Tomu neodporují směrem dolů korigované podíly na trhu v jednotlivých segmentech ve výši téměř 20 % až více než 40 %, ani kdyby byly správné, což je však nepravděpodobné.
V této souvislosti je třeba dále připomenout, že podíl BGB, resp. její penetrace trhu v roce 2002, podle Německem dodaných informací, se z hlediska prvních běžných účtů soukromých zákazníků pohyboval ve výši 48 % a že podle předsedy představenstva BGB disponuje banka, s obchodními značkami Berliner Sparkasse a Berliner Bank, podílem na trhu více než 50 % [37].
(299) O silné pozici BGB na trhu a o jejím postavení vedoucí maloobchodní banky v aglomeraci Berlín, která zahrnuje přibližně 4 miliony obyvatel, neexistují žádné pochybnosti.
Pozice BGB na trhu se výrazně nezměnila od okamžiku jejího založení v roce 1994, kdy "Berliner Bank" a "Berliner Sparkasse" (když tehdy spojila spořitelny západní a východní části města, přičemž druhá jmenovaná instituce měla ve východní části kvazimonopolní postavení) byly sloučeny pod jednu střechu — ani od počátku krize v roce 2001.
Tato "stabilita" tím může sloužit jako indikátor relativní moci BGB na trhu vůči jejím aktuálním a možným soutěžitelům.
(300) Z tohoto důvodu Komise zdůraznila, že schválení podpory na restrukturalizaci na základě kompenzačních opatření, která pozici BGB na berlínském trhu maloobchodního bankovnictví téměř nepoznamenají, není slučitelné s právem Společenství pro poskytování podpory.
Německo však bylo konfrontováno argumentací banky o negativním ovlivnění životaschopnosti banky.
(301) Po dalším intenzivním jednání dne 18. prosince 2003 se zástupci Německa a země Berlín slíbilo nakonec Německo prodej Berliner Bank jako dodatečné kompenzační opatření, aby umožnilo schválení podpory, resp. aby odvrátilo nutnost dalších, Komisí uložených kompenzačních opatření.
Podle tohoto příslibu se Německo zavázalo zajistit, že skupina právoplatně prodá úsek "Berliner Bank" jako hospodářskou jednotku, včetně minimálně obchodní značky, všech s ní souvisejících zákaznických vazeb, poboček a příslušného personálu, a to v otevřeném, transparentním a nediskriminačním řízení k 1. říjnu 2006 (uzavření k 1. únoru 2007).
Rozhodující den pro stanovení počtu zákazníků, poboček a pracovníků je 31. prosinec 2003, s výjimkou plánovaného provedení Komisí schváleného plánu restrukturalizace a přirozené fluktuace obchodu, tj. úbytek a navýšení počtu zákazníků, zaměstnanců, aktiv a pasiv, což závisí na individuálních rozhodnutích (jako je přestěhování zákazníků nebo pracovníků nebo nespokojenost s předcházející bankou nebo poskytovatelem) a což banka nemůže ovlivnit.
To především znamená, že BGB nesmí podniknout žádná opatření, která budou směřovat k přechodu zákazníků Berliner Bank k jinému podniku nebo do jiné oblasti BGB, jako je Berliner Sparkasse.
Nucený správce, kterého ustanoví Německo (země Berlín) a jehož ustanovení musí schválit Komise, zajistí, že banka bude dále hospodářsky přijatelným způsobem restrukturalizovat Berliner Bank a že do ní bude investovat a dále že nebude podnikat nic, co by snížilo hodnotu Berliner Bank, především převedením soukromých či firemních zákazníků nebo obchodního personálu na Berliner Sparkasse nebo na jiné části skupiny.
(302) Prodejem Berliner Bank se majetek segmentu v oblasti maloobchodního bankovnictví sníží do roku 2006 [38] o dalších [...]* EUR (to znamená spolu s dosud plánovanými a přislíbenými již popsanými opatřeními celkem o přibližně [...]* EUR).
Podíl BGB na trhu v jednotlivých segmentech berlínského maloobchodního bankovnictví se díky prodeji sníží o přibližně 1/3 až 1/6.
Celkem se bilanční objem zmenší z přibližně 189 miliard EUR na přibližně 124 miliard EUR.
(303) Podle názoru Komise tak postačují již provedené, plánované a přislíbené prodeje, uzavření a redukce jiného druhu k tomu, aby se zmírnil rušivý účinek zmiňovaných opatření pro podporu na hospodářskou soutěž.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a přichází v úvahu pro regionální podporu, a v této souvislosti poukázalo na body 53 a 54 pokynů a na jejich zohlednění při posouzení kompenzačních opatření, aniž by to však dále rozvedlo, resp. uplatnilo konkrétní aspekty.
Body 53 a 54 uvádějí, že kritéria pro posouzení uvedená v pokynech jsou stejně použitelná pro regionální podporované oblasti, ale že měřítka pro požadované snížení kapacit na trzích se strukturální přebytkem výrobních kapacit mohou být méně přísná.
Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že z důvodu nedostatku dalších konkrétních údajů není schopna posoudit použitelnost tohoto kritéria.
Protože ani Německo se k tomuto bodu v dalším průběhu řízení nevrátilo a dále proto, že výše v textu je uvedeno, že v bankovním sektoru se nejedná o trhy se strukturálním přebytkem kapacity, je třeba pro tento případ považovat body 53 a 54 pokynů za nepoužitelné.
Podpora omezená na minimum
(305) Německo podle názoru Komise dostatečně prokázalo, že se částky na tři poskytnuté podpory — přísun kapitálu, odstínění rizik a smlouva o řešení možných požadavků na splátky ze strany země Berlín vůči bance — omezují na minimum bezpodmínečně nutné pro restrukturalizaci s ohledem na dostupné finanční prostředky banky a jejích akcionářů.
Banka nedostává ani nadměrné likvidní prostředky ani nadměrné vlastní prostředky, které by mohla zneužít k nepřiměřenému rozšíření svých obchodů v neprospěch svých soutěžitelů.
(306) Objem původního přísunu kapitálu, poskytnutého jako podpora na záchranu, ve výši 1,755 miliard EUR ze srpna roku 2001 byl vypočítán tak, aby tímto kapitálem mohla být zajištěna kvóta základního kapitálu banky ve výši 5 % a kvóta vlastních prostředků ve výši 9,7 %.
Jak je uvedeno výše, považuje toto Komise za bezpodmínečně nutné pro krátkodobé přežití banky.
Bance se v následujícím období podařilo vlastním úsilím, zejména redukcí rizikových položek, zvýšit svoji kvótu základního kapitálu nad 5 %.
Ke konci roku 2003 je její hodnota přibližně 6 %.
Komise považuje, vzhledem k dnešní praxi na finančních trzích a k odpovídajícím očekáváním ratingových agentur a účastníků trhu, kvótu základního kapitálu ve výši 6 % jako bezpodmínečně nutnou pro zajištění schopnosti banky působit s delší perspektivou na kapitálovém trhu.
Přísun kapitálu z roku 2001 je bezpodmínečně nutný pro udržení kvóty základního kapitálu banky v této výši a může tedy být považován, v rámci posuzování podpory na restrukturalizaci jako celku, za bezpodmínečně nutné minimum, a může tedy být schválen.
Banka se mnohem více cítí nucena — jak již bylo uvedeno výše — s ohledem na odpadnutí státních záruk, zavedení IAS a na dohodu v rámci Basel II, dalším úsilím zvýšit kvótu základního kapitálu pro zajištění takového ratingu, který je nutný pro operativně obhajitelné podmínky refinancování, minimálně na 7 %.
Komise vítá tato plánovaná opatření pro další stabilizaci banky.
(307) Odstínění rizik v nominální výši 21,6 miliard EUR má pro posouzení jako státní podpora, jak je uvedeno v 138. bodu odůvodnění, ekonomickou hodnotu 6,1 miliard EUR.
Berliner Volksbank hájí v tomto bodě názor, že odstínění rizik zemí mnohem spíše odpovídá neomezenému závazku financování, protože v současnosti nemůže být odhadnuta s tím spojená finanční povinnost země Berlín, a odpovídá tedy spíše "bianko šeku" na případné ztráty.
Z hlediska své výše a doby trvání je údajně nepřiměřená, zajišťuje bance prakticky neomezenou bonitu, zahrnuje "bezpodmínečnou licenci" k předkládání nabídek za libovolných podmínek a z důvodu nevyčíslitelnosti finančního závazku není způsobilá pro schválení.
Komise považuje tuto argumentaci za nesprávnou a mnohem více se přiklání k údajům Německa.
Konstrukce odstínění rizik vůbec bance neumožňuje — oproti závěrům Berliner Volksbank — rozšiřování bankovních nebo jiných obchodů.
Tato konstrukce samozřejmě zabraňuje tomu, aby banka úplně zmizela z trhu.
Omezuje se však na to, aby banku odstínila od rizik ze starých obchodů.
Jako taková nemůže být použita pro generování nových obchodů.
Konstrukce umožní nové obchody nanejvýš tím, že odstíněné společnosti poskytující služby spojené s nemovitostmi a i banka obecně budou dále existovat na trhu.
To je však pouze nepřímý důsledek takových opatření pro podporu a nemůže být použit jako kritérium toho, zda podpora jako taková je svým rozsahem striktně omezena na další existenci podniku.
Odstínění rizik nezásobuje banku hotovostí, nýbrž ji osvobozuje pouze od pokračujících ztrát z obchodů se službami spojenými s nemovitostmi, které by banka nemohla absorbovat vlastními silami.
Platby země probíhají pouze ex-post ve výši skutečných nároků věřitelů na základě právního nároku.
Kromě toho země uplatňuje prostřednictvím vlastní společnosti na kontrolu rizik podle podrobné dohody rozsáhlá práva v oblasti kontroly a výsady souhlasu.
Ohledně podrobného popisu mechanismu podrobné dohody přihlíží Komise k údajům Německa.
Komise proto i odstínění rizik považuje za omezené na minimum.
(308) I podpora s maximální ekonomickou hodnotou ve výši 1,8 miliard EUR, která je obsažena ve smlouvě mezi zemí Berlín a bankou o řešení možných nároků země vůči Landesbank Berlin plynoucích z rozhodnutí v řízení C 48/2002, je podle názoru Komise omezena na minimum.
Bez této smlouvy by banka musela, na základě požadavku auditorů, vytvořit v roční účetní závěrce za rok 2002 rezervy pro hrozící závazky ve výši stovek milionů.
To by se negativně projevilo na hospodářském výsledku roku 2002 a na vlastním kapitálu banky.
Banka ale uváděla v okamžiku sestavování roční účetní závěrky za rok 2002 a také později kvótu základního kapitálu, která nebyla vyšší než 6 % a částečně byla i nižší.
Další zatížení kvóty základního kapitálu by banka v této fázi restrukturalizace neunesla.
Jak již bylo uvedeno výše, považuje Komise z dlouhodobého hlediska za bezpodmínečně nutnou kvótu základního kapitálu ve výši 6 %.
Pokud by Komise nařídila ve svém rozhodnutí o řízení C 48/2002 zemi Berlín, aby uplatnila svůj nárok vůči bance na splátku některé části podpory, která je neslučitelná se společným trhem, ponechala by země Berlín tuto částku jako vklad v bance.
To by se ale uskutečnilo jen tehdy, pokud by to bylo nutné k tomu, aby k rozhodnému dni 1. ledna 2004 byla udržena kvóta základního kapitálu ve výši 6 %, a tím podle názoru Komise představuje bezpodmínečně nutné minimum.
Schválení smlouvy o splátkách s maximální ekonomickou hodnotou ve výši 1,8 miliard EUR ze strany Komise, je omezeno jen na tento výjimečný případ, to znamená pokud a jen do té míry, jak by rozsah splátek neodvratně ohrozil životaschopnost podniku, a pokud plán restrukturalizace je jinak způsobilý ke schválení.
Smlouva o splátkách představuje v tomto rámci dodatečnou podporu na restrukturalizaci, a vyžaduje tedy vyšší kompenzační opatření, ke kterým se Německo nakonec zavázalo, zejména příslibem, že zajistí prodej Berliner Bank.
Závěr
(309) Podpora v celkové výši 9,7 miliard EUR se skládá ze tří opatření: Zaprvé z přísunu kapitálu v srpnu roku 2001 od země Berlín ve prospěch BGB ve výši 1,755 miliard EUR; zadruhé z odstínění rizik, poskytnutého zemí Berlín v prosinci 2001/dubnu 2002 BGB v nominální maximální výši 21,6 miliard EUR a s ekonomickou hodnotou ve výši 6,1 miliard EUR; a zatřetí ze smlouvy o splátkách uzavřené mezi zemí Berlín a BGB v prosinci roku 2002 s ohledem na možné rozhodnutí Komise o splacení uzavírající řízení C48/2002 (Landesbank Berlin — Girozentrale) a mající ekonomickou hodnotu až 1,8 miliard EUR.
(310) Veškeré předpoklady pro existenci státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou splněny: státní prostředky, zvýhodnění určitého podniku, rušivé účinky na hospodářskou soutěž a ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Z ustanovení o výjimkách ze zásady neslučitelnosti státní podpory se společným trhem nelze použít jiné ustanovení než čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES ve spojení s Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích.
(311) Ve svém posudku — a na základě kritérií pokynů — došla Komise k závěru, že již provedená a plánovaná opatření na restrukturalizaci jsou rozumná, logická a v základě přiměřená k tomu, aby BGB umožnila obnovení dlouhodobé životaschopnosti.
(312) Jako celek postačují, podle názoru Komise, již provedené, plánované a přislíbené prodeje, uzavření a redukce k tomu, aby kompenzovaly rušivé účinky projednávaných opatření pro podporu na hospodářskou soutěž.
(313) Tři poskytnuté podpory — přísun kapitálu, odstínění rizik a smlouva o řešení možných nároků země Berlín vůči bance na splátky — se podle názoru Komise omezují na minimální míru nutnou pro restrukturalizaci s ohledem na finanční prostředky banky a jejích akcionářů.
Bance tak není poskytována přebytečná hotovost a žádné přebytečné vlastní prostředky, které by mohla zneužít k nepřiměřenému rozšíření svých obchodů v neprospěch soutěžitelů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Následující opatření ve prospěch skupiny společnosti Bankgesellschaft Berlin AG ("BGB") představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES:
a) přísun kapitálu ve výši 1,755 miliard EUR zemí Berlín v srpnu 2001;
b) garance ("odstínění rizik") s maximální nominální hodnotou ve výši 21,6 miliard EUR, kterou poskytla země Berlín dne 20. prosince 2001 a dne 16. dubna 2002;
c) smlouva ze dne 26. prosince 2002, uzavřená mezi zemí Berlín a mezi Landesbank Berlin ("LBB") o řešení případných nároků země Berlín vůči LBB po konečném rozhodnutí Komise v probíhajícím řízení C 48/2002.
2. Podpory uvedené v odstavci 1 jsou slučitelné se společným trhem, pokud Německo v plném rozsahu dodrží přísliby předané ve sdělení spolkové vlády, shrnuté v čl. 2 odst. 1 a v příloze tohoto rozhodnutí a pokud podpora uvedená v odst. 1 písm. c) nezpůsobí u skupiny BGB ke dni 1. ledna 2004 překročení kvóty základního kapitálu ve výši 6 % (s ohledem na vyčlenění IBB v rámci čl. 2 odst. 1 písm. d)).
Článek 2
1. Německo přislíbilo
a) zajistit včasné provedení ohlášeného plánu restrukturalizace v souladu s podmínkami uvedenými v příloze;
b) zajistit, aby země Berlín prodala svůj podíl na BGB v souladu s podmínkami uvedenými v příloze;
c) zajistit, aby skupina BGB prodala nebo zlikvidovala všechny podíly na společnostech v oblasti služeb spojených s nemovitostmi, které jsou zahrnuty do odstínění rizik ze dne 16. dubna 2002, podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
d) zajistit, aby účelové rezervní fondy IBB byly vyjmuty z LBB podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
e) zajistit, aby skupina BGB prodala úsek LBB "Berliner Bank", podle pravidel a podmínek uvedených v příloze;
f) zajistit, aby skupina BGB zlikvidovala nejpozději k 31. prosinci 2005 svůj podíl na BGB Ireland plc.
2. Komise může, pokud to bude oznámeno, na základě dostatečně zdůvodněného požadavku Německa
a) prodloužit lhůty uvedené v příslibech nebo
b) za mimořádných okolností upustit od jednoho nebo více závazků nebo podmínek uvedených v těchto příslibech, změnit je nebo nahradit.
Pokud Německo požádá o prodloužení některé lhůty, je nutno předat Komisi dostatečně odůvodněnou žádost, a to nejpozději jeden měsíc před uplynutím příslušné lhůty.
Článek 3
Německo během dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí sdělí Komisi opatření, která byla uskutečněna a které zamýšlí uskutečnit, aby splnilo toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Německo se vyzývá, aby neodkladně předalo kopii tohoto rozhodnutí příjemci podpory.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 2004
o státní podpoře Německa ve prospěch společnosti MobilCom AG
(oznámeno pod číslem K(2004) 2641)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/346/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec odst. 2 čl. 88 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
poté, co byl členský stát a další účastníci vyzváni na základě shora uvedených ustanovení k vyjádření stanoviska [2], a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. Postup
(1) Dopisem ze dne 18. října 2002 Německo informovalo Komisi o poskytnutí takzvané podpory na záchranu ve formě státní záruky za půjčku ve výši 50 milionů EUR poskytnutou společnosti MobilCom AG (dále "MobilCom") prostřednictvím spolkového Kreditanstalt für Wiederaufbau (Úvěrový ústav pro obnovu) (dále "KfW").
Půjčka byla vyplacena dne 19. září 2002.
(2) V dopisech ze dne 21. října 2002 a ze dne 30. října 2002 Komise požadovala další informace, které byly sděleny prostřednictvím dopisů Německa ze dne 23. října 2002, registrovaného dne 23. října 2002, a ze dne 24. října 2002, popř. prostřednictvím dopisu ze dne 5. listopadu 2002, registrovaného dne 5. listopadu 2002.
(3) Dopisem ze dne 27. listopadu 2002, registrovaným dne 28. listopadu 2002, Německo oznámilo poskytnutí další 80procentní záruky při schodku pro novou půjčku ve výši 112 milionů EUR.
Dne 10. prosince 2002 se konalo zasedání se zástupci Komise a Německa.
(4) Komise Německu dopisem ze dne 21. ledna 2003 sdělila své rozhodnutí, že schvaluje záruku za půjčku ve výši 50 milionů EUR jako podporu na záchranu na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a obecných zásad Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [3].
(5) Stejným dopisem Komise Německo informovala o svém rozhodnutí zahájit ohledně 80 % za půjčku ve výši 112 milionů EUR formální řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(6) Rozhodnutí Komise k zahájení řízení bylo zveřejněněno v Úředním věstníku Evropské unie [4].
Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujmutí stanoviska.
(7) Dopisem ze dne 24. února 2003, registrovaným dne 25. února 2003 a dne 26. února 2003, zaujalo Německo stanovisko k rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(8) Dopisem ze dne 14. března 2003, registrovaným dne 14. března 2003, Německo sdělilo Komisi další informace.
Německo současně oznámilo Komisi svůj záměr prodloužit státní záruky za úvěry poskytnuté společnosti MobilCom ve výši 50 milionů EUR a 112 milionů EUR až do konce roku 2007.
Německo kromě toho upozornilo na to, že druhý úvěr byl podniku vyplacen pouze ve výši 88,3 milionů EUR.
(9) Dopisem ze dne 10. dubna 2003 Komise požádala o další informace o plánovaném prodloužení státních záruk, které Německo udělilo dopisem ze dne 9. května 2003, registrovaným dne 12. května 2003.
Další informace Německo předalo dopisem ze dne 21. května 2003, registrovaným dne 21. května 2003.
(10) Dopisem ze dne 3. června 2003, registrovaným dne 4. července 2003, poskytla společnost MobilCom stanovisko k řízení.
(11) Dopisem ze dne 9. července 2003 Komise informovala Německo o tom, že probíhající řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně plánovaného prodloužení záruk za půjčku rozšířila až do konce roku 2007.
(12) Rozhodnutí Komise k rozšíření řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [5].
Komise vyzvala ostatní účastníky k zaujetí stanoviska.
(13) Dopisem ze dne 1. září 2003, registrovaným dne 2. září 2003, zaujalo Německo stanovisko k rozšíření řízení.
Dopisem ze dne 9. září 2003 Komise požádala o další informace.
Německo odpovědělo dopisem ze dne 23. září 2003, registrovaným dne 25. září 2003.
Německo v něm informovalo Komisi kromě jiného o tom, že společnost MobilCom nesplacené úvěry, pro které byly poskytnuty státní záruky, úplně splatila dne 22. září 2003 a že ručitelské listiny společnost KfW (vedoucí společnost v konsorciu) vrátila Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko.
(14) Dopisem ze dne 5. listopadu 2003, registrovaným dne 6. listopadu 2003, Německo prohlásilo žádost podanou Komisi, aby schválila prodloužení záruk pro úvěry do roku 2007 na základě toho, že úvěry byly splaceny, za vyřízenou.
(15) Dopisem ze dne 25. září 2003, registrovaným dne 25. září 2003, a dopisem z 2. října 2003, registrovaným dne 6. října 2003, Komise obdržela vyjádření dvou konkurentů společnosti MobilCom k rozšíření řízení, které byly dále předány Německu, aby k nim zaujalo stanovisko.
Odpověď Německa byla doručena dopisem ze dne 5. listopadu 2003, registrovaným dne 6. listopadu 2003.
(16) Dne 9. ledna a 21. ledna 2004 se konala jednání mezi zástupci spolkové vlády, země Šlesvicka-Holštýnska a podniku a Komise o otázce, zda jsou požadována další opatření pro zamezení nepřípustným nerovným konkurenčním podmínkám.
Dopisem ze dne 13. února 2004, registrovaným dne 13. února 2004, Německo informovalo Komisi, že společnost MobilCom je v zásadně připravena svůj přímý prodej online ze smluv MobilCom týkajících se mobilních telefonů přerušit na časové období 7 měsíců.
Dopisem ze dne 16. února 2004 Komise požádala o vysvětlení některých bodů.
Na další dopis Komise ze dne 26. března 2004 Německo dopisy ze dne 2. a 28. dubna 2004, registrovanými dne 2. dubna 2004, popř. dne 28. dubna 2004, vysvětlilo, že uzavření online-obchodu společnosti MobilCom nemůže přislíbit s konečnou platností.
Dopisem ze dne 23. června 2004, registrovaným dne 24. června 2004, Německo Komisi sdělilo další informace k aktuálnímu vývoji zákazníků společnosti MobilCom.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. MobilCom AG
(17) Společnost MobilCom AG založil v roce 1991 Gerhard Schmid jako společnost MobilCom Communicationstechnik GmbH.
Má své sídlo v Büdelsdorfu, Rendsburg-Eckernförde, Šlesvicko-Holštýnsko, v podporované oblasti podle čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES. Kromě centrály v Büdelsdorfu má společnost MobilCom ještě různé pobočky v Německu (Kiel, Karlstein, Erfurt a Hallbergmoos).
(18) Největším akcionářem společnosti MobilCom je v současné době France Télécom s 28,3 % akcií.
Zbývající akcie vlastní více malých akcionářů.
(19) Společnost MobilCom začala svou obchodní činnost jako další prodejce služeb prostřednictvím mobilních telefonů "druhé generace" ("2G") mj. pro T-Mobile, Vodafone a E-Plus.
Společnost vstoupila v roce 1996 na burzu a v roce 1997 byla jako jedna z prvních firem zapsána na novém trhu burzy cenných papírů ve Frankfurtu.
Vstupem na německý obchod po pevné síti a po internetu v roce 1998 se společnosti MobilCom otevřely další obchodní oblasti.
Expanze v oblasti mobilních telefonů umožnila společnosti MobilCom rychlý růst.
(20) V letech 1997 až 2000 společnost MobilCom koupila další podniky, mezi nimi Netzwerk-Service-Provider Topnet a Mobilfunk-Service-Provider Cellway, jakož i tehdy největší německý internetový vyhledávač DINO-Online.
Společnost MobilCom doplnila portfolio také o telekomunikační podnik TelePassport, Service-Provider D Plus a většinový podíl ve společnosti Computerkette Comtech.
Rovněž v roce 1999 společnost MobilCom uvedla na nový trh ve Frankfurtu internetovou dceru Freenet.de AG, druhého největšího poskytovatele online služeb v Německu.
(21) V roce 2000 společnost MobilCom společně se společností France Télécom založila společný podnik MobilCom Multimedia GmbH s cílem nákupu licence UMTS v dražbě, jakož i vstupu na trh UMTS.
Společnost France Télécom vyměnila svůj podíl ve společném podniku za podíl ve společnosti Mobilcom AG ve výši 28,3 %, takže společnost MobilCom AG disponovala všemi podíly ve společnosti MobilCom Multimedia GmbH.
Za podíly ve společnosti MobilCom AG zaplatila společnost France Télécom kupní cenu ve výši 7,3 miliard EUR.
Potřebné externí financování licence UMTS mělo poskytnout mezinárodní bankovní konsorcium.
Základ strategického partnerství v oblasti UMTS tvořila dohoda o kooperaci ("Cooperation Framework Agreement"), kterou strany podepsaly v březnu 2000.
(22) V srpnu 2000 společnost MobilCom Multimedia GmbH od spolkové vlády koupila v dražbě licenci UMTS za 8,4 miliard EUR.
V roce 2001 byla společnost D Plus spojena fúzí se společností Cellway, aby bylo možné optimálně orientovat strukturu prodeje na obchod UMTS.
V tomto roce se rovněž započalo s výstavbou sítě UMTS.
(23) V obchodní oblasti mobilní telefony/Service Provider se společnost MobilCom měla díky vstupu do obchodu UMTS vyvinout z pouhého Service Providera v poskytovatele služeb pro mobilní telefony s podporou sítě [6].
(24) Obchodní oblast pevná síť/internet zahrnovala zaprvé hlasové telefonní služby, zadruhé obchod s přístupem na internet, který byl provozován prostřednictvím internetové dcery společnosti Freenet.de AG, ve které měla společnost MobilCom podíl ve výši 76,1 %.
V oblasti pevné sítě společnost MobilCom před krizí obsluhovala téměř osm miliónů zákazníků, z toho přibližně 3,2 miliónů tvořili internetoví zákazníci.
(25) Obrat koncernu MobilCom za obchodní rok 2001 činil 2,59 miliard EUR.
To odpovídalo vzestupu přibližně 10 % oproti předešlému roku.
1,919 miliard EUR obratu připadlo na oblast mobilních telefonů/Service Provider, 0,583 miliard EUR na oblast pevné sítě/internetu a 88 milionů EUR na ostatní.
V oblasti UMTS nebylo dosaženo žádného obratu, protože ta se ještě nacházela ve výstavbě.
(26) Na konci roku telefonovalo 5,01 milionů zákazníků pomocí mobilního telefonu od společnosti MobilCom — nárůst ve výši 25 % oproti 4 milionům zákazníků v předchozím roce.
Tímto společnost MobilCom u mobilních telefonů rostla rychleji než trh, který v roce 2001 vykazoval růst ve výši 17 %.
Dvě třetiny zákaznické základny připadly na obchod se smluvními zákazníky, zatímco průměr trhu činil 44 %.
(27) Dne 31. července 2002 společnost MobilCom zaměstnávala 5175 osob včetně zaměstnanců s časově omezenými smlouvami.
To odpovídalo 4463 pracovním místům na plný úvazek.
2. Trh s mobilními telefony
(28) Společnost MobilCom se bude po restrukturalizaci soustřeďovat na obchodní oblast mobilní telefony/Service Provider.
Před krizí byla společnost MobilCom navíc aktivní i v oblasti UMTS a pevné síti/internetu.
(29) Podle informace Německa a podle studie trhu, která je přiložena k předanému plánu restrukturalizace, je trh pro služby mobilních telefonů částí trhu telekomunikačních služeb, který zahrnuje také výkony pro připojení pevné sítě, kabelovou televizi, nájemní vedení, obchod Carrier a ostatní.
Na trh pro mobilní telekomunikační služby ("trh pro služby mobilních telefonů") je oproti trhům pro jiné telekomunikační služby možné nahlížet jako na samostatný věcný trh, protože produkty se zřetelně odlišují od produktů v oblasti jiných telekomunikačních služeb.
(30) U podniků působících na trhu s mobilními telefony je možné rozlišit provozovatele sítě a čisté prodejce služeb ("Service Provider").
Provozovatelé sítě vlastní a provozují infrastrukturu požadovanou pro realizaci mobilních služeb.
Tyto služby prodávají jak přímo, tak i nepřímo prostřednictvím Service Providerů.
Service Provider se omezují na to, aby prodávali služby mobilních telefonů na bázi vlastní tvorby cen.
(31) Podle údajů Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post ("RegTP") (Regulační úřad pro telekomunikaci a poštu) činil celkový obrat s telekomunikačními službami v Německu v roce 2002 přibližně 61 miliard EUR.
Služby pevné sítě a služby mobilních telefonů představují v současnosti s přibližně 1/3 celkového obratu dva nejsilnější segmenty celkového trhu telekomunikačních služeb.
(32) Kumulované celkové výnosy podniků v oblasti mobilních telefonů byly dle údajů RegTP v roce 2002 ve výši 23,7 miliard EUR.
Roční míra růstu služeb v oblasti mobilních telefonů činila mezi léty 1998 a 2002 průměrně 25,7 %, čímž značně převyšovala průměrnou míru růstu celkového trhu pro telekomunikační služby v Německu ve výši 8,3 %.
Průměrná roční míra růstu obratu služeb v oblasti mobilních telefonů přitom byla značně pod průměrnou roční mírou růstu počtů účastníků v této oblasti.
Příčinou byly stále klesající měsíční průměrné obraty na účastníka.
V letech 2001 a 2002 se značně zpomalil růst služeb v oblasti mobilních telefonů (2,8 % v roce 2002).
(33) Základem pro všechny prognózy a studie předložené Komisi ohledně vývoje trhu v oblasti mobilních telefonů v Německu [7] je očekávání, že se počet zákazníků v oblasti mobilních telefonů během příštích tří až čtyř let přiblíží přirozené hranici nasycení v rozmezí od 80 do 90 % obyvatelstva Německa.
Na konci roku 2002 činil průnik na trhu 72,4 % obyvatelstva (2001 68 %).
V budoucnosti nebude již proto pravděpodobně v popředí dosahování vysokého počtu zákazníků, nýbrž udržení stávajících ziskových zákazníků, jakož i růst průměrných měsíčních obratů.
Konkurence se bude stále více orientovat na zákazníky, kteří chtějí změnu.
Jako důsledek let s rychlým růstem 1999/2000 bude v příštích letech v Německu dále růst potřeba výměny koncového přístroje (a tím i smlouvy v oblasti mobilních telefonů).
T-Mobile D1 _BAR_ 27,20 % _BAR_
Vodafone D2 _BAR_ 25,60 % _BAR_
E-Plus E1 _BAR_ 9,30 % _BAR_
O2 _BAR_ 6,50 % _BAR_
Quam _BAR_ 0,05 % _BAR_
Provozovatelé sítě přímo celkem _BAR_ 68,65 % _BAR_
Debitel _BAR_ 13,60 % _BAR_
MobilCom _BAR_ 8,00 % _BAR_
Talkline _BAR_ 3,20 % _BAR_
Hutchison _BAR_ 1,40 % _BAR_
Victor Vox _BAR_ 1,60 % _BAR_
Drillisch _BAR_ 1,10 % _BAR_
Service Provider celkem _BAR_ 31,35 % _BAR_
Digitální mobilní telefonování celkem _BAR_ 100,00 % _BAR_
(35) Vedoucí postavení na trhu v oblasti mobilního telefonování druhé generace mají T-Mobile a Vodafone, které mají k dispozici svou vlastní síť pro mobilní telefonování.
(36) S ohledem na počet zákazníků a pracovníků jsou se společností MobilCom srovnatelní tři poskytovatelé v oblasti mobilního telefonování:
(37) O2 Deutschland provozuje v Německu sítě mobilního telefonování a nabízí služby pro mobilní telefonování.
O2 Deutschland je stoprocentní dcerou společnosti mmO2 plc, dříve dcerou společnosti British Telecommunications plc v oblasti mobilních telefonů.
Podnik zaměstnává 3500 pracovníků.
(38) Debitel je telekomunikačním podnikem bez vlastní infrastruktury sítě, který je činný jako prodejce telefonních minut a funkcí sítě služeb mobilního telefonování druhé generace.
Podnik zaměstnává 3544 pracovníků.
V roce 2002 bylo dosaženo obratu 2,8 miliard EUR.
(39) Talkline je prodejcem služeb mobilního telefonování druhé generace.
V roce 2001 bylo dosaženo obratu ve výši 1,26 miliard EUR.
Podle vlastních údajů podniku společnost Talkline zaměstnává 1000 pracovníků.
3. Finanční potíže a restrukturalizace
(40) Přes značné rozšíření tržeb v oblasti mobilních telefonů/Service Provider v letech 1997 až 2000 v důsledku velmi silného čistého nárůstu zákazníků stále klesaly provozní výsledky společnosti MobilCom v této oblasti.
To bylo možné vysvětlit především stoupajícími náklady na získávání nových zákazníků při současně klesajících maržích u stávajícího obchodování.
V této souvislosti měl rovněž význam nárůst pochybných pohledávek, které zvláště v roce 2001 vyžadovaly vysoké oprávky.
(41) Navíc se externí rámcové podmínky v oblasti UMTS, zvláště vývoj trhu, výrobků Content a koncových přístrojů, vyvíjely hůře, než bylo naplánováno, a se značným časovým zpožděním.
(42) Dne 13. září 2002 společnost France Télécom vyhlásila ukončení partnerství se společností Mobilcom AG, protože autonomní aktivity UMTS německého partnera pokládala za již nerentabilní.
S úplným stažením společnosti France Télécom ze společných aktivit UMTS bylo spojeno okamžité zastavení příslušných plateb na financování obchodu UMTS.
(43) Společnost MobilCom měla k tomuto okamžiku dle údajů ve své obchodní zprávě dluhy ve výši 7,1 miliard EUR a vysokou potřebu oběžných finančních prostředků pro další investice do sítě, pro běžné náklady organizace, jakož i úroky.
Protože společnost France Télécom byla již několik měsíců jediným zbývajícím finančníkem společnosti MobilCom a neexistovaly žádné alternativy financování, byla společnost MobilCom bezprostředně ohrožena platební neschopností.
(44) Za těchto okolností Spolek poskytl příspěvek na záchranu ve formě záruky deficitu za půjčku ve výši 50 milionů EUR.
Půjčku poskytl spolkový KfW a vyplatil dne 21. září 2002.
To podniku umožnilo zachovat nejprve jeho operativní provoz.
Tento příspěvek však není předmětem tohoto řízení, protože byl Komisí schválen již rozhodnutím ze dne 21. ledna 2003.
(45) Zároveň se společnost MobilCom pokusila na základě smlouvy o spolupráci se společností France Télécom uplatnit nárok na vyrovnání.
(46) Dne 22. listopadu 2003 podepsaly společnosti MobilCom AG, mobilcom Holding GmbH, mobilcom Multimedia a France Télécom a Wirefree Services Belgium S.A. dohodu o vyrovnání, MC Settlement Agreement, kterou mohlo být dosaženo dostatečného oddlužení společnosti MobilCom.
(47) Jádrem dohody o vyrovnání bylo převzetí závazků UMTS koncernu MobilCom společností France Télécom.
Společnost MobilCom se výměnou za to — s výjimkou podílu 10 % — zřekla možných zisků z prodeje nebo užívání veškerého majetku UMTS ve prospěch společnosti France Télécom.
(48) Konkrétně společnost France Télécom převzala bankovní závazky (4,692 miliard EUR) a dodavatelské úvěry (kolem 1, 25 miliard EUR).
Zároveň se společnost France Télécom zřekla nároků na splácení svých půjček společníkům ve výši přibližně 1,009 miliard EUR.
Zřeknutí se pohledávek a převzetí závazků se celkově pohybovalo kolem 6,9 miliard EUR s připočtením úroků připadajících do okamžiku převzetí.
(49) Společnost France Télécom dále přislíbila, že poskytne prostředky pro stažení z obchodu UMTS, ovšem s časovým omezením až do 31. prosince 2003 a ve výši do celkové částky 370 milionů EUR.
V ostatním se strany vzájemně zřekly všech nároků ze svého obchodního vztahu [10].
(50) Odstoupení společnosti France Télécom ze spolupráce v obchodě UMTS však nemělo účinky jen na obchodní oblast UMTS společnosti MobilCom, ale vyžádalo si navíc i restrukturalizaci jiných obchodních oblastí, zvláště ztrátové klíčové obchodní oblasti mobilního telefonování/Service Provider.
(51) Společnost France Télécom v souvislosti s projednáváními vyrovnání výslovně odmítla dát k dispozici i prostředky na reorganizaci obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider.
Aby bylo možné zajistit další potřebu financování, která existovala, aby bylo možné financovat potřebná opatření na reorganizaci v této obchodní oblasti, poskytlo Německo a země Šlesvicko-Holštýnsko dne 20. září 2002 další 80procentní záruku deficitu za půjčku ve výši 112 milionů EUR.
4. Popis plánu restrukturalizace
(52) Německo předložilo rozsáhlý plán na restrukturalizaci skupiny MobilCom, který se zabýval příčinami krize a který představoval koncept pro obnovení dlouhodobé rentability.
(53) Podle tohoto plánu spočívaly podstatné příčiny setrvalých hospodářských potíží skupiny MobilCom v klíčové obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider a v dosavadní obchodní oblasti UMTS.
(54) V oblasti UMTS se podle plánu na restrukturalizaci vyvíjely externí rámcové podmínky hůře, než bylo plánováno.
Původní očekávání zisku v souvislosti s obchodem UMTS musela být korigována.
Posledním spouštěčem krize bylo odstoupení společnosti France Télécom od výstavby obchodů UMTS, které koncern MobilCom zasáhlo neočekávaně, což vzhledem ke značné potřebě financí na vývoj obchodu UMTS ohrozilo likviditu skupiny MobilCom.
(55) V obchodní oblasti Service Provider/mobilní telefonování plán na restrukturalizaci uvádí jako hlavní příčinu krize výlučnou orientaci na růst na úkor rentability.
Pozornost byla v této obchodní oblasti, také z důvodů získávání zákazníků pro budoucí obchod UMTS, v minulosti příliš orientována na růst podílu na trhu.
Protože nové zákazníky bylo v minulosti často možné získat pouze s neúměrně vysokými akvizičními náklady a primárně v cenově výhodných tarifech při současně nízkých obratech, byly hrubé výnosové marže nízké.
(56) Neuspokojivá platební disciplína mnohých zákazníků způsobila značně vysoké zatížení a související oprávky.
Obchodní oblast mobilní telefonování/Service Provider dosahovala v tehdejší době trvale ztráty.
(57) Zaměřením se na obchod UMTS se navíc zanedbaly potřebné úpravy v ostatních obchodních oblastech.
(58) Základem strategie na obnovení rentability podniku stanovené v plánu restrukturalizace bylo striktní zaměření se na původní klíčové kompetence Service Provider v oblasti mobilních telefonů.
(59) Nerentabilní provoz UMTS měl být úplně zrušen.
Náklady na odchod z obchodu UMTS, tedy prodej, popř. odstranění všech majetkových předmětů UMTS, jakož i zrušení 1000 pracovních míst na plný úvazek v UMTS, byly v plánu restrukturalizace vypočteny maximálně na 370 milionů EUR.
Podle plánu restrukturalizace tak v oblasti UMTS neexistovala kromě částky ve výši 370 milionů EUR přislíbené společností France Télécom v rámci MC Settlement Agreements žádná jiná potřeba financování.
(60) Dále bylo stanoveno, že se společnost MobilCom stáhne z oblasti internetu/pevné sítě.
K tomuto účelu se měla divize pevné sítě začlenit do společnosti Freenet.de AG a později se měl podíl ve společnosti Freenet.de AG (částečně) prodat.
(61) Strategie reorganizace pro ztrátovou oblast mobilní telefonování/Service Provider vytýčila jako klíčové prvky zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek, koncentraci aktivit spojených s prodejem a zákaznickými službami rozdělených dosud do ústředí v Büdeldorfu a pracoviště v Erfurtu, jakož i pokles nákladů na získávání zákazníků (mimo jiné také zavřením obchodů MobilCom) a očištění zákaznického portfolia.
Celkově by měla být v popředí konsolidace na nižší, ale výnosnější úrovni zákazníků a obratů.
- opatření zaměřená na zákazníky/udržení zákazníků pro optimalizaci struktury tarifů: […]* [11] mil. EUR
- uzavření neziskových obchodů MobilCom: […]* mil. EUR
- zrušení pracovních míst v oblasti Service Provider: […]* mil. EUR
- externí poradenství do března 2003: […]* mil. EUR
- uzavření Karlštejn/Hallbergmoos a přeložení infrastruktury: […]* mil. EUR
- hrozící platební závazky, zvláště z leasingových závazků pro investiční majetek, který se dále nepoužívá kvůli strategické nové orientaci: […]* mil. EUR
- složení hotovosti […]*: […]* mil. EUR
(63) Podle obchodního plánu přiloženého k plánu restrukturalizace, jakož i podle výkazu zisků a ztrát do roku 2007 by měla společnost MobilCom v roce 2005 dosáhnout v oblasti Service Provider ziskového pásma.
K repatriaci státem ručených úvěrů dospěla analýza likvidity na základě tří požadovaných scénářů — příznivý vývoj, střední nebo "realistický" vývoj, jakož i nepříznivý vývoj, k výsledku, že i v případě vývoje obratu podle nejhoršího scénáře je možná repatriace půjček do konce roku 2007.
Rychlejší repatriace by však podle plánu restrukturalizace byla možná, pokud by byl úspěšný prodej podílů ve společnosti Freenet.de AG.
5. Implementace plánu restrukturalizace
(64) Společnost MobilCom již v listopadu 2002 začala realizovat opatření stanovená v plánu restrukturalizace.
Oblast UMTS byla plánovitě zmražena a připravena na prodej.
Předpokládané zrušení celkem 1850 pracovních míst na plný úvazek v oblastech UMTS a Service Provider bylo ukončeno již v březnu 2003.
Také další opatření k sanaci klíčového obchodu Service Provider, jako například zrušení stanovišť Karlstein a Hallbergmoos, uzavření nerentabilních obchodů, jakož i zavedení nové organizační struktury, byla plně realizována ve 4. čtvrtletí 2002 a v 1. čtvrtletí 2003.
(65) Dále byly veškeré aktivity pevné sítě společnosti MobilCom AG sloučeny ve společnosti mobilcom CityLine GmbH (MCL) a dne 10. dubna 2003 v kupní smlouvě mezi společností Freenet.de AG a společností MobilCom AG převedeny na společnost Freenet.de AG.
Obě první splátky ve výši 10 milionů EUR a 8,5 milionů EUR z kupní ceny v celkové výši 35 milionů EUR, která má být zaplacena společnosti MobilCom, které byly splatné již v květnu a v srpnu 2003, byly podle plánu použity k repatriaci druhého úvěru, za který se zaručoval stát.
(66) Síť UMTS byla prodána v květnu 2003 společnosti E-Plus a licence UMTS byla v prosinci 2003 vrácena RegTP.
Tímto mohla společnost MobilCom jako Service-Provider nabízet i služby UMTS a podílet se na vznikajícím trhu [12].
(67) Dne 17. září 2003 představenstvo a dozorčí rada rozhodly o prodeji až 20 % podílů ve společnosti Freenet.de AG.
V rámci postupu "accelerated bookbuilding" bylo prodáno 20 % podílů (3,75 milionů akcií) různým tuzemským i zahraničním investorům.
Hrubý výnos z prodeje akcií činil 176,1 milionů EUR (47 EUR za akcii).
Společnost MobilCom má tedy již jen 52,89 % podílů ve společnosti Freenet.de AG.
(68) Dosaženým výnosem společnost MobilCom dne 22. září 2003 uhradila nezaplacené úvěrové linky z obou státem zaručených půjček a tím se zbavila dluhů.
Záruční listiny se vrátily Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko.
(69) Společnosti MobilCom zůstal po úhradě půjček z prodeje akcií Freenet výnos ve výši téměř 60 milionů EUR.
(70) Prodej dalších podílů ve společnosti Freenet.de AG není podle informací Německa plánován.
Podíl společnosti MobilCom ve společnosti Freenet.de AG se mezitím ze strategického podíl změnil ve finanční účast, i když společnost MobilCom stejně jako předtím vlastní 52,89 % akcií.
Podle informací Německa existují mezi dílčím koncernem Freenet a dílčím koncernem MobilCom pouze nepatrná operativní propojení.
Mezi společností MobilCom a společností Freenet.de AG neexistuje žádná ovládací smlouva a smlouva o odvodu zisku.
(71) V říjnu 2003 přibyly společnosti MobilCom další mimořádné výnosy z úspěšného prodeje akcií MobilCom zakladatele a bývalého šéfa firmy MobilCom prostřednictvím jeho pověřence Prof. Helmuta Thoma [13].
(72) Koncern MobilCom se v obou obchodních oblastech mobilní telefonování/Service Provider a pevná síť/internet vrátil do pásma zisku.
V oblasti Service Provider společnost MobilCom ve 2. čtvrtletí a ve 3. čtvrtletí 2003 dosáhla pozitivního výsledku a poprvé po jedenácti čtvrtletích zaznamenala opět zisky.
EBITDA (výsledek před odečtením úroků, daní a odpisů) stoupl v obchodním roce 2003 v obou obchodních oblastech mobilní telefonování/Service-Provider a pevná síť/internet při obratu 1,837 miliard EUR souhrnně na 103,6 mil. EUR.
EBIT (výsledek před odečtením úroků a daní) se zlepšil na 22,3 mil. EUR (pro srovnání rok 2002: —372,9 milionů EUR).
(73) Vývoj segmentu Service Provider byl během fáze restrukturalizace následovný [14]:
Výsledek _BAR_ čtvrtletí 1 2004 _BAR_ čtvrtletí 4 2003 _BAR_ čtvrtletí 3 2003 _BAR_ čtvrtletí 2 2003 _BAR_ čtvrtletí 1 2003 _BAR_
Obrat v milionech EUR _BAR_ 349 _BAR_ 371 _BAR_ 336 _BAR_ 329 _BAR_ 321 _BAR_
EBITDA v milionech EUR _BAR_ 15,2 _BAR_ — 11,2 _BAR_ 17,4 _BAR_ 13,5 _BAR_ — 5,2 _BAR_
EBITDA z obratu _BAR_ 4,4 % _BAR_ — 3,0 % _BAR_ 5,2 % _BAR_ 4,1 % _BAR_ — 1,6 % _BAR_
EBIT v milionech EUR _BAR_ 8,7 _BAR_ — 20,2 _BAR_ 10,3 _BAR_ 4,8 _BAR_ — 14,2 _BAR_
EBIT z obratu _BAR_ 2,5 % _BAR_ — 5,4 % _BAR_ 3,1 % _BAR_ 1,5 % _BAR_ — 4,4 % _BAR_
Zákazníci mobilního telefonování v mil. _BAR_ 4,2 _BAR_ 4,2 _BAR_ 4,1 _BAR_ 4,2 _BAR_ 4,5 _BAR_
z toho smluvní zákazníci v mil. _BAR_ 2,4 _BAR_ 2,6 _BAR_ 2,6 _BAR_ 2,7 _BAR_ 3,0 _BAR_
z toho zákazníci Prepaid v mil. _BAR_ 1,8 _BAR_ 1,6 _BAR_ 1,5 _BAR_ 1,5 _BAR_ 1,5 _BAR_
noví zákazníci brutto v mil. _BAR_ 0,42 _BAR_ 0,43 _BAR_ 0,19 _BAR_ 0,13 _BAR_ 0,16 _BAR_
(74) Při zohlednění zisku z prodeje z umístění 3,75 milionů akcií Freenet vzrostl výsledek koncernu v roce 2003 na 160,4 milionů EUR.
Podle vlastní výpovědi stojí tedy společnost Mobilcom opět na solidním základu.
6. Podrobnosti k poskytnutým státním zárukám
(75) Úvěr poskytnutý kreditním ústavem KfW dne 19. září 2002 na 50 milionů EUR, který byl ze 100 % zajišťován spolkovou zárukou, byl nejprve omezen časově do 15. března 2003 a mohl být prodloužen do 15. září 2003.
Půjčka byla nejprve prodloužena až do 21. července 2003.
V červenci 2003 ale KfW prodloužil platnost této půjčky ještě jednou až do rozhodnutí Komise o předloženém plánu restrukturalizace, nejpozději ale do 20. května 2004.
Úroková sazba půjčky činila 6,814 %.
Tato úroková sazba se skládala z Euro Interbank Offered Rate (Euribor) pro příslušné úrokové období s připočtením marže ve výši 3,50 % p.a.
(76) Druhou záruku za půjčku poskytnutou společnosti MobilCom AG a společnosti MobilCom Holding GmbH ve výši 112 milionů EUR od bankovního konsorcia sestávajícího z Deutsche Bank AG, Dresdner Bank AG, KfW a der Landesbank Schleswig-Holstein pod vedením KfW převzal Spolek a země Šlesvicko-Holštýnsko společně.
Půjčka, která byla poskytnuta 20. listopadu 2002, měla platnost 18 měsíců až do 20. května 2004.
Výplata úvěru se měla uskutečnit v několika tranžích.
Úrok se skládal z Euro Interbank Offered Rate (Euribor) pro příslušné úrokové období jedné každé tranže a z marže ve výši 2,50 % p.a..
Záruka Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko zajišťovala dohromady 80 % částky úvěru.
Spolek ručil za 48 % částky a země za 32 % částky.
Záruka byla podle rozhodnutí o záruce ze dne 20. listopadu 2002 časově omezena do 15. března 2003.
Při předložení plánu restrukturalizace Komisi před uplynutím této lhůty se ale mělo toto časové období automaticky prodloužit až do okamžiku rozhodnutí Komise o příspěvku na základě tohoto plánu.
Předložením plánu restrukturalizace v březnu 2003 se tímto rozšířila druhá záruka na celou dobu platnosti úvěru až do okamžiku rozhodnutí Komise na základě plánu.
(77) Německo oznámilo, že poplatek, který měla společnost MobilCom uhradit Spolku ze záruky za 50 milionů EUR, jakož i z úvěru 112 milionů EUR, činil vždy 0,8 % p.a..
Dále bylo nutné splnit vždy úhradu podání žádosti ve výši 25000 EUR.
Zemi Šlesvicko-Holštýnsko se měla uhradit poplatek ze záruky ve výši 1 % p.a. a poplatek za zpracování ve výši 25564 EUR.
(78) Podle údajů Německa společnost MobilCom v důsledku okolnosti, že na restrukturalizaci bylo zapotřebí jen 88,3 milionů EUR a žádost zůstala u této částky, oznámila dopisem ze dne 1. dubna 2003 vůči KfW jako vedoucí osobě konsorcia své zřeknutí se ještě nezaplacené částky úvěru ve výši 23,7 milionů EUR.
7. Důvody pro zahájení popř. rozšíření řízení
(79) Komise schválila záruku za půjčku ve výši 50 milionů EUR jako záchranný příspěvek na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a zásad Společenství.
(80) Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního kontrolního řízení Komise také záruku Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko pro druhou půjčku zařadila jako státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Na základě svého předběžného posouzení dospěla Komise ke konstatování, že ohlášené příspěvky musí být hodnoceny na základě zásad Společenství, a zpochybnila slučitelnost se společným trhem.
(81) Komise nemohla zvláště jasně rozpoznat, zda také později poskytnutý úvěr ve výši 112 milionů EUR byl využit výlučně pro zachování obchodního provozu v uvedeném časovém období záchrany nebo již na restrukturalizaci podniku.
Podpora na restrukturalizaci může na základě svého charakteru narušit hospodářskou soutěž a může být schválena pouze na základě plánu restrukturalizace, který ale Komisi k okamžiku zahájení řízení podle čl. 88 odst.
(82) Rozhodnutím ze dne 9. července 2003 zahrnula Komise do probíhajícího zkušebního řízení i původně plánované prodloužení záruk za půjčky do roku 2007.
(83) Komise zvláště zpochybnila, že společnost MobilCom skutečně byla odkázána na prodloužení státem zajišťovaných úvěrů.
K tehdejšímu momentu nemohla vyloučit, že společnost MobilCom mohla dosáhnout dostatečných prostředků na úhradu úvěru postupným prodejem svého podílu v internetové dceři Freenet.de AG.
III. STANOVISKO NĚMECKA
(84) Poté, co byly úvěry splaceny dne 22. září 2003 a záruční listiny byly vráceny poskytovatelům záruk, prohlásilo Německo preventivně podanou žádost o schválení prodloužení záruk za úvěry až do roku 2007 za vyřízenou.
(85) Co se týče poskytnutí druhého příspěvku v podobě záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR, drží se Německo svého pojetí, že také tato záruka představuje záchranný příspěvek ve smyslu obecných zásad Společenství.
(86) Německo prohlašuje, že prostřednictvím úvěrů byla financována výlučně opatření v obchodní oblasti Service Provider, jako například zákaznická opatření pro optimalizaci tarifní struktury, uzpůsobení nákladů na prodej a opatření k redukci běžných personálních nákladů, která by sama sloužila k zachování běžného obchodního provozu a k redukci potřeby likvidity ve fázi záchrany.
Bez těchto opatření by byla potřeba likvidity do března 2003 vyšší o dalších 110 milionů EUR.
(87) Navíc ještě nebyl předložen podrobný plán restrukturalizace k momentu poskytnutí zpochybňovaných příspěvků a v nejbližší ho nebylo možné zpracovat.
(88) Pro případ, že se Komise tímto posouzením nebude řídit, žádá Německo schválení druhé záruky za půjčku jako příspěvek na restrukturalizaci na základě plánu restrukturalizace, který bude Komisi předložen později.
Podle pojetí Německa zvláště stažení společnosti MobilCom z obchodu UMTS a z obchodní oblasti pevné sítě a internetu, které je stanovené v plánu restrukturalizace, vyrovná možná zhoršení hospodářské soutěže na trhu mobilního telefonování, které by mohla způsobit státem zajištěná půjčka.
IV. STANOVISKA TŘETÍCH STRAN
1. Stanovisko společnosti MobilCom
(89) Ve svém stanovisku k zahájení a rozšíření formálního řízení společnost MobilCom odmítá pochybnosti o slučitelnosti poskytovaných příspěvků se společným trhem.
(90) Společnost MobilCom uvádí, že konkurence na trhu služeb v oblasti mobilních telefonů by bez další existence společnosti MobilCom byla ochromena.
Trh v oblasti mobilního telefonování je ovládán provozovateli sítě s celkově téměř 70procentním podílem na trhu, přičemž přibližně 52 % připadá na oba velké dominující poskytovatele T-Mobile a Vodafone.
Zmizení společnosti MobilCom by bylo společnosti Debitel vytvořilo kvazi-monopol mezi Service Providery, kteří nedisponovali vlastní sítí.
Společnost Debitel by tím nebyla nucena spojovat nejvýhodnější tarify a nabízet je svým zákazníkům.
Role Service Providerů jako katalyzátorů cenové konkurence mezi provozovateli sítě by takto byla rozhodujícím způsobem oslabena a oligopolistická struktura německého trhu v oblasti mobilního telefonování by se byla dále upevňovala.
(91) Společnost MobilCom dále tvrdí, že státní záruka nevedla ke zhoršení trhu a že se omezovala na absolutní minimum.
Záruka zajišťovala celkově pouze 80 % částky půjčky.
Prostředky, které byly k dispozici, byly naplánovány zcela pro realizaci plánu restrukturalizace a omezeny striktně na náklady restrukturalizace v oblasti Service Provider.
Každé z opatření popsaných v plánu restrukturalizace bylo nezbytným předpokladem pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku, přičemž společnost MobilCom opakovaně podrobně vysvětlila a dále rozčlenila jednotlivé náklady stanovené v plánu restrukturalizace.
(92) Společnost MobilCom upozorňuje také na to, že ostatní konkurenti z plánu restrukturalizace profitovali, protože se potom společnost MobilCom zbavila veškerých aktivit, které bezprostředně nepatřily ke klíčové obchodní oblasti, pro tuto ale byly prospěšné, jako obzvláště provoz sítě UMTS.
(93) Kromě toho nelze očekávat žádné negativní účinky na konkurenty, protože v rámci restrukturalizace v oblasti Service Provider dochází také tam ke značným redukcím kapacity.
Zvláště kvůli značnému snížení stavu personálu a uzavření pracovišť byla pro společnost MobilCom značně omezena možnost získávat zákazníky.
(94) V jednáních mezi Německem a Komisí dne 9. ledna a 21. ledna 2004, kterých se zúčastnili také zástupci společnosti MobilCom, společnost MobilCom upřesnila svá písemná vyjádření v tom, že podnik stejně jako dříve zastává právní pojetí, který zastupuje také Německo, že se u poskytnutého druhého příspěvku jedná o příspěvek na záchranu a ne o příspěvek na restrukturalizaci.
Otázka vhodných opatřeních na kompenzaci tímto nevzniká.
2. Stanovisko společnosti Talkline GmbH & Co KG
(95) Společnost Talkline GmbH & Co KG (dále jen "Talkline") je jako Service Provider pro mobilní telekomunikaci bezprostředním konkurentem společnosti MobilCom.
Společnost Talkline upozorňuje na to, že se podnik rovněž jako další bezprostřední konkurenti v uplynulých dvou letech přizpůsoboval podmínkám trhu a musel novou orientaci realizovat na vlastní náklady a bez státní podpory.
(96) Společnost Talkline nejprve uvádí, že se u druhého státem zajišťovaného úvěru jedná o příspěvek na restrukturalizaci pro společnost MobilCom a ne o příspěvek na záchranu.
Restrukturalizace podniku začala již před poskytnutím druhé půjčky v listopadu.
(97) Podnik kromě toho zastává názor, že narušení konkurence vyvolané kvůli příspěvkům společnosti MobilCom má zvláštní intenzitu.
Poskytnuté příspěvky nejsou bez dostatečné kompenzace slučitelné se společným trhem.
(98) Zvláštní intenzitu narušení konkurence zdůvodňuje společnost Talkline zaprvé tím, že záruka společnosti MobilCom umožnila neomezené další obchodování při současně plynulé a úplné restrukturalizaci.
Společnost MobilCom během restrukturalizace sice ztratila podíly na trhu, ale přítomnost značky na trhu byla pro konkurenty nadále citelná.
(99) Zadruhé státem zajišťované úvěry společnosti MobilCom umožňovaly dosáhnout ziskovosti zákaznické základny.
Společnost MobilCom po očištění základny zákazníků rostla přibližně stejně silně jako trh, měla ale k dispozici neúměrně výnosnější kmen zákazníků.
(100) Navíc společnost MobilCom mohla na základě úvěrů oddálit avizovaný prodej pevné sítě společnosti Freenet.de AG a návazný dílčí prodej podílu, takže podnik mohl profitovat z růstu kurzu, který byl v této souvislosti očekáván, nejen s ohledem na úhradu úvěru, nýbrž také s ohledem na nové investice v obchodování v oblasti mobilních telefonů, protože prodej 20 % balíku akcií v září 2003 zabezpečit společnosti MobilCom po úplné úhradě úvěrů další likvidní prostředky ve výši téměř 60 milionů EUR.
(101) Společnost Talkline navíc zpochybňuje nutnost poskytnutí již druhé záruky.
Společnost MobilCom údajně již tehdy disponovala značným investičním majetkem, přičemž společnost Talkline vyzdvihuje zvláště podíl ve společnosti Freenet.de AG.
Prodej 20 % podílů ve společnosti Freenet (3,75 milionů akcií) uskutečněný až v září 2003 by měl podniku již v listopadu 2002 při tehdejším kurzu akcií přibližně 5 EUR vynést příjmy ve výši minimálně 18,75 milionů EUR.
Prodej celého podílu (13,65 milionů akcií) by byl podniku přinesl likvidní prostředky ve výši 68 milionů EUR, a tím by se podnik obešel bez úvěru a bez jistoty státní záruky.
Tento výpočet vychází přitom toliko z kurzu na burze, ale ne ze skutečné běžné čisté hodnoty společnosti Freenet.de AG, kterou dozorčí rada společnosti MobilCom a představenstvo společnosti Freenet.de AG zařazují značně výše.
(102) Pokud Komise dospěje k závěru, že státní záruka za druhý úvěr představuje přípustný příspěvek na restrukturalizaci, může tuto podle názoru společnosti Talkline schválit pouze tehdy, pokud Německo nabízí další vhodná kompenzační opatření podle bodu 35 a dalších obecných postupů Společenství.
(103) Opatření uvedená Německem nejsou podle názoru společnosti Talkline dostačující, aby vyrovnala negativní účinky příspěvku.
Snížení kapacit v oblasti mobilního telefonování a s tím spojenou repatriaci základny zákazníků je možné odvodit převážně z toho, že společnost MobilCom zrušila nerentabilní zákaznické vztahy.
Tato redukce byla požadována z ekonomického hlediska a nemůže být tedy akceptována jako protiplnění.
(104) Odstoupení z obchodu v oblasti pevné sítě a internetu nebylo provedeno úplně.
Navíc prodej podílu ve společnosti Freenet ve svém účinku na konkurenci v oblasti mobilního telefonování představuje přeskupení kapitálu.
Jako protiplnění pro možná narušení soutěže je tedy nejen bez významu, nýbrž dokonce je zvláštním zostřením narušení, protože společnost MobilCom nyní investuje výnos z prodeje podílu ve společnosti Freenet bezprostředně do oblasti Service Provider.
(105) Zmrazení obchodu UMTS bylo ekonomickou nutností a není tedy také vhodné jako kompenzační opatření pro narušení konkurence v oblasti mobilního telefonování.
Z odstoupení profitují toliko zbývající držitelé licence UMTS, kteří mají v přímém vztahu o konkurenta méně.
(106) Společnost Talkline nakonec navrhuje katalog možných opatření pro vyrovnání narušení konkurence, která podle jejího názoru vznikla.
Tato opatření zahrnují podílový "prodej" zákazníků konkurentům, časově omezené zavření Online Shops a jiných přímých kanálů a stažení z obchodu UMTS jako Service-Provider (tzv. Enhanced Service Providing) na časově omezené období.
3. Stanovisko třetí strany, která žádá o uchování své identity v tajnosti
(107) Komise kromě toho obdržela stanovisko dalšího konkurenta, který je rovněž činný jako čistý Service Provider bez vlastní struktury sítě.
(108) Také tento konkurent je toho názoru, že nabízená protiplnění nestačí, aby bylo možné dosáhnout omezení kapacit v klíčovém obchodě společnosti MobilCom, které je potřebné pro vyrovnání zkreslení konkurence.
Společnost MobilCom se chce soustřeďovat na zákazníky s vysokými výkony ve středním a horním segmentu.
Dále by mohla společnost MobilCom i přes odchod zákazníků zachovat svou přítomnost na trhu, protože na základě soustředění se na výnosné zákazníky mohu být sníženy náklady a zvýšeny obraty.
(109) Při současné situaci na trhu vyznačující se nasycením trhu, nižšími průměrnými obraty na zákazníky a klesajícími maržemi je prý přemisťovací program sledovaný společností MobilCom cílem všech podniků, které provozují Service Providing.
Příspěvky, které přímí konkurenti nemají k dispozici, společnost MobilCom používá, aby si u významné a tvrdě vybojované vrstvy zákazníků pořídila konkurenční výhodu.
Německo tak restrukturalizaci společnosti MobilCom podpořilo přímo na náklady konkurentů, což prý bez dalších kompenzačních opatření není přijatelné.
V. REAKCE NĚMECKA NA STANOVISKA TŘETÍCH STRAN
(110) Ve své reakci na stanoviska třetích stran Německo k otázce nutnosti poskytování druhého příspěvku prohlašuje, že likvidita požadovaná pro další vedení běžného obchodního provozu společnosti MobilCom byla vyčerpána v polovině listopadu 2002.
Bez poskytnutí půjčky konsorcia KfW by byla společnost MobilCom musela neprodleně vyhlásit úpadek.
Podle odhadu představenstva společnosti MobilCom by při žádosti o vyhlášení úpadku byla brzy odloučena část zákaznických vztahů, takže restrukturalizace společnosti MobilCom z úpadku by byla nebyla možná.
(111) Německo nadále prohlašuje, že prý také společnost France Télécom při zahájení jednání o vyrovnání ve druhé polovině září 2002 již dávala najevo, že se k osvobození společnosti MobilCom od závazků vztahujících se k UMTS může zavázat pouze tehdy, pokud bude zajištěno, že společnost MobilCom nebude během právních lhůt pro napadení úpadku muset vyhlásit úpadek.
Podle tohoto prý společnost France Télécom od začátku jednání požadovala znalecky podložené stanovisko na pozitivní prognózu dalšího stavu pro oblasti obchodu, které zůstávají u společnosti MobilCom, jakož i přísliby třetích osob k zajištění financování požadovaného pro úspěšnou sanaci.
Půjčka konsorcia KfW ve výši 112 milionů EUR, která má posloužit pro tento účel, byla podle tohoto učiněna za podmínky uzavření MC Settlement Agreement.
Společnost France Télécom dále požadovala, že potřebné úvěry musí být k dispozici minimálně na 18 měsíců.
Časovým omezením úvěrů a záruky až do 20. května 2004 se podle údajů Německa tomuto požadavku vyhovělo.
(112) Německo dále prohlašuje, že státní záruka za poskytnutí půjčky byla zapotřebí.
Smlouva o půjčce s konsorciem KfW zavazovala společnost MobilCom k poskytnutí veškerých jistot, které měla k dispozici.
Tyto ale nestačily, aby konsorcium KfW bylo ochotno poskytnout potřebné finanční prostředky.
Spíše banky konsorcia — přes intenzivní snahy spolkové vlády na vyšší vlastní riziko bank — trvaly na zajištění ve výši 80 % částky úvěru zárukou Spolku a země Šlesvicko-Holštýnsko ve schodku.
Bez tohoto veřejného zaštítění rizika by byla žádná z bank nebyla ochotna poskytnout společnosti MobilCom finanční prostředky, což by bylo vedlo k platební neschopnosti společnosti MobilCom.
(113) K otázce omezení příspěvku na nutné minimum Německo uvedlo, že se společnost MobilCom ve smlouvě o půjčce s konsorciem KfW zavázala, že všechny čisté výnosy plynoucí z prodeje podstatného hmotného a/nebo finančního investičního majetku použije k repatriaci půjček a tím zároveň státní záruky.
Navíc se společnost MobilCom zavázala, že v co nejkratší době zahájí prodej divize pevné sítě a internetu.
Podle toho společnost MobilCom neprodleně začala se svými snahami o prodej — to se týká také majetku UMTS — a tyto ukončila tak rychle a tak úspěšně, že mohla být realizována předčasná úhrada nezaplacených úvěrových linek a tím i repatriace státních záruk.
(114) Prodejem divize pevné sítě, majetku UMTS a později prodejem akcií Millenium se postupně zredukovalo nárokování úvěru a nakonec byl prodejem uskutečněným dne 17. září 2003 podíl ve společnosti Freenet.de AG repatriován s konečnou platností na nulu.
Tímto byla státní záruka nárokována pouze na přibližně polovinu platnosti úvěru KfW.
(115) Ještě rychlejší zhodnocení majetku a tím repatriace státem zajištěných úvěrů nebylo možné.
Toto platilo jak pro prodej divize pevné sítě sjednaný již v březnu 2003 a pro prodej majetku UMTS sjednaný v květnu 2003, tak i pro prodej akcií MobilCom, který byl schválen až od dubna 2003, prostřednictvím pověřence D. Dietera Thomy, vůči kterému společnost MobilCom neměla žádná práva udělovat instrukce, nýbrž který byl podle své smlouvy o svěřenecké správě s Gerhardem Schmidem a společností Millenium povinen dosáhnout co možná nejvyššího výnosu z prodeje.
(116) To podle Německa také ale platilo pro prodej akcií Freenet.
Neboť podle předpisů německého akciového práva bylo představenstvo povinno v zájmu podniku a jeho akcionářů zabránit prodeji jeho aktiv pod hodnotou.
Německo konkrétně uvedlo, že brzký prodej podílu v tehdejším termínu by se byl mohl uskutečnit pouze prostřednictvím burzy.
Tehdy nízký kurz akcií Freenet na burze ve výši přibližně 5 EUR (burzovní hodnota celkového podílu: 68 milionů EUR) by se byl při brzkém prodeji 76,1 % akcií Freenet pravděpodobně zhroutil.
Dozorčí grémia by s tím v listopadu 2002 nesouhlasila, protože valná hromada společnosti France Télécom v termínu MC Settlement Agreement toto ještě neschválila.
(117) Německo uvádí, že pro společnost MobilCom neexistovaly žádné alternativy, aby se mohla udržet na trhu.
Platební neschopnost by byla v každém případě v zájmu konkurentů, protože těm by potom bez jakéhokoliv úsilí přibyla zákaznická základna společnosti MobilCom.
Rozbití skupiny MobilCom kvůli platební neschopnosti ale podle názoru Německa nebylo odůvodněné.
Zvláště konkurenční, infrastrukturní hlediska a hlediska pracovního trhu hovořila spíše pro poskytnutí státní záruky.
(118) Kromě toho se Německo dále trvá na svém názoru, že kompenzační opatření byla již ve značném rozsahu provedena, totiž zvláště prodejem obchodní oblasti UMTS, prodejem obchodu po pevné síti, redukcí kvalifikované většiny společnosti MobilCom ve společnosti Freenet.de AG na pouhou finanční účast, jakož i uzavřením poboček Hallbermoos a Karlstein.
V přímých jednáních v lednu 2004 Komise ale s Německem posuzovala možná další kompenzační opatření, zvláště uzavření Online-Shops společnosti MobilCom na omezené časové období 7 měsíců, se kterým Německo původně souhlasilo.
V dubnu 2004 Německo ale sdělilo, že uzavření Online-Shops nemůže s konečnou platností přislíbit.
VI. Hodnocení opatření
(119) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou, pokud není ve Smlouvě o ES stanoveno jinak, státní nebo ze státních prostředků poskytnuté příspěvky, které kvůli zvýhodňování určitých podniků nebo výrobních odvětví narušují hospodářskou soutěž nebo existuje nebezpečí, že ji naruší, v nesouladu se Společným trhem, pokud narušují obchod mezi členskými státy.
(120) Komise konstatuje, že žádost Německa o schválení prodloužení státních záruk za úvěry až do roku 2007 byla vyřízena tím, když byly úvěry dne 22. září 2003 splaceny a záruční listiny vráceny poskytovatelům záruk.
Komise již tedy o této žádosti nemusí rozhodovat.
(121) Dne 21. ledna 2003 Komise schválila státní záruku na úvěr ve výši 50 milionů EUR na základě obecných zásad Společenství jako příspěvek na záchranu.
Tento příspěvek tedy nemusí být znovu hodnocen.
1. Státní záruka za půjčku ve výši 112 milionů EUR jako příspěvek
(122) Ohledně 80 % státní záruky za půjčku ve výši 112 milionů EUR poskytnutou dne 20. listopadu považuje Komise za prokázané, že se přitom jedná o příspěvky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(123) Záruka byla poskytnuta spolkovým ministerstvem financí Spolkové republiky Německo, jakož i ministerstvem hospodářství, technologie a dopravy země Šlesvicko-Holštýnsko, dvěma státními úřady.
Je tedy možné ji přiřadit státu.
(124) Státní záruky spadají do působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud není zaplacena prémie odpovídající trhu a pokud je omezen obchod mezi členskými státy [15].
(125) Komise je toho názoru, že poplatek za státní záruku neodpovídá obvyklé situaci na trhu.
Německo sdělilo, že poplatek, který společnost MobilCom uhradila Spolku za záruku, činila vždy 0,8 % p.a.
Dále bylo nutné poskytnout vždy úhradu za žádost ve výši 25000 EUR.
Zemi Šlesvicko-Holštýnsko bylo nutné uhradit poplatek za záruku ve výši 1 % p.a. a poplatek za zpracování ve výši 25564 EUR.
Další údaje o přiměřenosti rizika, popř. obvyklosti poplatků na trhu ale Německo neuvedlo.
Německo označuje záruku za druhou půjčku také jako podporu.
Z tohoto hlediska a z pohledu obtížné finanční situace, ve které se společnost MobilCom nacházela, a skutečnosti, že podnik stál krátce před úpadkem, dospívá Komise k závěru, že úhrada neodrážela riziko, které na sebe Spolek a země vzaly převzetím státní záruky, a že za těchto podmínek by záruku neposkytl žádný soukromý účastník na trhu.
(126) Záruka takto společnosti MobilCom poskytla selektivní výhodu, kterou by podnik za normálních tržních podmínek nebyl získal.
Zvláště se tímto zlepšily možnosti společnosti na získání úvěru.
Na základě záruky mohl podnik MobilCom, který se nacházel ve finanční tísni, přijmout půjčky za podmínek, které nejsou v souladu s jeho skutečnou finanční situací a s rizikem, které převzal poskytovatel půjčky, při poskytnutí půjčky podnikům ve srovnatelné finanční situaci, bez státní záruky.
Za normálních tržních podmínek jen málokterá z bank odmítne poskytnutí úvěru podnikům, pokud je úhrada kapitálu zajištěna státem.
(127) Navíc může záruka omezit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy.
Společnost MobilCom nabízí v celém Německu služby mobilního telefonování GSM druhé generace.
Záruka za úvěr, kterou poskytlo Německo, zlepšila konkurenční pozici společnosti MobilCom a mohla tedy poškodit konkurenční podmínky dalších poskytovatelů mobilního telefonování druhé generace.
Záruka rovněž přispěla k upevnění pozice společnosti MobilCom na úrovni Společenství, protože tímto se omezila možnost nabízejících z jiných členských států při budování nebo rozšiřování své pozice v Německu.
Na telekomunikačním trhu Společenství panuje silná konkurence mezi provozovateli z různých členských států.
Mnoho (aktuálních nebo potenciálních) konkurentů společnosti MobilCom v poskytování služeb mobilního telefonování druhé generace jsou podniky, které mají své hlavní sídlo v jiných členských státech (např. O2, E-Plus, Vodafone D2, Talkline a Debitel.
(128) Z tohoto důvodu se u poskytnuté státní záruky jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(129) Samotný zaručený úvěr podle názoru Komise neobsahuje žádné prvky podpory přesahující záruku.
Zárukou byl úvěr zajištěn v souladu s požadavky trhu.
Také úroková sazba za úvěr ve výši112 milionů EUR (2,5 % p.a. prostřednictvím EURIBOR), která byla pro MobilCom vypočtena, je srovnatelná s úrokovými sazbami pro zdravé podniky a není nižší než referenční úrokové sazby Komise [16].
2. Slučitelnost se zásadami společného trhu
(130) V článku 87 Smlouvy o ES jsou stanoveny výjimky ze zásady nesouladu státních podpor se společným trhem. Ustanovení o výjimkách čl.
87 odst. 2 by mohlo zdůvodnit soulad podpor se společným trhem.
Příspěvkové opatření nemá ani sociální charakter a je poskytováno jednotlivým spotřebitelům (písmeno a)) a ani neslouží k odstranění škod, které vznikly následkem přírodních katastrof nebo jiných mimořádných událostí (písmeno b)), a konečně není určeno pro ekonomiku určitých oblastí Spolkové republiky Německo (písmeno c)). Další výjimky jsou možné podle čl.
87 odst. 3 písmena a) a c) Smlouvy o ES (regionální aspekt), zde je ale nelze použít, protože příspěvek pro společnost MobilCom neslouží cíleně rozvoji určité ekonomické oblasti.
Také ustanovení o výjimkách čl. 87 odst.
3 písmena b) a d) nejsou použitelná. Vztahují se na podporu důležitých záměrů ve společném zájmu, jakož i podporu kultury a zachování kulturního dědictví.
(131) Tímto trvá ustanovení o výjimkách podle čl. 87 odst.
3 písmena c) Smlouvy o ES a o toto se opírajících zásad Společenství. Komise je toho názoru, že další obecné zásady Společenství — např. pro podpory na výzkum a vývoj, podpory malým a středním podnikům nebo podpory na zaměstnávání a vzdělání — nelze použít.
Pokud jsou splněny předpoklady uvedené v zásadách Společenství, může podpora na záchranu a restrukturalizaci přispět k vývoji hospodářského odvětví, aniž by byl poškozen obchod (bod 20 zásad Společenství), a následně může být správně považována za slučitelnou se společným trhem.
a) Posouzení druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci
(132) Po zevrubném přezkoumání dochází Komise k závěru, že se u druhé podpory, oproti názoru, který zastupuje Německo a zvýhodněný podnik, jedná o podporu na restrukturalizaci, a ne o podporu na záchranu.
(133) Podle zásad Společenství má podpora na záchranu přirozeně přechodný charakter.
Slouží k dalšímu vedení podniku v potížích do té doby, jak je toto zapotřebí k sestavení plánu restrukturalizace nebo likvidity.
Její výše se musí omezit na částku, která je potřebná pro další vedení podniku až do sestavení plánu restrukturalizace (např. krytí mzdových nákladů nebo běžného pořizování).
(134) Restrukturalizace se proti tomu opírá o realistický, koherentní a dalekosáhlý plán k opětovnému dosažení dlouhodobé rentability podniku.
K tomu patří zvláště prvky reorganizace a racionalizace činností podniku, což obecně znamená stažení se z deficitních oblastí, jakož i restrukturalizace oblastí činností, které se mohou opět stát konkurenceschopnými.
Podniková restrukturalizace musí být zpravidla provázena restrukturalizací finanční.
(135) Komise je toho názoru, že druhá záruka nesplňuje podmínky podpory na záchranu.
Státem zaručený úvěr nesloužil k výlučnému financování běžných nákladů, včetně pravidelných výkonů optimalizace s cílem umožnit další vedení podniku po omezené časové období až do sestavení plánu restrukturalizace.
(136) Podle údajů Německa by měla být společnost MobilCom spíše s pomocí státem zaručeného úvěru na 112 milionů EUR (88,3 milionů EUR) uvedena do situace, aby mohla provést řadu reorganizačních opatření ve ztrátové oblasti Service Provider.
Balík opatření se přitom zaměřil zřejmě na trvalé odstraňování příčin pro setrvávající ztráty v této obchodní oblasti.
(137) Státem zaručeným úvěrem bylo financováno krátkodobé zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek v oblasti Service Provider, která se měla setkat s vysokou intenzitou personálu v tomto segmentu, která byla v plánu restrukturalizace uváděna jako podstatná příčina ztráty.
(138) Další blok nákladů obsahoval vypovězení, popř. stornování, neprofitujících smluv a migraci zákazníků získaných s ohledem na vlastní síť UMTS do tarifů postačujících pro Service Provider.
Tímto očištěním zákaznické základny a přetvořením tarifů se měly vytvořit dlouhodobě rentabilní vztahy se zákazníky a měl by se natrvalo zastavit klesající vývoj u hrubých výnosových marží.
(139) Následně provedeným uzavřením pracovišť Karlstein a Hallbergmoos, která se akvizicemi firem D-Plus Telecommunications GmbH (Karlstein) a Cellway Kommunikationsdienste (Hallbergmoos) stala součástí koncernu MobilCom, a soustředěním celé struktury prodeje a zákaznického servisu do centrály v Büdelsdorfu a pracoviště v Erfurtu, dosáhla společnost MobilCom podle vlastních údajů potřebného uzpůsobení, které bylo na základě zaměření se na výstavbu obchodu UMTS v minulosti zanedbáno.
(140) Komisi je z toho jasné, že balík opatření, který byl financován státem zajištěným úvěrem, má převážně strukturální účinky zaměřené na zajištění dlouhodobé rentability oblasti Service Provider a podniku a nesloužil výlučně k dalšímu vedení podniku až do sestavení plánu restrukturalizace.
Strukturální opatření nemohou být financována příspěvkem na záchranu.
Komise proto dochází k závěru, že se u druhé záruky jedná o podporu na restrukturalizaci ve smyslu zásad Společenství.
(141) Komise přitom vychází také z toho, že se opatření v oblasti Service Provider opírají o nosný plán k obnovení dlouhodobé rentability podniku.
Přitom Komise výslovně zamítá námitku Německa, že k okamžiku schválení státem zajištěného úvaru v listopadu 2002 nebyl předložen ještě žádný koncept restrukturalizace.
(142) Již v září 2002 představenstvo v úzké shodě s dozorčí radou rozhodlo o podstatných klíčových bodech strategie sanace [17].
Přitom nehrálo pro společnost MobilCom žádnou roli, že projekt UMTS nebyl bez účasti společnosti France Télécom realizovatelný, a proto se jej muselo vzdát.
(143) Představenstvo dále předložilo rozsáhlý program sanace pro oblast mobilního telefonování Service Provider, který již tehdy jako klíčové prvky stanovil zrušení 850 pracovních míst na plný úvazek v klíčovém obchodě, koncentraci aktivit prodeje a zákaznického servisu, které byly dosud rozděleny v pěti stanovištích, do centrály Büdelsdorf a do pracoviště Erfurt, jakož i pokles nákladů na akvizici zákazníků (mezi jiným díky uzavření nevýnosných obchodů MobilCom).
(144) Tento program sanace, který byl v jádru identický s plánem restrukturalizace předloženým Komisi v březnu 2003, byl přezkoumán auditorskou společností Deloitte & Touche.
Ve svém posouzení ze dne 25. října 2002 dospěla společnost Deloitte & Touche k závěru, že vzhledem ke krátkosti doby, která je k dispozici, a vzhledem k předmětu zakázky sice nemůže zaujmout konečné stanovisko k tomu, zda koncept restrukturalizace skupiny MobilCom "úplně zahrnoval veškerá slabá místa".
"Podstatná slabá místa" jsou ale zohledněna a znázorněna ve zprávě.
Ve výsledku jsou opatření uvedená v konceptu restrukturalizace vhodná celkově k tomu, aby vyhověla dosud identifikovaným slabým místům a aby uvedla skupinu MobilCom do situace, aby během časového období jednoho až dvou let mohla dosáhnout pozitivních výsledků.
(145) Pro Komisi je tímto dostatečně prokázáno, že nejpozději v listopadu 2002 existoval koncept pro sanaci podniku, který byl nejen podkladem pro rozhodnutí o úvěru konsorcia KfW, nýbrž tvořil také základ pro opatření k reorganizaci oblasti Service Provider, která byla zahájena v listopadu.
Tomu také neodporuje, že v tomto momentě nebyl předložen konečný souhlas společnosti France Télécom k MC Settlement Agreement.
Pokud dohoda o vyrovnání nebyla účinná, musela by společnost MobilCom ohlásit úpadek.
Posouzení schopnosti sanace se od počátku zakládalo na předpokladu, že může být dosaženo obsáhlého odškodnění, a předpokládalo tak uzavření účinné dohody.
Společnost MobilCom sama následně správně začala s realizací opatření a nečekala na závěrečné schválení valnou hromadou společnosti France Télécom.
(146) Dále bylo pro Komisi pro její posuzování druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci rozhodující, že státem zaručený úvěr měl k okamžiku svého poskytnutí platnost 18 měsíců až do 20. května 2004.
Záruka byla však nejprve časově omezena až do 15. března 2003.
Toto časové období se ale mělo automaticky prodloužit, pokud bude před uplynutím této lhůty předložen Komisi plán restrukturalizace.
Podle bodu 23 zásad Společenství musí být podpory na záchranu ve formě záruk za úvěry spojeny s úvěry, jejichž zbývající platnost po výplatě poslední dílčí částky úvěrové částky podniku činí maximálně dvanáct měsíců.
A to v tomto případě splněno nebylo.
(147) Ve výsledku se tak u druhé podpory jedná o podporu na restrukturalizaci, kterou může Komise schválit pouze tehdy, pokud jsou splněny předpoklady zásad Společenství.
b) Slučitelnost se zásadami restrukturalizace
Způsobilost podniku pro poskytnutí podpory
(148) Ve smyslu zásad Společenství se "podnik nachází v potížích", pokud není schopen skoncovat pomocí vlastních nebo cizích finančních prostředků, které mu poskytují jeho majitelé/podíloví vlastníci nebo věřitelé, se ztrátami, které podnik z krátkodobého nebo střednědobého hlediska s určitostí dovedou do hospodářského zániku, pokud nezasáhne stát (bod 4 zásad Společenství).
K typickým příznakům podniku v potížích patří zvláště trvalé ztráty, snížený Cash-Flow, jakož i snížení nebo ztráta čistého majetku a situace, ve kterých není podnik schopen se sanovat z vlastní síly nebo s prostředky svých podílových vlastníků nebo věřitelů (bod 6 zásad Společenství).
(149) Vystoupení společnosti France Télécom z financování obchodu UMTS znamenalo likvidaci veškerých společenských prostředků společnosti MobilCom.
(150) Koncern MobilCom utrpěl ve 3. čtvrtletí 2002 ztrátu před úročením a zdaněním (EBIT) ve výši 2,9 miliard EUR, zatímco vlastní prostředky činily přibližně 606,7 milionů EUR (2001: 3,769 miliard EUR); platební neschopnost hrozící v září 2002 mohla být odvrácena pouze pomocí státem zaručeného úvěru KfW na likvidní pomoc ve výši 50 milionů EUR.
(151) Přes úspěšné uzavření MC Settlement Agreement, podle které společnost France Télécom UMTS převzala závazky v celkové výši 6,9 miliard EUR s připočtením úroků, ztráta koncernu ve 4. čtvrtletí 2002 činila přibližně 289 milionů EUR a stále tak ještě značně převyšovala negativní výsledky koncernu před krizí (čtvrtletí 2/2002: —172,8 milionů EUR, čtvrtletí 1/2002: —116,4 milionů EUR, čtvrtletí 4/2001 — 91,9 milionů EUR).
(152) Z přehledů o likviditě, které jí byly předloženy, Komise dále konstatuje, že negativní vývoj Cash-Flow skupiny MobilCom nemohl být ani v listopadu 2002 trvale zastaven.
Stávající likvidní rezervy byly vyčerpány již v září 2002.
Pomocí podpory na záchranu mohla být kryta jen krátkodobá běžná potřeba likvidity a mohla být odvrácena bezprostředně hrozící platební neschopnost.
(153) Německo se navíc podařilo dokázat, že běžná ztráta bez reorganizačních opatření stanovených v plánu restrukturalizace by byla v březnu 2003 patrně ještě o dalších 110 milionů EUR vyšší než bez těchto opatření.
Tuto ztrátu by podle údajů Německa prostřednictvím bank již nebylo možné financovat.
(154) Komise dále dochází k závěru, že společnost MobilCom by finanční potřebu požadovanou v listopadu 2002 nemohla krýt ani stávajícími vlastními prostředky.
(155) Likvidní rezervy v tomto okamžiku, jak bylo vysvětleno, již neexistovaly.
Komise musí také na základě informace, která je jí poskytnuta, dojít k závěru, že (dílčí) prodej podílu Freenet stanovený v plánu restrukturalizace, který se nakonec uskutečnil v září 2003, by v krátké době již nestačil k úhradě státem zaručených úvěrů.
(156) Německo přesvědčivě vysvětlilo, že před uzavřením MC Settlement Agreement v listopadu 2002 nebyl možný prodej podílu Freenet na základě stávajících úvěrových závazků vůči bankám věřitelů v rámci projektu UMTS.
Prodej by nebyl možný bez souhlasu bank věřitelů, kterým byl podíl Freenet v tomto okamžiku ještě zastavený.
S ohledem na vysoké dluhy v oblasti UMTS by banky věřitele s prodejem nesouhlasily.
Kromě toho by výnosy byly použity výlučně k repatriaci úvěrových závazků existujících vůči bankám z projektu UMTS.
(157) Komisi nebyly předloženy také žádné odkazy na to, že by během akutní krize ve 3. a 4. čtvrtletí 2002 byli investoři projevili zájem o převzetí podílů ve společnosti MobilCom AG.
Ani tento způsob pořizování prostředků nebyl pro společnost MobilCom otevřený.
(158) Německo dále dostatečně vyložilo, že by konsorciální banky úvěr na 112 milionů EUR bez státní záruky neposkytly, protože riziko nesplacení bylo odhadnuto jako vysoké a zvláště bankovní obvyklé záruky nebyly k dispozici v dostatečné míře.
