, přičemž musí vzít v úvahu kritéria stanovená ve článcích 6 a 7 nařízení (ES) č.
1839/95. Zakázka je přidělena těm účastníkům řízení, jejichž nabídka odpovídá maximální náhradě nebo je nižší.
(3) Použití výše uvedených kritérií v současné situaci na trhu s dotyčnou obilovinou vede ke stanovení maximálního snížení dovozního cla dle článku 1.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V případě nabídek podaných v období od 24. února do 2. března 2006 v rámci nabídkového řízení vyhlášeného nařízením (ES) č. 2094/2005 se maximální snížení dovozního cla u čiroku stanoví na 29,91 EUR/t pro maximální celkové množství 3000 t.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 378/2006
ze dne 2. března 2006,
týkající se nabídek podaných v rámci nabídkového řízení dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro dovoz kukuřice
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. zaří 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 2093/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro maximální snížení dovozního cla u kukuřice dovážené ze třetích zemí do Španělska.
(2) Dle článku 7 nařízení Komise (ES) č. 1839/95 [3] Komise může rozhodnout, v souladu s postupem stanoveným v článku 25 nařízení (ES) č. 1784/2003, že nebude vyhověno žádné nabídce.
(3) Zejména vzhledem ke kritériím uvedeným v článcích 6 a 7 nařízení (ES) č. 1839/95 se nedoporučuje stanovovat maximální snížení cla.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným v období od 24. února do 2. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro snížení dovozního cla dle nařízení (ES) č. 2093/2005 pro kukuřici se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 379/2006
ze dne 2. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz ječmene dle nařízení (ES) č. 1058/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1058/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz ječmene do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 24. února do 2. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro ječmen dle nařízení (ES) č. 1058/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 380/2006
ze dne 2. března 2006
o nabídkách podaných v rámci nabídkového řízení pro vývoz pšenice obecné dle nařízení (ES) č. 1059/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [1], a zejména na čl. 13 odst. 3 první pododstavec tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dle nařízení Komise (ES) č. 1059/2005 [2] bylo vyhlášeno nabídkové řízení pro náhradu pro vývoz pšenice obecné do některých třetích zemí.
(2) V souladu s článkem 7 nařízení (ES) č. 1501/95 ze dne 29. června 1995, kterým se stanoví určitá prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 1766/92, pokud jde o poskytování vývozních náhrad pro obiloviny, jakož i opatření, která je třeba přijmout v případě narušení trhu s obilovinami [3], se Komisi umožňuje rozhodnout se na základě podaných nabídek nevyhovět žádné nabídce.
(3) Na základě kritérií stanovených v článku 1 nařízení (ES) č. 1501/95 se nedoporučuje stanovovat maximální náhradu.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro obiloviny,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nabídkám podaným od 24. února do 2. března 2006 v rámci nabídkového řízení pro vývozní náhradu pro pšenici obecnoy dle nařízení (ES) č. 1059/2005 se nevyhovuje.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 3. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 381/2006
ze dne 3. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 382/2006
ze dne 3. března 2006,
kterým se stanoví minimální prodejní ceny másla ve 4. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 4. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se minimální prodejní ceny za máslo z intervenčních zásob podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 383/2006
ze dne 3. března 2006,
kterým se stanoví maximální částka podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo v 4. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], mohou intervenční agentury prodat prostřednictvím stálého nabídkového řízení určitá množství másla z intervenčních zásob ve svém vlastnictví a mohou poskytnout podporu pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Článek 25 uvedeného nařízení stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci dílčích nabídkových řízení se stanoví minimální prodejní cena másla i maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo.
Dále se stanoví, že cena nebo podpora se mohou lišit podle zamýšleného použití másla, obsahu tuku v něm a způsobu přimíchání.
Podle toho se stanoví částka jistoty na zpracování uvedená v článku 28 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(2) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 4. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se částka maximální výše podpory pro smetanu, máslo a zahuštěné máslo podle článku 25 a částka jistoty na zpracování podle článku 28 uvedeného nařízení stanoví ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 384/2006
ze dne 3. března 2006,
kterým se stanoví maximální výše podpory pro zahuštěne máslo v 4. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na článek 10 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1898/2005 ze dne 9. listopadu 2005, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o opatření pro odbyt smetany, másla a zahuštěného másla na trhu Společenství [2], vyhlašují intervenční agentury stálé nabídkové řízení pro poskytnutí podpory pro zahuštěné máslo.
V článku 54 uvedeného nařízení se stanoví, že s přihlédnutím k nabídkám podaným v rámci jednotlivých nabídkových řízení se stanoví maximální částka podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 %.
(2) Převzetí zahuštěného másla do maloobchodního prodeje se zaručí složením jistoty na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005.
(3) S přihlédnutím k podaným nabídkám by měla být na vhodné úrovni stanovena maximální výše podpory a podle toho by měla být určena jistota na konečné použití.