(159) Německo k tomu mimo jiné předložilo stanovisko vedoucí společnosti konsorcia KfW ze dne 1. června 2003, ve kterém tato posuzuje hodnotovou stálost jistot poskytnutých dodatečně pro úvěr ve výši 112 milionů EUR.
Ve smlouvě o úvěru ve výši 112 milionů EUR se společnost MobilCom mimo jiné zavázala zastavit všechny obchodní podíly ve veškerých dceřiných a podílnických společnostech společnosti MobilCom AG, popř. mobilcom Holding GmbH, mezi jinými také postoupit podíl ve společnosti Freenet.de AG, jakož i všechny nároky z pohledávek vůči společnosti Millenium GmbH, jakož i vůči dřívějšímu předsedovi Gerhardovi Schmidovi ve výši 71 milionů EUR.
Přeneseny byly také všechny bankovní obvyklé jistoty, které v podniku existovaly.
(160) Hodnotovou stálost podílu Freenet, který byl zastaven již v prosinci 2002, nebylo podle údajů KfW na základě silné volatility akcií možné odhadnout.
(161) Nároky vůči Gerhardu Schmidovi a společnosti Millenium GmbH postoupené bankovnímu konsorciu měly být uspokojeny tím, že pověřenec Prof. Dr. Dieter Thoma měl akcie ve společnosti MobilCom AG prodat do 31. prosince 2003.
Hodnocení této jistoty se řídilo podle burzovního kurzu akcie MobilCom.
Protože je burzovní kurz akcie závislý na bonitě společnosti MobilCom, společnost KfW podle údajů Německa nemohla této jistotě podle obvyklých bankovních zásad rovněž přikládat žádnou hodnotu jistoty.
(162) Další jistoty, jako například později postoupená pohledávka kupní ceny vůči společnosti Freenet.de AG z prodeje divize pevné sítě ve výši 35 milionů EUR, nebyly v době poskytnutí půjčky ještě k dispozici.
(163) Komise na základě toho došla k závěru, že poskytnutí 80procentní záruky Spolkem a zemí bylo požadováno, aby bylo možné bankovním způsobem zaručit poskytnutí úvěru ve výši 112 milionů EUR.
(164) Komise dochází k závěru, že podnik nebyl v okamžiku poskytnutí druhé podpory schopen se sanovat vlastní silou nebo prostředky svých podílnických vlastníků nebo věřitelů nebo pomocí úvěrů bez státní podpory.
Komise takto považuje za dostatečně prokázané, že společnost MobilCom se také ještě v listopadu 2002 nacházela v potížích ve smyslu zásad Společenství.
Opětovné vytvoření dlouhodobé rentability
(165) Podle bodu 30 a dalších zásad Společenství je poskytnutí podpory na restrukturalizaci závislé na provedení plánu restrukturalizace, který u všech jednotlivých příspěvků schvaluje Komise a který musí být přezkoumán z hlediska vhodnosti pro opětovné vytvoření dlouhodobé rentability.
(166) O schopnosti sanace skupiny MobilCom nebyly z pohledu Komise s úspěšným uzavřením MC Settlement Agreement se společností France Télécom žádné pochybnosti.
Podrobný plán restrukturalizace, který byl Komisi předložen v březnu 2003, obsahuje rozsáhlou analýzu strukturálních deficitů zodpovědných za problémy, jakož i rozsáhlý katalog opatření k odstranění zjištěných slabých míst.
Podle předpovídaného výkazu zisků a ztrát až do konce roku 2007, jakož i podle analýzy scénáře a rizika se mohla Komise nakonec přesvědčit, že navržená restrukturalizační opatření byla rozumná, konečná a zásadně přiměřená, aby společnosti MobilCom umožnila opětovné vytvoření dlouhodobé rentability.
(167) Dále společnost Deloitte & Touche na objednávku společnosti MobilCom posoudila plán restrukturalizace a došla k závěru, že výpovědi byly v souladu s odhady auditorské společnosti ve zprávě ze dne 25. října 2002, jakož i s jejím měsíčním výkazem k procesu sanace.
(168) Toto hodnocení ex-ante se opírá také o skutečný vývoj.
Společnost MobilCom v obchodní oblasti Service Provider již ve 2. čtvrtletí 2003 (poprvé po jedenácti čtvrtletích) dosáhla opět zisků a mohla se úplně oddlužit prodejem podílů Freenet v září 2003.
Příspěvek omezený na minimum
(169) Podle bodu 40 zásad Společenství se musí výše a míra podpory bezpodmínečně omezit na minimální míru potřebnou pro restrukturalizaci.
Proto musí příjemci podpory významně přispět k plánu restrukturalizace z vlastních prostředků také prodejem majetkových hodnot, pokud nejsou tyto nezbytné pro setrvání podniku, nebo pomocí externího financování za tržních podmínek
(170) Německo podle názoru Komise v dostatečné míře prokázalo, že se stávající podpora na restrukturalizaci ve formě státní záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR omezila na minimální míru potřebnou pro restrukturalizaci podle rozhodnutí disponibilních finančních prostředků podniku, jeho akcionářů nebo koncernu, ke kterému patří.
Společnost MobilCom během fáze restrukturalizace neučinila ani další akvizice, ani nové investice, které by nebyly bezpodmínečně nutné pro opětovné vytvoření dlouhodobé rentability.
Komise nicméně považuje za nutné spojit schválení podpory s určitými podmínkami, aby bylo možné zabránit neočekávatelnému narušení hospodářské soutěže (viz 176. až 189. bod odůvodnění).
(171) Co se týče platnosti státem zajištěné půjčky, bere Komise na vědomí, že podle údajů Německa společnost France Télécomé vytvářela nátlak na platnost státem zajištěného úvěru na restrukturalizaci v délce minimálně 18 měsíců jako předpoklad z obchodu UMTS, a tak by nebylo možné prosadit kratší platnost, aniž by bylo ohroženo uzavření MC Settlement Agreements.
Komise proto také v této míře považovala požadavek podpory omezené na potřebnou minimální míru za splněný.
(172) S ohledem na vlastní příspěvek příjemce na restrukturalizaci bere Komise na vědomí, že státní záruka kryla jen 80 % zajištěné částky úvěru.
Riziko s ohledem na zbývajících 20 % nesl tedy podnik, popř. banky poskytující úvěr.
Kromě toho společnost MobilCom přispěla na financování restrukturalizace prodejem majetkových hodnot, jak bylo stanoveno již v plánu restrukturalizace.
Tak byly první splátky z prodeje pevné sítě Freenet ve výši 35 milionů EUR realizovaného již v březnu 2003 použity k repatriaci úvěrů.
Zbývající částka úvěru byla splacena během necelého jednoho roku zcela z příjmů prodeje ve výši 20 % podílů ve Freenet.
(173) Za těchto okolností a při zohlednění toho, že podpora spočívala v záruce za úvěr, a ne v nevratné dotaci, dospívá Komise k výsledku, že společnost MobilCom realizovala dostatečný vlastní příspěvek k restrukturalizaci ve smyslu bodu 40 zásad Společenství a že byl příspěvek zredukován na minimum.
Zabránění nepřípustnému narušení hospodářské soutěže
(174) Podle bodu 35 a dalších zásad Společenství musí být přijata opatření, aby bylo možné podle možnosti zmírnit negativní účinky podpory na konkurenty.
Většinou se tato podmínka konkretizuje omezením nebo zmenšením přítomnosti podniku na relevantním trhu nebo trzích, která musí být v poměru k vlivům narušení způsobených podporou a zvláště k relativnímu významu podniku na jeho trhu nebo na jeho trzích.
(175) Komise konstatuje, že společnost MobilCom poskytnutou podporu použila, jak je stanoveno v plánu restrukturalizace, pouze na sanaci obchodní oblasti mobilní telefonování/Service Provider.
Podpora tedy v prvé řadě připadá na účinky na trhu mobilního telefonování.
Podle odhadu Komise nejsou trhy pevné sítě, mluveného telefonování, jakož i internetových služeb, na kterých bude společnost MobilCom díky své účasti ve společnosti Freenet.de AG aktivní i v budoucnu, citelně dotčeny.
(176) Komise bude proto dále nejprve zkoumat, zda má podpora negativní účinky na konkurenty společnosti MobilCom na trhu mobilního telefonování a zda vedla k efektům zkreslení, které vyžadují kompenzační opatření.
(177) Pokud sledujeme trh služeb mobilního telefonování celkově, patří společnost MobilCom s celkovým podílem na trhu ve výši 8 % před restrukturalizací a odhadem kolem 6 % po restrukturalizaci ke skupině menších nabízejících.
Dále je nutné konstatovat, že podpora poskytnutá společnosti MobilCom nespočívala v dotaci, nýbrž v záruce za úvěr.
Zajištěný úvěr byl úplně splacen již 20. září 2003 a tedy toliko 10 měsíců po poskytnutí úvěru v listopadu 2002.
(178) Na druhé straně sledovala společnost MobilCom před krizí roku 2002 cenově agresivní expanzivní strategii, která se orientovala výlučně na růst v obchodní oblasti mobilního telefonování/Service Provider na úkor rentability.
Zaměření společnosti MobilCom na čistý růst podílu na trhu bylo možné spatřovat také v souvislosti s plánovanou výstavbou sítě UMTS, protože provozovatelé sítě u svých zákazníků získávali vyšší marže než pouzí Service Provider.
(179) Se zaměřením svých aktivit na oblast UMTS a s pokusem etablovat se jako provozovatel UMTS postoupila společnost MobilCom velké riziko.
Na konci tato obchodní strategie ztroskotala, jak ukazují potíže společnosti MobilCom ve druhé polovině roku 2002.
Společnost MobilCom se proto jako provozovatel sítě z oblasti UMTS stáhla a orientovala svou marketingovou strategii na udržení stávajících výnosných zákazníků, jakož i na růst průměrných měsíčních obratů.
(180) Na základě poskytnuté podpory ale nemusela společnost MobilCom nést negativní důsledky své riskantní strategie sama, zatímco podnik profitoval stejně jako dříve z pozitivních účinků, jako například z možnosti se při očišťování svého zákaznického portfolia vrátit k větší zákaznické základně.
Tím společnost MobilCom díky podpoře získala jasnou výhodu vůči svým konkurentům.
(181) Společnost MobilCom dále připustila, že by bez státní podpory musela ohlásit úpadek, čímž by pravděpodobně ztratila většinu svých stávajících zákazníků.
Pomocí podpory mohl podnik naopak nejen pokračovat ve své obchodní činnosti, nýbrž se mohl také fyzicky reorganizovat, jakož i nově orientovat svou marketingovou strategii, očistit své zákaznické portfolio od zákazníků s nízkou ziskovou marží a soustředit se na výnosné zákazníky.
Ve výsledku se počet zákazníků během fáze restrukturalizace sice zredukoval, ale hrubý výnos na zákazníka vzrostl [18].
(182) Komise také zohledňuje, že společnost MobilCom díky poskytnutí podpory získala čas, aby pečlivě připravila stanovený prodej podílu Freenet, aby takto dosáhla co možná nejvyššího výnosu z prodeje na splacení úvěrů a pro další likviditu.
Ve výsledku mohla společnost MobilCom při prodeji pouhých 20 % podílů dosáhnout výnosu z prodeje ve výši 176 milionů EUR.
Po úhradě nezaplacených úvěrů ze státem zajištěných úvěrů má společnost MobilCom z prodeje k dispozici další likviditu 60 milionů EUR pro svou obchodní činnost v oblasti Service Provider.
(183) Společnost MobilCom tak při nové orientaci své obchodní strategie profitovala ze zajištěného úvěru přímo i nepřímo, protože záruka společnosti MobilCom umožnila přechodné financování, aby bylo možné podíly ve společnosti Freenet.de AG prodat ve vhodnější pozdější době.
Prodejem v dřívější době by bylo pravděpodobně dosaženo nižších výnosů.
(184) Podpora tímto působí obzvláště škodlivě na konkurenty, kteří s očekávaným dosažením přirozené hranice nasycení v nejbližších letech musí svou obchodní strategii rovněž orientovat na výnosnější zákaznické segmenty, aniž by se přitom mohli opírat o státní podpory.
Bez ohledu na skutečnost, že společnost MobilCom má podíl na německém trhu mobilního telefonování méně než 10 % a že státní zajištěné úvěry byly rychle repatriovány, dochází tak Komise k závěru, že podpora vedla k neočekávanému narušení konkurence na německém trhu mobilního telefonování.
(185) Uvedené narušení konkurence není podle stanoviska Komise dostatečně zmírněno opatřeními k redukci přítomnosti na trhu, která Německo uvádí, zvláště stažení se podniku z obchodu UMTS.
(186) Stažení se z obchodu UMTS není vhodné, aby byly plně vyrovnány nevýhody pro konkurenty společnosti MobilCom, protože z tohoto v prvé řadě profitují zbývající majitelé licence UMTS, kteří představují pouze část konkurentů na trhu mobilního telefonování.
Stažení se z obchodu po pevné síti a internetu převodem aktivit pevné sítě na Freenet a přeměnou účasti ve společnosti Freenet ze strategického na finanční podíl, jak prosazuje Německo, nepředstavuje rovněž žádné dostatečné kompenzační opatření pro neočekávatelné narušení konkurence způsobené podporou, protože z tohoto profitují hlavně provozovatelé pevné sítě a poskytovatelé internetových služeb a ne provozovatelé mobilního telefonování.
(187) Německo uvádí jako další kompenzační opatření také zrušení 1850 pracovních míst na plný úvazek, z toho 850 v oblasti Service Provider, jakož i uzavření pracovišť.
Společnost MobilCom dále podle údajů Německa ztratila zákazníky, a tím i podíly na trhu.
Ke konci roku 2003 disponoval podnik již jen 4,2 milionu zákazníků oproti přibližně 4,9 milionu zákazníků na počátku krize, která se ve snižování obratu v oblasti Service Provider zastavila na výši 7,2 % (1,356 miliard EUR v roce 2003 oproti 1,487 miliard EUR v roce 2002).
(188) Komise ale upozorňuje na to, že se při rušení pracovních míst a při zavírání pracovišť podle plánu restrukturalizace v každém případě jedná zároveň o opatření zvyšující potřebnou efektivitu.
Negativní trend při vývoji obratů během fáze restrukturalizace mohl být mezitím zastaven.
Obraty v oblasti Service Provider činí v 1. čtvrtletí 2004 již 349 milionů EUR oproti 321 milionu EUR v 1. čtvrtletí 2003.
Také je nutné konstatovat, že se mezitím počet zákazníků MobilCom stabilizoval na přibližně 4,2 milionu.
Ve 4. čtvrtletí 2003 přesáhly přírůstky nových zákazníků (426000 nových zákazníků) úbytky ve stejném časovém období (338000) [19].
Sice je v oblasti smluvních zákazníků podle údajů podniku stále ještě nutné zaznamenávat vysokou připravenost ke změnám, což v prvních dvou čtvrtletích 2004 znovu vedlo k lehkému snížení počtu zákazníků.
Celkově je ale nutné konstatovat, že společnost MobilCom v prvních dvou čtvrtletích 2004 získala značně více nových smluvních zákazníků než ve srovnatelných čtvrtletích roku 2003.
Podle vlastních údajů měla společnost MobilCom v 1. čtvrtletí 2004 v obchodě s novými zákazníky k dispozici podíl na trhu ve výši 10 % [20].
(189) S ohledem na neočekávatelné narušení konkurence vysvětlené ve 175. až 184. bodě odůvodnění dochází Komise k výsledku, že negativní účinky na konkurenty společnosti MobilCom nebyly opatřeními, která Německo uvádí, ještě dostatečně zmírněny, i když při druhu a podobě dalších kompenzačních opatření musí být zohledněny zvláště již vzniklé ztráty zákazníků a ztráty obratu utrpěné ve fázi restrukturalizace, jakož i úkol obchodu UMTS.
(190) Komise Německu vysvětlila, že schválení druhé podpory jako podpory na restrukturalizaci bez dalších kompenzačních opatření není v souladu se společným trhem.
Tato kompenzační opatření by ale společnost MobilCom, na základě uvedených ztrát zákazníků a obratu během restrukturalizace a realizovaného stažení z obchodu UMTS jako provozovatele sítě, neměla příliš silně omezit v jejích aktivitách.
(191) Po jednáních dne 9. ledna 2004 a 21. ledna 2004 mezi zástupci Komise a zástupci spolkové vlády, země Šlesvicka-Holštýnska a podniku byla na podnět Komise posuzována další kompenzační opatření, zvláště možnost přechodného zastavení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování.
Při dodržení svého právního pojetí Německo v těchto jednáních zásadně přislíbilo ochotu k zastavení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování na časové období 7 měsíců, aby podpora mohla být schválena.
Ve sdělení ze dne 13. února 2004 Německo pak sdělilo, že společnost MobilCom je v zásadě také ochotna uzavřít své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom v oblasti mobilního telefonování na dobu maximálně 7 měsíců.
Sdělení navíc obsahuje další podrobnosti k možné podobě opatření, které byly na žádost Komise blíže upřesněny v e-mailu Německa ze dne 18. února 2004.
(192) V dubnu 2004 Německo ale sdělilo, že uzavření Online-Shops nemůže přislíbit s konečnou platností.
Německo se přitom odvolává na naposledy vyjádřené právní stanovisko společnosti MobilCom.
Podnik má nadále pochybnosti o existenci opatření na restrukturalizaci.
Pokud by Komise přesto došla k závěru, že se jedná o podporu na restrukturalizaci, je navíc stanovené přerušení přímého prodeje Online u smluv v oblasti mobilního telefonování na 7 měsíců pro podnik neúměrným zatížením.
(193) Jak bylo podrobně vysvětleno ve 132. až 147. bodě odůvodnění, je Komise toho názoru, že se u druhé podpory jedná o podporu na restrukturalizaci.
Jak bylo rovněž vysvětleno, je Komise toho názoru, že pro stávající podporu jsou zapotřebí další opatření ke kompenzaci neočekávatelného narušení, která byla vyvolána poskytnutím podpory.
(194) Protože prostřednictvím potenciálních kompenzačních opatření nemohlo být dosaženo shody s Německem a dotyčným podnikem, využívá Komise možnosti podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999 spojit schválení druhé podpory s podmínkou přerušit přímý prodej Online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování (Pre-Paid a nebo Post-Paid) na časové období 7 měsíců.
(195) Tato podmínka konkrétně stanovuje, že Německo zajistí, že společnost MobilCom AG, jakož i všechny její koncernové společnosti uzavřou své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování na dobu 7 měsíců, takže nemohou být uzavírány žádné nové smlouvy o mobilním telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid) přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi.
Prodej smluv ohledně mobilního telefonování jiných nabízejících prostřednictvím Freenet.de AG není dotčen.
(196) Německo musí dále zajistit, že na dobu uzavření Online Shops bude přerušen i přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování prostřednictvím webových stránek MobilCom Shops a že společnost MobilCom AG a její koncernové společnosti neučiní žádná jiná opatření, pomocí kterých bude tato podmínka obejita.
(197) Zákazník nebude moci během fáze uzavření uzavírat přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi online žádnou novou smlouvy ohledně mobilního telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid).
Komise výslovně upozorňuje na to, že všechny ostatní výkony, které se nezaměřují na nové uzavírání smluv o mobilním telefonování s finálními zákazníky, bude možné provádět nadále online.
K tomuto patří veškeré výkony, které jsou realizovány pro stávající zákazníky (např. servisní výkony, prodloužení smluv, prodej tónů zvonění, her atd.).
(198) Během fáze zavření je možné zákazníka na dotyčných webových stránkách upozornit, že uzavření nové smlouvy o mobilním telefonování není možné.
Společnost MobilCom smí na svých webových stránkách uvádět adresy distribučních partnerů, prostřednictvím kterých může zákazník obdržet požadovaný výkon.
Je ale nutné zajistit, aby zákazník nebyl přímo automatickým linkem převeden k distribučnímu partnerovi.
(199) Komise navíc Německu ukládá, aby s realizací opatření začalo během dvou měsíců po vydání rozhodnutí.
Delší fáze přípravy na realizaci není považována za žádoucí a zpochybnila by efektivitu opatření, protože opatření by pak již nebylo v časové souvislosti s restrukturalizací podniku.
(200) Při vytváření podmínky se Komise orientovala podle původních návrhů Německa.
(201) Komise po důkladném zvážení všech okolností dospěla k závěru, že přerušení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování může přispět k přiměřenému vyrovnání vzniklého narušení konkurence.
Společnost MobilCom v roce 2003 podle vlastních údajů získala prostřednictvím přímého prodeje online […]* nových zákazníků (brutto), z toho […]* smluvních zákazníků.
Počet nových zákazníků brutto v roce 2003 činil přibližně […]*, z toho […]* smluvních zákazníků.
Tímto společnost MobilCom v roce 2003 získala přibližně 1 — 1,5 % svých celkových zákazníků a přibližně 2 % svých smluvních zákazníků prostřednictvím Online-Shops.
Na rok 2004 je možné vycházet z toho, že společnost MobilCom získá prostřednictvím přímého prodeje online dokonce přibližně 2 — 5 % svých zákazníků.
Tím, že zákazník během fáze uzavření nemůže přímo se společností MobilCom AG a jejími koncernovými společnostmi uzavírat online žádnou novou smlouvu pro mobilní telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid), je pro společnost MobilCom dále uzavřen přímý stále více významnější distribuční kanál.
Efekt opatření pro konkurenty spočívá v tom, že tímto dostanou přechodně šanci, že se zákazník místo toho vydá na jejich webovou stránku a tam uzavře smlouvu.
(202) Také časové období vyhrazené pro opatření v době trvání 7 měsíců se zdá být přiměřeným.
Společnosti MobilCom byl poskytnut státem zaručený úvěr v listopadu 2002.
Podnik úvěr splatil v září 2003.
Pokud se přitom zohlední, že zajištěný úvěr byl vyplácen v tranžích, poslední až v březnu 2003, odpovídá časové období 7 měsíců časovému období, ve kterém společnost MobilCom během fáze restrukturalizace skutečně v plném rozsahu profitovala ze státem zajištěného úvěru.
Ve smyslu přiměřeného vyrovnání vzniklých zkreslení konkurence je považováno za žádoucí stanovit uzavření Online-Shops pro přímý prodej u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování rovněž na 7 měsíců.
(203) Komise navíc nemůže rozpoznat, že přerušení přímého prodeje online u smluv pro mobilní telefonování na časové období 7 měsíců představuje neúměrné zatížení pro podnik.
Naopak se podle názoru Komise u tohoto opatření jedná o — jak je požadováno — toliko omezený zásah do obchodní činnosti podniku.
Podnik získává největší část zákazníků stejně jako dříve prostřednictvím MobilCom Shops, jakož i prostřednictvím samostatných distribučních partnerů.
Hlavní způsoby distribuce společnosti MobilCom takto nejsou přerušením přímého prodeje online dotčeny.
(204) Také není možné vycházet z toho, že všichni zákazníci, kteří by během fáze uzavření uzavřeli vlastně přímé smlouvy online se společností MobilCom, se rozhodli pro jiného poskytovatele (online).
Spíše je nutné očekávat, že část těchto zákazníků uzavře smlouvu se společností MobilCom prostřednictvím jiných distribučních kanálů.
I když se během fáze uzavření všichni zákazníci, kteří by chtěli se společností MobilCom uzavřít smlouvu přímo online, obrátí na jiné konkurenty, jeví se s tímto spojené ztráty zákazníků s ohledem na vzniklé narušení konkurence jako očekávatelné.
(205) Navíc zůstává nedotčena možnost, že stávající zákazníci svou smlouvu po uplynutí platnosti smlouvy prodlouží online.
Kromě toho může společnost MobilCom realizovat také služby zákaznického servisu, popř. ostatní výkony vztahující se k mobilnímu telefonování, které se neorientují na uzavření smlouvy o mobilním telefonování.
Společnost MobilCom by dále mohla také během fáze uzavření intenzivně propagovat své produkty mobilního telefonování ve svých Online-Shops a odkazovat na zvláště výhodné produkty Post-Paid a Pre-Paid, které mohou zákazníci získat v MobilCom Shops a prostřednictvím ostatních zbývajících distribučních cest.
(206) Komise upozorňuje na to, že přerušením přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování není nutné se obávat žádného zřejmého zhoršení struktury trhu podle bodu 38 zásad Společenství.
Uzavření Online-Shops představuje poměrně limitované kompenzační opatření, které žádným způsobem neohrožuje další existenci společnosti MobilCom.
Nebezpečí, že odpadne důležitý konkurent nebo že bude silně oslaben, a tím se nepřímo posílí obě společnosti s vedoucím postavením na trhu T-Mobile a Vodafone, takto neexistuje.
(207) Komise je toho názoru, že jiná kompenzační opatření, např. podílový "prodej" zákazníků konkurentům a stažení společnosti MobilCom z obchodu UMTS jako Service Provider pro časově neomezené období, nejsou zapotřebí.
Tato dvě opatření nejsou z pohledu Komise vhodná jako kompenzační opatření.
"Prodej" zákazníků společnosti MobilCom nelze realizovat ani právně, ani prakticky.
Co se týče zákazu pro společnost MobilCom, aby po určité časové období nevystupovala v oblasti UMTS jako Service Provider, je Komise toho názoru, že takový zákaz by omezil inovaci na trhu mobilního telefonování, a tím není v zájmu hospodářské soutěže, protože omezuje její dynamiku.
VII. Závěr
(208) Komise konstatuje, že se u poskytnuté státní záruky za úvěr ve výši 112 milionů EUR ve prospěch společnosti MobilCom AG jedná o podporu na restrukturalizaci, která je v souladu se společným trhem podle zásad Společenství pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, pokud Německo splňuje podmínku blíže uvedenou ve 195. až 199. bodech odůvodnění k přerušení přímého prodeje online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování. Pro případ, že by tato podmínka nebyla splněna, si Komise vyhrazuje právo uplatnit kompetence podle článků 16 a 23 nařízení (ES) č. 659/1999,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Německo poskytlo společnosti MobilCom AG a společnosti MobilCom Holding GmbH ve formě záruky deficitu Spolku a zemi Šlesvicko-Holštýnsko, převzaté dne 20. listopadu 2002 ve výši 80procentního úvěru na 112 milionů EUR, schváleného bankovním konsorciem pod vedením Kreditanstalt für Wiederaufbau, je podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES v souladu se zásadami společného trhu, pokud Německo splní podmínku uvedenou ve článku 2 toho rozhodnutí.
Článek 2
1. Německo zajistí, že společnost MobilCom AG a všechny její koncernové společnosti zavřou své Online-Shops pro přímý prodej online u smluv společnosti MobilCom ohledně mobilního telefonování na dobu 7 měsíců, takže touto formou prodeje nebude možné uzavřít žádné nové smlouvy pro mobilní telefonování (Pre-Paid a/nebo Post-Paid) přímo se společností MobilCom AG, jakož i s jejími koncernovými společnostmi.
Prodej smluv pro mobilní telefonování jiných poskytovatelů prostřednictvím webových stránek společnosti freenet.de AG zůstává nedotčen.
2. Německo zajistí, že po dobu trvání uzavření Online Shops bude přerušen i přímý prodej online u smluv se společností MobilCom ohledně mobilního telefonování a že společnost MobilCom AG a její koncernové společnosti neučiní žádná jiná opatření, kterými by byla stávající podmínka obejita.
3. Během fáze zavření podle odstavce 1 smí být zákazník na příslušných webových stránkách upozorněn na to, že uzavření nové smlouvy pro mobilní telefonování online není možné.
Společnost MobilCom AG smí ovšem na svých webových stránkách uvádět adresy distribučních partnerů, prostřednictvím kterých může zákazník požadovaný výkon obdržet.
Je nutné zajistit, že zákazník nebude přímo automatickým linkem převeden na některého distribučního partnera.
4. Německo zajistí, že uzavření Online-Shops započne do dvou měsíců po vydání tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Německo bude Komisi informovat o začátku přerušení Online-Shops.
Během prvního měsíce po přerušení Online-Shops Německo předloží zprávu, ve které budou podrobně vysvětleny všechny kroky provedené pro realizaci opatření.
Dále Německo bude Komisi neprodleně informovat o ukončení opatření.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Monackým knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru
(2005/347/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem, odst. 3 prvním pododstavcem a odstavcem 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. října 2001 zmocnila Rada Komisi k vyjednání vhodné dohody s Monackým knížectvím, která by zajistila, že tento stát přijme opatření rovnocenná opatřením uplatňovaným v rámci Společenství pro zajištění účinného zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru.
(2) Znění dohody, která je výsledkem těchto jednání, je v souladu se směrnicemi pro jednání vydanými Radou.
Toto znění je doprovázeno memorandem o porozumění mezi Evropským společenstvím a Monackým knížectvím. Oba texty jsou připojeny k rozhodnutí Rady 2005/35/ES [2].
(3) Ustanovení směrnice 2003/48/ES [3] se použijí za předpokladu, že Monacké knížectví bude používat opatření rovnocenná opatřením obsaženým v dané směrnici, a to v souladu s dohodou, kterou tento stát uzavřel s Evropským společenstvím.
(4) V souladu s rozhodnutím Rady 2005/35/ES a s výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření dohody byla dohoda podepsána jménem Evropského společenství dne 7. prosince 2004.
(5) Dohoda a doprovodné memorandum o porozumění by měly být schváleny jménem Společenství.
(6) Je nezbytné stanovit jednoduchý a rychlý postup pro možné změny příloh 1 a 2 dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Monackým knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, a doprovodné memorandum o porozumění se schvalují jménem Evropského společenství.
Znění dohody a memoranda o porozumění se připojují k tomuto rozhodnutí [4].
Článek 2
Komise je zmocněna schválit jménem Společenství změny příloh k dohodě, které jsou nezbytné pro zajištění souladu těchto příloh s údaji týkajícími se příslušných orgánů oznámených podle čl. 5 písm. a) směrnice 2003/48/ES a s údaji uvedenými v její příloze.
Článek 3
Předseda Rady provede oznámení podle čl. 16 odst. 1 dohody jménem Evropského společenství [5].
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. ledna 2005,
kterým se v souladu s čl. 104 odst. 8 Smlouvy o založení Evropského společenství stanoví, zda Maďarská republika přijala v reakci na doporučení Rady podle čl. 104 odst. 7 uvedené smlouvy účinná opatření
(2005/348/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 104 Smlouvy se členské státy vyvarují nadměrných schodků veřejných financí.
(2) Pakt o stabilitě a růstu je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posilujícího podmínky pro cenovou stabilitu a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
Pakt o stabilitě a růstu zahrnuje nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [1] stanoveném v článku 104 Smlouvy za účelem rychlé nápravy nadměrných schodků veřejných financí.
(3) Usnesení ze zasedání Evropské rady v Amsterodamu o Paktu o stabilitě a růstu ze dne 17. června 1997 [2] slavnostně vyzývá všechny strany, totiž členské státy, Radu a Komisi, aby řádně a včas prováděly Smlouvu a Pakt o stabilitě a růstu.
(4) Rozhodnutím 2004/918/ES [3] rozhodla Rada podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy, že v Maďarsku existuje nadměrný schodek.
(5) Podle čl. 104 odst. 7 Smlouvy a čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1467/97 vydala Rada dne 5. července 2004 doporučení maďarským orgánům odstranit co nejrychleji nadměrný schodek a podniknout ve střednědobém rámci kroky k dosažení svého cíle věrohodného a udržitelného snížení schodku pod úroveň 3 % HDP do roku 2008, a to v souladu s cestou snižování schodku stanovenou v konvergenčním programu předloženém maďarskými orgány a schváleném ve stanovisku Rady ze dne 5. července 2004 k uvedenému programu [4]. Uvedené doporučení stanoví maďarské vládě lhůtu do dne 5. listopadu 2004 k podniknutí účinných kroků s ohledem na plánovaná opatření určená k dosažení cílové hodnoty schodku 4,1 % HDP pro rok 2005. V uvedeném doporučení rovněž Rada doporučila Maďarské republice, aby s důrazem provedla opatření plánovaná v konvergenčním programu z května roku 2004, zejména aby byla připravena zavést v případě nutnosti další opatření s cílem dosáhnout cílové hodnoty schodku veřejných financí 4,6 % HDP pro rok 2004. Rada navíc vyzvala maďarské orgány, aby využily veškerých příležitostí k urychlení daňových úprav, aby provedly plánované reformy systémů veřejné správy, zdravotnictví a školství a aby zajistily, že plánovaná snížení daní jsou přiměřeně financována, a podmínily jejich provedení dosažením cílových hodnot schodku.
(6) V souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 1467/97 vychází Rada při zvažování, zda byla v reakci na její doporučení vydané v souladu s čl. 104 odst. 7 Smlouvy přijata účinná opatření, při svém rozhodování z veřejně oznámených rozhodnutí vlády dotyčného členského státu.
(7) Hodnocení veřejně oznámených rozhodnutí přijatých Maďarskou republikou v době mezi vydáním doporučení Rady podle čl. 104 odst. 7 Smlouvy a uplynutím lhůty stanovené v uvedeném doporučení vede k těmto závěrům:
- po vydání doporučení Rady přijala maďarská vláda řadu dodatečných opatření.
Byly založeny na straně výdajů a přispěly k podstatnému poklesu rozpočtového schodku v roce 2004 ve srovnání s rokem 2003, jakož i k příznivějšímu a trvaleji udržitelnému zaměření růstu.
Přijatá opatření však nedostačovala k dosažení cílové hodnoty rozpočtového schodku 4,6 % HDP obsažené v doporučení Rady, která bude pravděpodobně značně překročena,
- v rozpočtu na rok 2005 byla vyhlášena řada opatření s cílem dalšího omezování rozpočtového schodku v roce 2005, včetně souboru "nouzových" rezerv ve výši 0,5 % HDP pro případ překročení cílové hodnoty pro rok 2005.
Přijatá opatření však nebudou dostačovat k dosažení cílové hodnoty schodku 4,1 % HDP obsažené v doporučení Rady, která pravděpodobně bude rovněž značně překročena,
- opatření, která doposud maďarské orgány přijaly, nezabrání odchylce od plánovaného rozvrhu přizpůsobení se podle květnového konvergenčního programu.
V této souvislosti je třeba pokračující odhodlání maďarské vlády o napravení nadměrného rozpočtového schodku do roku 2008 podpořit rozhodnými opatřeními další fiskální konsolidace a ráznějším prováděním strukturálních reforem.
(8) Podle čl. 104 odst. 8 Smlouvy zjistí-li Rada, že na její doporučení podle čl. 104 odst. 7 uvedené smlouvy nebyla přijata žádná účinná opatření, může svá doporučení zveřejnit. Maďarská republika však v souladu s usnesením Evropské rady o Paktu o stabilitě a růstu souhlasila se zveřejněním doporučení již v červenci 2004,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Maďarská republika nepřijala žádná účinná opatření v reakci na doporučení Rady ze dne 5. července 2004 ve lhůtě stanovené v uvedeném doporučení.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Maďarské republice.
Rohodnutí Komise
ze dne 10. prosince 2003
týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHS
(Případ KOMP/E-2/37.857 – Organické peroxidy)
(oznámeno pod číslem K(2003) 4570 v konečném znění a oprava tiskové chyby K(2004) 4)
(pouze anglické, německé a španělské znění je závazné)
(2005/349/ES)
Dne 10. prosince 2003 Komise přijala rozhodnutí (K(2003) 4570 v konečném znění) týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHP.
Dne 7. ledna 2004 Komise schválila písemným postupem E/2/2004 (K(2004) 4) opravu tiskové chyby v německé a španělské verzi rozhodnutí K(2003) 4570 v konečném znění.
V souladu s ustanoveními článku 21 nařízení 17 [1], Komise tímto vyhlašuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí s ohledem na oprávněný zájem podniků co se týče ochrany jejich obchodních zájmů.
Nedůvěrná verze plného znění rozhodnutí je k dispozici v závazných jazycích jednotlivých případů a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese http://europa.eu.int/comm/ competition/index_en.html
I. SHRNUTÍ PROTIPRÁVNÍHO JEDNÁNÍ
Adresy a charakter protiprávního jednání
(1) Toto rozhodnutí je určeno těmto podniků a/nebo sdružením podniků:
- Akzo Nobel Chemicals International BV,
- Akzo Nobel Polymer Chemicals BV,
- Akzo Nobel NV,
- Atofina SA,
- Degussa UK Holdings Limited,
- Peroxid Chemie GmbH & Co. KG,
- Peroxidos Organicos SA,
- AC Treuhand AG.
(2) Od roku 1971 v té době hlavní výrobci organických peroxidů (spolčenosti Akzo Nobel Chemicals International BV a Akzo Nobel Polymer Chemicals BV, Luperox GmbH (které se staly součástí hlavní německé dceřinné společnosti Atofina SA) dále jen společnost Akzo a společnost Peroxid Chemie GmbH & Co. KG) vstoupily a účastnily se pokračující dohody, která je v rozporu s čl.
53 odst. 1 Dohody o EHS, týkající se v určité době celého a v určité době většiny Společenství a EHS, kterou se dohodly na podílech na trhu, stanovily ceny výrobků, dohodly a prováděly mechanismus pro zvyšování cen, rozdělily zákazníky a vytvořili systém na sledování a vymáhání jejich dohod.
Společnost Peroxidos Organicos SA (1975 – 1999) se účastnila na specifickém opatření po celou dobu dohody.
Společnost AC Treuhand AG (1993 – 1999) byla také zapojena.
Doba trvání protiprávního jednání
(3) Doba trvání účasti
a) Společnosti Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Polymer Chemicals BV a Akzo Nobel NV od 1. ledna 1971 do 31. prosince 1999;
b) Společnost Atofina SA od 1. ledna 1971 do 31. prosince 1999;
c) Společnost Peroxid Chemie GmbH & Co. KG od 1. ledna 1971 do 31. prosince 1999;
d) Společnost Degussa UK Holdings Limited od 1. září 1992 do 31. prosince 1999;
e) Společnost Peroxidos Organicos SA od 31. prosince 1975 do 31. prosince 1999;
f) Společnost AC Treuhand od 28. prosince 1993 do 31. prosince 1999.
Trh pro organické peroxidy
(4) Organický peroxid je jakákoli organická molekula, která obsahuje vazbu "peroxy" nebo vazbu kyslík-kyslík (-O-O-).
Organické peroxidy (dále jen "OP") jsou vysoce výbušné a velké nehody nejsou v tomto výrobním odvětví vzácné.
Jsou dostupné jako pevné látky (obvykle jako jemný prášek), tekutiny nebo pasty.
OP a směsi obsahující OP se používají jako akcelerátory, aktivátory, katalyzátory, činidla příčné vazby, urychlovače tuhnutí, tvrdidla, iniciátory a promotory.
OP se dají rozlišovat podle jejich hlavních tří aplikací i podle sedmi tříd.
(5) OP hrají kriticky důležitou roli ve výrobním odvětví plastů a gumy, kde slouží pro tři hlavní aplikace:
a) polymerizace termoplastických pryskyřic (tak zvané vysoké polymery nebo "HP" aplikace);
b) vytvrzování nenasycených polyesterových termosetových pryskyřic (tak zvané "UP" aplikace);
c) křížová vazba (tak zvané "XL" aplikace).
(6) Komise zjistila, že geografická oblast působnosti tohoto odvětví je minimálně po celém EHS.
V roce 1999, který byl posledním půlrokem protiprávního jednání, kartel pokrýval více než 90 % trhu EHS s dotčeným výrobkem, který měl celkovou odhadovanou hodnotu v tom roce 250 miliónů EUR.
Fungování kartelu
(7) Hlavní dohoda začala v roce 1971 nejprve s třemi účastnícími se členy (společnostmi Akzo, Peroxid Chemie a Atofina (v tu dobu Luperox)).
Dohoda se skládala z podopatření pro vysoké polymery a termoset-OP a byla také rozdělena podle regionálních kritérií.
Regionální podopatření se týkala Francie (do roku 1992), Velké Británie (do roku 1992), Španělska (do konce roku 1975) a zbytku Evropy a řídila se hlavními zásadami a pravidly celé dohody.
Pro OP křížové vazby bylo vytvořeno další podopatření v roce 1983, které se také týkalo většiny evropských zemí.
Tato podopatření se značně překrývala s celkovou dohodou, v každém z těchto podopatření je možné nalézt dotčené období, mechanismus vzájemné kontroly a kompenzací, strany, výrobky, klienty nebo dotčené jednající osoby.
(8) Hlavní dohoda měla za cíl zachovat podíly na trhu a koordinovat zvyšování cen a je založena na písemné dohodě z roku 1971.
Pro dosažení tohoto cíle byly nezávislým orgánem (společností AC Treuhand od roku 1993) úzce sledovány detailní údaje o prodeji účastnících se společností, byli přidělováni klienti a v případě odchylek od určeného podílu na trhu se používaly kompenzace nebo byli přeřazeni klienti.
Konaly se pravidelné schůzky pro vyladění fungování dohody.
Dohoda obsahovala mnoho podopatření pro specifické výrobky a podvýrobky nebo pro regiony.
Tato podopatření částečně trvala po omezenou dobu nebo byla integrována do jiných podopatření.
Společnost Perorsa se účastnila ve španělském podopatření.
(9) Bylo zjištěno, že společnost AC Treuhand porušovala článek 81 Smlouvy a článek 53 Dohody o EHS organizováním schůzek, řešením konfliktů, navrhováním podílů na trhu a skrýváním inkriminujících důkazů.
Společnost AC Treuhand jednala jako sdružení podniků a/nebo jako podnik.
(10) Kartel zahájil protiprávní jednání v roce 1992 a ukončil jej na konci roku 1999 poté, co selhal pokus stran dohodnout se na kvótách.
Některá podopatření byla ukončena dříve.
II. POKUTY
Základní částka
(11) Komise má za to, že dotčené podniky se dopustily velmi vážného protiprávního jednání.
Charakter tohoto protiprávního jednání a jeho geografická oblast působnosti je taková, že toto protiprávní jednání musí být kvalifikováno jako velmi závažné, bez ohledu na to, zda je možné měřit dopad tohoto protiprávního jednání na trh, či nikoliv.
Rozdílné zacházení
(12) Rozsah možných pokut v rámci kategorie velmi závažného protiprávního jednání umožňuje použít rozdílné zacházení pro podniky, aby byla zvážena efektivní hospodářská kapacita provinilců pro vážné poškození hospodářské soutěže a také umožňuje stanovit pokutu na úrovni, která zaručuje, že má dostatečný odstrašující vliv.
Společnost Akzo, která má více než 40 % podíl na tomto celkovém trhu, je největším výrobcem a proto by měla být zařazena do první kategorie.
Společnosti Atofina a Peroxid Chemie, které mají podíly na trhu přibližně 20 % až 25 %, by měly být zařazeny do druhé kategorie.
Společnost Perorsa, která má menší než 5 % podíl na trhu v Evropě, by měla být zařazena do třetí kategorie.
(13) Společnost Degussa UK Holdings (dříve nazývaná Laporte plc.) je od 1. září 1992 mateřskou společností společnosti Peroxid Chemie a měla by být zařazena do stejné kategorie jako společnost Peroxid Chemie, protože je společně se společností Peroxid Chemie zodpovědná za nezákonné činnosti společnosti Peroxid Chemie.
(14) Rozdělení odpovědnosti společnosti Peroxid Chemie a společnosti Degussa UK Holdings co se týče pokuty je takovéto: společnost Peroxid Chemie byla členem dohody od 1. ledna 1971 do 31. prosince 1999 a společnost Degussa UK Holdings je společně a zvláště zodpovědná za dobu, kdy plně vlastnila společnost Peroxid Chemie od 1. září 1992 do 31. prosince 1999.
(15) Společnost AC Treuhand je posuzována odděleně.
Komise potvrzuje, že určení rozhodnutí pro podnik a/nebo sdružení podniků, který plní v kartelu roli takovéhoto druhu, je v určitém rozsahu novinkou.
Toto musí být vzato v úvahu při rozhodování o úrovni pokuty.
S uvážením výše uvedeného považuje Komise za vhodné uložit společnosti AC Treuhand pokutu ve výši 1000 EUR.
(16) Komise má za to, že počáteční částka by měla být pro společnosti Akzo a Atofina upravena, aby byla vzata v úvahu velikost a souhrnné zdroje podniků a aby bylo zajištěno, že pokuta má adekvátní odstrašující efekt.
Doba trvání
(17) Komise stanovila, že společnosti Akzo, Atofina, a Peroxid Chemie jednaly v rozporu s čl. 81 odst. 1 Smlouvy od 1. ledna 1971 do 31. prosince 1999, společnost Perorsa nejméně od 31. prosince 1975 do 31. prosince 1999 a společnost Degussa UK Holdings od 1. září 1992 do 31. prosince 1999, společnost AC Treuhand jednala jako podnik a/nebo sdružení podniků od 28. prosince 1993 do 31. prosince 1999.
(18) Pro účely výpočtu pokuty Komise vzala v úvahu celé měsíce a z tohoto důvodu stanovuje jako dobu trvání protiprávního jednání těchto podniků dobu 29 let (společnosti Akzo, Atofina a Peroxid Chemie), dobu 6 let (společnost AC Treuhand), dobu 7 let a 4 měsíců (společnost Degussa UK Holdings) a dobu 24 let (společnost Perorsa).
Pro společnost Peroxid Chemie je tato doba rozdělena na dvě podobdobí, jedno, kdy byla zodpovědná sama (21 let 8 měsíců) a druhé, kdy byla zodpovědná společně se svojí mateřskou společností Degussa UK Holdings (7 let a 4 měsíce).
(19) Komise došla k závěru, že protiprávní jednání mělo dlouhé trvání (více než pět let) u společností AC Treuhand, Akzo, Atofina, Degussa UK Holdings, Peroxid Chemie a Perorsa. Podle toho by měla být základní částka pokuty uložené společnostem Akzo a Atofina zvýšena o 245 %.
Základní částka pokuty uložená společnosti Peroxid Chemie by měla být zvýšena o 207,5 %. Základní částka pokuty uložená společnosti společnostem Peroxid Chemie/Degussa UK Holdings by měla být zvýšena o 70 %.
Základní částka pokuty uložená společnosti Perorsa by měla být zvýšena o 220 %. Toto procentuelní vyjádření je odvozeno od navýšení o 10 % ročně za posledních dvacet let protiprávního jednání (1980 – 1999), a navýšení o 5 % za rok za část protiprávního jednání, které se uskutečnilo před 21 až 29 lety (1971 – 1979).
Přitěžující okolnosti
(20) Společnost Atofina již byla dříve pokutována za svojí účast ve čtyřech kartelech a společnosti Peroxid Chemie/ Degussa UK Holdings byly pokutovány za jejich účast v jednom kartelu.
Z tohoto důvodu bude opakovaný přestupek považován za přitěžující okolnost.
(21) Na základě toho má Komise za to, že základní částka uložené pokuty by měla být zvýšena o 50 % v případě společnosti Atofina, aby byla zvážena skutečnost, že tato společnost již obdržela rozhodnutí Komise ve značném počtu předchozích kartelových případů, a o 50 % v případě společností Degussa UK Holdings a Peroxid Chemie, aby byla zvážena skutečnost, že již dříve obdržely rozhodnutí Komise o kartelu, buď přímo (společnost Degussa UK Holdings) nebo prostřednictvím podniku, do kterého patřily (společnost Peroxid Chemie).
Polehčující okolnosti
(22) Společnost Atofina posílila argumenty Komise pro prokázání 29 ročního trvání kartelu.
(23) V souladu se zásadou spravedlivosti se navrhuje pro společnost Atofina použít specifickou polehčující okolnost "spolupráce" mimo oznámení o shovívavosti.
Tato polehčující okolnost zabrání, aby společnost Atofina zaplatila vyšší pokutu po její spolupráci, než kterou by zaplatila, kdyby nespolupracovala.
(24) Ve světle výše uvedeného Komise považuje za vhodné společnosti Atofina poskytnout snížení základní částky o 94,19 miliónů EUR za efektivní spolupráci mimo oblast působnosti oznámení o shovívavosti.
Použití omezení 10 % z obratu
(25) Celosvětové omezení do výše 10 % obratu uvedené v čl. 15 odst. 2 nařízení 17 se použije na společnosti Perorsa a Peroxid Chemie.
Použití oznámení o shovívavosti z roku 1996
Neuložení nebo velmi podstatné snížení částky ("Oddíl B": 75 – 100 % snížení)
(26) Společnosti Akzo se poskytuje imunita na pokutu, protože byla prvním podnikem, který oznámil existenci kartelu Komisi.
Podstatné snížení pokuty ("Oddíl D": snížení od 10 % do 50 %)
(27) Společnosti Atofina se poskytuje 50 % snížení za její spolupráci při šetření Komise.
Mezi společnosti, které se kvalifikovaly pro podstatné snížení pokuty byla společnost Atofina první společností, která spolupracovala s Komisí a poskytla nejužitečnější příspěvek.
Stejně jako ostatní společnosti, které spolupracovaly s Komisí, také nijak podstatně nepopírala skutečnosti, na kterých Komise zakládala své podezření.
(28) Společnostem Peroxid Chemie a Degussa UK Holdings se poskytuje 25 % snížení za jejich spolupráci při šetření Komise.
Důkazy, které poskytly, byly doručeny později a jejich spolupráce byla omezenější než spolupráce ze strany společností Akzo a Atofina.
(29) Společnosti Perorsa, která byla poslední společností, která spolupracovala, se poskytuje 15 % snížení.
Schopnost zaplatit
(30) Ani jedna ze společností neuvedla svoji neschopnost zaplatit.
Rozhodnutí
1. Ukládají se tyto pokuty:
a)Akzo Nobel Polymer Chemicals BV, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals International BV, společně a nerozdílně zodpovědné _BAR_ 0 EUR _BAR_
b)Atofina SA _BAR_ 43,47 miliónů EUR _BAR_
c)Peroxid Chemie GmbH & Co. KG _BAR_ 8,83 miliónů EUR _BAR_
d)Peroxid Chemie GmbH & Co. KG a Degussa UK Holdings Limited, společně a zvláště zodpovědná _BAR_ 16,73 miliónů EUR _BAR_
e)AC Treuhand AG _BAR_ 1000 EUR _BAR_
f)Peroxidos Organicos SA _BAR_ 0,50 miliónu EUR. _BAR_
2. Uvedené podniky a/nebo sdružení podniků ihned ukončí své protiprávní jednání, pokud tak již neučinily.
Zdrží se opakování jakéhokoli činu nebo jednání, jako je zjištěné protiprávní jednání v tomto případě a jakéhokoliv činu nebo jednání se stejným cílem nebo dopadem.
[1] Úř. věst. 13, 21.2.1962, s. 204/62. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1/2003 (Úř. Věst. L 1, 4.1.2003, s. 1).
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. května 2004
o systému podpor, které Španělsko zamýšlí poskytnout společnostem pro produkci olivového oleje z pokrutin – Státní pomoc C 21/02 (ex NN 14/02)
(oznámeno pod číslem K(2004) 1635)
(Pouze španělské znění je závazné)
(2005/350/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s tímto článkem [1], a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 14. prosince 2001 požádala Komise španělské orgány o předání informací o systému podpor udělených společnostem pro produkci olivového oleje z pokrutin.
(2) Dopisem ze dne 4. ledna 2002 oznámily španělské orgány Komisi systém podpor udělených společnostem pro produkci olivového oleje z pokrutin, které byly poskytnuty postupem podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(3) Protože systém podpor již byl přijat, byl zaregistrován do rejstříku neoznámených podpor (podpora č. NN 14/02).
(4) Dopisem ze dne 12. března 2002 informovala Komise Španělsko o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s tímto systémem podpor řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(5) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky k dotyčné podpoře.
(6) Dopisem ze dne 15. dubna 2002 předložilo Španělsko řadu svých připomínek.
Dopisem ze dne 2. dubna 2004 odeslalo Španělsko doplňující informace.
(7) Komise k této věci neobdržela připomínky zúčastněných stran.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(8) Označení, režim: systém podpor poskytnutých společnostem pro produkci olivového oleje z pokrutin.
(9) Rozpočet: maximální předpokládaný rozpočet je 1202024,21 EUR.
(10) Doba trvání: jeden rok.
(11) Příjemci: společnosti produkující, upravující a stáčející olivový olej z pokrutin.
(12) Účel opatření: financovat přizpůsobení výrobních postupů společností novým předpisům, přijatým v nařízení předsednictva vlády ze dne 25. července 2001, kterým se stanovují mezní hodnoty určených aromatických polycyklických uhlovodíků v olivovém olej z pokrutin [3], a zaručit běžný provoz lisoven během hospodářského roku 2001/02.
(13) Možné dopady opatření: narušení hospodářské soutěže, zvýhodnění určitých producentů oleje z pokrutin a narušení situace na příslušném společném trhu.
(14) Výše podpory, způsobilé náklady, souhrn: výhodnější úrokové subvence a výhodnější podmínky záruk za tyto půjčky.
Výše půjčky pro jednotlivé příjemce se liší.
(15) V dalším textu se popisují důvody, které vedly k zahájení řízení.
(16) Nařízení Ministerstva zemědělství, rybolovu a výživy ze dne 14. listopadu 2001, kterým se stanovuje způsob podpory pro společnosti produkující, upravující a stáčející olivový olej z pokrutin [4], stanovilo výši půjček v paušální částce maximálně 5000 milionů peset (30050000 EUR), s výhodnějším úrokem ze strany Ministerstva zemědělství, rybolovu a výživy (v následujícím textu pouze "M.A.P.A."), které také může stanovit záruky za tyto půjčky.
(17) Půjčky jsou určeny k financování přizpůsobení výrobních postupů společností novým předpisům, přijatým v Nařízení předsednictva vlády ze dne 25. července 2001, a k zaručení běžného provozu lisoven v průběhu hospodářského roku 2001/02.
(18) Maximální jednotlivé částky půjček poskytnutých příjemcům budou takové, jaké budou uvedeny v uznaných nárocích, zpracovaných M.A.P.A. prostřednictvím Agentury pro olivový olej (Agencia para el Aceite de Oliva).
Za tím účelem se vezme v úvahu uznaný objem zásob oleje ve všech fázích průmyslového procesu v každé společnosti ke dni 3. července 2001, množství oleje stočeného v lahvích, předaného společnostem k prodeji od tohoto data až do data vstupu v platnost nařízení M.A.P.A. ze dne 14. listopadu 2001 a jednotková cena maximálně 125 peset (0,761266 EUR) za jeden kilogram zásob.
(19) Příjemci podpory musí mít přizpůsobeny své výrobní postupy nebo museli začít s přizpůsobením novým předpisům před první splátkou úroku a objem produkce během hospodářského roku 2001/02 musí být podobný jako během tří předcházejících hospodářských roků.
(20) Maximální objem půjček pro jednotlivé odvětví je následující:
- pro společnosti, které olej lisují: 22537953,91 EUR,
- pro společnosti, které olej upravují: 4507590,78 EUR,
- pro společnosti, které olej stáčejí: 3005060,52 EUR.
(21) Úřad pro poskytování úvěrů (Instituto de Crédito Oficial ICO) nabízí, s podporou finančních institucí, půjčky za následujících podmínek:
- doba trvání půjčky je jeden rok,
- úrok je dán kurzem oznámeným ICO pro půjčky na jeden rok, který je platný v okamžiku udělení půjčky,
- rozpětí zisku pro finanční instituce bude 0,75 procentních bodů,
- riziko těchto půjček připadne na finanční instituce,
- úroková subvence od M.A.P.A. je ve výši tří procentních bodů; příjemci musí uhradit minimálně 1,5 %.
(22) M.A.P.A. může také stanovit úrokovou subvenci, kterou případně poskytne Státní zemědělská společnost pro poskytování záruk (Sociedad Estatal de Caución Agraria), pokud by to bylo nutné pro získání půjčky.
Výše úrokové subvence je určena k úhradě nákladů na správu obnosu, které nebudou vyšší než 1 % zůstatku nesplacené půjčky, za kterou bylo ručeno.
(23) Při svém rozhodnutí o zahájení řízení brala Komise v úvahu níže uvedené důvody.
(24) Úroková subvence u půjček přestavuje státní podporu poskytnutou společnostem, které produkují, upravují a stáčejí olivový olej z pokrutin.
Kromě toho, příslušné společnosti mají prospěch z další státní podpory, spočívající v úrokové subvenci na část nákladů na správu záruk za tyto zvýhodněné půjčky.
(25) Předpokládalo se, že půjčky se použijí k částečnému financování přizpůsobení výrobních postupů daných společností novým normám a požadavkům stanoveným v Nařízení předsednictva vlády ze dne 25. července 2001.
Avšak objem zvýhodněných půjček a objem podpory nejsou vázány na výdaje spojené s úpravou výrobních postupů.
Ve skutečnosti budou maximální jednotlivé částky půjček poskytnutých příjemcům takové, jaké jsou uvedeny v uznaných nárocích, zpracovaných M.A.P.A. prostřednictvím Agentury pro olivový olej (Agencia para el Aceite de Oliva), které jsou založeny na zaručeném objemu zásob oleje ve všech fázích průmyslového procesu pro každou společnost ke dni 3. července 2001 a na objemu oleje, který odevzdaly společnostem stáčejícím olej do lahví k prodeji do obchodní sítě.
Komise neměla v této fázi žádné informace o tom, že by tato podpora byla vázána na investice spojené se subvenčními výdaji, uvedenými v Pokynech Společenství týkajících se státní podpory v odvětví zemědělství [5].
(26) Proto tedy Komise na základě dostupných informací rozhodla, že zamýšlené podpory ve formě slevy poskytnuté na úrocích z půjček a ve formě úrokové subvence poskytnuté na část nákladů spojených se zárukami se zdají být státní podporou určenou pro zlepšení finanční situace producentů, avšak žádným způsobem nepřispívají k rozvoji odvětví (bod 3.5 Pokynů Společenství týkajících se státní podpory v odvětví zemědělství).
Proto se v této fázi zdá, že poskytnuté podpory jsou provozními podporami, které jsou neslučitelné se společným trhem.
Tyto podpory nemají žádný trvalý účinek na rozvoj odvětví a jejich okamžitý účinek pomine sám od sebe (viz rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. června 1995 ve věci T-459/93, Siemens S.A. versus Komise [6]).
Přímým důsledkem těchto podpor je zlepšení možnosti produkce a odbytu daných produktů dotčenými subjekty vůči jiným subjektům (na vnitrostátním území i na území jiných členských států), kterým není formou srovnatelné podpory poskytnuta výhoda.
(27) Kromě toho se tyto podpory, poskytnuté společnostem, které zpracovávají, upravují a stáčejí olivový olej z pokrutin, týkají produktu, olivového oleje, který podléhá společné organizaci trhu, v souladu s nařízením Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky [7], a pro který jsou stanoveny limity pro zásah členských států do chodu takové organizace, protože to je v pravomoci Společenství.
Judikatura, kterou připomněl Soudní dvůr (viz, mimo jiné, rozsudek ze dne 26. června 1979 v případu 177/78 – Komise Pigs and Bacon versus společnost McCarren and Company Limited [8]) stanoví, že společné organizace trhu je nutno brát v úvahu jako kompletní a vyčerpávající systémy, které vylučují, aby členské státy mohly přijímat opatření, která by se od nich mohla odchylovat nebo s nimi být v rozporu.
Proto se v této fázi zdá, že tyto podpory je třeba považovat za protiprávní jednání vůči společné organizaci trhu a tedy předpisům Společenství.
(28) S uvážením těchto skutečností Komise ve fázi zahájení řízení rozhodla, že zkoumané podpory by zřejmě měly být považovány za provozní podpory, které nejsou slučitelné se společným trhem a nezdá se, že by mohly využít odchylky podle ustanovení čl. 87 odst. 3 Smlouvy, a proto se rozhodla zahájit řízení ve smyslu ustanovení čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
III. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKA
(29) Dopisem ze dne 15. dubna 2002 Španělsko argumentovalo takto.
(30) Dne 3. července 2001 rozhodla španělská vláda, prostřednictvím Ministerstva zdravotnictví, o zastavení prodeje všech položek olivového oleje z pokrutin, které v té době existovaly v různých článcích potravinového řetězce na španělském trhu.
(31) Rozhodnutí o zastavení a zákazu prodeje bylo přijato jedinečně a výhradně, aby byly chráněny zájmy spotřebitelů, protože v předcházejících dnech bylo při různých kontrolách jakosti, prováděných z důvodu různého plnění povinností v souvislosti s platnými hygienickými požadavky zjištěno, že přinejmenším část olivového oleje z pokrutin, prodávaného na trhu, obsahovala určité složky aromatických polycyklických uhlovodíků v koncentracích, které by mohly být pro spotřebitele nebezpečné.
(32) Z tohoto důvodu španělská vláda prostřednictvím předsednictva vlády vydala dne 25. července 2001 nařízení, kterým se stanovily limity určitých aromatických polycyklických uhlovodíků ve zmíněných olejích s tím, že se rovněž předpokládalo zavedení normalizovaných pracovních postupů, které se musí dodržovat při produkci oleje z pokrutin.
(33) Předpokládalo se, že zásoby oleje z pokrutin, kterých se toto opatření dotklo, představují 30000 tun umístěných v 56 španělských aktivních společnostech pro produkci oleje, dalších 12000 tun se nacházelo v 7 úpravnách a 8000 tun bylo ve 150 společnostech ve Španělsku, ve kterých se olej stáčel do lahví.
(34) M.A.P.A. zvážilo velké obtíže, které nastaly pro odvětví s 50000 zadrženými tunami vyrobeného olivového oleje v kulminující kampani, protože pro tento rok se počítalo se sklizní více než milion tun a při takové sklizni by celková produkce olivového oleje z pokrutin byla přibližně 80000 tun.
Čili na začátku roku 2002 by mohlo být k dispozici přibližně 130000 tun olivového oleje z pokrutin, s malými vyhlídkami na schválení k prodeji na trhu.
(35) Společnosti pro produkci oleje z pokrutin mají ve Španělsku uloženo odstranit z lisoven vedlejší produkty vzniklé při produkci oleje, což jsou výtlačky a výlisky nazývané alperujos, a v dané krizi bylo nejisté, zda producenti budou po ukončení lisování dále předávat výtlačky a výlisky alperujos z lisoven do jiných zařízení, aby získali olivový olej z pokrutin.
To by vyvolalo ekologickou katastrofu nevyčíslitelného rozsahu, protože lisovny by nebyly schopny neomezeně uskladnit množství vedlejších produktů, ani by nemohly provádět dekontaminaci.
(36) Producenti oleje z pokrutin při odstraňování vedlejších produktů z lisoven úplně vyřešili ekologické problémy, které nastávají při získávání olivového oleje.
Stejně tak i řetězec produkce – úprava – stáčení do lahví – prodej oleje z pokrutin představuje významnou část ekonomické aktivity v odvětví (10 % celkové zemědělské produkce ve Španělsku).
(37) Nečinnost potravinového řetězce v oblasti olivového oleje, s následnou paralýzou odvětví, by znemožnila financování nového hospodářského roku, protože finanční závazky z dokončení předcházejícího hospodářského roku by se částečně nesplnily, což by znamenalo, že finanční instituce by nebyly připraveny financovat nový hospodářský rok.
(38) Záměrem vlády bylo přispět postiženým společnostem, aby po vyhlášení hygienického nebezpečí nepočítaly s příjmy pocházejícími z jejich obvyklého prodeje, aby mohly zajistit odpovídající platby za předcházející hospodářský rok a aby před novým hospodářským rokem byly znovu způsobilé pro poskytnutí úvěrů od společností, poskytujících půjčky. Záměrem vlády bylo také podpořit výrobní postupy, které budou poskytovat dokonalou záruku hygieny a obnovit důvěru spotřebitele.
(39) Jednalo se o výjimečnou situaci, která byla způsobena pozastavením trhu, nařízenou španělskými správními orgány, z důvodu bezpečnosti potravin, ačkoliv ani právní předpisy Společenství ani Španělska nestanovovala maximální úroveň zjištěných látek.
Je to opatření pro zmírnění nedostatku ve společnosti před výjimečným krokem, jako je pozastavení trhu, který by mohl mít velice závažné následky pro celé španělské odvětví produkce oleje.
(40) Tyto podpory byly schváleny v rámci závazků, které přijali příjemci podpory.
První podmínkou bylo, aby zahájili úpravu svého výrobního postupu tak, aby splňoval nové požadavky španělských právních předpisů týkajících se mezních hodnot přítomnosti stanovených aromatických polycyklických uhlovodíků v olivovém oleji z pokrutin, které dříve nebyly upraveny ani v normách Společenství ani ve španělských normách.
Další náhradou je závazek příjemců na dosažení podobného objemu produkce v hospodářském roce 2001/02 jako v předcházejících třech hospodářských letech.
Tímto způsobem je zaručen rozvoj odvětví zpracování výlisků a likvidace kontaminovaných zbytků.
(41) Účelem těchto podpor není jen jednoduše zlepšit finanční situaci producentů bez jejich příspěvku k rozvoji odvětví.
Tyto podpory jsou slučitelné se společným trhem tím, že představují podněty, které znamenají náhradu ze strany příjemců.
Kromě toho není správné tvrdit, že jako základ pro udělení podpory se bere jedině cena, množství, jednotka produkce nebo jednotka průměrné produkce.
Jako základ pro stanovení výše půjčky se bere, kromě kvantitativních údajů, také řada požadavků, které musejí být povinně splněny.
(42) Zpráva Komise o státních podporách v odvětví zemědělství ve formě krátkodobých úvěrů se zvýhodněným úrokem ("správní úvěry") [9] uznává, že odvětví zemědělství ve Společenství se oproti jiným odvětvím nachází v nepříznivé situaci, jak z pohledu potřeby získávání krátkodobých úvěrů, tak i z pohledu své schopnosti tyto úvěry splácet.
Takové půjčky se nemohou použít pro poskytnutí podpory formou výběru určitých odvětví nebo ekonomických subjektů v odvětví zemědělství, které nejsou výhradně spojeny s těmito potížemi.
Přesto může být státní podpora ve formě takových krátkodobých půjček vyloučena, podle uvážení příslušného státu, pro další aktivity nebo ekonomické subjekty, kteří mají menší obtíže.
(43) Závěrem, Španělsko se domnívá:
- že se jedná o mimořádnou událost, která by mohla být slučitelná se čl. 87 odst. 2 písm. b) Smlouvy,
- že podpory jsou určeny na zmírnění důsledků pozastavení prodeje na trhu z důvodu vyhlášení hygienického nebezpečí; nejsou zaměřeny na vytvoření výhodné pozice příjemců podpor, ale na zachování výrobní činnosti, která je nezbytně nutná pro ekologickou stabilizaci řetězce pro produkci oleje,
- že podpory představují pobídku a jejich udělení je podmíněno kompenzačními opatřeními u příjemců, aby podpory přispěly k rozvoji odvětví, a proto se na ně vztahují ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy,
- že neposkytnutí krátkodobých podpor by znemožnilo obvyklý rozvoj produkce olivového oleje, a tím by došlo k ochromení řetězce pro produkci olivového oleje; tím by se vážně narušily podmínky vzájemné spolupráce a k tomu by se ještě přidaly nevratné ekologické škody, což je proti společnému zájmu,
- že dotčené odvětví, ještě před vznikem této mimořádné situace ztráty trhu z důvodu nedůvěry spotřebitelů ztratilo také důvěru bankovnictví pro financování hospodářského roku a požadovalo podporu ze strany správních orgánů, která by mu poskytla potřebné finanční prostředky.
(44) Dopisem ze dne 2. dubna 2004 odeslalo Španělsko dodatečné informace.
Podle těchto informací si pozastavení prodeje na trhu z důvodu, že veřejné orgány vyhlásily hygienické nebezpečí a přijaly nová pravidla, vyžádalo stažení olivového oleje z pokrutin z trhu.
Odvětví přistoupilo k odeslání oleje společnostem, které jej stáčejí do lahví za tím účelem, aby byl znovu vyčištěn, aby se snížil obsah aromatických polycyklických uhlovodíků a aby byl znovu stočen do lahví, označen a znovu uveden na trh.
(45) Zásoby oleje z pokrutin, kterých se dotklo státní opatření se odhadovaly na 50000 tun.
Protože očekávaný maximální rozpočet je 1202024,21 EUR, byla by podpora na jednu tunu ve výši 24 EUR.
Protože náklady na jednu tunu oleje z pokrutin jsou 600 EUR, odpovídá finanční objem podpory 4 % nákladů na olej.
(46) Náklady, vzniklé v odvětví za vrácení oleje, jeho vylití z lahví, nové zpracování a stočení do lahví, aby byl znovu prodejný, byly pro toto odvětví velice významné a způsobily dotčeným společnostem velké ztráty.
Tyto náklady jsou mnohem vyšší než částky poskytnuté podporou.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
Čl. 87 odst. 1 Smlouvy
(47) Poskytování půjček se sníženým úrokem představuje státní podporu poskytnutou společnostem, které produkují, upravují a stáčí do lahví olej z pokrutin.
Kromě toho některé společnosti obdrží státní podporu ve formě úrokové subvence na část výdajů spojených se správou záruk za tyto výhodné půjčky.
Proto se Komise domnívá, že tato opatření musí být považována za výběrovou podporu, poskytnutou státem.
(48) Články 87 a 88 Smlouvy se týkají všech zemědělských produktů podle přílohy I této smlouvy, které spadají do společné organizace trhu.
Společností, které produkují, upravují a stáčejí do lahví olivový olej z pokrutin se týká produkt, olivový olej, který spadá do společné organizace.
Proto se na tuto podporu vztahují články 87 a 88.
(49) Podle ustanovení čl. 87 odst. 1 státní podpory poskytované v jakékoliv formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak.
(50) V tomto případě poskytují podpory příjemcům výhodu, která snižuje náklady, jež by v obvyklém případě byly vyšší než se předpokládalo.
Podpory jsou poskytnuty státem nebo ze státní prostředků.
Podpory jsou specifické nebo výběrové v tom smyslu, že zvýhodňují vybrané společnosti nebo producenty, konkrétně společnosti, které produkují, upravují a stáčejí do lahví olivový olej z pokrutin.
(51) Aby podpora spadala do působnosti čl. 87 odst.
1, musí zasahovat také do hospodářské soutěže a do obchodu mezi členskými státy.
Toto kritérium znamená, že příjemce podpory vykonává ekonomickou činnost. Podle právních předpisů, které se v této souvislosti často opakují, se uvažuje, že došlo k ovlivnění obchodu, pokud společnost, která přijala podporu, vykonává ekonomickou činnost zaměřenou na obchod mezi členskými státy.
Už jen skutečnost, že podpora posiluje pozici společnosti oproti jiným konkurenčním společnostem na vnitřním trhu, umožňuje uvažovat o tom, že je narušen vnitřní obchod.
(52) V tomto případě vykonávají příjemci ekonomickou činnost, produkci olivového oleje z pokrutin, jeho úpravu a stáčení do láhví, a tento olej je předmětem vzájemného obchodu mezi členskými státy.
Objem obchodu s olivovým olejem z pokrutin mezi Španělskem a ostatními členskými státy Společenství představoval v roce 2000 částku 7160250 EUR, tržby z tohoto obchodu byly 2941310 EUR [10].
(53) Společnosti, kterým byly poskytnuty podpory ve skutečnosti působí v odvětví, které je obzvlášť vystaveno konkurenčnímu boji.
V odvětví prodeje olivového oleje existuje tvrdý konkurenční boj mezi producenty jednotlivých členských států, jejichž produkty jsou předmětem výměny zboží v rámci Společenství.
Španělští producenti jsou do tohoto konkurenčního boje plně zapojeni a do ostatních členských států dodávají významné množství zemědělských produktů.
(54) Z tohoto důvodu mohou podpory ovlivnit výměnu zboží, kterou je v tomto případě olivový olej, mezi členskými státy, což nastane tehdy, pokud podpory zvýhodní aktivní subjekty v členském státě na úkor subjektů v ostatních členských státech.
Posuzovaná opatření mají přímý a okamžitý vliv na náklady na produkci olivového oleje z pokrutin ve Španělsku.
Proto poskytují ekonomickou výhodu, ve srovnání se společnostmi z jiných členských států, které nemají přístup ke srovnatelné podpoře.
Proto narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž.
(55) S ohledem na výše uvedené skutečnosti musejí být uvedené podpory považovány za státní podporu, která splňuje kritéria čl. 87 odst. 1. Přesto zásada neslučitelnosti, vysvětlená v čl. 87 odst. 1 připouští odchylky.
Čl. 87 odst. 2 písm. b) Smlouvy
87 odst. 2 písm. b) uvádí, že se společným trhem jsou slučitelné takové podpory, které jsou určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi.
Španělsko odůvodnilo tyto podpory tím, že byly určeny k nápravě škod, způsobených mimořádnou událostí.
(57) Podle Španělska se jedná o mimořádnou událost, způsobenou pozastavením prodeje na trhu, nařízenou španělskými orgány, z důvodu zajištění bezpečnosti potravin, což by mohlo být v souladu s ustanovením čl. 87 odst. 2 písm. b).
(58) Protože se jedná o výjimku z obecných zásad neslučitelnosti státních podpor se společným trhem, stanovených v čl. 87, odst. 1, se Komise domnívá, že je třeba přesně vyložit výraz "mimořádná událost", který se objevuje v čl. 87, odst. 2 písm. b). Komise až doposud chápala jako mimořádnou událost válku, vnitřní nepokoje nebo stávky a, s výhradami a v závislosti na jejich rozsahu, jaderné nebo vážné průmyslové havárie nebo požáry, které způsobily velké ztráty. Vzhledem k problémům spojeným s předvídáním v této oblasti Komise stanoví, zda tyto podpory jsou slučitelné posouzením každého případu jednotlivě s ohledem na svá předchozí rozhodnutí u podobných případů (bod 11.2.1 Pokynů Společenství týkajících se státní podpory v odvětví zemědělství).
(59) V tomto posuzovaném případě je důvodem poskytnutí podpor, podle španělských orgánů, pozastavení prodeje olivového oleje z pokrutin, nařízeného z důvodu zajištění bezpečnosti potravin, po zásahu veřejných orgánů.
Španělsko však nepřezkoumalo, zda pozastavení prodeje představuje mimořádnou událost ve smyslu čl. 87 odst.
(60) Proto se tedy udělení těchto podpor nemůže odvolávat na odchylky podle čl. 87 odst. 2 písm. b) a nemůže být považováno za podporu určenou pro odstranění škod, vzniklých z důvodu mimořádné události.
Čl. 87 odst. 3 Smlouvy
87 odst. 3 se mohou uznat pouze tehdy, pokud Komise rozhodne, že podpora je nutná pro uskutečnění některých důležitých zájmů.
Přiznat uvedené výjimky pro podpory, které nesplňují tuto podmínku by znamenalo povolit porušení vzájemného obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže, které by z hlediska společného zájmu nebylo ospravedlnitelné a následně by to znamenalo udělení neoprávněných výhod subjektům některých členských států.
(62) Komise se domnívá, že posuzované podpory nebyly myšleny jako regionální podpory pro uskutečnění nových investic nebo pro vytvoření pracovních míst, ani pro kompenzaci horizontálních nevýhod v infrastruktuře skupiny produktů v regionu, ale jako podpory pro odvětví zemědělství.
Proto se jedná o podpory, které mají výhradně odvětvový charakter, který se musí posoudit ve smyslu ustanovení čl. 87 odst.
(63) Čl. 87 odst. 3 písm. c) stanoví, že za slučitelné se společným trhem mohou být považovány podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností pod podmínkou, že nebudou působit proti společnému zájmu a nezmění podmínky vzájemného obchodu.
(64) Podmínkou pro získání podpory je přizpůsobení výrobních postupů společností novým požadavkům a specifikacím, uvedeným v Nařízení předsednictva vlády ze dne 25. července 2001.
Přesto ani výše zvýhodněné půjčky ani výše poskytnuté podpory nejsou vázány na náklady související s přizpůsobením výrobních postupů.
Jsou to vlastně jen maximální výše jednotlivých půjček pro příjemce podpory, které jsou uvedeny v uznaných nárocích, které zpracovala M.A.P.A. prostřednictvím Agentury pro olivový olej, které jsou vztaženy na úředně stanovený objem zásob oleje ve všech fázích jeho průmyslového zpracování u každé společnosti ke dni 3. července 2001 a na objem oleje, odeslaného společnostem, které stáčejí olej do lahví, k dalšímu prodeji.
Španělské orgány neposkytly žádné informace, které by vysvětlovaly, zda jsou podpory vázány na investice, související se způsobilými náklady, uvedenými v Pokynech Společenství týkajících se státní podpory v odvětví zemědělství.
Kromě toho, a to i za předpokladu, že by podpory byly vázány na investice, Španělsko ani neposkytlo žádné informace, které by mohly potvrdit, zda tyto podpory na investice splňují podmínky stanovené v uvedených pokynech.
(65) Španělsko se ve svých připomínkách odvolává na sdělení Komise o státních podporách odvětví zemědělství ve formě krátkodobých půjček se zvýhodněným úrokem ("správní úvěry"), ale také neposkytlo žádné informace, které by mohly potvrdit, zda tyto podpory splňují podmínky uvedené v citovaném sdělení.
(66) Tyto podpory se především musejí nediskriminační formou nabídnout všem ekonomickým subjektům v odvětví zemědělství.
Pokud se vyloučí určité aktivity nebo určité subjekty, musí členský stát prokázat, že všechny výjimky jsou náležitě opodstatněné.
Španělsko v tomto ohledu nepředložilo žádnou informaci.
Podpory musejí být omezeny na potřebné minimum, aby se kompenzovaly nevýhody, které musí členský stát kvantifikovat.
Španělsko v tomto ohledu nepředložilo žádnou informaci.
Proto posuzované podpory nesplňují podmínky uvedené v citovaném sdělení.
(67) Dopisem ze dne 2. dubna 2004 Španělsko vysvětlilo, že pozastavení prodeje vyhlášením hygienického nebezpečí bylo španělskými správními orgány nařízeno dne 3. července 2001 z důvodu bezpečnosti potravin.
To přinutilo producenty stáhnout z trhu olivový olej z pokrutin a vrátit jej společnostem, které provádějí stáčení oleje do lahví, aby tento olej mohl být znovu upraven a aby se snížil obsah aromatických polycyklických uhlovodíků, a potom jej znovu stočit do lahví, označit a uvést na trh.
(68) Náklady, které musely společnosti vynaložit na stažení oleje z trhu, jeho vyprázdnění z lahví, novou úpravu, stočení do lahví, označení a znovuuvedení na trh byly mnohem vyšší než výše poskytnutých podpor.
(69) Hygienické nebezpečí bylo vyhlášeno poté, kdy analýzy, provedené po několika kontrolách odhalily vysoký obsah aromatických polycyklických uhlovodíků v olivovém oleji z pokrutin, mimo jiné také benzopirenu, což je podle Mezinárodní zdravotnické organizace karcinogenní látka.
Protože v této oblasti neexistovala žádná konkrétní právní norma, schválilo předsednictvo vlády nařízení vlády, kterým se určily limity stanovených aromatických polycyklických uhlovodíků v olivovém oleji z pokrutin.
(70) Komise se domnívá, že jako všeobecná zásada je splnění požadavků právních předpisů Společenství nebo vnitrostátních právních předpisů pro zaručení jakosti a bezpečnosti oleje věcí příslušných společností.
Ztráty vyplývající z nutnosti stažení olivového oleje z pokrutin z trhu a jeho nové úpravy před novým uvedením na trh, protože nesplňuje požadavky platných právních předpisů, je nutno považovat jako ztráty v rozpětí podnikatelského rizika, které společnosti v příslušném odvětví přebírají.
Komise tedy nemůže obvykle stanovit, že výplata podpor na pokrytí těchto ztrát je provedena ve společném zájmu.
(71) Avšak v tomto případě vzala Komise v úvahu skutečnost, že až do července roku 2001 nebyly ani v právních předpisech Společenství ani ve vnitrostátních právních předpisech určeny limity pro obsah stanovených aromatických polycyklických uhlovodíků v olivovém oleji z pokrutin.
Za těchto okolností kontroly na přítomnost aromatických polycyklických uhlovodíků netvořily součást jednotlivých bodů běžných kontrol prováděných v daném odvětví.
Skutečnost, že ztráty způsobené stažením oleje z trhu, vyprázdnění lahví, nové úpravy, stočení do lahví, označení a znovuuvedení na trh, postihly většinu společností v odvětví naznačuje, že v tomto případě vzniklé ztráty přesáhly běžné rozpětí podnikatelského rizika.
(72) Je možno provést srovnání s bodem 11.4 Pokynů Společenství týkajících se státní podpory v odvětví zemědělství.
V souladu s tímto bodem schválí Komise podpory až do výše 100 % skutečných výdajů, ve prospěch boje proti nemocem zvířat a rostlin, jako část příslušného programu, zavedeného na úrovni Společenství, nebo na vnitrostátní nebo regionální úrovni, určeného pro předcházení, kontrolu nebo vymýcení nemocí.
Pro to musí existovat normativní nebo správní právní výnos, který v boji proti nemocem počítá s účastí příslušných vnitrostátních orgánů.
Předmětem podpory mohou být pouze opatření proti nemocem, které znepokojují vnitrostátní orgány a ne opatření, za něž mohou v rozumné míře převzít odpovědnost samotní zemědělci.
Podpory mohou mít za cíl prevenci, náhradu škody nebo kombinaci obou.
Když se objevil problém posuzovaného případu, neexistoval žádný vnitrostátní právní předpis ani předpis na úrovni Společenství, avšak rychlé přijetí pravidel v červenci roku 2001, která určila limity pro obsah stanovených aromatických polycyklických uhlovodíků v olivovém oleji z pokrutin, jasně demonstrovalo znepokojení vnitrostátních orgánů tímto problémem.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy schválila podporu na zničení krmiva pro zvířata, kontaminovaného dioxinem (podpora č.
NN 105/1998). Tato podpora se omezila na náklady za přepravu a zničení kontaminovaných granulí a potravy pro zvířata takovou formou, aby byly dodrženy ekologické a zdravotní zásady.
Do té doby nebyly stanoveny limity pro obsah dioxinů v látkách používaných pro přípravu krmiv pro zvířata.
(74) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se Komise domnívá, že tato podpora usnadní rozvoj ekonomických aktivit v odvětví produkce olivového oleje z pokrutin.
Kromě toho se Komise domnívá, že i kdyby náklady společností v tomto odvětví na stažení olivového oleje z pokrutin z trhu a jeho odeslání společnostem, které provádějí stáčení oleje do lahví, za účelem jeho nové úpravy, aby došlo ke snížení obsahu aromatických polycyklických uhlovodíků, nové stočení oleje do lahví a jeho označení a znovuuvedení na trh byly vyšší než celkový objem poskytnuté podpory, že poskytnutím podpory nedojde k takovému ovlivnění vzájemného obchodu, které by bylo v rozporu se společným zájmem.
V. ZÁVĚR
(75) Komise došla k závěru, že Španělsko poskytlo posuzované podpory protiprávně a tím porušilo ustanovení čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Poskytnutí podpor bylo protiprávní, protože bylo uskutečněno před tím, než se Komise vyjádřila ke slučitelnosti tohoto opatření se společným trhem. Tyto podpory jsou však slučitelné se společným trhem a mohou být přijaty na základě odchylky podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, jako opatření určená k rozvoji odvětví.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpory poskytnuté Španělskem ve prospěch společností produkujících, upravujících a stáčejících do lahví olej z pokrutin ve formě úrokové subvence úroků z půjček a slevy na náklady spojené se správou záruk, uvedených v nařízení Ministerstva zemědělství, rybolovu a výživy ze dne 14. listopadu 2001, kterým se stanovuje výše podpory společnostem produkujícím, upravujícím a stáčejícím do lahví olivový olej z pokrutin, jsou slučitelné se společným trhem.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o režimu podpor zavedeném Španělským královstvím ve prospěch letecké společnosti Intermediación Aérea SL
(oznámeno pod číslem K(2004) 3938)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/351/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na čl. 88 odst. 2 uvedené smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropském hospodářském prostoru a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) uvedené smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek podle uvedených článků [1] a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 11. dubna 2002 S(2002)4231, zaregistrovaným pod číslem NN/110/02, byla Komise informována o tom, že Španělské království zavedlo podporu ve prospěch letecké společnosti Intermediación Aérea SL (dále jen "Intermed") pro provozování služeb letecké dopravy na trase Girona–Madrid–Girona.
Dopisem ze dne 23. května 2002 požádala Komise španělské orgány o veškeré relevantní informace.
Ty odpověděly dopisem ze dne 1. července 2002, zaregistrovaným dne 5. července 2002.
(2) Dopisem ze dne 13. prosince 2002 informovala Komise Španělské království o svém rozhodnutí zahájit proti této podpoře řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k dotčené podpoře.
(4) Dopisem Stálého zastoupení Španělska u Evropské unie ze dne 9. ledna 2003 požádaly španělské orgány o dodatečnou lhůtu pro odpověď na dopis ze dne 13. prosince 2003.
Dopisem ze dne 20. ledna 2003 TREN/A4(2003) 838 poskytla Komise dodatečnou lhůtu 15 pracovních dní.
(5) Španělské orgány zaslaly své připomínky dopisem ze dne 18. března 2003, ref. A24-3996, zaregistrovaným na generálním sekretariátu Komise dne 19. března 2003.
(6) Komise obdržela v této věci připomínky od zúčastněných stran.
Předala je Španělskému království dopisy ze dne 13. března 2003 a ze dne 2. dubna 2003 s možností se k nim vyjádřit a obdržela připomínky Španělského království dopisem ze dne 7. května 2003.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
Právní základ podpory
(7) Podle informací Komise jsou opatření španělských orgánů uvedena ve "Smlouvě o leteckých spojích mezi městy Girona a Madrid" uzavřené dne 26. března 2002 mezi Generalitat de Catalunya, la Diputación de Girona, Obchodní a průmyslovou komorou Girony a zástupcem společnosti Intermed (dále jen "smlouva").
Cíle podpory
(8) Cílem odpory je posílit rozvoj konkurenceschopné a kvalitní letecké dopravy na trase Girona–Madrid–Girona prostřednictvím letadel, které splňují požadavky na pohodlí a spolehlivost, a dosáhnout na této trase přiměřeného zisku.
Postup při výběru společnosti poskytující službu
(9) Vzhledem k tomu, že neexistovala pravidelná trasa mezi městy Gironou a Madridem a že tuto službu nenabízel žádný dopravce, kontaktovala autonomní vláda Katalánska osobním dopisem v období od července do listopadu 2001 několik národních dopravců a dále dopravců z jiných členských států Společenství (Aerolíneas de Baleares (AeBal), Spanair S.A.
(Spanair), Air Europa Líneas Aéreas (Air Europa), KLM UK Limited, Intermed, Air Catalunya S.A.
(Air Catalunya), Ibertrans Aérea S.A.
(Ibertrans) a Navegación y Servicios Canarios S.A.
(Naysa), kde je seznámila se svým záměrem podpořit zřízení této leteckého trasy a zároveň je vyzvala k předložení nabídek nebo prohlášení o schopnosti zajistit tento let.
(10) Po proběhnutém řízení orgány autonomní vlády Katalánska došly k závěru, že jediným leteckým dopravcem dostupným a schopným zajistit tuto pravidelnou leteckou trasu a převzít s ní související závazky veřejné služby, byla společnost Intermed a smlouva byla tedy uzavřena s tímto dopravcem.
Letecké spojení Girona–Madrid–Girona
(11) Letecké trasa Girona–Madrid–Girona byla zajišťována jednak pravidelnou linkou provozovanou společností Intermed od 15. dubna 2002 letadlem ATR 42-300 o 48 místech a jednak, podle informací španělských orgánů, charterovou linkou provozovanou v této věci žalobcem od 3. dubna 2002 letadlem SA-227.
(12) Letiště v Gironě je malé, ale počet jeho cestujících zaznamenal následující vzestup [3]:
Rok _BAR_ Počet cestujících _BAR_ Rok _BAR_ Počet cestujících _BAR_
1994 _BAR_ 399070 _BAR_ 1999 _BAR_ 631235 _BAR_
1995 _BAR_ 547739 _BAR_ 2000 _BAR_ 651402 _BAR_
1996 _BAR_ 480506 _BAR_ 2001 _BAR_ 622410 _BAR_
1997 _BAR_ 533445 _BAR_ 2002 _BAR_ 557187 _BAR_
1998 _BAR_ 610607 _BAR_ 2003 _BAR_ 1448796 _BAR_
Obsah smlouvy
(13) Smlouva stanoví, že pro poskytování dotčených služeb bude společnost Intermed používat turbovrtulové letadlo ATR 42-300, jehož hlavní charakteristiky jsou následující:
- 48 sedadel uspořádaných ve 12 řadách se sklonem 30°,
- maximální dovolené zatížení 4687 kg,
- objem zavazadlového prostoru 8,94 m3,
- maximální výška 5485 m (18000 stop),
- rychlost letu 300 uzlů (556 km/h).