(4) Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V 4. dílčím nabídkovém řízení uskutečněném v rámci stálého nabídkového řízení podle nařízení (ES) č. 1898/2005 se maximální výše podpory pro zahuštěné máslo s minimálním obsahem tuku 96 % podle čl. 47 odst. 1 uvedeného nařízení stanoví na 45 EUR/100 kg.
Jistota na konečné použití podle čl. 53 odst. 4 nařízení (ES) č. 1898/2005 se stanoví na 50 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 385/2006
ze dne 3. března 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena másla pro 36. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 2771/1999
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanovují prováděcí pravidla pro nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství másla, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 2771/1999.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 36. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 2771/1999, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 28. února 2006, se stanovuje minimální prodejní cena másla ve výši 255,00 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 386/2006
ze dne 3. března 2006,
kterým se stanovuje minimální prodejní cena sušeného odstředěného mléka pro 35. individuální veřejné nabídkové řízení, vyhlášené podle stálého veřejného nabídkového řízení, na které je odkazováno v nařízení (ES) č. 214/2001
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1], a zejména na čl. 10 písm. c) tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě článku 21 nařízení Komise (ES) č. 214/2001 ze dne 12. ledna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu se sušeným odstředěným mlékem [2], prodávaly intervenční agentury na základě stálého veřejného nabídkového řízení určité množství sušeného odstředěného mléka, kterým disponovaly.
(2) Ve světle nabídek, obdržených v rámci každého individuálního veřejného nabídkového řízení, bude stanovena minimální prodejní cena, nebo bude rozhodnuto, že nebude vybrána žádná nabídka v souladu s článkem 24a nařízení (ES) č. 214/2001.
(3) Ve světle obdržených nabídek bude stanovena minimální prodejní cena.
(4) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro mléko a mléčné výrobky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Pro 35. individuální veřejné nabídkové řízení v souladu s nařízením (ES) č. 214/2001, pro které vypršela časová lhůta na předložení nabídek dne 28. února 2006, se stanovuje minimální prodejní cena odstředěného mléka ve výši 190,10 EUR/100 kg.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 387/2006
ze dne 3. března 2006,
kterým se mění nařízení (ES) č. 343/2006, kterým se zahajuje nákup másla v některých členských státech pro období od 1. března do 31. srpna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2771/1999 ze dne 16. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1255/1999, pokud jde o intervenční opatření na trhu s máslem a smetanou [2], a zejména na článek 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 343/2006 [3] stanoví seznam členských států, v nichž se zahajuje nákup másla v souladu s čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999.
(2) Na základě nejnovějších sdělení zaslaných Lotyšskem a Finskem v souladu s článkem 8 nařízení (ES) č. 2771/1999 Komise zjistila, že po dva po sobě následující týdny byly tržní ceny másla nižší než 92 % intervenční ceny.
V uvedených členských státech by proto měl být zahájen intervenční nákup.
Uvedené členské státy by proto měly být přidány na seznam stanovený v nařízení (ES) č. 343/2006.
(3) Nařízení (ES) č. 343/2006 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Článek 1 nařízení (ES) č. 343/2006 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Nákup másla stanovený v čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1255/1999 se tímto zahajuje v těchto členských státech:
- Německo
- Estonsko
- Španělsko
- Francie
- Irsko
- Lotyšsko
- Nizozemsko
- Polsko
- Portugalsko
- Finsko
- Švédsko
- Spojené království.".
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 4. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Rady (ES) č. 388/2006
ze dne 23. února 2006,
kterým se zavádí víceletý plán udržitelného využívání populace jazyka obecného v Biskajském zálivu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle posledních vědeckých poznatků Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) došlo u populací jazyka obecného v divizích ICES VIIIa a VIIIb k takové míře úmrtnosti způsobené rybolovem, jež snížila počty dospělých ryb v moři natolik, že se tyto populace možná už nebudou moci obnovovat reprodukcí, a jsou proto ohroženy vyčerpáním.
(2) Je třeba rovněž přijmout opatření pro zavedení víceletých plánů řízení populací jazyka obecného v Biskajském zálivu v souladu s článkem 5 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2].
(3) Cílem plánu je zajistit takové využívání jazyka obecného v Biskajském zálivu, které vytvoří udržitelné hospodářské, environmentální a sociální podmínky.
(4) Nařízení (ES) č. 2371/2002 mimo jiné požaduje, aby se k dosažení dotyčného cíle Společenství uplatnil preventivní přístup, který znamená přijímání opatření určených k ochraně a zachování této populace, aby se zajistilo její udržitelné využívání a aby se v co možná největší míře snížil dopad na mořské ekosystémy.
Společenství by se mělo zaměřit na postupné zavedení přístupu založeného na ekosystému do oblasti řízení rybolovu a mělo by přispět k efektivnímu rybolovu v rámci hospodářsky životaschopného a konkurenceschopného rybářského odvětví, čímž se zajistí přijatelná životní úroveň pro obyvatelstvo, které je závislé na rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu a zohlední zájem spotřebitelů.
(5) V zájmu dosažení tohoto cíle je třeba kontrolovat míry úmrtnosti způsobené rybolovem tak, aby bylo vysoce pravděpodobné, že se tyto míry budou každým rokem snižovat.