(14) Pro začátek jsou stanoveny dva lety denně od pondělí do pátku s následujícím letovým řádem:
- ráno: odlet z Girony v 7:00 hod/odlet z Madridu v 9:00 hod.,
- odpoledne: odlet z Girony v 17:00 hod/odlet z Madridu v 19:30 hod.
(15) Všeobecně musí letecké řády vždy umožnit cestujícímu z Girony pobyt v Madridu v délce minimálně 5 hodin po přistání v místě určení.
Financování služby
(16) Maximální celková částka podpory pro období pokryté smlouvou je 4337086,18 EUR.
Autonomní vláda Katalánska a Generální rada Girony se zavazují, že uhradí leteckou službu mezi Gironou a Madridem v mezích následujících ročních stropů:
- Hospodářský rok 2002: V průběhu prvních šesti měsíců provozování leteckých služeb se Generalitat de Catalunya (Autonomní vláda Katalánska) a Diputación de Girona (Rada Girony) spravedlivě podělí o úhradu částky v maximální výši 410582,34 EUR.
Pro zbytek hospodářského roku 2002 uhradí Autonomní vláda Katalánska částku do výše 34166,62 EUR a Generální rada Girony částku do výše 135227,75 EUR.
- Hospodářský rok 2003: pro toto období, zahrnující případné vyrovnání hospodářského roku 2002, se strop zvyšuje na 1182883,13 EUR, z čehož 641972,13 EUR uhradí Autonomní vláda Katalánska a 540911 EUR uhradí Generální rada Girony.
- Hospodářské roky 2004 a 2005: pro toto období se strop zvyšuje na 1081822 EUR, z toho 540911 EUR pro Generální radu Girony na financování prvního pololetí každého hospodářského roku a 540911 EUR pro Autonomní vládu Katalánska na financování druhého pololetí každého hospodářského roku.
(17) Podpora vyplácená společnosti Intermed se vypočítává v závislosti na průměrném koeficientu vytížení sedadel v letadlech zajišťujících spojení Girona–Madrid–Girona pomocí vzorce definovaného v příloze V smlouvy.
(18) Podle informací poskytnutých španělskými orgány jsou náklady na let, vypočtené na průměrné vytížení sedadel 32 osob, 3980,55 EUR, rozdělených následovně:
Položka _BAR_ EUR _BAR_
Amortizace letounu _BAR_ 353,16 _BAR_
Pojištění _BAR_ 480,00 _BAR_
Poplatky na linku (včetně ověření elektrických systémů, avioniky, podvozku a kontroly systému vstřiku paliva) _BAR_ 250,00 _BAR_
Palivo _BAR_ 623,37 _BAR_
Osobní náklady (letecký a pozemní personál, včetně sociálního pojištění) _BAR_ 1067,93 _BAR_
Letištní poplatky a příletová sazba _BAR_ 447,81 _BAR_
Manipulace _BAR_ 364,09 _BAR_
Eurokontrola (sazba za cestu) _BAR_ 52,89 _BAR_
Služby cestujícím (občerstvení, tisk, atd.) _BAR_ 372,00 _BAR_
Celkem _BAR_ 3980,55 _BAR_
Opatření na reklamu
(19) Generální rada Girony se dále zavazuje, že bude realizovat a financovat veškeré propagační aktivity pro reklamu a marketing týkající se této letecké trasy v průběhu platnosti smlouvy do maximální výše 120202 EUR.
(20) Obchodní, průmyslová a plavební komora Girony se rovněž zavazuje, že provede akce vyplývající z jejích kompetencí, které se ukáží jako potřebné na podporu a zaručení dobrého fungování letecké trasy, která je předmětem smlouvy.
Zrušení smlouvy
(21) Je stanoveno, že smlouva bude zrušena plným právem v případě, že by např. jiný letecký dopravce zřídil bez veřejné podpory či jiného financování ze strany státu mezi Gironou a Madridem let stejné povahy, jako je let podle smlouvy, zejména pokud jde o typ letadla, počet letů, sazby a období provozování služby.
Doba trvání podpory
(22) Smlouva je uzavřena na období od 26. března 2002 do 31. prosince 2005.
Služba byla nicméně pozastavena v prosinci 2002 na základě zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komisí.
Ostatní ustanovení
(23) Dotčená smlouva stanoví také opatření týkající se koeficientu vytížení, pravidelnosti, přesnosti, pozemních služeb a příslušných tarifů.
Důvody rozhodnutí o zahájení řízení
(24) Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení vyjádřila Komise pochybnosti o slučitelnosti dotčené podpory s čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES, zejména při nedodržování postupu stanoveného článkem 4 nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [5].
(25) Komise zejména požádala Španělsko aby jí dodalo jednak údaje prokazující nezbytnost finanční náhrady a také čisté náklady na danou veřejnou službu a údaje pro výpočet objemu finanční náhrady, a jednak důvody, které ospravedlňují nedodržení postupu stanoveného článkem 4 nařízení (EHS) č. 2408/92.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(26) Společnost Air Catalunya uvádí, že leteckou dopravu na trase mezi Gironou a Madridem zajišťuje jednak příjemce podpory a jednak od 3. dubna 2002 ona sama, a to bez veřejného financování.
Upozorňuje rovněž utrpěnou škodu a na skutečnost, že dochází ke zjevnému porušení hospodářské soutěže.
Uvádí, že trasa Girona–Madrid–Girona nebyla předmětem závazku veřejné služby podle postupů stanovených článkem 4 nařízení (EHS) č.
2408/92. Dotčená podpora nemůže být prohlášena za slučitelnou se smlouvou, protože nesplňuje podmínky nezbytnosti a úměrnosti stanovené pro veřejnou službu.
Air Catalunya také přerušila svou službu v prosinci 2002.
(27) Austrian Airlines A.G.
(Rakouské aerolinie) mimo jiné uvádí, že pravidla, stanovená v pokynech o uplatňování článků 92 a 93 Smlouvy o ES a článku 61 dohody EHP o státních podporách v odvětví letectví, nebyla v tomto případě dodržena.
IV. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKÉHO KRÁLOVSTVÍ
(28) Španělské orgány uvádějí, že od zahájení formálního vyšetřovacího řízení v prosinci 2002, bylo vyplácení podpory společnosti Intermed pozastaveno a v důsledku toho se tato společnost cítila povinna přerušit v prosinci 2002 provozování služeb na trase Girona–Madrid z důvodu nemožnosti čelit nákladům, které přináší, což by mělo být důkazem, že daná trasa není rentabilní pro žádnou společnost.
(29) Částečné financování letecké dopravy na trase Girona–Madrid je časově omezené do té doby, než bude linka konsolidována a stane se rentabilní.
(30) Španělské orgány se domnívají, že řízení, které vedlo k výběru společnosti Intermed neodpovídá postupu stanovenému článkem 4 nařízení (ES) č. 2408/92 pro uložení závazku veřejné služby na určitou leteckou trasu.
(31) Autonomní vláda Katalánska předložila formální žádost u španělského ministerstva pro rozvoj území za účelem uložení závazku veřejné služby (ZVS) na trasu Girona–Madrid podle ustanovení nařízení (EHS) č. 2408/92.
Tato žádost byla nicméně dotčeným ministerstvem zamítnuta s odůvodněním, že neexistovaly dostatečné důvody pro uplatnění článku 4 uvedeného nařízení.
Uvažování veřejné služby
(32) Španělské orgány se domnívají, že materiální podmínky požadované nařízením (EHS) č. 2408/92 k tomu, aby byla daná služba kvalifikovaná jako veřejná, nebo obecného zájmu, jsou řádně splněny.
(33) Nepřítomnost letecké společnosti, která by mohla provozovat dopravu na trase dokazuje, jak malý ekonomický zájem tato trasa vzbuzuje.
Pouze zásah orgánů veřejné moci mohl tedy zajistit služby na trase Girona–Madrid s určitými zárukami stability a pravidelnosti.
V této souvislosti je důležité připomenout, že Air Catalunya začala provozovat služby na trase Girona–Madrid ve stejném okamžiku jako Intermed, tj. v dubnu 2002.
Před tímto datem a od 28. října 2001, kdy předchozí společnost přestala služby na trase provozovat, neprovozovala služby na trase Girona–Madrid žádná společnost.
Tato trasa, považovaná za podstatnou, zůstala neprovozovaná po dobu pěti měsíců, což motivovalo nezbytný zásah orgánů veřejné moci vzhledem k důležitosti této trasy pro občany.
(34) Španělské orgány uvádějí důležitost zřízení letecké trasy mezi Gironou a Madridem pro ekonomický rozvoj oblasti.
Důsledky porušení článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92
(35) Vzhledem k tomu, že formální podmínky pro uložení závazku nebyly splněny, tj. nebylo vyhlášeno výběrové řízení otevřené pro všechny společnosti a oznámené Komisi a ostatním členským státům, neuplatní se na podporu předpoklad neposkytování státní podpory ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES a musí v důsledku toho podléhat obecným pravidlům smlouvy, které se týkají této oblasti.
Tato analýza je potvrzena pokyny pro vyhodnocování státní podpory ve prospěch letecké dopravy ve sdělení Komise o uplatňování článků 92 a 93 smlouvy a článku 61 dohody EHP o státních podporách v odvětví letectví [6], které v bodě 23 uvádějí, že "kompenzace ztrát, které utrpěl dopravce, který nebyl vybrán podle článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92 bude nadále vyhodnocována podle obecných pravidel platných pro státní podpory.
Toto platí také pro kompenzace, které nejsou vypočítávány na základě kritérií uvedených v čl. 4 odst.
(36) Podle španělských orgánů skutečnost, že závazek veřejné služby nebyl formálně vyhlášen, nijak neovlivňuje povahu veřejného závazku na uvedené trase.
Náhrada je slučitelná s čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES
(37) Podle španělských orgánů může být náhrada udělená společnosti Intermed považována za státní podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES, nezákonnou bez předchozího oznámení Komisi a dodržení ustanovení článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92, ale nicméně slučitelnou se společným trhem podle čl. 86 odst. 2 smlouvy. I když toto není odpovídající rámec pro financování veřejných služeb uložených v letecké dopravě, zvláštnosti tohoto případu a obzvláště malé množství dopadů na hospodářskou soutěž a výměnu v rámci Společenství, pozastavení podpory okamžitě po zahájení formálního vyšetřovacího řízení, následné přerušení letů společností Intermed, malá výše podpory a trvání smlouvy omezené pouze na osm měsíců by mohlo zdůvodnit výjimečné uplatnění daného ustanovení.
(38) Aby mohl být uplatněn odstavec 2 článku 86, musí být náhrada nezbytná a úměrná.
Nezbytnost náhrady
(39) Podmínky, uložené společnosti Intermed v dohodě ohledně pravidelnosti, kontinuity, kapacity a tarifikace služby způsobují, že let je pro jakoukoliv společnost nerentabilní.
Poplatky, uložené správními orgány, představují ve skutečnosti dodatečné náklady, které by žádná společnost pracující na komerčním základě nemohla sama nést.
(40) Potvrzuje to i skutečnost, že neexistuje žádný významný konkurent, který by provozoval služby na trase Girona–Madrid za podmínek uložených společností Intermed, pokud jde o pravidelnost letů, kapacitu a návaznost služeb.
Společnost, která provozovala služby na této trase v minulosti, byla nucena přestat z důvodu nerentabilnosti.
Je pravda, že některé letecké společnosti, které autonomní vláda vyzvala, aby takovou službu nabídly, neprojevily zájem a vyslovily své pochybnosti o ekonomické životaschopnosti této trasy.
(41) Pokud jde o Air Catalunya, není možné ji považovat za významného konkurenta.
Air Catalunya byla vyzvána, aby se zúčastnila výběrového řízení, ale její nabídka nemohla být přijata vzhledem k tomu, že tato společnost neměla potvrzení leteckého dopravce (AOC) a licenci na provozování služeb ve Španělsku [7].
I kdyby byl dodržen postup podle článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92 pro ukládání závazku veřejné služby, Air Catalunya by se nemohla účastnit nabídkového řízení, které je omezeno pouze na společnosti vlastnící licenci na provozování pravidelných leteckých služeb.
V každém případě podmínky, za kterých nabízela své lety, které nebyly pravidelné, se o mnoho lišily od pravidelnosti a kapacity uložené společnosti Intermed.
Když byl např. koeficient využití letounu najatého společností Air Catalunya minimální, došlo ke zrušení letu a zbylí cestující byli ponecháni bez možnosti rychlého a efektivního dopravního prostředku, kterým by se dostali do Madridu.
(42) Nerentabilnost dané trasy je navíc podtržena skutečností, že po přerušení služeb od společnosti Intermed žádná společnost, včetně Air Catalunya, služby neprovozuje.
Úměrnost subvence
(43) Podpora, poskytnutá společnosti Intermed nepřesahuje minimální náhradu, nutnou pro vyvážení dodatečných nákladů vzniklých v důsledku požadavků uložených správními orgány.
Náhrady poskytnuté společnosti Intermed dosahují částky 919879,98 EUR.
Jak vyplývá z přílohy III k dohodě, náklady na každý let, vypočítané při průměrném koeficientu obsazení 32 osob, dosahují částky 3980,55 EUR.
Společnost Intermed za dobu platnosti smlouvy provedla 640 letů s příjmy ve výši 876934,30 EUR.
Z toho vyplývá, že deficit způsobený poskytováním služby dosáhl přibližně částky 1670608,70 EUR.
Tato částka je výsledkem nákladů na let, to jest 3980,55 EUR, vynásobených počtem uskutečněných letů, tedy 2547552,00 EUR, z nichž se odečtou příjmy a dosáhne se konečné částky 876943,30 EUR.
V důsledku toho byla podpora poskytnutá veřejnými orgány (919879,98 EUR) nižší než deficit, utrpěný společností při provádění služeb na trase Girona–Madrid od dubna do prosince 2002.
(44) Jak to prohlašuje stálá judikatura Soudního dvora Evropských společenství, "poskytnutí státní podpory se může, podle čl. 86 odst. 2 smlouvy vymykat zákazu článku 87 této smlouvy v případě, že uvedená podpora směřuje pouze k náhradě dodatečných nákladů způsobených plněním zvláštního poslání připadající podniku pověřenému správou služby všeobecného ekonomického zájmu a když se její poskytnutí ukazuje jako nezbytné, aby mohl tento podnik zajistit své závazky veřejné služby v podmínkách ekonomické rovnováhy" [8].
Omezený vliv na hospodářskou soutěž a výměny v uvnitř společenství
(45) Podpora poskytnutá společnosti Intermed je nízká, neboť nedosahuje ani jednoho milionu EUR.
K tomu se přičítá relativně krátké trvání smlouvy (pouze 8 měsíců: od dubna do prosince 2002).
(46) Postavení společnosti Air Catalunya nebo jiných potenciálních konkurentů na uvedené trase neutrpí žádnou újmu v budoucnosti vzhledem k tomu, že platba podpory byla pozastavena hned po zahájení řízení a že se autonomní vláda stejně jako Diputación de Gérone zavázaly, že zruší formálně smlouvu uzavřenou svého času se společností Intermed.
(47) Všechny tyto okolnosti snižují na minimum riziko negativních účinků na hospodářskou soutěž a obchodní výměny mezi členskými státy, které by mohlo vyvolat poskytnutí podpory společnosti Intermed.
Uplatňování judikatury Altmark
(48) Španělské orgány se domnívají, že judikatura stanovená ve věci Altmark (probíhající před Soudním dvorem Evropských společenství k datu odeslání připomínek španělských orgánů), by se v tomto případě nemohla uplatnit, neboť daná záležitost se týká uplatňování článku 73 smlouvy pro ukládání závazků veřejné služby mimo rámec stanovený nařízeními použitelnými pro pozemní dopravu.
Nenávratností podpory
(49) Španělské orgány se domnívají, že řízení zahájené na základě subvencí udělených společnosti Intermed může být uzavřeno přijetím rozhodnutí ze strany Komise, které, i když prohlásí podporu za nezákonnou a stanoví její zastavení, neurčí zpětné navrácení vyplacené podpory, ale bude ji považovat jako slučitelnou se společným trhem podle čl. 86 odst. 2.
V. POSOUZENÍ PODPORY
Ohodnocení této podpory podle čl. 87 odst. 1 smlouvy
(50) Čl. 87 odst. 1 smlouvy stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
Finanční výhoda
(51) Sdělení Komise o uplatňování článků 92 a 93 Smlouvy o ES a článku 61 dohody EHP o státní podpoře v odvětví letectví stanoví v bodě 18 předpoklad neexistence podpory, pokud byl závazek veřejné služby přidělen a výpočet příslušné náhrady proveden podle postupů stanovených v článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství.
Kritéria, umožňující posoudit přítomnost podpory v náhradách veřejné služby byla následně vyjasněna rozsudkem ze dne 24. července 2003 ve věci Altmark [9].
(52) Jak je vysvětleno v bodech odůvodnění 9 až 23 tohoto rozhodnutí, orgány autonomní vlády Katalánska vybraly společnost, aniž by respektovaly závazky stanovené v článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92, které jsou zásadní pro zajištění principu rovnosti zacházení a řádného průběhu řízení.
(53) Zejména,
- Komise nebyla informována o uložení závazku veřejné služby na trasu Girona–Madrid–Girona,
- tyto závazky nebyly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie,
- jiné členské státy nebyly konzultovány,
- výběrové řízení nebylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie a
- nabídky předložené leteckými dopravci nebyly sděleny jiným členským státům, ani Komisi.
(54) Španělské orgány se domnívají, že uvedené opatření je přesto náhradou za závazek veřejné služby uložený společnosti Intermed.
(55) Komise se domnívá, že jediným prostředkem pro uložení závazků veřejné služby v letecké dopravě je uplatnění článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92. V tomto nařízení stanovila Rada jednotná a nediskriminační pravidla pro udělení práv leteckého provozu na trasách, na kterých byly uloženy závazky veřejné služby. Kritéria výpočtu náhrady byla jasně stanovena. Náhrada vypočtená podle čl. 4 odst. 1 písm. h) uvedeného nařízení, by za nepřítomnosti protikladných údajů umožnila předpokládat nepřítomnost finanční výhody ve prospěch leteckého dopravce [10].
(56) Čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EHS) č. 2408/92 předpokládá, že "Členský stát může leteckému dopravci vybranému podle písmene f) nahradit výdaje na splnění norem požadovaných závazkem veřejné služby uloženým na základě tohoto odstavce; náhrada výdajů zohlední náklady i příjmy plynoucí ze služby." Komise se domnívá, že opatření španělských orgánů ve prospěch společnosti Intermed neodpovídají ustanovením článku 4 uvedeného nařízení.
(57) Z toho vyplývá, že uvedený předpoklad nepřítomnosti podpory se v tomto případě neuplatní.
(58) Bod 23 pokynů o státní podpoře odvětví letectví uvádí, že: "Náhrada ztrát utrpěných dopravcem, který nebyl vybrán podle článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92, bude nadále vyhodnocována podle obecných pravidel platných pro státní podporu.
To platí také pro náhrady, které nejsou vypočteny na základě kritérií uvedených v čl.
4 odst.
1 písm. h) nařízení." Bod 17 rovněž stanoví, že: "Oprávněnost náhrady musí být vyhodnocena ve světle principů o státní podpoře stanovených judikaturou Soudního dvora".
(59) Komise je názoru, že když v nějakém specifickém odvětví ukládají předpisy Společenství přidělení závazků veřejné služby v rámci nabídkového řízení, nedodržení těchto předpisů má za následek, že poskytnutá náhrada normálně představuje podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 smlouvy. Komise nicméně přezkoumá, zda uvedené opatření poskytuje finanční výhodu společnosti Intermed a zejména, zda dotčená náhrada splňuje kritéria, stanovená judikaturou Dvora, zejména v rozsudku ze dne 24. července 2003 ve věci Altmark.
(60) Tento rozsudek potvrzuje, že částky poskytnuté za účelem náhrady za plnění závazku veřejné služby nejsou považovány za státní podporu, pokud je splněno několik podmínek.
Z judikatury [11] Dvora vyplývá, že: "pokud má být státní zásah považován za náhradu představující protihodnotu za služby poskytované v rámci závazků veřejné služby přijímajícími podniky, tyto podniky ve skutečnosti nezískají finanční výhodu a uvedený zásah nemá za následek vytvoření lepšího postavení v hospodářské soutěži vůči konkurenčním podnikům, nevztahuje se na takový zásah čl. 92 odst.
1 smlouvy. Aby se však v konkrétním případě taková náhrada nepovažovala za státní podporu, musí být splněno několik podmínek" [12].
(61) Dvůr stanovil čtyři podmínky.
První tři podmínky platí ve všech případech.
Čtvrtá podmínka předpokládá dvě možnosti aby se vyloučila možnost sebemenší finanční výhody vyplývající z náhrady.
(62) Podle první podmínky, stanovené Dvorem, musí být podporovaný podnik skutečně pověřen výkonem závazků veřejné služby a tyto závazky musí být jasně definovány.
Podle druhé podmínky musí být parametry, na základě kterých je náhrada vypočtena, předem objektivně a transparentně stanoveny.
(63) V tomto případě byl přijímající podnik pověřen výkonem některých závazků, které jsou definovány ve smlouvě.
Tyto závazky, stejně jako parametry pro výpočet náhrady, stanovené v přílohách III, IV a V smlouvy, jsou výsledkem jednání vedených mezi příslušnými regionálními orgány a společností, která již byla vybrána pro provozování služby letecké dopravy.
Autonomní vláda Katalánska se skutečně individuálním dopisem v období červenec – listopad 2001 obrátila na několik dopravců, aby je seznámila se svým záměrem podpořit zřízení této letecké trasy a vyzvala je k předložení nabídek, nebo vyjádření o připravenosti tyto lety zajistit.
V tomto případě se regionální orgány omezují na vyzvání kontaktovaných společností k předložení nabídky.
V uvedených dopisech nefiguruje žádná podrobnost o povinnostech společností ani parametry pro výpočet náhrady.
Není vyloučeno, že letecké společnosti, které odmítly žádost regionálních orgánů, by byly mohly mít zájem na uzavření smlouvy, pokud by byly obdržely v okamžiku odeslání žádosti regionálních orgánů konkrétnější podrobnosti o těchto závazcích a o parametrech pro výpočet náhrady.
Komise se domnívá, že v tomto případě nebyly závazky veřejné služby definovány jasně a transparentně, a v důsledku toho není tedy splněna první podmínka stanovená v rozsudku Altmark.
(64) Kromě toho smlouva, uzavřená dne 26. března 2002 mezi Generalitat de Cataluńa, la Diputación de Girona, Obchodní a průmyslovou komorou Girony a zástupcem společnosti Intermediación Aérea SL (Intermed), se stala pouze předmětem tiskového sdělení, ale nebyla zveřejněna oficiálně a podle informací Komise nebyla zpřístupněna zainteresovaným třetím stranám.
Kromě toho, v odvětví letecké dopravy jsou parametry pro objektivní a transparentní výpočet náhrady předem stanoveny zákonodárcem Společenství v článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92, který nebyl dodržen.
(65) Navíc se Komise domnívá, že parametry, na základě kterých je náhrada v tomto případě vypočtena, nebyly stanoveny předem objektivně a transparentně.
Druhá podmínka stanovená v rozsudku Altmark tedy není splněna.
(66) Podle třetí podmínky stanovené Dvorem, nesmí náhrada přesáhnout výši nezbytnou pro pokrytí všech nebo části nákladů způsobených plněním závazků veřejné služby s tím, že se berou v úvahu na ně připadající příjmy, stejně jako zisk přiměřený plnění těchto závazků.
Dodržení takové podmínky je nezbytné k zajištění toho, že nebude podporovanému podniku poskytnuta žádná výhoda, která naruší by mohla narušit hospodářskou soutěž posílením konkurenční pozice tohoto podniku.
Cílem této podmínky je vyloučit, aby byla podnikům poskytována nadměrná náhrada a aby byla náhrada poskytována ve formě nebo ve výši, která by vedla k nadbytečným peněžním tokům, které by podnik mohl věnovat na činnosti vedoucí k narušení hospodářské soutěže.
V odvětví letectví je metodou, kterou zákonodárce používá na vyloučení takových nadměrných náhrad a pro co největší snížení škodlivých účinků vyplývajících z omezení přístupu na trh, přísné dodržování nabídkového řízení podle článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92.
(67) Komise se domnívá, že takové nabídkové řízení před nákupem členským státem je zpravidla považováno za dostačující pro vyloučení toho, aby se tento členský stát pokusil poskytnout výhodu některému podniku.
Soud prvního stupně tento přístup potvrdil [13].
Vzhledem k tomu, že nedošlo k nabídkovému řízení, má soud za to, že je obtížné přesně určit, zda částka, přijatá společností Intermed, odpovídá nákladům způsobeným plněním závazků veřejné služby nebo zda představuje nadměrnou náhradu a výhodu v její prospěch.
(68) Španělské orgány se domnívají, že výše poskytnuté podpory je nižší než deficit dosažený za měsíce, kdy byla služba vykonávána, a že tedy nedošlo k nadměrné náhradě.
Komise se domnívá, že při nepřítomnosti objektivních prostředků pro stanovení úrovně náhrady, při uplatňování povinných pravidel stanovených Radou, nelze vyloučit, že by mohly jiné společnosti nabídnout dotčenou službu s nižší výší podpory.
(69) Komise se domnívá, že třetí podmínka rozsudku Altmarkt není v tomto případě splněna.
(70) Čtvrtá podmínka obsahuje dva alternativní postupy:
a) "výběr podniku, který bude pověřen plněním závazků veřejné služby v daném konkrétním případě se provede v rámci řízení pro veřejné zakázky umožňujícího vybrat kandidáta schopného poskytnout služby za nejnižší cenu pro společnost";
b) "úroveň nezbytné kompenzace musí být stanovena na základě analýzy nákladů, které by nastaly střednímu podniku, dobře řízenému a vybavenému odpovídajícím způsobem dopravními prostředky, kdyby měl uspokojit požadavky veřejné služby za předpokladu, že se vezmou v úvahu s tím spojené příjmy a přiměřený zisk vyplývající z plnění těchto závazků".
(71) První možnost čtvrté podmínky není v tomto případě splněna.
Výběrové řízení, kterým se řídily španělské orgány, nesplňuje kritéria transparentnosti a objektivity nezbytné pro všechny veřejné zakázky v souladu s body 51 a 52 tohoto rozhodnutí, aby mohlo být považováno za skutečnou soutěž, a proto nemůže být považováno za dostatečně transparentní, aby zajistilo "nejnižší náklady pro Společenství".
(72) Druhá možnost čtvrté podmínky uvedená v bodě 70 b) se zdá být v zásadě uplatnitelná pouze tehdy, když neexistuje povinnost vyhlásit nabídkové řízení, a ne v případě, kdy povinnost existuje, ale nebyla dodržena.
Nicméně, za předpokladu, že by měla být uplatněna druhá možnost čtvrté podmínky, musí Komise dojít k závěru, že nebyla dodržena.
Náhrada totiž nebyla vypočtena na základě "analýzy nákladů, které by nastaly střednímu podniku, dobře řízenému a vybavenému odpovídajícím způsobem dopravními prostředky, kdyby měl uspokojit požadavky veřejné služby za předpokladu, že se vezmou v úvahu s tím spojené příjmy a přiměřený zisk vyplývající z plnění těchto závazků".
Jak již bylo vysvětleno při analýze druhé podmínky, orgány neprovedly žádnou předběžnou analýzu nákladů ani jejich slučitelnost s touto normou, ale omezily se na náhradu skutečných nákladů dotčeného provozovatele.
Španělské orgány nedodaly údaje, které by Komisi umožnily provést takové ověření.
Za těchto okolností je zřejmé, že čtvrtá podmínka, stanovená rozsudkem Altmark také není splněna.
(73) Komise tedy shledává, že žádná z podmínek stanovených v rozsudku Altmark není v tomto případě splněna.
Ve světle předcházejících úvah opatření zavádí výhodu pro příjemce.
Převod státních zdrojů
(74) Pojem státní podpory ve smyslu Smlouvy a tak, jak je interpretován Soudním dvorem, se odvolává na jakoukoli výhodu poskytnutou přímo nebo nepřímo ze státních zdrojů, nebo představující dodatečnou zátěž pro stát nebo pro organizace určené nebo zřízené k tomuto účelu.
(75) V tomto případě předpokládá smlouva, že podporovaný podnik obdrží maximálně 4337086,18 EUR za celou dobu trvání smlouvy, financovaných Generalitat de Catalunya a Diputación de Girona.
Tak, jak bylo potvrzeno španělskými orgány, výše této podpory skutečně vyplacené je 919879,98 EUR.
Tato částka, která byla přímo poskytnuta španělskými orgány, potvrzuje jasně přítomnost státních zdrojů.
Selektivní charakter opatření
(76) Dotčená opatření se týkají pouze jediného odvětví, jmenovitě letecké dopravy, a provozování jediné letecké trasy Girona–Madrid–Girona.
(77) Smlouva byla uzavřena s jedinou leteckou společností.
Z informací obdržených od španělských orgánů nelze odvodit, zda by byla stejná opatření uplatněna na jiné společnosti, které by se případně rozhodly poskytovat služby pravidelné letecké dopravy mezi Madridem a Gironou.
(78) Dotčené opatření je tedy považováno za selektivní.
Účinek na hospodářskou soutěž a na výměnu uvnitř Společenství
(79) Aby bylo možné konstatovat narušení hospodářské soutěže stačí, aby státní zásah změnil uměle určité prvky výrobních nákladů podniku a posílil pozici tohoto podniku vzhledem k ostatním konkurenčním podnikům při výměnách uvnitř Společenství [14].
Dvůr se domnívá [15] že není vůbec vyloučené, aby veřejná podpora poskytnutá podniku, který poskytuje pouze služby místní nebo regionální dopravy a neposkytuje služby mimo svůj stát původu, mohla mít dopad na výměnu mezi členskými státy.
Na druhé straně Dvůr také podtrhl skutečnost, že by podpora mohla ovlivnit výměny mezi členskými státy a narušit podmínky hospodářské soutěže, a to i tehdy, kdy se podporovaný podnik nezúčastní přeshraničních aktivit, ale je v konkurenci s podniky v jiných členských státech.
Poskytne-li členský stát podporu určitému podniku, může se touto podporou vnitřní nabídka udržet nebo zvýšit s tím důsledkem, že šance podniků usazených v jiných členských státech nabízet služby na trhu tohoto členského státu jsou sníženy [16].
(80) Nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o uplatňování článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory de minimis [17] se neuplatňuje na odvětví dopravy podle jeho třetího bodu zdůvodnění a čl.
1 písm. a). Podle judikatury Dvora neexistuje práh nebo procento, pod kterým lze předpokládat, že nejsou výměny mezi státy ovlivněny.
Poměrně nízká hodnota podpory nebo poměrně skromná velikost podporovaného podniku ve skutečnosti předem nevylučují možnost, že je ovlivněna hospodářská soutěž a výměny mezi členskými státy [18].
(81) V tomto případě provádějí letecké služby na trase mezi Gironou a Madridem dva operátoři: jeden dostává veřejné finance, druhý veřejné finance nedostává.
(82) Je pravda, že smlouva obsahuje ustanovení o zrušení, které je platné v případě, že by jiný letecký dopravce zřídil bez veřejné podpory a jiného státního financování provoz na trase mezi Gironou a Madridem, který by měl stejné charakteristiky jako let podle smlouvy, zejména pokud jde o typ letadla, pravidelnost, sazby a období poskytování služby.
(83) Nicméně pokud by případný konkurenční operátor poskytoval služby neodpovídající výše uvedeným charakteristikám, (např. použití menšího letadla), selektivní charakter by byl dokonce potvrzen, neboť dva operátoři by provozovali stejné spojení, z nichž jeden by dostával podporu a druhý ne.
Žalobce v tomto případě skutečně provozuje služby na letecké trase Girona–Madrid–Girona, aniž by dostával veřejnou podporu.
Podle informací španělských orgánů žalobce provádí charterové lety Girona–Madrid–Girona s letadly o kapacitě nižší než 20 sedadel, která neodpovídá požadavkům smlouvy.
(84) Dotčená opatření rovněž ovlivňují výměny mezi členskými státy, pokud se týkají společnosti, jejíž dopravní aktivity, které se povahou dotýkají přímo výměn, pokrývají část společného trhu.
Narušují i hospodářskou soutěž uvnitř tohoto trhu, neboť se týkají pouze jednoho podniku, který je v konkurenci s jinou leteckou společností Společenství, zejména poté, co 1. ledna 1993 vstoupila v platnost třetí části liberalizace letecké dopravy ("třetí balík").
Za těchto podmínek se poskytnutí výhody ve prospěch společnosti Intermed španělskými orgány rovná podpoře ve smyslu ustanovení článku 87 Smlouvy o ES.
Propagační aktivity pro reklamu a marketing
(85) Opatření, schválená Generální radou Girony za účelem realizace a financování veškerých propagačních aktivit pro reklamu a marketing týkající se této letecké trasy v průběhu platnosti smlouvy v maximální výši 120202 EUR, musí být také považována za státní podporu.
Tato opatření financovaná veřejnými fondy jsou ve skutečnosti určena k informování široké veřejnosti o vytvoření nové letecké služby.
Závěr
(86) Vzhledem k tomu, že jsou splněny podmínky podle čl. 87 odst. 1 smlouvy, musí Komise dojít k závěru, že se jedná o opatření státní podpory, které musí být přezkoumáno z důvodu ověření jeho slučitelnosti s ustanoveními smlouvy.
Zákonnost podpory
(87) Komise lituje, že Španělsko poskytlo podporu s porušením ustanovení čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES
Slučitelnost podpory
Uplatnění čl. 87 odst. 2 a 3
(88) Po určení charakteru zkoumaných opatření jako státní podpory podle čl. 87 odst. 1 smlouvy – závěr potvrzený španělskými orgány – musí Komise přezkoumat, zda mohou být prohlášena za slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 2 a 3 smlouvy a čl. 86 odst. 2 smlouvy.
87 odst. 2 písm. a) smlouvy, podle které jsou se společným trhem slučitelné podpory sociálního charakteru poskytnuté jednotlivým spotřebitelům za podmínky, že jsou poskytnuty bez diskriminace spojené s původem výrobků.
Podle sdělení Komise o státní podpoře v odvětví letectví musí mít podpora sociální charakter, tj. musí v zásadě pokrývat pouze některé kategorie cestujících používajících trasu (děti, postižené osoby, osoby s nízkými příjmy).
Pokud se však jedná o spojení se znevýhodněnou oblastí, zejména s ostrovy, podpora by mohla pokrývat veškeré obyvatelstvo oblasti.
Podle stejného sdělení musí být podpora poskytnuta bez diskriminace ohledně původu služby, tj. pro jakéhokoliv leteckého dopravce Evropského hospodářského prostoru provozujícího služby.
Z toho vyplývá i volný přístup na danou trasu pro všechny letecké přepravce Společenství.
(90) V tomto případě je podpora vyplácena výhradně jedné letecké společnosti, provozující služby na dané trase s vyloučením konkurenčního operátora.
Nezdá se, že by právní základ této podpory umožňoval přístup jiných leteckých společností k režimu podpory.
V důsledku toho nesplňuje podpora první z požadovaných podmínek, tedy nediskriminaci mezi operátory.
(91) Výjimka podle čl. 87 odst. 2 písm. b) se neuplatní, neboť se v tomto případě nejedná o podporu určenu na nápravu škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi.
(92) Čl. 87 odst. 3 stanoví seznam podpor, které mohou být považovány za slučitelné se společným trhem.
(93) Aby se zachovalo dobré fungování společného trhu a s ohledem na zásady čl. 3 odst. 1 písm. g) smlouvy, musí být výjimky z ustanovení čl. 87 odst. 1 tak, jak jsou definovány v čl. 87 odst. 3, při přezkoumávání režimu podpory nebo jakéhokoli jednotlivého opatření předmětem strohé interpretace. Navíc, s ohledem na zvýšenou konkurenci ve vztahu k liberalizaci letecké dopravy, se Komise musí držet politiky přísné kontroly státní pomoci, aby bylo vyloučeno, že by tyto podpory mohly mít sekundární účinky odporující společnému zájmu:
- písmena a) a c) umožňují výjimky ve prospěch podpor určených na podporu nebo usnadnění rozvoje některých oblastí [19]. Komise poznamenává, že oblast Girony nespadá mezi oblasti podle čl. 87 odst. 3 písm. a), a že tato výjimka tedy není uplatnitelná. Komise připomíná, že provincie Girona není způsobilá k využití výjimky z čl. 87 odst. 3 písm. c) smlouvy s výjimkou okresů v Pyrenejích, které nejsou pro tento případ podstatné,
- písmena b) a d) nejsou uplatnitelná, neboť se nejedná o podporu určenou na významný projekt společného zájmu nebo na nápravu vážné poruchy v hospodářství některého členského státu, nebo o podporu, která má napomoci kultuře a zachování kulturního dědictví. V každém případě se španělské orgány výjimky nedovolávají,
- výjimka podle písmene c) se týká podpor určených na usnadnění rozvoje určitých hospodářských aktivit.
Komise má za to, že podpory provozního charakteru a neurčené k podpoře určité investice, mohou být schváleny pouze výjimečně.
Za tím účelem konstatuje, že podpory nesledují cíle životního prostředí, ani vzdělávání.
Komise může přiznat využití této výjimky i v případě restrukturalizace podniku.
To není případ společnosti Intermed.
(94) Tyto podpory by nicméně mohly být přirovnávány k podporám na zahájení činnosti, jejichž analýza je provedena v bodě 101.
Uplatnění čl. 86 odst. 2 smlouvy
(95) Jediné zdůvodnění, kterého se dovolávají španělské orgány, se týká uplatnění čl. 86 odst.
2 smlouvy. V tomto ohledu se Komise domnívá, že aby byly tyto podpory slučitelné podle tohoto ustanovení smlouvy, musí být splněny dvě podmínky; nezbytnost a úměrnost podpory.
(96) Komise musí připomenout, že španělské orgány nezpochybňují fakt, že nebyla dodržena ustanovení týkající se článku 4 nařízení (EHS) č.
2408/92. Tato okolnost svědčí o tom, že španělské orgány nepovažovaly za potřebné uložit na danou leteckou trasu závazky veřejné služby.
Toto bylo potvrzeno, když bylo již Komisí zahájeno administrativní řízení, neboť na žádost regionálních orgánů Katalánska ze dne 13. června 2002 odmítly kompetentní španělské orgány zahájit řízení pro uložení závazků veřejné služby "z důvodu, že neexistovaly dostatečné důvody pro uplatnění článku 4 tohoto nařízení." [20]. Za těchto okolností se zdá být protichůdné trvat na jedné straně na tom, že je služba nezbytná v rámci čl.
86 odst. 2 smlouvy a na druhé straně tvrdit, že daná služba není nezbytná pro uplatnění normálního právního rámce platného pro závazky veřejné služby v odvětví letectví.
(97) Při nedodržení postupu stanoveného v článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92, nemůže být potvrzena ani úměrnost podpory.
Španělské orgány se domnívají, že výše poskytnuté podpory je nižší než deficit dosažený za měsíce, kdy byla služba vykonávána, a že tedy nedošlo k nadměrné kompenzaci.
Komise nezpochybňuje skutečnost, že výška podpory je nižší než deficit služby, ale domnívá se, že při nepřítomnosti objektivních prostředků pro stanovení úrovně náhrady podle povinných pravidel stanovených Radou nelze vyloučit, že by mohly jiné společnosti nabídnout danou službu s nižší úrovní podpory.
(98) Podle judikatury Dvora [21] je třeba posoudit slučitelnost společně v případě, kdy by některé způsoby poskytování podpory byly v rozporu s jinými ustanoveními Smlouvy o ES než články 87 a 88, a byly by neoddělitelně vázány na předmět podpory tak, že by je nebylo možné hodnotit odděleně.
Za tohoto předpokladu by se podmínky těchto jiných ustanovení přičítaly k podmínkám slučitelnosti vyplývajícím z čl. 86 odst.
2 ES. Je jasné, že řízení ve věci státní podpory nesmí nikdy vyústit do výsledku, který by byl v rozporu se specifickými ustanoveními smlouvy [22] nebo s předpisy Společenství, které jsou brány jako základ těchto ustanovení.
(99) V tomto případě zůstává postup z článku 4 nařízení (EHS) č. 2408/92 neoddělitelně spojen s podporou. Podle této judikatury není možné prohlásit za slučitelnou podporu, jejíž přidělování probíhá podle postupů, které nedodržují článek 4 nařízení (EHS) č. 2408/92. Mimoto poslední věta čl. 86 odst. 2 smlouvy obsahuje také dodatečný požadavek: "rozvoj výměn nesmí být ovlivněn v měřítku, které by bylo v rozporu se zájmy Společenství". Komise se domnívá, že v případě jako je tento, by bylo v rozporu se zájmy Společenství povolit podporu poskytnutou při porušení nařízení (EHS) č. 2408/92.
(100) Následkem toho nemůže být daná podpora prohlášena za slučitelnou s čl. 86 odst. 2 smlouvy.
Podpora na zahájení činnosti
(101) V bodu odůvodnění 278 rozhodnutí Komise 2004/393/ES ze dne 12. února 2004 o výhodách poskytnutých Valonským regionem a letištěm Charleroi Brusel Jih společnosti Ryanair při její instalaci v Charleroi [23], se Komise domnívá, že podpory umožňující rozvoj a zajištění lepšího provozování regionálních letištních infrastruktur, které nejsou momentálně dostatečně využívané a představují náklady pro Společenství, mohou být v souladu se zájmem Společenství a zapadat do cílů společné dopravní politiky.
(102) V tomto rozhodnutí Komise dospěla k názoru, že některé podpory na provoz určené na usnadnění zahájení činnosti nových leteckých tras nebo na posílení některých frekvencí mohou být nezbytným nástrojem pro rozvoj malých regionálních letišť.
Tyto podpory mohou účinně přesvědčit zainteresované podniky, aby přijaly riziko investování do nových tras. Aby však mohly být takové podpory prohlášeny za slučitelné podle čl.
87 odst. 3 písm. c) smlouvy, je vhodné v každém případě určit, zda jsou tyto podpory nezbytné a úměrné vzhledem k požadovanému cíli a zda neovlivňují výměny v míře odporující společnému zájmu.
(103) Podpory na provoz mohou být zřídka prohlášeny za slučitelné se společným trhem, neboť obvykle narušují podmínky hospodářské soutěže v odvětvích, ve kterých jsou poskytnuty, aniž by byly schopné ze své vlastní podstaty dosáhnout některé z cílů, stanovených podle ustanovení odchylných od smlouvy.
Tyto podpory s sebou nepřinášejí žádnou technickou nebo strukturální změnu podniku a podporují pouze jeho ekonomický rozvoj, čímž mu umožňují nabízet zákazníkům uměle výhodné podmínky a zvýšit jeho ziskové rozpětí bez jakéhokoliv odůvodnění.
(104) Tento princip nicméně připouští určité výjimky a Komise za určitých podmínek občas prohlásila tyto typy podpory za slučitelné [24].
(105) Aby však mohly být takové podpory prohlášeny za slučitelné podle čl. 87 odst. 3 písm. c), je vhodné určit, zda jsou tyto peněžní podpory vyplacené v hotovosti nezbytné a úměrné požadovanému cíli a zda neovlivňují výměny v míře odporující společnému zájmu.
Cíl opatření a zájem Společenství
(106) První podmínka pro poskytnutí podpory na zahájení činnosti vyžaduje, aby se tato činnost začlenila do souvislého projektu rozvoje letiště a odrážela vůli rozvíjet ziskovost infrastruktur, které jsou ne vždy ziskové.
(107) Podpora regionálního rozvoje, turistiky, místního hospodářství nebo image regionu bude jen důsledkem této souvislé politiky, jejímž prvním úkolem je trvalý rozvoj letištních aktivit.
(108) Regionální letiště by mohla také představovat řešení jednoho problému dopravní politiky, kterým je přetížení kapacit hlavních letišť [25].
(109) V tomto případě nenaznačuje žádná informace, že by jiné společnosti, které si přejí zahájit provoz na trase mezi Gironou a dalšími místy, měly přístup k podobné podpoře.
Komise nebyla informována o existenci podobného projektu na rozvoj letištních aktivit.
Španělské orgány se omezují na informaci, že do zřízení trasy mezi Gironou a Madridem letiště v Gironě nepřijímalo žádný pravidelný let.
Nezbytnost podpory
(110) Komise definovala kritérium nezbytnosti podpory v rozhodnutí "Ryanair" [26].
Z tohoto hlediska se musí podpory na zahájení činnosti ukázat jako nevyhnutelné pro rozvoj letiště.
Musí být splněny určité podmínky.
(111) Za prvé se musí podpory vyplacené leteckým společnostem poskytnout pouze na zavedení nových tras nebo nových frekvencí podněcujících zvětšení čistého objemu cestujících na regionálním letišti, aby pokryly část rizika, které na sebe letecká společnost bere.
(112) Za druhé nesmí být podpory vyplaceny, když je trasa již v provozu: riziko společnosti je nižší nebo dokonce nulové a nezbytnost podpory není zdůvodněna.
To znamená, že pokud již společnost provozuje určitou trasu s odletem z určitého letiště, nemůže požádat o veřejnou podporu.
(113) Za třetí nesmí být podpory vyplaceny jednak letecké společnosti pro novou leteckou trasu, kterou by provozovala náhradou po zrušení staré trasy, na kterou již byla společnosti poskytnuta podpora na zahájení činnosti.
Pokud by nedošlo k žádným změnám, letiště by tím nezískalo žádný pozitivní přínos co do počtu cestujících, které u sebe přivítá.
Na druhé straně také nemohou být poskytnuty podpory na trasu, kterou by společnost provozovala náhradou za jinou trasu, kterou společnost provozovala dříve z jiného letiště ve stejné hospodářské zóně nebo spádové oblasti.
Komise považuje totiž za podstatné, aby podpory na zahájení činnosti nevytvářely honbu za subvencemi, např. prostřednictvím přemístění služeb po poskytnutí maximální podpory.
Taková praxe by byla skutečně v rozporu se samotným cílem podpor na zahájení činnosti, kterým je rozvoj daného letiště v souladu se společným zájmem.
(114) Za čtvrté nesmí být také podpory určeny na pomoc novému subjektu pro otevření již otevřené trasy a otevřené soutěži se stávajícím operátorem, který již tuto trasu z tohoto letiště, provozuje.
Nově příchozí bude muset spoléhat na své vlastní síly a ne na veřejnou podporu, aby čelil stávajícímu operátorovi.
(115) Pokud se týká první, druhé a čtvrté podmínky, je třeba připomenout, že trasa Girona–Madrid–Girona byla provozována jinou společností až do 28. října 2001, kdy ji tato společnost zrušila z důvodu nerentabilnosti služby.
V okamžiku uzavření smlouvy mezi příslušnými orgány veřejné správy a společností Intermed dne 26. března 2002 nebyla trasa provozována jiným dopravcem.
Společnost Air Catalunya však začala provozovat stejnou trasu několik dnů poté, dne 3. dubna 2002.
Intermed nakonec zahájil své operace dne 15. dubna 2002.
Skutečnost, že dvě společnosti začaly provozovat trasu Girona–Madrid–Girona s rozdílem 12 dnů neumožňuje jasně a definitivně určit, zda může být služba poskytovaná společností Intermed považována za novou trasu.
(116) Třetí podmínka je v tomto případě splněna, neboť trasa Madrid–Girona–Madrid byla první trasou provozovanou společností Intermed.
(117) Počáteční výdaje na marketing a propagaci za účelem oznámení provozování trasy mohou být považovány za nezbytné vzhledem k jejich cíli, kterým je oznámení existence této letecké trasy široké veřejnosti.
Podněcující charakter podpory
(118) Podpora musí mít podněcující účinek: musí umožnit podniku, aby rozvíjel aktivitu, kterou by nepodnikl bez veřejné podpory.
Ale tato aktivita se musí prokázat jako dlouhodobě rentabilní i bez podpory.
Proto musí být podpory určené na zahájení provozu nových spojů nebo na zvýšení frekvencí omezeny v čase.
Podpora slouží k zahájení provozu na nové trase, ale nemůže tuto trasu udržovat uměle: trasy musí být v určité lhůtě ekonomicky životaschopné.
(119) Komise se v rámci podpor na zahájení činnosti v letecké dopravě domnívá [27], že maximální doba pěti let po otevření každé trasy je přiměřená, zejména pro trasy mezi dvěmi vnitroevropskými místy.
(120) V tomto případě je částečné financování trasy Girona–Madrid i propagačních opatření časově omezené (smlouva měla dobu platnosti tři roky) až do doby, kdy se uvedená trasa zkonsoliduje a stane sama rentabilní, nebo jakmile jiný letecký operátor zřídí bez veřejné pomoci nebo jiného financování státem let na trase mezi Gironou a Madridem odpovídající podobným charakteristikám jako let upravený ve smlouvě, zejména pokud jde o typ letadla, pravidelnost, ceny a období poskytování služby.
Úměrnost podpory
(121) Mezi podporou a jejími souvislostmi musí být vytvořena dvojitá vazba úměrnosti.
Za prvé musí existovat přísná vazba mezi cílem rozvoje letiště, které prochází zřetelným vzrůstem počtu přepravených osob, a výší podpory vyplacené letecké společnosti.
Výše podpory by tedy měla být počítána na cestujícího.
Společnost, která nebude moci zajistit letišti objemy cestujících nezbytné pro jeho rozvoj, tak nebude neprávem zvýhodňována.
Naopak společnost, která plní cíle umožňující rozvoj letiště, bude za své úsilí odměněna.
(122) Druhá vazba úměrnosti se musí vytvořit mezi podporou a náklady investovanými jejím příjemcem.
Komise připomíná, že výše podpory, kterou Komise omezuje na 50 % v případě podpor na zahájení činnosti, se neuplatňuje na celkové náklady na provoz po odečtení příjmů z provozování dané letecké trasy.
a) Pro podporu na zahájení činnosti jsou tedy způsobilé pouze dodatečné náklady na zahájení činnosti, které by nemusel letecký dopravce hradit v pravidelném leteckém provozu a které vyžadují veřejnou podporu, aby se dělilo riziko neživotaschopnosti spojené s obdobím zahájení činnosti.
V případě společnosti Intermed se týkají např. výdajů na marketing a propagaci, které musí vydat na začátku na oznámení trasy, stejně jako poplatků na instalaci společnosti Intermed na letišti v Gironě.
b) Podpora se naopak nesmí týkat normálních provozních nákladů jako nájem a amortizace letadel, palivo, platy posádek, náklady na pohostinství (catering).
Transparentnost, rovnost zacházení s dopravci a nediskriminace při poskytování podpor
(123) Výše podpory poskytnuté letecké společnosti na rozvoj leteckých služeb musí být transparentní, např. musí být vypočtena na přepraveného cestujícího, aby byla snadno zjistitelná a zjištěná.
(124) Skutečnost, že je letiště připraveno poskytnout podpory jako protihodnotu za hospodářské služby jako zahájení provozu na nových trasách, musí být zveřejněna, aby se umožnilo zainteresovaným leteckým společnostem se přihlásit a být vybrány.
Pravidla a zásady v oblasti veřejných zakázek a koncesí by tedy měly být v tomto případě respektovány.
(125) Letiště, které si přeje podpořit rozvoj leteckých služeb, musí vypracovat objektivní kritéria pro maximální částku a trvání podpory, aby byla zajištěna rovnost zacházení mezi leteckými společnostmi.
(126) Na úrovni členských států musí být stanoveny mechanismy odvolání, aby bylo zajištěno, že nedojde k žádné diskriminaci při přidělování podpor a že na daném letišti nebude žádná letecká společnost nespravedlivě zvýhodněna.
Sankce a mechanismy vracení podpory
(127) Je třeba zřídit mechanismy sankcí pro případ, že by některý dopravce nedodržel závazky, které přijal vzhledem k letišti v okamžiku výplaty podpory.
Systém zpětného získání podpory může pomoci letišti zajistit plnění závazků ze strany letecké společnosti.
Smlouva v tomto případě skutečně obsahuje mechanismus zpětného získání podpory v případě nedodržení závazků společností Intermed.
Kumulace
(128) Přidělené podpory nesmí být v zásadě kumulovány s jinými subvencemi, obdrženými leteckými dopravci, ať již se jedná o podpory sociálního charakteru, nebo náhrady veřejné služby, pokud byly tyto kvalifikovány jako podpora.
Podle pravidel úměrnosti uvedených výše, nemohou být kumulovány ani s jinými podporami na stejné výdaje, včetně případů, kdy jsou vypláceny v jiném státě.
Celková podpora, kterou obdrží nová letecká trasa, nesmí nikdy přesáhnout 50 % nákladů na zahájení provozu na této trase.
(129) Aby byl zachován podněcující charakter podpor na zahájení provozu na leteckých trasách, které slouží jako nástroj rozvoje pouze pro regionální letiště, považuje Komise za potřebné se ujistit, že tyto podpory nebudou moci poskytnout žádnou nepřímou výhodu velkým letištím, která jsou již široce otevřena mezinárodnímu provozu a soutěži.
Zvláštní pozornost tedy bude muset být věnována omezení způsobilých nákladů, protože v tomto případě spojuje letecká trasa Gironu s velkým letištěm, jako je Madrid.
(130) Takové podpory nebudou moci být poskytnuty ani v případě, kdy byl přístup na jednu trasu vyhrazen pouze jednomu dopravci podle článku 4 nařízení č. 2408/92, a zejména podle odst. 1 písm. d) uvedeného článku.
(131) V uvedeném případě Intermed nepřijímá, pro své trasy z Girony, žádné subvence z titulu sociálních podpor nebo náhrady veřejné služby tak, jak je uvedeno výše.
Přístup na provozovanou trasu z Girony také není vyhrazen tomuto jedinému dopravci na základě výběrového řízení, jak stanoví článek 4 nařízení (EHS) č. 2408/92.
Popis opatření, která musí být podniknuta dotčeným členským státem, aby se podpora stala slučitelnou
(132) Komise zjistila, že podpory vyplacené Generalitat de Catalunya, Diputación de Girona a Obchodní a průmyslovou komorou Girony společnosti Intermed splňují některé podmínky uplatnitelné pro podpory na zahájení činnosti, které jsou určeny pro letecké služby s odletem z regionálních letišť, ale pro slučitelnost musí být stanoveny také některé další podmínky.
(133) Dotace poskytnuté Generalitat de Catalunya, Diputación de Girona a Obchodní a průmyslovou komorou Girony ve formě financování letecké služby mezi Gironou a Madridem jsou pokládány za slučitelné se společným trhem jako podpory na zahájení provozu na nových trasách, pokud jsou splněny následující podmínky:
a) příspěvky musí spadat do rámce programu rozvoje letiště v Gironě;
b) všechny příspěvky musí být časově omezené.
Jejich trvání nesmí být delší než maximální období pět let od zahájení provozu uvedené trasy;
c) pokud jsou podpory určeny na pomoc novému subjektu, nesmí být příspěvky použity na otevření již existujících tras a na zahájení otevřené soutěže se stávajícím dopravcem, který již tuto trasu z letiště v Gironě provozuje;
d) příspěvky musí být zdůvodněné plánem rozvoje vytvořeným společností Intermed a předem schváleným orgány příslušnými pro danou trasu.
Tento plán upřesní vložené a způsobilé náklady, které se budou muset přímo týkat propagace trasy s cílem učinit ji životaschopnou bez podpory po ukončení smlouvy.
Způsobilé náklady jsou náklady, přímo vázané na zahájení podle bodu odůvodnění 122 tohoto rozhodnutí.
Příslušné orgány si v případě potřeby vyžádají pomoc nezávislého účetního revizora;
e) celková podpora, kterou obdrží nová letecká trasa, nesmí přesáhnout 50 % nákladů na zahájení činnosti a propagaci na destinaci.
Stejně nesmí vyplacené příspěvky přesáhnout 50 % skutečných nákladů na tuto trasu;
f) příspěvky vyplacené Generalitat de Catalunya, Diputación de Girona, Obchodní a průmyslovou komorou Girony, které by na konci počátečního období provozu stanoveného ve smlouvě přesahovaly stanovená kritéria, musí být společností Intermed vráceny;
g) Španělsko musí zavést režim nediskriminační a transparentní podpory určené na zajištění rovnosti zacházení s leteckými společnostmi, které chtějí rozvíjet nové letecké služby z letiště z Girony podle objektivních kritérií stanovených tímto rozhodnutím.
(134) Pokud tato kritéria nebudou splněna, musí Španělsko získat zpět veškeré podpory podle předchozího bodu zdůvodnění.
VI. ZÁVĚRY
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory poskytované Španělským královstvím ve prospěch letecké společnosti Intermediación Aérea SL ve výši 919879,98 EUR na straně jedné a 120202 EUR na straně druhé jsou prohlášeny za slučitelné se společným trhem podle čl. 87 odst.
3 písm. c) jako podpory na zahájení činnosti nových tras, budou-li splněny následující podmínky.
Článek 2
1. Příspěvky musí spadat do rámce programu rozvoje letiště v Gironě.
2. Všechny příspěvky musí mít omezenou dobu trvání.
Tato doba nesmí přesáhnout maximální období pět let od zahájení provozu uvedené trasy.
3. Pokud se jedná o podpory určené na pomoc novému subjektu, nesmí být použity na otevření již existujících tras a na zahájení otevřené soutěže se stávajícím dopravcem, který již tuto trasu z letiště v Gironě provozuje.
4. Příspěvky musí být zdůvodněné plánem rozvoje vytvořeným společností Intermed a předem schváleným orgány příslušnými pro danou trasu.
Tento plán upřesní vložené a způsobilé náklady, které budou muset být přímo spojené s propagací trasy s cílem učinit ji životaschopnou bez podpory poté, co smlouva mezi Generalitat de Catalunya, Diputación de Girona, Obchodní a průmyslovou komorou Girony a společností Intermed pozbyde platnosti.
5. Způsobilé náklady, přímo spojené se zahájením provozování služeb, musí splňovat následující podmínky:
a) pokrývat dodatečné náklady na zahájení provozu, které by letecká společnost nemusela hradit při plném provozu a které vyžadují veřejný vklad za účelem dělby rizika neživotaschopnosti spojeného s obdobím zahájení provozu;
b) naopak nepokrývat normální provozní náklady, jako nájem a amortizaci letadel, palivo, plat posádek nebo náklady na pohostinství (catering).
Příslušné orgány si v případě potřeby vyžádají pomoc nezávislého účetního revizora.
6. Celková podpora, kterou obdrží nová letecká trasa, nesmí přesáhnout 50 % nákladů na zahájení činnosti a propagaci trasy.
Stejně nesmí vyplacené příspěvky přesáhnout 50 % skutečných nákladů na této trase.
7. Příspěvky vyplacené Generalitat de Catalunya, Diputación de Girona a Obchodní a průmyslovou komorou Girony, které by na konci počátečního období provozu stanoveného ve smlouvě přesahovaly stanovená kritéria, musí být společností Intermed vráceny.
8. Španělsko zavede režim nediskriminační a transparentní podpory určené na zajištění rovnosti zacházení s leteckými společnostmi, které chtějí rozvíjet nové letecké služby z letiště z Girony podle objektivních kritérií stanovených tímto rozhodnutím.
Článek 3
1. Španělské království přijme veškerá potřebná opatření, aby získalo od příjemce zpět podpory neslučitelné se společným trhem podle čl. 2 a poskytnuté příjemci nezákonně.
2. Vrácení podpor musí být provedeno neprodleně podle postupů určených vnitrostátními právními předpisy, pokud umožňují okamžité a účinné uplatnění tohoto rozhodnutí.
Vrácené podpory budou zahrnovat úroky vypočtené od data, ke kterému byly příjemci poskytnuty až do doby jejich navrácení.
Úroky jsou počítány na základě referenční sazby používané pro výpočet ekvivalentu subvence v rámci regionálních podpor.
Článek 4
Španělské království bude informovat Komisi ve lhůtě dvou měsíců od data vyhlášení tohoto rozhodnutí o opatřeních, které přijalo, aby se mu přizpůsobilo.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určené Španělskému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Lichtenštejnským knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru
(2005/353/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem, odst. 3 prvním pododstavcem a odstavcem 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. října 2001 zmocnila Rada Komisi k vyjednání vhodné dohody s Lichtenštejnským knížectvím, která by zajistila, že tento stát přijme opatření rovnocenná opatřením uplatňovaným v rámci Společenství pro zajištění účinného zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru.
(2) Znění dohody, která je výsledkem těchto jednání, je v souladu se směrnicemi pro jednání vydanými Radou.
Toto znění je doprovázeno memorandem o porozumění mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Lichtenštejnským knížectvím na straně druhé, jehož znění je připojeno k rozhodnutí Rady 2004/897/ES ze dne 29. listopadu 2004 [2].
(3) Ustanovení směrnice 2003/48/ES [3] se použijí za předpokladu, že Lichtenštejnské knížectví bude používat opatření rovnocenná opatřením obsaženým v dané směrnici, a to v souladu s dohodou, kterou Lichtenštejnské knížectví uzavřelo s Evropským společenstvím.
(4) V souladu s rozhodnutím Rady 2004/897/ES ze dne 29. listopadu 2004 a s výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření dohody byla dohoda podepsána jménem Evropského společenství dne 7. prosince 2004.
(5) Dohoda by měla být schválena.
(6) Je nezbytné stanovit jednoduchý a rychlý postup pro možné změny příloh I a II dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Lichtenštejnským knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [4].
Článek 2
Komise je zmocněna schválit jménem Společenství změny příloh k dohodě, které jsou nezbytné pro zajištění souladu těchto příloh s údaji týkajícími se příslušných orgánů oznámených podle čl. 5 písm. a) směrnice 2003/48/ES a s údaji uvedenými v její příloze.
Článek 3
Předseda Rady provede oznámení podle čl. 16 odst. 1 dohody jménem Evropského společenství [5].
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. dubna 2005
o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci "záruční sekce" Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(oznámeno pod číslem K(2005) 1307)
(pouze anglické, dánské, francouzské, italské, německé, nizozemské, portugalské, řecké a španělské znění je závazné)
(2005/354/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci výboru fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 5 nařízení (EHS) č. 729/70 a článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999, jakož i čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky "záruční sekce" EZOZF [3], stanoví, že Komise provede nezbytná šetření, sdělí členským státům výsledky těchto šetření, seznámí se s připomínkami členských států, svolá dvoustranná jednání s cílem dosáhnout dohody s dotyčnými členskými státy a formálně sdělí své závěry členským státům, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES ze dne 1. července 1994 o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky "záruční sekce" Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4].
(2) Členské státy měly možnost požádat o zahájení smírčího řízení.
Tato možnost byla v některých případech využita a zpráva vydaná po ukončení tohoto řízení byla přezkoumána Komisí.
(3) Články 2 a 3 nařízení (EHS) č. 729/70, jakož i článek 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 stanoví, že lze financovat pouze náhrady na vývoz při vývozu do třetích zemí a intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů, které byly poskytnuty nebo prováděny na základě předpisů Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.
(4) Na základě provedených šetření, výsledků dvoustranných jednání a smírčích řízení bylo zjištěno, že část výdajů vykázaných členskými státy nesplňuje tyto podmínky a nelze ji tudíž financovat v rámci "záruční sekce" EZOZF.
(5) Je třeba uvést částky, které nebyly uznány k financování v rámci "záruční sekce" EZOZF a které se nevztahují na výdaje vynaložené dříve než dvacet čtyři měsíců přecházejících písemnému sdělení, ve kterém Komise oznámila členským státům výsledky šetření.
(6) Pro případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí, sdělila Komise členským státům v rámci souhrnné zprávy vyhodnocení částek, které je třeba vyloučit z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
(7) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční dopady, které může Komise vyvodit z rozsudků Soudního dvora ve věcech projednaných ke dni 31. října 2004 a týkajících se záležitostí, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výdaje schválených platebních orgánů členských států, které byly vykázány v rámci "záruční sekce" EZOZF a které jsou uvedeny v příloze, jsou vyloučeny z financování Společenství v důsledku jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Dánskému království, Francouzské republice, Italské republice, Nizozemskému království, Portugalské republice, Řecké republice, Spojenému království Velké Británie a Severního Irska, Spolkové republice Německo a Španělskému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Andorrským knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru
(2005/356/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem, odst. 3 prvním pododstavcem a odstavcem 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. října 2001 zmocnila Rada Komisi k vyjednání vhodné dohody s Andorrským knížectvím, která by zajistila, že tento stát přijme opatření rovnocenná opatřením uplatňovaným v rámci Společenství pro zajištění účinného zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru.
(2) Znění dohody, která je výsledkem těchto jednání, je v souladu se směrnicemi pro jednání vydanými Radou.
Toto znění je doprovázeno memorandem o porozumění mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy a Andorrským knížectvím, jehož znění je připojeno k rozhodnutí Rady 2004/828/ES [2].
(3) Ustanovení směrnice 2003/48/ES [3] se použijí za předpokladu, že Andorrské knížectví bude používat opatření rovnocenná opatřením obsaženým v dané směrnici, a to v souladu s dohodou, kterou Švýcarská konfederace uzavře se Společenstvím.
(4) V souladu s rozhodnutím 2004/828/ES a s výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření dohody byla dohoda podepsána jménem Společenství dne 15. listopadu 2004.
(5) Dohoda by měla být schválena.
(6) Je nezbytné stanovit jednoduchý a rychlý postup pro možné změny příloh I a II dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Andorrským knížectvím, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [4].
Článek 2
Komise je zmocněna schválit jménem Společenství změny příloh k dohodě, které jsou nezbytné pro zajištění souladu těchto příloh s údaji týkajícími se příslušných orgánů a vyplývajícími z oznámení podle čl. 5 písm. a) směrnice 2003/48/ES a s údaji uvedenými v její příloze.
Článek 3
Předseda Rady provede oznámení podle čl. 15 odst. 1 dohody jménem Evropského společenství [5].
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. prosince 2004
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru
(2005/357/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem, odst. 3 prvním pododstavcem a odstavcem 4 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 16. října 2001 zmocnila Rada Komisi k vyjednání vhodné dohody s Republikou San Marino, která by zajistila, že Republika San Marino přijme opatření rovnocenná opatřením uplatňovaným v rámci Společenství pro zajištění účinného zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru.
(2) Znění dohody, která je výsledkem těchto jednání, je v souladu se směrnicemi pro jednání vydanými Radou.
Toto znění je doprovázeno memorandem o porozumění mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Republikou San Marino na straně druhé, jehož znění je připojeno k rozhodnutí Rady 2004/903/ES [2].
(3) Ustanovení směrnice 2003/48/ES [3] se použijí za předpokladu, že Republika San Marino bude používat opatření rovnocenná opatřením obsaženým v dané směrnici, a to v souladu s dohodou, kterou Republika San Marino uzavře s Evropským společenstvím.
(4) V souladu s rozhodnutím 2004/903/ES a s výhradou pozdějšího přijetí rozhodnutí o uzavření dohody byla dohoda podepsána jménem Evropského společenství dne 7. prosince 2004.
(5) Dohoda by měla být schválena jménem Evropského společenství.
(6) Je nezbytné stanovit jednoduchý a rychlý postup pro možné změny příloh I a II dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Republikou San Marino, kterou se stanoví opatření rovnocenná opatřením stanoveným směrnicí Rady 2003/48/ES o zdanění příjmů z úspor ve formě příjmů úrokového charakteru, se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [4].
Článek 2
Komise je zmocněna schválit jménem Společenství změny příloh k dohodě, které jsou nezbytné pro zajištění souladu těchto příloh s údaji týkajícími se příslušných orgánů a vyplývajícími z oznámení podle čl. 5 písm. a) směrnice 2003/48/ES a s údaji uvedenými v její příloze.
Článek 3
Předseda Rady provede oznámení podle čl. 16 odst. 1 dohody jménem Společenství [5].
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 2005
o sídle Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie
(2005/358/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na čl. 15 pátý pododstavec nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie [1] (dále jen "agentura"),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Agentura má sídlo ve Varšavě (Polsko).
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. dubna 2005,
kterým se stanoví odchylka od některých ustanovení nařízení Rady 2000/29/ES, pokud jde o špalky z dubu (Quercus L.) s kůrou původem ze Spojených států amerických
(oznámeno pod číslem K(2005) 1298)
(2005/359/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES dubové špalky (Quercus L.) s kůrou původem ze Spojených států amerických nemohou být v zásadě dovážené do Společenství kvůli riziku zavlečení Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt, která způsobuje vadnutí dubových listů.
(2) Zkušenost ukazuje, že v případě Spojených států amerických může být riziko šíření Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt vyloučeno použitím určitých opatření.
(3) Jedním z těchto opatření je fumigace.
Některé členské státy vyslovily požadavek, aby se dovoz fumigovaných dubových špalků prováděl pouze do stanovených přístavů, které mají k dispozici vhodná zařízení pro manipulaci a kontrolu.
(4) Při dodržení určitých technických podmínek je rovněž možné upustit od fumigace v případě dubového dřeva náležejícího do skupiny dubu bílého.
Některé členské státy požádaly o další odchylku umožňující dovoz dubu bílého během určitých měsíců v roce.
Tato druhá odchylka by měla být omezena na ty části Společenství, kde potencionální přenašeči Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt mají sníženou aktivitu nebo jsou neaktivní během zimního období, tj. na oblasti severně od 45o zeměpisné šířky.
(5) Komise zajistí, aby Spojené státy americké zpřístupnily všechny technické údaje nezbytné ke sledování fungování požadovaných ochranných opatření.
(6) Členským státům by proto měla být na omezenou dobu udělena odchylka na dovoz dubových špalků (Quercus L.) s kůrou původem ze Spojených států amerických.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stanovením odchylky od čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/29/ES a od čl. 13 odst. 1 písm. i) třetího pododstavce uvedené směrnice, co se týče přílohy IV části A kapitoly I bodu 3, jsou členské státy oprávněny s účinkem od 1. ledna 2005 povolovat dovoz dubových špalků (Quercus L.) s kůrou původem ze Spojených států amerických (dále jen "špalky") na své území, pokud splní podmínky podle článků 2 až 7.
Článek 2
1. Aby se na ně mohla vztahovat výjimka, špalky musí být fumigovány a identifikovány v souladu s přílohou I.
2. Členské státy nemusí na fumigované špalky uplatnit požadavky podle čl. 5 odst. 1, pokud jde o mokrou ukládku, čl. 5 odst. 2 a čl. 6 odst. 2.
Článek 3
1. Špalky mohou být vykládány pouze v přístavech uvedených v příloze II.
2. Na žádost zúčastněného členského státu může být seznam přístavů sloužících k vykládce podle přílohy II pozměněn Komisí po konzultaci s ostatními členskými státy.
Článek 4
1. Kontroly požadované podle článku 13 směrnice 2000/29/ES mohou být prováděny pro účely této směrnice speciálně vycvičenými nebo vyškolenými úředníky za asistence odborníků podle článku 21 směrnice 2000/29/ES postupy upravenými v této směrnici, buď v přístavech uvedených na seznamu v příloze II nebo v místě prvního uskladnění podle článku 5.
Pokud se přístav vykládky a první místo uskladnění nacházejí v různých členských státech, mohou se tyto státy dohodnout na místě, kde budou provedeny kontroly, a na výměně informací o příjezdu a skladování zásilek.
2. Kontroly musí obsahovat:
a) ověření každého rostlinolékařského osvědčení;
b) ověření identity, které spočívá v porovnání označení každého špalku a počtu špalků s údaji uvedenými v odpovídajícím rostlinolékařském osvědčení;
c) test barevné reakce po fumigaci podle přílohy III provedený u příslušného počtu špalků nahodile vybraných z každé zásilky.
3. Pokud kontrola neprokáže, že zásilka plně odpovídá požadavkům podle čl. 2 odst. 1, bude celá zásilka odmítnuta a odstraněna z území Společenství.
Komise a příslušné orgány všech ostatních členských států budou neprodleně informovány o všech podrobnostech týkajících se příslušné zásilky.
Článek 5
1. Špalky jsou skladovány pouze na místech, která byla sdělena příslušným orgánům dotyčného členského státu, která byla těmito orgány schválena a která mají vhodné prostory pro mokrou ukládku použitelné v období stanoveném v článku 2.
2. Špalky jsou trvale skladovány v mokré ukládce nejpozději od počátku období rašení dubového porostu v okolí.
3. U okolního dubového porostu provádějí příslušné úřední subjekty ve vhodných intervalech pravidelné prověrky příznaků napadení Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt.
Pokud dojde k odhalení příznaků, které by mohly být způsobené Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt, provedou se další úřední testy v souladu s vhodnými metodami, které buď potvrdí, anebo vyloučí přítomnost houby.
Dojde-li k potvrzení přítomnosti Ceratocystis fagacearum (Bretz) Hunt, je zapotřebí o tom neprodleně informovat Komisi.
Článek 6
1. Špalky mohou být upraveny pouze v provozovnách, které byly nahlášeny příslušným úředním subjektům a obdržely od nich schválení.
2. Kůra a jiný odpad vzniklý úpravou je okamžitě na místě zničen.
Článek 7
1. Dříve, než dojde k dovozu, uvědomí dovozce s dostatečným časovým předstihem příslušný úřední subjekt členského státu předpokládaného prvního místa skládky o každé zásilce a předá mu následující informace:
a) množství špalků,
b) země původu,
c) přístav nakládky,
d) přístav nebo přístavy vykládky,
e) místo nebo místa skladování,
f) místo nebo místa, kde dojde k úpravě.
2. Poté, co dovozce uvědomí o zamýšleném dovozu zásilky podle odstavce 1, bude informován ze strany příslušného úředního subjektu ještě před dovozem o podmínkách stanovených v tomto rozhodnutí.
3. Příslušný úřední subjekt dotyčného členského státu předá kopie informací stanovených v odstavci 1 a 2 příslušnému orgánu v přístavu, kde dojde k vyložení.
Článek 8
1. Členské státy mohou osvobodit od fumigace podle čl. 2 odst. 1 špalky druhů Quercus L. ze skupiny dubu bílého, pokud jsou splněny následující podmínky:
a) zásilky obsahují pouze špalky druhů náležejících do skupiny dubu bílého;
b) špalky jsou identifikovány podle přílohy IV;
c) špalky opustí přístavy nakládky nejdříve 15. října a dorazí na místo skládky nejpozději 30. dubna následujícího roku;
d) špalky jsou uskladněny v mokré ukládce;
e) špalky nejsou dováženy do oblastí, které se nacházejí jižně od 45o zeměpisné šířky; Marseille však může sloužit jako přístav pro vykládku, pokud se zajistí, že zásilka bude okamžitě dopravena do oblastí severně od 45o zeměpisné šířky;
f) kontroly podle článku 4 obsahují namísto testu barevné reakce po fumigaci test identifikace zbarvením pro bílý dub podle přílohy IV provedený minimálně u 10 % špalků náhodně vybraných z každé zásilky.
Použitím odchylky od písmene c) může orgán ochrany rostlin v členském státě uskladnění povolit vykládku zásilek a jejich uložení do mokré ukládky po 30. dubnu následujícího roku, jak stanoví uvedené písmeno, pokud jejich doručení do přístavu vykládky bylo zpožděno z nepředvídatelných důvodů.
2. Odstavec 1 se nepoužije na Řecko, Španělsko, Itálii, Kypr, Maltu a Portugalsko.
Článek 9
Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům znění opatření, která přijmou v rámci oprávnění podle článku 1.
Článek 10
Členské státy, které by měly použít odchylku podle tohoto rozhodnutí o tom uvědomí Komisi do 30. června 2007.
Zpráva bude obsahovat podrobnosti o dovezených množstvích.
V případě potřeby se obdobná zpráva zašle do 30. června 2009.
Článek 11
Toto rozhodnutí pozbývá účinnosti dnem 31. prosince 2010.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. dubna 2005,
kterým se stanoví ekologická kritéria a příslušné požadavky na posuzování a ověřování pro udělení ekoznačky Společenství mazivům
(oznámeno pod číslem K(2005) 1372)
(Text s významem pro EHP)
(2005/360/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem Evropské unie pro ekoznačku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 1980/2000 může být ekoznačka Společenství udělena výrobku s vlastnostmi, které mu umožňují významně přispívat ke zlepšení klíčových environmentálních aspektů.
(2) Nařízení (ES) č. 1980/2000 stanoví, že zvláštní kritéria ekoznačky, sestavená podle kritérií navrhovaných Výborem Evropské unie pro ekoznačku, budou stanovena podle skupin výrobků.
(3) Jelikož používání maziv může poškodit životní prostředí, například z důvodu jejich akvatické toxicity a bioakumulace, měla by být stanovena vhodná ekologická kritéria.
(4) Dopad na životní prostředí lze považovat za zanedbatelný v případě látek obsažených v mazivech, které při použití mění svoji chemickou povahu a nadále nemusejí být klasifikovány podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/45/ES ze dne 31. května 1999 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných přípravků [2].
Kritéria pro ekoznačky by se tedy neměla vztahovat na látky, jichž zůstává v ošetřeném dílu ve stejné podobě jako před použitím méně než 0,1 %.
(5) Ekologická kritéria a související požadavky na posuzování a ověřování by měly být platné po dobu čtyř let.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Skupina výrobků "maziva" zahrnuje hydraulické oleje, tuky, oleje pro řetězové pily, oleje pro dvoudobé motory, separační prostředky na beton a jiná šalovací maziva pro použití spotřebiteli i profesionálními uživateli.
Článek 2
1. Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "mazivem" přípravek skládající se ze základového oleje a aditiv;
b) "základovým olejem" mazací tekutina, jejíž viskozita, stárnutí, mazivost a protioděrové vlastnosti ani vlastnosti týkající se uvolňování kontaminujících látek nejsou vylepšeny přidáním aditiv;
c) "zahušťovadlem" látka v základovém oleji použitá pro zahuštění nebo úpravu reologie mazací tekutiny nebo tuku;
d) "hlavní složkou" jakákoliv látka, jejíž podíl na hmotnosti maziva převyšuje 5 %;
e) "aditivem" látka, jejíž hlavní funkcí je zlepšení viskozity, stárnutí, mazivosti či protioděrových vlastností nebo uvolňování kontaminujících látek;
f) "tukem" tuhý nebo polotuhý přípravek, který obsahuje zahušťovadlo v tekutém mazivu.
2. U tuků mohou být použity i další příměsi, které dávají přípravku zvláštní vlastnosti.
Článek 3
Aby mohla být mazivu udělena ekoznačka Společenství pro maziva podle nařízení (ES) č. 1980/2000, musí mazivo spadat do skupiny výrobků "maziva" a musí splňovat kritéria stanovená v příloze tohoto rozhodnutí.
Kritéria se vztahují na nový výrobek v okamžiku dodání.
Jsou-li kritéria stanovena pro jednotlivé složky, vztahují se tato kritéria na jakékoli látky, jež byly vědomě přidány a jež tvoří více než 0,1 % obsahu výrobku, měřeno před a po chemické reakci mezi látkami přimíchanými při výrobě mazacího přípravku.
Kritéria se však nevztahují na látku, která při použití mění svoji chemickou povahu tak, že již nezaručuje klasifikaci podle směrnice 1999/45/ES, a které zůstává v ošetřeném dílu v podobě před použitím méně než 0,1 %.
Článek 4
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků "maziva" a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do 31. května 2009.
Článek 5
Pro správní účely se skupině výrobků "maziva" přiděluje číselný kód 27.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. dubna 2005,
kterým se mění rozhodnutí 1999/659/ES, kterým se orientačně rozdělují finanční prostředky pro jednotlivé členské státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na opatření pro rozvoj venkova na období let 2000 až 2006
(oznámeno pod číslem K(2005) 1320)
(pouze dánské, nizozemské, anglické, finské, francouzské, německé, řecké, italské, portugalské, španělské a švédské znění je závazné)
(2005/361/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a pozměňující a doplňující nařízení [1], a zejména na čl. 46 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 1999/659/ES [2] stanovila Komise předběžné částky finančních prostředků na opatření pro rozvoj venkova členským státům spolufinancované záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu na období 2000 až 2006.
(2) V souladu s čl. 46 odst. 3 nařízení (ES) č. 1257/1999 předběžné přidělení prostředků se přizpůsobí na základě skutečných výdajů a přezkoumaných prognóz výdajů předložených členskými státy, přičemž se přihlíží k cílům programování.
(3) V souladu s čl. 57 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [3], přizpůsobí Komise předběžné přidělení prostředků pro každý členský stát stanovené rozhodnutím 1999/659/ES do dvou měsíců od přijetí rozpočtu na daný rozpočtový rok.
(4) Přizpůsobení předběžného přidělení prostředků musí zohlednit čerpání finančních prostředků uskutečněné členskými státy v letech 2000–2004 a přezkoumané prognózy na léta 2005 a 2006, předložené do dne 1. října 2004.
(5) Rozhodnutí 1999/659/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 1999/659/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno: Belgickému království, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Lucemburskému velkovévodství, Nizozemskému království, Rakouské republice, Portugalské republice, Finské republice, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. května 2005,
kterým se schvaluje plán eradikace afrického moru prasat v populaci divokých prasat na Sardinii v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2005) 1255)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/362/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/60/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/EHS, pokud jde o těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Africký mor prasat se vyskytuje v populaci divokých prasat v provincii Nuoro na Sardinii v Itálii.
(2) V roce 2004 došlo na Sardinii k rozsáhlému novému vzplanutí této choroby.
V souvislosti s tímto novým vzplanutím Itálie přezkoumala opatření pro eradikaci choroby přijatá doposud v rámci směrnice 2002/60/ES.
(3) V souvislosti s tímto novým vzplanutím Komise přezkoumala opatření přijatá na úrovni Společenství ohledně afrického moru prasat na Sardinii a přijala rozhodnutí Komise 2005/363/ES ze dne 2. května 2005 týkající se ochrany zdraví zvířat proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii [2].
(4) Na základě směrnice 2002/60/ES předložila Itálie ke schválení plán eradikace afrického moru prasat v populaci divokých prasat v oblasti Sardinie, který zahrnuje také opatření na zamezení šíření choroby v populaci domácích prasat.
(5) Předložený plán určuje pásma na Sardinii, jež vykazují rozdílný stupeň rizika ohledně afrického moru prasat a v nichž by měla být zavedena rozdílná opatření pro dozor a tlumení.
(6) Plán eradikace afrického moru prasat v populaci divokých prasat předložený Itálií byl přezkoumán a došlo se k závěru, že je v souladu se směrnicí 2002/60/ES.
(7) Z důvodu transparentnosti je třeba v této směrnici vymezit zeměpisnou oblast, v níž má být plán eradikace prováděn.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se plán eradikace afrického moru v populaci divokých prasat v oblasti vymezené v příloze, který předložila Itálie.
Článek 2
Itálie neprodleně přijme opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. května 2005
o některých ochranných veterinárních opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2005) 1321)
(Text s významem pro EHP)
(2005/363/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [3], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/514/ES ze dne 10. července 2003 o některých ochranných opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii [4] bylo přijato v reakci na výskyt afrického moru prasat v provincii Nuoro na Sardinii v Itálii.
(2) V roce 2004 došlo na Sardinii k vážnému opětovnému vzplanutí afrického moru prasat.
Africký mor prasat je třeba nadále považovat za enzootickou chorobu v populaci domácích a divokých prasat v provincii Nuoro.
Několik ohnisek uvedené choroby v populaci domácích prasat bylo však hlášeno v jiných provinciích Sardinie.
(3) Nákazová situace by mohla ohrozit stáda prasat v ostatních oblastech Itálie a v ostatních členských státech vzhledem k obchodu s živými prasaty, spermatem prasat, vajíčky a embryi prasat, vepřovým masem, výrobky z vepřového masa a ostatními výrobky obsahujícími vepřové maso.
(4) Itálie přijala opatření pro tlumení afrického moru prasat na Sardinii v rámci směrnice Rady 2002/60/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/EHS, pokud jde o těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat [5].
(5) Na základě nového vzplanutí této choroby v roce 2004 přezkoumala Itálie doposud přijatá opatření pro zdolávání choroby.
(6) Rozhodnutí Komise 2005/362/ES ze dne 2. května 2005 schvalující plán eradikace afrického moru prasat v populaci divokých prasat na Sardinii v Itálii [6] bylo přijato za účelem schválení plánu eradikace afrického moru prasat v populaci divokých prasat, který předložila Itálie.
(7) Na základě současné nákazové situace je třeba dále uplatňovat opatření Společenství na celém území Sardinie, pokud jde o přemísťování živých prasat a spermatu prasat, vajíček a embryí prasat a odesílání vepřového masa, výrobků z vepřového masa a ostatních výrobků obsahujících vepřové maso.
(8) Je třeba stanovit některé odchylky od opatření tohoto rozhodnutí pro vepřové maso z prasat, která se dostala na Sardinii jako jatečná prasata v souladu se směrnicí Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [7] nebo směrnicí Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, ovcí a koz, prasat a čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [8] nebo směrnicí Rady 2004/68/ES ze dne 26. dubna 2004, kterou se stanoví veterinární předpisy pro dovoz některých živých kopytníků do Společenství a pro jejich tranzit, mění směrnice 90/426/EHS a 92/65/EHS a zrušuje směrnice 72/462/EHS [9] nebo která odpovídají některým požadavkům tohoto rozhodnutí.
(9) Je také třeba stanovit některé odchylky pro výrobky z vepřového masa a ostatní výrobky obsahující vepřové maso, které byly získány z masa, jež se na Sardinii dostalo jako čerstvé vepřové maso v souladu se směrnicí Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických podmínkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh [10] nebo v souladu se směrnicí 2002/99/ES nebo jež odpovídá směrnici Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách produkce a uvádění na trh masných výrobků a některých jiných produktů živočišného původu [11] nebo jež odpovídá některým požadavkům tohoto rozhodnutí.
(10) Za účelem zajistit, aby ze Sardinie nebylo odesláno vepřové maso, výrobky z vepřového masa a ostatní výrobky obsahující vepřové maso, jež nesplňují některé veterinární požadavky, a aby se zajistila sledovatelnost tohoto vepřového masa a těchto výrobků, mělo by být vepřové maso opatřeno zvláštním označením.
Tato zvláštní označení musí být taková, aby nemohla být zaměněna s oválným razítkem pro vepřové maso podle bodu 50 kapitoly XI přílohy I směrnice 64/433/EHS ani s označením zdravotní nezávadnosti podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 ze dne 29. dubna 2004 stanovujícího zvláštní pravidla pro organizaci úřední kontroly výrobků živočišného původu určených k lidské spotřebě [12] poté, co se stane použitelným, ani s oválným razítkem pro výrobky z vepřového masa a ostatní výrobky obsahující vepřové maso podle bodu 4 kapitoly VI přílohy B směrnice 77/99/EHS, ani s identifikačním označením podle nařízení (ES) č.
(11) Rozhodnutí 2003/514/ES by proto mělo být zrušeno.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví veterinární pravidla pro:
a) přemísťování živých prasat, spermatu prasat, vajíček a embryí prasat a zasílání vepřového masa, výrobků z vepřového masa a ostatních výrobků obsahujících vepřové maso ze Sardinie a
b) označování vepřového masa, výrobků z vepřového masa a ostatních výrobků obsahujících vepřové maso na Sardinii.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "prasetem" prase ve smyslu definice v čl. 2 písm. a) směrnice 2002/60/ES;
b) "vepřovým masem" všechny části prasat, které jsou vhodné pro lidskou spotřebu;
c) "výrobky z vepřového masa" zpracované výrobky získané ze zpracování vepřového masa nebo z dalšího zpracování takových zpracovaných výrobků, z jejichž řezu je zřejmé, že výrobek již nemá vlastnosti čerstvého masa;
d) "ostatními výrobky obsahujícími vepřové maso" výrobky pro lidskou spotřebu, které obsahují vepřové maso nebo výrobky z vepřového masa.