(6) Této kontroly míry úmrtnosti způsobené rybolovem lze dosáhnout zavedením vhodné metody určení výše celkového přípustného odlovu (TAC) u příslušných populací a zavedením systému, který intenzitu rybolovu těchto populací omezí na úroveň, kdy nebude hrozit překročení TAC.
(7) Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství doporučil, že ochranná úroveň biomasy pro populaci jazyka obecného v Biskajském zálivu by měla být 13000 tun.
(8) Biomasa populace jazyka obecného v Biskajském zálivu je téměř na ochranné úrovni a dosažení takové úrovně v krátkodobém výhledu nevyžaduje uplatnění celého systému řízení intenzity.
Je však vhodné přijmout opatření pro omezení celkové kapacity hlavních loďstev lovících tuto populaci, s cílem tuto kapacitu postupně snížit, a zajistit tak obnovu zdrojů a předejít zvyšování intenzity rybolovu v budoucnosti.
(9) K zajištění toho, aby opatření stanovená tímto nařízením byla dodržována, je nutno zavést kontrolní opatření doplňující opatření stanovená v nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [3],
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A CÍLE
Článek 1
Předmět
1. Tímto nařízením se zavádí víceletý plán udržitelného využívání populace jazyka obecného žijící v Biskajském zálivu.
2. Pro účely tohoto nařízení se "Biskajským zálivem" rozumí oblast moře vymezená Mezinárodní radou pro průzkum moří (ICES) jako divize VIIIa a VIIIb.
Článek 2
Cíl plánu
1. Cílem plánu je dostat v roce 2008 nebo dříve úroveň biomasy reprodukující se populace jazyka obecného v Biskajském zálivu nad ochrannou úroveň 13000 tun a poté zabezpečit její udržitelné využívání.
2. Tohoto cíle se dosáhne postupným snižováním míry úmrtnosti způsobené rybolovem u dotyčné populace.
Článek 3
Legislativní opatření a roční stanovení TAC
1. Jakmile bude biomasa reprodukující se populace vyhodnocena ICES ve výši ochranné úrovně 13000 tun a větší, Rada rozhodne kvalifikovanou většinou na základě návrhu Komise o:
a) dlouhodobé cílové hodnotě míry úmrtnosti způsobené rybolovem a
b) úrovni snižování míry úmrtnosti způsobené rybolovem uplatňované, dokud nebude dosaženo cílové hodnoty míry úmrtnosti způsobené rybolovem, o níž bylo rozhodnuto podle písmene a).
2. Každý rok Rada rozhodne kvalifikovanou většinou na základě návrhu Komise o výši TAC v případě jazyka obecného v Biskajském zálivu pro následující rok.
KAPITOLA II
CELKOVÝ PŘÍPUSTNÝ ODLOV
Článek 4
Postup pro určení TAC
1. Pokud bude ochranná úroveň biomasy reprodukující se populace jazyka obecného v Biskajském zálivu odhadnuta Vědeckotechnickým a hospodářským výborem pro rybářství (STECF) s ohledem na nejnovější zprávu ICES ve výši nižší než 13000 tun, Rada rozhodne o výši TAC, která podle odhadu STECF nepřekročí úroveň odlovů vedoucí k 10 % snížení míry úmrtnosti způsobené rybolovem v roce provádění ve srovnání s mírou úmrtnosti způsobenou rybolovem v předcházejícím roce.
2. Pokud bude ochranná úroveň biomasy reprodukující se populace jazyka obecného v Biskajském zálivu odhadnuta STECF s ohledem na nejnovější zprávu ICES ve výši 13000 tun a větší, Rada rozhodne o výši TAC, která se stanoví jako vyšší hodnota ze dvou níže uvedených úrovní odlovů podle odhadu STECF:
a) hodnota TAC, jejíž uplatňování je v souladu se snižováním míry úmrtnosti způsobené rybolovem podle čl. 3 odst. 1 písm. b);
b) hodnota TAC, výsledkem jejíhož uplatňování bude cílová hodnota míry úmrtnosti způsobené rybolovem, o níž bylo rozhodnuto Radou podle čl. 3 odst. 1 písm. a).
3. Pokud by použití odstavců 1 nebo 2 vedlo k TAC vyššímu než TAC za předchozí rok o více než 15 %, schválí Rada TAC, který je o 15 % vyšší než TAC v daném roce.
4. Pokud by použití odstavců 1 nebo 2 vedlo k TAC, který by byl o více než 15 % nižší než TAC za předchozí rok, schválí Rada TAC, který je o 15 % nižší než TAC v daném roce.
KAPITOLA III
OMEZENÍ INTENZITY RYBOLOVU
Článek 5
Zvláštní povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu
1. Členské státy zajistí, aby rybolovná činnost plavidel plujících pod jejich vlajkou a registrovaných na jejích území, která vede k odlovu a uchovávání na palubě více než 2000 kg jazyka obecného za kalendářní rok v divizích ICES VIIIa a VIIIb, podléhala povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu.
Toto povolení představuje zvláštní povolení k rybolovu vydané v souladu s článkem 7 nařízení Rady (ES) č. 1627/94 ze dne 27. června 1994, kterým se stanoví obecná ustanovení týkající se zvláštních povolení k rybolovu [4].
2. V rámci divizí ICES VIIIa a VIIIb se zakazuje lovit a uchovávat na palubě, překládat nebo vykládat jakékoli množství jazyka obecného vyšší než 100 kg na jednu cestu na moře, pokud dotyčné plavidlo nemá povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu.
3. Každý členský stát vypočítá celkovou kapacitu hrubé prostornosti svých plavidel v brutto registrovaných tunách, prostřednictvím nichž se v roce 2002, 2003 nebo 2004 vyložilo více než 2000 kg jazyka obecného v Biskajském zálivu.
Tato hodnota se sdělí Komisi.
4. Na základě písemné žádosti Komise dodají členské státy do třiceti dnů dokumentaci se záznamy o odlovech uskutečněných plavidly, jimž byla vydána povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu.
5. Členské státy každoročně vypočítají celkovou kapacitu hrubé prostornosti v brutto registrovaných tunách u plavidel majících povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu, která byla po vstupu tohoto nařízení v platnost trvale odstavena z rybolovné činnosti se státní podporou podle ustanovení článku 7 nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [5].
6. Každý členský stát vydá povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu svým plavidlům pouze v případě, že celková kapacita těchto plavidel nepřekročí rozdíl mezi celkovou kapacitou stanovenou v souladu s odstavcem 3 tohoto článku a kapacitou plavidel, která jsou trvale odstavena z rybolovné činnosti v souladu s odstavcem 5.
7. Odchylně od odstavce 6, pokud Komise rozhodla na základě vědecké zprávy STECF, že bylo dosaženo cílové míry úmrtnosti způsobené rybolovem definované v čl. 3 odst. 1, vydá každý členský stát povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu svým plavidlům pouze v případě, že jejich celková kapacita nepřekročí celkovou kapacitu plavidel majících povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu z předchozího roku.
8. Povolení k rybolovu jazyka obecného v Biskajském zálivu platí na období jednoho kalendářního roku a během příslušného hospodářského rybářského roku se nevydá žádné nové povolení k rybolovu.
9. Odchylně od odstavce 8 tohoto článku je možné vydávat nová povolení za předpokladu, že jsou současně odejmuta povolení od jednoho nebo více plavidel o stejné celkové hrubé prostornosti, jako má plavidlo nebo plavidla dostávající nová povolení.
Článek 6
Alternativní postup pro řízení intenzity
1. Odchylně od článku 5 může členský stát, jehož kvóta pro jazyk obecný v Biskajském zálivu je menší 10 % TAC, uplatňovat odlišný způsob řízení intenzity.
Referenční úroveň intenzity rybolovu stanovená tímto způsobem je stejná jako intenzita rybolovu uplatňovaná v roce 2005.
Příslušné členské státy zajistí, aby intenzita rybolovu v roce 2006 ani v dalších letech nepřekročila referenční úroveň.
2. Komise může požádat každý členský stát využívající odchylky v odstavci 1 tohoto článku, aby předložil zprávu o uplatňování jiného způsobu řízení intenzity.
Komise předá tuto zprávu všem ostatním členským státům.
3. Pro účely odstavce 1 se intenzita rybolovu měří jako celková produkce vypočtená pro každé příslušné plavidlo za každý kalendářní rok jako součin instalovaného výkonu jejich motoru v kilowattech a počtu dní, které tato plavidla stráví rybolovem v dané oblasti.
4. V roce 2009 a v každém třetím následujícím roce Rada rozhodne kvalifikovanou většinou a na základě návrhu Komise o úpravách referenčních úrovní stanovených podle odstavce 1.
Účelem těchto úprav je zajistit náležité rozdělení rybolovných práv.
5. Na žádost členského státu může Komise upravit maximální výši roční intenzity rybolovu stanovenou podle odstavce 1 tak, aby se členskému státu umožnilo plně využít jeho rybolovných práv na jazyk obecný v Biskajském zálivu. Žádost musí být doprovázena údaji o dosažitelnosti kvót a intenzity. Komise přijme rozhodnutí během šesti týdnů po přijetí žádosti postupem podle čl. 30 odst. 2 nařízení (ES) č. 2371/2002.
KAPITOLA IV
SLEDOVÁNÍ, INSPEKCE A DOHLED
Článek 7
Míra odchylky
Odchylně od čl. 5 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2807/83 ze dne 22. září 1983, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro zaznamenávání údajů o úlovcích ryb členských států [6], činí povolená míra odchylky při odhadu množství jazyka obecného v Biskajském zálivu v kilogramech uložených na palubě plavidel 8 % hodnoty v lodním deníku. Použije se převáděcí koeficient přijatý příslušným členským státem, pod jehož vlajkou plavidlo pluje.
Článek 8
Vážení vykládek
Příslušné orgány členského státu zajistí, aby bylo veškeré množství jazyka obecného odloveného v Biskajském zálivu, které přesahuje 300 kg, před prodejem zváženo na váhách aukční místnosti.