Článek 3
Zákaz přemísťování živých prasat, spermatu prasat, vajíček a embryí prasat a zasílání vepřového masa, výrobků z vepřového masa a ostatních výrobků obsahujících vepřové maso ze Sardinie
Itálie zakáže toto:
a) přemísťování živých prasat ze Sardinie;
b) přemísťování spermatu prasat, vajíček a embryí prasat ze Sardinie a
c) odesílání vepřového masa, výrobků z vepřového masa a ostatních výrobků obsahujících vepřové maso ze Sardinie.
Článek 4
Zvláštní označování vepřového masa, výrobků z vepřového masa a ostatních výrobků obsahujících vepřové maso na Sardini
Itálie zajistí, aby vepřové maso, výrobky z vepřového masa a ostatní výrobky obsahující vepřové maso, které pochází z prasat poražených na Sardinii, byly označeny zvláštním označením zdravotní nezávadnosti nebo zvláštní identifikační značkou, které nelze zaměnit s razítkem Společenství a které zejména nesmí být oválného tvaru.
Článek 5
Odchylky od článků 3 a 4, pokud jde o vepřové maso
1. Odchylně od čl. 3 písm. c) může Itálie povolit odeslání vepřového masa ze Sardinie do oblastí mimo Sardinii, pokud jsou splněny podmínky odstavců 2 až 5 tohoto článku.
2. Vepřové maso musí pocházet:
a) buďto z prasat,
i) která se dostala na Sardinii jako jatečná prasata ve smyslu směrnice 64/432/EHS nebo směrnice 72/462/EHS nebo směrnice 2004/68/ES a
ii) která odpovídají podmínkám podle přílohy II oddílu A,
b) nebo z prasat,
i) která byla alespoň po dobu čtyř měsíců před dnem přepravy na jatka držena v hospodářství původu na Sardinii, které se musí nacházet mimo oblasti uvedené v příloze I a
ii) která odpovídají podmínkám podle přílohy II.
3. Vepřové maso musí být získáno, skladováno a zpracováno v zařízeních:
a) která jsou pro uvedený účel schválena příslušným orgánem a
b) ve kterých se vepřové maso získává, skladuje nebo zpracovává odděleně od ostatního masa neodpovídajícího odstavci 2.
4. Odchylně od článku 4 tohoto rozhodnutí musí být vepřové maso opatřeno oválným razítkem stanoveným v bodě 50 kapitoly XI přílohy I směrnice 64/433/EHS nebo označením zdravotní nezávadnosti podle nařízení (ES) č. 854/2004 po vstupu uvedeného nařízení v platnost.
5. Vepřové maso:
a) je podrobeno veterinárnímu osvědčování podle článku 5 směrnice 2002/99/ES a
b) při opuštění Sardinie je doprovázeno přiloženým osvědčením pro obchod uvnitř Společenství podle nařízení Komise (ES) č. 599/2004 [14] s vyplněnými zvláštními hygienickými údaji vyžadovanými v příloze III tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Odchylky od článků 3 a 4, pokud jde o výrobky z vepřového masa a ostatní výrobky obsahující vepřové maso
1. Odchylně od čl. 3 písm. c) může Itálie povolit odeslání výrobků z vepřového masa a ostatních výrobků obsahujících vepřové maso ze Sardinie do oblastí mimo Sardinii, pokud jsou splněny podmínky odstavců 2 až 5 tohoto článku.
2. Výrobky musí buďto:
a) být získány z masa, které se dostalo na Sardinii jako čerstvé vepřové maso ve smyslu směrnice 64/433/EHS nebo směrnice 2002/99/ES, nebo
b) být získány z vepřového masa, které odpovídá článku 5 tohoto rozhodnutí, nebo
c) splňovat požadavky čl. 4 odst. 1 směrnice 2002/99/ES a podstoupit ošetření za účelem odstranění viru afrického moru prasat, jehož účinnost je uznána podle přílohy III uvedené směrnice.
3. Výrobky musí být získány, skladovány a zpracovány v zařízeních:
a) která jsou pro uvedený účel schválena příslušným orgánem a
b) ve kterých jsou získávány, skladovány nebo zpracovávány pouze výrobky odpovídající požadavkům odstavce 2.
4. Odchylně od článku 4 tohoto rozhodnutí musí být výrobky opatřeny oválným razítkem stanoveným v bodě 4 kapitoly VI přílohy B směrnice 77/99/EHS nebo identifikační značkou podle nařízení (ES) č. 853/2004 po vstupu uvedeného nařízení v platnost.
5. Výrobky
a) jsou podrobeny veterinárnímu osvědčování podle článku 5 směrnice 2002/99/ES a
b) při opuštění Sardinie jsou doprovázeny přiloženým osvědčením pro obchod uvnitř Společenství podle nařízení Komise (ES) č. 599/2004 s vyplněnými zvláštními hygienickými údaji vyžadovanými v příloze IV tohoto rozhodnutí.
Článek 7
Sdělování Komisi a ostatním členským státům
Každých šest měsíců od data tohoto rozhodnutí sděluje Itálie Komisi a ostatním členským státům:
a) aktualizovaný seznam schválených zařízení podle čl. 5 odst. 3 a čl. 6 odst. 3 a
b) seznam všech zásilek vepřového masa, výrobků z vepřového masa a ostatních výrobků obsahujících vepřové maso, které byly předmětem osvědčování podle čl. 5 odst. 4 a čl. 6 odst. 4 a
c) veškeré relevantní informace o uplatňování tohoto rozhodnutí.
Článek 8
Zrušení
Rozhodnutí 2003/514/ES se zrušuje.
Článek 9
Příjemci
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/364/SBZP
ze dne 12. dubna 2005
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Rumunskem o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na zasedání ve dnech 27. a 28. listopadu 2003 se Rada rozhodla pověřit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, zahájením jednání s některými třetími státy v souladu s články 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii s cílem, aby Evropská unie s každým z nich uzavřela dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(2) Na základě tohoto zmocnění k zahájení jednání sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, dohodu s Rumunskem o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Rumunskem o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/365/SZBP
ze dne 14. dubna 2005
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Bulharskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na zasedání ve dnech 27. a 28. listopadu 2003 se Rada rozhodla pověřit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, zahájením jednání s některými třetími státy v souladu s články 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii s cílem, aby Evropská unie s každým z nich uzavřela dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(2) Na základě tohoto zmocnění k zahájení jednání sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, dohodu s Bulharskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Bulharskou republikou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací se schvaluje jménem Evropské unie. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. března 2005,
kterým se provádí směrnice Rady 95/64/ES o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři a kterou se mění její přílohy
(oznámeno pod číslem K(2005) 463)
(Text s významem pro EHP)
(2005/366/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/64/ES ze dne 8. prosince 1995 o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři [1], a zejména na čl. 4 odst. 1 a článek 12 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dodatečné statistické proměnné, definice a struktura statistických datových souborů jsou nezbytné pro rozlišení shromažďovaných údajů o cestujících na rekreačních lodích.
(2) Klasifikace druhů nákladu musí být změněna tak, aby byla zajištěna jednoznačná definice rozsahu statistických údajů.
(3) Klasifikace přímořských pobřežních oblastí a klasifikace států registrace plavidel musí být přizpůsobena technickému rozvoji.
(4) Podle článku 12 první odrážky směrnice 95/64/ES smí Komise přizpůsobit obsah příloh uvedené směrnice.
Směrnice 95/64/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(5) Podle článku 4 směrnice 95/64/ES smí Komise vypracovat a aktualizovat seznam přístavů kódovaných a tříděných podle zemí a přímořských pobřežních oblastí.
(6) Rozhodnutí Komise 98/385/ES ze dne 13. května 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 95/64/ES o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři [2], stanovilo seznam přístavů.
(7) Seznam přístavů musí být aktualizován.
Rozhodnutí Komise 98/385/ES by proto mělo být pozměněno.
(8) Rozhodnutí Komise 2000/363/ES ze dne 28. dubna 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici Rady 95/64/ES o statistickém vykazování přepravy zboží a cestujících po moři [3], změnilo přílohy II, IV, V a VIII směrnice 95/64/ES a seznam přístavů vypracovaný v příloze II rozhodnutí 98/385/ES.
Proto může být zrušeno.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistické programy zřízeného rozhodnutím Rady 89/382/EHS, Euratom ze dne 19. června 1989, kterým se zřizuje Výbor pro statistické programy Evropských společenství [4],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I, II, IV, V, VI a VIII směrnice 95/64/ES se nahrazují přílohami I, II, III, IV, V a VI tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Seznam přístavů vypracovaný v příloze II rozhodnutí 98/385/ES se nahrazuje aktualizovaným seznamem přístavů kódovaných a tříděných podle zemí a přímořských pobřežních oblastí, jak je stanoveno v příloze VII tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Rozhodnutí 2000/363/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Toto rozhodnutí se použije od sledovaného roku 2004 a týká se údajů za rok 2004.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. dubna 2005,
kterým se zmocňují členské státy, aby v zájmu Evropského společenství ratifikovaly Úmluvu Mezinárodní organizace práce o průkazech totožnosti námořníků (Úmluva č. 185)
(2005/367/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 bod 2) písm. b) bod i) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropské společenství pracuje ve prospěch vytvoření prostoru svobody, bezpečnosti a práva, založeného mimo jiné na společné politice v oblasti víz.
(2) Úmluva Mezinárodní organizace práce (dále jen "MOP") č. 185 o průkazech totožnosti námořníků (revidovaná) byla přijata dne 19. června 2003 v rámci Generální konference MOP svolané do Ženevy správní radou Mezinárodního úřadu práce.
(3) Uvedená úmluva je cenným příspěvkem ke zlepšení bezpečnosti v námořním odvětví na mezinárodní úrovni a k podpoře přiměřených životních a pracovních podmínek pro námořníky, a je tedy žádoucí, aby její ustanovení byla používána co nejdříve. Některé články úmluvy však spadají do pravomoci Společenství v oblasti víz.
(4) Společenství nemůže uvedenou úmluvu ratifikovat, jejími stranami mohou být pouze členské státy.
(5) Rada by tudíž měla zmocnit členské státy vázané pravidly Společenství v oblasti víz, která jsou založena na Smlouvě, aby v zájmu Společenství úmluvu ratifikovaly za podmínek stanovených tímto rozhodnutím.
(6) V souladu s článkem 1 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Irsko a Spojené království nepodílejí na přijetí tohoto rozhodnutí. V důsledku toho, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, není toto rozhodnutí použitelné ani pro Irsko, ani pro Spojené království.
(7) V souladu s článkem 4 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, je toto rozhodnutí určeno Dánsku,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy jsou zmocněny ratifikovat Úmluvu o průkazech totožnosti námořníků přijatou dne 19. června 2003.
Znění úmluvy se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům v souladu se Smlouvou o založení Evropského společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 26. dubna 2005
o jmenování tří lotyšských členů Výboru regionů
(2005/368/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh lotyšské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 vydala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů pro období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po skončení funkčního období Andrise JAUNSLEINISE, Jānise KALNAČSE a Arvīdse KUCINSE, které bylo Radě oznámeno dne 6. dubna 2005, se uvolnila tři místa členů Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Do Výboru regionů jsou jmenováni členy pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006:
- pan Andris ELKSNĪTIS
Dobeles pilsētas Domes priekšsēdētājs
(předseda Městské rady Dobele),
- pan Edmunds KRASTIŅŠ
Rīgas domes deputāts
(člen Městské rady Rigy),
- pan Tālis PUĶĪTIS
Siguldas novada domes priekšsēdētājs
(předseda Siguldského svazu obcí).
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2005,
kterým se stanoví pravidla pro sledování souladu členských států a kterým se zřizují formáty údajů pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES o odpadních elektrických a elektronických zařízeních
(oznámeno pod číslem K(2005) 1355)
(2005/369/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 druhý pododstavec a čl. 12 odst. 1 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Aby bylo možné učinit údaje členských států srovnatelnými, je třeba harmonizovat způsob výpočtu v souladu s cíli uvedenými v čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES, pokud jde o prezentaci.
(2) Aby bylo možné dosáhnout rovnováhy mezi nebezpečím nepřesností a administrativní zátěží vyplývající ze snahy získat přesné informace, měly by být členské státy oprávněny používat odhady při stanovování množství materiálů a konstrukčních částí odpadních elektrických a elektronických zařízení, která jsou využita, opětovně použita nebo recyklována.
(3) Podle čl. 6 odst. 5 směrnice 2002/96/ES může být zpracování provedeno i mimo území dotyčného členského státu nebo mimo území Společenství, pokud se přeprava odpadu uskuteční v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole [2]. Členské státy, které zasílají odpadní elektrická a elektronická zařízení za účelem zpracování do jiných členských států nebo je vyvážejí za stejným účelem do třetích zemí, by měly být oprávněny započítat vyvezené množství do cílů stanovených v čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES, pokud však sběr odpadu provedl vyvážející členský stát.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy podávají informace požadované podle čl. 12 odst. 1 směrnice 2002/96/ES ve formátech stanovených v tabulce 1 přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Členské státy dokládají soulad s kvótami využití, opětovného použití a recyklace stanovenými v čl. 7 odst. 2 směrnice 2002/96/ES vyplněním tabulky 2 v příloze tohoto rozhodnutí.
Při vyplňování této tabulky členské státy mohou použít odhad ohledně průměrného procentního podílu opětovně použitých, recyklovaných a využitých materiálů, jako jsou kovy, sklo a plast a konstrukční části odpadních elektronických a elektrických zařízení.
2. Pokud je odpadní elektrické a elektronické zařízení vyváženo za účelem zpracování do třetí země nebo zasláno za stejným účelem do jiného členského státu v souladu s čl. 6 odst. 5 směrnice 2002/96/ES, může je do cílů stanovených v čl. 7 odst. 2 uvedené směrnice započítat pouze členský stát, který provedl sběr dotyčných OEEZ a vyvezl je.
3. Členské státy stanoví, zda je kromě dokladu vyžadovaného podle čl. 6 odst. 5 druhého pododstavce směrnice 2002/96/ES nutný ještě další písemný doklad.
Článek 3
Při zasílání tabulek 1 a 2 přílohy Komisi členské státy Komisi poskytnou rovněž podrobný popis způsobu, jakým byly údaje shromážděny, a podají vysvětlení použitých odhadů a použité metodiky.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. února 2005
o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství
(2005/370/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1, ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a čl. 300 odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluva OSN/EHK o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen "Aarhuská úmluva") má za cíl poskytnout veřejnosti práva, přičemž stranám a orgánům veřejné správy ukládá povinnosti ohledně přístupu k informacím a účasti veřejnosti a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí.
(2) Zlepšení přístupu veřejnosti k informacím a širší účast veřejnosti na rozhodovacích procesech a její přístup k právní ochraně jsou nezbytnými nástroji pro zajištění informovanosti veřejnosti o otázkách životního prostředí a pro podporu lepšího provádění a vymáhání právních předpisů v oblasti životního prostředí.
Tímto způsobem přispívá k posílení a zefektivnění politik v oblasti ochrany životního prostředí.
(3) Aarhuská úmluva je pro státy a organizace regionální hospodářské integrace otevřena k ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení.
(4) Podle podmínek Aarhuské úmluvy musí organizace regionální hospodářské integrace ve své listině o ratifikaci, přijetí, schválení nebo přistoupení uvést rozsah svých pravomocí u záležitostí, na něž se úmluva vztahuje.
(5) V souladu se Smlouvou, a zejména s čl. 175 odst. 1 této smlouvy, je Společenství spolu se svými členskými státy oprávněno uzavírat mezinárodní smlouvy a plnit závazky z nich vyplývající, které přispívají ke sledování cílů uvedených v čl. 174 odst. 1 Smlouvy.
(6) Společenství a většina jeho členských států podepsaly Aarhuskou úmluvu v roce 1998 a od té doby vyvíjejí veškeré úsilí o schválení úmluvy.
Mezitím se příslušné právní předpisy Společenství uvádějí v soulad s úmluvou.
(7) Cíl Aarhuské úmluvy, který je uveden v jejím článku 1, je shodný s cíli politiky Společenství v oblasti životního prostředí uvedenými v článku 174 Smlouvy, na základě nichž již Společenství, které sdílí pravomoci s členskými státy, přijalo ucelený soubor právních předpisů, který se dále vyvíjí a přispívá k dosažení cíle úmluvy, a to nejen prostřednictvím svých vlastních orgánů, ale rovněž orgánů veřejné správy členských států.
(8) Aarhuská úmluva by tedy měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Úmluva OSN/EHK o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně ve věcech životního prostředí ("Aarhuská úmluva") se schvaluje jménem Společenství.
Znění Aarhuské úmluvy je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné k uložení schvalovací listiny u generálního tajemníka Organizace spojených národů v souladu s čl. 19 odst. 1 Aarhuské úmluvy.
Určená osoba nebo osoby současně uloží prohlášení uvedená v příloze k tomuto rozhodnutí v souladu s článkem 19 Aarhuské úmluvy.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 3. března 2005
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o zpětném přebírání osob s nedovoleným pobytem
(2005/371/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 bod 3 písm. b) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2002 zmocnila Komisi sjednat dohodu mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o zpětném přebírání osob s nedovoleným pobytem.
(2) Jednání o dohodě se konala ve dnech 15. a 16. května, 18. září a 5. listopadu 2003.
(3) Dohoda parafovaná dne 18. prosince v Bruselu by měla být podepsána s výhradou možného pozdějšího uzavření.
(4) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámilo Spojené království své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(5) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Irsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(6) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o zpětném přebírání osob s nedovoleným pobytem se schvaluje jménem Společenství, s výhradou rozhodnutí Rady o uzavření této dohody.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu jménem Společenství, s výhradou jejího uzavření.
Rozhodnutí Rady
ze dne 3. března 2005
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Demokratickou socialistickou republikou Srí Lanka o zpětném přebírání osob s nedovoleným pobytem
(2005/372/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 3 písm. b) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Evropského společenství sjednala dohodu s Demokratickou socialistickou republikou Srí Lanka o zpětném přebírání osob s nedovoleným pobytem.
(2) Dohoda byla jménem Evropského společenství podepsána dne 4. června 2004 s výhradou jejího možného pozdějšího uzavření v souladu s rozhodnutím ze dne 25. listopadu 2003.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena.
(4) Dohodou se zřizuje smíšený readmisní výbor, který může v určitých technických záležitostech přijímat právně závazná rozhodnutí.
Proto je vhodné stanovit pro tyto případy zjednodušené postupy pro zaujímání postoje Společenství.
(5) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámilo Spojené království své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(6) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a bez dotčení článku 4 tohoto protokolu, se Irsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(7) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Demokratickou socialistickou republikou Srí Lanka o zpětném přebírání osob s nedovoleným pobytem a prohlášení k ní přiložená se schvalují jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v čl. 21 odst. 2 dohody.
Článek 3
Ve smíšeném readmisním výboru zřízeném článkem 17 dohody zastupuje Společenství Komise, jíž jsou nápomocni odborníci z členských států.
Článek 4
Postoj Společenství v rámci smíšeného readmisního výboru ke schvalování jednacího řádu uvedeného výboru v souladu s čl. 17 odst. 5 dohody zaujme Komise po konzultaci se zvláštním výborem jmenovaným Radou.
Pokud jde o ostatní rozhodnutí smíšeného readmisního výboru, přijímá Rada postoj Společenství na návrh Komise kvalifikovanou většinou.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. března 2004
o podpoře přiznané Portugalskou republikou společnosti Infineon Technologies, Portugal, SA
(oznámeno pod číslem K(2004) 326)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/373/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 1 a 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na to, že byly přizvány zainteresované strany, aby předložily své připomínky v souladu s uvedenými ustanoveními [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) V dopise ze dne 23. prosince 2002, doručeném 3. ledna 2003, Portugalsko v rámci multisektorového rozdělení podpory pro velké regionální investiční projekty [2] (dále jen "multisektorové rozdělení") oznámilo svůj úmysl podpořit investici Infineon Technologies-Fabrico de Semicondutores, Portugal, SA (dále jen "Infineon Portugal").
Podpora projektu byla zaregistrována pod číslem N 1/2003.
(2) Komise potvrdila přijetí svým dopisem ze dne 15. ledna 2003.
V dopise ze dne 17. ledna 2003 Komise oznámila Portugalsku, že jeho informaci pokládá za neúplnou a přednesla své otázky.
Po naléhavém dopise Komise Portugalsko předložilo další informace v dopise ze dne 6. května 2003, doručeném následující den.
V dopise ze dne 9. července 2003 (K(2003) 2004 v konečném znění) Komise oznamuje Portugalsku, že se rozhodla zahájit jednání podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES o podpoře. Rozhodnutí Komise o zahájení jednání bylo uveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise přizvala zainteresované strany, aby předložily své připomínky k podpoře.
(3) V dopisech číslo 2531 ze dne 6. srpna 2003 (doručeném dne 13. srpna 2003) a číslo 2540 ze dne 7. srpna 2003 (doručeném dne 19. srpna 2003) Portugalsko předložilo svou odpověď na zahájení jednání.
(4) Komise obdržela připomínky od čtyř zainteresovaných stran.
Připomínky byly doručeny Portugalsku, aby se k nim mohlo vyjádřit.
Své komentáře odeslalo v dopise číslo 825 ze dne 15. prosince 2003 (doručeném dne 23. prosince 2003).
II. POPIS
1. Příjemce
(5) Infineon Portugal je stoprocentní dceřinou společností Infineon Technologies, NV, řízenou společností Infineon Technologies AG (dále jen "Infineon").
Infineon je mateřskou společností velké mezinárodní skupiny se čtyřmi hlavními odvětvími: kabelová komunikace, spolehlivá řešení pro mobilní komunikaci, paměťové jednotky a odvětví automobilové výroby a průmyslu.
Kapitál společnosti Infineon byl v březnu 2002 nabízen k veřejnému upisování akcií a firma vznikla oddělením (spin-off) od koncernu Siemens AG, přičemž se zabývá činností v oblasti polovodičových prvků.
(6) Společnost Infineon Portugal patří do segmentu výrobců paměťových jednotek: konstruuje, vyvíjí, vyrábí a prodává výrobky z polovodičových materiálů pro paměťové jednotky.
Infineon Portugal je "finální" (back-end) výrobce, který se věnuje montáži, konečným testům a balení paměťových jednotek DRAM (Dynamic Random Access Memory) s kapacitou 64 MB, 128 MB a 265 MB.
Podle portugalských orgánů je zařízení Infineon v Portugalsku jedinou finální výrobní jednotkou (typu "back end") v oblasti výroby paměťových jednotek DRAM v Evropě.
(7) Portugalsko předložilo ohledně společnosti Infineon následující údaje o objemu obchodů a o počtu zaměstnanců na světovém trhu, trhu EHP a portugalském trhu.
(v milionech EUR) _BAR_
_BAR_ Světový _BAR_ EHP _BAR_ Portugalský _BAR_
Objem tržeb _BAR_ Zaměstnanci _BAR_ Objem tržeb _BAR_ Zaměstnanci _BAR_ Objem tržeb _BAR_ Zaměstnanci _BAR_
1998 _BAR_ 3178 _BAR_ 21861 _BAR_ 1861 _BAR_ 14401 _BAR_ […] _BAR_
1999 _BAR_ 4237 _BAR_ 24541 _BAR_ 2444 _BAR_ 15695 _BAR_
2000 _BAR_ 7283 _BAR_ 29166 _BAR_ 3259 _BAR_ 17656 _BAR_
2001 _BAR_ 5671 _BAR_ 33813 _BAR_ 3005 _BAR_ 21821 _BAR_
2002 _BAR_ 5207 _BAR_ 30423 _BAR_ 2395 _BAR_ 20306 _BAR_
2. Projekt
(8) Investiční projekt se nachází ve Vila do Conde (Grande Porto), v zóně pod ochranou čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, kde je maximální povolená výška čisté podpory nových investic pro velké společnosti na úrovni 32 %.
(9) Realizace projektu začala v červnu 2000 a skončila v září 2003.
Investice měly za cíl zlepšit konkurenceschopnost společnosti prostřednictvím rozšíření výroby paměťových jednotek DRAM s kapacitou 16 MB a 64 MB na 256 MB a 512 MB.
Kromě toho společnost zavedla technologii "board on chip" (nová forma zapouzdření čipů paměťových jednotek), která zvýšila cenu finálního výrobku.
Infineon Portugal uvedl nový výrobek "Chip Sized Package" (balení ve velikosti čipu), paměťovou jednotku menších rozměrů.
(10) Před zrealizováním investičního projektu společnost Infineon Portugal vyráběla okolo 2 milionů čipů týdně.
Po dokončení projektu se výrobní kapacita zvýšila na 5 milionů čipů týdně.
Zvýšení kapacity v důsledku zavedení projektu představuje celkem 150 %.
(11) Podle portugalských orgánů má společnost Infineon 3,5 % podíl na trhu s polovodiči a 12,8 % podíl na trhu s DRAM (údaje z roku 2002).
(12) Celkové oprávněné investiční náklady představují 141036103 EUR (sumy za rok 2000).
Projektové náklady jsou uvedeny v tabulce.
(v EUR) _BAR_
_BAR_ Celkové náklady _BAR_ Oprávněné náklady _BAR_
_BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
[…] _BAR_
CELKEM _BAR_ 141472781 _BAR_ 141036103 _BAR_
(13) Podle portugalských orgánů projekt přímo vedl k vytvoření 252 pracovních míst a nepřímo k vytvoření dalších 30 pracovních míst v regionu.
Kromě toho projekt podle Portugalska zabezpečil udržení 596 pracovních míst, což odpovídá celkovému počtu existujících pracovních míst v Infineon Portugal.
3. Podpůrná opatření
(14) Podle portugalských orgánů žádal příjemce v dubnu 1999 o státní podporu.
Tato podpora sestávala z půjčky udělené v souladu s normou N 667/1999 [6] a z daňového stimulu uděleného v souladu s normou N 97/1999 [7].
(15) Celková suma půjčky je 56414441 EUR a nejsou na ni uplatňovány úroky.
V roce 2005 bude suma 42310831 EUR z celé finanční podpory převedena do fondu ztráty.
Zbývající částka, tedy 14103610 EUR, bude uhrazena v osmi shodných půlročních splátkách (v období mezi 2005 a 2008).
Půjčku schválily portugalské orgány dne 21. listopadu 2001, žádná částka nebyla vyplacena před tímto datem.
(16) Kromě toho společnost Infineon Portugal pobírá daňové stimuly v maximální výšce 20450235 EUR.
Tyto stimuly budou mít formu úlev na dani z příjmů právnických osob, která by se platila ze zisků z investice.
Očekává se, že Infineon bude využívat daňový stimul podle následujícího kalendáře: 795000 EUR v roce 2004, 1327000 EUR v roce 2005, 15331235 EUR v roce 2006, 1462000 EUR v roce 2007 a 1535000 EUR v roce 2008.
Portugalské orgány zdůrazňují, že celková suma uvedeného daňového stimulu nebude překročena.
Portugalské orgány tyto stimuly schválily dne 12. června 2000.
(17) V následující tabulce je přehled výšky podpory uvedených opatření.
(v EUR) _BAR_
Stimul _BAR_ Nominální stimul _BAR_ Stimul ESB _BAR_ Stimul ESL _BAR_
Splatná půjčka _BAR_ 14103610 _BAR_ 5074471 _BAR_ 3673917 _BAR_
Nenávratná finanční subvence _BAR_ 42310831 _BAR_ 32068350 _BAR_ 23217486 _BAR_
Daňové stimuly _BAR_ 20450235 _BAR_ 14612896 _BAR_ 14612896 _BAR_
CELKEM _BAR_ 76864676 _BAR_ 51755717 _BAR_ 41504299 _BAR_
(18) Na výpočet subvence ESL a ESB byly použity následující údaje:
a) referenční míra použitá na odečet částky subvence v souvislosti s datem začátku investice (červen 2000), která byla použita i na výpočet úspor v souvislosti se zaplacením úroků ze splatné půjčky, se zvyšuje na 5,7 %, což odpovídá úrokové míře platné v Portugalsku v roce 2000;
b) ekvivalentní subvence brutto (ESB) byla vypočítána odečtením částek podpory z finančních toků v nominálním rámci k červnu 2000;
c) ekvivalentní subvence netto (ESL) byla vypočítána na základě míry konverze předpokládané v plánu regionálních podpor pro Portugalsko [ESL = ESB × (1–27,6 %)], jak byly požadovány od portugalských orgánů.
Čistý objem subvence (částka podpory v ESL/oprávněné celkové výdaje) je proto 29,4 % (41504299 EUR/141036103 EUR).
4. Důvody zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(19) Dne 9. července 2003 Komise informovala Portugalsko, že se rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES ve věci plánované státní podpory. Komise předložila své připomínky k následujícím skutečnostem:
a) oprávněnost společnosti přijmout regionální podporu investicí obzvláště vzhledem k finanční síle Infineon Portugal;
b) zda podání žádosti o finanční podporu, kterou příjemce předložil portugalským orgánům, předcházelo realizaci projektu a zda byla podpora vyplacena;
c) výpočty předložené Portugalskem ohledně ESL a výše podpory;
d) uplatnění několika faktorů snížení maximální výšky podpory podléhající schválení na základě multisektorového rozdělení, hlavně faktoru konkurence (T) a faktoru poměru kapitálu/práce (I).
Především Komise nemá důvěryhodné informace na definitivní určení charakteristik trhu, nelze vyloučit, že daný sektor je v absolutním nebo relativním poklesu.
Komise předložila i své pochybnosti ohledně pracovních míst – zda byla všechna existující místa v portugalské továrně skutečně zachována v důsledku investičního projektu.
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ZAINTERESOVANÝMI STRANAMI
(20) Komise obdržela připomínky čtyř zainteresovaných stran: výzkumný ústav, který se zabývá vývojem procesů "finální výroby" (back-end), portugalsko-německá obchodní komora, portugalský institut vývoje nových technologií a advokátní komora zastupující konkurenta společnosti Infineon.
Tyto připomínky byly Portugalsku odeslány v dopise ze dne 10. listopadu 2003, portugalské orgány se k nim vyjádřily v dopise ze dne 15. prosince 2003.
(21) Tři zainteresované strany se vyjádřily ve prospěch podpory.
Vyzdvihly potřebu udržet finální výrobu paměťových jednotek DRAM v Evropě hlavně pro sektory, v nichž se používá DRAM.
Poukázaly i na výhody, plynoucí pro portugalskou ekonomiku z průmyslu s vysokou přidanou hodnotou.
Zdůraznily i pozitivní spolupráci společnosti Infineon Portugal s portugalskými univerzitami, hlavně v oblasti výzkumných činností.
Podle nich je důležité, aby EU podporovala takovéto investice, které přitáhnou vysoce inovativní společnosti, a zabrání jim tím přesouvat svou činnost do asijských zemí, kde je poskytována vysoká státní podpora.
(22) Advokátní komora, která zastupovala konkurenci společnosti Infineon, se vyjádřila proti podpoře.
Argumentovala tím, že společnost Infineon měla jisté problémy, a tak na regionální podporu neměla právo.
Vyzdvihla i fakt, že na trhu s DRAM je přebytek strukturální kapacity a pokud by Komise podporu schválila, měla by se daná suma výrazně snížit, aby nedošlo k nepřiměřené deformaci konkurenčního prostředí.
Závěrem argumentovala, že pokud by se Komise rozhodla snížit naplánovanou sumu podpory, Portugalsko by mělo předložit nové oznámení, jelikož už uplynulo 10 měsíců od oznámení opatření a podmínky na trhu se změnily.
IV. VYJÁDŘENÍ, KTERÁ PŘEDLOŽILO PORTUGALSKO
(23) Ve svých připomínkách k zahájení formálního vyšetřovacího řízení Portugalsko předložilo podklady dokazující, že žádost o podporu byla podána před začátkem realizace projektu (dopis z dubna 1999 odeslaný portugalské vládě, v němž se žádá o finanční podporu pro investici).
Dále předložilo podklady, které jednoznačně dokazují, že podpora ještě nebyla vyplacena (prohlášení oficiálních účetních kontrolorů společnosti Infineon Portugal, prohlášení portugalské investiční agentury (Agência de Investimento Portuguesa) a prohlášení ministerstva financí).
(24) Portugalské orgány předložily účetní závěrky a výkazy zisků a ztrát společnosti Infineon Portugal za období 1998 až 2002.
(25) Portugalsko předložilo opravené údaje o celkových nákladech a oprávněných nákladech investice.
Byly zjištěny jisté bezvýznamné změny v některých rubrikách a mezisoučtech ve srovnání s předcházejícími údaji, ale celkové sumy zůstaly nezměněny.
Portugalsko rovněž prohlásilo, že všechny předpokládané sumy investice jsou vyjádřeny v hodnotách z roku 2000, proto se nemá přistoupit k žádnému snižování pro výpočet ESL a výšky podpory opatření.
(26) Na žádost Komise Portugalsko předložilo podrobné výpočty ESL podpůrných opatření a relevantní výše.
Z těchto výpočtů vyplývá, že čistá výše podpory je 29,4 %.
(27) Pokud jde o údaje o trhu, které Komise požadovala a které jsou na výpočet faktoru konkurence potřebné, Portugalsko se vyjádřilo, že by mělo být použito kritérium průměrné míry využití kapacity (podle bodu 3.3 multisektorového rozdělení), namísto skutečné spotřeby.
Na tomto základě předložily portugalské orgány údaje, které dokazují, že v letech 1998–2002 neexistoval na trhu s mikročipy přebytek strukturální kapacity.
(28) Portugalsko uvedlo, že pokud by Komise rozhodla na základě údajů o skutečné spotřebě, správný ukazatel odpovídá spotřebované kapacitě v bitech a nikoli hodnotě transakcí.
Tvrdí, že Komise už tento ukazatel použila při předcházejících rozhodnutích v souladu s multisektorovým rozdělením.
Zdůraznilo také, že Komise by měla brát v úvahu změny na trhu způsobené subvencemi pro Hynix, korejského výrobce DRAM.
Samotná Komise uznala, že tyto subvence vedly k "dramatickému poklesu" cen paměťových jednotek DRAM v rámci Společenství v období 1998 až 2001 a ke stanovení práva na vyrovnávací clo ve výšce 34,8 % na korejské paměti DRAM.
Proto Portugalsko tvrdí, že ocenění vývoje trhu se zřetelem na hodnotu nevede ke správnému všeobecnému pohledu na trh.
(29) Portugalské orgány předložily také informace o tržním podílu společnosti Infineon v sektoru DRAM (12,8 %) a odhad 17,1 % v roce 2003.
Dospěly k závěru, že tržní podíl společnosti Infineon po uskutečnění projektu nepřekročil 40 %.
(30) Pokud jde o žádost Komise, aby Portugalsko potvrdilo počet pracovních míst zachovaných díky investici, byla vznesena námitka, že podle předcházejícího objemu výroby a druhu výrobků by Portugalská továrna bez investic neudržela svou konkurenceschopnost a musela by se tedy stáhnout z trhu (předložilo také odhad nákladů na uzavření provozu).
Kromě toho si zvýšení celkové výroby o 150 % v důsledku investice vyžadovalo školení, aby se dosavadní zaměstnanci adaptovali na nové výrobní postupy.
Bylo též uvedeno, že výrobní jednotky back-end jsou zcela flexibilní vzhledem ke sníženým nákladům na přepravu a zvyšujícímu se využívání těchto činností.
Jako příklad byla uvedena společnost působící v sektoru DRAM, která v Portugalsku ukončila činnost, protože vhodně neinvestovala k zabezpečení dostatečné konkurenceschopnosti.
(31) Portugalské orgány na závěr uvádějí, že Komise by měla vzít v úvahu udržení 596 pracovních míst, což odpovídá celkovému počtu existujících pracovních míst před uskutečněním investičního projektu.
Kromě toho je třeba uvážit vytvoření 252 nových pracovních míst v oblasti výroby, která vznikla díky investici.
Celkový počet 848 pracovních míst znamená průměrně 166316 EUR nových investicí na pracovní místo, což představuje faktor kapitál/zaměstnání 1.
V. VYHODNOCENÍ
A. Státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(32) Není-li stanoveno jinak, stanoví čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, že podpory, které ohrožují konkurenci anebo by ji mohly ohrozit tím, že by upřednostňovaly některé firmy či určitou výrobu, jsou neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchodní výměnu mezi členskými státy.
(33) Finanční prostředky poskytnuté státem, neboli půjčku ve výši 56414441 EUR a daňový stimul v hodnotě 20450235 EUR, Portugalsko prohlásilo za prostředky podpory.
Tyto prostředky pocházejí ze státních zdrojů a pro společnost, která by jinak musela náklady na investici snášet sama, by představovaly výhodu.
Jestliže v daném sektoru existuje konkurence a obchodní výměny, finanční výhody, které by jednu společnost zvýhodnily oproti jejím konkurentům, ohrožují spravedlivou konkurenci a mohou ovlivnit obchodování mezi členskými státy.
Následně Komise zvažuje, že tyto prostředky by měly být považovány za státní podporu ve smyslu předcházejícího odstavce.
B. Oprávněnost společnosti
(34) Údaje, které předložilo Portugalsko, dokazují, že společnost Infineon Portugal zaznamenala v roce 1998 ztrátu 1,4 milionu EUR, přičemž v roce 1999 měla zisk v hodnotě 21,2 milionů EUR a v roce 2000 27,3 milonů EUR.
V roce 2001 zisk klesl na 15,7 milinonů EUR a v roce 2002 na 4,4 miliony EUR.
Tyto údaje ukazují, že společnost Infineon Portugal v čase uskutečnění investice neměla finanční těžkosti, i když se její zisky v posledních letech snížily.
(35) Jak už bylo uvedeno, společnost Infineon Portugal patří do větší skupiny Infineon.
V roce, kdy byla realizována investice (2000), vykázala společnost zisk 1126 milionů EUR, čímž se její aktiva zvýšila na 8853 milionů EUR.
Na konci finančního roku 2000 se její vlastní kapitál zvýšil na 5806 milionů EUR.
V roce 2001 společnost zaznamenala ztrátu 591 milionů EUR, v roce 2002 to bylo 1021 milionů EUR a v roce 2003 435 milionů EUR.
Její vlastní jmění mělo na konci roku 2001 hodnotu 6900 milionů EUR, v roce 2002 to bylo 6158 milionů EUR a v roce 2003 5666 milionů EUR.
Stav oběžné hotovosti společnosti Infineon byl v roce 2000 875 milionů EUR, v roce 2001 na úrovni 568 milionů EUR a v roce 2002 177 milionů EUR.
V roce 2003 se tato hodnota zvýšila na 328 milionů EUR.
V posledních dvou čtvrtletích, čili od 1. června do 30. září a od 1. října do 31. prosince 2003, vykázala společnost zisk 49 milionů EUR, případně 34 milionů EUR.
(36) Tyto údaje s ohledem na investici ukazují, že společnost Infineon vynášela, měla solidní finanční podmínky a přiměřený vlastní kapitál.
V roce 2001 a 2002 společnost zaznamenala jisté ztráty, ale udržela si přiměřené vlastní zdroje.
Infineon zaznamenala ztráty také v prvním pololetí roku 2003, ale ve druhém půlroce byla znovu zisková.
(37) Na základě uvedených údajů Komise nepovažuje poskytnutou podporu za podporu v nouzi či podporu restrukturalizace, která by společnosti byla poskytnuta v těžkostech, jelikož byla ohodnocena jako regionální podpora investice.
C. Ohlašovací povinnost
(38) Náklady na projekt v hodnotě 141,5 milionů EUR překročily povolený limit 50 milionů EUR, stanovený v bodě 2.1 a) multisektorového rozdělení.
Akumulovaná výška podpory je 29,4 % nákladů oprávněných investicí, což překračuje 50 % platného limitu regionální podpory 32 %.
Kromě toho podpora na vytvořené nebo udržené pracovní místo překročila 40000 EUR.
Dále projekt podléhá povinnosti ohlášení předem podle bodu 2 multisektorového rozdělení, který je nutné dodržovat.
(39) Pokud jde o procedurální aspekty případu, Portugalsko schválilo ve prospěch společnosti Infineon Portugal daňové stimuly v červnu 2000 a půjčku v listopadu 2001.
Mezitím portugalské orgány předložily podklady, které dokazují, že půjčka ani daňové stimuly ještě nebyly vyplaceny.
Komise tedy tuto podporu považovala za ohlášenou.
(40) Pokud jde o podporu, Portugalsko předložilo dopis ze dne 9. dubna 1999, který společnost Siemens odeslala portugalským orgánům. V něm je podrobně vysvětlena předpokládaná investice a požaduje se finanční podpora na její uskutečnění.
Tento dopis odevzdal Siemens a nikoli Infineon Portugal, jelikož vyčlenění z koncernu (spin-off) společnosti Infineon ve vztahu ke koncernu Siemens v Portugalsku ještě nebylo zrealizováno.
I když určité práce na projektu započaly už po předložení žádosti o podporu, Komise zvažuje ověření efektu stimulu.
D. Výrobek
(41) Podle Portugalska se investice vztahuje na výrobu paměťových jednotek DRAM (Dynamic Random Access Memory).
DRAM je v NACE vedena pod číslem 32.10, kam se zařazuje také výroba usměrňovačů, elektronek a jiných elektronických komponentů.
Jsou to polovodiče, které uchovávají binární údaje.
Polovodiče jsou součástí elektronických komponentů.
DRAM představují nejběžnější typ polovodičových paměťových jednotek a používají se hlavně do osobních počítačů a nízkonákladových výrobků.
(42) DRAM se rozdělují podle velikosti paměti (tj. kolik údajů lze uchovat na jejich čipech).
Tato velikost záleží na generaci čipů.
Pro tento výrobek je charakteristický rychlý technologický vývoj, nová generace čipů se uvádí na trh každé tři, čtyři roky.
Paměti DRAM je též možné rozdělit podle funkce (FPM DRAM, EDO DRAM, SDRAM nebo RDRAM) či podle konečného výrobku, do kterého budou použity.
(43) Existují také další typy paměťových čipů jako například SRAM, EPROM a Flash memory.
Ve všeobecnosti vykonávají funkce odlišné od DRAM a není možné je pokládat za výrobky, které by DRAM nahrazovaly.
(44) DRAM je základní výrobek se standardizovanými vlastnostmi.
Na straně nabídky je možné najít u různých dodavatelů stejný typ DRAM.
Nové generace paměťových jednotek DRAM konkurují starším typům.
To, kterým typům dávají klienti přednost, záleží na poměru cena-výkon a na funkci paměťové jednotky DRAM v konečném výrobku.
(45) Pokud jde o nabídku, výrobci paměťových jednotek DRAM mohou přejít na výrobu DRAM s jinou kapacitou na stejných výrobních zařízeních, neboť se používají podobné technologie.
Ve všeobecnosti však není jednoduché přejít na stejných výrobních zařízeních na jinou generaci DRAM.
(46) Na základě uvedených skutečností se trh s DRAM považuje za trh s relevantním výrobkem [9].
V NACE neexistuje pro tento trh samostatný kód.
(47) Pokud jde o relevantní geografický trh, je třeba si všimnout, že DRAM se prodávají v celosvětovém měřítku se stejnými vlastnostmi a stejnou koncepcí prodeje.
Přepravní náklady jsou nižší a neexistují strukturální překážky vstupu na trh.
Díky tomu má geograficky relevantní trh světový rozměr.
E. Zhodnocení ve smyslu multisektorového rozdělení
(48) Za prvé Komise podotýká, že podpora je v souladu s bodem 4.2 směrnice o státní podpoře určené regionem [10], jelikož příspěvek příjemce určený na financování investice přesahuje 25 % bez jakékoli podpory.
(49) K určení maximální výšky podpory, která má být pro daný projekt povolena, Komise ve smyslu multisektorového rozdělení stanoví maximální výšku podpory (maximální limit regionální podpory), kterou může společnost získat v daném podporovaném regionu ve smyslu systému autorizovaných regionálních podpor, platného při ohlášení.
(50) Vila do Conde se nachází v oblasti Grande Porto, v regionu se slabou regionální ekonomickou strukturou s maximální podporou pro velké firmy na úrovni 32 % ESL [11].
(51) Komise proto musí zhodnotit několik různých regulačních faktorů a aplikovat je na procentuální hodnotu 32 % s cílem vypočítat maximální výšku podpory, kterou lze pro daný projekt povolit, hlavně faktor konkurence (T), faktor kapitál/práce (I) a faktor dopadu na region (M).
Faktor konkurence (T)
(52) Komise podotýká, že projekt vytvoří na evropském trhu nové kapacity a tím ho ovlivní.
(53) Povolení podpory ve prospěch firem působících v sektorech s nadbytečnou strukturální kapacitou představuje především hrozbu deformace konkurenčního prostředí.
Každé zvýšení, které není kompenzováno snížením v jiné oblasti, přispěje k vyvolání nadbytečné strukturální kapacity.
Ve smyslu bodu 7.7 multisektorového rozdělení nastane situace nadbytku strukturální kapacity tehdy, jestliže je na základě údajů průměru z posledních pěti let spotřební kapacita daného sektoru či podsektoru o více než dva percentuální body nižší oproti zpracovatelskému sektoru jako celku.
Za vážnou je považována situace přebytku strukturální kapacity, kdy je rozdíl vůči průměru zpracovatelského sektoru vyšší než pět procentuálních bodů.
(54) V souladu s body 3.3 a 3.4 multisektorového rozdělení, pokud jsou k dispozici dostatečné údaje o využití kapacity, Komise omezí určení faktoru konkurence na to, zda existuje nebo neexistuje strukturální/vážný přebytek kapacity v daném sektoru či podsektoru.
(Pod)sektor se nachází na nižší úrovni rozdělení klasifikace NACE.
(55) Nižší kód NACE odpovídající výrobě DRAM je 32.10, což zahrnuje všechny typy elektronických komponentů.
DRAM představují jen malou část tohoto kódu NACE, a proto situace ohledně kapacity na agregované úrovni kódu NACE 32.10 přiměřeně neodráží situaci na trhu s paměťovými jednotkami DRAM.
Na základě toho je Komise přesvědčená, že analýza kapacity se na zhodnocení faktoru konkurence nedá použít.
(56) V souladu s bodem 3.4 multisektorového rozdělení, pokud nejsou dostatečné informace o využití kapacity, Komise zváží, zda se investice vyskytuje na klesajícím trhu.
Trh klesá, jestliže v posledních pěti letech byl průměrný roční nárůst skutečné spotřeby daného výrobku o více než 10 % nižší oproti ročnímu průměru zpracovatelského průmyslu EHP jako celku kromě případů, kdy by relativní nárůst skutečné spotřeby výrobku vykazoval výrazně stoupající tendenci.
Jestliže by byl za posledních pět let roční nárůst skutečné spotřeby negativní, je trh v absolutním poklesu.
(57) Jak už bylo uvedeno, trh s paměťovými jednotkami DRAM se považuje za trh s relevantním výrobkem, neboť tento výrobek je jen v nízké míře nahraditelný jinými paměťovými čipy.
S DRAM se obchoduje na světové úrovni, proto geograficky příslušným trhem je světový trh.
(58) Komise připomíná, že podle Portugalska je podíl společnosti Infineon na trhu s polovodiči 3,5 % a na trhu s paměťovými jednotkami DRAM 12,8 % (údaje z roku 2002).
Takto podíl příjemce na světovém trhu s DRAM nepřekročí 40 % ani po realizaci investice.
(59) Portugalsko předložilo údaje o míře růstu skutečné spotřeby DRAM za posledních pět let, jak si to vyžaduje multisektorové rozdělení.
Portugalsko akceptuje, že se vzaly v úvahu údaje použité Komisí v jejím rozhodnutí K86/01 – Německo, Infineon Technologies SC 300 GmbH & Co. KG v období 1995–2000.
Jelikož jsou však k dispozici nové údaje o období 2001 až 2002, měly by v tomto případě být použity.
(60) Portugalsko argumentovalo tím, že při analýze vývoje skutečné spotřeby by měla Komise brát v úvahu období pěti let, tedy 1998 až 2002, nikoli období šesti let.
Multisektorové rozdělení se vztahuje na míru růstu za posledních pět let.
Komise však analyzuje skutečnou spotřebu za šest let a vypočítá pět měr růstu [12].
Komise v tomto případě za příslušné období považuje období let 1997–2002 v souladu s bodem 3.3 multisektorového rozdělení.
(61) Příslušné údaje o skutečné spotřebě paměťových jednotek DRAM v období 1997–2002 jsou uvedeny v následující tabulce [13].
(v milionech EUR) _BAR_
1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ Průměrný roční nárůst _BAR_
17594 _BAR_ 12514 _BAR_ 19431 _BAR_ 31285 _BAR_ 12453 _BAR_ 16179 _BAR_ – 1,66 % _BAR_
(62) Podle těchto údajů představoval průměrný roční nárůst skutečné spotřeby na trhu s DRAM v období let 1997–2002 hodnotu – 1,66 %.
V předcházejícím období, tj. období let 1996–2001, byl roční nárůst skutečné spotřeby na trhu s DRAM rovněž negativní (– 9,13 %).
Pokud by se však bralo v úvahu období 1998–2002 (jak to požadovaly portugalské orgány), byly by údaje o nárůstu pozitivní (6,63 %).
(63) Trh s DRAM je cyklický a jsou pro něj příznačné velké výkyvy.
Průměrné míry ročního růstu s ohledem na cenu jsou v rámci tohoto období velmi rozdílné.
Toto kolísání vyplývá především z toho, že ceny jsou velice nestálé.
Nestálost cen je způsobena tím, že pro proces výroby DRAM jsou příznačné relativně vysoké nenávratné náklady a nižší okrajové náklady.
Proto se ceny pohybují v širokém rozmezí, jelikož výroba pamětí DRAM může byt zisková, pokud jsou pokryty okrajové náklady.
Z toho důvodu analýza vývoje skutečné spotřeby ve smyslu hodnoty transakcí sama o sobě neumožňuje získat přiměřený přehled o trhu s paměťmi DRAM.
(64) Komise rovněž uznává, že v tomto případě informace o spotřebě, pokud jde o hodnotu transakcí, neposkytuje kompletní a celkově reprezentativní pohled na situaci na trhu.
Jak zdůraznily i portugalské orgány, hodnoty transakcí skutečné spotřeby byly vážně ovlivněny narušením způsobeným existencí dotovaných dovozů od korejského výrobce Hynix.
Vyšetřování, jehož výsledkem bylo uvalení vyrovnávacího cla na dovoz korejského výrobce Hynix, vedlo mimo jiné k závěru, že dotované dovozy způsobily dramatický pokles cen DRAM ve Společenství v období 1998 až 2001 a hlavně v roce 2001, kdy ceny dovozu výrobků Hynix klesly o 76 % [14].
Jelikož se dospělo k závěru, že dotované dovozy vážně poškodily průmysl Společenství, bylo zavedeno vyrovnávací clo na dovoz DRAM od Hynixu ve výšce 34,8 %, odrážející výšku dotací společnosti Hynix.
(65) Vývoj průměrných cen prodeje DRAM na světovém trhu v příslušném období (v amerických dolarech) je uvedený v následující tabulce [15].
(v milionech amerických dolarů) _BAR_
_BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_
_BAR_ 6,08 _BAR_ 4,19 _BAR_ 6,37 _BAR_ 7,85 _BAR_ 2,75 _BAR_ 3,65 _BAR_
Nárůst _BAR_ _BAR_ – 31,1 % _BAR_ 52,1 % _BAR_ 23,3 % _BAR_ – 65,0 % _BAR_ 32,5 % _BAR_
Z tabulky je zřejmé, že ceny DRAM ve světovém měřítku klesly v roce 2001 o 65 % a v roce 2002 se jen částečně zvýšily.
S ohledem na tyto skutečnosti Komise uznává, že hodnoty skutečné spotřeby v roce 2001 a v menší míře také v roce 2002 byly negativně ovlivněny abnormálně nízkými cenami prodeje výrobků společnosti Hynix.
(66) Z těchto důvodů Komise přezkoumala další dostupné informace, aby získala věrohodnější a ucelenější analýzu trhu.
Vývoj na světovém trhu s DRAM lze posoudit také z hlediska objemu.
Dva nejvhodnější a nejběžněji používané statistické prvky objemu jsou dodávky počtů jednotek (unit shipments) a dodávky měřené množstvím megabytů dodaných jednotek (Megabytes).
Vývoj na světovém trhu s DRAM v příslušném období v souladu s těmito statistikami je uvedený v následujících tabulkách [15].
(hodnoty v milionech jednotek) _BAR_
1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ Průměrný roční nárůst _BAR_
3236 _BAR_ 3668 _BAR_ 3636 _BAR_ 4020 _BAR_ 4227 _BAR_ 4247 _BAR_ 5,59 % _BAR_
(hodnoty v milionech megabytů) _BAR_
1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ Průměrný roční nárůst _BAR_
5289 _BAR_ 10814 _BAR_ 19367 _BAR_ 31919 _BAR_ 52583 _BAR_ 73277 _BAR_ 69,17 % _BAR_
Tyto hodnoty ukazují nepřerušenou pozitivní tendenci na trhu s DRAM ve sledovaném období.
Je důležité poukázat na to, že míra růstu na trhu v letech 2000 a 2001 (5,1 % z hlediska jednotek a 64,7 % z hlediska megabytů) je porovnatelná s mírou ročního růstu celkově za období.
Tento fakt naznačuje, že nízká hodnota transakce skutečné spotřeby zjištěná v roce 2001 je odůvodnitelná především nenormálním poklesem ceny v tom roce.
Jak uznaly Komise i Rada ve dvou uvedených nařízeních (viz poznámka pod čarou 11), tento pokles ceny byl způsobený hlavně dotovaným dovozem z Koreje.
(67) Když se tyto tři ukazatele analyzují jako celek (hodnota transakce, objem v jednotkách a objem v megabytech), skutečně naznačují, že ve sledovaném období trh s pamětmi DRAM v udržitelné míře vzrostl s výjimkou roku 2001, kdy byl trh narušen, což způsobilo nenormální pokles cen.
(68) Komise hledala také informace o budoucích perspektivách trhu s pamětmi DRAM.
Podle posledních odhadů World Semiconductor Trade Statistics (Statistika světového trhu s polovodiči, viz následující tabulka), průměrný roční nárůst trhu s polovodiči v období 2003 až 2005 bude 15,4 %.
Rovněž perspektivy pro segment obchodu s paměťovými jednotkami (spolu s SRAM, DRAM a výrobky obsahujícími stálé paměti) jsou stejně příznivé.
Předpokládá se, že průměrný roční nárůst světového trhu s paměťovými výrobky dosáhne 21,6 %.
(v milionech amerických dolarů) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_
Polovodiče _BAR_ 160711 _BAR_ 191861 _BAR_ 216051 _BAR_
% nárůstu _BAR_ 14,2 % _BAR_ 19,4 % _BAR_ 12,6 % _BAR_
Paměťové jednotky _BAR_ 31712 _BAR_ 40912 _BAR_ 48522 _BAR_
% nárůstu _BAR_ 17,3 % _BAR_ 29,0 % _BAR_ 18,6 % _BAR_
(69) Rovněž informace z dalšího nezávislého zdroje (Gartner Dataquest) potvrzují, že perspektivy vývoje trhu s DRAM jsou velmi pozitivní.
(hodnoty v milionech amerických dolarů, v milionech megabytů) _BAR_
_BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_
V hodnotě transakce _BAR_ 18095 _BAR_ 26647 _BAR_ 36000 _BAR_
% růstu _BAR_ 16,9 % _BAR_ 47,3 % _BAR_ 35,1 % _BAR_
V (unit shipment) _BAR_ 4810 _BAR_ 5584 _BAR_ 5855 _BAR_
% nárůstu _BAR_ 13,3 % _BAR_ 16,1 % _BAR_ 4,9 % _BAR_
V megabytech _BAR_ 112426 _BAR_ 170036 _BAR_ 262690 _BAR_
% nárůstu _BAR_ 53,4 % _BAR_ 51,2 % _BAR_ 54,5 % _BAR_
(70) Analýza omezená jen na informace z hlediska hodnoty transakce, jak je uvedeno výše, by poukazovala na to, že trh s DRAM se ve sledovaném období nachází v absolutním poklesu.
Avšak analýza trhu z hlediska objemu (jednotky a megabyty) by vedla k závěru, že ve skutečnosti trh rostl rychlejším tempem než celkový zpracovatelský průmysl EHP.
Dotovaný dovoz DRAM z Korey měl negativní dopad na světové ceny a také na hodnotu trhu v roce 2001 a v menší míře i v roce 2002.
Kvůli této výjimečné situaci na trhu si Komise myslí, že v tomto případě statistiky z hlediska objemu poskytnou zřejmě přesnější obraz o vývoji trhu ve sledovaném období.
Údaje z hlediska megabytů však mohou být významně ovlivněny technologickým pokrokem v průmyslu (zvýšení objemu DRAM v bytech).
Dále Komise uvažuje, že v hodnoceném případě vhodnější porovnávat na základě údajů z hlediska jednotek (unit shipments) a dospěla k závěru, že 5,59 % je střízlivý a rozumný odhad průměrného nárůstu na trhu s DRAM ve sledovaném období.
(71) Jak už bylo uvedeno výše a vyplývá i z multisektorového rozdělení, trh se považuje za klesající v případě, kdy je během daného období průměrný roční nárůst skutečné spotřeby daného výrobku o více než 10 % nižší než celkový roční průměr zpracovatelského průmyslu EHP.
V období let 1997–2002 zaznamenal zpracovatelský průmysl EHP průměrný nárůst ve výši 4,48 %.
Jelikož průměrný roční nárůst trhu s DRAM v tomto období tento limit přesáhl, podle Komise trh neklesá a faktor konkurence je ustálený na hodnotě 1.
(72) Nakonec Komise poznamenává, že ve věci společnosti Infineon právě probíhá vyšetřování kvůli tomu, že se podle všeho zúčastnila kartelu v sektoru pamětí DRAM […].
Komisi je též známo, že Infineon byl zapleten v soudním sporu ohledně předpokládaného porušení patentového práva ve Spojených státech amerických.
První skutečnost může velmi silně ovlivnit výše uvedenou analýzu.
Zatím však v tato jednání nedospěla k žádnému závěru a v této fázi není možné počítat s případným dopadem na trh.
Komise portugalským orgánům připomíná, že pokud by se informace, na jejichž základě se závěry vyšetřují, v souladu s článkem 9 nařízení o prováděcích pravidlech [16], ukázaly být nesprávné, nebo pokud výše uvedené jednání dodatečně povede k závěru, že dopad předpokládaných porušení zákona o ochraně konkurenčního prostředí není zanedbatelný, si Komise vyhrazuje právo přehodnotit situaci na trhu na základě nové analýzy, a bude-li třeba, toto rozhodnutí odvolat.
Faktor kapitál/práce (I)
(73) Při projektech s vyšší kapitálovou intenzitou stanovuje multisektorové rozdělení faktor kapitál/práce, který má upravit maximální výšku s cílem podpořit projekty, které vytvořením relativně významného počtu pracovních míst efektivně přispívají ke snižování nezaměstnanosti.
Toto kritérium počítá i s případným rozpuštěním podpory do ceny konečného výrobku.
(74) Podle Portugalska projekt vedl k vytvoření 264 pracovních míst, rozdělených následovně:
Oblast _BAR_ Přímá pracovní místa _BAR_
Montáž _BAR_ 131 _BAR_
Testování _BAR_ 116 _BAR_
IT _BAR_ 11 _BAR_
Kontrola kvality _BAR_ 6 _BAR_
Celkem _BAR_ 264 _BAR_
(75) Mimoto Portugalsko vysvětluje, že 12 pracovních míst ubylo.
Proto Portugalsko uvádí, že čistý počet vytvořených pracovních míst přímo souvisejících s projektem je 252.
(76) Komise bere v úvahu tato 252 pracovní místa vytvořená přímo v důsledku investice, jelikož tyto údaje odpovídají zvýšení kapacity o 150 %.
(77) Kromě toho Portugalsko tvrdí, že všechna pracovní místa existující ve společnosti Infineon Portugal (596 pracovních míst) byla udržena díky investici.
Podle Portugalska umístila společnost Infineon své činnosti finální výroby do Portugalska a do Malajsie.
Pokud by investiční projekt nebyl realizován v Portugalsku, společnost Infineon by všechny své činnosti finální výroby přemístila do Malajsie, což by způsobilo ztrátu všech pracovních míst v Portugalsku.
Tento fakt potvrzují následující údaje:
a) Portugalsko předložilo údaje potvrzující, že odhadované náklady na přemístění činnosti z portugalských provozů do Malajsie jsou omezené vzhledem na náklady na převoz zařízení, náhrady, které by bylo nutné vyplatit pracovníkům, splacení státních subvencí a nadhodnotu z prodeje pozemků a budov;
b) náklady na provoz v Malajsii jsou nižší než v Portugalsku.
Většina činností finální výroby se nachází v jihovýchodní Asii, neboť v této oblasti jsou přitažlivější podmínky na investování a nižší platy (asi 50 % nákladů na pracovní sílu v Portugalsku), flexibilnější pracovní trh, dostupný kvalifikovaný personál, nižší náklady na vzdělání, lacinější veřejné služby (elektřina, voda, plyn), dále jsou tu nižší náklady na pozemky a stavby, geografická blízkost klientů, dostupnost pro dodavatele, flexibilnější politika získání subvencí, příznivější daňové podmínky a méně přísné požadavky na životní prostředí;
c) jeden výrobce paměťových jednotek DRAM (TI/Samsung), který zaměstnával 740 pracovníků, už v Portugalsku uzavřel svůj provoz předtím, než společnost Infineon v této oblasti svůj provoz otevřela.
Proto v Portugalsku neexistuje žádný další provoz v oblasti DRAM, který by mohl pracovníky společnosti Infineon zaměstnat;
d) před investováním se většina pracovníků společnosti Infineon přímo či nepřímo podílela na procesu výroby (odhadem 489 pracovních míst, včetně pracovních linek, výzkumu, kontroly kvality atd.).
Pracovní místa ve výrobě navíc obsazují lidé s nízkou kvalifikací, kteří využili intenzivní specifické školení (zaměřené na používaná zařízení), přičemž mnozí pracovníci jsou už vyššího věku (hlavně ti, kteří přišli z TI/Samsung).
Dále se zdá, že jejich možnost najít nové zaměstnání je značně omezená;
e) v důsledku investice bylo potřebné zvýšit úsilí v oblasti školení vzhledem na výrobu paměťových jednotek DRAM s větší kapacitou a k uvedení nových výrobků (board on chip);
f) předcházející výrobky (čipy 16 MB a 64 MB) se po uskutečnění investice přestaly vyrábět.
V současnosti se v důsledku investice vyrábějí jen nové čipy s větší paměťovou kapacitou.
(78) Závěr Komise tedy je, že bez investice by portugalský provoz byl pravděpodobně uzavřen.
(79) Na základě uvedeného Komise tvrdí, že nová investice udržuje 596 a vytváří 252 pracovních míst, celkem 848 pracovních míst.
Faktor kapitál/práce pro oprávněnou investici v hodnotě 141036103 EUR, která vede k vytvoření a udržení 848 pracovních míst, odpovídá 166316 EUR na pracovní místo.
Hodnota faktoru "I" na přizpůsobení maximální výšky podpory je tedy 1.
Faktor regionálního dopadu (M)
(80) Faktor regionálního dopadu bere v úvahu příznivý vliv nové podporované investice na hospodářství podporovaného regionu.
Komise zvažuje, že vytvoření pracovních míst lze použít jako ukazatel příspěvku projektu k rozvoji regionu.
Intenzivní investice z hlediska kapitálu může nepřímo vytvořit významný počet pracovních míst v daném podporovaném regionu a v přilehlých podporovaných regionech.
Vytvoření pracovních míst se v tomto kontextu vztahuje na pracovní místa vytvořená přímo projektem spolu s pracovními místy, která vytvořili dodavatelé a zákazníci prvního řádu v reakci na podporovanou investici.
(81) Podle Portugalska projekt nepřímo vyústil ve vytvoření 30 pracovních míst v regionu.
Tato nepřímá pracovní místa vytvořili místní dodavatelé zařízení a služeb.
Jelikož je toto číslo z hlediska výšky investice nízké, Komise předpokládá, že údaje jsou správné.
I kdyby vytvoření nepřímých pracovních míst nebylo bráno v potaz, neovlivnilo by to určení faktoru regionálního dopadu.
Komise stanovila tento faktor ("M") na 1.
Maximální povolená podpora
(82) Z hlediska předcházejících skutečností je maximální výška podpory, která by mohla být schválená, vypočítána tímto přepočtem: 32 % × 1 × 1 × 1 = 32 % netto.
Plánovaná podpora v hodnotě 41504299 EUR odpovídající výšce podpory 29,4 % netto, kterou Portugalsko zamýšlí poskytnout společnosti Infineon Portugal k investici ve Vila de Conde, je tedy pod hranicí maximální povolené podpory, vypočítané na základě multisektorového rozdělení.
Kontrola ex post
(83) S ohledem na všechny podporované projekty schválené v rámci multisektorového rozdělení Komise požaduje, aby každá smlouva o udělení podpory mezi příslušným orgánem členského státu a příjemcem podpory obsahovala ustanovení o splacení v případě neplnění smlouvy nebo specifikovala, že poslední platba zbývající částky podpory (například 25 %) se bude realizovat jen pokud příjemce podpory členskému státu dokázal, že uskutečnění projektu je ve shodě s rozhodnutím Komise, která na základě informací o uskutečňování projektu, poskytnutých ze strany členského státu, do 60 pracovních dní vyjádří svůj souhlas či nesouhlas a případné námitky vůči vyplacení poslední částky podpory.
(84) Komise si je vědoma skutečnosti, že investice se nedávno uzavřela a ještě nebyla vyplacena žádná podpora na tento účel, jelikož se čeká na její rozhodnutí.
Podle Portugalska se investice uskutečnila přesně podle předpokladů.
Především však počet vytvořených pracovních míst a celková částka investice odpovídají výše uvedeným údajům.
(85) Komise tedy uznává, že Portugalsko splnilo své povinnosti ve smyslu bodu 6 multisektorového rozdělení.
VI. ZÁVĚR
(86) Na základě uvedených úvah Komise dospěla k závěru, že výška navrhované podpory splňuje podmínky potřebné k tomu, aby se považovala za slučitelnou se společným trhem.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Portugalsko zamýšlí poskytnout společnosti Infineon Technologies, Portugal, S.A. ve výšce 41504299 EUR z hlediska ekvivalentní subvence netto, splňuje podmínky slučitelnosti se společným trhem.
Realizace podpory ve výšce 41504299 EUR z hlediska ekvivalentní subvence netto se proto na základě v současnosti dostupných údajů schvaluje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o státní podpoře poskytnuté Německem loděnici Kvaerner Warnow Werft
(oznámeno pod číslem K(2004) 3921)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/374/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec odst. 2 čl. 88 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na směrnici Rady 90/684/EHS ze dne 21. prosince 1990 o podpoře stavby lodí [1], ve znění směrnice Rady 92/68/EHS [2],
po vyzvání zúčastněných stran k podání stanoviska v souladu s výše uvedenými ustanoveními [3] a s ohledem na toto stanovisko,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Německý tisk vydal dne 12. června 1999 zprávu, že společnost Kvaerner Warnow Werft GmbH (dále jen KWW) poskytla půjčku ve výši přibližně 205 milionů EUR [4] své mateřské společnosti Kvaerner a. s.
(2) Komise si dopisem ze dne 16. června 1999 od Německa vyžádala podrobné informace o původu těchto finančních prostředků, aby se přesvědčila, zda tyto finanční prostředky nepocházejí z nadměrných plateb podpory, která byla společnosti vyplacena v letech 1993–1995, nebo z jakékoli jiné složky podpory.
Dne 22. června proběhla v Bruselu schůzka se zástupci Německa a KWW za účelem vyjasnění této záležitosti.
Komise požádala Německo o další informace dopisy ze dne 23. června 1999, 12. července 1999 a 8. října 1999. Německo odpovědělo dopisy ze dne 16. června 1999 a 30. září 1999.
(3) Dopisem ze dne 29. února 2000 Komise písemně informovala Německo o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na tuto podporu.
(4) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [5].
Komise současně vyzvala zúčastněné strany, aby se k tomuto opatření vyjádřily.
Německo odpovědělo dopisem ze dne 31. března 2000.
Společnost KWW poslala své připomínky faxem dne 6. června 2000.
(5) Komise obdržela připomínky od třetí strany a odeslala je Německu, které se k nim vyjádřilo dopisy ze dne 6. července 2000 a 4. srpna 2000.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
(6) V říjnu 1992 společnost Treuhandanstalt (dále jen "THA") prodala předchůdce KWW, východoněmeckou společnost Neue Warnow Werft GmbH (dále jen "WW"), norskému průmyslovému koncernu Kvaerner a. s.
(7) Dne 20. července 1992 Rada směrnicí 92/68/EHS změnila směrnici 90/684/EHS zavedením výjimky k předpisům, která platí pro ostatní loděnice Společenství ve prospěch loděnic ve východním Německu, aby zde bylo možné zahájit naléhavě potřebná ucelená restrukturalizační opatření.
Tato výjimka umožnila východoněmeckým loděnicím především získat velké částky provozní podpory do 31. prosince 1993.
(8) Přijetím tohoto zvláštního režimu se Komise zavázala Radě, že bude používat své pravomoci ke sledování a prošetřování za účelem zajištění, aby loděnice ve východním Německu obdržely pouze takovou podporu, která je nezbytná pro jejich restrukturalizaci.
(9) Dopisem ze dne 30. října 1992 Německo informovalo Komisi o privatizaci WW prostřednictvím dohody o nabytí.
V několika dopisech Německo předložilo podrobné informace k této dohodě o nabytí, restrukturalizaci a zamýšlené podpoře.
(10) Dohoda o nabytí stanoví, že WW za účelem privatizace založí společnost KWW a převede na ni určitý majetek a závazky.
Období restrukturalizace by mělo být ukončeno do konce roku 1995.
(11) V souladu s bodem 7 dohody o nabytí by měla THA podpořit privatizaci dalšími opatřeními.
Účast této společnosti byla sjednána na základě předběžné rozvahy dne 1. října 1992.
Financování předpokládalo, že společnost by měla disponovat vlastním jměním v hodnotě přibližně 53,7 milionů EUR (105 milionů DM).
Kromě toto měla předběžná rozvaha odrážet zvláštní prostředky ve výši 223,2 milionů EUR (436,5 milionů DM) určené na financování dávno potřebných investic a přibližně 230,08 milionů EUR (450 milionů DM) určených na pokrytí ztrát, které KWW utrpí během období restrukturalizace v důsledku výpadků ve výrobě nebo nedostatečné konkurenceschopnosti (dále "vyrovnání ztrát").
Opatření podpory
(12) Za účelem usnadnění privatizace a restrukturalizace loděnice Německo dopisem ze dne 27. listopadu 1992 navrhlo poskytnutí podpory v celkové výši 720,5 milionů EUR (1409,2 milionů DM).
(13) Komise, která na jedné straně musela splnit kontrolní povinnost, kterou jí ukládá směrnice 90/684/EHS, a na druhé straně musela zohlednit skutečnost, že provozní podporu bylo možné schválit pouze do 31. prosince 1993, rozhodla schválit podporu pro loděnici v pěti tranžích.
Celková částka schválené podpory byla nižší než částka, kterou požadovalo Německo v listopadu 1992.
Rozhodnutím o první tranži Komise schválila tuto podporu:
rozhodnutí Komise N 692/D/91, které bylo Německu sděleno dopisem ze dne 3. března 1993 (SG (93) D/4052)
- provozní podpora ve výši 23,3 milionů EUR (45,5 milionů DM), z toho 6 milionů EUR (11,7 milionů DM) na pokrytí části ztrát ze smluv podepsaných po 1. červenci 1990, 3,1 milionů EUR (6,1 milionů DM) na podporu konkurenceschopnosti a 14,2 milionů EUR (27,75 milionů DM) podpory pro doplnění vlastního kapitálu,
- provozní podpora ve výši 42,1 milionů EUR (82,4 milionů DM) ve formě převzetí starých závazků společností THA,
- investiční podpora ve výši 65,2 milionů EUR (127,5 milionů DM),
- podpora na uzavření podniku ve výši 13,8 milionů EUR (27,0 milionů DM).
Toto rozhodnutí schválilo státní podpory v celkové výši 144,4 milionů EUR (282,4 milionů DM).
(14) Před schválením dalších tranží Komise požádala Německo dopisy ze dne 2. dubna 1993, 12. července 1993 a 11. října 1993 o poskytnutí dalších informací o o čekávaných a skutečných ztrátách v souvislosti se smlouvami na stavbu lodí prováděných během restrukturalizace a o další informace o plánovaných investicích.
V dopise ze dne 11. října 1993 Komise také požadovala, aby Německo zdůvodnilo, proč u prvních šesti z dvanácti plánovaných smluv na stavbu lodí, pro které bylo zamýšleno poskytnutí vyrovnání ztráty a podpory konkurenceschopnosti, počítalo s předpokládanými ztrátami pouze ve výši 29,4 % z celkových předpokládaných ztrát, včetně podpory konkurenceschopnosti.
(15) V odpovědi v dopise ze dne 28. května 1993 Německo sdělilo Komisi, že 230,08 milionů EUR (450,0 milionů DM) na pokrytí ztráty je kompromisním řešením jednání mezi prodávajícím a kupujícím.
Německo se odvolává na to, že riziko spojené s dalšími ztrátami nese společnost KWW, která však může mít prospěch z případných zisků.
(16) Pokrytí ztráty ve výši 230,08 milionů EUR (450,0 milionů DM) nezahrnuje částku ve výši 17,7 milionů EUR (34,6 milionů DM) na budoucí ztráty, které vyplývají z nevyřízených smluv na speciální "kontejnerové lodě" (Kassettenschiffe) převzatých THA v souvislosti s privatizací.
Také zde není zahrnuta částka ve výši 42,1 milionů EUR (82,4 milionů DM) ve formě převzetí starých závazků společností THA.
(17) Dopisem ze dne 16. listopadu 1993 Německo postoupilo dopis od KWW ze dne 29. října 1993, který vysvětluje, že pokrytí ztráty ve výši přibližně 230,08 milionů EUR (450,0 milionů DM) se nevztahuje na dvanáct, nýbrž na šestnáct smluv na stavbu lodí.
Z dopisu vyplývá, že ztráty byly očividně přece jen vyšší, než dříve prezentovaná čísla.
(18) Na konci roku 1993 Komise schválila druhou tranži podpory:
rozhodnutí Komise N 692/J/91, které bylo Německu sděleno dopisem ze dne 17. ledna 1994 (SG (94) D/567)
- provozní podpora ve výši 315,5 milionů EUR (617,1 milionů DM), z tohoto 58,0 milionů EUR (113,5 milionů DM) v hotovosti: 34,2 milionů EUR (66,9 milionů DM) jako podpora konkurenceschopnosti a 23,8 milionů EUR (46,6 milionů DM) na pokrytí ztrát ze smluv podepsaných po 1. červenci 1990,
- rozhodnutí uvádí vysvětlení, že provozní podpora ve výši 315,5 milionů EUR (617,1 milionů DM) představuje maximální přípustnou provozní podporu, která může být loděnici vyplacena v souvislosti se smlouvami na stavbu lodí podepsanými do 31. prosince 1993.
(19) Poslední tři tranže byly schváleny tímto rozhodnutím Komise:
rozhodnutí Komise N 1/95, které bylo sděleno Německu dopisem ze dne 20. února 1995 (SG (95) D/1818)
- investiční podpora ve výši 115,3 milionů EUR (225,5 milionů DM), z toho 10,2 milionů EUR (20,0 milionů DM) nepeněžní podpory;
rozhodnutí Komise N 637/95, které bylo sděleno Německu dopisem ze dne 18. října 1995 (SG (95) D/12821)
- investiční podpora ve výši 34,2 milionů EUR (DM 66,9 milionů DM);
rozhodnutí Komise N 797/95, které bylo sděleno Německu dopisem ze dne 11. prosince 1995 (SG (95) D/15969)
- investiční podpora ve výši 29,6 milionů EUR (58,0 milionů DM).
(20) Těmito rozhodnutími byly schváleny provozní podpory v celkové výši 380,9 milionů EUR (745,0 milionů DM), z toho 37,3 milionů EUR (73,0 milionů DM = 66,9 milionů DM + 6,1 milionů DM) jako podpora konkurenceschopnosti, 23,8 milionů EUR (46.6 milionů DM) na pokrytí části ztrát ze smluv podepsaných po 1. červenci 1990 a 42,1 milionů EUR (82,4 milionů DM) ve formě osvobození od starých závazků), 242,8 milionů EUR (474,9 milionů DM) jako investiční podpora a 13,8 milionů EUR (27 milionů DM) jako podpora na uzavření podniku.
To odpovídá celkové podpoře ve výši 637,5 milionů EUR (1246,9 milionů DM).
Sledování nutnosti podpory
(21) V rozhodnutích, kterými byly schváleny jednotlivé tranže podpory, Komise připomíná, že se při změně směrnice 90/684/EHS s ohledem na uvedenou odchylku zavázala Radě, že v rámci svých kontrolních a vyšetřovacích pravomocí zajistí, že loděnice ve východním Německu obdrží pouze podporu nezbytnou pro jejich restrukturalizaci.
(22) Komise zdůraznila, že proto mohla schválit podpory pouze za podmínky, když byla nepochybně prokázána jejich nutnost a pokud byly plně dodrženy podmínky stanovené v uvedené směrnici Rady jako protihodnota za poskytnutou podporu.
(23) Ve všech uvedených rozhodnutích Komise připomíná Německu, že za účelem uvolnění předpokládané celkové částky podpory dle směrnice 92/68/EHS je nutné předložit tyto doklady:
a) doklady, které ke spokojenosti Komise dokazují další nezbytnost podpory;
b) doklady, které ke spokojenosti Komise dokazují, že investice probíhají v souladu s investičním plánem předloženým Komisi a povedou k požadovanému omezení kapacity;
c) zprávy, které ke spokojenosti Komise dokazují, že žádným způsobem nedochází k přelévání podpor do jiných loděnic ("zprávy o přelévání podpory").
Tyto zprávy musí být vypracovány nezávislým auditorem.
V roce 1995, uplynutím restrukturalizačního období, skončila ohlašovací povinnost vůči Komisi.
Předkládání zpráv ze strany KWW
(24) Poslední zpráva o přelévání podpory za období do 31. prosince 1995 byla předložena Komisi dne 9. července 1996.
Tato zpráva uvádí ztráty ze smluv na stavbu lodí vzniklé do 31. prosince 1995 ve výši 230,08 milionů EUR (450 milionů DM) (bez započtení obdržené podpory na konkurenceschopnost).
Podle spolkové vlády nebylo ještě k tomuto okamžiku možné provést výpočet konečných ztrát, protože některé lodě dosud nebyly vyexpedovány a stále trvala rizika vyplývající z nájemních záruk.
(25) Teprve 18. června 1999 Komise na vlastní žádost ze dne 16. června 1999 obdržela úplné výroční zprávy KWW pro roky 1992–1997, které byly certifikované auditory, a předběžnou uzávěrku roku 1998.
Dne 30. června 1999 Německo zaslalo Komisi dopis od auditorské společnosti adresovaný KWW (ze dne 25. dubna 1997) o skutečném použití podpory na restrukturalizaci do konce roku 1996.
Ze zprávy vyplývá, že skutečné ztráty vyplývající z příslušných smluv na stavbu lodí, bez odečtení podpory konkurenceschopnosti, činily přibližně 178 milionů EUR (348,095 milionů DM).
K dalším ztrátám ve výši přibližně 23,1 milionů EUR (45,121 milionů DM) došlo v roce 1996, takže celkové skutečné ztráty vzniklé do 31. prosince 1996 činily 201,05 milionů EUR (393,216 milionů DM).
(26) Protože skutečné ztráty byly očividně nižší než ztráty předpokládané 262 milionů EUR (512,5 milionů DM), včetně podpory konkurenceschopnosti ve výši 31,9 milionů EUR (62,5 milionů DM), Komise požádala Německo dopisem ze dne 23. června 1999 o vysvětlení převodu částky 204,5 milionů EUR (400 milionů DM) společností KWW na její mateřskou společnost.
(27) Podle odpovědi v dopise ze dne 30. června 1999 si Německo nevyžádalo vrácení rozdílu od KWW.
Německo dále tvrdilo, že slíbená částka na pokrytí ztráty byla garantována a schválena jako paušální částka, takže jakýkoli rozdíl si KWW mohla ponechat.
Zahájení řízení
(28) Ve svém rozhodnutí zahájit formální šetření Komise uvedla, že společnost KWW obdržela 262 milionů EUR (512,5 milionů DM) provozní podpory na kompenzaci ztrát, včetně podpory konkurenceschopnosti ve výši 32 milionů EUR (62,5 milionů DM), zatímco skutečné ztráty činily pouze 201,05 milionů EUR (393,216 milionů DM).
To ukazuje, že společnost KWW na kompenzaci ztráty obdržela přibližně o 61 milionů EUR (119,284 milionů DM) více, což je v rozporu s ustanovením, podle kterého loděnice ve východním Německu mohou obdržet pouze podporu nezbytnou pro restrukturalizaci.
Komise kromě toho uvedla, že ve všech svých rozhodnutích o poskytnutí podpory výslovně odkázala na skutečnost, že v rámci svých kontrolních a vyšetřovacích pravomocí zajistí, že loděnice obdrží pouze podporu nezbytnou pro jejich restrukturalizaci.
Protože loděnice smějí obdržet pouze podporu nezbytnou pro restrukturalizaci a Komise se zavázala sledovat plnění tohoto ustanovení, pouze kompenzace skutečných ztrát může být považována za slučitelnou s rozhodnutím Komise o poskytnutí podpory.
(29) Z tohoto důvodu Komise vznesla pochybnost, zda provozní podpora ve výši přibližně 61 milionů EUR (119.284 milionů DM) je slučitelná se společným trhem.
III. PŘIPOMÍNKY TŘETÍ STRANY A ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(30) Dne 9. června 2000 a 13. června 2000 Komise obdržela připomínky od Svazu dánských loděnic (Foreningen av Jernskibs- og Maskinbyggerier i Danmark – Skibsvaerftsforeningen).
Dále obdržela stanovisko Svaz dánského průmyslu (Dansk Industri) ze dne 9. května 2000 a ze dne 28. června 2000.
Společnost KWW předložila připomínky dne 6. června 2000.
Připomínky Svazu dánských loděnic
(31) Svaz dánských loděnic považuje neustálého sledování dodržování stávajících pravidel Komisí za nezbytné.
V Dánsku bylo od roku 1992 nutné uzavřít několik loděnic nebo propustit jejich zaměstnance, takže se počet pracovních míst v tomto odvětví snížil na polovinu.
Subdodavatelé a dodavatelé těchto loděnic ztratili velký počet pracovních míst.
Omezování negativních vlivů podpory na loďařský průmysl jiných členských států je proto stejně důležité jako dříve.
Z tohoto důvodu není možné dnes stanovovat méně přísné požadavky na hodnocení podpory a její podmínky, než jaké platily v období od roku 1992 do roku 1994.
(32) Z přípravných dokumentů ke směrnici 92/68/EHS vyplývá, že Komise Radě předložila jednu z podrobných analýz o potřebě podpory.
Stejně jako pro jiné loděnice byla podpora rozdělena na odpuštění starých závazků, doplnění vlastního kapitálu a kompenzaci ztrát.
Přestože Rada stanovila horní hranici pro celkovou částku různých podpor, nestanovila horní hranice podpory pro jednotlivé loděnice.
Neexistovaly žádné pochybnosti o sazbě podpory pro staré závazky a doplnění vlastního kapitálu.
Naproti tomu u kompenzace ztrát měla Komise stanovit konečnou výšku v určitém rámci.
Při stanovení této částky musí Komise samozřejmě zajistit, že podpora bude použita pouze na stanovené účely.
Komise také musela pomocí dalších kontrol zajistit, že podpora byla skutečně použita na předpokládané účely.
Rada stanovila tyto podmínky pro poskytování podpor v červnu a červenci 1992 za účasti Německa.
Z tohoto důvodu se Německo nemůže odvolávat na pozdější dohody uzavřené s kupcem loděnice, které se od nich odlišují.
(33) Bylo požadováno předložení zpráv o přelévání podpory, aby se zabránilo třetím stranám čerpat výhody z této podpory.
Pokud by byla dotčená podpora poskytnuta nezávisle na nákladech příjemce podpory, potom by zprávy o přelévání podpory, které měly zabránit převodu nadbytečné podpory na vlastníky podniku, kterému byla přidělena podpora, byly zbytečné.
(34) Podpora ve výši 262,0 milionů EUR (512,5 milionů DM) poskytnutá na pokrytí ztráty nebyla ve skutečnosti zcela použita pro účel, ke kterému byla určena.
To je logickým důsledkem skutečnosti, že ztráty byly nižší než tato částka podpory.
Z tohoto důvodu musela být tato podpora použita pro jiný účel.
I přesto, že Komise nevysvětlila, co se stane s takovýmito částkami, poskytnutí půjčky mateřské společnosti naznačuje, že výhody této podpory částečně čerpala mateřská společnost.
V souladu s podmínkami stanovenými Radou měla Komise tomuto zabránit.
Částka, která nebyla použita na kompenzaci ztráty a pro kterou nevzniklo oprávnění jejího převodu na mateřskou společnost, musí být považována za doplnění nového kapitálu, protože pro tento účel byla ve skutečnosti použita větší částka, než která byla schválena Radou pro tento konkrétní účel.
Použití podpory je v rozporu nejen s podmínkami stanovenými Komisí, ale i se směrnicí 92/68/EHS.
(35) Nakonec dochází Svaz dánských loděnic k závěru, že podle dostupných informací KWW obdržela podporu, která převyšuje skutečné ztráty.
Podle Svazu Rada ani Komise zjevně v žádné fázi poskytování podpory nesouhlasily, že provozní podpora na kompenzaci ztrát vyplývající ze smluv by mohla být vyšší než skutečné ztráty.
(36) Svaz dánských loděnic navíc zastává názor, že pokud Komise schvaluje dotace v rámci mezí stanovených Radou ministrů tak, že příjemcům přislíbí za určitých podmínek určitou částku, potom takovéto schválení nemůže – pokud jsou tyto podmínky plněny – být v pozdější fázi odvoláno bez ohledu na to, zda Komise změní svůj předchozí výklad.
Na druhou stranu Komise ani členské státy nemohou schválit podporu, která zachází za hranici odsouhlasenou Radou ministrů nebo ustanovení Smlouvy o ES, i kdyby příjemce podpory jednal v dobré víře.
Připomínky Svazu dánského průmyslu
(37) Podle Svazu dánského průmyslu je přirozenou povinností Společenství zajistit, že Komise prověřuje používání státní podpory, kterou schválila.
Od začátku devadesátých let minulého století se dánský loďařský průmysl potýkal s několika uzavřeními loděnic a velkým snížením pracovních míst v tomto odvětví.
Evropské loděnice a jejich subdodavatelé reagují velmi citlivě na tržní intervence, především pokud mají formu státní podpory.
(38) Pokud společnost KWW v tomto konkrétním případě použila rozdíl mezi skutečnými ztrátami a přislíbenou kompenzací ztrát na jiné účely než přímo na svou restrukturalizaci, potom bude mít takovýto rozdíl účinek provozní podpory, a ztíží tak již velmi obtížné konkurenční podmínky mezi evropskými loděnicemi.
(39) Podle Svazu dánského průmyslu je v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství umožnit příjemci podpory uplatňovat ještě kompenzaci ztrát v případě, že jeho ztráty jsou nižší než přislíbená kompenzace.
Nicméně, Svaz nemůže říci, zda takovéto použití podpory nebylo schváleno v neveřejném protokolu nebo jiném dokumentu v době, kdy byla schválena směrnice 92/68/EHS.
(40) Svaz dánského průmyslu uvádí, že příjemce podpory trvá na stanovisku, že Komise schválením podpory na restrukturalizaci přijala privatizační dohodu jako celek, a tím i zásadu, že účel použití takovéto podpory na restrukturalizaci nepodléhá žádným podmínkám.
Podle Svazu dánského průmyslu není možné podporu schválenou Komisí v souladu s mandátem uděleným Radou a v souladu s ustanoveními Smlouvy o EU měnit v pozdější fázi, a to ani v případě, že Komise později změní své stanovisko.