Článek 9
Oznámení předem
Velitel rybářského plavidla Společenství, jež se nacházelo v Biskajském zálivu, který chce přeložit určité množství jazyka obecného, které zůstává na palubě, nebo vyložit určité množství jazyka obecného v některém přístavu nebo v místě vykládky ve třetí zemi, předá příslušným orgánům členského státu, pod jehož vlajkou pluje, nejpozději 24 hodin před překládkou nebo vykládkou v třetí zemi tyto informace:
a) název přístavu nebo místa vykládky,
b) odhadovaný čas příjezdu do tohoto přístavu nebo do místa vykládky,
c) množství v kilogramech živé hmotnosti u všech druhů, kterých je na palubě uloženo více než 50 kg.
Toto oznámení může podat i zástupce velitele rybářského plavidla.
Článek 10
Oddělené skladování jazyka obecného
1. Je zakázáno uchovávat na rybářském plavidle Společenství v jedné nádobě jakékoli množství jazyka obecného společně s jinými druhy mořských živočichů.
2. Velitelé rybářských plavidel Společenství jsou inspektorům členských států nápomocni tak, aby bylo možné navzájem zkontrolovat množství zaznamenané v lodním deníku a úlovky jazyka obecného nacházející se na palubě.
Článek 11
Přeprava jazyka obecného
1. Příslušné orgány členského státu mohou požadovat, aby jakékoli množství jazyka obecného vyšší než 300 kg a ulovené v některé ze zeměpisných oblastí uvedených v článku 1, které je poprvé vyloženo v daném členském státě, bylo zváženo předtím, než je přepraveno z přístavu první vykládky na jiné místo.
2. Odchylně od článku 13 nařízení (EHS) č. 2847/93 musí být k množstvím jazyka obecného přesahujícím 300 kg, která jsou převážena na jiné místo než místo vykládky nebo dovozu, přiložena kopie jednoho z prohlášení uvedených v čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení týkající se množství převáženého jazyka obecného. Výjimka stanovená v čl. 13 odst. 4 písm. b) uvedeného nařízení se nepoužije.
KAPITOLA V
DALŠÍ POSTUP
Článek 12
Vyhodnocení opatření v oblasti řízení
Komise si vyžádá vědecké údaje od STECF o úrovni plnění cílů plánu řízení ve třetím roce provádění tohoto nařízení a v každém následujícím třetím roce provádění tohoto nařízení.
Komise popřípadě navrhne odpovídající opatření a Rada rozhodne kvalifikovanou většinou o alternativních opatřeních v zájmu dosažení cíle podrobně uvedeného v článku 2.
Článek 13
Zvláštní okolnosti
Pokud STECF informuje o tom, že se velikost reprodukující se populace u jazyka obecného v Biskajském zálivu snížila, Rada rozhodne kvalifikovanou většinou na základě návrhu Komise o TAC nižším, než stanoví článek 4.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Nařízení Rady (ES) č. 389/2006
ze dne 27. února 2006,
kterým se vytváří nástroj finanční podpory na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru a mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada opakovaně zdůraznila, že by nejvíce upřednostňovala přistoupení sjednoceného Kypru.
Celkového vyřešení se však dosud nepodařilo dosáhnout.
(2) Vzhledem k tomu, že turecké společenství na Kypru jasně vyjádřilo touhu po budoucnosti v rámci Evropské unie, doporučila Rada dne 26. dubna 2004, aby se finanční prostředky určené pro severní část Kypru v případě vyřešení použily na ukončení izolace tohoto společenství a na umožnění znovusjednocení Kypru posilováním hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru se zvláštním důrazem na hospodářskou integraci ostrova a na zlepšení styků mezi oběma společenstvími a s EU.
(3) Po přistoupení Kypru se uplatňování acquis pozastavuje podle čl. 1 odst. 1 protokolu č. 10 aktu o přistoupení z roku 2003 na těch územích Kyperské republiky, nad nimiž vláda Kyperské republiky nevykonává skutečnou kontrolu (dále jen "území").
(4) Podle čl. 3 odst. 1 protokolu č. 10 nic v tomto protokolu nebrání opatřením směřujícím k podpoře hospodářského vývoje území.
(5) Opatření, která mají být financována podle tohoto nařízení, jsou svou povahou výjimečná a přechodná a jejich cílem je zejména připravit, popřípadě umožnit, plné uplatňování acquis communautaire na územích po vyřešení kyperského problému.
(6) Aby finanční podpora byla přidělena co nejúčinněji a nejrychleji, je žádoucí stanovit možnost poskytnutí pomoci přímo příjemcům.
(7) Aby byla pomoc poskytnuta v souladu se zásadami řádného finančního řízení, Komise by měla být zmocněna převést provádění pomoci podle tohoto nařízení na Evropskou agenturu pro obnovu. Nařízení Rady (ES) č.
2667/2000 [1] je potřeba odpovídajícím způsobem změnit.
(8) Rozvoj a restrukturalizace infrastruktury, zejména v oblasti energetiky a dopravy, životního prostředí, telekomunikací a dodávek vody, by měly v případech, kdy je to vhodné, vzít v úvahu plánování na úrovni celého ostrova.
(9) Při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení by měla být respektována práva fyzických a právnických osob, včetně vlastnických a majetkových práv.
(10) Nic v tomto nařízení neznamená uznání jiného státního orgánu na územích, než je vláda Kyperské republiky.
(11) V souladu s článkem 2 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [2] by měla být opatření k provedení tohoto nařízení přijata řídícím postupem stanoveným v článku 4 uvedeného rozhodnutí.
(12) Jak je uvedeno výše, provedení tohoto nařízení přispívá k dosažení cílů Společenství, avšak Smlouva nestanoví pro přijetí tohoto nařízení jiné pravomoci než pravomoci uvedené v článku 308 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Obecný cíl a příjemci
1. Společenství poskytne pomoc na umožnění znovusjednocení Kypru posilováním hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru, přičemž zvláštní důraz bude kladen na hospodářskou integraci ostrova, na zlepšování styků mezi oběma společenstvími a s EU a na přípravu na acquis communautaire.
2. Z pomoci mají mít prospěch mimo jiné místní subjekty, družstva a zástupci občanské společnosti, a to zejména organizace sociálních partnerů, organizace na podporu podnikání, subjekty plnící na územích úkoly v obecném zájmu, místní nebo tradiční společenství, sdružení, nadace, neziskové organizace, nevládní organizace a fyzické a právnické osoby.
3. Poskytnutí této pomoci neznamená uznání jiného státního orgánu na územích, než je vláda Kyperské republiky.
Článek 2
Cíle
Pomoc se použije mimo jiné na:
- podporu sociálního a hospodářského rozvoje, včetně restrukturalizace, zejména pokud jde o rozvoj venkova, rozvoj lidských zdrojů a regionální rozvoj,
- rozvoj a restrukturalizaci infrastruktury, zejména v oblasti energetiky a dopravy, životního prostředí, telekomunikací a dodávek vody,
- usmíření, opatření vedoucí k vytvoření důvěry a podporu občanské společnosti,
- sblížení tureckého společenství na Kypru s Unií, mimo jiné na základě informací o politickém a právním řádu Evropské unie, podpory mezilidských vztahů a stipendií od Společenství,
- přípravu právních textů v souladu s acquis communautaire tak, aby byly okamžitě použitelné, jakmile dojde k úplnému vyřešení kyperského problému,
- přípravu na provádění acquis communautaire vzhledem k odvolání jeho pozastavení, ke kterému došlo v souladu s článkem 1 protokolu č. 10 aktu o přistoupení.
Článek 3
Řízení pomoci
1. Komise odpovídá za řízení pomoci.
2. Komisi je nápomocen výbor podle čl. 9 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3906/89 [3], který je složený ze zástupců členských států a kterému předsedá zástupce Komise.
3. Přesahují-li návrhy rozhodnutí o financování částku 5 milionů EUR, vydá k nim výbor stanovisko. Aniž by Komise žádala výbor o stanovisko, může schválit rozhodnutí o financování na podporu činností, které spadají pod čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení, a změny rozhodnutí o financování, jež jsou v souladu s cílem programu a nepřekračují 15 % finančního rámce daného rozhodnutí o financování.
4. Nejsou-li rozhodnutí o financování projednána s výborem v souladu s odstavcem 3, Komise informuje výbor nejpozději jeden týden po přijetí rozhodnutí.
5. Pro účely tohoto nařízení se v souladu s čl. 7 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES použije řídící postup stanovený v článku 4 uvedeného rozhodnutí.
Článek 4
Typy pomoci
1. Pomoc podle tohoto nařízení lze mimo jiné použít na financování veřejných zakázek, grantů, včetně zvýhodněných úroků, zvláštních půjček, záruk na půjčky a finanční pomoci.
2. Pomoc lze v plném rozsahu financovat z rozpočtu, je-li k tomu důvod a je-li to nezbytné pro dosažení cílů tohoto nařízení.
3. Pomoc lze zejména dále použít na krytí výdajů na podporu činností, jako jsou předběžné a srovnávací studie, vzdělávání, činnosti spojené s přípravou, posuzováním, řízením, realizací, sledováním, kontrolou a vyhodnocováním pomoci, činnosti spojené s poskytováním informací a se zviditelněním, jakož i na krytí výdajů na podporu zaměstnanců, pronájem prostor a dodávky zařízení.
Článek 5
Provádění pomoci
Akce podle tohoto nařízení jsou prováděny v souladu s pravidly stanovenými v hlavě IV části 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, které stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4].
Všechny jednotlivé právní závazky týkající se pomoci podle tohoto nařízení jsou splněny nejpozději do tří let ode dne přijetí rozpočtového závazku.