Takovéto dohody jsou pro Komisi závazné.
Nicméně, i v případě jednání v dobré víře, nemohou příjemci podpory ze schválení podpory odvozovat žádná práva, pokud Komise nebo členský stát porušily pravidla stanovená Radou nebo zakotvená ve Smlouvě o ES.
Připomínky KWW
(41) Bere se na vědomí, že jednotlivé body vznesené společností KWW v jejích připomínkách jsou ve velké části shodné s body vznesenými spolkovou vládou v jejích připomínkách. Z tohoto důvodu jsou tyto body uvedeny pouze ve stručné podobě.
(42) KWW namítá, že neexistuje právně platný důvod, proč by měla Komise zpochybňovat zákonnost podpory na restrukturalizaci sedm let po jejím schválení.
V privatizační dohodě mezi společnostmi Treuhandanstalt a Kvaerner byla kompenzace ztráty v souvislosti se smlouvami dohodnuta jako paušální částka, aniž by společnosti Kvaerner byla uložena povinnost vrátit rozdíl v případě, že ztráty budou nakonec nižší.
Komise byla s obsahem příslušných dokumentů obeznámena.
Za těchto okolností Komise rozhodla o nezbytnosti dotčené podpory a její rozhodnutí o schválení této podpory neobsahovalo žádnou podmínku nebo ustanovení o možném vrácení rozdílu mezi odhadovanými a skutečnými ztrátami.
(43) Společnost KWW tvrdí, že sporná částka ve výši 60,988 milionů EUR (119,284 milionů DM) je součástí celkové provozní podpory schválené Komisí v jejím rozhodnutí z roku 1993.
Z tohoto důvodu se jedná o stávající podporu, jejíž slučitelnost nemůže být následně přehodnocována.
(44) Dále KWW uvádí, že pouze část sporné částky je podporou.
Pouze částka 29,812 milionů EUR (58,309 milionů DM) provozní podpory byla vyplacena v hotovosti.
Položky v rozvaze, které byly také použity pro pokrytí nákladů na restrukturalizaci, nemohou být považovány za podporu, protože byly majetkem loděnice, který byl prodán v rámci otevřeného a bezpodmínečného nabídkového řízení.
(45) KWW namítá, že rozhodnutí Komise, kterými byla podpora schválena, jsou právním základem pro hodnocení tohoto případu.
KVV se domnívá, že plně vyhověla rozhodnutí Komise o schválení podpory, a to z těchto důvodů:
a) Komise schválila paušální podporu s vědomím, že privatizační dohoda nepředpokládá žádnou povinnost vracet rozdíl.
Rozhodnutí nezmiňují zvláštní částku určenou na pokrytí ztrát;
b) Komise rozhodla o nezbytnosti podpory před uvolněním tranží;
c) Komise rozhodla o nezbytnosti podpory, aniž by ve svém rozhodnutí o schválení podpory stanovila jakékoli podmínky, které by ospravedlňovaly pozdější přehodnocení této podpory;
d) finanční prostředky na restrukturalizaci byly použity v souladu se svým účelem.
Ostatní náklady na restrukturalizaci, které nesloužily na kompenzaci ztráty, byly vyšší, než se odhadovalo.
(46) Co se týče písmene a), KWW namítá, že koncepce privatizační dohody činila společnost Kvaerner zodpovědnou za jakékoli vyšší ztráty než odhadované ztráty.
Na druhé straně situace, kdy by ztráty byly nižší, než se odhadovalo, by měla přinést výhodu společnosti Kvaerner.
Kompenzace všech nákladů na restrukturalizaci bez jakékoli možnosti vracení rozdílu byla pro společnost Kvaerner základní podmínkou pro převzetí loděnice.
V případě možné povinnosti vracet rozdíl by společnost Kvaerner loděnici nikdy nepřevzala.
Toto vyplývá z odstavce 12 privatizační dohody, která stanoví, že v případě, že by jednotlivé platby byly zamítnuty v souladu s právem ES, bude mít společnost Kvaerner právo odstoupit od privatizační dohody.
(47) Podle KWW byla Komise seznámena s dohodou mezi společností Kvaerner a Německem i s režimem kompenzace ztráty ve formě vyplacení paušální částky.
Pokud měla Komise proti tomuto přístupu námitky, měla zahájit řízení a stanovit vrácení poskytnutých prostředků jako podmínku ve svých rozhodnutích.
(48) Co se týče písmen b) a c), KWW namítá, že rozhodnutí Komise neobsahuje žádná ustanovení, která by opravňovala nové přehodnocení schválené podpory.
Podpora byla schválena jako celek.
Zejména v rozhodnutích nebyly žádné podmínky nebo náznaky týkající se skutečnosti, že na základě rozhodnutí o schválení podpory budou kompenzovány pouze ztráty odpovídající skutečným ztrátám.
Rozhodnutí neobsahovala žádná omezení, která by ospravedlňovala pozdější kontrolu.
Jedinou větou obsaženou v této souvislosti v rozhodnutích je věta, která říká, že Komise využije svých kontrolních a vyšetřovacích pravomocí, aby zajistila, že loděnice obdrží pouze podporu nezbytnou pro jejich restrukturalizaci.
(49) Podle KWW je tato věta pouze předběžnou poznámkou před uvolněním tranží, která zdůrazňuje, že Komise použila své kontrolní a vyšetřovací pravomoci v rámci schvalování podpory za účelem prověření nezbytnosti podpory.
Tato věta je pouze určena k odůvodnění, proč Komise schválila podporu na restrukturalizaci v několika tranžích.
(50) Dále podle KWW rozhodnutí Komise, kterými se schvaluje podpora, mohou být chápána pouze jako podpora, která byla uvolněna v souladu s ustanoveními privatizační dohody, tj. bez povinnosti pozdějšího vracení rozdílů v případě, že skutečné ztráty budou nižší než ztráty odhadované.
(51) Co se týče písmene d), KWW namítá, že v rozhodnutí Komise nebylo konkretizováno, že podpora měla sloužit ke kompenzaci ztrát, ale že schválení mělo platit obecně pro provozní podpory.
V souladu se smyslem smlouvy o nabytí mezi společnostmi Kvaerner a THA byla podpora určena na pokrytí části nákladů na restrukturalizaci.
Podpora byla použita na restrukturalizaci loděnice, a tedy v souladu se svým účelem.
(52) Dále společnosti KWW tvrdí, že Komise od roku 1966 věděla, že skutečné ztráty byly podstatně nižší než ztráty odhadované.
Podle společnosti Kvaerner byly skutečnosti předkládány způsobem, který odpovídal době, kdy byla zpráva sestavována.
Společnost Kvaerner a Německo neměly po předložení poslední zprávy o přelévání podpory pokrývající období do konce roku 1995 žádnou povinnost předkládat Komisi další informace o vývoji ztrát.
(53) V každém případě Komise musela již na základě zprávy o přelévání podpory za rok 1995 rozpoznat, že ztráty nebyly tak vysoké, jak se odhadovalo.
Rozdíl mezi výší ztrát uvedených ve zprávě o přelévání podpory za rok 1995 ( 31. prosince 1995 – 224,861 milionů EUR, 439,791 milionů DM) a zprávou auditora ze dne 25. dubna 1997 ( 31. prosince 1996 – 201,048 milionů EUR, 393,216 milionů DM) vyplývá ze skutečnosti, že se v jednotlivých případech plně neprojevilo odhadované riziko.
(54) Podle názoru KWW by se částka 31,955 milionů EUR (62,5 milionů DM) na podporu konkurenceschopnosti neměla započítávat do kompenzace ztráty.
To by vedlo k menšímu rozdílu mezi odhadovanými a skutečnými ztrátami.
IV. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA
(55) Podle údajů Německa sporná částka 60,988 milionů EUR (119,284 milionů DM) představuje stávající podporu, která je součástí provozní podpory schválené rozhodnutím Komise ze dne 3. března 1993 a 17. ledna 1994.
Z tohoto důvodu je nepochopitelné, že Komise zahájila řízení týkající se neohlášené podpory, tj. nové podpory.
Bez odpovídajících ustanovení ve svém rozhodnutí nemůže Komise znovu přehodnocovat slučitelnost podpory, která již byla před několika lety prohlášena za slučitelnou se společným trhem.
Toto odporuje zásadám právní jistoty a ochrany důvěry.
(56) Německo kromě toho uvádí, že ne všechny částky, které Komise uvedla ve svých rozhodnutích, kterými se schvaluje podpora, byly ve skutečnosti podporou.
Komise schválila plné pokrytí nákladů na restrukturalizaci.
V této souvislosti Komise nezkoumala, v jakém rozsahu byla provedena restrukturalizace s použitím vlastních zdrojů loděnice.
Předpokládané ztráty vyplývající ze smluv podepsaných po 1. červenci 1990 činily 230,08 milionů EUR (450 milionů DM).
Na pokrytí této částky nebyla určena pouze částka ve výši 29,812 milionů EUR (58,309 milionů DM) provozní podpory vyplacené v hotovosti, jak je to uvedeno v plánu plateb předloženém Komisi, ale tato ztráta byla také hrazena z vlastních zdrojů loděnice, které se objevily v rozvaze.
Tyto vlastní zdroje nemohou být považovány za podporu, protože byly majetkem loděnice, která byla prodána v rámci otevřeného a bezpodmínečného nabídkového řízení.
(57) Německo zdůrazňuje, že loděnici by nebylo možné restrukturalizovat bez podpory stanovené v privatizační dohodě a schválené Komisí, protože společnost Kvaerner, která předložila nejvyšší nabídku, byla ochotná provést restrukturalizaci na vlastní riziko pouze na základě této podpory.
V případě, že Komise měla pochybnosti o věrohodnosti předpovídaných ztrát v obchodním plánu v té době, neměla podporu schválit jako paušální částku, ale měla do svého schválení vložit ustanovení, že schválení se týká pouze podpory, která odpovídá výši skutečných ztrát.
Nicméně tato rozhodnutí žádné takovéto ustanovení neobsahují a Komise to v danou dobu ani neměla v úmyslu.
Za těchto okolností byla odsouhlasená paušální částka považována za konečnou.
Rizika a výhody související s možným překročením nebo nedosažením této částky byla ponechána na KWW jako motivace pro co nejrychlejší a nejefektivnější restrukturalizaci loděnice.
(58) Německo se odvolává na svůj dopis ze dne 28. května 1993 odeslaný Komisi, ve kterém Komisi sdělilo, že privatizační dohoda nevyžaduje za účelem kompenzace ztrát loděnice žádný výkaz o skutečně vzniklých ztrátách.
Kupující loděnice nese riziko za veškeré vícenáklady.
Na druhé straně může kupující na základě zkušeností profitovat z malých vyhlídek na dosažení úspor.
Z tohoto důvodu je provozní podpora, tak jak je stanovená v paušální částce a schválená na základě dohody s kupujícím, nezbytná pro privatizaci východoněmeckých loděnic.
(59) Německo se také odvolává na svůj dopis ze dne 16. října 1993, ve kterém vysvětluje, že se nepředpokládá nepřetržité sledování vývoje ztrát.
To by odpovídalo smluvní dohodě s kupujícím, podle které společnost KWW nese plné riziko za vyšší ztráty, než se předpokládalo v době podpisu smlouvy.
(60) Následně Komise v roce 1993 schválila uvolnění celé provozní podpory bez jakýchkoli omezujících podmínek s tím, že si byla plně vědoma okolností.
Podpora byla ihned vyplacena podle plánu, tzn. dlouho před tím, než bylo možné stanovit, jak vysoké nakonec budou skutečné ztráty.
(61) Dalším bodem vzneseným Německem je, že Komise si nevyhradila žádné právo později opětovně prošetřit nezbytnost podpory.
Ani rozhodnutí z března 1993, ani rozhodnutí z ledna 1994 neuvádí, že podpora byla schválena pouze ve výši pokrytí skutečných ztrát a že konečné hodnocení bude provedeno teprve poté, co bude známá konečná částka skutečných ztrát.
Rozhodnutí Komise také neobsahovala ustanovení, že je později nutné prokázat výši skutečných ztrát, nebo že by v případě, že bude podpora následně shledána za "ne nezbytnou", by měla být tato podpora vrácena.
Komise měla do svých rozhodnutí vložit jasné ustanovení, aby mohla vymáhat takovéto právo podle zákona.
(62) Německo se odvolává na rozhodnutí Komise schvalující podporu, ve kterých je uvedeno, že "Komise může v souvislosti se závazkem vůči Radě schválit poskytnutí podpory pouze tehdy, pokud byla jasně prokázána její nezbytnost …". Protože Komise podporu schválila bez uvedení jakýchkoli podmínek, je možné tuto větu vykládat pouze tak, že se Komise před schválením podpory přesvědčila o její nezbytnosti.
(63) Podle Německa není možné rozhodnutí vykládat tak, že Komise bude využívat své kontrolní a vyšetřovací pravomoci pro pozdější hodnocení potřebné částky podpory.
Komise si ani právo na takovou kontrolu nevyhradila.
(64) V rozhodnutích Komise, kterými se schvaluje podpora, se pouze uvádí, že Komise se zavázala Radě, že využije svých kontrolních a vyšetřovacích pravomocí, aby zajistila, že loděnice obdrží pouze podporu nezbytnou pro jejich restrukturalizaci.
Toto prohlášení bylo do rozhodnutí zařazeno za účelem vysvětlení, proč Komise neschválila podporu jedním rozhodnutím, ale uvolnila ji v několika tranžích.
Kromě toho tato věta naznačuje, že Komise došla k závěrečnému rozhodnutí o nezbytnosti podpory již před uvolněním tranže.
(65) Německo také vysvětlilo, že na rozdíl od toho, co Komise uvádí v zahájení řízení, jeho dopis ze dne 28. května 1993 žádným způsobem nenaznačuje, že Německo zajistí, aby Komise mohla přezkoumat použití podpory po jejím poskytnutí a uvolnění.
Ve skutečnosti se Německo v tomto dopise odvolávalo na skutečnost, že Komise může před uvolněním tranží přezkoumat, jak by měla být podpora použita.
Z tohoto důvodu byl v dopisech ze dne 28. května 1993 uveden odkaz na dokument vykazující použití podpory, který byl vypracován loděnicí v tuto dobu.
Informace poskytnuté KWW byly k tomuto dopisu přiloženy.
Výzva k přezkoumání použití podpory se týkala pouze této informace.
(66) Německo se odvolává na rozhodnutí Komise, kterým se uvolňuje druhá tranže podpory, jež stanoví, že schválená částka je nejvyšší možnou provozní podporou, kterou je možné loděnici vyplatit. To pouze znamená, že loděnice nemůže obdržet žádnou provozní podporu kromě podpory předpokládané v privatizační dohodě, a zejména nemůže obdržet žádnou další podporu podle schválených režimů podpor.
(67) Německo vysvětluje, že skutečnost, že předkládalo Komisi informace po schválení podpory, zejména takzvané "zprávy o přelévání podpory", neopravňuje Komisi k novému přezkoumávání nezbytnosti podpory.
Zprávy o přelévání podpory byly předkládány za účelem prokázání, že nedocházelo k přelévání podpory z jednoho podniku do jiných.
Na rozdíl od toho, co tvrdí Komise, smyslem těchto zpráv nebylo prokázat skutečnou výši ztrát.
Informace o používání podpory v těchto zprávách byly určeny pouze jako pomoc pro prokázání průhledným způsobem, s uvážením účelu kontrol přelévání podpory, že podpora nebyla převedena na investora nebo na jiné loděnice.
(68) Německo uvádí, že splnilo všechny své ohlašovací povinnosti včas.
Poslední zpráva o přelévání podpory pro období do 31. prosince 1995 byla předložena Komisi dne 6. července 1996.
Na základě informací obsažených v této zprávě si byla Komise nejpozději od července 1996 vědoma, že skutečné ztráty byly podstatně menší než 262,037 milionů EUR (512.5 milionů DM).
(69) Německo vysvětlilo rozdíl mezi skutečnými ztrátami ve zprávě za rok 1995 a ve zprávě předložené auditorskou společností Arthur Anderson dne 25. července 1997, týkající se situace ke dni 31. prosince 1996. Tento rozdíl byl způsobený skutečností, že se plně neprojevila odhadovaná rizika a situace se v roce 1996 změnila v důsledku časového faktoru.
Některá předpokládaná rizika se vůbec neprojevila.
Z tohoto důvodu byly skutečné ztráty nižší než ztráty odhadované ke dni 31. prosince 1995.
(70) Německo vysvětluje, že na rozdíl od toho, co uvádí Komise v zahájení šetření, se v létě 1996 neočekávalo, že by skutečné ztráty byly nižší než ztráty uvedené v poslední zprávě o přelévání podpory.
Rozvaha loděnice byla pečlivě sestavena s uvážením pravidel pro udržení dostatečných rezerv.
Při odhadu ztrát se vycházelo z maximálně možných ztrát.
Z tohoto důvodu si byla Komise plně vědoma rozdílu mezi původním odhadem ztrát a skutečnými ztrátami již od července 1996.
Nicméně Komise začala požadovat informace o skutečných ztrátách až v létě 1999 a zahájila řízení až v únoru 2000.
(71) Německo dále namítá, že v případě, že by Komise přesto došla k závěru, že rozdíl mezi odhadovanými ztrátami a skutečnými ztrátami představuje státní podporu, potom by takovýto rozdíl nebyl tak velký, jak Komise uvádí.
Komise uvádí, že částka obdržená na kompenzaci ztrát činila 262,037 milionů EUR (512,5 milionů DM).
Tato částka se skládá z kompenzace odhadovaných ztrát (230,081 milionů EUR, 450 milionů DM) a z podpory konkurenceschopnosti (31,955 milionů EUR, 62,5 milionů DM).
Nicméně podpora konkurenceschopnosti nebyla určena na kompenzaci ztráty, ale, jak je to obvyklé, na kompenzaci nevýhod, kterým čelily všechny německé loděnice v důsledku jejich umístění v Německu a v Evropě.
Tento režim Komise schválila.
Z tohoto důvodu je možné částku skutečných ztrát porovnávat pouze s původním odhadem ztrát ve výši 230,081 milionů EUR (DM 450 milionů DM).
Rozdíl je tedy pouze 29,033 milionů EUR (56,784 milionů DM).
V. HODNOCENÍ PODPORY
Právní základ podpory
(72) Směrnice 90/684/EHS, ve znění směrnice 92/68/EHS, stanovuje odchylku od zákazu udělení provozní podpory pro odvětví stavby lodí, ze kterých mohou mít prospěch loděnice na území bývalé NDR.
Tato provozní podpora by takovýmto podnikům měla umožnit provést rychlou a ucelenou restrukturalizací a stát se konkurenceschopnými. V souladu s čl.
10a odst. 2 směrnice 90/684/EHS může být provozní podpora pro činnosti loděnic v bývalé NDR související se stavbou a přestavbou lodí považována za slučitelnou se společným trhem do 31. prosince 1993 za určitých podmínek.
Mezi tyto podmínky patří roční ohlašovací povinnost Německa.
Kromě toho Komise musí zajistit, že podpora udělená podle tohoto článku nenaruší obchodní podmínky v rozsahu, který by byl neslučitelný se společnými zájmy.
(73) Na základě směrnice 90/684/EHS, ve znění směrnice 92/68/EHS, přijala Komise ve dvou rozhodnutích určitá opatření ve prospěch loděnic na území bývalé NDR.
Mezi tato opatření patřilo také poskytnutí provozní podpory, které bylo považováno za slučitelné se společným trhem v souladu s čl. 87 odst.
(74) Tato rozhodnutí Komise, kterými se schvaluje podpora, odkazují na povinnost Komise zajistit, aby loděnice v nových zemích obdržely pouze takovou podporu, která je nezbytná pro jejich restrukturalizaci.
Cílem směrnice 92/68/EHS, která stanovuje odchylku od obecného zákazu udělení provozní podpory odvětví stavba lodí, bylo umožnit "udržení provozu loděnic" během jejich restrukturalizace.
Podpora poskytnutá na základě této odchylky se přísně omezovala na tento účel, tedy konkrétně výhradně na restrukturalizaci loděnic.
Z tohoto důvodu Komise schválila podporu pouze za podmínky, že tato podpora byla nezbytná pro udržení provozu loděnice během restrukturalizace.
Toto je jasně vyjádřeno ve čtvrtém odstavci rozhodnutí, která byla sdělena Německu dopisem ze dne 3. března 1993 (SG (93)D/4052) a dopisem ze dne 17. ledna 1994 (SG (94)D/567) [6].
(75) Kromě toho rozhodnutí Komise o uvolnění druhé tranže podpory, které bylo sděleno spolkové vládě dopisem ze dne 17. ledna 1994, zdůrazňuje, že tato provozní podpora představuje maximální provozní podporu, která může být loděnici vyplacena v souvislosti se smlouvami uzavřenými do 31. prosince 1993.
To dokazuje, že spolkové vládě a loděnici byl smysl rozhodnutí vyjasněn: schválení podpory představuje maximální částku, která bude poskytnuta pouze tehdy, pokud bude nezbytná pro úspěch restrukturalizačního záměru.
Odhad ztráty a pojem "paušální částka"
(76) Spolková vláda a KWW tvrdí, že Komise s konečnou platností rozhodla o nezbytnosti podpory před uvolněním tranží.
Kromě toho ve svých rozhodnutích nestanovila žádné podmínky, které by ospravedlňovaliy pozdější přehodnocení podpory.
Kromě toho si Komise při schválení paušální částky podpory byla plně vědoma skutečnosti, že privatizační dohoda nepředpokládala povinnost možného vracení rozdílu.
Pokud měla Komise pochybnosti o důvěryhodnosti odhadu ztráty, který jí byl v tu dobu předložen, měla do svých rozhodnutí vložit ustanovení, že schválená podpora se vztahuje pouze na skutečné ztráty.
(77) Jak bylo vysvětleno v rozhodnutí o zahájení řízení [7], Komise poznamenává, že v případech, kdy je poskytnuta podpora na restrukturalizaci, která má být provedena po rozhodnutí o slučitelnosti podpory, bude schválení podpory provedeno na základě odhadů.
Takové odhady byly v tomto případě zvláště nezbytné, protože čl. 10a odst.
2 písm. a) směrnice 90/684/EHS požaduje, aby podpora byla vyplacena do 31. prosince 1993. Výše uvedená rozhodnutí vzala tuto naléhavost v úvahu, když zdůrazňují, že "Komise si uvědomuje, že toto rozhodnutí je nutné provést rychle, aby se nezamezilo možnostem restrukturalizace loděnice".
(78) Komise musela přijmout svá rozhodnutí na základě informací předem předložených spolkovou vládou.
Z tohoto důvodu bylo nutné příslušné podmínky týkající se nezbytnosti podpory výslovně uvést v rozhodnutích, což se stalo.
Při přijímání těchto rozhodnutí Komise neměla pochybnosti o důvěryhodnosti odhadů ztrát, avšak musela zajistit, že v případě, že ztráty nebudou tak vysoké, se poskytnutá kompenzace ztrát stane neslučitelnou podporou a následně bude vrácena.
(79) Toto je také důvod, proč všechna rozhodnutí Komise o uvolnění tranží podpory připomínají, že při přijetí této odchylky od pravidel pro provozní podporu platných pro ostatní loděnice Společenství se Komise zavázala Radě, že využije svých kontrolních a vyšetřovacích pravomocí pro zajištění, že loděnice v nových zemích obdrží pouze podporu "nezbytnou pro to, aby nebyla ohrožena restrukturalizace loděnice".
Není možné zpochybňovat, že koncept podpory, poskytnuté v podobě paušální částky, předložený Německem po dokončení restrukturalizace není v souladu s ustanoveními směrnic Rady ani s rozhodnutími Komise.
Nesprávný výklad pravidel pro státní podporu
(80) Před přijetím rozhodnutí o poskytnutí podpory Německo předložilo Komisi kopii nabývací dohody mezi společnostmi THA a Kvaerner Warnow Werft.
Podle Německa tento dokument plně informoval Komisi o ustanovení o podpoře, která byla poskytnuta jako paušální částka.
Německo však nevysvětluje, jakým způsobem taková dohoda mezi THA a Kvaerner Warnow Werft zavazuje třetí stranu, jmenovitě Komisi.
(81) Kromě toho se Německo odvolává na svůj dopis předložený Komisi, kterým dne 28. května 1993 poskytlo Komisi další informace týkající se privatizace východoněmeckých loděnic.
Hlavním účelem tohoto sdělení bylo vysvětlit potřebu provozní podpory na pokrytí ztrát vyplývajících ze smluv a na pokrytí ztrát z částečné zaměstnanosti.
Německo také připomnělo, že v souladu s nabývacími dohodami se nepředpokládá náhrada vzniklých škod oproti důkazu o platbě, aby se zabránilo neekonomickému řízení podniku.
Cílem THA bylo převést finanční rizika dalších ztrát na investora.
Z tohoto důvodu bylo nutné co možná nejpřesněji předem stanovit předpokládané ztráty loděnic, včetně společnosti Warnow Werft.
(82) Německo dále vysvětlilo, že jako protiváha bylo dohodnuto, že investor by v případě výhodnějšího vývoje nákladů, což však není příliš pravděpodobné, z této situace profitoval.
Tento mechanismus měl motivovat investora k co nejrychlejšímu přechodu loděnic do podmínek tržního hospodářství.
(83) Toto je přesně důvod, proč Komise ve svém rozhodnutí ze dne 17. ledna 1994 ještě jednou zopakovala závazky Německa, které už byly jednoznačně stanoveny v prvním rozhodnutí sděleném Německu dopisem ze dne 3. března 1993.
Kromě toho se Komise rozhodla odpovědět formou rozhodnutí, tj. formou napadnutelného právního aktu, které se mohlo stát konečným.
S uvážením skutečnosti, že Německo zná pravidla pro státní podporu a základní informace o tomto případu, Komise nemůže přijmout nesprávný výklad Německa ohledně schvalovacích rozhodnutí Komise z let 1993 a 1994.
V tomto rozhodnutí bylo jasně zdůrazněno, že Komise využije své kontrolní a vyšetřovací pravomoci, aby zajistila, že loděnice obdrží pouze podporu nezbytnou pro jejich restrukturalizaci.
Výše podpory obdržená KWW
(84) Německo i KWW ve svých připomínkách tvrdí, že sporná částka ve výši 60,988 milionů EUR (119,284 milionů DM) je součástí celkové provozní podpory schválené rozhodnutími Komise, která byla sdělena Německu v březnu 1993 a lednu 1994 a jejíž slučitelnost nemůže být následně opětovně přehodnocena.
Dále poznamenávají, že ne všechny částky, které Komise schválila jako podporu, jsou ve skutečnosti podporou.
Část restrukturalizačních nákladů pokryla loděnice z vlastních zdrojů, které se objevily jako položky v rozvaze.
Pouze částka 29,812 milionů EUR (58,309 milionů DM) provozní podpory byla vyplacena v hotovosti.
(85) Komise uvádí, že celková podpora v sobě zahrnuje peněžní i nepeněžní podporu.
Nepeněžní podporu představuje převod majetku na novou společnost – převod některých dlouhodobých a krátkodobých aktiv – společně s méně než poměrným převodem finančních závazků.
Nicméně, způsob vyplacení podpory není rozhodující, co se týče povahy podpory.
Komise ve svých dvou rozhodnutích schválila celkovou částku provozní podpory ve výši 380,9 milionů EUR (745 milionů DM) a část této podpory byla vyplacena hotově a část nepeněžně.
Obě rozhodnutí nebyla Německem ani zvýhodněnou loděnicí.
Tato rozhodnutí jsou závazná pro Německo, zvýhodněný podnik a Komisi samotnou.
Kromě toho je nutné uvést, že celková částka podpory poskytnutá v hotovosti jasně překračuje spornou částku ve výši 60,988 milionů EUR (119,284 milionů DM).
Zvýhodněný podnik by musel do dvou měsíců v souvislosti s těmito rozhodnutími vznést námitku, pokud zjistil, že hodnocení nebylo správné, jak je to uvedeno v čl. 230 odst.
(86) Bod 7.6.2 privatizační dohody zní takto: "Předpokládaná rozvaha musí odrážet zvláštní příjem ve výši 435,5 milionů DM určený na financování vyrovnávacích investic, které měla společnost zrealizovat během období restrukturalizace a zvláštní příjem výši 450 milionů DM, určený na financování ztrát, které společnosti utrpí během období restrukturalizace kvůli výpadkům ve výrobě a ostatních ztrát v důsledku prozatímní nedostatečné konkurenceschopnosti společnosti."
Z toho vyplývá, že platba ve výši 450 milionů DM na pokrytí ztrát byla podmínkou pro získání podniku Warnow Werft, která byla vzata v úvahu v předpokládané rozvaze.
Z tohoto důvodu předpokládaná rozvaha obsahuje položky, které nebyly přímými prvky převedeného majetku, ale které společnost KWW obdržela na pokrytí ztrát vyplývajících ze smluv na stavbu lodí.
Tyto položky představují státní podporu.
(87) Skutečnost, že část podpory byla vyplacena nepeněžně, je objasněna v rozhodnutí Komise, jež bylo sděleno spolkové vládě dne 17. ledna 1994: "617,1 milionů DM provozní podpory, z tohoto 113,5 milionů DM k vyplacení v hotovosti, 66,9 milionů DM na podporu konkurenceschopnosti a 46,6 milionů DM na pokrytí části ztrát ze smluv podepsaných po 1. červenci 1990…".
To ukazuje, že většinová část provozní podpory schválené Komisí tímto rozhodnutím, konkrétně částka 257,4 milionů EUR (503,6 milionů DM), byla schválena jako nepeněžní podpora.
(88) KWW se nemůže odvolávat na skutečnost, že nikdy nenapadla tato rozhodnutí v částech týkajících se nepeněžní podpory, protože Komise poskytla kladné rozhodnutí.
Kvalifikování převodu majetku jako státní podpora spočívala na KWW tak, že bylo přípustné odvolání proti rozhodnutí, pokud s ním KWW nesouhlasila.
Komise ohodnotila opatření jako podporu a prověřila její slučitelnost se společným trhem.
To znamená, že Komise byla schopna stanovit podmínky a akceptovat závazky Německa, které mají přímý vliv na činnost příjemce.
Za takovéto situace se žádost o anulování rozhodnutí považuje za přijatelnou [8].
(89) Komise provedla hloubkovou analýzu výše podpory, kterou společnost KWW obdržela po schválení podpory na základě všech dostupných informací.
Po prověření předprivatizační rozvahy, rozvahy při převzetí podniku, zpráv o přelévání podpory od auditorské společnosti Arthur Anderson, privatizačního postupu a privatizační dohody se zdá, že loděnice neobdržela provozní podporu, která by odpovídala zproštění se starých závazků ve výši 42,1 milionů EUR (82,4 milionů DM), jak to bylo schváleno v rozhodnutí Komise ze dne 3. března 1993.
(90) Takovéto zproštění se závazků by představovalo státní podporu pouze v případě, že by aktiva nebyla zatížena starými závazky (nebo pokud by aktiva přešla na příjemce podpory při vytvoření nové společnosti, jak je to v tomto případě).
Nicméně rozvaha KWW při převzetí podniku neobsahuje převod aktiv osvobozených od závazků ve výši, která by odpovídala tomuto zproštění se závazků a která by představovala tuto provozní podporu.
Protože půjčka, která byla odpuštěna těsně před provedením privatizace, byla závazkem WW (státní loděnice), potom stát, jakožto předchozí vlastník společnosti, byl jediným příjemcem podpory a nepřevedl tuto výhodu na nový podnik.
Proto loděnice zjevně nečerpala výhody z této provozní podpory, kterou Komise před tím schválila.
(91) Konečně, podle zprávy o přelévání podpory, nebyly na KWW převedeny smlouvy na stavbu speciálních "kontejnerových lodí" (Kassettenschiffe).
Přestože kompenzace ztrát na tyto smlouvy byla započtena do provozní podpory ve výši 315,5 milionů EUR (617,1 milionů DM), jak byla schválena Komisí dne 17. ledna 1994, společnost KWW nebyla povinna tyto smlouvy provádět.
V tom případě nemohla společnost KWW obdržet kompenzace za předpokládané ztráty z těchto smluv.
Proto neexistuje důvod vyplácet KWW kompenzaci za to, že neobdržela tuto podporu ve výši 17,7 milionů EUR (34,6 milionů DM).
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 12 až 20, tato částka nebyla zahrnuta v pokrytí ztráty ve výši 230,08 milionů EUR (450,0 milionů DM) uvedeném ve zprávě o přelévání podpory.
(92) Společnost KWW obdržela 8 milionů EUR (15,6 milionů DM) minus investiční podporu od země Mecklenburg-Vorpommern.
Podpora konkurenceschopnosti
(93) KWW a Německo dále uvádějí, že pokud by Komise přesto došla k závěru, že rozdíl mezi odhadovanými a skutečnými ztrátami představuje státní podporu, potom by v každém případě byl tento rozdíl menší než částka, kterou uvádí Komise.
Částka 31,955 milionů EUR (62,5 milionů DM) na podporu konkurenceschopnosti nebyla určená jako obvykle na kompenzaci ztráty, ale na kompenzaci nevýhod, kterým čelily všechny německé loděnice v důsledku svého umístění v Německu a v Evropě.
(94) Komise uvádí, že privatizační dohoda a příslušná zdůvodnění k privatizaci, jak bylo uvedeno dříve, obsahovaly podrobné rozpočty podpory pro restrukturalizaci loděnice.
Tyto dokumenty stanovují celkovou částku podpory určenou na kompenzaci ztrát během restrukturalizace ve výši 285,096 milionů EUR (557,6 milionů DM).
Tato částka obsahovala 230,091 milionů EUR (450 milionů DM) na kompenzaci ztráty, 37,32 milionů EUR (73 milionů DM) podpory konkurenceschopnosti a 17,69 milionů EUR (34,6 milionů DM) na ztráty, které vyplývaly z jedné dosud nevyřízení zakázky převzaté společností Treuhandanstalt.
(95) Pod položkou "podpora konkurenceschopnosti" obdržela společnost KWW pouze 31,955 milionů EUR (62,5 milionů DM) namísto schválených 37,3 milionů EUR (73 milionů DM).
Částka pro "podporu konkurenceschopnosti" byla schválena pro účely pokrytí ztrát během restrukturalizace.
Z tohoto důvodu Komise zařadila kompenzaci za nevyplacenou podporu konkurenceschopnosti do celkové částky schválené pro kompenzaci ztrát.
(96) I kdybychom se chtěli řídit tvrzením společnosti KWW, nemělo by to žádný vliv na hodnocení Komise.
Je nesporné, že společnost KWW obdržela podporu klasifikovanou jako podpora konkurenceschopnosti.
Ať už je tato podpora zařazena do kompenzace ztráty nebo nikoliv, podpora konkurenceschopnosti představovala příjem a zmírnila ztráty.
Následně vyplynulo, že vznikla menší potřeba provozní podpory na kompenzaci ztrát.
Tvrzení společnosti KWW, že by se zcela neměl brát ohled na podporu konkurenceschopnosti, není podpořeno žádným vážným důvodem a je nutné je zamítnout.
Kontrolní a vyšetřovací pravomoci
(97) Německo také zpochybňuje kontrolní pravomoci Komise za účelem stanovení, zda byla podpora využita pro účely, pro které byla poskytnuta.
Komise uvádí, že v rozhodnutích Komise, kterými se schvaluje podpora, je jasně uvedeno, že Komise využije svých kontrolních a vyšetřovacích pravomocí, aby zajistila, že loděnice v nových zemích obdrží pouze podporu nezbytnou pro jejich restrukturalizaci.
(98) Komise nesouhlasí s Německem, že věta uvedená v rozhodnutích Komise, která se odvolává na kontrolní a vyšetřovací pravomoci Komise, se týká pouze období, ve kterém probíhalo hodnocení odhadů a kdy byly uvolněny tranže podpory.
V této souvislosti je nutné připomenout jak specifické okolnosti tohoto případu, především znění směrnice 92/68/EHS, podle kterého musela být provozní podpora vyplacena do konce roku 1993, tak i skutečnost, že stejná směrnice ukládá oznamovací povinnosti spolkové vládě.
S uvážením těchto skutečností je možné závazek Komise Radě chápat jedině tak, že Komise přezkoumá, zda se podpora skutečně omezila na minimum nezbytné pro provedení restrukturalizace.
10a odst. 2 písm. d) směrnice 90/684/EHS bylo Německo povinno předložit Komisi důkaz ve formě výročních zpráv sestavených nezávislým auditorem, že platby podpory se přísně omezují na loděnice situované na území bývalé NDR.
Tyto takzvané zprávy o přelévání podpory byly před kládány Komisi do konce restrukturalizačního období (tedy do konce roku 1995) za účelem sledování, zda byla podpora využita výhradně pro KWW.
Kromě těchto informací tyto zprávy obsahovaly také informace o konkrétním použití podpory.
(100) Německo tvrdí, že skutečnost, že Německo předložilo Komisi zprávu po schválení podpory, zejména ve formě takzvané zprávy o přelévání podpory, v žádném případě nedává Komisi právo prověřovat opakovaně nezbytnost podpory.
Zprávy o přelévání podpory byly předkládány za účelem prokázání, že nedocházelo k přelévání podpory z loděnice do jiných podniků.
Nicméně smyslem a účelem těchto zpráv nebylo ukázat skutečnou výši ztrát.
Informace o použití podpory, obsažené v těchto zprávách s uvážením účelu kontrol přelévání podpory, byly určeny pouze pro průhledné prokázání, že podpora nebyla převedena na investora nebo jiné loděnice.
(101) Německo nebere na vědomí skutečnost, že obě schvalovací rozhodnutí stanovují závazky pro poskytnutí provozní podpory na pokrytí ztráty, které by měly vyloučit přeplacení kompenzace.
V souvislosti s těmito ustanoveními se zdá být další diskuse o sledovacích pravomocech Komise zbytečnou, pokud uvážíme, že není možné vážným způsobem zpochybňovat, že Komise je oprávněna a dokonce i povinna stanovovat následky vyplývající z nedodržování závažných podmínek pro schvalování rozhodnutí o státní podpoře.
V takových případech musí Komise trvat na vrácení podpory, která není slučitelná se společným trhem nebo je neoprávněná, to znamená poskytnutá bez schválení Komisí.
(102) Komise souhlasí s Německem v tom, že účelem zpráv o přelévání podpory bylo prokázat, že podpora určená pro restrukturalizaci podniku nebyla přelita do jiných podniků, jako například do mateřské společnosti podniku.
V souladu se schvalovacími rozhodnutími zahrnovala kontrola použití podpory pro určené účely, aby bylo zajištěno, že veškerá podpora je využita výhradně na restrukturalizaci loděnice.
(103) Řádné použití podpory pro účely, pro které byla podpora poskytnuta, bylo hlavní součástí kontroly.
To také dokazuje struktura a obsah zpráv o přelévání podpory, ve kterých tvoří důležitou součást vysvětlení použití obdržené podpory.
Těmto informacím se přikládá taková důležitost, že byly zařazeny do zpráv, aby měla Komise možnost plnit své závazky vůči Radě a v souladu se schvalovacími rozhodnutími přezkoumat použití podpor.
Časové období šetření prováděného Komisí
(104) Dalším společným argumentem společnosti KWW a Německa je, že Komise si již od roku 1996, tj. v době přeložení poslední zprávy o přelévání podpory Komisi, byla vědoma, že skutečné ztráty byly podstatně nižší než ztráty odhadované.
Nicméně Komise zahájila šetření v této věci až v roce 1999.
(105) Komise uvádí, že jak již je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, poslední zpráva o přelévání podpory se týká pouze období do 31. prosince 1995.
Příloha 2 strana 1 této zprávy obsahuje tabulku podpory obdržené do 31. prosince 1995.
Podle této tabulky se uvádí, že podpora použitá pro kompenzaci ztrát k tomuto dni činila 256,817 milionů EUR (502,291 milionů DM), zatímco obdržená podpora činila 262,0 milionů EUR (512,5 milionů DM).
Jelikož bylo možné, že chybějících 5 milionů EUR mohlo být nezbytných po 31. prosinci 1995, protože se do té doby ještě neprojevily všechny ztráty vyplývající ze smluv podepsaných do 31. prosince 1993, Komise neviděla důvod zasahovat.
(106) Komise v době předložení poslední zprávy o přelévání podpory nemohla vědět, že rozdíl mezi skutečnými a odhadovanými ztrátami byl ve skutečnosti o tolik vyšší, než jak to bylo uvedeno v poslední zprávě, konkrétně 60,988 milionů EUR (119,284 milionů DM) namísto 5 milionů EUR.
Protože Německo a společnost KWW neinformovaly Komisi o této změně okolností v roce 1997, kdy obdržely závěrečnou zprávu od nezávislého auditora, Komise neznala skutečnou situaci.
Komise se s touto skutečností seznámila teprve v červenci 1999, když na vlastní žádost obdržela od Německa výkaz auditora ze dne 25. dubna 1997 dopisem ze dne 30. června 1999.
Protože tento výkaz byl určený pouze Německu a nikdy Komisi nebyl předložen, Komise před červencem 1999 neznala skutečnou situaci.
V této souvislosti chce Komise zdůraznit, že Německo nepředložilo žádný důkaz ke svému tvrzení, že o tom Komise byla informována.
Použití podpory v souladu s jejím účelem
(107) Společnost KWW tvrdí, že poskytnuté finanční prostředky na restrukturalizaci byly použity v souladu se svým účelem, protože rozhodnutí Komise neschválila podporu konkrétně pro kompenzaci ztráty.
Spíše byla schválena pouze obecná provozní podpora.
Podpora byla použita na restrukturalizaci loděnice, a tedy v souladu se svým účelem.
(108) Komise konstatuje, že obě rozhodnutí Komise sdělená Německu v březnu 1993 a lednu 1994 uvádí částky, které byly schváleny jako částky určené na kompenzace ztrát.
První rozhodnutí schvaluje výslovně 6 milionů EUR (11,7 milionů DM) a druhé rozhodnutí schvaluje výslovně 23,82 milionů EUR (46,6 milionů DM) na pokrytí části ztrát vyplývajících ze smluv podepsaných po 1. červenci 1990.
Tyto částky byly určeny na kompenzaci konkrétních ztrát, ale přestože použití ostatní provozní podpory nebylo specifikováno výslovně na pokrytí ztrát, nemůže to znamenat, že podpora byla určena pro jiné účely.
Ve sdělení byl účel poskytnutí těchto částek jasně definovaný jako kompenzace ztrát.
(109) Komise konstatuje, že privatizační dohoda a průvodní dokumenty obsahovaly podrobný výčet různých kategorií podpory.
Částka určená na kompenzace ztrát v tomto dokumentu představuje částku 285 milionů EUR (557,6 milionů DM) pro období restrukturalizace.
Stejné rozdělení podpor do různých kategorií je zachováno i ve zprávách o přelévání podpory, které tvořily základ pro sledování použití podpory pro různé účely restrukturalizace Komisí tak, jak byla tato podpora Komisí schválena.
Rozhodnutí Komise sdělená Německu v březnu 1993 a lednu 1994 schválila provozní podporu, která byla specificky přidělena na kompenzaci ztrát během restrukturalizace.
(110) Komise bere v úvahu skutečnost, že hotovostní využití rezerv na nájemní záruky ve výši (…) [9] EUR ((…) DM) a záruky na vlastní majetek ve výši (…) EUR ((…) DM) – celkem (…) EUR ((…) DM) – nebyly ve zprávách o přelévání podpory zohledněny.
Tyto výdaje, které nebyly správně přičleněny ke smlouvám na stavbu lodí, byly uskutečněny teprve po konci roku 1995.
Nicméně, i kdyby tyto výdaje byly brány v úvahu, byly by ztráty během restrukturalizace podstatně nižší než podpora schválená na jejich pokrytí.
(111) Přestože Komise může zohlednit náklady, které vznikly kvůli zárukám za nájmy a vlastní jmění, které jsou spojeny se zvláštními smlouvami a v souladu s definicí nastanou až po dodání lodí, nemůže být stejné odůvodnění použito na restrukturalizační náklady vzniklé po prosinci 1995.
Privatizační dohoda ve skutečnosti jasně stanovila, že společnost musí zaměstnat určitý minimální počet zaměstnanců do konce roku 1995.
Pokud by tento závazek nebyl splněn a bylo by zaměstnáno méně osob, předpokládaly se vysoké peněžní pokuty.
Veškerá podpora na uzavření podniku a podpora na pokrytí ztrát schválená Komisí se týkaly pouze období restrukturalizace končící v prosinci 1995.
Z tohoto důvodu bylo od začátku jasné, že pokud společnost KWW chtěla propustit zaměstnance, které již nepotřebovala, musela počkat do konce roku 1995 a že tyto náklady nemohly být zahrnuty do podpory na uzavření podniku a provozní podpory.
Tento časový rámec byl zcela jasný od začátku privatizace.
Za prvé, není možné měnit tuto logiku a přidělit restrukturalizační náklady vzniklé po prosinci 1995 ke smlouvám provedeným před tímto datem.
Za druhé, restrukturalizace, která proběhla po roce 1995, samozřejmě nevedla k nižším ztrátám ze smluv o stavbě lodí provedených před tímto rokem.
Za třetí, ustanovení privatizační dohody, kterým se společnost zavázala zaměstnat určitý počet zaměstnanců, představuje zvláštní závazek, který není možné spojovat s určitými smlouvami.
(112) Co se týče tvrzení společnosti KWW, že podpora byla použita na restrukturalizaci podniku a tím v souladu s jejími cíly, Komise uvádí, že protože skutečné ztráty vzniklé během restrukturalizace byly nižší, než podpora vyplacená na jejich pokrytí, mohl být tento přeplatek použit na jiné účely.
Nicméně, podle informací, které má Komise k dispozici, všechny ostatní kategorie podpory, pro které byla schválena podpora na restrukturalizaci, byly vyčerpány, protože celá podpora schválená pro tyto účely byla plně využita.
Protože výše a účel této podpory byly přísně omezeny, nezbyl žádný prostor na použití další podpory pro účely restrukturalizace.
(113) Protože nebylo předloženo další vysvětlení ze strany společnosti KWW nebo Německa o skutečném použití zbývající částky 55,423 milionů EUR (108,399 milionů DM) a v souladu s informacemi, které má Komise k dispozici, dospěla Komise k závěru, že podpora ve výši 55,423 milionů EUR (108,399 milionů DM) nebyla použita pro účely, pro které byla schválena Komisí.
Výše nadbytečně vyplacené podpory
(114) V souladu s rozhodnutími Komise, kterými se schvaluje podpora, obdrží loděnice pouze podporu, která je nezbytná pro jejich restrukturalizaci a Komise se zavazuje sledovat plnění tohoto ustanovení.
Z tohoto důvodu je možné považovat pouze kompenzaci skutečných ztrát za slučitelnou s rozhodnutími Komise, kterými se schvaluje podpora.
(115) Komise uvádí, že pouze podpora, která byla poskytnuta v souladu s rozhodnutími Komise, kterými se schvaluje podpora a která splňuje podmínky takovéto podpory, včetně účelu, pro který byla podpora poskytnuta, může být považována za slučitelnou s rozhodnutími Komise a tím i se společným trhem.
Z tohoto důvodu podpora, která nesplňuje tyto podmínky, automaticky spadá mimo oblast působnosti schvalovacích rozhodnutí a považuje se za neslučitelnou.
(116) S uvážením výše uvedeného dochází Komise k závěru, že celková částka podpory, schválené Komisí pro společnost KWW na její restrukturalizaci byla 637,5 milionů EUR (1246,9 milionů DM).
Co se týče provozní podpory, Komise poznamenává, že společnost KWW neobdržela částku 42,1 milionů EUR (82,4 milionů DM) odpovídající vzdání se vyrovnání starých závazků a že společnost KWW obdržela o 5,4 milionů EUR (10,5 milionů DM) menší "podporu konkurenceschopnosti", než bylo schváleno.
(117) Protože společnost KWW nesplnila smlouvy na stavbu speciálních "kontejnerových lodí" (Kassettenschiffe), nemohla obdržet kompenzaci za ztráty vyplývající z těchto smluv.
Jak to už bylo vysvětleno, z tohoto důvodu nebereme v úvahu nevyplacení této podpory.
(118) Komise poznamenává, že v souladu se zprávou auditora o podpoře obdržené společností KWW do 31. prosince 1995, KWW obdržela 230,08 milionů EUR (450 milionů DM) přímo na kompenzaci ztráty a 31,95 milionů EUR (62,5 milionů DM) jako kompenzaci za neobdrženou podporu konkurenceschopnosti, celkem 262 milionů EUR (512,5 milionů DM).
(119) Komise dále poznamenává, že dokumenty předložené Německem dopisem ze dne 30. června 1999, včetně prohlášení auditora ze dne 25. dubna 1997, ukazují, že ztráty, které mají být pokryty pomocí schválené podpory činily pouze 201,048 milionů EUR (393,216 milionů DM) ke dni 31. prosince 1996.
S uvážením výše uvedených dodatečných ztrát z některých záruk se tato částku zvyšuje o (…) EUR ((…) DM) na 206,613 milionů EUR (404,101 milionů DM).
(120) S uvážením výše uvedených bodů Komise poznamenává, že informace, jež má k dispozici, ukazují, že společnost KWW obdržela částku 262,037 milionů EUR (512,5 milionů DM) podpory na kompenzaci ztrát během restrukturalizace, zatímco skutečné ztráty činily pouze 206,613 milionů EUR (404,101 milionů DM).
To ukazuje, že společnost KWW obdržela 55,423 milionů EUR (108,399 milionů DM) přeplatku provozní podpory na kompenzaci ztráty.
(121) Nicméně Komise bere na vědomí, že společnost Kvaerner neobdržela částku 42,1 milionů EUR (82,4 milionů DM) provozní podpory na restrukturalizaci, která byla schválená Komisí.
Tuto částku lze odečíst od přeplatku podpory na kompenzaci ztráty.
Skutečnost, že se nadbytečně vyplacená podpora na vyrovnání ztrát ze smluv a nevyplacená podpora navzájem započítávají, je v souladu se závazkem Komise uvedeným ve schvalovacích rozhodnutích, který má zajistit, že příjemce obdrží pouze podporu, která je nezbytná pro restrukturalizaci.
Na základě tohoto odůvodnění je třeba vrátit pouze částku 13293077 EUR (25999000 DM).
Vysvětlení domnělé půjčky ve výši 400 milionů DEM poskytnuté KWW společnosti Kvaerner a. s.
(122) Přestože Komise nezahájila řízení o tomto bodě, společnost KWW poskytla toto vysvětlení finančního pohybu ve výši přibližně 400 milionů DM (205 milionů EUR), který byl ohlášen v německém tisku dne 12. června 1999 a který vedl k požadavku Komise o poskytnutí dalších informací (viz odstavec 1).
(123) Skupina Kvaerner zavedla systém "cash pooling", ve kterém se sloučily všechny přicházející finanční prostředky a z něhož byly prováděny veškeré peněžní platby závazků a jiné platby.
Společnost KWW se stala součástí systému "cash pooling" v roce 1998.
Příspěvky od KWW do systému "cash pooling" měly formu návratných půjček ze strany KWW mateřské společnosti Kvaerner a. s.
(124) K zavedení koncentrace společných vkladů ("cash concentration") společností Kvaerner a. s. je nutné poznamenat následující: …
(125) "Cash pooling" vykazoval pro KWW v červnu 1999 vrcholnou hodnotu ve výši 172,877 milionů EUR (do tisku se dostala vyšší, nesprávná částka ve výši 200 milionů EUR), z čehož (…) EUR sloužilo jako dodatečné ručení za záruky.
Závazky společnosti KWW se následně vyrovnávaly přímo z koncentrace hotovostních vkladů ("cash concentration"), a snížily tak částku z koncentrace hotovostních vkladů o (…) EUR, takže jako "volné" hotovostní prostředky zůstala částka přibližně (…) EUR.
(126) Celkové disponibilní hotovostní prostředky pocházely z pozitivních peněžních toků v období od roku 1996 až 1998, plateb od vlastníků lodí za dodávky v roce 1998 a na začátku roku 1999 a objemných zálohových plateb, které je možno přiřadit velkým zakázkám na výrobu lodí (takovéto platby od poloviny roku 1998 do června 1999 činily (…) EUR).
Přechodný charakter tohoto vrcholu stavu hotovostních prostředků v červnu 1999 a vzájemná souvislost se zálohovými platbami se prokazují také skutečností, že na konci roku 1999 celková koncentrace hotovosti ve prospěch KWW činila pouze (…) EUR, zatímco zálohové platby, které se daly přiřadit novým zakázkám, činily v tuto dobu (…) EUR.
(127) Tyto prvky ukazují, že peněžní pohyb, o kterém německý tisk informoval v roce 1999, nebyl důsledkem nadbytečně vyplacené podpory poskytnuté během restrukturalizačního období do konce roku 1995.
VI. TRVÁNÍ ŘÍZENÍ
(128) Jak je již uvedeno v rozhodnutí Komise o zahájení řízení, německý tisk informoval dne 12. června 1999, že loděnice Kvaerner Warnow Werft poskytla půjčku ve výši přibližně 400 milionů EUR své mateřské společnosti Kvaerner a. s.
Dopisem ze 16. června 1999 si Komise od Německa vyžádala podrobné informace o původu peněžních prostředků, aby se přesvědčila, že tyto peněžní prostředky nepochází ze zbytků podpory vyplacené podniku v letech 1993–1995, nebo neobsahují jakékoli jiné prvky podpory.
Německo poskytlo všechny požadované informace dopisem ze dne 16. září 1999 (viz také body I.1 a I.2 rozhodnutí o zahájení řízení).
(129) Prostřednictvím dopisu ze dne 29. února 2000 Komise oznámila Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst.
2 smlouvy o ES v souvislosti s výše uvedenou podporou [10]. Soudní dvůr Evropských Společenství vynesl ve spojených případech C-74/00 P a C-75/00 P [11], že "základní požadavek právní jistoty zabraňuje Komisi, aby čekala neomezenou dobu, než využije své pravomoci".
V daném případě by to nemělo být relevantní, protože nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [12], obsahuje ustanovení o trvání šetření.
7 odst. 7 "Komise vyvine nejvyšší úsilí, aby přijala rozhodnutí ve lhůtě 18 měsíců od zahájení řízení. … Po uplynutí lhůty uvedené v odstavci 6 Komise rozhodne ve lhůtě dvou měsíců na základě jí dostupných informací, pokud o to dotyčný stát požádá".
Komise uvádí, že Německo nepožádalo o použití tohoto ustanovení.
(130) Kromě toho Německo dopisem ze dne 4. června 2003 a mateřská společnost zvýhodněné společnosti, jejíž žádost podpořilo norské ministerstvo průmyslu a obchodu doprovodným dopisem ze dne 5. ledna 2004, požádaly Komisi, aby se svým rozhodnutím počkala do doby, než soud vynese rozsudek k případu C-181/02 P [13].
Společnost KWW z tohoto důvodu nemůže uplatňovat tvrzení, že byl porušen "základní požadavek právní jistoty", protože pokračovala v jednáních s Komisí a v květnu 2004 dokonce předložila nové, ale ne příliš přesvědčivé dokumenty.
VII. ZÁVĚR
(131) Komise zdůrazňuje, že nejen rozhodnutí, kterými byla schválena státní podpora pro společnost Kvaerner Warnow Werft, byla specifická a jedinečná, ale že takové byly i rámcové podmínky vyplývající ze znovusjednocení Německa, které rozhodnutí doprovázely.
Rozhodnutí byla přijata dle zvláštního právního základu, a to článku 10a směrnice 90/684/EHS, kterou se schvalují výjimečně velké podpory.
Rada zároveň stanovila krátkou lhůtu na vyplacení podpory (do 31. prosince 1993).
Protože předpokládané částky podpory byly založeny pouze na hrubých odhadech, schvalovací rozhodnutí zdůrazňovala, že Komise musí zajistit, že loděnice v nových zemích obdrží pouze podporu, která je nezbytná pro jejich restrukturalizaci.
Toto specifické ustanovení o dodatečném kontrolním mechanismu slučitelnosti podpory – která je neobvyklá a výjimečná – bylo realizováno prostřednictvím zpráv o přelévání podpory.
Ty zabezpečovaly, aby žádná jiná společnost než KWW neobdržela podporu, a kromě toho obsahovaly podávání zpráv o přijatých platbách podpory společností Kvaerner a o jejích ztrátách vyplývajících z některých smluv na stavbu lodí, pro které byla schválena státní podpora jako kompenzace.
(132) Protože schvalovací rozhodnutí jasně uváděla, že pouze podpora, která je nezbytná pro restrukturalizaci, představuje slučitelnou podporu a že byl stanoven specifický mechanismus kontroly za účelem sledování vývoje ztrát vyplývajících ze smluv na stavby lodí, nemůže příjemce podpory uplatnit žádnou ochranu důvěry.
Komise nikdy nesdělila, že by – v rozporu se zněním rozhodnutí, jejími závazky Radě a prováděním zvláštního mechanismu kontroly – podpora na kompenzaci ztrát mohla být považována za paušální částku.
Společnost KWW si byla vědoma, že u tak velké částky podpory, jejichž poskytnutí bylo založeno na hrubých odhadech nákladů a jež byla vypočítána v krátkém čase, by paušální částka nebyla v souladu s pravidly důkladné kontroly poskytované podpory.
(133) Komise zastává názor, že částka 13293077 EUR (25999000 DM) provozní podpory poskytnuté Německem společnosti KWW není v souladu s rozhodnutími Komise, která byla sdělena Německu dopisy ze dne 3. března 1993 a 17. ledna 1994, podle kterých mohou loděnice v nových zemích obdržet pouze podporu, která je nezbytná pro jejich restrukturalizaci. Protože pouze taková podpora, která je v souladu s rozhodnutími Komise učiněnými podle směrnice 90/684/EHS, může být považována za slučitelnou se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. e) Smlouvy o ES, Komise dochází k závěru, že částka podpory ve výši 13293077 EUR (25999000 DM) není slučitelná se společným trhem podle článku 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(134) Podle čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 Komise při negativních rozhodnutích rozhodne, že příslušný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby si vyžádal od příjemce protiprávně poskytnutou podporu zpět. Podpora, která má být vyžádána zpět, zahrnuje úroky od data, od kterého byla protiprávní podpora příjemci k dispozici do data jejího navrácení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora poskytnutá Německem ve prospěch společnosti Kvaerner Warnow Werft GmbH ve výši 13293077 EUR (25999000 DM) není slučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Německo učiní všechna nezbytná opatření, aby od příjemce vyžádalo zpět protiprávně poskytnutou podporu uvedenou v článku 1.
2. Požadování podpory zpět proběhne podle vnitrostátních právních předpisů za předpokladu, že umožňují okamžitý výkon tohoto rozhodnutí.
3. Na částky, které jsou požadovány zpět, se uplatní úroky od data, od kterého měl příjemce protiprávně poskytnutou podporu poprvé k dispozici až do jejího skutečného navrácení.
4. Úroky se vypočítají na základě referenční úrokové míry, která platila pro výpočet ekvivalentu dotací regionální podpory v den prvního poskytnutí podpory.
5. Úroková míra podle odstavce 4 se vypočítá na celé období uvedené v odstavci 3 podle vzorce na výpočet úroků.
Pokud od doby prvního poskytnutí podpory a doby vyžádání podpory zpět uplynulo více než pět let, bude úroková míra vypočtena znovu v pětiletých intervalech, přičemž se jako základ stanoví úroková míra platná v době nového výpočtu.
Článek 3
Do dvou měsíců od doručení tohoto rozhodnutí Německo informuje Komisi o tom, jaká byla učiněna, popř. naplánována opatření za účelem splnění tohoto rozhodnutí.
Tato informace musí zahrnovat informace požadované ve formuláři obsaženém v příloze.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí 90/255/EHS, pokud jde o zápis ovcí a koz samčího pohlaví do přílohy plemenné knihy
(oznámeno pod číslem K(2005) 1409)
(Text s významem pro EHP)
(2005/375/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/361/EHS ze dne 30. května 1989 o čistokrevných plemenných ovcích a kozách [1], a zejména na druhou odrážku článku 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 90/255/EHS ze dne 10. května 1990 o kritériích pro zápis čistokrevných plemenných ovcí a koz do plemenných knih [2] stanoví, že chovatelská sdružení nebo organizace mohou rozhodnout o zápisu zvířat samčího pohlaví některých plemen, která jsou uvedena v uzavřeném seznamu v příloze plemenné knihy.
(2) Zjistilo se, že tento seznam není praktický a pružný a že by měl být nahrazen pružným postupem, podle kterého si chovatelské organizace mohou vybrat, pokud jde o využití nutných genetických zdrojů, v rámci jasně vymezeného a dohlíženého šlechtitelského programu.
(3) Je v zájmu ochrany živočišných genetických zdrojů, aby bylo schváleným chovatelským organizacím nebo sdružením povoleno zakládat v případě potřeby přílohy plemenných knih pro zvířata samčího pohlaví, která nesplňují kritéria pro zápis do hlavní části, ale jsou hodnotná pro zachování plemene.
(4) Pravidla o zapisování některých zvířat samčího pohlaví do přílohy plemenné knihy a o povolení zápisu potomků takových zvířat samčího pohlaví do hlavní části plemenné knihy by měla být dostatečně přísná a nediskriminující; za tímto účelem by měla být předložena k předběžnému schválení příslušnému orgánu uvedenému v rozhodnutí Komise 90/254/EHS ze dne 10. května 1990, kterým se stanoví kritéria pro schvalování chovatelských organizací a sdružení, které vedou nebo zakládají plemenné knihy pro čistokrevné plemenné ovce a kozy [3].
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 90/255/EHS se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí č. 201
ze dne 15. prosince 2004
o vzorových formulářích potřebných pro aplikaci nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 a č. 574/72 (řady E 400)
(Text s významem pro EHP a pro dohodu mezi EU a Švýcarskem)
(2005/376/ES)
SPRÁVNÍ KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ,
s ohledem na čl. 81 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, samostatně výdělečně činné osoby a jejich rodinné příslušníky pohybujících se v rámci Společenství [1], podle kterého je povinností Správní komise řešit veškeré administrativní otázky vyplývající z nařízení (EHS) č. 1408/71 a souvisejících nařízení,
s ohledem na čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 [2], které stanovuje postupy při provádění nařízení (EHS) č. 1408/71, podle kterého je povinností Správní komise navrhnout vzory dokumentů potřebných pro provádění nařízení (EHS) č.1408/71 a (EHS) č. 574/72,
s ohledem na rozhodnutí č. 146 ze dne 10. října 1990 týkající se výkladu čl. 94 odst. 9 nařízení (EHS) č. 1408/71 [3],
s ohledem na rozhodnutí č. 155 ze dne 6. července 1994 o vzorových formulářích potřebných pro provádění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72 (E 401 až 411) [4],
s ohledem na rozhodnutí č. 157 ze dne 1. července 1995 o vzorových formulářích potřebných pro provádění nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72 (E 401 až 411) [5],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozšíření Evropské unie 1. května 2004 vyžaduje, aby byly přizpůsobeny formuláře řady E 400.
(2) Smlouva o Evropském hospodářském prostoru (Smlouva o EHP) ze dne 2. května 1992, doplněná protokolem ze dne 17. března 1993, příloha VI, implementuje nařízení (EHS) č. 1408/71 a (EHS) č. 574/72 do Evropského hospodářského prostoru.
(3) Evropské společenství a jeho členské státy a Švýcarská konfederace uzavřely dohodu o volném pohybu osob (Švýcarská dohoda), která vstoupila v platnost dne 1. června 2002. Příloha II dohody odkazuje na nařízení (EHS) č.
1408/71 a (EHS) č. 574/72.
(4) Z praktických důvodů jsou formuláře používané v rámci EU a podle Smlouvy o EHP a Švýcarské dohody stejné,
ROZHODLA TAKTO:
1. Rozhodnutí č. 155 se ruší a vzorové formuláře E 401, E 402, E 403, E 404, E 405, E 406, E 407, E 411, vytvořené ve zmíněném rozhodnutí, jsou nahrazeny vzorovými formuláři připojenými k tomuto dokumentu.
2. Vzorový formulář E 413F vytvořený v rozhodnutí č. 146 se ruší.
3. Rozhodnutí č. 157 se ruší.
4. Příslušné instituce členských států zpřístupní dotčeným stranám formuláře, podle připojených vzorových formulářů.
Tyto formuláře jsou k dispozici v úředních jazycích Společenství a vystavené takovým způsobem, aby se různé verze přesně překrývaly, a umožnily tak všem adresátům, aby obdrželi formulář vytištěný v jejich vlastním jazyce.
5. Toto rozhodnutí se použije od prvního dne měsíce následujícího po jeho zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externí auditory Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique a Bank of Greece
(2005/377/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na článek 27.1 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky ECB/2005/7 a ECB/2005/8 ze dne 7. dubna 2005 Radě Evropské unie o externích auditorech Bank of Greece [1] a Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank Eurosystému ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.
(2) Funkční období současných externích auditorů Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique (dále jen „NBB/BNB“) skončilo a nebude prodlouženo.
Proto je nezbytné jmenovat od rozpočtového roku 2005 externí auditory.
(3) V souladu se svými pravidly pro veřejné zakázky vybrala NBB/BNB za své nové externí auditory Ernst & Young Bedrijfsrevisoren/Réviseurs d'Entreprises a ECB se domnívá, že vybraní auditoři splňují požadavky nezbytné pro jmenování.
(4) Rada guvernérů ECB doporučila, aby funkční období těchto externích auditorů bylo tříleté a aby mohlo by být jednou prodlouženo.
(5) Podle řeckého práva nesmí být týž externí auditor jmenován na více než čtyři rozpočtové roky.
Z tohoto důvodu funkční období nesmí být prodlouženo Charalambose Stathakise, který je jedním ze dvou současných externích auditorů.
Bank of Greece si podle řeckého práva smí ponechat jako své externí auditory Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors SA pod podmínkou, že se bude měnit osoba společníka odpovědného za danou funkci.
(6) Bank of Greece rozhodla, že Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors SA by měla být jejím jediným externím auditorem na rozpočtový rok 2005, a ECB se domnívá, že tato společnost splňuje požadavky nezbytné pro takové jmenování.
(7) Rada guvernérů ECB doporučila, aby stávající funkční období těchto externích auditorů trvalo i nadále po dobu jednoho roku s možností prodloužení.
(8) Je vhodné řídit se doporučeními Rady guvernérů ECB a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 1999/70/ES [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Ernst & Young Bedrijfsrevisoren/Réviseurs d'Entreprises se schvalují jako externí auditoři Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique od rozpočtového roku 2005 na tříleté období, které lze jednou prodloužit."
Článek 2
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se odstavec 12 nahrazuje tímto:
"12. Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors SA se schvalují jako externí auditoři Bank of Greece pro rozpočtový rok 2005 na dobu jednoho roku s možností prodloužení."
Článek 3
Toto rozhodnutí bude oznámeno ECB.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 2004
o režimu podpor, který hodlá provádět Belgie ve prospěch koordinačních center
(oznámeno pod číslem K(2004) 3348)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/378/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zainteresované strany k předložení připomínek v souladu s výše uvedenými články [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dne 1. prosince 1997 Rada schválila kodex chování v oblasti zdanění podnikatelské činnosti [2] a požádala Komisi, aby prozkoumala nebo přezkoumala daňové režimy platné v členských státech.
Dne 11. listopadu 1998 Komise přijala sdělení o použití předpisů o státní podpoře v případě opatření týkajících se přímého zdanění podnikatelské činnosti [3].
(2) Belgický královský výnos č. 187 ze dne 30. prosince 1982 zakládá pro schválená koordinační centra (dále jen "koordinační centra" nebo "centra") daňový režim odchylný od obecného práva.
Skupina vytvořená Radou v souladu s bodem H kodexu chování v oblasti zdanění podnikatelské činnosti (dále jen "pracovní skupina Rady pro kodex chování") došla k závěru, že tento režim je škodlivý pro daňovou konkurenci.
Také Komise zahájila ohledně tohoto režimu formální vyšetřovací řízení, a to dne 27. února 2002.
Toto řízení bylo uzavřeno dne 17. února 2003 rozhodnutím Komise č. 2003/755/ES, v němž se konstatuje negativní nález [4].
3 Smlouvy Belgie dopisem ze dne 16. května 2002 oznámila část předběžného návrhu zákona týkajícího se novelizace královského výnosu č. 187, jejímž cílem je uvést tento výnos do shody s kritérii stanovenými pracovní skupinou Rady pro kodex chování.
Jedná se o nový režim koordinačních center, který má nahradit režim platný od roku 1983.
Zákon, jímž se mění režim obchodních společností v oblasti daní z příjmu a zavádí systém předběžného rozhodnutí v daňových otázkách [5], byl vyhlášen dne 24. prosince 2002.
Podle článku 32 uvedeného zákona bude datum vstupu v platnost článku 29, který obsahuje novelizaci královského výnosu č. 187, stanoveno později královským výnosem.
(4) Komise se k oznámenému režimu vyjádřila dne 23. dubna 2003 po výměně korespondence a schůzkách, při nichž se snažila získat doplňující informace [6].
Svým rozhodnutím povolila některé části režimu a zahájila řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy ohledně tří jeho částí. Povolení se týkalo 1. zásady předběžného schválení center na období 10 let, 2. zásady poskytování předběžných rozhodnutí centrům platných pět let a 3. zásady použití paušální metody, tzv. "cost plus", při výpočtu daňového základu za předpokladu, že použití metody zaručuje zdanění srovnatelné s tím, jaké by u samostatných podniků platilo při uplatnění pravidel obecného práva [7].
Řízení bylo zahájeno v otázce 1. specifického osvobození od srážek daně z movitého majetku, 2. specifického osvobození od daně z kapitálu a 3. nezdaňování zvláštních výhod poskytovaných centrům.
(5) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení (dále jen "rozhodnutí o zahájení řízení") bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [8].
Komise vyzvala zainteresované strany, aby předložily své připomínky k předmětnému opatření.
(6) Belgické úřady předložily své připomínky ve stanovené a na jejich žádost prodloužené lhůtě dopisem ze dne 15. července 2003, předaného Stálým zastoupením Belgie při Evropské unii dne 27. července.
(7) Komise předala Belgii připomínky třetích stran dopisem ze dne 17. října 2003.
Belgie se k těmto připomínkám vyjádřila v dopise ze dne 14. listopadu 2003.
(8) Komise předala své úvodní poznámky belgickým úřadům dopisem ze dne 24. listopadu 2003.
Po čtyřech odborných schůzkách [9] mezi zástupci Komise a belgické finanční správy předložily belgické úřady nové návrhy.
Dne 6. května 2004 se konala doplňující schůzka mezi belgickým předsedou vlády, ministrem financí a komisařem pro hospodářskou soutěž.
(9) Dopisem datovaným 7. června 2004 Belgie potvrdila znění závazků přijatých 6. května.
II. PODROBNÝ POPIS REŽIMU
1. Úvod
(10) Jak vyplývá ze shrnutí postupu uvedeného v oddílu I, předmětný režim byl oznámen Komisi dne 16. května 2002.
Dne 23. dubna 2003 Komise tento režim částečně schválila a zahájila řízení v otázce tří osvobozovacích opatření (srážka daně z movitého majetku, daň z kapitálu, zvláštní výhody).
(11) Na základě rozhovorů mezi Komisí a Belgií se Belgie zavázala zrušit specifické osvobození koordinačních center od srážky daně z movitého majetku a od daně z kapitálu, zavedené zákonem ze dne 24. prosince 2002.
Belgie se mimo to domnívá, že alternativní opatření, jež navrhuje přijmout v oblasti srážky daně z movitého majetku a daně z kapitálu, jsou všeobecnými opatřeními (jejichž rozsah působnosti tedy nezahrnuje jen koordinační centra), a nemusí být proto oznamována Komisi na základě čl. 88 odst.
3 Smlouvy. Co se týče zvláštních výhod center, Belgie se zavazuje novelizovat zákon ze dne 24. prosince 2002 tak, aby se zvláštním výhodám poskytovaným koordinačním centrům dostalo stejného daňového zacházení jako podobným výhodám, které získávají ostatní podniky usazené v Belgii.
(12) Pro účely tohoto rozhodnutí se Komise omezí na shrnutí původních opatření obsažených v zákoně ze dne 24. prosince 2002, neboť podrobnější popis je již uveden v rozhodnutí o zahájení řízení.
Z alternativních opatření, která Belgie plánuje zavést, budou popsána pouze opatření, jejichž cílem je upravit režim koordinačních center v oblasti zvláštních výhod.
Předpokládaná opatření v oblasti srážky daně z movitého majetku a daně z kapitálu mají obecnější dopad, a nejedná se tedy o novelizaci režimu koordinačních center.
Tato opatření nebyla oznámena, a nejsou proto v tomto rozhodnutí podrobně popsána ani hodnocena.
2. Režim koordinačních center podle zákona ze dne 24. prosince 2002
(13) Právním základem oznamovaného režimu je královský výnos č. 187 ze dne 30. prosince 1982 ve znění článku 29 zákona ze dne 24. prosince 2002 [10].
Tento režim mohou využívat pouze centra, která byla předem a individuálně schválena královským výnosem.
K získání tohoto schválení musí být centrum součástí nadnárodního koncernu a splňovat kritéria velikosti.
Koordinační centrum může vykonávat pouze určité činnosti, a to výhradně ve prospěch členů koncernu.
Schválení, popř. jeho prodloužení, se uděluje na žádost centra na dobu deseti let.
Schválení se automaticky zrušuje, jakmile centrum přestane splňovat požadované podmínky.
(14) Odchylně od daňového režimu obecného práva [11] královský výnos č. 187 v pozdějším znění předpokládá, že zdanitelný příjem schválených center se určuje paušálně a odpovídá určitému procentu z výše výdajů a provozních nákladů – podle metody "cost plus".
"Zvláštní výhody" [12] poskytnuté centru členy koncernu se do daňového základu vypočteného metodou "cost plus" nezahrnují.
Vypočítává se však alternativní daňový základ, který zahrnuje především zvláštní výhody, což má omezit neobvyklé převody příjmů do belgického koordinačního centra.
Zisk center se zdaňuje plnou sazbou platnou pro daň z příjmu právnických osob.
Metoda "cost plus" se v praxi uplatňuje individuálně pro každé centrum způsobem definovaným v individuálním předběžném rozhodnutí, které vydává federální finanční správa.
Předběžným rozhodnutím se rozumí právní úkon, jímž federální finanční správa v souladu s platnými předpisy stanoví, jak se zákon použije v konkrétní situaci nebo pro konkrétní operaci popsanou daňovým poplatníkem, která zatím z daňového hlediska nepřinesla žádný účinek.
Rozhodnutí platí pět let a zveřejňuje se anonymně.
Daňová správa je do budoucna předběžným rozhodnutím vázána.
Předběžné rozhodnutí nemůže mít za následek osvobození od daní nebo snížení daně.
Režim předběžných rozhodnutí je upraven články 20 až 28 zákona ze dne 24. prosince 2002.
(15) Kromě výše popsaného paušálního výpočtu obsahovala oznámená ustanovení rovněž následující osvobození: 1. srážka daně z movitého majetku se neplatí v případě dividend, v případě příjmů z pohledávek a půjček a v případě výnosů z práv na nehmotné movitosti, jež centrum dluží; 2. kapitálové vklady a navýšení statutárního kapitálu jsou osvobozeny od poměrných registračních poplatků ("daň z kapitálu").
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY ČÁSTEČNĚ KE SCHVÁLENÍ REŽIMU A ČÁSTEČNĚ K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO ŘÍZENÍ
1. Schválení
(16) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise schválila zásady, podle nichž se vydávají předběžná rozhodnutí o režimu "cost plus".
Komise došla k závěru, že rámcový režim uvedený v zákoně ze dne 24. prosince 2002 sám o sobě neznamená poskytování státních podpor.
2. Zahájení řízení
(17) Kromě toho Komise zahájila řízení v otázce tří jiných částí nového režimu koordinačních center.
Za prvé se Komise domnívala, že koordinační centra a koncerny, jejichž jsou součástí, zřejmě získávají specifickou výhodu ve formě osvobození od srážky daně z movitého majetku poskytovaného nad rámec osvobození, které může získat jakýkoli podnik na základě obecného daňového režimu.
Za druhé se Komise domnívala, že specifickým osvobozením koordinačních center od poměrné daně z kapitálu získávají centra ekonomickou výhodu ve srovnání s podniky, které za stejných okolností této dani podléhají.
Za třetí se Komise domnívala, že nezahrnutí "zvláštních výhod" poskytovaných centrům do výpočtu daňového základu koordinačních center, vedle výsledku získaného použitím metody "cost plus", znamená pro centra specifické zvýhodnění ve srovnání se společnostmi, jejichž daňový základ se vypočítává tradiční analytickou metodou (výnosy minus náklady).
(18) Komise nakonec usoudila, že tyto specifické výhody nejsou opodstatněné povahou nebo vnitřním uspořádáním belgického daňového systému a že vedou k narušení hospodářské soutěže a k ovlivnění obchodu uvnitř Společenství. V důsledku toho jsou uvedená opatření zřejmě podporami ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Navíc vzhledem k neuplatnění výjimek uvedených v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy došla Komise k závěru, že v tomto stavu jsou takové podpory neslučitelné se společným trhem.
IV. POZNÁMKY A ALTERNATIVNÍ NÁVRHY BELGICKÝCH ÚŘADŮ
(19) Po rozhodnutí o zahájení řízení Belgie upřesnila svůj výklad povolení Komise ohledně metody "cost plus" a zavázala se, že upraví režim srážky daně z movitého majetku, daně z kapitálu a režim obdržených zvláštních výhod.
1. Srážka daně z movitého majetku
(20) Belgie se zavazuje, že odstraní specifické osvobození koordinačních center od srážky daně z movitého majetku uvedené v zákoně ze dne 24. prosince 2002.
Belgie oznámila, že toto specifické osvobození hodlá nahradit obecně platným opatřením, které umožňuje zachovat osvobození poskytované centrům, zároveň jej ale rozšiřuje i na ostatní společnosti usazené v Belgii.
2. Daň z kapitálu
(21) Belgie se zavazuje, že odstraní specifické osvobození koordinačních center od daně z kapitálu uvedené v zákoně ze dne 24. prosince 2002.
Belgie oznámila, že toto specifické osvobození nahradí opatřením, které povede k obecně platnému snížení procenta používaného pro výpočet daně z kapitálu.
3. Zvláštní výhody
(22) Belgie se zavazuje, že upraví režim koordinačních center tak, aby zvláštní výhody poskytované centrům podléhaly stejnému daňovému režimu jako obdobné výhody, které získají ostatní podniky usazené v Belgii.
V současném stavu právních předpisů budou veškeré obdržené zvláštní výhody přičítány ke zdanitelným příjmům, vypočteným metodou "cost plus".
Alternativní daňový základ vycházející především z těchto zvláštních výhod (viz bod (15) rozhodnutí o zahájení řízení) se přestane používat.
V. POZNÁMKY ZAINTERESOVANÝCH TŘETÍCH STRAN
(23) Své poznámky předaly jménem podniků, které zastupují, celkem tři sdružení a svazy: Svaz belgických podniků (FEB), Americká obchodní komora (AmCham) a Svaz koordinačních, distribučních a servisních center a call center (Forum187).
(24) Kromě těchto tří sdružení své poznámky Komisi individuálně předložilo 53 center nebo koncernů s koordinačním centrem.
Tato centra v podstatě popisují svou vlastní situaci a kromě toho odkazují na připomínky sdružení Forum187.
(25) Třetí strany, které se k věci vyjádřily, se domnívají, že předpokládaná opatření nového režimu koordinačních center nesplňují ani jedno ze čtyř kritérií, na jejichž základě se konkrétní opatření považuje za podporu, a obecně odkazují na poznámky uvedené v rámci řízení C 15/2002 uzavřeného rozhodnutím 2003/755/ES.
Obecně vzato se domnívají, že režim nevytváří selektivní výhody, které by mohly poškodit hospodářskou soutěž, neboť všechny nadnárodní koncerny a tedy všichni jejich konkurenti mají možnost založit belgické koordinační centrum nebo odpovídající strukturu v jiné zemi, a mohou proto využívat srovnatelných předpisů.
(26) Vzhledem k tomu, že Belgie se rozhodla zrušit osvobození od srážky daně z movitého majetku a od daně z kapitálu, které je uvedeno v zákoně ze dne 24. prosince 2002 a je předmětem tohoto řízení, nepovažuje Komise za nutné dále upřesňovat argumenty předložené k tomuto bodu třetími stranami.
(27) Co se týče přístupu ke zvláštním výhodám, zainteresované třetí strany považují za přirozené, že se tyto výhody nezahrnují do metody "cost plus", jelikož se nejedná o náklady. Dále soudí, že jde o okrajový prvek režimu koordinačních center, že jde o teoretické zvýhodnění, z nějž potenciálně netěží žádné centrum, a že případné zvýhodnění by bylo odstraněno mechanismem mezinárodních smluv o zamezení dvojímu zdanění mezi Belgií a jejími hlavními obchodními partnery.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
1. Poznámka k tomu, jak si belgické úřady vykládají rozhodnutí Komise, jímž se povoluje používání metody "cost plus"
(28) Belgie projevila přání předložit svůj výklad té části rozhodnutí o zahájení řízení, v níž se povoluje používání metody "cost plus".
Komise v nejbližší době zašle belgickým úřadům odpověď týkající se jejich výkladu.
(29) Toto rozhodnutí se týká pouze opatření, k nimž Komise vyjádřila své pochybnosti v rozhodnutí o zahájení řízení; netýká se tedy metody "cost plus".
Komise v tomto bodě odkazuje na rozhodnutí o zahájení řízení a připomíná, že poskytnuté povolení předpokládá, že budou dodržovány v něm popsané zásady a podmínky.
2. Vlastnosti podpory
(30) Opatření je považováno za podporu, jestliže souběžně splňuje čtyři charakteristická kritéria definovaná čl. 87 odst. 1 Smlouvy, tj.: 1. opatření musí poskytovat výhodu, která zmírňuje náklady, jež normálně zatěžují podnikové rozpočty; 2. tato výhoda musí být poskytnuta ze státních prostředků, 3. musí nepříznivě ovlivňovat hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy a 4. musí být selektivní nebo specifická, tj. ve prospěch jen některých podniků nebo druhů výroby.
(31) Na základě formálního vyšetřovacího řízení a se zřetelem na argumenty předložené již v rámci rozhodnutí o zahájení řízení se Komise domnívá, že pochybnosti o oznámených opatřeních zákona ze dne 24. prosince 2002 vyjádřené při zahájení řízení nebyly rozptýleny a že tato opatření je třeba považovat za podpory ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy. Jednalo se totiž o výhody (osvobození od daně) poskytnuté selektivně pouze některým podnikům (schváleným koordinačním centrům nebo koncernům s takovým centrem) ze státních prostředků (vzdání se příjmů z daní) a s dopadem na hospodářskou soutěž a obchod uvnitř Společenství (vzhledem k tomu, že některá centra nebo některé koncerny, jejichž jsou součástí, vyvíjejí z podstaty věci mezinárodní aktivity, a tedy působí nebo mohou působit v odvětvích, která jsou předmětem obchodu mezi členskými státy).
(32) Belgie se mezitím zavázala, že zruší tyto specifické předpisy pro koordinační centra a že je nahradí alternativními opatřeními, která jdou nad rámec novelizace oznámeného režimu.
Komise nepovažuje za nutné dopodrobna osvětlovat své hodnocení původně oznámených opatření.
V tomto rozhodnutí jsou hodnoceny pouze navržené změny režimu.
Srážka daně z movitého majetku a daně z kapitálu
(33) Osvobození od srážky daně z movitého majetku a od daně z kapitálu bude ze zákona ze dne 24. prosince 2002 odstraněno (viz body odůvodnění (20) a (21) tohoto rozhodnutí) a nahrazeno osvobozením nebo snížením, které belgické úřady považují za obecně platné.
Za těchto okolností se schváleným koordinačním centrům již neposkytuje žádná specifická ekonomická výhoda a nelze již hovořit o podpoře ve smyslu čl. 87 odst.
Zvláštní výhody
(34) Novelizace zákona ze dne 24. prosince 2002 – viz bod odůvodnění (22) tohoto rozhodnutí – povede k tomu, že všechny zvláštní výhody získané koordinačním centrem budou předmětem stejné daně jako obdobné výhody, které získá podnik podléhající režimu obecného práva.
V současném stavu obecného daňového práva to znamená, že veškeré zvláštní výhody se budou přičítat k částce vypočtené metodou "cost plus".
Za těchto okolností se Komise domnívá, že se schváleným koordinačním centrům z hlediska daňového přístupu k získaným zvláštním výhodám neposkytuje žádná specifická ekonomická výhoda.
V důsledku toho již nelze hovořit o podpoře ve smyslu čl. 87 odst.
(35) Belgie oznámila, že by navíc mohla přijmout nová zákonná ustanovení, jejichž cílem by bylo umožnit v některých případech daňové osvobození příjmů ze zvláštních výhod.
Komise upozorňuje Belgii na to, že podmínky tohoto osvobození je třeba stanovit tak, aby specifickým způsobem nezvýhodňovalo určité podniky nebo druhy výroby, a že pokud by taková opatření mohla být považována za podporu, podléhají oznamovací povinnosti.
VII. ZÁVĚRY
(36) Belgie se zavázala, že zruší osvobození koordinačních center schválených na základě královského výnosu č. 187 od srážky daně z movitého majetku a od daně z kapitálu, které bylo zavedeno článkem 29 zákona ze dne 24. prosince 2002, a že je nahradí obecně platným osvobozením nebo snížením daně, což nebude centra oproti ostatním podnikům usazeným v Belgii nijak zvýhodňovat.
(37) Belgie se rovněž zavázala, že své zákonné a správní předpisy upraví tak, aby veškeré zvláštní výhody získané koordinačními centry podléhaly zdanění stejně, jako kdyby tyto výhody získal podnik spadající pod obecně-právní režim.
(38) V důsledku těchto změn bude zrušeno poskytování specifických výhod koordinačním centrům ve srovnání s ostatními podniky, a tedy i poskytování podpor ve prospěch těchto center ve smyslu článku 87 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření uvedená v článku 29 zákona ze dne 24. prosince 2002, jímž se mění režim obchodních společností v oblasti daní z příjmu a zavádí systém předběžného rozhodnutí v daňových otázkách, nelze považovat za podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy s výhradou, že Belgie splní následující závazky:
a) zrušení osvobození schválených koordinačních center od srážky daně z movitého majetku a od daně z kapitálu;
b) změna režimu schválených koordinačních center tak, aby veškeré zvláštní výhody získané koordinačními centry podléhaly zdanění stejně, jako kdyby tyto výhody získal podnik spadající pod obecně-právní režim.
Článek 2
Belgie ve lhůtě dvou měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí informuje Komisi o opatřeních, které přijala ke splnění požadavků tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. května 2005
o potvrzení o původu zvířete a údajích o původu čistokrevného plemenného skotu, jeho spermatu, vajíček a embryí
(oznámeno pod číslem K(2005) 1436)
(Text s významem pro EHP)
(2005/379/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady č. 77/504/EHS ze dne 25. července 1977 o čistokrevném plemenném skotu [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 pátou odrážku uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 77/504/EHS mohou členské státy vyžadovat, aby čistokrevný plemenný skot, jeho sperma, vajíčka a embrya byla při obchodu v rámci Společenství doprovázena potvrzením o původu vydaným oficiálně uznanými organizacemi nebo sdruženími chovatelů (dále jen "potvrzení o původu").
Směrnice dále stanoví, že údaje uvedené v potvrzení o původu by měly být harmonizovány.
(2) Vzory potvrzení o původu a údajů, které mají být uvedeny v tomto vzoru nebo v obdobném dokumentu, jsou stanovené pro čistokrevný skot v rozhodnutí Komise 86/404/EHS [2], pro sperma a embrya v rozhodnutí Komise 88/124/EHS [3] a pro vajíčka v rozhodnutí Komise 96/80/ES [4].
V zájmu jasnosti a přehlednosti právních předpisů Společenství by rozhodnutí 86/404/EHS, 88/124/EHS a 96/80/ES měla být zrušena a nahrazena jediným rozhodnutím.
(3) Ustanovení o identifikaci skotu jsou stanovena v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 ze dne 17. července 2000 o systému identifikace a evidence skotu, o označování hovězího masa a výrobků z hovězího masa a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 820/97 [5].