2. Aniž jsou dotčena jakékoli rozhodnutí přijatá v souladu s čl. 2 odst. 5 nařízení (ES) č. 2667/2000, může Komise ve lhůtách stanovených v článku 54 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 rozhodnout, že úkoly státního orgánu, zejména úkoly spojené s prováděním, svěří subjektům uvedeným v čl. 54 odst. 2 uvedeného nařízení. Při výběru subjektů uvedených v čl. 54 odst. 2 písm. c) se použijí tato kritéria:
- mezinárodně uznávané postavení,
- soulad s mezinárodně uznávanými řídícími a kontrolními systémy a
- dozor státního orgánu členského státu nebo mezinárodní organizace/instituce.
3. Akce podle tohoto nařízení lze provádět společným řízením v souladu s pravidly stanovenými v hlavách I a II části 2 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002.
Článek 6
V článku 2 nařízení (ES) č. 2667/2000 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"5. Komise může pověřit agenturu prováděním pomoci na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru v rámci nařízení Rady (ES) č. 389/2006 ze dne 27. února 2006, kterým se vytváří nástroj finanční podpory na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru a mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu [5].
Článek 7
Ochrana práv fyzických a právnických osob
1. Komise zajistí, aby při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení byla respektována práva fyzických nebo právnických osob, včetně vlastnických a majetkových práv.
Komise v této souvislosti jedná v souladu s judikaturou Evropského soudu pro lidská práva.
2. Aby členské státy mohly předat Komisi jakékoli informace o případném porušení vlastnických práv, předloží Komise výboru uvedenému v čl. 3 odst. 2 každý návrh rozhodnutí o financování, který by se mohl dotknout vlastnických práv, a to dva měsíce před přijetím daného rozhodnutí o financování.
Článek 8
Ochrana finančních zájmů Společenství
1. Komise zajistí, aby v případě provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení byly finanční zájmy Společenství chráněny proti podvodům, korupci a všem ostatním nesrovnalostem v souladu s nařízením Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [6], nařízením Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 ze dne 11. listopadu 1996 o kontrolách a inspekcích na místě prováděných Komisí za účelem ochrany finančních zájmů Evropských společenství proti podvodům a jiným nesrovnalostem [7] a s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF ) [8].
2. Pokud jde o akce Společenství financované podle toho nařízení, pojmem "nesrovnalost" podle čl. 1 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 se rozumí jakékoliv porušení právního předpisu Společenství nebo smluvního závazku vyplývající z jednání nebo opomenutí hospodářského subjektu, v důsledku kterého je nebo by mohl být poškozen souhrnný rozpočet Společenství nebo rozpočty Společenstvími spravované, a to formou neoprávněného výdaje.
3. Veškeré dohody s příjemci pomoci musí výslovně zmocňovat Komisi a Účetní dvůr ke kontrole na základě dokladů a ke kontrole na místě všech dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi prostředky Společenství.
Tyto dohody rovněž výslovně zmocní Komisi, aby v souladu s procesními ustanoveními nařízení (Euratom, ES) č. 2185/96 prováděla kontroly a inspekce na místě.
4. Veškeré smlouvy vyplývající z provádění pomoci zajistí během plnění smluv a po něm práva Komise a Účetního dvora podle odstavce 3.
Článek 9
Účast v nabídkových řízeních a smlouvách
1. Smlouvy týkající se zadání veřejné zakázky nebo poskytnutí grantu, které jsou financovány podle tohoto nařízení, jsou otevřeny účasti:
- všech fyzických nebo právnických osob členských států Evropské unie,
- všech fyzických nebo právnických osob, které jsou občany jiného státu, jenž je členem Evropského hospodářského prostoru, nebo jsou na jeho území v souladu se zákonem usazeny,
- všech fyzických nebo právnických osob, které jsou občany zemí, jež se ucházejí o přistoupení k Evropské unii, nebo jsou na jejich území v souladu se zákonem usazeny.
2. Smlouvy týkající se zadání veřejné zakázky nebo poskytnutí grantu, které jsou financovány podle tohoto nařízení, jsou otevřeny účasti všech fyzických nebo právnických osob, jež jsou občany jiných zemí, než jsou země uvedené v odstavci 1, nebo jsou na jejich území v souladu se zákonem usazeny, a to v případech, kdy byl zaveden vzájemný přístup k jejich vnější pomoci.
3. Smlouvy týkající se zadání veřejné zakázky nebo poskytnutí grantu, které jsou financovány podle tohoto nařízení, jsou otevřeny účasti mezinárodních organizací.
4. Veškeré dodávky a materiály koupené na základě smlouvy financované podle tohoto nařízení musí pocházet z celního území Společenství, z území nebo ze země, která je způsobilá podle odstavců 1 a 2.
5. Komise může v řádně odůvodněných případech a případ od případu povolit účast fyzickým a právnickým osobám z jiných zemí nebo využití dodávek a materiálů jiného původu.
Článek 10
Podávání zpráv
Komise každoročně zašle Evropskému parlamentu a Radě zprávu o provádění pomoci Společenství na základě tohoto nástroje.
Zpráva obsahuje údaje o akcích financovaných během daného roku a o zjištěních učiněných při sledování a poskytne rovněž vyhodnocení výsledků dosažených při provádění pomoci.