(4) Zvláštní ustanovení o úředním testování čistokrevných plemenných býků jsou stanovena ve směrnici Rady 87/328/EHS ze dne 18. června 1987 o přijetí čistokrevného plemenného skotu do plemenitby [6].
(5) Potvrzení o původu by měla zákazníkům poskytnout základní údaje o zvířeti nebo jeho zárodečných produktech v souladu se zvláštními požadavky stanovenými v rozhodnutích 86/404/EHS, 88/124/EHS a 96/80/ES.
Na základě zkušeností s vývojem informačních technologií a s přihlédnutím ke skutečnosti, že některé výsledky genetického vyhodnocování jsou přístupné veřejnosti, se ukazuje, že doporučení jednotného modelu potvrzení již není nadále nezbytné a že určité údaje mohou být v některých případech poskytnuté v dostačující míře odkazem na jejich veřejný zdroj.
(6) Potvrzení o původu nebo doklady potvrzující rovnocenné údaje jsou vydávány subjekty uznanými podle rozhodnutí Komise 84/247/EHS ze dne 27. dubna 1984 o kritériích pro uznávání chovatelských organizací a sdružení, které vedou nebo zakládají plemenné knihy pro čistokrevný plemenný skot [7].
Zdá se však vhodné, aby potvrzení o původu pro sperma mohla být vydávána rovněž inseminačními stanicemi uznanými podle směrnice Rady 88/407/EHS o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [8] a aby potvrzení o původu pro embrya mohla být vydávána rovněž týmy pro odběr embryí uznanými podle směrnice Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozů těchto embryí ze třetích zemí [9].
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého zootechnického výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví údaje, které mají být obsažené v potvrzeních o původu nebo v průvodních dokumentech pro čistokrevný plemenný skot, jeho sperma, vajíčka a embrya při obchodu v rámci Společenství. V souladu s tímto rozhodnutím jsou potvrzení o původu vydávána organizacemi nebo sdruženími chovatelů (dále jen "chovatelské organizace") úředně uznanými podle rozhodnutí 84/247/EHS. Potvrzení o původu pro sperma mohou být vydávána také inseminačními stanicemi podle směrnice 88/407/EHS a potvrzení o původu pro embrya mohou být vydávána také týmy pro odběr embryí schválenými podle směrnice 89/556/EHS na základě údajů poskytnutých chovatelskými organizacemi podle čl. 3 odst. 2 a čl. 5 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Potvrzení o původu obsahují tyto údaje:
a) tento název: "Potvrzení o původu vydané v souladu s rozhodnutím Komise 2005/379/ES pro obchod uvnitř Společenství";
b) název vydávající chovatelské organizace úředně uznané podle rozhodnutí 84/247/EHS;
c) název plemenné knihy;
d) plemeno;
e) pohlaví;
f) číslo zápisu v plemenné knize;
g) datum vydání potvrzení;
h) systém identifikace;
i) identifikační číslo podle nařízení (ES) č. 1760/2000;
j) datum narození:
k) jméno a adresa chovatele;
l) jméno a adresa majitele;
m) původ zvířete:
Otec _BAR_ Otec otce _BAR_ Matka otce _BAR_
Plemenná kniha č. _BAR_ Plemenná kniha č. _BAR_ Plemenná kniha č. _BAR_
Matka _BAR_ Otec matky _BAR_ Matka matky _BAR_
Plemenná kniha č. _BAR_ Plemenná kniha č. _BAR_ Plemenná kniha č. _BAR_
n) všechny dostupné výsledky kontroly užitkovosti a aktualizované výsledky stanovení genetické hodnoty zvířete včetně dědičných zvláštností a vad zvířete a jeho rodičů a prarodičů v souladu s požadavky chovatelských programů pro kategorii uvedeného zvířete.
Pokud jsou výsledky stanovení genetické hodnoty dostupné na internetu, stačí učinit odkaz na internetovou stránku, kde je možné tyto výsledky nalézt;
o) u březích samic datum inseminace nebo plemenitby a identifikace býka dárce;
p) jméno a postavení podepsané osoby, datum a místo vydání potvrzení a podpis jednotlivce pověřeného vydávající chovatelskou organizací.
2. Tyto údaje však mohou být obsaženy v jiných průvodních dokumentech pro zvíře pod podmínkou, že chovatelská organizace, která vede plemennou knihu, potvrdí dokumenty následující větou: "Níže podepsaný potvrzuje, že údaje požadované podle článku 2 rozhodnutí Komise 2005/379/ES jsou obsažené v přiložených dokumentech: …", doplněno taxativním seznamem odpovídajících příloh.
Článek 3
1. Potvrzení o původu pro sperma obsahují tyto údaje:
a) všechny údaje uvedené v článku 2 týkající se býka dárce spermatu, jakož i jeho krevní skupiny nebo výsledků testů, které s ohledem na ověření původu poskytují rovnocenné vědecké záruky;
b) informaci umožňující identifikaci spermatu, datum odběru a název a adresu inseminační stanice a příjemce;
c) pro sperma určené k úřednímu testování čistokrevných plemenných býků název a adresu schválené organizace nebo sdružení chovatelů odpovědných za provádění testování podle směrnice 87/328/EHS;
d) jméno a postavení podepsané osoby, datum a místo vydání potvrzení a podpis jednotlivce pověřeného vydávající chovatelskou organizací.
2. Tyto údaje však mohou být obsaženy v jiných průvodních dokumentech pro sperma pod podmínkou, že chovatelská organizace, která vede plemennou knihu, potvrdí dokumenty následující větou: "Níže podepsaný potvrzuje, že údaje požadované podle článku 3 rozhodnutí Komise 2005/379/ES jsou obsažené v přiložených dokumentech: …", doplněno taxativním seznamem odpovídajících příloh.
Článek 4
1. Potvrzení o původu pro vajíčka obsahují tyto údaje:
a) všechny údaje uvedené v článku 2 týkající se krávy dárkyně vajíček, jakož i její krevní skupiny nebo výsledků testů, které s ohledem na ověření původu poskytují rovnocenné vědecké záruky;
b) informaci umožňující identifikaci vajíček, datum jejich odběru a název a adresu týmu pro odběr vajíček a příjemce;
c) pokud je v jedné dávce více než jedno vajíčko, musí se upřesnit počet vajíček, která musí všechna pocházet od stejné matky;
d) jméno a postavení podepsané osoby, datum a místo vydání potvrzení a podpis jednotlivce pověřeného vydávající chovatelskou organizací.
2. Tyto údaje však mohou být obsaženy v jiných průvodních dokumentech pro vajíčka pod podmínkou, že chovatelská organizace vlastnící plemennou knihu potvrdí dokumenty následující větou: "Níže podepsaný potvrzuje, že údaje požadované podle článku 4 rozhodnutí Komise 2005/379/ES jsou obsažené v přiložených dokumentech: …", doplněno úplným seznamem odpovídajících příloh.
Článek 5
1. Potvrzení o původu pro embrya obsahují následující údaje:
a) všechny údaje uvedené v článku 2 týkající se krávy dárkyně a býka dárce, jakož i jejich krevních skupin nebo výsledků testů, které s ohledem na ověření původu poskytují rovnocenné vědecké záruky;
b) informaci umožňující identifikaci embryí, datum jejich odběru a název a adresu týmu pro odběr embryí a příjemce;
c) pokud je v jedné dávce více než jedno embryo, musí se upřesnit počet embryí, která musí všechna pocházet od stejných rodičů;
d) jméno a postavení podepsané osoby, datum a místo vydání potvrzení a podpis jednotlivce pověřeného vydávající chovatelskou organizací.
2. Tyto údaje však mohou být obsaženy v jiných průvodních dokumentech pro embrya pod podmínkou, že chovatelská organizace, která vede plemennou knihu, potvrdí dokumenty následující větou: "Níže podepsaný potvrzuje, že údaje požadované podle článku 5 rozhodnutí Komise 2005/379/ES jsou obsažené v přiložených dokumentech: …", doplněno taxativním seznamem odpovídajících příloh.
Článek 6
Rozhodnutí 86/404/EHS, 88/124/EHS a 96/80/ES se zrušují.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. dubna 2005
o zřízení skupiny nevládních odborníků na řízení podniků a právo společností
(2005/380/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Akční plán Komise týkající se modernizace práva společností a efektivnějšího řízení podniků v Evropské unii [1], přijatý v květnu 2003, popisuje řadu činností, které jsou nezbytné pro modernizaci, dokončení a zjednodušení regulačního rámce pro právo společností a řízení podniků.
(2) Uvedený akční plán uznává význam odborné a veřejné konzultace jako nedílné součásti vývoje práva společností a řízení podniků na úrovni Společenství.
(3) Proto by měla být zřízena skupina nevládních odborníků na řízení podniků a právo společností, aby sloužila jako subjekt pro úvahy, diskuze a poskytování rad Komisi v oblasti řízení podniků a práva společností, zejména v souvislosti s opatřeními plánovanými v akčním plánu. Z toho důvodu je vhodné, aby v této skupině byla zajištěna účast zvláště vysoce kvalifikovaných osob činných v oblasti podnikání a v akademické sféře nebo občanské společnosti a které jsou schopny uplatnit své specifické znalosti o řízení podniků a právu společností na úrovni Společenství.
(4) Skupina nevládních odborníků na řízení podniků a právo společností by měla vypracovat svůj jednací řád a plně respektovat roli a výhradní práva institucí,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřizuje se skupina nevládních odborníků na řízení podniků a právo společností ve Společenství (dále jen "skupina").
Článek 2
Úlohou skupiny je poskytovat technické poradenství Komisi ohledně jejích iniciativ v oblasti řízení podniků a práva společností na základě žádosti Komise.
Předseda skupiny může navrhnout, aby Komise skupinu konzultovala ohledně jakýchkoli souvisejících záležitostí.
Článek 3
Skupinu tvoří nanejvýš dvacet členů z podnikatelské a akademické sféry nebo občanské společnosti, jejichž zkušenosti a schopnosti v oblasti řízení podniků a práva společností jsou všeobecně uznávány na úrovni Společenství.
Členové skupiny jsou jmenováni Komisí.
Jsou jmenováni osobně.
Členové skupiny poskytují Komisi rady nezávisle na vnějších pokynech.
Seznam členů je uveden v příloze.
Článek 4
Funkční období členů skupiny činí tři roky.
Mohou být jmenováni opakovaně.
Po uplynutí tříletého období zůstávají členové skupiny ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo opětovně jmenováni.
V případě odstoupení nebo úmrtí člena skupiny během výkonu funkce jmenuje Komise nového člena skupiny v souladu s článkem 3.
Článek 5
Seznam členů bude Komisí zveřejněn v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Skupině předsedá zástupce Komise.
Skupina může po dohodě s Komisí na základě pověření zřídit pracovní skupiny pro studium zvláštních otázek.
Pracovní skupina bude rozpuštěna, jakmile splní své pověření.
K účasti na práci skupiny a/nebo pracovních skupin může Komise zvát odborníky a pozorovatele, kteří mají specifické znalosti.
Článek 7
Skupina a pracovní skupiny běžně zasedají v budovách Komise; formu a časový rozvrh určuje Komise.
Skupina přijme svůj jednací řád na základě předlohy vypracované Komisí.
Funkci sekretariátu skupiny zajišťuje Komise.
Zájemci z řad zaměstnanců Komise mohou být na zasedání skupiny a pracovních skupin přítomni a mohou se účastnit diskuze.
Komise může na internetu zveřejnit v původním jazyce daného dokumentu jakýkoli závěr, shrnutí, částečný závěr nebo pracovní dokument skupiny nebo jejích pracovních skupin.
Článek 8
Komise v souladu s předpisy platnými v rámci Komise uhradí členům, pozorovatelům a odborníkům cestovní výdaje a denní diety v souvislosti s činností skupiny.
Za výkon funkce nepřísluší odměna.
Článek 9
Toto rozhodnutí se použije do 27. dubna 2008.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. května 2005,
kterým se zavádí dotazník pro podávání zpráv o uplatňování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 1359)
(Text s významem pro EHP)
(2005/381/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES [1], a zejména na čl. 21 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem dotazníku, který mají členské státy používat za účelem vypracování výročních zpráv o uplatňování směrnice 2003/87/ES, by mělo být zjištění podrobných údajů o uplatňování hlavních opatření stanovených v uvedené směrnici členskými státy, jakož i níže uvedených opatření, pokud přímo souvisejí s prováděním směrnice 2003/87/ES: směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění [2], rozhodnutí Komise 2004/156/ES ze dne 29. ledna 2004, kterým se stanoví obecné zásady pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES [3], a nařízení Komise (ES) č. 2216/2004 ze dne 21. prosince 2004 o standardizovaném a bezpečném systému rejstříků podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 280/2004/ES [4].
Bylo by vhodné dotazník pravidelně přezkoumávat.
(2) První zprávu je třeba předložit do 30. června 2005.
Je však vhodné mít jednu výroční zprávu, která by pokryla první úplný rok činnosti systému.
První zpráva by proto měla pokrýt období od 1. ledna 2005 do 30. dubna 2005 a zpráva druhá, která musí být předložena do 30. června 2006, by měla pokrýt období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005.
Následné zprávy by měly být Komisi předloženy vždy do 30. června každého roku a měly by pokrývat předcházející kalendářní rok od 1. ledna do 31. prosince.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 6 směrnice Rady 91/692/EHS ze dne 23. prosince 1991, kterou se normalizují a racionalizují zprávy o provádění některých směrnic týkajících se životního prostředí [5],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy použijí dotazník uvedený v příloze za účelem vypracování výroční zprávy, která se předkládá Komisi podle čl. 21 odst. 1 směrnice 2003/87/ES.
Článek 2
První zpráva, která má být předložena do 30. června 2005, pokryje období čtyř měsíců od 1. ledna 2005 do 30. dubna 2005.
Následné zprávy se Komisi předloží vždy do 30. června každého roku a měly by pokrývat předcházející kalendářní rok od 1. ledna do 31. prosince počínajíce kalendářním rokem 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. května 2005,
kterým se schvalují metody třídění jatečně upravených těl prasat v Maďarsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 1448)
(Pouze maďarské znění je závazné)
(2005/382/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3220/84 stanoví, že třídění jatečně upravených těl prasat se určí na základě odhadu obsahu libového masa v souladu se statisticky ověřenými metodami vyhodnocování založenými na fyzickém měření jedné nebo více anatomických částí jatečně upraveného těla prasete. Předpokladem pro schválení metody třídění je to, že chyba statistického odhadu nepřekročí stanovenou maximální toleranci. Tato tolerance byla definována v článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [2].
(2) Vláda Maďarska požádala Komisi o schválení čtyř metod třídění jatečně upravených těl prasat a předložila výsledky pokusné disekce provedené před dnem přistoupení, a to prostřednictvím druhé části protokolu stanoveného v článku 3 nařízení (EHS) č. 2967/85.
(3) Z vyhodnocení uvedené žádosti vyplývá, že podmínky pro povolení těchto metod třídění jsou splněny.
(4) Článek 2 nařízení (EHS) č. 3220/84 stanoví, že členské státy mohou být oprávněny stanovit odlišnou obchodní úpravu jatečně upraveného těla prasete od obchodní úpravy standardní definované v témže článku, pokud obchodní praxe nebo technické požadavky hovoří pro tuto odchylku.
(5) V Maďarsku vyžadují tradice v obchodní úpravě jatečně upravených těl, a v důsledku toho i obchodní praxe, aby se jatečně upravená těla mohla nabízet s plstním sádlem a bránicí.
To by mělo být vzato v úvahu při přizpůsobení hmotnosti zaznamenané pro účely standardní obchodní úpravy.
(6) Změny zařízení či metod třídění lze povolit výhradně prostřednictvím nového rozhodnutí Komise, které se přijme na základě získaných zkušeností.
Z toho důvodu lze stávající povolení zrušit.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro třídění jatečně upravených těl prasat podle nařízení (EHS) č. 3220/84 se v Maďarsku povolují tyto metody:
a) zařízení zvané Fat-O-Meater FOM S70 a Fat-O-Meater FOM S71 a s ním související vyhodnocovací metody, jejichž podrobnosti jsou uvedeny v části 1 přílohy;
b) zařízení zvané Uni-Fat-O-Meater FOM S89 (UNIFOM) a s ním související vyhodnocovací metody, jejichž podrobnosti jsou uvedeny v části 2 přílohy;
c) zařízení zvané Ultra FOM 200 a s ním související vyhodnocovací metody, jejichž podrobnosti jsou uvedeny v části 3 přílohy;
d) zařízení zvané Fully automatic ultrasonic carcase grading (AUTOFOM) a s ním související vyhodnocovací metody, jejichž podrobnosti jsou uvedeny v části 4 přílohy.
Pokud jde o zařízení "Utra FOM 200" uvedené v písmenu c), je stanoveno, že po ukončení měření musí být možné na těle jatečně upraveného prasete ověřit, že zařízení naměřilo hodnoty měření SZ1 a SZ2 v místech vymezených v bodě 3 části 3 přílohy.
Současně s měřením se musí provést odpovídající označení místa měření.
Článek 2
Bez ohledu na standardní obchodní úpravu uvedenou v čl. 2 odst. 1 nařízení (EHS) č. 3220/84 není nutno odstraňovat plstní sádlo a bránici z jatečně upravených těl prasat před vážením a tříděním. Za účelem vytvoření cenové nabídky na srovnatelném základě pro jatečně upravená těla prasat se zaznamenaná hmotnost za tepla snižuje:
a) u bránice o 0,35 %;
b) u plstního sádla o 1,68 %.
Článek 3
Změny zařízení nebo metod vyhodnocování se nepovolují.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Maďarské republice.
Rozhodnutí Κomise
ze dne 11. května 2005
o obnovení mandátu Evropské skupiny pro etiku ve vědě a nových technologiích
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2005/383/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V listopadu 1991 rozhodla Evropská komise, že zahrne etiku do rozhodovacího procesu politik Společenství v oblasti výzkumu a technologického rozvoje, a zřídila skupinu poradců pro etické dopady biotechnologií (GAEIB).
(2) Dne 16. prosince 1997 se Komise rozhodla nahradit GAEIB Evropskou skupinou pro etiku ve vědě a nových technologiích (EGE) a rozšířila mandát této skupiny tak, aby zahrnoval všechny oblasti použití vědy a technologie.
(3) Mandát EGE byl obnoven rozhodnutím Komise ze dne 26. března 2001 na období čtyř let a jeho působnost byla mírně pozměněna, aby se zlepšily pracovní metody skupiny.
(4) EGE potřebuje nové pracovní metody, aby aktuálně reagovala na rychlejší rozvoj vědy a technologie, a potřebuje nové pravomoci, aby se zaměřila na větší rozsah použití vědy a technologií.
(5) Sdělení Komise o shromažďování a využití odborných stanovisek Komisí: zásady a pokyny (KOM(2002) 713) uvádí, že "otevřené výzvy jsou zejména vhodné v případě citlivých záležitostí a v případě, kdy jsou skupiny zavázány k přiměřené době trvání".
(6) Působnost stávající EGE končí dne 25. března 2005, toto rozhodnutí tudíž nahradí působnost uvedenou v příloze sdělení Komise ze dne 26. března 2001 (K(2001) 691),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise tímto rozhoduje o obnovení mandátu Evropské skupiny pro etiku ve vědě a nových technologiích (EGE) na období čtyř let.
Článek 2
Poslání
Úkolem EGE je poskytovat Komisi poradenství v etických otázkách týkajících se vědy a nových technologií, a to buď na žádost Komise, nebo z vlastního podnětu.
Parlament a Rada mohou Komisi upozornit na otázky, které považují z etického hlediska za velmi významné.
Pokud Komise požaduje, aby EGE vydala stanovisko, stanoví lhůtu, v níž je nutno stanovisko předložit.
Článek 3
Složení – Návrhy – Jmenování
1. Členové EGE jsou jmenováni předsedou Komise.
2. Platí tato pravidla:
- Členové jsou navrženi ad personam. Členové vykonávají svou činnost osobně a vyžaduje se po nich, aby Komisi poskytovali poradenství nezávisle na jakémkoli vnějším vlivu.
EGE je nezávislá, pluralitní a multidisciplinární.
- EGE má maximálně 15 členů.
- Každý člen EGE je jmenován na období čtyř let.
Opakovaně mohou být členové EGE jmenováni nejvýše na dvě následující období.
- Členové, kteří již dále nemohou efektivně přispívat k práci skupiny nebo kteří odstoupí, mohou být pro zbývající období mandátu nahrazeni jiným členem ze seznamu náhradníků v souladu s čl. 3 odst. 1.
- Stanovení a výběr členů EGE se uskuteční na základě otevřené výzvy k vyjádření zájmu.
Další žádosti získané prostřednictvím jiných zdrojů budou v rámci výběrového řízení rovněž vzaty v úvahu.
- –Komise zveřejní seznam členů EGE v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Činnost
1. Členové EGE si ze svého středu zvolí na dobu trvání úřadu předsedu a místopředsedu.
2. Pracovní program EGE odsouhlasí předseda Komise (včetně etických přezkumů navržených EGE na základě jejího práva na podnět – viz článek 2).
Skupina politických poradců Komise (BEPA) úzce spolupracující s předsedou EGE odpovídá za organizaci práce EGE a jejího sekretariátu.
3. Pracovní zasedání EGE jsou neveřejná.
Mimo tato pracovní zasedání může EGE projednávat svou činnost s příslušnými odděleními Komise a může zvát představitele nevládních organizací nebo zastupitelských organizací k výměně názorů, je-li to vhodné.
Program jednání EGE se doručuje příslušným útvarům Komise.
4. EGE se obvykle schází v sídle Komise podle možností a harmonogramu stanoveného Komisí.
EGE by se měla sejít minimálně šestkrát v období dvanácti měsíců, což by mělo zahrnout přibližně dvanáct pracovních dní v roce.
Předpokládá se účast členů na minimálně čtyřech zasedáních v roce.
5. Pro účely přípravy stanovisek a v rámci dostupných zdrojů pro svou činnost EGE:
- může přizvat odborníky se zvláštní kvalifikací, aby nasměrovali činnost EGE a informovali ji, je-li to považováno za užitečné a/nebo nezbytné,
- může zahájit studie za účelem shromáždění všech nezbytných vědeckých a technických informací,
- může založit pracovní skupiny k řešení zvláštních otázek,
- uspořádá veřejný kulatý stůl, aby podpořila dialog a zlepšila transparentnost každého stanoviska, které vytvoří,
- vytvoří úzké vazby s odděleními Komise zabývajícími se tématy, na kterých skupina pracuje,
- může vytvořit užší vazbu se zástupci různých etických orgánů v Evropské unii a v kandidátských zemích.
6. Každé stanovisko se zveřejní okamžitě poté, co bylo schváleno.
Není-li stanovisko schváleno jednomyslně, musí obsahovat odlišný názor.
Vyskytne-li se provozní potřeba, aby ohledně určitého předmětu byla rada poskytnuta rychleji, vypracují se krátká vyjádření, na něž bude v případě potřeby navazovat úplnější analýza, a to za plného respektování transparentnosti jako v případě jakéhokoli jiného stanoviska.
Stanoviska EGE vždy odkazují na aktuální stav technologie v době, kdy je stanovisko vydáno.
Považuje-li to za nezbytné, může EGE rozhodnout o aktualizaci stanovisek.
7. EGE přijme jednací řád.
8. Předseda je odpovědný za to, že před koncem svého úřadu vypracuje zprávu o činnosti EGE.
Tato zpráva bude zveřejněna.
Článek 5
Náklady na jednání
Cestovní náklady a denní diety související s jednáním EGE budou hrazeny Komisí v souladu s pravidly Komise.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2000/45/ES, 2001/405/ES, 2001/688/ES, 2002/255/ES a 2002/747/ES, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělení ekoznačky Společenství některým výrobkům
(oznámeno pod číslem K(2005) 1446)
(Text s významem pro EHP)
(2005/384/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem Evropské unie pro ekoznačku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Platnost definice skupiny produktů a ekologických kritérií stanovených v rozhodnutí Komise 2000/45/ES ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství pračkám [2], končí dne 30. listopadu 2006.
(2) Platnost definice skupiny produktů a ekologických kritérií stanovených v rozhodnutí Komise 2001/405/ES ze dne 4. května 2001, kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství výrobkům z hedvábného papíru [3], končí dne 5. května 2006.
(3) Platnost definice skupiny produktů a ekologických kritérií stanovených v rozhodnutí Komise 2001/688/ES ze dne 28. srpna 2001, kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství pomocným půdním látkám a pěstebním substrátům [4], končí dne 29. srpna 2006.
(4) Platnost rozhodnutí Komise 2002/255/ES ze dne 25. března 2002, kterým se stanovují kritéria pro udělování ekoznačky Společenství televizním přijímačům [5], končí dne 31. března 2006.
(5) Platnost rozhodnutí Komise 2002/747/ES ze dne 9. září 2002, kterým se stanovují revidovaná ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství žárovkám a kterým se mění rozhodnutí 1999/568/ES [6], končí dne 31. srpna 2006.
(6) V souladu s nařízením (ES) č. 1980/2000 byl proveden včasný přezkum ekologických kritérií i souvisejících požadavků na posuzování a ověřování, jež tato rozhodnutí stanovila.
(7) S ohledem na přezkum těchto kritérií a požadavků je vhodné prodloužit dobu platnosti ekologických kritérií a požadavků o jeden rok.
(8) Jelikož závazek přezkumu podle nařízení (ES) č. 1980/2000 se týká pouze ekologických kritérií a požadavků na posuzování a ověřování, je vhodné, aby rozhodnutí 2002/255/ES a 2002/747/ES nepozbyla účinku.
(9) Rozhodnutí 2000/45/ES, 2001/405/ES, 2001/688/ES, 2002/255/ES a 2002/747/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 3 rozhodnutí 2000/45/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků "pračky" a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do dne 30. listopadu 2007."
Článek 2
Článek 3 rozhodnutí 2001/405/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků "výrobky z hedvábného papíru" a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do dne 4. května 2007."
Článek 3
Článek 3 rozhodnutí 2001/688/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků "pomocné půdní látky a pěstební substráty" a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do dne 28. srpna 2007."
Článek 4
Článek 4 rozhodnutí 2002/255/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků "televizní přijímače" a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do dne 31. března 2007."
Článek 5
Článek 5 rozhodnutí 2002/747/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků "žárovky" a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do dne 31. srpna 2007."
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. května 2005
o schválení účetních závěrek výdajů členských států financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) pro rozpočtový rok 2004
(oznámeno pod číslem K(2005) 1443)
(2005/385/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1258/1999, na základě ročních účetních závěrek předložených členskými státy, k nimž jsou přiloženy informace nezbytné k jejich schválení, osvědčení o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti předaných účetních podkladů a zprávy vyhotovené osvědčovateli, schválí Komise účetní závěrky platebních agentur uvedených v čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení.
(2) S ohledem na čl. 7 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy a o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [2], se pro rozpočtový rok 2004 zohledňují výdaje uskutečněné členskými státy od 16. října 2003 do 15. října 2004.
(3) Lhůty poskytnuté členským státům, v nichž mají předložit Komisi doklady uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999 a v čl. 4 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [3], uplynuly.
(4) Komise ověřila předané informace a sdělila do 31. března 2005 členským státům výsledky ověřování informací spolu s nezbytnými změnami.
(5) Podle čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1663/95 stanoví rozhodnutí o schválení účetní závěrky uvedené v čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 1258/1999, aniž jsou dotčena pozdější rozhodnutí v souladu s čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení, výši výdajů uskutečněných v každém členské státě v průběhu daného účetního období, které mají být financovatelné záruční sekcí EZOZF, na základě účetních závěrek uvedených v čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1258/1999 a snížení a pozastavení záloh na dané účetní období, včetně snížení uvedených v čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci nařízení (ES) č. 296/96. Podle článku 154 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4], se výsledek rozhodnutí o schválení účetní závěrky, který je tvořen případným rozdílem mezi celkovými výdaji zaúčtovanými do daného rozpočtového roku podle čl. 151 odst. 1 a článku 152 a celkovými výdaji, k nimž přihlíží Komise v tomto rozhodnutí, zapisuje do jediného článku jako nižší nebo vyšší výdaj.
(6) Pokud jde o některé platební agentury, roční účetní závěrky a doklady k nim přiložené nyní umožňují Komisi rozhodnout o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti předaných dokladů na základě provedených ověřování.
Částky schválené pro jednotlivé členské státy jsou uvedeny v příloze I. Podrobnosti o uvedených částkách jsou popsány v souhrnné zprávě, která byla předložena výboru fondu současně s tímto rozhodnutím.
(7) Na základě provedených ověřování vyžadují informace předložené některými platebními agenturami doplňující šetření, a proto nemohou být jejich účetní závěrky schváleny v tomto rozhodnutí.
Dotyčné platební agentury jsou uvedeny v příloze II.
(8) Ustanovení čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 296/96 ve spojení s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 2040/2000 ze dne 26. září 2000 o rozpočtové kázni [5] stanoví, že u výdajů uskutečněných členskými státy po uplynutí stanovených lhůt se snižují zálohy na zúčtování výdajů. Podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 296/96 se však při rozhodnutí o schválení účetních závěrek přihlédne k překročení lhůt v měsících srpnu, září a říjnu, nemohlo-li být zjištěno před posledním rozhodnutím o zálohách v daném rozpočtovém roce. Část výdajů oznámených některými členskými státy během výše uvedeného období na opatření, u nichž Komise nepřijala polehčující okolnosti, byla uskutečněna po uplynutí stanovených lhůt. Je proto třeba, aby toto rozhodnutí stanovilo příslušná snížení. Snížení a veškeré další výdaje, které by mohly být uskutečněny po stanovených lhůtách, budou k pozdějšímu datu předmětem rozhodnutí podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999, které stanoví s konečnou platností výdaje, jež mají být vyloučeny z financování z prostředků Společenství.
(9) Na základě článku 14 nařízení (ES) č. 2040/2000 a čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 296/96 Komise již snížila nebo pozastavila některé měsíční zálohy při účtování výdajů pro rozpočtový rok 2004 a v tomto rozhodnutí přistupuje ke snížením stanoveným v čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 296/96. Na základě výše uvedených skutečností, s cílem zabránit předčasné nebo jen dočasné úhradě dotyčných částek, je třeba, aby nebyly uznány tímto rozhodnutím s výhradou jejich pozdějšího zkoumání podle čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999.
(10) Ustanovení čl. 7 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES) č. 1663/95 stanoví, že částky, které mají být v souladu s rozhodnutím o schválení účetní závěrky uvedeným v prvním pododstavci navráceny od členských států nebo jim vyplaceny, se stanoví odečtením záloh vyplacených v průběhu daného účetního období, tj. v roce 2004, od výdajů uznaných za financovatelné za totéž účetní období ve smyslu prvního pododstavce. Tyto částky se odečtou od záloh splatných ve druhém měsíci následujícím po měsíci, kdy bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, anebo se k nim přičtou.
(11) Podle čl. 7 odst. 3 posledního pododstavce nařízení (ES) č. 1258/1999 a čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1663/95 není tímto rozhodnutím přijatým na základě účetních informací dotčeno přijetí dalších rozhodnutí Komise, kterými mají být vyloučeny z financování z prostředků Společenství výdaje, které by nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvalují se účetní závěrky platebních agentur členských států týkající se výdajů financovaných záruční sekcí EZOZF pro rozpočtový rok 2004, s výjimkou platebních agentur uvedených v článku 2.
Částky, které mají být na základě tohoto rozhodnutí navráceny od členských států nebo jim vyplaceny, jsou stanoveny v příloze I.
Článek 2
Účetní závěrky platebních agentur členských států týkající se výdajů financovaných záruční sekcí EZOZF pro rozpočtový rok 2004, uvedené v příloze II, jsou odděleny od tohoto rozhodnutí a budou předmětem pozdějšího rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/386/SZBP
ze dne 14. března 2005
o uzavření dohody mezi Evropskou unií a Novým Zélandem o účasti Nového Zélandu na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize v Bosně a Hercegovině (operace Althea)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. července 2004 přijala Rada společnou akci 2004/570/SZBP o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1].
(2) Podle čl. 11 odst. 3 uvedené společné akce jsou podrobnosti týkající se účasti třetích států předmětem dohody podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) Na základě zmocnění Rady ze dne 13. září 2004 sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Novým Zélandem o účasti Nového Zélandu na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize
Rozhodnutí Rady 2005/387/JVV
ze dne 10. května 2005
o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových psychoaktivních látek
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29, čl. 31 odst. 1 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zvláštní rizika spojená s vývojem psychoaktivních látek vyžadují rychlé jednání ze strany členských států.
(2) Nebudou-li nové psychoaktivní látky zahrnuty do oblasti působnosti trestního práva ve všech členských státech, mohou vzniknout problémy ve spolupráci mezi soudními orgány členských států a jejich orgány činnými v trestním řízení z toho důvodu, že daný trestný čin nebo trestné činy nebudou trestné podle práva jak dožadujícího, tak i dožádaného státu.
(3) Akční plán Evropské unie pro boj proti drogám 2000–2004 stanovil, aby Komise provedla vhodné hodnocení společné akce ze dne 16. června 1997 o výměně informací, hodnocení rizika a kontrole nových syntetických drog [2] (dále jen "společná akce") s přihlédnutím k externímu hodnocení systému včasného varování zadanému Evropským monitorovacím centrem pro drogy a drogovou závislost (dále jen "EDMC").
Hodnocení ukázalo, že společná akce splnila očekávání.
Výsledek hodnocení nicméně jasně poukázal na to, že je nutné společnou akci posílit a upravit její směřování.
Zejména je třeba znovu vymezit její hlavní cíl, srozumitelnost jejích postupů a definic, průhlednost jejího působení a závažnost její oblasti působnosti.
Sdělení Komise Evropskému parlamentu a Radě o hodnocení akčního plánu EU pro boj proti drogám (2000–2004) v polovině období naznačilo, že budou zavedeny změny v právních předpisech s cílem posílit opatření proti syntetickým drogám.
Mechanismus zavedený společnou akcí by proto měl být upraven.
(4) Nové psychoaktivní látky mohou být zdraví škodlivé.
(5) Nové psychoaktivní látky, na které se vztahuje toto rozhodnutí, mohou zahrnovat léčivé přípravky podle definice ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [3] a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [4].
(6) Výměna informací v rámci systému včasného varování, zavedená v rámci společné akce, se pro členské státy ukázala jako cenný přínos.
(7) Nic v tomto rozhodnutí by nemělo členským státům bránit ve výměně informací v rámci Evropské informační sítě o drogách a drogové závislosti (dále jen "síť Reitox"), týkajících se nově se objevujících tendencí v nových způsobech užívání stávajících psychoaktivních látek, které mohou představovat možné riziko pro veřejné zdraví, jakož i informací o možných opatřeních souvisejících s veřejným zdravím, v souladu s úkoly a postupy EDMC.
(8) Tímto rozhodnutím by nemělo dojít k žádnému zhoršení péče o lidské zdraví nebo veterinární péče.
Látky s prokázanou a uznávanou lékařskou hodnotou jsou proto z kontrolních opatření založených na tomto rozhodnutí vyloučeny.
Pro látky s prokázanou a uznávanou lékařskou hodnotou, které jsou zneužívány, by měla být přijata vhodná regulační opatření související s veřejným zdravím.
(9) Vedle pravidel stanovených v rámci farmakovigilančních systémů definovaných ve směrnici 2001/82/ES a ve směrnici 2001/83/ES je nutné posílit výměnu informací o zneužívaných nebo nesprávně užívaných psychoaktivních látkách a zajistit odpovídající spolupráci s Evropskou agenturou pro hodnocení léčivých přípravků (dále jen "EMEA").
Rezoluce Komise OSN pro omamné látky (dále jen "CND") 46/7 "Opatření na podporu výměny informací o nových způsobech užívání drog a o užívaných psychoaktivních látkách" stanoví užitečný rámec pro opatření ze strany členských států.
(10) Zavedení lhůt v každé fázi postupu stanoveného tímto rozhodnutím by mělo zaručit, že daný nástroj může reagovat rychle, a zvyšuje schopnost poskytovat mechanismus rychlé reakce.
(11) Vědecký výbor EDMC, který v hodnocení rizik spojených s novou psychoaktivní látkou plní ústřední úlohu, bude pro účely tohoto rozhodnutí rozšířen o odborníky z Komise, Europolu a EMEA a o odborníky z vědeckých oborů, které ve Vědeckém výboru EDMC nejsou zastoupeny nebo jsou zastoupeny nedostatečně.
(12) Rozšířený Vědecký výbor, který hodnotí rizika spojená s novými psychoaktivními látkami, zůstane zachován jako pevný technický útvar odborníků, který je schopen účinně zhodnotit všechna rizika spojená s novou psychoaktivní látkou.
Velikost rozšířeného Vědeckého výboru by proto měla zůstat úrovni, kterou lze snadno řídit.
(13) Jelikož cílů navrhované činnosti, totiž výměny informací, hodnocení rizika Vědeckým výborem a postupu na úrovni EU pro zavedení kontroly nad oznamovanými látkami, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto z důvodu účinků zamýšlené činnosti jich může být lépe dosaženo na úrovni Evropské unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(14) V souladu s čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy mohou být opatření založená na tomto rozhodnutí přijata kvalifikovanou většinou, neboť tato opatření jsou nezbytná pro provedení tohoto rozhodnutí.
(15) Toto rozhodnutí ctí základní práva a dodržuje zásady uznané článkem 6 Smlouvy a vyjádřené v Listině základních práv Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se zavádí mechanismus pro rychlou výměnu informací o nových psychoaktivních látkách.
Rozhodnutí bere na vědomí informace o podezřeních na nežádoucí účinky, které se mají oznamovat v rámci farmakovigilančního systému zavedeného hlavou IX směrnice 2001/83/ES.
Toto rozhodnutí rovněž stanoví hodnocení rizik spojených s těmito novými psychoaktivními látkami, aby bylo možno použít opatření pro kontrolu omamných a psychotropních látek uplatňovaná v členských státech i na nové psychoaktivní látky.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se použije na látky, které v současnosti nejsou uvedeny na žádném ze seznamů:
a) Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961, které mohou představovat srovnatelnou hrozbu pro veřejné zdraví jako látky uvedené na seznamu I, II nebo IV této úmluvy, a
b) Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971, které mohou představovat srovnatelnou hrozbu pro veřejné zdraví jako látky uvedené na seznamu I, II, III nebo IV této úmluvy.
Toto rozhodnutí se týká konečných produktů, které se odlišují od prekurzorů, ve vztahu k nimž je režim Společenství stanoven nařízením Rady (EHS) č. 3677/90 ze dne 13. prosince 1990 o opatřeních, která mají být přijata za účelem zamezení zneužívání určitých látek k nedovolené výrobě omamných a psychotropních látek [5], a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog [6].
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "novou psychoaktivní látkou" nová omamná látka nebo nová psychotropní látka v čisté formě nebo v přípravku;
b) "novou omamnou látkou" látka v čisté formě nebo v přípravku, která nebyla zahrnuta na seznam v rámci Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961 a která může představovat srovnatelnou hrozbu pro veřejné zdraví jako látky uvedené na seznamu I, II nebo IV;
c) "novou psychotropní látkou" látka v čisté formě nebo v přípravku, která nebyla zahrnuta na seznam v rámci Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971 a která může představovat srovnatelnou hrozbu pro veřejné zdraví jako látky uvedené na seznamu I, II, III nebo IV;
d) "registrací" povolení k uvedení léčivého přípravku na trh, které uděluje příslušný orgán členského státu podle požadavků hlavy III směrnice 2001/83/ES (v případě humánních léčivých přípravků) nebo hlavy III směrnice 2001/82/ES (v případě veterinárních léčivých přípravků), nebo rozhodnutí o registraci udělené Evropskou komisí podle článku 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky [7];
e) "systémem Organizace spojených národů" Světová zdravotnická organizace (WHO), Komise pro omamné látky (CND) nebo Hospodářský a sociální výbor (ECOSOC), jednající v rámci svých příslušných odpovědností uvedených v článku 3 Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961 nebo v článku 2 Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971;
f) "přípravkem" směs obsahující "novou psychoaktivní látku";
g) "ohlašovacím formulářem" strukturovaný formulář pro oznámení nové psychoaktivní látky nebo přípravku obsahujícího novou psychoaktivní látku, schválený EDMC/Europolem a jejich příslušnými sítěmi Reitox v členských státech a národními jednotkami Europolu.
Článek 4
Výměna informací
1. Každý členský stát zajistí, že jeho národní jednotka Europolu a její zástupce v síti Reitox poskytnou Europolu a EDMC, s ohledem na působnost obou těchto subjektů, informace o výrobě nových psychoaktivních látek a přípravků obsahujících nové psychoaktivní látky, jakož i o obchodu s nimi a o jejich užívání, včetně doplňkových informací o jejich možném lékařském využití.
Europol a EDMC shromáždí informace obdržené od členských států prostřednictvím ohlašovacího formuláře a tyto informace si neprodleně sdělí mezi sebou navzájem a předají je národním jednotkám Europolu a zástupcům sítě Reitox v členských státech, jakož i Komisi a EMEA.
2. Pokud se Europol a EDMC domnívají, že k předání informací o nové psychoaktivní látce poskytnutých členským státem, jak je popsáno v odstavci 1, není důvod, informují neprodleně oznamující členský stát o této skutečnosti.
Do šesti týdnů zdůvodní Europol a EDMC své rozhodnutí Radě.
Článek 5
Společná zpráva
1. Budou-li se Europol a EDMC, nebo Rada většinou hlasů svých členů, domnívat, že informace o nové psychoaktivní látce poskytnuté členským státem jsou dostatečným důvodem pro shromažďování dalších informací, Europol a EDMC tyto informace shromáždí a předloží ve formě společné zprávy (dále jen "společná zpráva").
Tato společná zpráva se předkládá Radě, EMEA a Komisi.
2. Společná zpráva zahrnuje:
a) chemický a fyzický popis, včetně názvu, pod kterým je nová psychoaktivní látka známa, včetně vědeckého názvu (kód mezinárodního nechráněného názvu), je-li k dispozici;
b) informace o četnosti, okolnostech nebo množstvích, ve kterých se nová psychoaktivní látka vyskytla, a informace o prostředcích a metodách její výroby;
c) informace o účasti organizovaného zločinu na výrobě nové psychoaktivní látky nebo nedovoleném obchodu s ní;
d) první označení rizik spojených s novou psychoaktivní látkou, včetně zdravotních a společenských rizik, a charakteristiky uživatelů;
e) informace o tom, zda nová psychoaktivní látka je v současnosti předmětem hodnocení nebo zda bylo hodnocení provedeno v rámci systému OSN;
f) datum oznámení nové psychoaktivní látky EDMC nebo Europolu, které je uvedeno na ohlašovacím formuláři;
g) informace o tom, zda nová psychoaktivní látka již podléhá kontrolním opatřením na národní úrovni v některém členském státě;
h) je-li to možné, budou poskytnuty informace o:
i) chemických prekurzorech, o nichž je známo, že se používají k výrobě dané látky,
ii) způsobu a rozsahu zjištěného nebo očekávaného užívání nové látky,
iii) jakémkoli jiném užívání nové psychoaktivní látky a o rozsahu takového užívání, rizicích spojených s tímto užíváním nové psychoaktivní látky, včetně zdravotních a společenských rizik.
3. EMEA předá Europolu a EDMC tyto informace o tom, zda v Evropské unii nebo v kterémkoliv členském státě
a) této nové psychoaktivní látce byla udělena registrace;
b) tato nová psychoaktivní látka je předmětem žádosti o registraci;
c) rozhodnutí o registraci udělené pro novou psychoaktivní látku bylo pozastaveno.
Týkají-li se tyto informace rozhodnutí o registraci udělených členskými státy, poskytnou dotyčné členské státy EMEA tyto informace na její žádost.
4. Členské státy poskytnou informace uvedené v odstavci 2 do šesti týdnů od data oznámení v ohlašovacím formuláři, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1.
5. Společnou zprávu se předkládá do čtyř týdnů po dni obdržení informací od členských států a EMEA. Zprávu předkládá Europol, případně EDMC, v souladu s čl. 5 odst. 1 a 2.
Článek 6
Hodnocení rizik
1. Rada s přihlédnutím k doporučení Europolu a EDMC může většinou hlasů svých členů požádat o to, aby bylo provedeno hodnocení rizik, včetně zdravotních a společenských rizik, plynoucích z užívání a výroby nové psychoaktivní látky a z obchodování s touto látkou, jakož i hodnocení účasti organizovaného zločinu a možných důsledků kontrolních opatření postupem podle odstavců 2 až 4, za předpokladu, že minimálně čtvrtina jejích členů nebo Komise Radu písemně informovaly o tom, že provedení tohoto hodnocení podporují.
Členské státy nebo Komise o tom informují Radu co nejdříve, avšak v každém případě do čtyř týdnů od obdržení společné zprávy.
Generální sekretariát Rady oznámí tyto informace neprodleně EDMC.
2. Za účelem provedení hodnocení uspořádá EDMC pod záštitou svého Vědeckého výboru zvláštní jednání.
Za účelem tohoto jednání může být Vědecký výbor dále rozšířen o nejvýše pět odborníků, které určí ředitel EDMC na doporučení předsedy Vědeckého výboru ze seznamu odborníků navrhovaného členskými státy a schvalovaného každé tři roky správní radou EDMC.
Tito odborníci budou pocházet z vědeckých oborů, které ve Vědeckém výboru nejsou zastoupeny nebo jsou zastoupeny nedostatečně, avšak jejichž příspěvek je nezbytný pro vyvážené a přiměřené zhodnocení možných rizik, včetně zdravotních a společenských rizik.
Komise, Europol a EMEA se dále vyzvou, aby vyslaly každý nejvýše dva odborníky.
3. Hodnocení rizik se provede na základě informací, které Vědeckému výboru poskytnou členské státy, EDMC, Europol a EMEA, s přihlédnutím ke všem faktorům, které by podle Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961 nebo Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971 odůvodňovaly umístění látky pod mezinárodní kontrolu.
4. Po dokončení hodnocení rizik vypracuje Vědecký výbor zprávu (dále jen "zpráva o hodnocení rizik").
Zpráva o hodnocení rizik musí obsahovat analýzu dostupných vědeckých informací a informací o vymáhání práva a odrážet všechna stanoviska členů výboru.
Zprávu o hodnocení rizik předkládá předseda výboru jeho jménem Komisi a Radě ve lhůtě dvanácti týdnů ode dne, kdy Generální sekretariát Rady oznámil EDMC informace podle odstavce 1.
Zpráva o hodnocení rizik zahrnuje:
a) fyzický a chemický popis nové psychoaktivní látky a mechanismy jejího působení, včetně její lékařské hodnoty;
b) zdravotní rizika spojená s novou psychoaktivní látkou;
c) společenská rizika spojená s novou psychoaktivní látkou;
d) informace o úrovni účasti organizovaného zločinu a informace o zabavení nebo zjištění nové psychoaktivní látky ze strany orgánů a o její výrobě;
e) informace o hodnocení nové psychoaktivní látky v rámci systému Organizace spojených národů;
f) případně popis kontrolních opatření, která se pro novou psychoaktivní látku v členských státech používají;
g) možnosti kontroly a možné důsledky kontrolních opatření a
h) chemické prekurzory používané k výrobě látky.
Článek 7
Případy, kdy se hodnocení rizik neprovádí
1. Hodnocení rizik se neprovádí v případech, kdy Europol a EDMC nevypracovaly společnou zprávu.
Hodnocení rizik se neprovádí ani v případech, kdy se dotyčná nová psychoaktivní látka nachází v pokročilém stádiu hodnocení v rámci systému Organizace spojených národů, totiž jakmile výbor odborníků WHO pro drogové závislosti zveřejnil svůj hodnotící posudek společně s písemným doporučením s výjimkou případů, kdy se objeví nové podstatné informace významné v rámci tohoto rozhodnutí.
2. Pokud byla nová psychoaktivní látka předmětem hodnocení v rámci systému Organizace spojených národů, aniž bylo přijato rozhodnutí o zařazení nové psychoaktivní látky do seznamu Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961 nebo Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971, provede se hodnocení rizik pouze tehdy, pokud se objeví nové podstatné informace významné v rámci tohoto rozhodnutí.
3. Hodnocení rizik nové psychoaktivní látky se neprovádí, pokud se:
a) nová psychoaktivní látka používá k výrobě léčivého přípravku, kterému byla udělena registrace, nebo
b) nová psychoaktivní látka používá k výrobě léčivého přípravku, u něhož byla podána žádosti o registraci, nebo
c) nová psychoaktivní látka používá k výrobě léčivého přípravku, u něhož byla registrace pozastavena příslušným orgánem.
Spadá-li nová psychoaktivní látka do jedné z kategorií uvedených v prvním pododstavci, vyhodnotí Komise společně s EMEA na základě údajů shromážděných EDMC a Europolem potřebu dalších kroků, a to v úzké spolupráci EDMC a v souladu s úkoly a postupy EMEA.
Komise podá Radě zprávu o výsledku.
Článek 8
Postup zavádění kontroly nad konkrétními novými psychoaktivními látkami
1. Do šesti týdnů ode dne obdržení zprávy o hodnocení rizik předloží Komise Radě podnět k tomu, aby byla nová psychoaktivní látka podrobena kontrolním opatřením.
Pokud Komise nepovažuje za nezbytné předložit podnět k tomu, aby byla nová psychoaktivní látka podrobena kontrolním opatřením, předloží Komise Radě do šesti týdnů ode dne obdržení zprávy o hodnocení rizik zprávu, v níž objasní svá stanoviska.
2. V případě, že Komise nepovažuje za nezbytné předložit podnět k tomu, aby byla nová psychoaktivní látka podrobena kontrolním opatřením, může tento podnět Radě předložit jeden nebo více členských států, pokud možno nejpozději do šesti týdnů ode dne, kdy Komise předložila svou zprávu Radě.
3. Na základě čl. 34 odst. 2 písm. c) Smlouvy Rada kvalifikovanou většinou rozhodne o podnětu předloženém podle odstavce 1 nebo 2, zda novou psychoaktivní látku podrobit kontrolním opatřením.
Článek 9
Kontrolní opatření přijatá členskými státy
1. Pokud Rada rozhodne o tom, že nová psychoaktivní látka bude podrobena kontrolním opatřením, vynasnaží se členské státy, aby co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku od uvedeného rozhodnutí, přijaly nezbytná opatření v souladu se svým vnitrostátním právem, kterými podrobí:
a) novou psychotropní látku kontrolním opatřením a trestům stanoveným jejich právními předpisy, které jsou v souladu s jejich závazky vyplývající z Úmluvy Organizace spojených národů o psychotropních látkách z roku 1971;
b) novou omamnou látku kontrolním opatřením a trestům stanoveným jejich právními předpisy, které jsou v souladu s jejich závazky vyplývající z Jednotné úmluvy Organizace spojených národů o omamných látkách z roku 1961.
2. Členské státy podají zprávu o přijatých opatření Radě i Komisi co nejdříve po přijetí příslušného rozhodnutí.
Tato informace bude následně sdělena EDMC, Europolu, EMEA a Evropskému parlamentu.
3. Nic v tomto rozhodnutí nebrání členskému státu v tom, aby na svém území zachoval nebo zavedl jakékoliv vnitrostátní kontrolní opatření, které považuje za vhodné, jakmile je nová psychoaktivní látka některým členským státem identifikována.
Článek 10
Výroční zprávy
EDMC a Europol předkládají Evropskému parlamentu, Radě a Komisi výroční zprávy o provádění tohoto rozhodnutí.
Tato zpráva vezme v úvahu všechna hlediska nezbytná pro zhodnocení účinnosti a výsledků systému vytvořeného tímto rozhodnutím.
Zpráva zahrnuje zejména zkušenosti týkající se koordinace mezi systémem stanoveným v tomto rozhodnutí a farmakovigilančním systémem.
Článek 11
Farmakovigilanční systém
Členské státy a EMEA zajistí vhodnou výměnu informací mezi mechanismem zavedeným prostřednictvím tohoto rozhodnutí a farmakovigilančními systémy definovanými a zřízenými na základě hlavy VII směrnice 2001/82/ES a hlavy IX směrnice 2001/83/ES.
Článek 12
Zrušení
Společná akce o nových syntetických drogách ze dne 16. června 1997 se zrušuje.
Rozhodnutí přijatá Radou na základě článku 5 této společné akce jsou nadále platná.
Článek 13
Vyhlášení a nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. května 2005
o nezbytných opatřeních, pokud jde o překážku obchodu spočívající v obchodních postupech Brazílie, které ovlivňují obchod s protektorovanými pneumatikami
(oznámeno pod číslem K(2005) 1302)
(2005/388/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 a čl. 13 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 5. listopadu 2003 Komise obdržela stížnost podle článku 4 nařízení (ES) č. 3286/94 (dále jen "nařízení o překážkách obchodu").
Stížnost podala organizace "Bureau International Permanent des Associations de Vendeurs et Rechapeurs de Pneumatiques" (dále jen "BIPAVER").
(2) Stížnost se týkala některých obchodní postupů, kterých se údajně dopouští Brazílie a které brání dovozu protektorovaných pneumatik do Brazílie [2].
Konkrétně se ve stížnosti tvrdí, že jsou tyto postupy v rozporu s články III a XI Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994 (dále jen "dohoda GATT z roku 1994").
Na základě těchto skutečností požádal stěžovatel Komisi, aby podnikla nezbytné kroky.
(3) Stížnost obsahovala dostatečné důkazy pro to, aby Společenství zahájilo přezkoumání dle čl. 8 odst.
1 nařízení o překážkách obchodu. Komise proto dne 7. ledna 2004 po konzultaci s členskými státy v rámci poradního výboru zahájila toto přezkoumání [3].
(4) Po zahájení přezkoumání provedla Komise šetření.
Šetření se týkalo údajného zákazu dovozu a finančních sankcí vztahujících se na dovážené protektorované pneumatiky.
(5) V rámci šetření byly posouzeny příslušné brazilské právní předpisy související se zákazem dovozu a uložením finančních sankcí a také názory, které vyjádřila jednotlivá ministerstva brazilské vlády i brazilská obchodní sdružení.
(6) Šetření dospělo k závěru, že brazilská opatření, jež byla předmětem šetření, jsou v rozporu s několika ustanoveními dohody GATT z roku 1994, konkrétně s články I:1, III:4, XI:1 a XIII:1, a že nejsou oprávněná podle článku XX dohody GATT z roku 1994, zmocňovací doložky ani jiných použitelných nástrojů mezinárodního práva.
Jelikož tato dohoda WTO dané prošetřované postupy zakazuje, je prokázána existence překážky obchodu ve smyslu čl. 2 odst.
(7) Šetřením se dokázalo, že Brazílie byla pro evropské výrobce protektorovaných pneumatik významným trhem již před zavedením zákazu dne 25. září 2000.
V období 1995–2000 vzrostly vývozy protektorovaných pneumatik pro osobní automobily do Brazílie v průměru o 58 % a v průběhu tohoto šestiletého období poprvé poklesly o 32 % v roce 2001, tj. po zavedení zákazu.
(8) Zatímco vývozy pokračovaly i po zavedení zákazu, ať již proto, že dovozní licence ještě zůstávaly v oběhu, nebo v důsledku toho, že někteří dovozci vznesli u brazilských soudů právní námitky, je zřejmé, že se daný trh evropským vývozcům postupně uzavíral.
Ačkoli se mnohým z vývozců ve Společenství nakonec podařilo nalézt nové trhy, nebyli ani přesto schopni vykompenzovat ztrátu toho, co tvořilo velkou část jejich příjmu plynoucího z vývozu.
Ne všem se podařilo nalézt nové trhy nebo vytvořit nové řady protektorovaných pneumatik pro zvláštní vozidla (4×4, sportovní automobily atd.), a proto tento zákaz spolu s ostatními faktory (pozdní platba brazilského dovozce, výkyvy směnného kurzu) způsobily, že na některé výrobce ve Společenství byla uvalena nucená správa.
(9) Z důkazů jasně vyplývá, že výrobní odvětví Společenství utrpělo újmu v důsledku nepříznivých účinků ve smyslu čl. 2 odst. 4 nařízení o překážkách obchodu a že k této újmě dochází i nadále.
(10) Údaje o vývozu a odpovědi na dotazníky, které Komise zaslala evropským výrobcům a vývozcům protektorovaných pneumatik, podporují tvrzení výrobního odvětví Společenství o tom, že Brazílie byla před uvalením zákazu významným vývozním trhem a že evropští výrobci a vývozci protektorovaných pneumatik předpokládali, že do konce roku 2002 dosáhne objem jejich ročního prodeje výše 3 milionů jednotek.
Důkazy rovněž dosvědčují jejich tvrzení, že v důsledku uvalení brazilského zákazu dovozu jim byla v průběhu posledních tří let působena újma.
V některých případech vstoupily společnosti, kterým se nepodařilo nalézt nové vývozní trhy, do likvidace.
(11) Na základě výše uvedených skutečností lze dospět k závěru, že je nezbytné v zájmu Společenství ve smyslu čl. 12 odst. 1 nařízení o překážkách obchodu zasáhnout, v rámci WTO, a usilovat o rychlé odstranění brazilského zákazu dovozu protektorovaných pneumatik, jenž představuje porušení základních pravidel WTO a překážku obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení o překážkách obchodu.
(12) Pro Společenství je nanejvýš důležité zajistit, aby partneři v rámci WTO plně dodržovali své povinnosti, stejně jako je to vyžadováno od Společenství.
Pro dobré fungování multilaterálního obchodního systému je podstatné, aby byl tento nesoulad s pravidly WTO řešen v rámci tohoto fóra.
(13) Pokusy vyřešit tento spor na základě četných setkání s brazilskými orgány, k nimž došlo od uvalení zákazu, a v průběhu tohoto šetření neprokázaly, že by brazilské orgány byly ochotny dosáhnout oboustranně přijatelného řešení.
Jelikož není pravděpodobné, že by se brazilské stanovisko změnilo, považuje se za nutné zahájit postup v rámci WTO (Ujednání o pravidlech a řízení při řešení sporů).
(14) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle nařízení o překážkách obchodu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zákaz dovozu protektorovaných pneumatik uvalený brazilskou vládou a související finanční sankce se nejeví být v souladu se závazky Brazílie plynoucími z Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) z Marrákeše, a zejména s ustanoveními Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, a představuje překážku obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 3286/94.
Článek 2
Společenství zahájí proti Brazílii řízení pro řešení sporu v rámci ujednání o pravidlech a řízení při řešení sporů a ostatních souvisejících ustanovení WTO s cílem zajistit odstranění dané překážky obchodu.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí 1999/217/ES, pokud jde o seznam látek určených k aromatizaci používaných v potravinách nebo na jejich povrchu
(oznámeno pod číslem K(2005) 1437)
(Text s významem pro EHP)
(2005/389/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96 ze dne 28. října 1996, kterým se stanoví postup Společenství pro látky určené k aromatizaci používané v potravinách nebo na jejich povrchu [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 2232/96 stanoví postup stanovení pravidel pro látky určené k aromatizaci používané nebo určené k použití v potravinách nebo na jejich povrchu.
Toto nařízení upravuje přijetí seznamu látek určených k aromatizaci (dále jen "seznam") po oznámení členských států ohledně seznamu látek určených k aromatizaci, které lze na území těchto států používat v potravinách nebo na jejich povrchu, a na základě kontroly tohoto oznámení Komisí.
Tento seznam byl přijat rozhodnutím Komise 1999/217/ES [2].
(2) Nařízení (ES) č. 2232/96 navíc upravuje program pro hodnocení látek určených k aromatizaci, aby bylo kontrolováno, zda splňují obecná kritéria pro používání látek určených k aromatizaci uvedená v příloze tohoto nařízení.
(3) Evropský úřad pro bezpečnost potravin (dále jen "úřad") ve svém stanovisku k para-hydroxybenzoátům ze dne 13. července 2004 dospěl k závěru, že propyl 4 hydroxybenzoát (FL 09.915) účinkoval na pohlavní hormony samčích pohlavních orgánů nedospělých krys.
Z důvodu neexistence jasné hladiny, při které nebyl zjištěn nepříznivý účinek (NOAEL), nebyl úřad schopen doporučit přijatelnou denní dávku (ADI) pro tuto látku.
Použití propyl 4-hydroxybenzoátu jako látky určené k aromatizaci v potravinách není přijatelné, neboť nesplňuje obecná kritéria pro používání látek určených k aromatizaci, která jsou uvedena v příloze nařízení (ES) č. 2232/96.
V důsledku toho je nutno odstranit propyl 4-hydroxybenzonát z tohoto seznamu.
(4) Úřad ve svém rozhodnutí o alifatických alkoholech, diketonech a hydroxyketonech ze dne 7. prosince 2004 dospěl k závěru, že pentan-2,4-dion (FL 07.191) je genotoxický in vitro a in vivo.
V souladu s tím není jeho použití jako látky určené k aromatizaci v potravinách přijatelné, protože nesplňuje obecná kritéria pro používání látek určených k aromatizaci, která jsou uvedena v příloze nařízení (ES) č. 2232/96.
V důsledku toho je nutno odstranit pentan-2,4-dion z tohoto seznamu.
(5) Na základě nařízení (ES) č. 2232/96 a doporučení Komise 98/282/ES ze dne 21. dubna 1998 o způsobech, jakými členské státy a signatářské státy Dohody o Evropském hospodářském prostoru mají chránit duševní vlastnictví související s vývojem a výrobou látek určených k aromatizaci, které jsou uvedeny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2232/96 [3], oznamující členské státy požádaly o registraci několika látek, aby byla chráněna práva výrobce těchto látek týkající se duševního vlastnictví.
(6) Ochrana těchto látek, uvedených v části B seznamu, je omezena na období nejdéle pět let od data přijetí oznámení.
Toto období již uplynulo pro 28 látek, které by měly být v důsledku toho přesunuty do části A seznamu.
(7) Rozhodnutí 1999/217/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 1999/217/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. května 2005,
kterým se po páté mění rozhodnutí 2004/122/ES o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v Severní Koreji
(oznámeno pod číslem K(2005) 1451)
(Text s významem pro EHP)
(2005/390/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2000/666/ES ze dne 16. října 2000 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách [3] stanoví, že členské státy mají povolit dovoz ptáků ze třetích zemí uvedených na seznamu členů Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE) a že tito ptáci musí být podrobeni při vstupu do Společenství karanténě a testování.
(2) Korejská lidově demokratická republika (Severní Korea) potvrdila výskyt ohniska influenzy ptáků na svém území.
Severní Korea je členem OIE, takže členské státy musejí podle rozhodnutí 2000/666/ES akceptovat dovoz ptáků z uvedené země.
S přihlédnutím k možným vážným důsledkům v souvislosti s konkrétním kmenem viru influenzy ptáků, který se vyskytuje v ostatních oblastech Asie, je třeba jako preventivní opatření pozastavit dovoz uvedených ptáků ze Severní Koreje.
(3) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [4], je povolen dovoz nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří s původem ze Severní Koreje.
Vzhledem k současné nákazové situaci v Severní Koreji je třeba tento dovoz pozastavit.
(4) V reakci na ohniska influenzy ptáků v několika asijských zemích bylo přijato rozhodnutí Komise 2004/122/ES ze dne 6. února 2004 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých asijských zemích [5].
Článek 4 uvedeného rozhodnutí stanoví, že členské státy mají pozastavit dovoz nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří a živých ptáků kromě drůbeže ze třetích zemí ve smyslu rozhodnutí 2000/666/ES.
V zájmu ochrany zdraví zvířat a veřejného zdraví by měla být Severní Korea doplněna ke třetím zemím uvedeným v článku 4 rozhodnutí 2004/122/ES.
(5) Rozhodnutí 2004/122/ES by mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 2004/122/ES se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy pozastaví dovoz z Kambodže, Číny včetně Hongkongu, Indonésie, Laosu, Malajsie, Severní Koreje, Pákistánu, Thajska a Vietnamu:
- nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří a
- "jiných živých ptáků než drůbeže" ve smyslu rozhodnutí 2000/666/ES včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu)."
Článek 2
Členské státy změní opatření, která uplatňují na dovoz, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/233/ES, pokud jde o seznam laboratoří schválených ke kontrole účinnosti očkování proti vzteklině u některých domácích masožravců
(oznámeno pod číslem K(2005) 1439)
(Text s významem pro EHP)
(2005/392/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2000/258/ES určilo laboratoř Agence française de sécurité sanitaire des aliments de Nancy (laboratoř AFSSA, Nancy) ve Francii jako zvláštní institut odpovědný za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů ke sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině.
Uvedené rozhodnutí rovněž stanoví, že laboratoř AFSSA v Nancy zasílá Komisi seznam laboratoří ve Společenství, které mají být schváleny pro provádění uvedených sérologických testů.
Laboratoř AFSSA v Nancy proto používá k hodnocení laboratoří, které mají být schváleny pro provádění uvedených sérologických testů, zavedený zkušební postup pro stanovení odborné způsobilosti.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/233/ES ze dne 4. března 2004, kterým se schvalují laboratoře ke kontrole účinnosti očkování proti vzteklině u některých domácích masožravců [2], stanovilo seznam schválených laboratoří ve členských státech na základě výsledků testů pro stanovení odborné způsobilosti oznámených laboratoří AFSSA v Nancy.
(3) V souladu s rozhodnutím 2000/258/ES bylo laboratoří AFSSA v Nancy schváleno pět laboratoří, a to
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2005
o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem
(oznámeno pod číslem K(2005) 1478)
(Text s významem pro EHP)
(2005/393/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 písm. d), čl. 8 odst. 3, čl. 9 odst. 1 písm. c) a na čl. 19 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/828/ES [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
Také stanoví podmínky pro přiznávání odchylek ze zákazu určitého přemísťování zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí stanovených směrnicí 2000/75/ES ("zákaz přemísťování").
(2) Po vypuknutí nebo nových zavlečeních katarální horečky ovcí ze třetích zemí do Společenství bylo rozhodnutí 2003/828/ES několikrát změněno s cílem přizpůsobit vymezení uvedených pásem novým podmínkám v oblasti zdraví zvířat.
(3) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství je vhodné zrušit rozhodnutí 2003/828/ES a nahradit ho tímto rozhodnutím.
(4) Podle směrnice 2000/75/ES musí vymezení ochranných pásem a pásem dozoru zohlednit zeměpisné, správní, ekologické a epizootiologické ukazatele spojené s katarální horečkou ovcí a opatřeními pro její tlumení.
Vzhledem k těmto ukazatelům a opatřením, jakož i informaci předložené členskými státy, je vhodné zachovat pásma stanovená v rozhodnutí 2003/828/ES s výjimkou Řecka a Portugalska.
(5) Podle nejnovějších dostupných vědeckých informací lze přemísťování očkovaných zvířat považovat za bezpečné, bez ohledu na oběh viru v místě původu nebo činnost vektorů v místě určení.
Je proto potřebné změnit odchylky ze zákazu přemísťování v případě přemísťování uvnitř členského státu stanovených v rozhodnutí 2003/828/ES, aby se zohlednily vědecké informace.
(6) Rozhodnutí 2003/828/ES zahrnuje Řecko do globálních zeměpisných oblastí, ve kterých se mají zřídit uzavřená pásma.
Řecko předložilo Komisi řádně odůvodněnou žádost v souladu se směrnicí 2000/75/ES, která požadovala, aby bylo Řecko vyřazené ze seznamu globálních zeměpisných oblastí stanovených v rozhodnutí 2003/828/ES.
Z tohoto důvodu je vhodné vyřadit Řecko z uvedeného seznamu.
(7) Portugalsko předložilo Komisi řádně odůvodněnou žádost o změnu vymezení uzavřených pásem stanovených v rozhodnutí 2003/828/ES, pokud jde o uvedený členský stát.
Vzhledem k zeměpisným, správním, ekologickým a epizootiologickým ukazatelům spojeným s katarální horečkou ovcí v dotčených oblastech Portugalska je třeba změnit vymezení uvedených pásem.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět rozhodnutí
Účelem tohoto rozhodnutí je vymezit zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") v souladu s čl. 8 odst. 1 směrnice 2000/75/ES.
Účelem tohoto rozhodnutí je rovněž stanovit podmínky pro přiznávání odchylek ze zákazu přemísťování stanoveného čl. 9 odst. 1 písm. c) a čl. 10 odst. 1 směrnice 2000/75/ES ("zákaz přemísťování") pro určité přemísťování zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z těchto uzavřených pásem a těmito uzavřenými pásmy ("tranzit").
Toto rozhodnutí se nepoužije na přemísťování uvnitř uzavřených pásem podle čl. 2 prvního pododstavce, pokud není stanoveno jinak v ostatních článcích.
Článek 2
Vymezení uzavřených pásem
Uzavřená pásma jsou vymezena v rámci globálních zeměpisných oblastí uvedených pro pásma A, B, C, D a E v příloze I.
Odchylky ze zákazu přemísťování pro uvedená uzavřená pásma se přiznávají pouze v souladu s články 3, 4, 5 a 6.
V případě uzavřeného pásma E je přemísťování živých přežvýkavců mezi Španělskem a Portugalskem podmíněno schválením příslušnými orgány na základě dvoustranné dohody.
Článek 3
Odchylky ze zákazu přemísťování pro přemísťování uvnitř členského státu
1. Vnitrostátní zásilky zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z uzavřeného pásma jsou vyňaty ze zákazu přemísťování pouze tehdy, pokud zvířata, jejich sperma, vajíčka a embrya odpovídají podmínkám uvedeným v příloze II, nebo jsou v souladu s odstavci 2 nebo 3 tohoto článku.
2. Pro vnitrostátní zásilky podle odstavce 1 uděluje příslušný orgán odchylku ze zákazu přemísťování, pokud:
a) zvířata pocházejí ze stáda očkovaného podle očkovacího programu přijatého příslušným orgánem;
b) zvířata byla více než 30 dnů a méně než jeden rok před datem přemísťování očkována proti sérotypu (sérotypům), u něhož je zjištěna nebo se nevylučuje přítomnost v epizootologicky relevantní oblasti původu.
3. V případě, že v epizootologicky relevantní oblasti uzavřených pásem uplynulo více než 40 dní od data, kdy vektor přestal být aktivní, může příslušný orgán udělit pro vnitrostátní zásilky odchylku ze zákazu přemísťování pro:
a) zvířata určená pro hospodářství, která pro tento účel registruje příslušný orgán hospodářství místa určení a která je možno přemístit z těchto hospodářství pouze na okamžitou porážku;
b) zvířata sérologicky (ELISA nebo AGID*) negativní nebo sérologicky pozitivní, avšak virologicky (pokud jde o polymerázovou řetězovou reakci – PCR*) negativní; nebo
c) zvířata narozená po datu skončení aktivity vektoru.
Příslušný orgán udělí odchylky uvedené v tomto odstavci během období skončení aktivity vektoru.Pokud se na základě programu epizootologického dozoru podle čl. 9 odst. 1 písm. b) směrnice 2000/75/ES zjistí, že se činnost vektoru v dotyčném uzavřeném pásmu obnovila, příslušný orgán zajistí, aby se takovéto odchylky již nepoužívaly.
4. Pod dohledem příslušného orgánu se stanoví úřední postup odesílání s cílem zabezpečit, aby zvířata přepravovaná podle podmínek tohoto článku nebyla následně přepravena do jiného členského státu.
Článek 4
Odchylky ze zákazu přemísťování pro přemísťování uvnitř členského státu pro účely porážky
Pro zásilky zvířat z uzavřeného pásma pro okamžitou porážku uvnitř členského státu může příslušný orgán přiznat odchylku ze zákazu přemísťování, pokud:
a) je případ od případu prováděno posouzení rizika možného kontaktu mezi zvířaty a vektory při přepravě na jatka s ohledem na:
i) údaje, které jsou k dispozici na základě programu dozoru na aktivitu vektorů podle čl. 9 odst. 1 písm. b) směrnice 2000/75/ES,
ii) vzdálenost mezi místem vstupu do neuzavřeného pásma a jatkami,
iii) entomologické údaje na trase podle bodu ii),
iv) denní dobu, kdy se přeprava uskutečňuje, ve vztahu k době, kdy jsou vektory aktivní,
v) možné použití insekticidů v souladu se směrnicí Rady 96/23/ES [3];
b) zvířata, která mají být přepravena, neprojevují v den přepravy žádné příznaky katarální horečky ovcí;
c) jsou zvířata přepravována pod úředním dozorem ve vozidlech zaplombovaných příslušným orgánem přímo na jatka pro účely okamžité porážky;
d) je příslušný orgán jatek před přepravou zvířat informován o úmyslu poslat zvířata na jatka a oznámí příslušnému odesílajícímu orgánu místo jejich příjezdu.
Článek 5
Odchylky ze zákazu přemísťování zvířat, která opouštějí uzavřená pásma, pro obchod uvnitř Společenství
1. Zásilky zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí z uzavřených pásem jsou vyňaty příslušným orgánem ze zákazu přemísťování pro obchod uvnitř Společenství, pokud:
a) zvířata, jejich sperma, vajíčka a embrya splňují podmínky stanovené v článku 3 a
b) členský stát určení předem vydá souhlas k přemístění.
2. Členský stát původu zvířat, na které se vztahují odchylky podle odstavce 1, zajistí, aby odpovídající veterinární osvědčení podle směrnic Rady 64/432/EHS [4], 88/407/EHS [5], 89/556/EHS [6], 91/68/EHS [7] a 92/65/EHS [8] byla opatřena touto doplňkovou poznámkou:
"Zvířata/sperma/vajíčka/embrya [9] v souladu s rozhodnutím 2005/393/ES.
Článek 6
Tranzit zvířat uzavřeným pásmem
1. Tranzit zvířat odesílaných z oblasti Společenství, která nepatří mezi uzavřená pásma, uzavřeným pásmem je povolen, pokud je provedeno insekticidní ošetření zvířat a dopravního prostředku v místě nakládky a v každém případě před vstupem do uzavřeného pásma.
Je-li při tranzitu uzavřeným pásmem předpokládán odpočinek na stanovišti, je provedeno insekticidní ošetření, aby byla zvířata chráněna před útokem vektorů.
2. V případě obchodu uvnitř Společenství podléhá tranzit povolení příslušných orgánů členského státu tranzitu a členského státu určení a odpovídající veterinární osvědčení podle směrnic 64/432/EHS, 91/68/EHS a 92/65/EHS jsou opatřena touto doplňkovou poznámkou:
"Ošetřeno insekticidním prostředkem (název produktu) dne (datum) v (čas) v souladu s rozhodnutím 2005/393/ES."
Článek 7
Prováděcí opatření
Členské státy pozmění své obchodní předpisy tak, aby byly v souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 8
Zrušení
Rozhodnutí 2003/828/ES se zrušuje.
Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto rozhodnutí.
Článek 9
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije od 13. června 2005.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/395/SZBP
ze dne 10. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2001/80/SZBP o zřízení Vojenského štábu Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Stávající organizace a struktura Vojenského štábu EU nezohledňují některé jeho nové úkoly.
(2) S ohledem na provádění samostatných vojenských operací může dále za určitých okolností Rada na doporučení Vojenského výboru EU rozhodnout o využití společných kapacit Vojenského štábu EU, zejména v případě, kdy se vyžaduje společná civilně-vojenská reakce a kdy není určeno žádné národní velitelství.
(3) V důsledku toho je nutné změnit mandát a organizaci Vojenského štábu EU.
(4) Dne 12. dubna 2005 Politický a bezpečnostní výbor doporučil, aby se změnil mandát a organizace Vojenského štábu EU.
(5) Rozhodnutí 2001/80/SZBP [1] by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/80/SZBP se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Mandát a organizace Vojenského štábu Evropské unie jsou definovány v příloze tohoto rozhodnutí."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Členové Vojenského štábu Evropské unie podléhají pravidlům stanoveným v rozhodnutí Rady 2003/479/ES ze dne 16. června 2003 o pravidlech pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady [2].
3. Příloha se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. ledna 2005
vztahující se k řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP
(DG COMP/C-2/37.214 – Společný prodej mediálních práv k německé bundeslize)
(oznámeno pod číslem K(2005) 78)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/396/ES)
Rozhodnutí se týká německého svazu Liga-Fußballverband e.V.
(Ligový svaz).
Předmětem řízení je centrální prodej mediálních práv na využití zápasů 1. a 2. bundesligy mužů.
Komise při předběžném posouzení zjistila, že výhradní prodej nehmotných majetkových práv ze strany Ligového svazu by mohl podle článku 81 Smlouvy o ES omezit hospodářskou soutěž mezi kluby a kapitálovými společnostmi 1. a 2. bundesligy.
Po předběžném posouzení Komise a aniž byl v plném rozsahu prošetřen skutkový stav, se zdá, že závazky Ligového svazu zavádějí mezi ligu a kluby hospodářskou soutěž při prodeji práv k 1. a 2. bundeslize a že klubům umožňují rozvíjet nové nabídky, zejména ty, které jsou opatřeny značkami klubů.
Závazky zmenšují rozsah a dobu trvání budoucích smluv o využití a předpokládají transparentní a nediskriminační postupy využití.
Usnadňují přístup k obsahům pro poskytovatele v oblasti televizního a rozhlasového vysílání, jakož i nových médií, zajišťují, že na trhu bude k dispozici více práv a tím přispívají k inovaci a oslabují tendence směřující ke koncentraci na trzích médií.
Komise však nyní dospěla k názoru, že vzhledem k závazkům Ligového svazu v návaznosti na předběžné posouzení a k připomínkám zúčastněných třetích stran pominuly důvody pro zásah ve smyslu čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1]. Závazky jsou pro Ligový svaz závazné do dne 30. června 2009.
Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení vydal dne 6. prosince 2004 pozitivní stanovisko.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2005,
kterým se pro rok 2005 stanoví konečné rozdělení zdrojů Tabákového fondu Společenství, určené k financování opatření podle článků 13 a 14 nařízení (ES) č. 2182/2002, mezi členské státy
(oznámeno pod číslem K(2005) 1513)
(Pouze francouzské, italské, německé, nizozemské, portugalské, řecké a španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/397/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 ze dne 30. června 1992 o společné organizaci trhu se surovým tabákem [1], a zejména na článek 14a uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Články 13 a 14 nařízení Komise (ES) č. 2182/2002 ze dne 6. prosince 2002 kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 2075/92 pokud jde o Tabákový fond Společenství [2], stanoví opatření ve prospěch přeměny produkce. Tato opatření financuje Tabákový fond Společenství, zřízený článkem 13 nařízení (EHS) č. 2075/92.
(2) Veškeré prostředky, jež jsou k dispozici pro Tabákový fond Společenství, činí 28,8 milionů EUR, z toho musí být 50 % přiděleno na zvláštní opatření přeměny producentů tabáku na jiné kultury nebo jiné hospodářské činnosti, které budou zdrojem pracovních míst, a na studie v této oblasti.
(3) Podle čl. 17 odst. 4 nařízení (ES) č. 2182/2002 je tedy třeba mezi příslušné členské státy do 31. května 2005 rozdělit částku, která je dostupná pro rok 2005 na základě předběžných finančních plánů pro opatření, která se vztahují na žádosti o podporu, které předložily členské státy.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro tabák,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro rok 2005 je konečné rozdělení zdrojů Tabákového fondu Společenství, určené k financování opatření podle článků 13 a 14 nařízení (ES) č. 2182/2002, mezi členské státy, stanoveno v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Francouzské republice, Italské republice, Portugalské republice, Rakouské republice, Spolkové republice Německo, Řecké republice a Španělskému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. května 2005
o uzavření Dohody o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Andorrským knížectvím
(2005/398/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 71, 137, 149, 150, 151, 152, 156, 159, 161 a 175 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 první pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství je rozhodnuto posílit stávající vztahy s Andorrou, které se doposud řídily dohodou o zřízení celní unie podepsanou v Lucemburku dne 28. června 1990.
(2) Na základě zmocnění Rady ze dne 24. února 1997 dokončila Komise s Andorrou jednání o dohodě zahrnující širokou škálu oblastí spolupráce.
(3) V souladu s rozhodnutím Rady ze dne 25./ 26. října 2004 a s výhradou pozdějšího uzavření byla dohoda podepsána jménem Společenství dne 15. listopadu 2004.
(4) Některé úkoly byly přiděleny Výboru pro spolupráci, který byl zřízen dohodou.
Pravomoc vykonávat tyto úkoly jménem Společenství by měla být svěřena Komisi.
(5) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o spolupráci mezi Evropským společenstvím a Andorrským knížectvím se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v článku 14 dohody jménem Společenství [2].
Článek 3
1. Společenství zastupuje ve Výboru pro spolupráci, zřízeném článkem 9 dohody, Komise, jíž jsou nápomocny členské státy.
2. Postoj Společenství k rozhodnutím, která má Výbor pro spolupráci přijmout, zaujímá Komise po konzultaci se zástupci členských států.
Rozhodnutí Rady
ze dne 23. května 2005
o jmenování španělského člena Hospodářského a sociálního výboru
(2005/399/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou španělskou vládou,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Pan Marcos ALARCÓN ALARCÓN je jmenován členem Hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Fernanda MORALEDA QUÍLEZE pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 23. května 2005
o jmenování estonského člena Hospodářského a sociálního výboru
(2005/400/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou estonskou vládou,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Pan Kaul NURM je jmenován členem Hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Kaleva KREEGIPUUA pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 2004
o opatřeních pro zábavní park Bioscope, která Francie provedla ve prospěch společnosti "S.M.V.P. – Mise en Valeur du Patrimoine Culturel"
(oznámeno pod číslem K(2004) 2686)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/401/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby předložily svá vyjádření v souladu s uvedeným článkem [1] a s ohledem na tato vyjádření,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Komise obdržela dopisem ze dne 27. března 2001, zaznamenaném 28. března 2001, stížnost o případných státních podporách pro alsaský zábavní park Bioscope (dále jen "Bioscope").
Stížnost se týkala současně i Ekomuzea Alsaska, které bylo předmětem rozhodnutí Komise ze dne 21. ledna 2003 [2] a tudíž se ho toto rozhodnutí netýká.
(2) Komise požádala Francii o informace k tomuto opatření dopisy ze dne 30. března 2001, dne 31. července 2001, dne 14. prosince 2001, dne 16. července 2002, dne 17. října 2002 a dne 3. prosince 2002.
Francie jí tyto informace poskytla v dopise ze dne 24. července 2001 zaznamenaném Komisí dne 26. července 2001, v dopise ze dne 28. listopadu 2001 zaznamenaném Komisí ve stejný den, v dopise ze dne 2. června 2002 zaznamenaném Komisí ve stejný den, v dopise ze dne 25. června 2002 zaznamenaném Komisí ve stejný den, v dopise ze dne 8. července 2002 zaznamenaném Komisí dne 9. července 2002, v dopise ze dne 21. října 2002 zaznamenaném Komisí dne 22. října 2002 a v dopise ze dne 7. února 2003 zaznamenaném Komisí dne 10. února 2003.
(3) Dopisem ze dne 29. října 2003 Komise informovala Francii o svém rozhodnutí zahájit řízení proti tomuto opatření podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(4) Rozhodnutí Komise o zahájení tohoto řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily svá vyjádření k danému opatření.
(5) Francie předala Komisi svá vyjádření v dopise ze dne 26. ledna 2004, zaznamenaném ve stejný den.
(6) V dopise ze dne 19. února 2004, zaznamenaném ve stejný den, předala Komisi svá vyjádření k dotyčné podpoře německá federace zábavních parků a podniků (Verband Deutscher Freitzeiparks und Freizeitunternehmen e.V. – dále jen "VDFU").
(7) V dopise ze dne 24. února 2004, zaznamenaném dne 25. února 2004, předala Komisi svá vyjádření k dotyčné podpoře společnost "S.M.V.P. – Valorisation et Animation du Patrimoine Culturel" (dále jen "SMVP").
(8) V dopisech ze dne 26. února 2004 a ze dne 27. února 2004 Komise předala Francii kopii vyjádření předložených VDFU a SMVP.
(9) Dopisem ze dne 26. března 2004, zaznamenaném ve stejný den, Francie předala Komisi své komentáře k vyjádřením předloženým VDFU a SMPV.
(10) V dopise ze dne 25. srpna 2004, zaznamenaném Komisí dne 31. srpna 2004, Francie dodala doplňující informace k dotyčnému opatření.
II. POPIS
1. Projekt zábavního parku Bioscope
(11) Projekt zábavního parku Bioscope zahájil region Alsasko v roce 1994.
Jednalo se o realizaci zábavního parku, který by byl současně vědecké, výchovné i zábavné povahy a soustředil by se na témata zdraví, života a životního prostředí.
(12) Myšlenkou regionálních orgánů Alsaska bylo, aby se návštěvníci mohli vzdělávat zábavnou formou.
Park by měl volit jiný než konvenční přístup klasických přírodovědných či technických muzeí, jako například "Palais de découverte" nebo "Cité des sciences" v Paříži, která jsou považována za příliš málo atraktivní na to, aby plně plnila své původní poslání.
Bioscope měl být naproti tomu návštěvníky vnímán především jako místo odpočinku a zábavy, který by jim ale příležitostně nabídl i možnost se poučit, a to v tempu, jaké si sami zvolí.
(13) Regionální orgány kromě toho uvádějí, že dalším z důvodů založení parku Bioscope, který není v protikladu s důvodem prvním, je rozšířit nabídku cestovního ruchu v Alsasku.
2. Postup výběru společnosti – příjemce dotace
(14) Nařízením prefekta ze dne 12. ledna 1998 Regionální rada Alsaska a Rady departementů Haut-Rhin a Bas-Rhin vytvořily smíšené zájmové sdružení SYMBIO (dále jen "sdružení SYMBIO"), jehož cílem je provádění postupů nezbytných k realizaci Bioscope.
(15) Regionální orgány se rozhodly provozovat Bioscope na základě právní zásady pověření veřejnou službou [4].
Stát sám financuje nákup pozemků a část investičních nákladů.
Deleguje výstavbu a provoz parku na třicet let koncesionáři, který státu náhradou za to skládá poplatek z obratu.
Po uplynutí koncese se majetek vrací státu.
(16) S cílem vybrat koncesionáře sdružení SYMBIO zveřejnilo v září 1998 v Úředním věstníku Evropských společenství [5] výzvu, aby soukromé subjekty předkládaly své žádosti.
(17) Po dlouhém výběrovém řízení zaměřeném na výběr dostatečně zkušeného subjektu pro výstavbu parku a současně i pro jeho uspokojující provoz se sdružení SYMBIO rozhodlo pro společnost Parc Astérix, která se mezitím stala členem skupiny Grévin et Compagnie.
Tato volba byla stvrzena dne 13. března 2001 podpisem pověření veřejnou službou, jehož předmětem byla "koncese koncepce, realizace a provozu tematického parku Bioscope" podepsaná sdružením SYMBIO na straně jedné a společností "S.M.V.P. – Mise en Valeur du Patrimoine Culturel", dceřinou společností společnosti Parc Astérix, na straně druhé.
(18) Dne 9. července 2002 byl k tomuto pověření veřejnou službou podepsán dodatek.
Pověření veřejnou službou, tak jak je mění dodatek, se dále nazývá "koncesí".
3. Projekt vycházející z nabídkového řízení – podmínky účasti státu [6]
(19) Koncese počítá s omezeným parkem, odpovídajícím počáteční investici ve výši 61,5 milionů EUR a s cílem dosáhnout z počátku návštěvnosti 400000 návštěvníků ročně, do budoucna až 800000 návštěvníků ročně.
(20) Podmínky účasti státu jsou stanoveny v koncesi.
(21) Stanoví se zejména tyto body:
- Stát dává společnosti SMVP k dispozici, po částech a na dobu třiceti let, potřebné pozemky, tj. 50 hektarů.
Tyto pozemky zůstanou v majetku státu a po uplynutí koncese je společnost státu zdarma vrátí.
Budovy, stavby a koncese, které společnost SMVP získá, postaví, zařídí nebo zřídí během trvání koncese, kterou vlastní a která se vztahuje na provoz parku, společnost státu také bezplatně vrátí, pokud budou v době ukončení koncese plně a účetně odepsány.
V opačném případě stát za jejich vrácení zaplatí odškodnění odpovídající jejich účetní zůstatkové hodnotě,
- společnost SMVP pod dohledem státu vypracuje koncepci zábavního parku Bioscope, zrealizuje jej a bude jej po dobu třiceti let provozovat,
- park, tak jak jej společnost SMVP vystavěla, odpovídá investici, jejíž první část představuje 61,5 milionů EUR.