Článek 11
Vyřešení problému
V případě úplného vyřešení kyperského problému Rada na základě návrhu Komise jednomyslně rozhodne o nezbytných úpravách tohoto nařízení.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 390/2006
ze dne 6. března 2006
o stanovení standardních dovozních hodnot pro určování vstupních cen určitých druhů ovoce a zeleniny
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 3223/94 ze dne 21. prosince 1994 o prováděcích pravidlech k dovoznímu režimu pro ovoce a zeleninu [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 3223/94 v souladu s výsledky mnohostranných obchodních jednání Uruguayského kola vymezilo kritéria, na základě kterých Komise stanovuje standardní dovozní hodnoty pro dovoz ze třetích zemí týkající se produktů a období uvedených v příloze.
(2) Při uplatňování výše uvedených kritérií je třeba stanovit standardní dovozní hodnoty ve výších uvedených v příloze tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Standardní dovozní hodnoty uvedené v článku 4 nařízení (ES) č. 3223/94 se stanoví v souladu s přílohou.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem 7. března 2006.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Nařízení Komise (ES) č. 391/2006
ze dne 6. března 2006,
kterým se zahajuje nabídkové řízení č. 56/2006 ES na prodej vinného alkoholu určeného pro nová průmyslová použití
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména článek 33 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 1623/2000 ze dne 25. července 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají mechanismů trhu [2], stanoví mimo jiné pravidla pro odbyt alkoholu, který byl získán destilací podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je v zásobách intervenčních agentur.
(2) Je třeba zahájit v souladu s článkem 80 nařízení (ES) č. 1623/2000 nabídková řízení na prodej vinného alkoholu pro nová průmyslová použití s cílem snížit zásoby vinného alkoholu ve Společenství a umožnit provedení menších průmyslových projektů nebo zpracování takového alkoholu na zboží určené k vývozu pro průmyslové využití.
Vinný alkohol původem ze Společenství, který je uskladněn v členských státech, se skládá z množství získaných destilací podle článků 27, 28 a 30 nařízení (ES) č. 1493/1999.
(3) Od 1. ledna 1999 podle nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [3] musejí být prodejní ceny a jistoty vyjádřené v eurech a platby musejí být prováděny v eurech.
(4) Je třeba stanovit minimální ceny pro podávání nabídek, rozdělené podle typu konečného použití.
(5) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Zahajuje se nabídkové řízení č. 56/2006 ES na prodej vinného alkoholu pro nová průmyslová použití.
Alkohol pochází z destilace podle článků 27 a 28 nařízení (ES) č. 1493/1999 a je ve skladech francouzské intervenční agentury.
K prodeji je nabízeno 109970 hektolitrů alkoholu o 100 % objemových.
Čísla nádob, místa uskladnění a objem alkoholu o 100 % objemových v každé nádobě jsou podrobně uvedeny v příloze tohoto nařízení.
Článek 2
Prodej se uskuteční v souladu s články 79, 81, 82, 83, 84, 85, 95, 96, 97, 100 a 101 nařízení (ES) č. 1623/2000 a článkem 2 nařízení (ES) č. 2799/98.
Článek 3
1. Nabídky se doručí intervenční agentuře, v níž je uskladněn dotyčný alkohol:
Onivins-Libourne, délégation nationale
17, avenue de la Ballastière, boîte postale 231
F-33505 Libourne Cedex
Tel.: (33-5) 57 55 20 00
Telex: 57 20 25
Fax: (33-5) 57 55 20 59,
nebo se zašlou na její adresu doporučeným dopisem.
2. Nabídky se předkládají ve dvou zapečetěných obálkách, přičemž je na vnitřní obálce uvedeno "Nabídka v rámci nabídkového řízení č.
56/2006 ES pro nová průmyslová použití" a na vnější obálce je uvedena adresa dotyčné intervenční agentury.
3. Nabídky musejí být intervenční agentuře doručeny nejpozději dne 24. března 2006 ve 12:00 hodin bruselského času.
4. Ke všem nabídkám musí být přiložen doklad o složení nabídkové jistoty 4 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových u dotyčné intervenční agentury.
Článek 4
Minimální ceny, které lze nabídnout, jsou 11 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, který je určen k výrobě pekařského droždí, 31 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, který je určen k výrobě chemických produktů aminového a chlorového typu na vývoz, 37 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, který je určen k výrobě kolínské vody na vývoz a 11,5 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových, který je určen pro jiné průmyslové použití.
Článek 5
Formální požadavky na odběr vzorků jsou stanoveny v článku 98 nařízení (ES) č.
1623/2000. Cena vzorků je 10 EUR na litr.
Intervenční agentura poskytne veškeré nezbytné informace o vlastnostech alkoholu nabízeného k prodeji.
Článek 6
Jistota za řádné provedení činí 30 EUR na hektolitr alkoholu o 100 % objemových.
Článek 7
Toto nařízení vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Nařízení Komise (ES) č. 392/2006
ze dne 6. března 2006
o otevření a správě autonomní celní kvóty pro konzervované houby od 1. dubna 2006
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,