Stát se prostřednictvím sdružení SYMBIO podílí pouze na investicích první části, a to v celkové výši 30,5 milionů EUR,
- další investice na obnovu parku bude plně hradit společnost SMVP.
Jejich koncepci musí schválit stát, který především ověřuje, zda jsou v souladu s pedagogickým konceptem parku,
- společnost SMVP platí státu roční poplatek odpovídající 2,5 % hrubého ročního obratu ze všech činností, které probíhají na geografickém území koncese (s výjimkou dvou prvních kalendářních roků, i neúplných, za které bude poplatek 1 % z obratu v prvním roce a 2 % z obratu v druhém roce), po odečtení poplatků různého druhu, které státu plynou ze zadaných činností.
III. DŮVODY, KTERÉ VEDLY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(22) Během výměny dopisů, která předcházela zahájení formálního vyšetřovacího řízení, Francie uvedla, že měla za to, že intervence veřejných orgánů v dotyčném případě má povahu kompenzací povinností spojených s posláním obecného hospodářského zájmu, které bylo svěřeno podniku, jenž získal koncesi na provoz Bioscope.
(23) V úvodu formálního vyšetřovacího řízení Komise vyjádřila následující pochybnosti o intervenci francouzského státu ve prospěch Bioscope i o zdůvodnění této intervence, které Francie uvedla.
(24) Za prvé se Komise domnívala, že existují určité pochybnosti o oprávněnosti argumentace Francie, podle které byla společnost, která byla příjemcem veřejné podpory, pověřena posláním obecného hospodářského zájmu.
Komise totiž pochybovala o tom, že Francie zmíněné poslání jasně definovala.
I kdyby toto poslání bývalo bylo jasně definováno, Komise přesto pochybovala o tom, že by Francie poskytla dostatečné zdůvodnění absence další kompenzace zvýšených nákladů spojených s uvedeným posláním.
(25) Za druhé se Komise domnívala, že státní podpora představuje pravděpodobně dotaci, zejména když nebyl předložen žádný důkaz o tom, že společnost, která byla příjemcem podpory, obdržela od státu platbu odpovídající tržní ceně služby za provozování zábavního parku.
(26) Za třetí Komise provedla analýzu, zda je případná podpora slučitelná s ustanoveními Smlouvy.
Došla k závěru, že s ohledem na své cíle může být potenciální podpora analyzována pouze na základě ustanovení o regionálních podporách nebo na základě ustanovení čl. 87 odst.
3 písm. d) Smlouvy týkajících se podpory kultury. Vzhledem k tomu, že Francie k tomuto bodu neposkytla žádná odůvodnění, Komise vyslovila pochybnosti o tom, že byly podmínky nutné k povolení případné podpory podle prvního či druhého uvedeného ustanovení splněny.
IV. VYJÁDŘENÍ FRANCIE K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
1. O povaze státní pomoci projektu Bioscope jako kompenzaci za povinnost poskytovat hospodářsky obecně prospěšnou službu
(27) Ve svých vyjádřeních k zahájení formálního vyšetřovacího řízení Francie znovu vyjadřuje svůj postoj, podle něhož spoluúčast státu na projektu Bioscope nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, ale kompenzaci nákladů spojených s povinností poskytovat hospodářsky obecně prospěšnou službu.
(28) Aby podpořila tuto úvahu, Francie nejprve připomíná podmínky vzniku Bioscope a dále uvádí konkrétní popis projektu parku tak, jak byl navržen sdružením SYMBIO ve spolupráci se společností SMVP.
Popis zdůrazňuje zejména pedagogické poslání parku a výchovný aspekt jeho atrakcí, které jsou velmi odlišné od kolotočů a podobných zařízení klasických zábavních parků.
Francie zdůrazňuje skutečnost, že v budoucnu nebude v žádném případě možné koncept parku změnit, neboť veškeré změny, které by narušovaly jeho pedagogické poslání, by byly v rozporu s dohodou uzavřenou mezi koncesionářem a státem.
(29) Francie dále uvádí, co považuje za obsah hospodářsky obecně prospěšného poslání, jaké má Bioscope plnit.
(30) Podle ní je toto poslání jasně definováno v koncesi, která sdružuje společnost SMVP a stát.
Francie toto tvrzení dokládá výňatky z koncese, které obecně zdůrazňují společenské a vzdělávací cíle Bioscope, stejně tak i dalšími výňatky, které konkrétněji zmiňují sazby, jaké by se měly uplatňovat pro určité kategorie návštěvníků (děti s rodiči, školní skupiny, důchodci).
Kromě toho Francie zdůrazňuje, že sdružení SYMBIO bude mít nad činností koncesionáře stálý dohled.
(31) Francie posuzuje jednotlivá kritéria stanovená Soudním dvorem Evropských společenství v rozhodnutí Altmark [7], na základě kterých se hodnotí veřejné podpory určené pro kompenzaci nákladů hospodářsky obecně prospěšných poslání.
(32) Francie zdůrazňuje, že ji nelze vytýkat neznalost těchto kritérií při přidělení státní podpory, protože zmíněný rozsudek byl vydán až dlouho poté, co byla koncese podepsána. Francie dále uvádí, že:
- povinnosti veřejné služby jsou definovány jasně, protože tato operace je hospodářsky obecně prospěšnou službou jako celek,
- parametry, podle kterých se vypočítává kompenzace, byly definovány jasně a předem, neboť byly stanoveny před koncesí a jejich princip i povaha samotná byly stanoveny před zahájením nabídkového řízení,
- kompenzace nepřevyšuje částku nezbytnou na krytí nákladů spojených s výkonem hospodářsky obecně prospěšného poslání, neboť studie, kterou provedli nezávislí odborníci ze společnosti Rise Conseil, dokázala, že návratnost investice společnosti SMVP v rámci projektu Bioscope (mezi [5–10 %] [8] a [10–15 %] [8] v závislosti na odhadech výpočtu) bude srovnatelná, možná nižší než běžná úroveň v odvětví zábavních parků (mezi 11 a 15 % u zkoumaného vzorku ziskových tematických parků) [9].
2. O existenci státní podpory
(33) Francie se domnívá, že intervence veřejných orgánů ve prospěch Bioscope nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(34) Francie se předběžně domnívá, že Bioscope nevykonává hospodářskou činnost.
Bioscope by měl být spíše než za zábavní park považován za určitý druh muzea.
Jakožto muzeum, škola nebo nemocnice by park Bioscope vyjadřoval vůli sloužit veřejnosti Alsaského regionu.
(35) Navíc se Francie domnívá, že existence Bioscope nebude mít vliv na obchodní styky mezi členskými státy.
Francie nepopírá, že projekt Bioscope je výslovně zaměřen i na přilákání návštěvníků z jiných zemí než je Francie, a především návštěvníků z blízkého Německa. Uvádí však, že spádová oblast parku není větší než několik stovek kilometrů.
Jediným dalším zábavním parkem v této oblasti je Europa-Park v Rust, který nemůže být považován za konkurenční park Bioscope, jednak z kvůli odlišným rozměrům a dále proto, že se zásadně liší i pojetím.
(36) Francie dále uvádí, že i z širšího hlediska nelze říci, že Bioscope ohrožuje hospodářskou soutěž, protože i kdyby provozoval obchodní činnost, byl by trh s produktem, který nabízí, omezen pouze na Bioscope či na velmi málo míst tohoto typu, která jsou ale od něho velmi vzdálena.
Jen velmi málo produktů cestovního ruchu lze označit jako substituční k tomu, co nabízí Bioscope.
Francie zdůrazňuje četné rozdíly, jaké existují mezi parkem Bioscope a zábavními parky typu Eurodisney nebo Europa-Park. Zmiňuje španělský park Terra Mitica, jehož pojetí se blíží pojetí Bioscope.
Současně však uvádí, že je v praxi jen málo pravděpodobné, že by se turisté rozhodovali mezi návštěvou jednoho či druhého parku, vzhledem k tomu, že jsou od sebe vzdáleny tisíce kilometrů.
(37) Konečně se Francie domnívá, že zásah veřejných orgánů ve prospěch Bioscope nepřináší společnosti SMVP ani její mateřské společnosti Grévin et Compagnie žádnou výhodu.
Francie dokládá svou úvahu tím, že proběhlo nabídkové řízení, které zaručuje, že se vybere nabídka odrážející tržní podmínky, a dále i tím, že byla provedena podrobná hospodářská analýza nezávislými odborníky společnosti Rise Conseil, jejíž výsledky ukazují, že návratnost investice společnosti SMVP v rámci projektu Bioscope bude srovnatelná či nižší, než je obvyklá návratnost investic v odvětví zábavních parků.
3. O slučitelnosti případné státní podpory se Smlouvou
(38) Francie uvádí, že pokud by byla spoluúčast veřejných orgánů na projektu Bioscope vykládána jako státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, pak by tato podpora byla v každém případě slučitelná se společným trhem.
(39) Předně Francie uvádí, že by podpora mohla být považována za slučitelnou se Smlouvou při uplatnění výjimky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. c) této smlouvy.
(40) Podpora by totiž splňovala podmínky Pokynů k vnitrostátní regionální podpoře [10] (dále jen "regionální pokyny").
(41) Výhrada vyjádřená Komisí v regionálních pokynech ohledně individuálních podpor ad hoc poskytovaných mimo Komisí schválený režim nelze uplatnit na případ Bioscope, který nespadá do politiky odvětví.
Navíc Francie předkládá seznam kladných dopadů této podpory na Alsaský region.
Připomíná, že volba umístit Bioscope v podporované oblasti je úmyslná a dokonce vyvolala kritiku z vnitřních řad: někteří si přáli, aby byl projekt umístěn blíže regionálnímu hlavnímu městu.
(42) Podpora by splňovala i ostatní pravidla stanovená regionálními pokyny, zejména kritérium míry podpory, u níž studie společnosti Rise Conseil dokazuje, že je značně nižší než schválená míra pro danou oblast.
(43) Za druhé Francie uvádí, že podpora může být považována za slučitelnou se Smlouvou při uplatnění výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 písm. d) této smlouvy.
(44) Podle Francie by termíny "kultura" a "kulturní dědictví" zmíněného ustanovení měly být vykládány v širokém slova smyslu a zahrnout i vědeckou vzdělanost a podporu ochrany zdraví, které představuje jeden ze základních prvků kulturního dědictví lidstva.
Francie v této souvislostí uvádí řadu činností, které Bioscope nabízí, a které umožní jeho návštěvníkům zvýšit své znalosti v oblasti životního prostředí a zdraví a obecněji tak zlepšit kvalitu svého života.
V. VYJÁDŘENÍ ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
1. Vyjádření předložená VDFU
(45) VDFU v úvodu svých vyjádření uvádí, že odvětví zábavních parků tvoří především malé a střední podniky, které právě proto zvláště potřebují chránit proti narušením hospodářské soutěže.
Podniky tohoto typu v Německu uskutečnily dané investice samy bez jakékoli podpory státu a samy nesly nemalé riziko.
Některé mezitím skoupila sama společnost Grévin et Compagnie.
Státní podpory, které narušují hospodářskou soutěž, by v tomto odvětví byly velmi škodlivé, protože by vedly k omezení návštěvních špiček nedotovaných zábavních parků, přičemž právě návštěvní špičky jsou období, která umožňují takovým parkům dosáhnout ziskovosti.
(46) VDFU se domnívá, že intervence státu ve prospěch společnosti SMVP představuje podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(47) VDFU se totiž domnívá, že podmínky koncese neumožňují sdružení SYMBIO dosáhnout běžného výnosu za svou část investic v Bioscope.
Sdružení SYMBIO se výměnou za svou účast spokojí s nevelkým poplatkem z obratu parku. Soukromý subjekt by na jeho místě žádal větší účast na zisku.
Z toho vyplývá, že společnost SMVP má vyšší výnos než je na trhu běžné.
Koncese společnosti SMVP mimo jiné umožňuje působit ve značné součinnosti s ostatními parky své mateřské společnosti.
(48) VDFU dále mimo jiné zpochybňuje způsobilost této intervence ze strany Francie jako kompenzaci za službu v obecném hospodářském zájmu.
VDFU se domnívá, že v tomto případě není ani jedna ze čtyř podmínek výše uvedeného rozhodnutí Altmark splněna.
(49) Hospodářsky obecně prospěšné poslání, které by měl Bioscope plnit, není totiž dostatečně přesně vymezeno, jak v této oblasti požaduje Soudní dvůr.
VDFU v žádném případě nezpochybňuje chvályhodnost záměru francouzských veřejných orgánů vzdělávat zábavnou formou, ale domnívá se, že tento záměr jako takový nestačí pro přesné vymezení rozsahu hospodářsky obecně prospěšného poslání, které má Bioscope splňovat.
Aby bylo vymezení dostačující, bylo by třeba podrobně upřesnit prostředky, které je třeba vynaložit pro plnění poslání veřejné služby a dále by bylo třeba vyloučit jakoukoli možnost pozdější úpravy parku, která by nebyla v souladu s veřejným záměrem.
VDFU kromě toho uvádí, že je velmi běžné, že v zábavních parcích financovaných i z čistě soukromých zdrojů jsou atrakce vzdělávacího zaměření.
Nejlepším příkladem je Europa-Park, ve kterém se nachází například replika Shakespearova divadla nebo vesmírné stanice MIR a který umožňuje i seznámení s problematikou ochrany životního prostředí prostřednictvím "čtyřrozměrného" filmu, který byl natočen ve spolupráci se Světovým fondem na ochranu přírody (WWF).
(50) Kvůli nepřesnému vymezení hospodářsky obecně prospěšného poslání, které má Bioscope splňovat, se VDFU domnívá, že není možné mít za to, že koncese předem, objektivně a transparentně stanoví zásady pro výpočet kompenzace nákladů tohoto poslání.
VDFU se domnívá, že částky poplatků, které bude SMVP vyplácet, nejsou transparentně stanoveny ani odůvodněny a nezakládají se na objektivních kritériích.
(51) Navíc se VDFU domnívá, že postup zvolený pro výběr koncesionáře Bioscope dostatečně neupřesňoval obsah hospodářsky obecně prospěšného poslání ani prostředky, které je třeba vynaložit pro plnění tohoto poslání na to, aby bylo možné považovat provádění tohoto postupu za dostatečný důkaz toho, že zde neexistuje možnost nadhodnocené kompenzace.
Proto by bývalo bylo nutné, aby Francie zdůvodnila částku kompenzací, které přiděluje koncesionáři za výkon hospodářsky obecně prospěšného poslání, a to podrobným způsobem a s přihlédnutím k veškerým nákladům a výnosům koncesionáře, což dostatečně neučinila.
(52) VDFU ve svých komentářích dále uvádí, že považuje podporu francouzského státu určenou pro Bioscope za neslučitelnou s ustanoveními Smlouvy.
(53) VDFU uvádí, že považuje tuto podporu za neslučitelnou s regionálními pokyny.
Podpora není přidělena v rámci některého z režimů schválených Komisí; bylo by nutné dokázat její příznivý dopad na hospodářství regionu.
Podle VDFU čítá zeměpisná oblast, ve které se má Bioscope nacházet, nejméně deset dalších zábavních parků, a to pokud počítáme pouze na německé straně.
Nashromážděné zkušenosti v této oblasti, zejména mnohé neúspěchy parků jako například parku Hagodange/Lorraine (Lotrinsko), ukazují, že velké investice veřejné sféry v této oblasti nemají žádný podstatný příznivý strukturální účinek na hospodářství regionu.
(54) Podle VDFU by bylo třeba dokázat, že park bude mít dostatečný potenciál pro trvalý vzestup regionu a že rozvoj, který s tím bude spojen, bude kompenzovat dopad na konkurenty Bioscope.
Podle VDFU je z logického hlediska nemožné obě tyto podmínky splnit současně, přinejmenším pokud budeme postupovat podle úvah Francie.
(55) Konečně se VDFU domnívá, že pokud by měla být podpora Bioscope povolena v rámci čl. 87, odst. 3 písm. d) Smlouvy, bylo by třeba provést analýzu proporcionality dotace s uvedenými záměry propagace kultury a kulturního dědictví. Taková analýza proporcionality však může být realizována pouze za transparentních a objektivních podmínek, které je rovněž třeba zajistit pro analýzu proporcionality kompenzací hospodářsky obecně prospěšných poslání. VDFU se domnívá, že taková analýza provedena nebyla, jak je dále výslovně uvedeno v bodě odůvodnění 45 a bodech následujících.
2. Vyjádření předložená společností SMVP
(56) Společnost SMVP uvádí, že plně sdílí vyjádření Francie, která jsou shrnuta v oddíle 4.
(57) Společnost SMVP dále uvádí, že jejím jediným cílem je realizace úkolů zadaných v koncesi.
Upozorňuje Komisi na velkou specifičnost parku Bioscope.
Ona sama ani žádná jiná pobočka její mateřské společnosti zatím nemá žádné zkušenosti se správou tak atypických parků.
(58) Podle společnosti SMVP je projekt Bioscope záležitostí čistě veřejné iniciativy, jehož pojetí stanovené pouze veřejnými orgány nepopiratelně odpovídá plnění obecného zájmu.
(59) Koncepce, realizace a provoz takového parku nelze pojímat pouze v čistě soukromém rámci, o čemž podle společnosti SMVP svědčí výsledky výše zmiňované studie společnosti Rise Conseil.
(60) Podle společnosti SMVP nemůže být tedy veřejná účast na financování činnosti plnící obecný zájem, který soukromý sektor není schopen sám pokrýt, neslučitelná s pravidly Společenství o státních podporách.
(61) Společnost SMVP tedy dochází k závěru, že účast státu nepřevyšuje úroveň podpor, které jsou slučitelné s pravidly Společenství.
VI. KOMENTÁŘE FRANCIE K VYJÁDŘENÍM ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(62) Komentáře Francie se týkají pouze vyjádření VDFU.
(63) Francie zpochybňuje tvrzení VDFU, podle kterého je míra návratnosti investice pro sdružení SYMBIO příliš nízká.
Podle ní bude pro sdružení SYMBIO míra návratnosti srovnatelná s mírou, kdy nevzniká žádné riziko, což je podle Francie míra, která by se měla používat pro činnosti veřejných subjektů, které čerpají z peněz veřejných rozpočtů.
Kromě toho společnost VDFU opomněla vzít na vědomí skutečnost, že se Bioscope vrátí sdružení SYMBIO po uplynutí 30 let koncese, a to včetně pověsti a zákazníků, což výpočty sdružení zkresluje.
(64) Francie rovněž popírá názor VDFU, podle něhož státní podpora určená Bioscope nesplňuje podmínky stanovené Soudním dvorem ve výše uvedeném rozhodnutí Altmark.
Opakuje již přednesené argumenty v oddíle 4 a především zdůrazňuje skutečnost, že podle jejího názoru Bioscope nenabízí vedle vzdělávacích činností i zábavní, ale soustřeďuje se výhradně na ty vzdělávací.
Zdůrazňuje skutečnost, že koncese neumožňuje změnu povahy parku.
Jakékoli porušení jeho čistě pedagogického charakteru koncesionářem by mohlo být kvalifikováno jako "velmi závažný přestupek", který opravňuje sdružení SYMBIO přijmout nápravná opatření, v krajním případě i odebrání koncese.
(65) Francie dále uvádí, že Bioscope je jedinečným projektem, který podle ní nekonkuruje žádnému z německých tematických parků.
Podle ní jsou činnosti uváděné VDFU jako příklady kulturních činností, které tyto parky nabízejí, pouze okrajové a podružné ve srovnání s činnostmi zábavními.
Navíc je v Německu park Europa-Park jediný, který se nachází méně než tři hodiny cesty od parku Bioscope.
(66) Francie dále zpochybňuje i analýzu VDFU týkající se slučitelnosti státní podpory s regionálními pokyny.
Francie se domnívá, že v jejím úsudku o regionálním dopadu této dotace nejsou rozpory.
V případě, že by stát dosáhl svého cíle, měla by podpora kladný dopad na region a státní finanční prostředky by se nevyplýtvaly.
Připomíná četné kladné účinky, jaké Bioscope místnímu hospodářství přinese. Dále vyjadřuje jisté pochybnosti o argumentu VDFU, podle něhož by Bioscope německé parky připravil o návštěvnické špičky, které jsou pro jejich ziskovost nezbytné.
Jediný německý park, který je dostatečně blízko Bioscope, aby mohl vzniknout případ, kdy se budou turisté rozhodovat o návštěvě jednoho či druhého parku, je Europa-Park.
Roční návštěvnost tohoto parku (3,3 miliony podle odhadů Francie) je taková, že je velmi málo pravděpodobné, že by jeho existence závisela na předpokládané špičce návštěvníků v roce.
(67) Francie na závěr ještě připomíná, že kulturní cíl projektu Bioscope je podle ní plně v souladu s jeho posláním veřejné služby.
VII. HODNOCENÍ
1. K existenci podpory
87 odst. 1 Smlouvy, pokud z ní plyne jednomu či některým podnikům selektivní konkurenční výhoda ze státních prostředků tak, že jsou nebo mohou být ovlivněny obchodní styky mezi členskými státy.
Komise v tomto oddíle zkoumá každé ze čtyř kumulativních kritérií této definice.
Selektivnost
(69) Není pochyb o tom, že opatření je selektivní, protože je ve prospěch pouze jednoho podniku – společnosti SMVP.
Státní prostředky
(70) Zásah státu ve prospěch Bioscope zahrnuje převod peněžních prostředků sdružením SYMBIO, což je subjekt sdružující samosprávní celky.
Zjevně jsou tedy uvolňovány státní prostředky.
Vliv na obchodní styky
(71) Francie stojí za tvrzením, že Bioscope je natolik specifickým zábavním parkem, že nijak nenahrazuje nabídku ostatních zábavních parků a zejména toho jediného, který se podle ní nachází v jeho oblasti případných zákazníků.
Podpora, kterou stát věnuje tomuto projektu, tedy nemůže ovlivnit návštěvnost a nemá tedy vliv na obchodní styky mezi členskými státy.
(72) Komise uznává, že činnosti, které Bioscope nabízí, jsou velmi odlišné od těch, které nabízejí ostatní běžné zábavní parky.
Návštěva klasického zábavního parku není tedy rovnocennou alternativou k návštěvě Bioscope, důsledkem čehož bude jistě značné snížení počtu návštěvníků, které Bioscope ostatním parkům odláká.
(73) Komise se nicméně domnívá, že tento rozdíl nestačí, aby se zcela vyloučily všechny formy nahraditelnosti.
Pokud se totiž lidé rozhodují o tom, jakým způsobem budou trávit volný čas, ne vždy se rozhodují mezi činnostmi stejného typu. Mohou se rozhodnout, že navštíví raději plavecký bazén než zoo, i když, pokud jde o zábavu, je návštěva zoologické zahrady obsahově velmi odlišná od pobytu v bazénu.
Stejně tak je běžné, že rodiče rozhodnou, že celá rodina půjde do muzea; kdyby se však měly děti rozhodnout samy, raději by šly na pouť.
(74) Komise se tedy domnívá, že návštěva Bioscope je určitou alternativou k návštěvě německých zábavních parků, i když jen omezeně.
(75) Vzhledem k výše uvedeným důvodům se Komise domnívá, že v tomto případě může mít opatření dopad na obchodní styky mezi členskými státy a splňuje tedy požadované kritérium.
Výhoda
(76) Aby Komise mohla stanovit, zda přijaté opatření dává společnosti SMVP konkurenční výhodu, musí ověřit zda zásah státu této společnosti zabezpečil lepší postavení, než v jakém by byla, kdyby tržní síly působily volně.
(77) Samotná existence peněžní intervence státu není dostatečnou podmínkou k vyvození závěru, že společnost, která je příjemcem dotyčné intervence, má výhodu. Stát totiž může intervenovat za stejných podmínek, za jakých by se rozhodl zasáhnout soukromý investor v tržním hospodářství. Zásah pak nepředstavuje výhodu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(78) V daném případě je analýza povahy státní intervence velmi obtížná kvůli právní povaze koncese, která každé ze smluvních stran ukládá velmi nesouměrná práva a povinnosti.
(79) Velmi stručně můžeme z ekonomického hlediska říci, že obě strany do projektu Bioscope investují, ale za různých podmínek rizikovosti.
Sdružení SYMBIO zastupující veřejnou sféru podstupuje velmi malá rizika, zatímco společnost SMVP na sebe bere podstatnou část obchodních rizik.
Zcela přirozeně pak investor, který nese nejméně rizik, získá méně než ten, který nese jejich většinu.
(80) Analýza tedy musí prověřit především přiměřenost míry zhodnocení investic, které každá strana uskutečnila.
(81) Komise bere na vědomí, že tato analýza byla provedena nezávislou společností Rise Conseil a její závěry Francie Komisi předala.
(82) Analýza dospěla k závěru, že míra ziskovosti projektu Bioscope pro společnost SMVP není vyšší než míra ziskovosti srovnatelných investic v čistě soukromých projektech. Dále v závěrech uvádí, že míra ziskovosti projektu Bioscope pro sdružení SYMBIO je srovnatelná s mírou ziskovosti nerizikových investic.
Tyto závěry nasvědčují tomu, že existuje určitá přiměřenost míry ziskovosti obou investorů s tržní mírou.
(83) Nicméně tato analýza je založena na skutečnosti, že lze souhlasit s tím, že investice veřejných orgánů bude mít velmi odlišnou podobu od investice společnosti SMVP.
Aby byla splněna zásada týkající se zacházení se soukromým investorem v tržním hospodářství, musí být možné, aby jiný soukromý investor, možná jiné povahy než správce parku, mohl uskutečnit investici srovnatelné povahy, jako je ta, kterou uskutečnil stát.
(84) Podle vyjádření samotné společnosti SMVP je velmi pravděpodobné, ne-li jisté, že by projekt nebylo možné zahájit bez účasti sdružení SYMBIO v dané podobě.
To by mohlo znamenat, že by účast sdružení SYMBIO nebylo možné nahradit účastí soukromého investora, i za stejných podmínek (absence rizika spojená s nižší mírou zhodnocení).
Komise se domnívá, že tento závěr nutně neodporuje výsledkům studie společnosti Rise Conseil, neboť je možné, že stát disponuje mimořádnými právními nástroji, které mu umožňují zasahovat za podmínek, které pro subjekty soukromé sféry nemohou existovat.
(85) Vzhledem k výše uvedeným odůvodněním, Komise nemůže vyloučit existenci výhody pro společnost SMVP.
(86) Výše zmíněné rozhodnutí Soudního dvora ve věci Altmark uvádí čtyři kumulativní podmínky, které pokud jsou splněny, umožňují kvalifikovat opatření jako kompenzaci nákladů spojených se službou v obecném hospodářském zájmu a tím se vyhnout kvalifikaci konkurenční výhody.
(87) První z podmínek je, aby "podnik, který je příjemcem podpory, byl skutečně pověřen výkonem povinností veřejné služby a (aby) tyto povinnosti byly jasně definovány".
(88) Komise zpochybnila v úvodu formálního vyšetřovacího řízení skutečnost, že by tato podmínka byla v daném případě splněna.
(89) Po analýze informací poskytnutých Francií a třetími stranami Komise stále o splnění této podmínky pochybuje.
(90) Komise se totiž domnívá, že pedagogický a vzdělávací záměr Bioscope, jak je definován například v úvodních ustanoveních koncese, je příliš obecný, než aby mohl být považován za jasnou definici veřejné služby.
Tato definice je zejména příliš obšírná na to, aby se na ní mohl zakládat jakýkoli odhad nákladů na toto poslání.
(91) Kromě toho se Komise domnívá, že argument Francie, podle něhož koncese jako celek vymezuje povinnosti veřejné služby, není o nic přijatelnější.
Koncese totiž obsahuje četné články, které by byly zcela stejné, kdyby Bioscope neměl sebemenší pedagogické či vzdělávací poslání, a proto nemohou být považovány za definici poslání veřejné služby.
Přinejmenším by bylo třeba stanovit, které z článků koncese odkazují na vzdělávací poslání.
Komise se domnívá, že neexistuje v tomto ohledu dostatečně přesný článek, možná s výjimkou článků o zvláštních sazbách pro určité kategorie návštěvníků, o nichž se zmiňuje bod odůvodnění 92.
(92) Komise se rovněž domnívá, že články o zvláštních sazbách pro určité kategorie návštěvníků, které Francie zmiňuje, by mohly představovat základ pro vymezení hospodářsky obecně prospěšného poslání.
Je však jasné, že tyto články se týkají pouze části činnosti Bioscope.
Pokud by měly vymezit hospodářsky obecně prospěšné poslání, rozsah tohoto poslání nestačí na to, aby byl celý projekt považován za projekt veřejné služby.
Kromě toho je rozsah poslání veřejné služby spojeného s těmito články nepříliš jasný.
Je totiž běžné, aby i v obvyklých, nedotovaných zábavních parcích existovaly zvláštní sazby pro určité kategorie návštěvníků. Jedná se o velmi rozšířenou obchodní praxi.
(93) Vzhledem k výše uvedeným důvodům se Komise domnívá, že nelze vyloučit existenci výhody pro společnost, která byla příjemcem dotace, a nelze vyloučit, že by tato výhoda případně mohla být pokryta pojmem kompenzace nákladů hospodářsky obecně prospěšného poslání, ovšem pouze velmi částečně.
Závěr
(94) Komise tedy nemůže vyloučit existenci státní podpory ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy ve prospěch společnosti SMVP. V oddíle 7.2 však bude dokázáno, že pokud tato podpora existuje, je se Smlouvou slučitelná.
2. O slučitelnosti podpory
(95) Komise bere na vědomí, že podpora je udělena investičnímu projektu umístěnému ve znevýhodněné oblasti ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy (v draselné pánvi Alsaska). Jedná se o tzv. projekt podpory ad hoc, protože se nenachází v žádném z Komisí předem schválených režimů podpory.
(96) Podobné investiční projekty lze někdy analyzovat ve světle víceodvětvového rámce regionální podpory velkým investičním projektům.
V tomto případě datum udělení podpory odpovídá datu podpisu dodatku koncese, tedy 9. červenci 2002, případně uplatnitelný víceodvětvový rámec byl zveřejněn v roce 1998 [11].
Tento rámec se dále uvádí jen jako "rámec".
(97) Bod 2.1 rámce omezuje jeho oblast působnosti pouze na některé projekty splňující dvě přesná alternativní kritéria.
(98) První kritérium se skládá ze tří kumulativních podkritérií:
- celkové náklady projektu musí být nejméně 50 milionů EUR,
- míra kumulovaných částek podpory musí představovat nejméně 50 % horní hranice regionální podpory stanovené pro velké podniky dotyčné oblasti,
- podpora na vytvořené nebo zachované pracovní místo musí být nejméně 40000 EUR.
(99) V tomto oddílu bude doloženo, že celkové náklady projektu jsou [60–65] [8] milionů EUR, že intenzita podpory je [7–8] [8] %, přičemž horní hranice pro danou oblast je 10 % a hrubý ekvivalent dotace je [5–10] [8] milionů EUR, což pro 105 nově vytvořených pracovních míst představuje podporu na jedno pracovní místo ve výši [45000–95000] [8] EUR.
(100) Rámec lze tedy použít.
(101) Proto, aby Komise určila, zda je podpora slučitelná s kritérii, která rámec stanovuje, je třeba nejprve vypočítat míru podpory.
Tuto míru je pak třeba porovnat s horní hranicí, kterou získáme, použijeme-li výpočetní vzorec v bodě 3.10 rámce.
Míra podpory
(102) Míra podpory poskytované v podobě dotace je poměr mezi dotací a způsobilými náklady.
Pokud se podpora poskytuje v jiné formě než je dotace, musí se nejprve vypočítat ekvivalent dotace a pak se vyjádří jakožto způsobilé náklady.
(103) Podpora poskytnutá státem je v tomto případě komplexní.
Obsahuje prvek dotace, ale i další prvky, kladné i záporné, vyplývající z práv a povinností obou stran, které koncesi podepsaly.
Při výpočtu ekvivalentu dotace této podpory je třeba vzít všechny tyto prvky v úvahu.
(104) Následující tabulka shrnuje zásady dané koncese i jejich kladný či záporný dopad na udělení podpory společnosti SMVP.
Zásada koncese _BAR_ Dopad na SMVP _BAR_
účast státu na počáteční investici _BAR_ kladný _BAR_
poskytnutí pozemků _BAR_ kladný _BAR_
placení poplatku státu _BAR_ záporný _BAR_
vrácení majetku státu po vypršení platnosti koncese _BAR_ záporný _BAR_
(105) Pro vyhodnocení hrubého ekvivalentu dotace dané státní podpory je třeba vyčíslit každý z uvedených prvků a následně je sečíst.
Pro vyčíslení jednotlivých prvků Komise použila informace, které měla k dispozici, zejména informace obsažené ve zprávě společnosti Rise Conseil.
(106) Zhodnotit účast státu na počáteční investici je snadné: je stanovena na 30,5 milionů EUR.
Státní příspěvek bude vyplácen ve splátkách po dobu 10 let.
Je tedy třeba jej aktualizovat.
Komise proto použila referenční a aktualizující sazbu, kterou doporučovala Francii i v době poskytnutí dotace.
Tato sazba je 5,06 % a je použita ve všech následujících výpočtech.
(107) Aktualizovaná hodnota státní účasti na počáteční investici je 25,933 milionů EUR.
(108) Je třeba poznamenat, že toto je jediný státní příspěvek na investice do Bioscope ve formě dotace.
Další investice jsou plně hrazeny společností SMVP.
(109) Poskytnutí pozemků, je vlastně výše nájmu, který společnost SMVP nemusí platit; je ohodnocena na 6,718 milionů EUR.
Tento výpočet vychází z hodnoty pozemků nabízených v oblasti Pulversheim nacházející se v blízkosti Bioscope (mezi 10 a 12 EUR/m2) a sazby ročního nájemného, které v souladu s definicí Generálního ředitelství daní odpovídá 8 %.
(110) Celková výše poplatků, které společnost SMVP zaplatí sdružení SYMBIO, byla vypočtena na 7,295 milionů EUR.
Tato hodnota vychází z plánovaného obratu Bioscope, který uvádí Komisi sdělený obchodní plán.
(111) Vyčíslit skutečnost, že po vypršení platnosti koncese bude majetek vrácen státu, bylo obtížnější.
Je jasné, že její dopad bude pro společnost SMVP nepříznivý.
V případě klasických dotací je příjemce dotace vlastníkem své investice a definitivně jím i zůstane, plně s ní může disponovat.
Zejména může tuto investici prodat.
V daném případě se však Bioscope po uplynutí 30 let koncese plně, včetně pověsti a zákazníků, vrací státu [12].
Ve srovnání s klasickou situací zde společnost SMVP ztrácí hodnotu tohoto majetku, která odpovídá ceně, za jakou by jej mohla prodat (samozřejmě je třeba počítat s aktualizovanou cenou vzhledem k počátečnímu datu).
(112) Komise se tedy domnívá, že tato prodejní cena, kterou společnost SMVP ztrácí, může být použita pro odhad negativního dopadu vrácení majetku státu, jak stanoví koncese.
(113) Pro výpočet této prodejní ceny byly použity dvě různé metody: metoda násobku hrubého přebytku z provozu a metoda volného peněžního toku.
(114) První metoda spočívá ve vyjádření hodnoty podniku násobkem hodnoty jeho hrubého provozního normativního přebytku.
Násobek se určuje podle odvětví a podle nedávno uskutečněných transakcí, jejichž finanční hodnoty byly zveřejněny.
(115) Společnost Rise Conseil provedla analýzu hodnot násobků pozorovaných v nedávno uskutečněných transakcích v odvětví, kde byl zveřejněn dostatek finančních údajů; analýza ukazuje násobky, které se pohybují mezi 6,3 [13] a 13,25 [14] s průměrnou hodnotou 8,71.
(116) Při použití tohoto násobku v případě Bioscope bude výsledná hodnota podniku [15–20] [8] milionů EUR [15].
(117) Druhá metoda spočívá ve stanovení volného normativního peněžního toku podniku po udělení koncese, přičemž musíme vycházet z toho, že podnik má hodnotu hypotetické společnosti, která nepřetržitě vytváří tento peněžní tok.
(118) Předpokladem pro tento výpočet je stanovení míry nepřetržitosti peněžního toku.
(119) Společnost Rise Conseil provedla studii finančních analýz nedávno uskutečněných transakcí; studie ukazuje předpoklady, jejichž míra nepřetržitosti peněžního toku se pohybuje mezi 1 % [16] a 3,5 % [17] s průměrnou hodnotou 2,2 %.
(120) Obvykle navíc vycházíme z toho, že míra nepřetržitosti peněžního toku je řádově stejně vysoká jako míra růstu hospodářství.
Francie v posledních letech dosahovala hospodářského růstu mezi 1 % a 3 %; Komise se domnívá, že míra nepřetržitosti peněžního toku by mohla mít hodnotu 2,2 %.
(121) Použijeme-li tuto metodu na výše citované předpoklady, dospějeme k hodnotě podniku [15–20] [8] milionů EUR [18].
Tato hodnota se blíží té předešlé, což svědčí o provázanosti obou ekonomických přístupů.
(122) Komise nechtěla upřednostňovat jeden ekonomický přístup před druhým, proto se rozhodla použít aritmetický průměr z obou získaných výsledků, což je [15–20] [8] milionů EUR.
(123) Hrubý ekvivalent dotace tedy je 25,933 + 6,718 – 7,295 – [15–20] [8] = [5–10] [8] milionů EUR.
(124) Pro výpočet míry podpory je třeba, aby byla vyjádřena jako percentuální hodnota způsobilých investic.
(125) Investice do projektu Bioscope je možné rozdělit na dvě velké skupiny: investici počáteční, která je nezbytná pro otevření parku a investice pozdější, jejichž realizace je nezbytná pro udržení přitažlivosti parku.
(126) Oba typy investic zmiňuje i koncese.
Koncese stanoví hodnotu počáteční investice na 61,5 milionů EUR, o jejíž náklady se podělí sdružení SYMBIO a společnost SMVP.
Aktualizovaná hodnota výše uvedených investic je 49,985 milionů EUR.
Koncese však kvantitativně nestanoví výši pozdějších investic, uvádí jen, že je třeba, aby byly takové, aby parku udržely jeho přitažlivost.
Pozdější investice musejí být schváleny sdružením SYMBIO, jejich náklady však plně ponese společnost SMVP.
(127) Pro vyčíslení pozdějších investic Komise vycházela z obchodního plánu společnosti SMVP, který sdružení SYMBIO schválilo.
(128) Celková aktualizovaná hodnota pozdějších investic je [25–35] [8] milionů EUR.
Komise je toho názoru, že tento odhad je opatrný, neboť průměrné zatížení těchto investic v posledních 10 letech koncese, kdy Bioscope bude fungovat podle plánu, představuje pouze 14 % obratu, přičemž průměrné hodnoty se ve Francii v tomto odvětví jinak pohybují mezi 16 a 25 % obratu [19].
Pokud by byl odhad těchto investic méně opatrný, jejich hodnota by byla vyšší a vypočtená míra podpory by pak byla nižší.
Komise se pro své potřeby proto může spokojit s takto opatrným odhadem.
(129) Z [25–35] [8] milionů EUR pozdějších investic Komise použila jako základ pro výpočet způsobilých nákladů pouze tu část, která odpovídá investicím do nových atrakcí, tedy investicím na rozšíření činností Bioscope, což činí [15–20] [8] milionů EUR, s výjimkou investic do údržby či obnovy, které představují [10–15] [8] milionů EUR.
Pouze první kategorie zmíněných investic totiž odpovídá počátečním investicím ve smyslu regionálních pokynů (bod 4.4 uvedených pokynů).
(130) Základ pro výpočet způsobilých nákladů tedy je 49,585 milionů EUR pro první část investic a [15–20] [8] milionů EUR pro druhou část, celkem [65–70] [8] milionů EUR.
(131) Komise odečetla z těchto nákladů část určenou na financování zavedení atrakcí, jemuž podle ní podle bodu 4.5 regionálních pokynů nelze přiznat podporu.
V přesném popisu výdajů v první části, který Francie dodala, představují tyto činnosti 5 % celkových nákladů.
Komise z toho vyvodila, že tomu bude stejně v dalších částech.
Způsobilé výdaje ve smyslu regionálních pokynů představují tedy 95 % z [65–70] [8] milionů EUR, což je [60–65] [8] milionů EUR.
(132) Míra podpory vypočtená z hrubého ekvivalentu dotace tedy je 7,279/[60–65] [8] = [10–12] [8] %.
(133) Míra podpory vypočtená z čistého ekvivalentu odpovídá této hodnotě, vypočítané s použitím předpokladů lineárních odpisů obchodního plánu a základní sazby aktualizace doporučované Francii Komisí, a je [7–8] [8] % [20].
Horní hranice přípustné míry
(134) Vzorec v bodě 3.10 rámce stanoví, že horní hranice přípustné míry je součin čtyř veličin.
(135) První veličina, označená R, je maximální povolená míra podpory pro velké podniky v dané podporované oblasti.
V tomto případě R = 0,10.
(136) Druhá veličina, označená T, je faktor stavu hospodářské soutěže.
(137) V bodě 3.3 rámce se uvádí že "pro stanovení toho, zda strukturální kapacita daného (pod)odvětví je či není využita, Komise zohlední na úrovni Společenství rozdíl mezi průměrnou mírou využití výrobních kapacit zpracovatelského průmyslu jako celku a mírou využití kapacit v daném (pod)odvětví".
Kapacitu považujeme za nevyužitou, pokud v posledních pěti letech byla míra využití kapacit v daném (pod)odvětví nižší o 2 procentní body než průměrná míra využití výrobních kapacit ve zpracovatelském průmyslu jako celku.
Pokud je rozdíl vyšší než 5 procentních bodů, nevyužití strukturální kapacity je považováno za vážné.
(138) Jak již Komise několikrát ve svých dřívějších rozhodnutích [21] poznamenala, není možné srovnávat odvětví zpracovatelského průmyslu s odvětvím služeb, jakým je například odvětví zábavních parků nebo nějaké z jeho pododvětví.
Kvantitativní kritérium uvedené v bodě odůvodnění 137 se tedy nemůže použít.
(139) Pokud neexistuje dostatek údajů o využití kapacity, bod 3.4 rámce uvádí, že Komise prozkoumá, zda jsou dané investice realizovány na trhu, který je v úpadku.
Komise za tímto účelem porovnává vývoj zjevné spotřeby daného produktu (nebo produktů) s mírou růstu zpracovatelského průmyslu jako celku.
(140) V období 1997–2002 byla průměrná míra růstu zpracovatelského průmyslu jako celku v EHP 4,8 % [22].
(141) Je velmi obtížné získat číselné údaje o míře růstu spotřeby v oblasti zábavních parků v celém Společenství.
(142) Co se týče konkrétního příkladu Francie, kde se Bioscope nachází, toto odvětví v poslední době zaznamenává zvláště vysokou míru růstu.
(143) Podle zprávy Francouzského senátu [23] se aktivita zábavních parků ve Francii za posledních deset let znásobila devětkrát, což odpovídá průměrné míře růstu o 25 %.
Podle této zprávy by se v budoucnu měl růst tohoto odvětví sice zpomalit, ale stále by se měl pohybovat v rozmezí od 4 do 8 %.
(144) Komise se domnívá, že lze tato čísla vypočítaná pro Francii použít při analýze tohoto případu, zejména z toho důvodu, že členské státy blízko Alsaska, které jediné jsou v oblasti možných zákazníků Bioscope, se v tomto ohledu nacházejí ve srovnatelné situaci jako Francie [24].
(145) Vzhledem k výše uvedeným informacím se Komise domnívá, že investice nebyla realizována na trhu, který by byl v úpadku.
(146) Kromě toho je podíl skupiny Grévin et Compagnie na trhu pro daný produkt, produkt zábavních parků, podstatně nižší než 40 %.
Podle výše uvedené zprávy Senátu byla například celková návštěvnost, jaké skupina dosáhla v roce 2002, 5 milionů návštěvníků; návštěvnost jediného parku Disneyland Paris byla oproti tomu 13,1 milionů.
(147) Při použití srovnávací tabulky rámce Komise tedy dospěla k závěru, že T = 1.
(148) Třetí veličina, označená jako I, je poměr kapitál/práce.
Vychází z poměru mezi způsobilými náklady projektu a počtem projektem vytvořených pracovních příležitostí.
V daném případě jsou způsobilé náklady [60–65] [8] milionů EUR a počet přímo vytvořených pracovních míst v přepočtu na plné úvazky je 105.
Poměr těchto dvou hodnot je přibližně [600000–650000] [8] EUR na jedno vytvořené pracovní místo.
Při použití srovnávací tabulky rámce dostaneme I = 0,8.
(149) Čtvrtá veličina, označená jako M, je faktor regionálního dopadu.
Tento faktor je vždy větší nebo roven 1.
(150) S ohledem na uvedené poznatky můžeme vyvodit, že horní hranice přijatelné míry je větší nebo rovna 0,10 × 1 × 0,8 × 1 = 8 %.
Závěr
(151) Vzhledem k tomu, že míra podpory je [7–8] [8] % a horní hranice přijatelné míry je větší nebo rovna 8 %, je míra podpory slučitelná s předpisy rámce.
(152) Vzhledem k výše uvedeným důvodům Komise dospěla k závěru, že podpora je v souladu s kritérii regionálních pokynů a je tedy i slučitelná s jednotným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
(153) Komise však připomíná, že toto kladné hodnocení vychází ze současného stavu projektu a koncese, jak byly Komisi popsány.
Kdyby se povaha projektu parku měla změnit nebo kdyby se měla nějak zásadně změnit účast státu, Komise musí být o těchto změnách informována, aby je mohla znovu analyzovat na základě předpisů Společenství o státních podporách.
(154) Komise nerozhoduje o tom, zda byl postup udělení koncese společnosti SMVP s cílem realizovat a provozovat zábavní park Bioscope v souladu s pravidly a zásadami právních předpisů Společenství.
Komise si vyhrazuje právo přijmout v tomto ohledu odpovídající opatření v případě, že by to bylo nutné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření, které Francie provedla ve prospěch podniku "S.M.V.P. – Mise en Valeur du Patrimoine Culturel", jehož podmínky jsou stanoveny ve smlouvě o pověření veřejnou službou, jejímž předmětem je "koncese koncepce, realizace a provozu tematického parku Bioscope" uzavřené mezi sdružením SYMBIO na straně jedné a společností "S.M.V.P. – Mise en Valeur du Patrimoine Culturel" na straně druhé, jak byla změněna dodatkem ze dne 9. července 2002, je, pokud je státní dotací, slučitelné s jednotným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. května 2005
o mimořádných opatřeních týkajících se chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje
(oznámeno pod číslem K(2005) 1454)
(Text s významem pro EHP)
(2005/402/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [1], zejména na čl. 53 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 178/2002 pozastaví Komise uvádění na trh nebo používání potravin či krmiv, které by mohly představovat vážné riziko pro lidské zdraví, a přijme další vhodné prozatímní opatření, pokud takové riziko nemůže být úspěšně izolováno pomocí opatření přijatých příslušnými členskými státy.
(2) Podle rozhodnutí Komise 2004/92/ES ze dne 21. ledna 2004 o mimořádných opatřeních týkajících se chilli papriček a výrobků z chilli papriček [2] provedly členské státy kontroly přítomnosti chemických látek Sudan I, Sudan II, Sudan III a šarlatové červeni (Sudan IV).
Tyto látky byly objeveny v chilli papričkách a výrobcích z chilli papriček a rovněž v kurkumě a palmovém oleji.
Všechna zjištění byla oznámena prostřednictvím systému včasné výměny informací pro potraviny a krmiva v souladu s článkem 50 nařízení (ES) č. 178/2002.
(3) Mezinárodní agentura pro výzkum rakoviny (IARC) zařadila Sudan I, Sudan II, Sudan III a šarlatovou červeň (Sudan IV) do kategorie 3 karcinogenů.
(4) Rozsah zjištění poukazuje na padělání, které představuje vážné ohrožení zdraví.
(5) Vzhledem k závažnosti ohrožení zdraví je nutné zachovat opatření stanovená rozhodnutím 2004/92/ES a rozšířit je na kurkumu a palmový olej.
Dále je třeba zohlednit možný trojstranný obchod, zejména u potravin, které nemají žádné úřední osvědčení původu.
Za účelem ochrany veřejného zdraví je vhodné vyžadovat, aby k zásilkám chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje v jakékoli podobě, dovážených do Společenství a určených k lidské spotřebě, byla přiložena analytická zpráva od příslušného dovozce nebo hospodářského subjektu zabývajícího se obchodem s potravinami, která prokazuje, že zásilka neobsahuje Sudan I, Sudan II, Sudan III ani šarlatovou červeň (Sudan IV).
(6) Analytickou zprávou přiloženou k zásilkám chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje by měl být původní dokument podepsaný příslušnými orgány země, která dokument vydává.
Tato opatření mají za cíl zlepšit záruky poskytované dokumentem.
(7) Členské státy by rovněž měly mít povinnost provádět náhodný odběr vzorků a analýzu chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje, které jsou určeny k dovozu nebo které jsou již na trhu.
(8) Je vhodné nařídit zničení padělaných chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje, aby se zabránilo jejich zavlečení do potravinového řetězce.
(9) Protože opatření tohoto rozhodnutí mají dopad na kontrolní prostředky členských států, mají být výsledky těchto opatření přezkoumány nejpozději do dvanácti měsíců za účelem posouzení, zda jsou tato opatření ještě nezbytná pro ochranu veřejného zdraví.
(10) Toto přezkoumání by mělo zohlednit výsledky všech analýz provedených příslušnými orgány.
(11) Je třeba přijmout přechodná opatření pro zásilky chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje dovezených před dnem zveřejnění tohoto rozhodnutí.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "chilli papričkami" plody rodu Capsicum, sušené a drcené nebo mleté, kódu KN 09042090 v jakékoli formě určené k lidské spotřebě,
b) "výrobky z chilli papriček" prášek kari kódu KN 091050 v jakékoli formě určený k lidské spotřebě,
c) "kurkumou" kurkuma sušená a drcená nebo mletá kódu KN 091030 v jakékoli formě určené k lidské spotřebě, a
d) "palmovým olejem" palmový olej kódu KN 15111090 v jakékoli formě určený k lidské spotřebě.
Článek 2
Dovozní podmínky
1. Členské státy zakáží dovoz chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje, pokud původní analytická zpráva přiložená k zásilce neprokazuje, že výrobek neobsahuje žádnou z těchto chemických látek:
a) Sudan I (číslo CAS 842-07-9),
b) Sudan II (číslo CAS 3118-97-6),
c) Sudan III (číslo CAS 85-86-9),
d) šarlatovou červeň neboli Sudan IV (číslo CAS 85-83-6).
2. Analytickou zprávu podepíše zástupce příslušného orgánu.
3. Příslušné orgány členských států zkontrolují, zda je ke každé zásilce chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje určených k dovozu přiložena analytická zpráva podle odstavce 1.
4. Není-li tato analytická zpráva k dispozici, dovozce usazený ve Společenství nechá výrobek analyzovat, aby dokázal, že neobsahuje jednu ani více chemických látek podle odstavce 1.
Do doby, než bude analytická zpráva k dispozici, je výrobek zadržen pod úředním dohledem.
Článek 3
Odběr vzorků a analýza
1. Členské státy přijmou vhodná opatření, včetně náhodného odběru vzorků a analýzy chilli papriček, výrobků z chilli papriček, kurkumy a palmového oleje, které jsou určeny k dovozu nebo které jsou již na trhu, za účelem ověření nepřítomnosti chemických látek podle čl. 2 odst. 1.
Členské státy uvědomí Komisi pomocí systému včasné výměny informací pro potraviny a krmiva o všech zásilkách, u kterých bude zjištěno, že uvedené látky obsahují.
Členské státy uvědomí čtvrtletně Komisi o zásilkách, u kterých bylo zjištěno, že uvedené látky neobsahují.
Tyto zprávy se předkládají do konce měsíce následujícího po každém čtvrtletí.
2. Každá zásilka podléhající úřednímu odběru vzorků a analýze může být před uvolněním na trh zadržována po dobu maximálně 15 pracovních dnů.
Článek 4
Rozdělená zásilka
Je-li zásilka rozdělena, přiloží se ověřená kopie analytické zprávy podle čl. 2 odst. 1 ke každé její části.
Článek 5
Padělané zásilky
Chilli papričky, výrobky z chilli papriček, kurkuma a palmový olej, u nichž se zjistí, že obsahují jednu nebo více chemických látek podle čl. 2 odst. 1, se zničí.
Článek 6
Úhrada nákladů
Všechny náklady vzniklé v důsledku analýzy, skladování nebo zničení v souvislosti s čl. 2 odst. 1 nebo 4 a článkem 5 nesou příslušní dovozci nebo zúčastněné hospodářské subjekty zabývající se obchodem s potravinami.
Článek 7
Přechodná opatření
1. Odchylně od čl. 2 odst. 2 přijmou členské státy v případě zásilek, které opustily zemi původu před dnem zveřejnění tohoto rozhodnutí, pro produkty uvedené v čl. 1 písm. a) a b) analytickou zprávu bez úředního podpisu podle uvedeného ustanovení.
2. Odchylně od čl. 2 odst. 1 umožní členské státy v případě zásilek, které opustily zemi původu před dnem zveřejnění tohoto rozhodnutí, dovoz produktů uvedených v čl. 1 písm. c) a d) bez analytické zprávy podle uvedeného ustanovení.
Článek 8
Přezkum opatření
Toto rozhodnutí se přezkoumá nejpozději do 22. května 2006.
Článek 9
Zrušení
Zrušuje se rozhodnutí 2004/92/ES.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. května 2005,
kterým se na základě směrnice Rady 89/106/EHS stanoví pro některé stavební výrobky třídy chování střech a střešních krytin při vnějším požáru
(oznámeno pod číslem K(2005) 1501)
(Text s významem pro EHP)
(2005/403/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve směrnici 89/106/EHS se předpokládá, že s cílem zohlednit různé úrovně ochrany staveb na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni může být nezbytné stanovit v interpretačních dokumentech třídy odpovídající ukazatelům výrobků z hlediska každého základního požadavku.
Tyto dokumenty byly zveřejněny jako "Sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice Rady 89/106/EHS" [2].
(2) Pokud jde o základní požadavek na bezpečnost v případě požáru, uvádí interpretační dokument č. 2 řadu vzájemně souvisejících opatření, která dohromady tvoří strategii požární bezpečnosti, kterou lze rozvíjet v členských státech.
(3) Interpretační dokument č. 2 uvádí požadavky na stavební výrobky určené na střechy, jež mohou být vystaveny vnějšímu požáru.
(4) Systém tříd byl jako harmonizované řešení přijat rozhodnutím Komise 2001/671/ES ze dne 21. srpna 2001, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci z hlediska chování střech a střešních krytin při vnějším požáru [3].
(5) V případě některých střešních ocelových plechů s plastisolovou povrchovou úpravou je nezbytné použít klasifikaci stanovenou v rozhodnutí 2001/671/ES.
(6) Chování mnoha stavebních výrobků a/nebo materiálů při vnějším požáru je v rámci klasifikace stanovené v rozhodnutí 2001/671/ES již zavedeno a známo regulačním orgánům v oblasti požární bezpečnosti v členských státech, takže nevyžadují zkoušení této konkrétní funkční vlastnosti.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stavební výrobky a/nebo materiály, které splňují všechny požadavky na funkční charakteristiku "chování při vnějším požáru" bez dalšího zkoušení, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Zvláštní třídy, které se používají pro různé stavební výrobky a/nebo materiály v rámci klasifikace z hlediska chování při vnějším požáru přijaté rozhodnutím 2001/671/ES, jsou stanoveny v příloze uvedeného rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. května 2005,
kterým se jménem Evropského společenství schvalují změny v přílohách Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty
(oznámeno pod číslem K(2005) 1369)
(Text s významem pro EHP)
(2005/405/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 98/258/ES ze dne 16. března 1998 o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu s živými zvířaty a živočišnými produkty [1], a zejména čl. 4 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Standardní způsob Společenství pro testování bakterie Enterobakteriaceae a celkového počtu živých buněk v mase byla uznána jako rovnocenný způsobu testování bakterie Escherichia coli v USA.
(2) Společenství a USA vedly jednání o dodatečném souboru pokynů pro provádění auditu, včetně pokynů pro vyšetřování zdraví zvířat.
Tato jednání vyústila ve vytvoření znění těchto pokynů, na kterém se obě strany shodly.
(3) Smíšený řídící výbor pro otázky dohody (dále jen "výbor") vydal doporučení týkající se určení rovnocennosti obou způsobů testování a přijetí dodatečných pokynů pro provádění auditů.
V důsledku těchto doporučení je vhodné změnit přílohy V a VI a poznámku pod čarou 1 dohody.
(4) Tyto změny je třeba schválit jménem Společenství.
(5) Opatření uvedená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V souladu s doporučením Smíšeného řídícího výboru zřízeného článkem 14 Dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o hygienických opatřeních na ochranu zdraví lidí a zvířat při obchodu se živými zvířaty a živočišnými produkty se jménem Evropského společenství schvalují změny bodu 6 přílohy V, změny přílohy VI a poznámky pod čarou 1 uvedené dohody.
Znění dohody ve formě výměny dopisů, včetně změn bodu 6 přílohy V, poznámky pod čarou 1 a přílohy VI dohody je připojeno k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
K podpisu dohody ve formě výměny dopisů za účelem zavázání Společenství se opravňuje generální ředitel pro zdraví a ochranu spotřebitelů.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije prvním dnem měsíce následujícího po měsíci, ve kterém Spojené státy americké písemně oznámí Komisi, že jeho vnitřní schvalovací postupy změn uvedených v článku 1 byly dokončeny.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. října 2003
o opatřeních ad hoc uplatňovaných Portugalskem ve prospěch společnosti RTP
(oznámeno pod číslem dokumentu K(2003) 3526)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/406/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek v souladu s výše uvedenými články [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Prostřednictvím třech stížností z let 1993, 1996 a 1997 podaných soukromou televizní společností SIC byla Komise informována o sérii opatření ad hoc a ročních kompenzačních opatření, které Portugalsko provádělo ve prospěch veřejnoprávní televizní společnosti RTP.
(2) Dopisem ze dne 15. listopadu 2001 informovala Komise portugalské orgány, že se v souvislosti se sérií opatření ad hoc ve prospěch společnosti RTP rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany k předložení připomínek.
(4) Dopisy ze dne 28. a 31. ledna 2002 obdržela Komise připomínky od portugalských orgánů, později obdržela také připomínky od ostatních zúčastněných stran.
(5) Připomínky společnosti SIC, autora stížnosti, byly obdrženy prostřednictvím dopisů ze dne 8. února a 9. května 2002, dopisem ze dne 8. května 2002 byly obdrženy připomínky soukromé televizní společnosti TVI, dopisem ze dne 9. května 2002 připomínky Evropské asociace provozovatelů soukromého vysílání (ACT – Association of Commercial Broadcasters) a dopisem ze dne 12. června 2002 připomínky soukromé italské televizní společnosti Mediaset.
Dne 16. května a 4. srpna 2003 obdržela Komise od společnosti SIC v této záležitosti další dopisy.
(6) Obdržené připomínky Komise předala portugalským orgánům, které na ně reagovaly dopisem ze dne 25. března 2003.
Dopisem ze dne 29. července 2003 odpověděly portugalské orgány na doplňující otázky vznesené Komisí.
(7) Toto rozhodnutí se bude týkat výhradně opatření ad hoc, které jsou předmětem rozhodnutí o zahájení řízení.
Následně se toto rozhodnutí bude zabývat finančním vztahem mezi společností RTP a portugalským státem během zmiňovaného období 1992–1998.
(8) Stejně jako rozhodnutí o zahájení řízení se toto rozhodnutí nebude zabývat otázkami týkajícími se právní klasifikace a slučitelnosti ročních "kompenzačních plateb" poskytnutých společnosti RTP se Smlouvou.
Protože tyto otázky vedou k prvotnímu zjištění, že se jedná o pomoc, budou projednávány v odděleném řízení podle článku 17 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [3].
(9) Pro účely celkového přehledu o finančních vztazích mezi portugalským státem a společností RTP v období uvedeném v tomto šetření však Komise musí vzít v úvahu nejen opatření ad hoc, ale také finanční pomoc udělenou společnosti RTP formou ročních "kompenzačních plateb".
Proto se Komise v tomto rozhodnutí bude zabývat ročními "kompenzačními platbami" pouze pokud to bude nutné k vyjasnění jejího postoje k opatřením ad hoc.
II. PODROBNÝ POPIS DANÝCH OPATŘENÍ
Opatření ve prospěch společnosti RTP
Roční "kompenzační platby"
(10) Roční "kompenzační platby" tvoří hlavní nástroj ke kompenzaci společnosti RTP.
Během období 1992–1998 obdržela společnost RTP 66495 milionů PTE k pokrytí nákladů vyplývajících z plnění povinností veřejné služby.
Právním základem pro tuto kompenzaci je článek 5 zákona č. 21/92 [4].
(11) Tabulka 1 znázorňuje rozdělení ročních kompenzačních plateb udělených společnosti RTP během období uvedeného v tomto rozhodnutí.
(v milionech PTE) _BAR_
1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_
6200 _BAR_ 7100 _BAR_ 7145 _BAR_ 7200 _BAR_ 14500 _BAR_ 10350 _BAR_ 14000 _BAR_
Osvobození od daní a poplatků za registraci
(12) Po přeměně na akciovou společnost byla společnost RTP osvobozena od placení daní a poplatků za registraci při zakládání společnosti, jejichž celková výše činila 33 milionů PTE.
Založení jakékoliv společnosti, změna jejího statutu či samotné společnosti však obyčejně podle portugalských právních předpisů podléhá placení daní a poplatků.
(13) Právní základ takového osvobození tvoří čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92, který stanoví toto:
"Stanovy společnosti RTP SA se schvalují (…), jsou veřejně známy, příslušná registrace, která probíhá neoficiálně bez placení daní nebo poplatků, je založena na zveřejnění v deníku Diário da República."
11 odst. 1 vychází ze zákona č.
84/88. Článek 1 tohoto zákona stanoví, že veřejné podniky, i státní, mohou být podle nařízení vlády přeměněny na akciové společnosti.
Akt stanovený nařízením vlády, kterým byly schváleny stanovy akciové společnosti, je dostatečným titulem ke splnění požadavků na registraci [5].
(15) Na druhou stranu podle čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 jsou všechny činnosti přímo spojené se změnou právní podstaty společnosti osvobozeny od jakýchkoliv dalších daních nebo poplatků spojených s registrací.
(16) Ustanovení čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 vychází z nařízení vlády č. 404/90 [6]. Na základě článku 1 tohoto dokumentu mohly být až do 31. prosince 1993 společnosti, které přikročily ke spolupráci či spojení, osvobozeny od daně z převodu majetku, potřebného v souvislosti s přikročením ke spolupráci či spojení, stejně jako od poplatků a ostatních právních povinností, které by byly zapotřebí při realizaci těchto přeměn.
Platba státu za převod sítě pro šíření televizního signálu
(17) S otevřením portugalského televizního trhu bylo rozhodnuto přistoupit k oddělení sítě pro šíření televizního signálu od majetku RTP a vytvořit nový subjekt "Teledifusão de Portugal" (TDP) s kapitálem v hodnotě 5,4 miliard PTE [7].
Hodnotu nového subjektu stanovily dvě nezávislé instituce, banka Banco Nacional Ultramarino (BNU) a Banco Português de Investimento (BPI) [8].
(18) V roce 1993 zaplatil stát společnosti RTP za odkup sítě pro šíření televizního signálu TDP částku 5,4 miliard PTE (hodnota vyplývající z nezávislého ohodnocení), což odpovídalo hodnotě přenechaných aktiv [9].
Úlevy v placení ročních poplatků za používání sítě pro šíření televizního vysílání
(19) Dále je uveden přehled kontextu, v jehož rámci došlo k uzavření dohod.
Bude popsán vývoj vlastnictví společnosti Portugal Telecom, stejně jako uložené poplatky a dohody uzavřené se společností RTP.
(20) Během období 1991–1994 byla portugalská síť pro šíření televizního vysílání majetkem veřejného podniku TDP SA. Od roku 1994 vlastní televizní síť společnost Portugal Telecom, podnik, který vznikl fúzí společností Telecom Portugal SA, Telefones de Lisboa e Porto SA a TDP SA.
Po vytvoření společnosti Portugal Telecom snižoval stát pravidelně svou účast v této společnosti.
V roce 1995 bylo prostřednictvím veřejné zakázky prodáno 26,3 %.
Druhá část byla prodána ve veřejné aukci v červnu 1996, čímž se účast státu snížila na 51 %.
V polovině roku 1997 se účast státu snížila na 25 % a v polovině roku 1999 na 10,5 %.
V současnosti je podnik privatizován [10].
(21) Zákon č. 58/90 jasně stanoví, že pokud soukromí provozovatelé nezaplatí včas poplatky za používání sítě pro šíření televizního vysílání, může jim být odebrána licence [11].
(22) Provozovatel sítě nedělal žádné rozdíly v poplatcích uplatňovaných vůči společnosti RTP a vůči soukromým televizním provozovatelům.
Ve skutečnosti je protizákonné uplatňovat jakékoli rozdíly v poplatcích pro veřejného provozovatele RTP a soukromé subjekty využívající síť [12].
Až do roku 1997 se úroveň poplatků uplatňovaných provozovatelem sítě zakládala na právně stanovených parametrech [13].
V roce 1997 bylo dosaženo dohody mezi Ústavem pro prostředky veřejné komunikace (Instituto para os Meios de Comunicação Social), Generálním ředitelstvím pro obchod a hospodářskou soutěž a společností Portugal Telecom, která stanovila maximální ceny, jež společnost Portugal Telecom může účtovat za šíření televizního signálu.
(23) Společnost RTP musela platit roční poplatek vlastníkovi sítě pro šíření televizního vysílání [14].
Společnost RTP vždy zpochybňovala výši placených poplatků, protože roční poplatek odpovídal více než polovině hodnoty sítě k datumu převodu.
I když společnost RTP zahrnula do svých pasiv všechny náklady na síť pro šíření televizního vysílání, včetně úroků z prodlení, požadované poplatky nezaplatila včas.
(24) Pro společnost RTP je síť vzhledem k přenosu programů nepostradatelná.
Na druhou stranu je společnost RTP jedním z hlavních uživatelů sítě (kromě komerčního provozovatele společnosti SIC).
(25) Během období 1992–1998 přijal provozovatel sítě od společnosti RTP zpožděné platby příslušných poplatků, a také se dosáhlo různých dohod o stanovení splátkového kalendáře dluhu mezi společnostmi RTP a Portugal Telecom [15].
I po roce 1998 byly mezi těmito dvěma podniky uzavřeny dohody o splátkovém kalendáři dluhu.
V dohodě ze dne 31. května 2001 byl dluh společnosti RTP vůči společnosti Portugal Telecom sloučen, včetně úroků z prodlení.
V této době se tyto dva podniky dohodly, že celkový dluh bude splácen v deseti půlročních splátkách uskutečněných v platbách vždy do 30. června a do 30. prosince každého roku.
(26) Dne 3. července 2003 společnost ANACOM, subjekt v té době zodpovědný za pravidla určování výše cen za používání sítě pro šíření televizního signálu, rozhodla, že společnost Portugal musí snížit své ceny za rok 2002, a to o 14 % plus dalších 1,2 % počínaje lednem 2003.
(27) V rámci své licence na veřejnou službu v telekomunikační oblasti je společnost Portugal Telecom povinna poskytovat služby distribuce a šíření telekomunikačních signálů.
Povinnost všeobecné služby společnosti Portugal Telecom, jejíž negativní marže může být kompenzována státem, nezahrnuje poskytování služby distribuce televizního signálu pro společnost RTP [16].
Stanovení nového splátkového kalendáře pro Správu sociálního zabezpečení a zřeknutí se úroků z prodlení
(28) Společnost RTP měla za období 1983–1989 u Správy sociálního zabezpečení dluh v hodnotě 2,189 miliard PTE, který byl důsledkem neplacení příspěvků této instituci.
Dluh vznikl díky rozdílným výkladům společnosti RTP a Správy sociálního zabezpečení týkajícím se placení příspěvků sociálního zabezpečení v souvislosti s přesčasovými hodinami zaměstnanců a odměnami umělců.
(29) Výklad Správy sociálního zabezpečení vycházel z čl. 2 písm. e) prováděcího nařízení č.
12/83 ze dne 12. února 1983. Aby se obě zúčastněné strany vyhnuly soudnímu procesu, podepsaly dohodu, podle níž se Správa sociálního zabezpečení vzdala úroků z prodlení a akceptovala platbu podle nového splátkového kalendáře.
Po urovnání právního sporu nebylo prováděcí nařízení nikdy zrušeno.
(30) Dne 6. května 1993 bylo společným prohlášením ministra financí a ministra sociálních věcí povoleno splácení dluhu podle nového splátkového kalendáře ve 120 měsíčních splátkách a byly zrušeny pokuty a úroky v hodnotě 1,206 miliard PTE.
(31) Normy povolující platby v podmínkách výjimky dluhů vůči Správě sociálního zabezpečení vycházejí z nařízení vlády č. 411/91.
2 odst. 1 tohoto nařízení je povolení nezbytné pro zabezpečení životaschopnosti zadlužené společnosti.
Výjimky z uvedené podmínky se mohou uplatnit zejména na základě skutečnosti uvedené v písmenu d), pokud zadlužená společnost "byla předmětem obsazení, samosprávy nebo intervence státu".
Emise dluhopisů
(32) V roce 1994 vydala společnost RTP dluhopisy v celkové hodnotě 5 miliard PTE.
Podle prospektu o této emisi dluhopisů garantovala samotná společnost RTP splacení půjčky ze svých příjmů.
Protokol o podpoře kinematografie ze září 1996
(33) Dne 18. září 1996 byl mezi společností RTP a ministerstvem kultury uzavřen protokol o podpoře kinematografie, který upřesňuje povinnosti RTP ohledně podpory kinematografické produkce.
Ustanovení protokolu neuvádí pro RTP žádné konkrétní financování ad hoc v souvislosti s její povinností podpory kinematografického odvětví.
Plán restrukturalizace na období 1996–2000
(34) RTP provedla studii o možnostech restrukturalizace společnosti v období 1996–2000, která se neprojevila v žádném finančním závazku ze strany státu.
Roční navyšování kapitálu během let 1994–1997
(35) Každoročně během období 1994–1997 navyšoval stát kapitál společnosti RTP.
Následující tabulka ukazuje přehled různého navýšení kapitálu, které dosáhlo výše 46,8 miliard PTE.
(v milionech escudů) _BAR_
Rok _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_
Navýšení kapitálu _BAR_ 10000 _BAR_ 12800 _BAR_ 10000 _BAR_ 14000 _BAR_
Kapitál k 31. prosinci _BAR_ 22708 _BAR_ 35508 _BAR_ 45508 _BAR_ 59508 _BAR_
(36) Smlouvy o veřejné službě uzavřené mezi portugalským státem a společností RTP počítají s účastí státu na investicích realizovaných společností RTP převážně ve formě navyšování kapitálu [17].
Půjčka z roku 1998
(37) V prosinci 1998 byla uzavřena smlouva o "přidružené" půjčce mezi Fondem regulace veřejného dluhu a společností RTP.
Smlouva stanovila podmínky, za kterých může fond poskytnout půjčku v hodnotě 20 miliard PTE určenou k navýšení kapitálu společnosti.
(38) Fond regulace veřejného dluhu spravuje Ústav pro správu státního úvěru.
Ústav pro správu státního úvěru odpovídá za řízení dluhu Portugalska a za plnění centrálního programu půjček v souladu se zákonem upravujícím režim veřejného státního dluhu [18] a pokyny určenými vládou.
Ústav pro správu státního úvěru je spravován ministerstvem financí [19].
(39) Ode dne, kdy byla dána částka k dispozici, se z půjčky pro společnost RTP platily roční úroky v sazbě Lisbor po dobu dvanácti měsíců, vypočítané k prvnímu dni každého období a zvyšované o 20 základních bodů [20].
(40) Podle smlouvy měla být půjčka splacená do 31. prosince 2003, přičemž se tato lhůta mohla prodloužit na základě vzájemné dohody o jeden až dva roky.
Společnost RTP nezaplatila úroky z půjčky, smlouva totiž uvádí, že dlužné úroky spojené s prvními čtyřmi ročními splátkami se mají kapitalizovat [21].
(41) Smlouva uzavřená mezi Fondem stabilizace veřejného dluhu a společností RTP byla vypracovaná v souladu s pokyny stanovenými ve společném prohlášení státních tajemníků pro veřejnou komunikaci, státní pokladnu a finance ze dne 17. prosince 1998.
Příjemce
(42) Veřejnoprávní televizní společnost RTP vznikla na základě listiny ze dne 15. prosince 1955 po rozhodnutí státu založit veřejný podnik, kterému by byla udělena koncese na poskytování veřejné služby v oblasti televizního vysílání [22].
(43) Až do 80. let měla společnost RTP monopolní postavení na televizním trhu.
V 90. letech začala čelit konkurenci soukromých televizních společností SIC a TVI, kterým stát poskytl v únoru 1992 licence na využívání třetího, respektive čtvrtého kanálu [23].
(44) Stanovy RTP z roku 1992 vyplývající ze zákona č. 21/92 (dále jen "zákon č. 21/92") změnily tuto společnost na společnost akciovou [24].
(45) Společnost RTP vyvíjí zároveň činnost komerční i veřejnoprávní televize.
Společnost může ze zákona vykonávat jakoukoli činnost, ať už komerční nebo hospodářskou, která souvisí s televizní činností [25].
(46) Komerční činnosti vyvíjí společnost RTP prostřednictvím finanční účasti v jiných společnostech, právně odlišných od společnosti RTP, které mají vlastní strukturu a vlastní účetní systém.
Finanční situace RTP
(47) Jak můžeme vidět v následující tabulce, vykázala společnost RTP ve sledovaném období ztráty.
V roce 1996 se finanční situace zhoršila natolik, že vlastní čistý kapitál dosáhl záporné hodnoty.
(v milionech escudů) _BAR_
_BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_
Čisté zisky (ztráty) _BAR_ (7883) _BAR_ (19558) _BAR_ (26581) _BAR_ (18512) _BAR_ (32223) _BAR_ (25039) _BAR_
Vlastní jmění _BAR_ 1557 _BAR_ 8071 _BAR_ 4269 _BAR_ (4274) _BAR_ (20586) _BAR_ (50827) _BAR_
Aktiva _BAR_ 39418 _BAR_ 42262 _BAR_ 56078 _BAR_ 67654 _BAR_ 62340 _BAR_ 83843 _BAR_
Finanční dluhy _BAR_ 22402 _BAR_ 26855 _BAR_ 30258 _BAR_ 44922 _BAR_ 44885 _BAR_ 92775 _BAR_
Povinnosti společnosti RTP v rámci veřejné služby během období 1992–1998
(48) Společnost RTP zabezpečuje poskytování veřejné služby v oblasti televizního vysílání.
Definice, kompetence a financování této služby je upraveno různými právními dokumenty.
(49) Zákon č. 58/90, který upravuje výkon televizní činnosti, zavedl normy platné pro pět soukromých provozovatelů a zároveň stanovil povinnost státu zabezpečit veřejnou službu v oblasti televizního vysílání [27].
Zákon č. 21/92, který se vztahuje na stanovy RTP, určuje hlavní povinnosti veřejné služby a jejího financování.
(50) Veřejná služba a příslušné financování jsou podrobněji popsány ve dvou smlouvách o veřejné službě uzavřenými mezi společností RTP a portugalským státem [28].
Definice
(51) Článek 4 zákona č. 21/92 stanoví, že mezi státem a společností RTP se má uzavřít smlouva o koncesi, a určuje základní povinnosti veřejné služby, které mají být v rámci této smlouvy plněny. Čl. 4 odst. 2 stanoví obecné zásady, které společnost RTP musí dodržovat při výkonu svékoncesionářské činnosti [29]. Ustanovení čl. 4 odst. 3 uvádí povinnosti veřejné služby v oblasti televizního vysílání [30].
(52) Smlouvy o veřejné službě potvrzují povinnosti společnosti RTP v rámci veřejné služby.
V první řadě společnost RTP podléhá všeobecným povinnostem a povinnostem ohledně programového obsahu [31].
Společnost RTP má poskytovat veřejnou službu v oblasti televizního vysílání, v jehož rámci má využívat dva kanály a poskytovat obyvatelstvu kontinentálního Portugalska všeobecné pokrytí.
První kanál má všeobecnější charakter a měl by nabízet všeobecnější programovou strukturu.
Druhý kanál by se měl zaměřovat především na specifické publikum a nabízet kulturní, vzdělávací a vědecké programy.
Jeden z kanálů musí pokrýt i autonomní region Azory a Madeiru.
(53) Na druhou stranu ukládají smlouvy společnosti RTP speciální povinnosti, pokud jde o programovou strukturu [32].
Existují normy vztahující se na kvalitu (pluralismus, nestrannost informací, atd.) a obsah programů (původní tvorba-fikce, sportovní programy, programy pro děti, portugalská produkce a kultura, domácí zprávy a zábavné programy).
Společnost RTP by měla poskytovat vysílací čas určeným subjektům, podporovat kinematografii a ostatní formy audiovizuální tvorby, podporovat tvorbu vzdělávacích a školících programů, zabezpečit výměnu programů s autonomními regiony a podporovat spolupráci s dalšími subjekty, které na území Evropské unie poskytují veřejnou službu v oblasti televizního vysílání.
Společnost RTP však také musí plnit speciální povinnosti v oblasti programové struktury v rámci mezinárodní spolupráce.
Společnost RTP musí například vyrábět a vysílat programy pro portugalské komunity v zahraničí, pro africké země, kde je úředním jazykem portugalština, a pro Macao.
Společnost RTP musí zabezpečit činnost společnosti RTP Madeira a RTP Azory a udržovat produkční centra a odloučená zahraniční pracoviště.
(54) Zatřetí ukládají smlouvy společnosti RTP speciální povinnosti.
Společnost RTP musí například udržovat audiovizuální archívy, zavádět technické inovace do svých vybavení a činností, podporovat nadaci Národního divadla S. Carlose (Fundação do Teatro Nacional de S. Carlos) a poskytovat ostatní služby, které budou v té chvíli zapotřebí.
Kompetence
(55) Na základě článku 5 zákona č. 58/90 byla společnosti RTP přidělená koncese na veřejnou službu v oblasti televizního vysílání na období 15 let, kterou je možno prodloužit na období dalších 15 let a která se vztahuje na příslušné frekvence prvního a druhého kanálu.
Článek 4 zákona č. 21/92 zdůrazňuje, že společnost RTP je koncesionářem veřejné služby v oblasti televizního vysílání.
Doložka 1 smluv o veřejné službě potvrzuje, že společnost RTP je provozovatelem veřejné služby v oblasti televizního vysílání [33].
Kontrola
(56) Smlouvy o veřejné službě ustavují Kontrolní radu (Conselho de Opinião) [34], složenou ze zástupců z různých oblastí veřejného života, která může zasáhnoutazkontrolovat, zda společnost RTP plní všeobecné povinnosti a speciální povinnosti v rámci poskytování veřejné služby v oblasti televizního vysílání.
(57) Společnost RTP musí ministerstvu financí každoročně předkládat plán činností a rozpočet pro budoucí rok v souvislosti s poskytováním veřejné služby, spolu s posudky Auditorské kanceláře (Gabinete de Auditoria) a Kontrolní rady společnosti.
Kromě toho musí předložit zprávu o povinnostech veřejné služby za předcházející rok spolu s posudkem Auditorské kanceláře [35].
(58) Ministr financí a člen vlády zodpovědný za veřejnou komunikaci kontrolují plnění smluv o veřejné službě.
Hlavní finanční inspekce (Inspecção-Geral de Finanças) kontroluje finanční plán.
Každoročně se také musí provádět externí audit realizovaný specializovanou společností [36].
(59) Nová smlouva o veřejné službě stanoví také sankce, které stát uplatňuje v případě neplnění smlouvy a které mohou mít podobu pokuty, konfiskace, odstupného nebo zrušení samotné smlouvy o koncesi.
Financování
(60) Článek 5 zákona č. 21/92 opravňuje společnost RTP přijímat kompenzační platby od státu za poskytování veřejné služby.
Toto právo potvrzuje smlouva o veřejné službě.
(61) Kromě systému ročních kompenzačních plateb smlouvy o veřejné službě dále stanoví:
- platby za určité služby stanovené v dohodách o poskytování služeb, které podepsaly nebo se chystají podepsat státní správa a společnost RTP [37];
- účast státu na veškerých investicích realizovaných společností RTP, týkajících se zejména investic do infrastruktury, které jsou potřebné k fungování produkčních a vysílacích středisek autonomních regionů Azory a Madeira, do audiovizuálních archívů, do mezinárodního vysílání RTP a jiných investic, které musí koncesionářská společnost realizovat z technologických důvodů [38].
(62) Určení nákladů a příjmů souvisejících s povinností veřejné služby, při kterých společnosti RTP vzniká nárok na kompenzační platbu, probíhá na základě systému analytického účetnictví.
Smlouvy upřesňují kritéria pro výpočet nákladů způsobilých k úhradě každé povinnosti v rámci veřejné služby [39].
(63) V rámci tohoto systému analytického účetnictví rozložila společnost RTP náklady a příjmy (například náklady na personál a materiál) na určitý počet činností (řízení programové struktury, přímé a nepřímé náklady na programovou strukturu, náklady na šíření signálu, náklady na vysílání, náklady na prodej a všeobecné náklady).
(64) Přímé náklady na různé činnosti se rozdělí mezi různé nákladové střediska (například mezi společnosti RTP 1, RTP 2, RTPi a RTP Africa).
Nepřímé náklady se připíší nákladovým střediskům na základě souvisejících analytických kritérií (například počet odvysílaných hodin) [40].
(65) Systém rozložení nákladů má tyto charakteristiky:
- v rámci smluv o veřejné službě je možné kompenzovat v souladu s metodou popsanou ve smlouvách jen čisté náklady na provoz.
Finanční závazky, mimořádné výdaje a zabezpečení, které přímo nesouvisí s činností, jsou z kompenzace vyloučeny [41],
- pro výpočet uhraditelných čistých provozních nákladů musí společnost RTP odpočítat provozní příjmy z každé plněné povinnosti v rámci veřejné služby od provozních nákladů,
- v rámci předešlé smlouvy o veřejné službě nebyla možná žádná kompenzace za všeobecnou povinnost provozování společností RTP 1 a RTP 2 a za pokrytí autonomních regionů prostřednictvím jediného kanálu v rámci veřejné služby [42],
- v rámci nové smlouvy o veřejné službě mohou i provozní náklady společností RTP 1 a RTP 2 být předmětem kompenzačních plateb, není však možné žádná dodatečná kompenzace, pokud čisté provozní náklady společností RTP 1 a RTP 2 překročí jejich předpokládanou výši [43].
(66) V souladu s uvedenou metodou výpočtů nákladů předložila společnost RTP čisté náklady na poskytování veřejné služby ve výročních zprávách o veřejné službě.
Následující tabulka uvádí přehled nákladů na činnosti veřejné služby, které opravňují k přijmutí kompenzační platby.
(v milionech escudů) _BAR_
_BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_
Teletext _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 112,9 _BAR_ 86,8 _BAR_
Provoz televize RTP Internacional _BAR_ 882,3 _BAR_ 1517,4 _BAR_ 1826,9 _BAR_ 1890,8 _BAR_ 2059,6 _BAR_ 3999,1 _BAR_ 3712,9 _BAR_
RTP Afrika _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ _BAR_ 654,7 _BAR_ 1332,0 _BAR_
Přímé vysílání RTP 1 pro Madeiru a Azory _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ 76,8 _BAR_ 295,4 _BAR_
Audiovizuální archívy _BAR_ 509,1 _BAR_ 241,6 _BAR_ 402,7 _BAR_ 492,7 _BAR_ 184,9 _BAR_ 909,4 _BAR_ 672,1 _BAR_
Spolupráce s africkými zeměmi s portugalštinou jako oficiálním jazykem _BAR_ 186,9 _BAR_ 128,4 _BAR_ 172,2 _BAR_ 148,6 _BAR_ 144,9 _BAR_ 202,4 _BAR_ 200,3 _BAR_
Diferenciál pokrytí _BAR_ 406,7 _BAR_ 1312,8 _BAR_ 1314,2 _BAR_ 1050,3 _BAR_ 1050,0 _BAR_ 622,6 _BAR_ 208,6 _BAR_
Delegace/dopisovatelé _BAR_ 797,8 _BAR_ 658,2 _BAR_ 681,1 _BAR_ 642,7 _BAR_ 583,2 _BAR_ 457,2 _BAR_ 211,0 _BAR_
Nadace Teatro Nacional de S. Carlos _BAR_ _BAR_ 50,0 _BAR_ 55,0 _BAR_ 60,0 _BAR_ 60,0 _BAR_ 60,0 _BAR_ 60,0 _BAR_
Podpora kinematografie _BAR_ _BAR_ 215,0 _BAR_ 95,0 _BAR_ 27,5 _BAR_ 156,5 _BAR_ 391,1 _BAR_ 352,8 _BAR_
Provoz středisek autonomních regionů _BAR_ 3453,4 _BAR_ 3486,0 _BAR_ 3685,9 _BAR_ 3696,1 _BAR_ 3846,6 _BAR_ 3459,2 _BAR_ 2855,2 _BAR_
Vysílání pro specifické subjekty _BAR_ 482,0 _BAR_ 350,6 _BAR_ 151,1 _BAR_ 94,6 _BAR_ 80,8 _BAR_ _BAR_ _BAR_
Sport TV _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ –440,0 _BAR_
Čisté náklady na provoz RTP 1 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 16946,1 _BAR_ 11916,6 _BAR_
Čisté náklady na provoz RTP 2 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ 9050,6 _BAR_ 10080,6 _BAR_ 8637,6 _BAR_
Celkové čisté provozní náklady _BAR_ 6718,2 _BAR_ 7960,0 _BAR_ 8384,1 _BAR_ 8103,3 _BAR_ 17217,1 _BAR_ 37972,1 _BAR_ 30101,3 _BAR_
(67) V následující tabulce je přehled investic společnosti RTP do vybavení na činnosti v rámci veřejné služby.
Zároveň uvádí i skutečné investice do činností v rámci veřejné služby tak, jak jsou vedeny v ročních finančních výkazech i investice oznámené ve zprávách o poskytování veřejné služby.
Jak je možné vidět, investice do činností v rámci veřejné služby byly vyšší než investice uvedené ve smlouvách o veřejné službě.
(v milionech escudů) _BAR_
_BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Celkem _BAR_
Finanční výkazy _BAR_ 2632,6 _BAR_ 2102,0 _BAR_ 2763,9 _BAR_ 992,7 _BAR_ 1480,4 _BAR_ 4037,4 _BAR_ 6054,2 _BAR_ 20063,2 _BAR_
Zprávy o poskytování veřejné služby _BAR_ 2327,3 _BAR_ 98,0 _BAR_ 1975,1 _BAR_ 154,4 _BAR_ 28,1 _BAR_ 4037,4 _BAR_ 6127,8 _BAR_ 14748,1 _BAR_
Rozdíl _BAR_ 305,3 _BAR_ 2004,0 _BAR_ 788,8 _BAR_ 838,3 _BAR_ 1452,3 _BAR_ 0 _BAR_ –73,6 _BAR_ 5315,1 _BAR_
Cíl opatření
(68) Cílem opatření bylo kompenzovat společnost RTP za plnění povinností v rámci veřejné služby, které jí byly uloženy, a financovat její investice.
Případné důsledky opatření
(69) V Portugalsku se provozovatelé veřejné služby nevybírali v rámci procesu, ve kterém by všechny zúčastněné společnosti měly možnost předložit částky na kompenzační platbu, použitých při výkonu koncese na veřejnou službu v oblasti televizního vysílání.
Společnost RTP byla vybrána vládou, aby poskytovala veřejnou službu v oblasti televizního vysílání.
(70) Od roku 1992 jsou na portugalském trhu veřejnoprávní i soukromí provozovatelé televize.
Kromě společnosti RTP mají i soukromí provozovatelé SIC a TVI licenci na provozování televizních kanálů.
Společnost SIC byla prvním soukromým provozovatelem, jehož televizní vysílání začalo dne 6. října 1992.
Opatření ve prospěch společnosti RTP mohou poškodit hospodářskou soutěž portugalského televizního trhu.
Důvody pro zahájení řízení
(71) Komise zahájila řízení v důsledku rozsudku Soudu prvního stupně z roku 2000 [45]. Tento rozsudek anuloval rozhodnutí Komise z roku 1996 [46].
(72) Na druhou stranu, s přihlédnutím k době potřebné pro prvotní posouzení a k pochybnostem ohledně úměrnosti financování uhraditelných nákladů na veřejnou službu společnosti RTP, zahájila Komise řízení v souvislosti se stížnostmi, které předložila společnost SIC v letech 1996 a 1997.
Opatření se vztahují na platby státu za převod sítě pro šíření televizního vysílání, emisi dluhopisů, podpory kinematografie, plánu restrukturalizace na roky 1996–2000, navyšování kapitálu v letech 1994–1997 a půjčky.
(73) Po zahájení vyšetřovacího řízení a vzetí v úvahu celkových uhraditelných nákladů společnosti RTP v letech 1992–1998 měla Komise pochybnosti o tom, zda portugalský stát v souvislosti s náklady na poskytování veřejné služby neposkytl společnosti RTP nadměrnou platbu.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(74) V důsledku zahájení vyšetřovacího řízení podaly k opatřením své připomínky různé zúčastněné strany. Následuje přehled důležitých připomínek zúčastněných stran seřazených podle opatření.
(75) Společnosti SIC a TVI argumentovaly, že osvobození od daní a poplatků za registraci vytvoří výjimku v pravidlech uplatnitelných pro jakoukoli změnu ve stanovách společnosti.
Společnost SIC uvedla, že rozsah uplatnění opatření není omezen jen na vytvoření společnosti RTP. Na základě čl.
11 odst. 2 svých stanov těží společnost RTP ze všeobecného osvobození od daní a poplatků za jakýkoli zápis a registraci.
(76) Společnost TVI uvedla, že společnost RTP těžila též z osvobození od poplatků souvisejících s vydáním právních dokumentů.
(77) Pokud jde o úlevy v placení poplatků za používání sítě pro šíření televizního vysílání, prohlásily zúčastněné strany, že by se mělo ujasnit, zda byly uplatněny úroky a v jaké míře a zda byly uskutečněny platby ve prospěch společnosti Portugal Telecom.
Kromě toho by se také měla zjistit současná výše dluhu společnosti RTP vůči společnosti Portugal Telecom.
(78) Společnosti SIC a TVI předložily své připomínky ke stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení.
Potvrdily, že společnost RTP byla oprávněná odepisovat své dluhy vůči Správě sociálního zabezpečení za jiných podmínek, než za těch, které se uplatnily na jiné společnosti podle nařízení vlády č. 411/91.
(79) Pokud jde o prodej sítě pro šíření televizního vysílání, uvedly společnosti ACT a TVI, že by se měla provést ekonomická a účetní analýza hodnoty majetku nově vytvořené společnosti TDP s cílem zjistit, zda nedošlo k nadměrné kompenzaci.
Společnosti Mediaset a ACT k této otázce uvedly, že síť pro šíření televizního vysílání nebyla vytvořena samotným provozovatelem, ale díky státnímu financování.
Z toho vyplývá otázka, zda je kompenzace společnosti RTP vzhledem k těmto státním aktivitám oprávněná.
(80) Pokud jde o emisi dluhopisů, zdůraznila společnost SIC, že pokud se vezme v úvahu finanční situace společnosti RTP, byla emise na trhu přijatá jen proto, že 100 % vlastníkem byl stát.
Kromě toho, společnost Mediaset uvedla, že Komise by měla ve své analýze přezkoumat spíše význam než formu záruky.
(81) Pokud jde o Protokol o podpoře kinematografie, společnost SIC poznamenala, že stát se zavázal odškodnit roční náklady související s povinností poskytování veřejné služby, které zahrnují podporu kinematografie, přičemž společnost RTP je tak v té samé věci financovaná dvakrát.
Společnost TVI uvedla, že už byly podepsány podobné protokoly se soukromými společnostmi, ale pouze společnost RTP těží ze státní podpory.
Na druhou stranu argumentovala společnost TVI tím, že Protokol o podpoře kinematografie z roku 1996 byl nahrazen v roce 2000 novým, přičemž se stanovilo, že se společnost RTP bude podílet na spolufinancování veškerých filmových projektů, které využívají finanční podpory ze strany ICAM (Instituto do Cinema, Audiovisual e Multimedia — Ústav kinematografie, audiovizuální tvorby a multimédií).
Společnost Mediaset k této otázce uvedla, že podle toho, zda budou podmínky financování požadovat po veřejném provozovateli, aby se podílel na koprodukci s nezávislými producenty, je důležité zajistit, aby veřejnému provozovateli nebyla poskytnuta nepřímá výhoda ve vztazích s těmito producenty kinematografie.
(82) Pokud jde o navyšování kapitálu během období 1994–1997, společnosti SIC, ACT, Mediaset a TVI uvedly, že žádný rozumný akcionář by nenavýšil kapitál společnosti s takovou charakteristikou, jako má společnost RTP.
Navýšení kapitálu proběhlo ve společnosti s vysokým deficitem a neexistencí plánu na komplexní restrukturalizaci, která by obnovila její životaschopnost.
(83) Společnost SIC také uvádí, že žádná finanční instituce by neposkytla půjčku společnosti RTP s ohledem na její faktický úpadek v roce 1996.
(84) Společnost Mediaset a ACT požadovaly v průběhu vyšetřování zvýšení nezávislého dohledu nad poskytováním veřejné služby.
Soukromé televizní společnosti SIC a TVI uvedly, že Komise by měla dojít k závěru, že tato opatření státní podpory jsou neslučitelná vzhledem k tomu, že veřejné zdroje poskytnuté společnosti RTP jsou neúměrné.
IV. PŘIPOMÍNKY PORTUGALSKÝCH ORGÁNŮ
(85) Pokud jde o osvobození od daní a poplatků za registraci, portugalské orgány poznamenaly, že pokud nebyla zapotřebí veřejná listina k uskutečnění přeměny veřejného podniku na akciovou společnost, neexistoval ani žádný základ pro výběr těchto daní a poplatků.
(86) Co se týká připomínek společnosti SIC k čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, uvedly portugalské orgány, že portugalský zákonodárce neposkytl veřejným podnikům žádné zvláštní finanční výhody vzhledem k přeměně společností nebo restrukturalizaci. Výjimka se zakládala na nařízení vlády č. 404/90.
(87) Pokud jde o zpožděné platby za používání sítě, portugalské orgány potvrzují, že stanovení splátkového kalendáře dluhu ze strany společnosti Portugal Telecom bylo společnou strategií v obchodních vztazích mezi věřitelem a dlužníkem a nebylo výsledkem zásahu státu.
(88) Portugalské orgány potvrdily, že počáteční dohoda mezi Správou sociálního zabezpečení a společností RTP o stanovení splátkového kalendáře dluhu a zrušení úroků a pokut má původ v právním konfliktu, který se týká ústavnosti regulačního nařízení č. 12/83 upravujícího základ pro příspěvky na sociální zabezpečení vzhledem k odměnám za poskytování mimořádné práce.
Dohoda o regulaci dluhu uznala výklad společnosti RTP, že odměňování nebylo předmětem příspěvků pro Správu sociálního zabezpečení, což potvrdil i odborník na finanční kontrolu.
(89) Portugalské orgány pak také potvrdily, že formální povolení této dohody ze strany vlády neposkytlo společnosti RTP žádnou zvláštní finanční výhodu vzhledem k jiným společnostem v podobné situaci ve smyslu nařízení vlády č. 411/91.
2 odst. 1 písm. d), protože společnost byla předmětem státního zásahu a prošla nestabilním obdobím pod vedením administrativního výboru jmenovaného vládou v roce 1997 [47].
Podle portugalských orgánů všeobecný charakter podtrhuje skutečnost, že podle stejného zákona byla stanovena dohoda s jednou ze zúčastněných stran.
(90) Pokud jde o platbu za převod sítě pro šíření televizního vysílání v roce 1993, portugalské orgány se vyjádřily, že financování bylo přímo spojené s procesem rozdělení a prodeje sítě přenášející a vysílající televizní signál.
Stát získal společnost TDP od společnosti RTP a úhradu realizoval prostřednictvím navýšení kapitálu společnosti RTP ve zcela totožné hodnotě jako aktiva, která byla převedena, čímž se vylučuje státní podpora.
(91) Pokud jde o emisi dluhopisů se státní zárukou, portugalské orgány se brání, že půjčka akcionáře s sebou nenesla žádnou záruku ze strany portugalského státu, tak jak je to uvedeno v technické dokumentaci související s touto otázkou.
(92) Co se týče Protokolu o podpoře kinematografie, portugalské orgány uvedly, že protokol z roku 1966 vysvětluje a stanovuje formy povinnosti veřejné služby poskytované společností RTP ve smyslu podpory a propagace kinematografické produkce.
Podle Protokolu by společnost RTP měla spolufinancovat "projekty, které jsou předmětem finanční podpory" a které byly vybrány zodpovědným státním subjektem.
V souladu s portugalskými orgány, podmínky protokolu uzavřeného se společností RTP nebyly srovnatelné s těmi, které uzavřely televizní společnosti SIC a TVI, vycházíme-li ze skutečnosti, že společnost RTP měla povinnost spolufinancovat kinematografická díla, která by z televizního hlediska mohla být málo či zcela nezajímavá.
Podpora poskytnutá společnosti RTP však byla rozhodně mnohem vyšší než přiměřená hodnota vysílacích práv na díla vhodná pro televizní vysílání.
(93) Co se týče plánu na restrukturalizaci pro období 1996–2000, portugalské orgány informují, že plán nebyl realizován a proto nevytvořil základ pro jakoukoli formu finanční podpory ze strany státu ve prospěch RTP.
(94) Pokud jde o půjčku, uvedly portugalské orgány, že technické podmínky související s půjčkou způsobily, že finanční operace podléhala úrokové sazbě podle tržních kritérií.
(95) Na druhou stranu portugalské orgány argumentovaly, že navýšení kapitálu v období 1994–1998 vytvořilo nástroj na financování nákladů spojených s poskytováním veřejné služby v oblasti televizního vysílání společně s placením kompenzačních plateb.
(96) Podle portugalských orgánů se model financování, který měl kompenzovat společnosti RTP náklady na veřejnou službu, ukázal jako nedostatečný a způsoboval další zadlužení.
V první řadě byly kompenzační platby kalkulovány vždy pod hranicí skutečných potřeb na financování veřejné televizní služby.
Za druhé, portugalský stát tyto platby systematicky vyplácel se zpožděním.
Proto se společnost RTP musela spoléhat na financování výdajů na chod společnosti prostřednictvím bank a nemohla započítat úroky a amortizaci do nákladů souvisejících s veřejnou službou.
A za třetí, musela společnost RTP platit státu DPH z kompenzačních plateb, což snižovalo jejich čistou hodnotu.
(97) Portugalské orgány potvrdily, že osvobození od daní a poplatků (i), úlevy v placení za používání sítě pro šíření televizního vysílání (ii), stanovení splátkového kalendáře pro dluh vůči Správě sociálního zabezpečení (iii), úhrada za převod sítě pro šíření televizního vysílání (iv), Protokol o podpoře kinematografie (v) a půjčka, kterou společnost RTP získala v roce 1998 (vi), nespadají pod pojem státní podpora.
Pokud jde o slučitelnost ostatních opatření, portugalské orgány trvají na tom, že by se měla považovat za kompenzaci nákladů na veřejnou službu, a ne za státní podporu [48], případně by se jejich slučitelnost s právními předpisy Společenství měla posuzovat podle čl. 86 odst.
(98) Pokud jde o výpočet nadměrnosti kompenzací, uvádějí portugalské orgáíny toto:
- zařazení nákladů na provoz RTP 2 v roce 1996 jako uhraditelných nákladů na veřejnou službu je založeno na smlouvě o veřejné službě z roku 1996, podle které kompenzační platba týkající se nákladů na provoz RTP 2 vstoupila v platnost dnem 1. ledna 1996 [49],
- půjčka 20 miliard PTE nemůže být považována za kompenzační platbu, protože byla poskytnuta v souladu s tržními podmínkami,
- cílem navyšování kapitálu bylo též financování investic a nejen finanční platby uhraditelných nákladů na zabezpečování veřejné služby.
Povinnost státu jako akcionáře podílet se na financování investic, které jsou považovány za důležité, vyplývá ze smluv o veřejné službě z roku 1993 a 1996 [50],
- kompenzační platby byly předmětem placení DPH, čímž byla čistá hodnota nabytá společností RTP nižší,
- ve smyslu smlouvy o veřejné službě z roku 1996 byly náklady na veřejnou službu uhraditelné jen do výše předpokládané rozpočtové dotace.
(99) Vzhledem ke všemu výše uvedenému dospěly portugalské orgány k závěru, že finanční kompenzace ve prospěch společnosti RTP za její povinnost v rámci veřejné služby by se neměla považovat za nadměrnou anebo nepřiměřenou.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ/PODPORY
Charakter opatření státní podpory
(100) Aby mohla Komise určit, zda opatření představují podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy, musí posoudit, zda opatření ve prospěch RTP:
- jsou poskytnuta státem nebo pocházejí ze státních zdrojů,
- směřují k poškozování hospodářské soutěže,
- zvýhodňují určité podniky nebo výrobu určitých produktů,
- ovlivňují obchodní výměnu mezi členskými státy.
Zahrnutí veřejných zdrojů
(101) Veřejné zdroje jsou zahrnuty do osvobození od notářských a registračních poplatků, protože ztráta daňových příjmů se rovná spotřebě státních zdrojů ve formě daňových výdajů [51].
(102) Pokud jde o zahrnutí veřejných zdrojů do akceptování zpožděných plateb společnosti RTP za používání sítě pro šíření televizního signálu ze strany provozovatele vysílací sítě, zdůrazňuje Komise následující.
Akceptováním neuhrazení poplatků za používání sítě a příslušných úroků, které vyústilo v nahromadění dluhu během období vyšetřování, se provozovatel sítě zřekl příjmů a pravděpodobně využil půjčky na trhu pro financování svých operací.
(103) Vezme-li se v úvahu, že společnost Portugal Telecom byla během období, které je předmětem vyšetřování, privatizována postupně, Komise musí rozlišit období, během kterého měl stát ve společnosti Portugal Telecom majoritní nebo minoritní účast.
(104) Co se týče období po druhé polovině roku 1997, Komise zastává názor, že jakákoli ztráta příjmů společnosti Portugal Telecom se nemůže považovat za "veřejné zdroje", vzhledem k tomu, že státní účast ve společnosti Portugal Telecom byla omezená na 25 % s tím, že v následujících letech se snížila ještě více a další hlavní akcionáři měli v podniku podíly [52].
Navíc, jak je zřejmé v bodě 27, nemohla společnost Portugal Telecom obdržet státní kompenzaci za případné ztráty vyplývající z akceptování zpožděných plateb ze strany společnosti RTP.
Proto Komise došla k závěru, že od druhé poloviny roku 1997 se nejednalo o státní zdroje.
(105) Pokud jde o období předcházející první polovině roku 1997: v období před první polovinou roku 1997 ovládal společnost Portugal Telecom stát, jelikož byl majoritním vlastníkem podniku.
To znamená, že každá ztráta v příjmech způsobená akceptováním zpožděných plateb, které se vztahují na období před první polovinou roku 1997, se musí považovat za "veřejné zdroje". [53].
(106) V první řadě musí Komise posoudit, zda chování provozovatele sítě před první polovinou roku 1997 vedlo ke ztrátě státních zdrojů.
Ve skutečnosti se provozovatel akceptováním platebních úlev choval vůči společnosti RTP jako veřejný věřitel.
To znamená, že jeho chování by se mělo porovnávat s postupem veřejného nebo soukromého věřitele, který se snaží získat dlužnou částku a který proto uzavírá dohody s dlužníkem, na základě kterých se tento dluh rozdělí na části nebo splátky s cílem usnadnit jeho splácení [54].
Úroky, které se běžně uplatňují na tento typ úvěrů, úroky z prodlení, mají za cíl vynahradit utrpěnou ztrátu věřitele z důvodu zpoždění v plnění závazků ze strany dlužníka.
Úroková sazba úroků z prodlení uplatněná veřejným věřitelem by měla být totožná se sazbou, kterou by za podobných okolností uplatnil soukromý věřitel [55].
(107) Po zahájení řízení a po připomínkách třetích stran nedodaly portugalské orgány dostačující informace o úrokové sazbě uplatněné veřejným provozovatelem sítě, ani o referenční tržní úrokové míře.
Proto Komise nemůže vyloučit, že úrokové sazby uplatněné společností Portugal Telecom před první polovinou roku 1997 představují ztrátu státních zdrojů.
(108) Za druhé, Komise nejenže musí posoudit, zda opatření zahrnuje státní zdroje, ale musí též rozhodnout o tom, zda byly veřejné orgány účinně zapojeny do přijímání opatření [56].
(109) Nebylo zpochybněno, že stát před první polovinou roku 1997 mohl kontrolovat společnost Portugal Telecom a uplatňovat dominantní vliv na její operace vzhledem k tomu, že vlastnil více než 50 % akcií podniku.
(110) V průběhu vyšetřování nezjistila Komise nic, co by naznačovalo, že portugalské orgány byly účinně zapojeny do uzavírání dohod souvisejících s akceptováním zpožděného hrazení dluhu ze strany provozovatele vysílací sítě [57].
(111) Jak je uvedeno v bodu 22, stát reguloval tarify a službu vysílání televizního signálu, kterou měl provozovatel sítě poskytovat jako součást své koncesionářské smlouvy uzavřené se státem.
Právní ustanovení však nestanovovala žádný rozdíl mezi službami a tarify, které měl provozovatel sítě poskytovat veřejnoprávní televizi RTP a soukromým provozovatelům televize.
Stejně tak provozovatel sítě nemusel poskytovat povinnou všeobecnou službu společnosti RTP ve smyslu služby vysílací sítě.
(112) Komise proto nesouhlasí se zúčastněnými stranami, které argumentují, že byly diskriminovány, jelikož zákon o televizi předpokládal jen ztrátu vysílací licence pro soukromé provozovatele, kteří by nezaplatily v určené lhůtě poplatek za používání sítě.
Ačkoliv zákon předvídal pouze následky případného neplacení ze strany soukromých provozovatelů, na společnost Portugal Telecom se nevztahovala povinnost poskytovat svoje služby společnosti RTP, bez ohledu na to, zda společnost RTP hradila či nehradila poplatky.
(113) Na druhou stranu nebyl provozovatel sítě zapojen do struktur státní správy, protože byl vytvořen v souladu s právem o společnostech jako akciová společnost.
(114) Portugalské orgány potvrdily, že veřejné orgány se přímo ani nepřímo nepodílely na akceptování zpožděných plateb společnosti Portugal Telecom. Ani třetí strany nepoukazovaly na zapojení státu do tohoto opatření.
(115) Nakonec, jak to potvrzuje bod 25, chování provozovatelů sítě bylo stejné před i po první polovině roku 1997.
Po první polovině roku 1997 provozovatel sítě pokračoval v uzavírání dohod o placení poplatků se společností RTP.
Ve skutečnosti se zdá, že hlavním důvodem těchto dohod se společností RTP byl spor o výši ročního poplatku spojený se vzájemnou závislostí mezi oběma podniky.
Této skutečnosti nasvědčuje i rozhodnutí společnosti ANACOM z roku 2003, podle kterého musela společnost Portugal Telecom výrazně snížit svoje ceny.
(116) Na základě argumentů uvedených v předcházejících bodech došla Komise k závěru, že nic nenasvědčuje tomu, že by provozovatel sítě musel akceptovat zpožděné platby na základě nařízení veřejných orgánů.
Stejně tak nic nenasvědčuje tomu, že by veřejné orgány byly zapojeny do přijímání tohoto opatření [58].
Kromě toho byly při privatizaci podniku uzavřeny i další podobné dohody.
Proto nelze toto opatření připisovat státu, z čehož vyplývá, že ani nemohlo vést ke ztrátě státních zdrojů.
(117) Co se týče stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení, jakož i zřeknutí se úroků souvisejících se zpožděnými platbami, Komise se domnívá, že Správu sociálního zabezpečení nelze považovat za podnik.
Nevykonává ekonomickou činnost, ale je spíše veřejným subjektem, jehož úkolem je správa sociálního zabezpečení [59].
Na druhou stranu však povolení ke stanovení splátkového kalendáře nedala samotná Správa sociálního zabezpečení, ale vzniklo na základě společného rozhodnutí státního tajemníka ministerstva financí a Správy sociálního zabezpečení a státního tajemníka zastupujícího ministra.
Na základě tohoto povolení se stát v podstatě zřekl příjmů, protože za normálních okolností by mohl získat 1,206 miliard PTE z úroků nezaplaceného dluhu.
Z toho jasně vyplývá, že byly zahrnuty státní zdroje a opatření provedené státem.
(118) Navýšení kapitálu společnosti RTP a poplatky za síť pro šíření televizního vysílání byly realizovány přímo státem ze státního rozpočtu. Je tedy zřejmé, že podle čl.
87 odst. 1 Smlouvy se tyto prostředky považují za státní zdroje.
(119) Komise nemůže souhlasit s portugalskými orgány, že půjčka nezahrnuje žádné státní zdroje.
Je třeba připomenout, že koncept státních zdrojů obsahuje stejně výhody poskytnuté subjekty určenými anebo vytvořenými pro tento účel státem [60].
Smlouva o půjčce byla uzavřena mezi společností RTP a Fondem regulace veřejného dluhu, který je spravován Ústavem pro správu státního úvěru.
Existuje právní dokument, který stanoví, že ústav je pod dohledem ministra financí [61].
To znamená, že zdroje poskytnuté Fondem regulace veřejného dluhu je nutné považovat za zdroje státní.
(120) Na druhou stranu můžeme opatření připsat přímo portugalskému státu vzhledem k tomu, že šlo o společné rozhodnutí státních tajemníků pro komunikační prostředky, státní pokladnu a finance ze dne 17. prosince 1998, kterým byly stanoveny podmínky smlouvy.
(121) Nebyly přijaty žádné informace, které by potvrzovaly, že by emise dluhopisů společnosti RTP byla provázena státní zárukou.
V souladu s prospektem k této emisi dluhopisů zaručuje společnost RTP splácení dluhu.
V období emise neměla RTP právní statut, ze kterého by jasně vyplývala záruka ze strany státu.
V roce 1992 se podnik na základě zákona č. 21/92 přeměnil z veřejného podniku na akciovou společnost.
Proto se Komise domnívá, že k emisi dluhopisů došlo v tržních podmínkách a stát se nezřekl zisků.
Nešlo tedy o žádné státní zdroje.
V rozporu s tvrzeními třetích stran se Komise domnívá, že skutečnost, že je společnost RTP vlastněná státem, nemá vliv na tento závěr, jelikož Smlouva o ES je, pokud jde o státní anebo soukromé vlastnictví, neutrální [62].
(122) Pokud jde o Protokol o podpoře kinematografie z listopadu 1996, Komise nemůže souhlasit s připomínkami třetích stran, že společnost RTP na základě tohoto protokolu obdržela dodatečné finanční zdroje.
Tento protokol podrobně popisoval způsob, kterým měla společnost RTP zabezpečit plnění svých povinností veřejné služby v oblasti podpory kinematografické produkce [63], avšak bez jakékoliv dodatečné finanční kompenzace společnosti RTP.
Finanční kompenzace související s povinnostmi společnosti RTP v oblasti kinematografické produkce už byla možná v rámci všeobecného systému kompenzací, v souladu se zákonem č.
21/92 [64]. Proto tento protokol nelze považovat za opatření dočasného financování.
Z tohoto hlediska protokol sám o sobě nevede ke ztrátě státních zdrojů, jelikož stát na základě uvedeného protokolu neposkytuje společnosti RTP žádné dodatečné finanční zdroje.
(123) Plán restrukturalizace na období 1996–2000 zjevně představoval jen předběžnou studii vypracovanou společností RTP bez jakéhokoliv finančního závazku ze strany portugalského státu.
Proto se Komise domnívá, že nezahrnuje žádné státní zdroje.
Ze strany třetích stran k uvedené otázce nebyly podány žádné nové podněty.
(124) Na základě výše uvedeného lze dojít k závěru, že Protokol o podpoře kinematografie, plán restrukturalizace na období 1996–2000, zpoždění plateb za používání sítě pro šíření televizního vysílání a emise dluhopisů nepředstavují státní podporu, vzhledem k tomu, že nešlo o žádné státní zdroje.
Upřednostňování určitých podniků
(125) V souvislosti s osvobozením od notářských a registračních poplatků by měla Komise určit, zda opatření poskytlo společnosti RTP všeobecnou výjimku z fiskálních povinností a zda bylo uplatněno výhradně na společnost RTP (nebo jen na veřejné podniky) a ne na soukromé podniky. Kromě toho by Komise měla rozhodnout, zda společnost RTP získala dostatečnou výhodu související s nezaplacením poplatků za vydání právních listin a zda byla společnost RTP též osvobozena od registračních poplatků souvisejících se všemi ostatními službami, ve smyslu čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92.
(126) V první řadě se Komise domnívá, že cílem uvedeného článku 11 bylo osvobodit společnost RTP od registračních a podobných poplatků, které přímo souvisely se změnou jejího statutu.
Zatímco v odstavci 1 se hovoří o základní povinnosti registrace stanov v Národním rejstříku právnických osob (Registo Nacional de Pessoas Colectivas), odstavec 2 hovoří o jiných požadovaných registračních úkonech přímo souvisejících se změnou právního stavu společnosti (tj. registrace hmotného a nehmotného majetku, atd.).
Informace portugalských orgánů ve skutečnosti ukazují, že společnost RTP není plně osvobozena od registračních poplatků, protože už ve více případech zaplatila notářské a registrační poplatky související se změnami v podniku po její přeměně na akciovou společnost [65].
Proto Komise nesouhlasí s názorem zúčastněných stran, že společnost RTP byla zvýhodněna všeobecným osvobozením od notářských a registračních poplatků.
(127) Zadruhé Komise souhlasí s portugalskými orgány, že čl. 11 odst. 1 zákona č. 21/92, na jehož základě byla společnost RTP osvobozena od notářských a registračních poplatků, jí neposkytuje zvláštní výhodu. Potvrzuje tak jen uplatnění zákona č. 84/88 na specifický případ společnosti RTP, v souladu s kterým mohou být veřejné podniky nařízením vlády přeměněny na akciové společnosti, přičemž toto nařízení vlády schvaluje stanovy akciové společnosti a představuje dostatečný dokument pro všechny potřebné registrační úkony.
(128) Odlišný přístup k veřejným podnikům, jejichž právní statut se mění na akciovou společnost, vyplývá z vnitřní logiky systému a neposkytuje jim žádnou zvláštní výhodu, vzhledem k nepřítomnosti faktorů, které by vedly k placení poplatků.
Je třeba provést notářské úkony s cílem osvědčit dokumenty, kterými se zakládá nebo mění společnost tak, aby byly právoplatné.
Zdá se však, že tyto úkony jsou nadbytečné v případě podniků, jejichž právní statut byl změněn na akciovou společnost na základě legislativního aktu, vzhledem k tomu, že takový akt již potřebnou právní moc má.
(129) To, co platí pro registrační náklady, se dá použít i na poplatky za zveřejnění.
V rámci svých pravomocí veřejného orgánu musí stát zveřejňovat právní změny v deníku Diário da República. Vzhledem k tomu, že zákon č.
21/92, který schvaluje nové stanovy společnosti RTP, už stát zveřejnil, nebylo zapotřebí požadovat od společnosti RTP další náležitosti týkající se zveřejňování, které by se mohly vyžadovat od soukromých společností.
Deník Diário da República obsahuje úplné znění stanov společnosti RTP, což má stejný účinek jako zapsání včetně požadavku informovanosti třetích stran.
(130) Zatřetí Komise souhlasí s portugalskými orgány, že čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92, na jehož základě byla společnost RTP osvobozena od ostatních registračních poplatků přímo souvisejících se změnou právního statutu společnosti, neposkytuje společnosti RTP žádnou zvláštní výhodu. Čl. 11 odst. 2 zákona č. 21/92 pouze potvrzuje uplatnění článku 1 nařízení vlády č. 404/90, podle kterého může být podnikům poskytnuto osvobození od daně z převodu a jiných poplatků souvisejících s majetkem potřebným při sloučení či spolupráci. Nařízení vlády č. 404/90 platí pro všechny podniky, které přistoupily k aktům sloučení nebo spolupráce po 31. prosince 1993. Osvobození od dalších registračních poplatků poskytnuté společnosti RTP jí nedává žádnou zvláštní výhodu, protože se vztahuje na všechny podniky ve stejné situaci.
(131) Po vyhodnocení připomínek třetích stran a portugalských orgánů došla Komise k závěru, že počáteční dohodu mezi Správou sociálního zabezpečení a společností RTP nelze považovat za výsledek typického chování soukromého provozovatele.
Spor se týkal otázky, zda výklad určitých norem Správy sociálního zabezpečení, tak jak byly stanoveny v prováděcím nařízení č. 12/83, byly správné z právního hlediska.
Tato dohoda potvrdila výklad společnosti RTP, kterou potvrdil i posudek odborníka na daňovou oblast, který došel k závěru, že prováděcí nařízení je protiústavní.
Po dohodě však toto prováděcí nařízení nebylo zrušeno.
Proto je nutné dojít k závěru, že opatření bylo uplatněno na společnost RTP selektivně bez dopadu na použitelnost výkladu norem Správy sociálního zabezpečení v jiných podnicích.
(132) Navíc nemůže Komise souhlasit s portugalskými orgány, že povolení splátkového kalendáře dluhu a zřeknutí se pokut a úroků byly uděleny v rámci všeobecného systému použitelného pro všechny podniky v obdobné situaci na základě nařízení vlády č. 411/91 a že proto neposkytlo společnosti RTP zvláštní výhodu.
(133) Cílem tohoto rozhodnutí je určit, zda uplatnění takového režimu vůči společnosti RTP bylo selektivní, aniž by byla předjímána selektivní nebo všeobecná povaha tohoto režimu.
(134) Aby se prokázalo, že stanovení splátkového kalendáře dluhu je nezbytné k zabezpečení životaschopnosti společnosti, vyžaduje nařízení vlády č. 411/91 vypracování hospodářské a finanční studie. Společnost RTP nikdy takovou studii o životaschopnosti ve smyslu čl. 2 odst. 3 nařízení vlády č. 411/91 nevypracovala.
(135) Kromě toho podmínku uvedenou v čl. 2 odst.
1 písm. d) nebylo možné uplatnit na společnost RTP, protože k regulaci dluhu nedošlo po zásahu státu. Komise nesouhlasí s portugalskými orgány, které uvádějí, že zásahy státu měly vliv na chod dlužné společnosti a že společnost RTP se v čase zásahů států řídila vládním nařízením.
Ačkoliv společnost RTP podléhala v roce 1997 osobitému režimu řízení [66], byl tento režim ukončen přijetím stanov společnosti RTP v roce 1980, zatímco dluh vůči Správě sociálního zabezpečení se nahromadil v období 1983–1989.
Komise se domnívá, že povolení regulace dluhu společnosti RTP se nemůže chápat v rámci všeobecného režimu v souladu s nařízením vlády č. 411/91, protože společnost RTP nesplňovala kritéria stanovená v zákonu o povolení regulace dluhu.
Z toho vyplývá, že opatření bylo na společnost RTP uplatněno selektivním způsobem.
(136) Navíc povolením splátkového kalendáře dluhu se měl stát chovat jako veřejný nebo soukromý věřitel, který se snaží získat dlužné částky a který za tímto účelem uzavírá dohody o splátkovém kalendáři dluhu s cílem usnadnit jeho splácení [67].
Úroková sazba úroků z prodlení uplatněná státem by měla být totožná se sazbou, kterou by uplatnil za stejných okolností soukromý věřitel.
Komise se domnívá, že soukromý věřitel, který by měl v úmyslu podniknout právní kroky za účelem zaplacení dluhu, by uplatnil přinejmenším zákonnou úrokovou sazbu.
Portugalské orgány se tudíž nevymáháním zaplacení úroků i přes existenci exekučních mechanismů nechovaly tak, jak by se choval soukromý věřitel, který by se úrokovou sazbu snažil maximalizovat.
Kromě toho se dluh vůči Správě sociálního zabezpečení nahromadil v období 1983–1989 a ke změně harmonogramu došlo až v roce 1993.
Za takových podmínek by soukromý věřitel nepovolil, aby došlo k podobnému nahromadění zpožděného dluhu během takového dlouhého období bez toho, aniž by podnikl nějaké kroky na jeho vymáhání.
Z toho tedy vyplývá, že opatření představovalo pro společnost RTP zvláštní výhodu.
(137) Pokud jde o platby za převod vysílací sítě a přenos televizního signálu, Komise nemůže vzít v úvahu připomínky třetích stran, které zpochybňují výpočet hodnoty sítě.
Komise již ve svém rozhodnutí týkajícím se financování společnosti RTP ze dne 2. října 1996 došla k závěru, že cena za síť, kterou stát zaplatil společnosti RTP, odpovídala tržní hodnotě a nepředstavuje státní podporu [68].
Tento závěr nebyl u Soudu prvního stupně ze strany společnosti SIC napaden [69].
(138) Komise také nesouhlasí s tvrzeními, že kompenzace není opodstatněná vzhledem ke skutečnosti, že síť pro vysílání a přenos televizního signálu byla vybudována pomocí státního financování.
Komise se domnívá, že funkce státu jako investora by se neměla zaměňovat s funkcí veřejného orgánu.
Ačkoliv stát vlastnil 100 % akcií společnosti RTP a stal se také stoprocentním vlastníkem společnosti TDP, z důvodu transparentnosti byly oba podniky právně i finančně nezávislé.
Síť byla součástí aktiv společnosti RTP.
Kompenzace poskytnutá státem veřejnému podniku RTP na základě tržní hodnoty sítě, která se měla oddělit od aktiv společnosti RTP, nebyla tedy finančním zvýhodněním tohoto podniku, poněvadž kompenzace odpovídala skutečné hodnotě těchto aktiv. Z toho tedy vyplývá, že opatření nepředstavuje pro společnost RTP výhodu a ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES se nepovažuje za státní podporu.
(139) Po posouzení připomínek třetích stran a portugalských orgánů došla Komise k závěru, že navýšení kapitálu v období 1994–1997 představovalo pro RTP finanční výhodu.
Jak je zřejmé z tabulky 3 a vezme-li se v úvahu slabá finanční situace společnosti RTP během realizace kapitálových navýšení, je možné tvrdit, že žádný soukromý investor by nevložil kapitál do podniku, pokud by se v rozumné časové lhůtě nedala očekávat jeho návratnost.
Ve skutečnosti se finanční situace společnosti RTP i přes navýšení kapitálu zhoršila.
Ani portugalské orgány ani třetí strany neuvedly, že by se Portugalsko během navyšování kapitálu podniku chovalo jako soukromý investor.
(140) Komise nesouhlasí s portugalskými orgány, že by půjčka poskytnutá v roce 1998 odpovídala tržním podmínkám.
Aby půjčka nepředstavovala státní podporu, měly by související podmínky (zabezpečení půjčky a úroková sazba) odrážet riziko, které nastává při poskytování půjček jakémukoliv podniku [70].
Riziko a následně i úroková sazba se zvýší, pokud se podnik nachází v hospodářské a finanční situaci s nižším stupněm důvěryhodnosti, než který by finanční instituce pro poskytnutí půjčky vyžadovala.
(141) Jak je zřejmé z tabulky 3, v době, kdy byla poskytnuta půjčka, se společnost RTP nacházela v obzvláště těžké finanční situaci a to do té míry, že dluhy převyšovaly hodnotu aktiv společnosti a společnost vykazovala záporný výsledek.
Z tohoto hlediska byl podnik prakticky v úpadku.
(142) V první řadě je třeba podotknout, že půjčka sestávala z "přidružené" půjčky, jinými slovy z půjčky bez záruky podložené majetkem a v případě úpadku podniku by byla pro účely splacení řazená až za všechny věřitele, ale před akcionáře.
Neexistence přiměřené záruky podložené majetkem znamená v rámci této půjčky, že nebyla poskytnutá podle tržních podmínek a že se jednalo o podporu.
Vezme-li se v úvahu praktický úpadek společnosti RTP při poskytnutí půjčky, žádná finanční instituce by ji neposkytla"přidruženou" půjčku, pokud by se výrazně snížily předpoklady jejího splacení ze strany RTP.
Ve skutečnosti půjčku neposkytla soukromá finanční instituce, ale Fond regulace veřejného dluhu.
(143) Zadruhé se dá namítnout, že úroková sazba uplatněná na půjčku zjevně neodráží její skutečné riziko.
Nejenže je pod referenční sazbou, kterou Komise běžně používá pro výpočet prvku podpory obsaženého v režimu bonifikace úroků [71], ale běžný tržní subjekt by kromě jistých záruk vyžadoval i úrokovou sazbu, která by kompenzovala zvýšené riziko návratnosti.
(144) Vzhledem k tomu, že finanční situace společnosti RTP za normálních okolností neumožňuje poskytnutí "přidružené" půjčky, půjčka se prakticky rovná finanční podpoře a pro společnost RTP představuje výhodu.
(145) Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení, navýšení kapitálu během období 1994–1997 a půjčka poskytnutá v roce 1998 představovaly hospodářskou a finanční výhodu v porovnání s konkurenčními podniky, kterým nebyly poskytnuty stejné prostředky.
Narušení hospodářské soutěže
(146) Portugalský televizní trh se otevřel hospodářské soutěži nejpozději v roce 1992, proto na něm byly přítomní konkurenti v období, ve kterém byla společnost RTP zvýhodněna určitými opatřeními.
V únoru roku 1992 byly uděleny licence na vysílání soukromým televizním společnostem SIC a TVI a v říjnu roku 1992 začala společnost SIC v Portugalsku vysílat.
(147) Komise nesouhlasí s postojem portugalských orgánů v tom smyslu, že dohoda o dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení by neměla spadat pod státní podporu, protože samotný dluh vznikl ještě před otevřením portugalského televizního trhu.
Finanční výhoda byla společnosti RTP poskytnuta v květnu 1993 po otevření televizního trhu, čímž jí vlastně byla poskytnuta ekonomická výhoda.
(148) Na základě shora uvedeného došla Komise k závěru, že opatření poskytnutá státem mohla společnosti RTP zabezpečit hospodářskou a finanční výhodu v porovnání s konkurenty, kterým takové prostředky poskytnuty nebyly, a tím byla narušena hospodářská soutěž ve smyslu čl. 87 odst. 1.
Dopad na obchodní výměnu mezi členskými státy
(149) Opatření státu spadají pod ustanovení čl. 87 odst.
1, neboť ovlivňují obchodní výměnu mezi členskými státy. K tomu dochází vždy, když jsou dané aktivity předmětem obchodu v rámci Společenství.
V tomto případě společnost RTP, která je příjemcem, vyvíjí aktivity na mezinárodním trhu.
Ve skutečnosti vyměňuje televizní programy prostřednictvím UER (Unie evropských veřejnoprávních televizí) a účastní se systému Eurovize [72].
Kromě toho je společnost RTP přímým konkurentem soukromých televizních stanic, které vyvíjí činnost na mezinárodním televizním trhu a které mají mezinárodní strukturu vlastníků [73].
(150) Z toho se tedy dá vyvodit, že opatření ve prospěch společnosti RTP ovlivnila obchodní výměnu mezi členskými státy ve smyslu čl. 87 odst. 1.
Závěr o charakteru podpory v rámci opatření ad hoc
(151) Vzhledem k výše uvedenému se musí dojít k závěru, že kromě případných povinností v rámci veřejné služby uložených společnosti RTP představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES následující opatření: stanovení splátkového kalendáře dluhu vůči Správě sociálního zabezpečení, navýšení kapitálu v období 1994–1997 a půjčka poskytnutá v roce 1998.
(152) Jak však již bylo dříve zmíněno, má společnosti RTP uloženu povinnost televizního vysílání v rámci veřejné služby.
Soudní dvůr Evropských společenství v rámci rozsudku ve věci Altmark prohlásil, že opatření státu, která kompenzují náklady na veřejnou službu, nespadají pod pojem státní podpory v souladu s čl. 87 odst.
- příjemce musí být účinně pověřen plněním povinností veřejné služby a tyto povinnosti musí být jasně definovány,
- parametry, na základě kterých se vypočítá výše kompenzace, musí být předem stanoveny objektivní a transparentní formou,
- výše kompenzace nesmí překročit výši prostředků, které jsou zapotřebí na pokrytí celkových anebo částečných nákladů způsobených plněním veřejné služby při zohlednění přiměřeného zisku z plnění těchto povinností,
- pokud výběr podniku neproběhne formou veřejné soutěže, úroveň potřebných kompenzací se musí určit na základě analýzy nákladů, které by průměrný, dobře spravovaný a průměrně vybavený podnik potřeboval k plnění těchto povinností.
(153) Pomineme-li první a třetí podmínku, zdá se, že opatření ad hoc uvedená v bodě 151 nesplňují druhou a čtvrtou podmínku rozsudku ve věci Altmark a to z dále uvedených důvodů.
(154) Je zřejmé, že financování poskytnuté ve formě dohody se Správou sociálního zabezpečení a ve formě půjčky nebylo součástí systému kompenzací s předem objektivně a transparentně stanovenými parametry (druhá podmínka).
Naopak, bylo založeno na momentálních rozhodnutích, které se dají připsat státu.
(155) Navíc, tak jak je uvedeno v bodě 61, smlouva o veřejné službě předpokládala zvláštní možnost financování investic na vybavení potřebné pro výkon veřejné služby, a to formou navýšení kapitálu.
Smlouvy o veřejné službě neomezují investice pouze na veřejné služby, ani jasně nedefinují podmínky a omezení účasti státu, předpokládají pouze možnost účasti státu na investicích společnosti RTP v pozici akcionáře.
Proto se Komise domnívá, že i navyšování kapitálu nemůže být posuzováno v rámci systému kompenzací s předem objektivně a transparentně stanovenými parametry.
(156) Je také zřejmé, že společnost RTP nebyla vybrána formou veřejné soutěže, která by zaručovala nejnižší možné náklady.
Nic nenasvědčuje tomu, že by výše jednorázových plateb byla určena na základě analýzy vzniklých nákladů průměrného podniku (čtvrtá podmínka).
(157) Na základě výše uvedeného je zřejmé, že v tomto případě nejsou splněny všechny podmínky rozsudku ve věci Altmark.
Proto se opatření uvedená v bodě 151 musí považovat za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
Posouzení slučitelnosti opatření
(158) Soudní dvůr systematicky tvrdí, že článek 86 umožňuje výjimky ze zákazu státní podpory podnikům, které vykonávají služby všeobecného ekonomického zájmu (SGEI-service of general economic interest).
Rozsudek ve věci Altmark jasně potvrdil, že státní podpora, která kompenzuje náklady vzniklé podniku za poskytování SGEI (service of general economic interest), může být považována za slučitelnou se společným trhem, v případě, že respektuje podmínky uvedené v čl. 86 odst.
(159) Soudní dvůr objasnil, že aby se při opatření dala použít výjimka, je třeba splnit zásady definice, kompetence a úměrnosti.
Komise je toho názoru, že pokud jsou respektovány tyto zásady, není vývoj obchodní výměny ovlivněn opatřením, které je v rozporu se zájmy Společenství.
(160) Sdělení Komise ohledně uplatňování pravidel v oblasti státní podpory pro televizní vysílání v rámci veřejné služby [76] vysvětluje, jak jsou tyto zásady uplatňovány pro odvětví televizního vysílání.
V souladu s tímto sdělením musí Komise posoudit, zda [77]:
- činnosti RTP odpovídají povinnostem veřejné služby, které jsou jako takové jasně definované členským státem (definice),
- bylo poskytování této služby oficiálně uložené RTP portugalskými orgány (kompetence),
- je financování úměrné čistým nákladům na poskytování veřejné služby.
Definice
(161) Jak se uvádí v Amsterodamském protokolu [78] a ve sdělení o televizním vysílání [79], mají členské státy pravomoc definovat kompetence televizní společnosti v rámci veřejné služby.
V oblasti televizního vysílání je úloha Komise omezená na ověřování existence každé zjevné případné chyby v definici veřejné služby.
Taková chyba by znamenala zneužití definice veřejné služby.
(162) Vzhledem ke specifické povaze odvětví televizního vysílání považuje Komise za legitimní takovou definici, která přisuzuje určenému subjektu televizního vysílání funkci dodavatele vyváženého a různorodého programu v souladu s interpretačními ustanoveními protokolu [80].
Taková definice bude v souladu s cílem naplňovat demokratické, sociální a kulturní potřeby specifické společnosti.
(163) Jak je uvedeno v bodech 51 a 52, má podle zákona č. 21/92 a smluv o veřejné službě společnosti RTP z titulu všeobecné veřejné služby televizního vysílání povinnost zaručit vysílání na dvou kanálech, které pokrývají celou zemi.
Zatímco první kanál má vysílat programy všeobecnějšího charakteru, druhý kanál má vyhovovat specifičtějším potřebám televizního publika.
Na druhou stranu body 53 a 54, zákon č. 21/92 a smlouvy o veřejné službě podrobněji stanoví povinnosti společnosti RTP, pokud jde o obsah programů, mezinárodní spolupráci a některé jiné zvláštní povinnosti.
(164) I když je definice veřejné služby televizního vysílání společnosti RTP příliš obsáhlá a všeobecná, v souladu s interpretačními ustanoveními Amsterodamského protokolu považuje Komise tuto "všeobecnou" definici za legitimní [81].
Proto Komise považuje za legitimní všeobecnou definici veřejné služby vysílání, které poskytuje společnost RTP prostřednictvím dvou kanálů pokrývajících celou zemi, jednoho všeobecnějšího charakteru a druhého určeného specifičtějšímu publiku.
Můžeme považovat tuto definici za vyhovující demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
(165) Komise též považuje za legitimní povinnosti, které podrobněji určují způsob, jakým má společnost RTP zabezpečovat všeobecnou povinnost televizního vysílání v rámci veřejné služby.
Tyto povinnosti jsou v souladu se zněním Amsterodamského protokolu a vyhovují demokratickým, sociálním a kulturním požadavkům portugalské společnosti.
(166) Ačkoliv Komise považuje zabezpečování veřejné služby ze strany společnosti RTP za legitimní, musí ověřit, zda tato definice obsahuje či naopak neobsahuje jakékoliv zjevné chyby.
(167) Vezme-li se v úvahu ustanovení 45 směrnice o televizi bez hranic, Komise může přijmout definici veřejné služby společností zajišťujících televizní vysílání, která by obsahovala povinnost přispívat významnou měrou k investicím do evropské audiovizuální tvorby, pokud by kinematografická práva z ní vyplývající umožnila její vysílání v rámci plnění veřejné služby [82].
(168) Komise je toho názoru, že povinnost podpory kinematografie uložená společnosti RTP je zahrnutá ve veřejné službě televizního vysílání, protože společnost RTP v rámci veřejné služby vysílá filmy, ke kterým získala distribuční práva.
(169) Proto Komise nemůže souhlasit s připomínkami podanými zúčastněnými stranami, že povinnost společnosti RTP týkající se kinematografie a příslušného financování je diskriminační.
Zúčastněné strany uvedly, že soukromé televizní společnosti s portugalskými orgány podepsaly také protokoly o podpoře kinematografii, přičemž z nich pro ně nevyplývá žádná kompenzační platba.
Komise je toho názoru, že je třeba rozlišovat mezi dobrovolně podepsanými dohodami o podpoře kinematografie mezi státem a soukromými společnostmi a povinnostmi veřejné služby televizního vysílání uloženými společnosti RTP na vysílání kinematografické produkce a na její financování.
Je zřejmé, že společnosti RTP byla výslovně svěřena funkce veřejné služby v oblasti podpory určitých kinematografických produkcí, které jsou následně vysílány jako televizní programy v rámci veřejné služby, zatímco soukromým televizím taková funkce veřejné služby svěřena nebyla.
Ve skutečnosti se společnost RTP stává nástrojem, který stát používá na podporu kinematografie.
Případné výhody ze strany společnosti RTP pro kinematografii mohou představovat státní podporu a jako takové musí být posouzeny.
Toto rozhodnutí nemá vliv na případné posouzení možných výhod poskytnutých filmovým výrobcům.
(170) Vzhledem k výše uvedenému dospěla Komise k názoru, že spolufinancování portugalské filmové tvorby společností RTP, která je následně vysílaná na kanálech veřejné služby, může být považováno za zvláštní legitimní povinnost, která je zapotřebí k plnění všeobecné povinnosti veřejné služby společnosti RTP v oblasti televizního vysílání.
Proto tato povinnost nepředstavuje zjevnou chybu.
(171) Komise je však toho názoru, že právní povinnost poskytovat "další služby, které budou specifikované na základě opatření ad hoc" [83] uložené společnosti RTP, není dostatečně přesná na to, aby Komisi dopředu a s dostatečnou právní jistotou umožnila posoudit, zda takové služby mohou být považovány za součást veřejné služby.
Ačkoliv je Komise toho názoru, že "další služby, které budou upřesněny" nejsou jasně definovány, zjistila, že během posuzovaného období nebyly na základě uvedeného ustanovení realizovány žádné platby [84].
(172) Vzhledem k výše uvedenému došla Komise k závěru, že činnosti společnosti RTP tak jak jsou popsány v zákonu č. 21/92 a opětovně definovány ve smlouvách o veřejné službě, představují jasně definované povinnosti veřejné služby.
I když povinnost poskytovat "další služby, které budou upřesněny na základě opatření ad-hoc" není dostatečně přesná na to, aby se dalo dopředu konstatovat, zda všechny poskytované služby v jejím rámci mohou být považovány za součást veřejné služby, nebyly v období 1992–1998 na základě uvedeného ustanovení poskytnuty žádné platby.
Kompetence
(173) Na druhou stranu musí Komise posoudit, zda povinnosti veřejné služby byly uloženy příjemci financování.
(174) V souladu se sdělením o televizním vysílání musí Komise ověřit, zda byly kompetence v rámci veřejné služby uděleny společnosti RTP formou úředního aktu [85].
(175) Jak je uvedeno v bodu 55, povinnosti veřejné služby byly jasně uloženy společnosti RTP na základě různých zákonů a smluv: článku 5 zákona č. 58/90, čl. 4 odst. 1 a článku 5 zákona č. 21/92 a doložky 1 smluv o veřejné službě.
(176) Komise nedostala od zúčastněných stran ani od portugalské vlády žádné připomínky v tom smyslu, že by veřejná služba nebyla společnosti RTP dostatečně uložena formou úředního aktu.
V souladu se sdělením o televizním vysílání a vzhledem k zákonům a smlouvám uvedeným výše Komise došla k závěru, že neexistují žádné pochybnosti, pokud jde o skutečnost, že společnost RTP musí zabezpečovat plnění povinností veřejné služby v oblasti televizního vysílání, a z tohoto důvodu byly společnosti RTP úředně uloženy kompetence v rámci veřejné služby.
(177) Nejen, že veřejná služba musela být uložena společnosti RTP formou úředního aktu, ale také se muselo zabezpečit poskytování veřejné služby, tak jak bylo stanoveno.
Jak již bylo uvedeno v bodech 56 až 59, byly vytvořeny různé mechanismy kontroly s cílem zabezpečit, aby společnost RTP vykonávala povinnost veřejné služby tak, jak bylo stanoveno.
(178) Zaprvé společnost RTP musela předkládat zprávy týkající se povinností veřejné služby a plány spolu s posudky vydanými Odborem auditu.
Společnost RTP skutečně vypracovala zprávy týkající se povinností veřejné služby v období mezi roky 1992–1998, které popisovaly plnění každé z povinností veřejné služby a specifikovaly náklady spojené s plněním každé z těchto povinností na základě analytického účetnictví.
(179) Zadruhé ministerstvo financí a člen vlády odpovědný za komunikaci se společností ověřovali plnění smlouvy o veřejné službě a hlavní finanční inspekce předala k auditu finanční plán.
(180) Zatřetí každý rok musel být proveden externí audit.
Komise nemůže souhlasit se společností SIC v tom, že náklady na veřejnou službu tak, jak je prezentují portugalské orgány, a údaje ohledně společnosti RTP uvedené v jejich smlouvách o veřejné službě a v ročních účetních výkazech nejsou důvěryhodné, a nemohly být proto dostatečně kontrolovány.
Komise zdůrazňuje, že oficiální revizor účtů vykonával během období 1992–1998 roční audit finančních výkazů společnosti RTP.
Kromě toho, i když ke zprávám ohledně povinností veřejné služby nebyla vždy přiložena auditorská zpráva, přísná pravidla systému účetnictví zabezpečovala, že náklady na plnění každé z povinností veřejné služby s nárokem na kompenzační platby mohly být ověřeny a správně kontrolovány.
(181) Na základě výše uvedeného je zřejmé, že proběhla kontrolní činnost na třech různých úrovních: odborem auditu na interní úrovni, odpovědnými státními orgány a externí auditorskou firmou.
I když se zdá, že nebyl prováděn systematický externí audit zpráv o veřejné službě, popsaný systém zabezpečoval, že služba byla poskytována tak, jak bylo stanoveno.
Komise tedy dospěla k závěru, že během období 1992–1998 existoval účinný mechanismus, který zabezpečoval efektivní dohled nad plněním povinností veřejné služby společnosti RTP.
Úměrnost
(182) Třetí kritérium, které musí Komise posoudit, spočívá v určení, zda je financování úměrné čistým nákladům na poskytování veřejné služby.
(183) Ve sdělení o televizním vysílání Komise popsala kritéria, na základě kterých zamýšlí posuzovat úměrnost financování státem s požadavkem, aby státní podpora nepřekročila čisté náklady na výkon funkce veřejné služby a aby nedocházelo k deformacím na trhu, které nejsou potřebné k plnění funkcí veřejné služby [86].
(184) Zaprvé k přesnému určení nákladů na činnosti veřejné služby vyžaduje sdělení o televizním vysílání příslušné rozdělení nákladů a příjmů mezi veřejnou službu a obchodní aktivity.
(185) Jak je uvedeno v bodech 62 až 64, definují smlouvy o veřejné službě způsob určování nákladů a příjmů, které společnost RTP musí uplatňovat.
V tomto případě je funkce Komise v principu jednodušší vzhledem ke skutečnosti, že společnost RTP používá systém analytického účetnictví, který umožňuje kvantifikaci předpokládaných nákladů vzniklých podniku pro účely realizace každé z funkcí veřejné služby, při které vzniká nárok na úhradu.
(186) Na základě tohoto systému je každá volitelná položka výdajů 1 určena na jednu aktivitu a následně rozdělena na různé funkce veřejné služby společnosti RTP, které jsou hrazeny na základě objektivních účetních zásad.
(187) Vzhledem k tomu, že příjmy vyplývající z každé hrazené funkce veřejné služby jsou odpočítány od provozních nákladů na jejich realizaci, systém zaručuje, že roční kompenzační platby jsou omezeny na čisté náklady na každou z povinností veřejné služby (viz bod 65).
(188) Vezme-li se v úvahu vše výše uvedené, Komise dospěla k závěru, že parametry, jejichž cílem je určit náklady, jsou v principu stanoveny objektivním a transparentním způsobem.
(189) Komise si však všímá, že pravidla pro kompenzaci nákladů mohou podhodnotit skutečné čisté náklady na veřejnou službu poskytovanou společností RTP a mohou vést k nedostatečnému strukturálnímu financování skutečných potřeb.
(190) Jak je uvedeno v bodu 65, v souladu s metodou výpočtu nákladů definovanou ve smlouvách byly určité náklady na veřejnou službu vyřazeny z hrazení formou ročních kompenzací [87].
Kromě toho informovaly portugalské orgány Komisi o tom, že i přesto, že společnost RTP musela platit DPH z přijatých ročních kompenzačních plateb, nebylo možné vzít v úvahu výsledné náklady v souladu s účetními pravidly (bod 96).
Konečně společnost RTP do svých zpráv o veřejné službě nezahrnula všechny investice do vybavení na činnosti spojené s výkonem veřejné služby i přesto, že byly zaznamenány v jejím účetnictví (viz bod 67).
(191) V souladu s ustanoveními Amsterodamského protokolu jsou však členské státy pověřené financováním televizních společností, které provozují televizní vysílání v rámci veřejné služby.
V tomto případě se portugalské orgány rozhodly nehradit část nákladů, které vznikly poskytovateli této služby v souvislosti s plněním jeho úkolů.
(192) V předmětném případě stát poskytnul společnosti RTP nejen roční kompenzační platby, ale poskytnul jí také dodatečné finanční prostředky ve formě navýšení kapitálu, půjček a ve formě dohody se Správou sociálního zabezpečení.
(193) I když smlouvy o veřejné službě počítaly s financováním ze strany státu ve formě ročních kompenzačních plateb nákladů na provoz a s možností navýšení kapitálu vzhledem k investicím realizovaným společností RTP, právní ustanovení o veřejné službě vykonávané společností RTP nepředpokládala žádné financování formou půjček a odpočtů sociálního zabezpečení.
V souladu s bodem 57 sdělení o televizním vysílání však musí Komise vyhodnotit, zda jsou všechna opatření úměrná čistým nákladům na veřejnou službu.
Jen tak může být financování společnosti RTP považováno za slučitelné s čl. 86 odst.
(194) Komise je také toho názoru, že povinnosti v rámci poskytování veřejné služby uložené společnosti RTP, při kterých nevzniká nárok na kompenzaci v souladu se smlouvami o veřejné službě, mohou být skutečně považovány za legitimní a jako povinnosti veřejné služby jasně definovány a státem formálně uloženy poskytovateli veřejné služby.
Následně tedy v souladu s právními předpisy Společenství může portugalský stát hradit veškeré čisté náklady na veřejnou službu poskytovanou společností RTP.
(195) Pro účely tohoto rozhodnutí není potřeba znovu přikročit k přesnému výpočtu veškerých skutečných čistých nákladů, které společnosti RTP vznikly při plnění povinností v rámci poskytování veřejné služby.
Skutečnost, že celkové finanční prostředky státu přijaté společností RTP během období 1992–1998 nepřekročily výši čistých více nákladů vzniklých společnosti při plnění uvedených funkcí spojených s poskytováním veřejné služby v daném období, je dostatečně prokázána.
(196) Tabulka 6 uvádí přehled nákladů na veřejnou službu poskytovanou společností RTP (investiční náklady a čisté provozní náklady) tak, jak byly vypočítány podle platných pravidel účetnictví a kompenzací přijatých na investice a provozní náklady.
(197) V první řadě jsou zde uvedeny investice do vybavení na činnosti v rámci veřejné služby (jak už byly uvedeny v tabulce 5) a předpokládaná výše kompenzací na financování investic (jak již bylo uvedeno v tabulce 2).
Zadruhé se zde uvádějí čisté provozní náklady společnosti RTP (již uvedeny v tabulce 4) a předpokládané kompenzační platby na úhradu těchto nákladů (již uvedeny v tabulce 1).
A jako poslední tabulka uvádí výhodu poskytnutou formou podpory ad hoc vyplývající z dohody se Správou sociálního zabezpečení a formou půjčky.
(v milionech escudů) _BAR_
_BAR_ 1992 _BAR_ 1993 _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ Celkem _BAR_
Investiční náklady _BAR_ 2632,6 _BAR_ 2102,0 _BAR_ 2763,9 _BAR_ 992,7 _BAR_ 1480,4 _BAR_ 4037,4 _BAR_ 6054,2 _BAR_ 20063,2 _BAR_
Navýšení kapitálu _BAR_ –0 _BAR_ –0 _BAR_ –10000,0 _BAR_ –12800,0 _BAR_ –10000,0 _BAR_ –14000,0 _BAR_ –0 _BAR_ –46800,0 _BAR_
Rozdíl mezi investičními náklady a kompenzacemi _BAR_ 2632,6 _BAR_ 2102,0 _BAR_ –7236,1 _BAR_ –11807,3 _BAR_ –8519,6 _BAR_ –9962,6 _BAR_ 6054,2 _BAR_ –26736,8 _BAR_
Provozní náklady na veřejnou službu _BAR_ 6718,2 _BAR_ 7960,0 _BAR_ 8384,1 _BAR_ 8103,3 _BAR_ 17217,1 _BAR_ 37972,1 _BAR_ 30101,3 _BAR_ 116456,1 _BAR_
Kompenzační platby _BAR_ –6200,0 _BAR_ –7100,0 _BAR_ –7145,0 _BAR_ –7200,0 _BAR_ –14500,0 _BAR_ –10350,0 _BAR_ –14000,0 _BAR_ –66495,0 _BAR_
Sociální zabezpečení _BAR_ — _BAR_ –1206,0 _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ — _BAR_ –1206,0 _BAR_
Půjčky _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ –20000,0 _BAR_ –20000,0 _BAR_
Rozdíl mezi provozními náklady a kompenzacemi _BAR_ 518,2 _BAR_ –346 _BAR_ 1239,1 _BAR_ 903,3 _BAR_ 2717,1 _BAR_ 27622,1 _BAR_ –3898,7 _BAR_ 28755,1 _BAR_
(198) Jak již bylo zdůrazněno, systém ročních kompenzačních plateb zvolený portugalskými orgány znamenal, že skutečné náklady na výkon funkcí veřejné služby zabezpečovaných společností RTP byly podhodnoceny, přičemž tento systém vedl k nahromadění dluhů.
S cílem udržet finanční rovnováhu společnosti RTP použily portugalské orgány v další fázi nástroje ad hoc na financování nákladů vzniklých při poskytování veřejné služby společností RTP.
(199) Jak je zřejmé z tabulky 6, navýšení kapitálu nadměrně kompenzovalo investice do veřejné služby ve výši 26,7368 miliard PTE, zatímco provozní náklady byly nedostatečně financovány formou kompenzačních plateb a jiných forem podpory ad hoc ve výši 28,7551 miliard PTE.
I přesto, že navýšení kapitálu směřovalo především k financování investic do vybavení, bylo též použito na úhradu nahromaděných dluhů.
(200) Jak je zřejmé z tabulky 6, celkové kompenzace byly o 2,0183 miliard nižší než čisté náklady na poskytování veřejné služby (28,7551 minus 26,7368 miliard PTE).
Následně tedy Komise dospěla k závěru, že v souladu s pravidly Společenství je celkové financování státem úměrné čistým provozním nákladům na veřejnou službu poskytovanou společností RTP v období, které je předmětem vyšetřování.
(201) Komise je toho názoru, že přijaté prostředky byly pravděpodobně ještě nižší než celkové náklady vzniklé při realizaci povinností v rámci veřejné služby uložených společnosti RTP státem, vzhledem k tomu, že tabulka 6 nezahrnuje celkové náklady na veřejnou službu poskytovanou společností RTP v období 1992–1998.
(202) V souladu se sdělením o televizním vysílání musí Komise zabezpečit nejen to, aby financování státem bylo úměrné čistým nákladům na poskytování veřejné služby, ale také to, aby nedocházelo k narušení trhu, pokud jde o obchodní aktivity vyplývající z veřejné služby, při kterých není možno přesně určit náklady z hlediska příjmů a které nejsou zapotřebí pro účely plnění úlohy poskytovatele veřejné služby.
K takovému narušení by došlo, pokud by společnost RTP vyvolala snížení cen reklamy na trhu, čímž by způsobila snížení příjmů svých konkurentů [88].
V takovém případě by společnost RTP nemaximalizovala své obchodní příjmy a bezdůvodně by zvýšila potřebu státního financování.
V souladu se sdělením o televizním vysílání by takovéto chování, pokud by se potvrdilo, nemohlo být považováno za standardní pro funkce veřejné služby uložené subjektu televizního vysílání [89].
(203) V rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení Komise uvedla, že pokud by se potvrdilo takové chování, vzala by v úvahu tato narušení a následnou potřebu vyššího financování ze strany státu při posuzování možnosti nadměrných kompenzací.
V této fázi řízení Komise uvedla, že "na základě informací, které má Komise k dispozici v daném okamžiku, není možno určit, zda se společnost RTP takto chovala" [90].
(204) V návaznosti na výzvu k předložení připomínek na začátku řízení nedostala Komise žádné informace od konkurentů společnosti RTP, které by naznačovaly nebo potvrzovaly chování společnosti RTP v rámci obchodního trhu poškozující konkurenční prostředí, což by mohlo vést k vyššímu státnímu financování, neslučitelnému se Smlouvou [91].
(205) V tomto kontextu zastává Komise názor, že neexistuje nic, co by takovéto chování potvrzovalo.
Komise tedy konstatuje, že se nezdá, že by se společnost RTP chovala v rozporu se zásadami hospodářské soutěže, což by vedlo ke zvýšené potřebě státního financování, a že by výsledkem takového chování byly nadměrné kompenzace.
(206) Vzhledem k výše uvedenému Komise dospěla k závěru, že dohodu se Správou sociálního zabezpečení, navyšování kapitálu a "přidruženou" půjčku je třeba považovat za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Financování společnosti RTP formou opatření ad hoc je slučitelné se společným trhem v souladu s čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES. Celkové financování je úměrné čistým nákladům odpovídajícím jasně definovaným a uloženým povinnostem veřejné služby. Státní financování tedy neovlivnilo podmínky obchodní výměny a hospodářské soutěže v rámci Společenství způsobem, který by odporoval společnému zájmu v souladu s ustanoveními čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES [92].
VI. ZÁVĚR
(207) Komise je toho názoru, že Portugalsko zavedlo předmětná opatření ad hoc nezákonně a porušilo tím čl. 88 odst.
3 Smlouvy. V souladu s výše uvedenou analýzou Komise uvádí, že dohoda se Správou sociálního zabezpečení uzavřená v roce 1993, navyšování kapitálu v období 1994–1997 a půjčka z roku 1998 představují státní podporu ve smyslu čl.
1 Smlouvy o ES. Opatření poskytnutá ze státních zdrojů ohrožují hospodářskou soutěž upřednostňováním společnosti RTP a ovlivňují obchodní výměnu.
Podle výše uvedené analýzy nesplňují opatření podmínky rozsudku ve věci Altmark, protože nemohou být považována za součást systému kompenzací, jehož parametry byly předem objektivně a transparentně stanoveny.
Kromě toho je zřejmé, že společnost RTP nebyla vybrána prostřednictvím veřejné soutěže, která by zaručovala nejnižší možné náklady, a nic nenasvědčuje tomu, že výše dočasných plateb byla určena analýzou nákladů, které by vznikly typickému podniku.
(208) Výjimka uvedená v čl. 86 odst.
2 je použitelná na opatření ad hoc. Podle výše uvedené analýzy opatření kompenzovala povinnosti, které byly jasně definované a uložené společnosti RTP v rámci poskytování veřejné služby.
Jak bylo uvedeno výše, jsou opatření ad hoc úměrná čistým nákladům na zabezpečování veřejné služby společností RTP.
Opatření nenarušují hospodářskou soutěž způsobem, který by byl v rozporu se zájmy Společenství, protože jsou úměrná čistým nákladům na veřejnou službu poskytovanou společností RTP a tato společnost se při svých obchodních aktivitách nechovala v rozporu se zásadami hospodářské soutěže.
Komise, vzhledem k výše uvedeným závěrům,PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 68,006 miliard PTE, kterou Portugalsko poskytlo společnosti RTP formou dohody uzavřené se Správou sociálního zabezpečení v roce 1993, navyšováním kapitálu v období 1994–1997 a půjčkou z roku 1998, je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy, protože nevedla k žádným nadměrným kompenzacím čistých nákladů na výkon funkcí veřejné služby uložených společnosti RTP.
Článek 2
Osvobození od daní, notářských a registračních poplatků, platba za převod sítě pro šíření televizního signálu, úlevy z plateb ročního poplatku za používání sítě, protokol o podpoře kinematografie, emise dluhopisů a plán na restrukturalizaci na období 1996–2000 nepředstavují státní podporu.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Portugalsku.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. září 2004
o státní podpoře, kterou Spojené království zamýšlí poskytnout společnosti British Energy plc
(oznámeno pod číslem K(2004) 3474)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/407/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dne 9. září 2002 uvedla vláda Spojeného království ("UK") v platnost soubor podpor na záchranu britské elektrárenské společnosti British Energy plc ("BE").
Komise přijala dne 27. listopadu 2002 rozhodnutí, že k tomuto případu nebude mít námitky [2]. Na základě tohoto rozhodnutí měly orgány UK do 9. března 2003 předložit plán restrukturalizace nebo likvidace BE, nebo doložit, že podpora byla splacena.
(2) Dne 7. března 2003 oznámily orgány UK Komisi plán restrukturalizace.
Oznámení vlády UK bylo registrováno jako státní podpora pod číslem případu NN 45/03, protože některá opatření na restrukturalizaci, která zřejmě obsahují státní podporu, již vstoupila v platnost.
Další informace byly předloženy dne 13. března 2003.
Dne 28. března 2003 se uskutečnilo setkání zástupců Komise a orgánů UK.
Dne 21. dubna 2003 odeslala Komise orgánům UK žádost o informace, na kterou orgány UK odpověděly dne 2. května 2003.
(3) Komise informovala dopisem ze dne 23. července 2003 Spojené království, že se s ohledem na poskytnutou podporu rozhodla zahájit postup stanovený v čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(4) Rozhodnutí Komise o zahájení postupu bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3]. Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky.
(5) Orgány UK předaly Komisi své připomínky k zahájení postupu dopisem ze dne 22. srpna 2003, který Komise zaregistrovala ve stejný den.
(6) Komise obdržela připomínky od zúčastněných stran. Předala je Spojenému království, které dostalo příležitost reagovat; jeho připomínky byly přijaty dopisem ze dne 29. října 2003, zaregistrovaným Komisí dne 30. října 2003.
(7) Komise se setkala s orgány Spojeného království dne 7. října 2003.
Po tomto setkání předalo Spojené království informace dopisem ze dne 5. listopadu 2003, který byl zaregistrován dne 10. listopadu 2003.
Další setkání se uskutečnilo dne 28. listopadu 2003.
Komise dne 5. prosince 2003 odeslala Spojenému království požadavek na poskytnutí informací, na který Spojené království odpovědělo dne 22. prosince 2003.
Další setkání se uskutečnilo dne 2. února 2004. Spojené království předalo informace dne 4. února 2004.
Dne 10. března 2004 byly Spojeným královstvím předány nové informace. Dne 22. března 2004 se uskutečnilo setkání.
Komise odeslala nový požadavek dne 19. dubna 2004, na který Spojené království odpovědělo dne 11. května 2004.
Dne 7. června 2004 se uskutečnilo setkání. Dne 1. července 2004 byly předány nové informace a dne 29. července 2004 se uskutečnilo setkání.
Další informace poskytlo Spojené království dne 23. srpna 2004.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
1. Příjemce podpory
a) Skupina British Energy plc
(8) BE je společnost vyrábějící elektrickou energii.
V roce 1996 byla privatizována orgány UK. S výjimkou tří speciálních podílů držených orgány UK (jeden v BE a po jednom v každé ze dvou jejích hlavních dceřinných společností v UK) je nyní BE ve vlastnictví výlučně soukromých investorů.
(9) V době privatizace byla hlavní součástí podnikání BE výroba elektrické energie v šesti jaderných elektrárnách v Anglii a ve dvou jaderných elektrárnách ve Skotsku.
BE tyto elektrárny stále provozuje, jejich celková registrovaná kapacita je 9820 MW, z toho 7281 MW je v Anglii a Walesu a 2539 MW je ve Skotsku.
BE je jedinou společností ze soukromého sektoru v UK, která vlastní jaderné elektrárny.
Společnost dodává elektrickou energii na velkoobchodní trh a některým velkým průmyslovým a komerčním zákazníkům, avšak jinak než v maloobchodním prodeji.
(10) Po privatizaci vstoupila BE jako akcionář s podílem 50:50 na trh USA (pod názvem Amergen) s cílem nakoupit a provozovat jaderné elektrárny v USA a získala 82,4 % podílu v pronájmu společnosti Bruce Power LP v Ontariu, Kanadě.
Ve Spojeném království získala BE v roce 1999 zakázku na maloobchodní dodávku elektrické energie pro společnost South Wales Electricity (následně prodána v roce 2000) a v roce 2000 koupila uhelnou elektrárnu Eggborough s výkonem 1970 MW za účelem získání větší flexibility a jako bezpečnostní opatření pro případ výpadku jejích jaderných elektráren.
(11) Z osmi jaderných elektráren v UK vlastněných společností BE je sedm vybaveno technologií "pokročilý plynem chlazený reaktor" ("advanced gas-cooled reactors" – "AGR"), což je provedení a technologie používané unikátně v UK.
Osmá elektrárna, Sizewell B, je vybavena tlakovodním reaktorem ("pressurised water reactor" – "PWR"), což je provedení a technologie běžně používané i v zahraničí.
(12) Hlavní dceřinné společnosti BE v UK jsou:
- British Energy Generation Ltd ("BEG"), která vlastní a provozuje šest jaderných elektráren v Anglii a vlastní licenci na dodávku elektrické energie pro přímé obchodování,
- British Energy Generation (UK) Ltd ("BEGUK"), která vlastní a provozuje dvě jaderné elektrárny ve Skotsku,
- Eggborough Power (Holdings) Ltd ("EPL"), která vlastní a provozuje uhelnou elektrárnu Eggborough v Anglii,
a
- British Energy Power & Energy Trading Ltd ("BEPET"), která prodává všechny výstupy společnosti BE (všechny, které nesouvisí s přímou dodávkou) a spravuje tržní rizika.
b) Nedávný vývoj
(13) Následkem výrazného poklesu cen elektrické energie na trhu, na kterém BE působí, spolu s nedostatkem finančního zajištění společnosti BE a s neplánovaným výpadkem elektráren v roce 2002 značně poklesly příjmy vytvořené elektrárnami společnosti BE.
Vysoký podíl nevyhnutelných nákladů [4] ve struktuře BE a v jejích jaderných elektrárnách také poskytnul malou možnost reagovat na nižší ceny snížením nákladů.
(14) Pokles ceny o 8,56 GBP/MWh, který nastal během dvou let před rokem 2002 se při roční produkci 75 TWh (výkon generovaný společností BE za finanční rok) rovná ročnímu snížení příjmů o 642 milionů GBP.
Na příjmy BE neměly zmírňující efekt ani smlouvy o prodeji elektrické energie, ani její přímý prodej.
(15) Z důvodu těchto faktorů se v létě roku 2002 výrazně zhoršila likvidita společnosti BE, pokladní hotovost se snížila z 231 milionů GBP na začátku dubna roku 2002 na pouhých 78 milionů GBP na konci srpna roku 2002, přičemž pokles se urychloval od konce června roku 2002.
Kromě významného snížení pokladní hotovosti předpokládala BE významné výdaje v období od září roku 2002 do března roku 2003. Tyto výdaje zahrnovaly platby společnosti British Nuclear Fuel Limited ("BNFL") v rámci smluv o likvidaci vyhořelého paliva, významné investiční náklady v elektrárně Bruce Power, kterou společnost BE vlastní v Kanadě a splátka první tranže jejích dluhopisů, které jsou splatné dne 25. března 2003.
(16) Dne 5. září 2002, s ohledem na neúspěch nabídky dluhopisů, učiněné v létě, a v obavách o své schopnosti přístupu k nečerpaným bankovním prostředkům, obdrželo představenstvo společnosti BE právní radu, ve které je řečeno, že společnost nebude schopna získat úvěrové prostředky.
Protože členové představenstva opravdu nebyli schopni konstatovat, že společnost je schopna tyto úvěrové prostředky splatit, jejich čerpání by se rovnalo obchodování bez rozumných vyhlídek na zabránění konkurzu z důvodu nesolventnosti.
To vedlo společnost BE k tomu, že hledala finanční podporu u orgánů UK za účelem zabránit opatřením, která by na společnost byla uvalena z důvodu její nesolventnosti. Tato finanční podpora byla rozhodnutím Komise ze dne 27. listopadu 2002 schválena jako podpora na záchranu.
(17) Toto rozhodnutí se odvolávalo na závazek vlády UK oznámit Komisi, nejpozději do 6 měsíců od schválení podpory na záchranu, plán likvidace nebo plán restrukturalizace nebo podat důkaz, že prostředky byly splaceny v plné výši a/nebo že byla zrušena záruka.
Dne 7. března 2003 oznámila vláda UK Komisi plán restrukturalizace společnosti BE.
2. Plán restrukturalizace
a) Původ obtíží společnosti BE
(18) Vláda UK identifikovala původ obtíží společnosti BE následovně:
Nedostatek finančního zajištění společnosti BE
(19) Na rozdíl od jiných velkých soukromých elektrárenských společností neobchoduje BE s maloobchodními zákazníky. Takové obchodování by poskytlo přirozené finanční zajištění rizika velkoobchodních cen za elektrickou energii.
Společnost BE namísto toho prodává svou elektrickou energii primárně na velkoobchodním trhu a malý podíl prodává velkým průmyslovým a komerčním spotřebitelům.
(20) Pozice společnosti BE na trhu pro maloobchodní dodávky velkým průmyslovým a komerčním spotřebitelům neposkytuje finanční zajištění proti poklesu velkoobchodních cen.
Tento trh je plně otevřen pro hospodářskou soutěž od roku 1994. Je konkurenceschopný se spotřebiteli citlivými na ceny.
Ceny na tomto trhu také poklesly a jsou z velké části předávány přímo zákazníkům.
Proto tedy nedošlo k takovému růstu v maloobchodním rozsahu, který by kompenzoval účinek poklesu velkoobchodních cen.
Vysoký podíl nevyhnutelných nákladů BE
(21) Struktura nákladů jaderných elektráren je charakterizována velmi vysokým podílem nevyhnutelných nákladů a nízkým podílem nákladů, kterým se lze vyhnout [5].
(22) Některé z nevyhnutelných nákladů společnosti BE jsou náklady specifické pro jaderné elektrárny.
Za prvé, závazky spojené s ukončením jaderného provozu jsou nezávislé na výkonech, s výjimkou jejich časového rozvržení, které závisí na časovém rozvržení uzavření elektrárny.
Za druhé, náklady na likvidaci vyhořelého paliva – což jsou náklady na regeneraci, skladování a konečné uložení vyhořelého paliva – jsou také nevyhnutelné náklady pro palivo, které již bylo vloženo do reaktoru.
(23) Na druhé straně jsou nevyhnutelné náklady jaderných elektráren nižší než stejné náklady ostatních elektráren v systému, včetně elektráren pro dodávku energie pro pokrytí základního výkonu.
(24) Pokles tržních cen vedl k velkému snížení rozpětí zisku BE, který byl nad rámec jejích nevyhnutelných nákladů.
Následkem toho se výrazně snížily dostupné fondy pro pokrytí nevyhnutelných nákladů a jaderných závazků vyplývajících z předcházející činnosti.
To vedlo k obtížnému plnění plateb věřitelům, což vyvolalo požadavky na restrukturalizaci podniku.
(25) Kromě dlouhodobých nevyhnutelných nákladů vyplývajících z jaderných závazků prodělala BE také na krátkodobějších nevyhnutelných nákladech ve formě finančních výdajů, zvýšených z důvodu navrácení kapitálu akcionářům a z důvodu pořízení elektráren v Eggborough a v severní Americe, a z důvodu ceny smluv o nákupu energie.
Významné neplánované výpadky jaderných elektráren společnosti BE
(26) Ušlé příjmy společnosti BE po snížení velkoobchodních cen elektrické energie byly dále zhoršeny významnými neplánovanými výpadky elektráren Torness 2 a Dungeness B. Dne 13. srpna 2002 BE oznámila, že po neplánovaných výpadcích v Torness byla cílová produkce jaderné elektrické energie ve Spojeném království snížena z 67,5 TWh na 63 TWh (± 1 TWh).
b) Restrukturalizační opatření
(27) Balíček na restrukturalizaci obsahuje následujících 7 opatření, která byla dohodnuta mezi společností BE, jejími největšími věřiteli (včetně státem vlastněné společnosti pro zpracování jaderného paliva BNFL) a vládou UK:
— Opatření A: Opatření zaměřené na financování závazků vyplývajících z jaderných aktivit.
— Opatření B: Opatření zahrnující palivový cyklus dohodnutý s BNFL.
— Opatření C: Opatření pro stabilizaci.
— Opatření D: Restrukturalizační balíček pro významné věřitele.
— Opatření E: Zavedení nové obchodní strategie.
— Opatření F: Prodej aktiv za účelem pomoci financování restrukturalizace.
— Opatření G: Odklad platby místních daní.
(28) Tato opatření jsou popsána v bodech 29 až 102.
Opatření A: Opatření zaměřené na financování závazků vyplývajících z jaderných aktivit
Závazky vyplývající z jaderných aktivit
(29) Závazky vyplývající z jaderných aktivit primárně vyvstávají z potřeby regenerace, skladování a konečného uložení vyhořelého jaderného paliva ("závazky konečné garance") a z potřeby vyřazení jaderných elektráren z provozu na konci jejich komerčního života ("závazky vyřazení z provozu").
(30) Pro některé závazky konečné garance má BE uzavřeny smlouvy se společností BNFL na likvidaci vyhořelého paliva ("smluvně pokryté závazky").
Smluvně pokryté závazky představují částku, kterou je BE smluvně povinna v budoucnu zaplatit společnosti BNFL za regeneraci a/nebo skladování vyhořelého paliva z reaktoru typu AGR a za další služby v souvislosti s likvidací vyhořelého paliva.
Smlouvy zahrnují regeneraci a skladování vyhořelého paliva a s tím spojených odpadů a týkají se paliva z elektráren s reaktorem typu AGR nejméně do roku 2038 nebo 2086.
Tyto smlouvy jsou uzavřeny na pevnou cenu se všemi technickými riziky pro BNFL, spojenými se skladováním a regenerací vyhořelého jaderného paliva.
Nárok na veškeré vyhořelé palivo a na většinu s tím spojených odpadů zůstává společnosti BE po celou dobu platnosti smlouvy.
(31) Existují další závazky konečné garance, které mohou nebo nemusí být spojeny se stejným vyhořelým palivem, a které nejsou v současné době podchyceny smlouvou ("smluvně nepokryté závazky").
Smluvně nepokryté závazky se v principu vztahují ke konečné likvidaci vyhořelého paliva, plutonia, uranu a odpadů vznikajících při regeneraci paliva z reaktorů typu AGR, skladování a konečné likvidace vyhořelého paliva z reaktorů typu PWR, včetně výstavby suchého skladiště v Sizewell B, a skladování a likvidace provozních odpadů.
(32) Závazky vyřazení z provozu se týkají nákladů na odstranění paliva, dekontaminaci a demontáž jaderných elektráren po ukončení výroby elektrické energie v těchto elektrárnách.
Vyřazení z provozu se běžně popisuje jako proces ve třech fázích:
- fáze 1: odstranění paliva z reaktoru krátce po uzavření stanice a odvoz paliva z elektrárny.
- fáze 2: demontáž nepotřebných pomocných staveb a celkové zabezpečení komplexu reaktoru, včetně ochrany proti vlivům počasí, který je následně udržován a monitorován, zpravidla během dlouhého časového období, a
- fáze 3: demontáž reaktoru, aby bylo možno znovu využít pozemek (nejméně 85 roků po ukončení výroby elektrické energie v případě elektráren s reaktorem typu AGR a 50 roků v případě elektráren s reaktorem typu PWR).
(33) Doposud byly provedeny některé kroky pro financování závazků vyplývajících z jaderných aktivit.
V období privatizace byl založen samostatný fond s názvem Fond pro vyřazení jaderných zařízení z provozu ("Nuclear Decommissioning Fund" –"NDF"), ve formě akciové společnosti s akciemi vlastněnými nezávislou společností.
Účelem tohoto fondu je akumulovat samostatný fond, který bude použit na oblast vykládky paliva patřící do závazků vyřazení z provozu.
Očekávalo se, že financování všech ostatních závazků vyplývajících z jaderných aktivit bude zajištěno mimo provozní peněžní toky z běžného obchodování společnosti BE.
Avšak z důvodu poklesu celkových příjmů BE nejsou tyto stávající úpravy pro financování závazků vyplývajících z jaderných aktivit dostatečné.
(34) Vláda UK zahrnula do svého plánu restrukturalizace řadu nástrojů, aby převzala finanční odpovědnost za financování alespoň části závazků vyplývajících z jaderných aktivit. Tyto nové nástroje budou zavedeny spolu s novými úpravami pravidel pro vklady společnosti BE do fondů ve vztahu k nákladům na závazky vyplývající z jaderných aktivit, společně se správou těchto závazků společnosti BE.
Vytvoření nových fondů
(35) Plán restrukturalizace předpokládá, že stávající NDF bude rozšířen do nového fondu, nebo nahrazen novým, s názvem Fond na závazky vyplývající z jaderných aktivit ("Nuclear Liabilities Fund" – "NLF").
NLF je zamýšlen jako akciová společnost s akciemi vlastněnými nezávislou společností.
NLF má hradit výlohy na smluvně nepokryté závazky a závazky na vyřazení z provozu za:
a) veškeré palivo pro reaktory typu AGR, které bylo do reaktorů společnosti BE vloženo ještě před datem, kdy byly splněny všechny podmínky předcházející restrukturalizaci, včetně rozhodnutí Komise o plánu restrukturalizace ("datum účinnosti restrukturalizace"), za veškeré palivo reaktoru typu PWR, jakož i za skladování a likvidaci provozních odpadů z elektráren;
b) veškeré závazky vyřazení z provozu BE z fáze 1;
a
c) veškeré závazky vyřazení z provozu BE z fáze 2 a 3 až do rozsahu, kdy časově rozlišenou hodnotou NDF není možno pokrýt závazky vyřazení z provozu fáze 2 a 3 pokud trvá výpadek plateb.
(36) Jakmile bude zahájena restrukturalizace, bude BE přispívat do NLF následujícími platbami:
a) fixní příspěvek na vyřazení z provozu ve výši 20 milionů GBP ročně –indexováno podle Indexu spotřebitelských cen ("RPI") – částka se však bude snižovat po uzavření elektráren;
b) 150000 GBP, indexováno podle RPI, za každou tunu paliva pro reaktor typu PWR uloženou do reaktoru v elektrárně Sizewell B po datu účinnosti restrukturalizace.
Podle orgánů UK je částka 150000 GBP za tunu srovnatelná s mezinárodními cenami za likvidaci vyhořelého paliva;
c) 275 milionů GBP nových obligací pro NFL.
Nové obligace budou mít vysokou hodnotu a nebudou zajištěny;
d) platby zpočátku v částce 65 % výše konsolidovaného čistého finančního toku BE po zdanění a po odečtení finančních nákladů a po úhradě finančních rezerv ("platby NLF").
Tyto platby se po dohodě nazývají "vyčištění hotovosti".
Správci NLF budou mít také právo, čas od času, přeměnit všechny platby NLF nebo jejich část za určitý počet akcií BE.
Tak dlouho, pokud budou tyto akcie ve vlastnictví NLF, budou bez hlasovacího práva, a to až do rozsahu, který by jinak znamenal 30 % nebo více hlasovacího práva BE.
(37) Procentní část finančního toku, podle kterého se budou určovat platby NLF, se může občas upravit na poctivém a rozumném základu, tak, aby akcionáři měli zisk z nerozděleného finančního toku a z nových úpisů akcií BE a tak, aby NLF ani podílníci nebyli nepříznivě ovlivněni jakýmkoliv rozštěpením, vydáním cenných papírů akcionářům nebo jinými akcemi společnosti.
(38) Platba fixních příspěvků ve výši 20 milionů GBP ročně (indexováno a sníženo po uzavření elektráren) fondu NLF nebo NDF na závazky vyřazení z provozu bude zrychlena na základě současné čisté hodnoty (diskontováno na diskontní sazbu přiměřenou pro NLF nebo NDF, podle okolností) a bude okamžitě splatná a vyplatitelná v případě nesolventnosti BEG nebo BEGUK.
Zrychlená platba (zrychlené platby) bude garantována všemi hlavními společnostmi sdruženými v BE Group a zajištěna jejich jměním.
(39) Správci NLF nebudou mít žádnou roli ani žádné povinnosti kromě správy fondu a jeho investic a provádění plateb oprávněných výdajů.
To bude zahrnovat posouzení, zda pro NLF bude výhodné odložit některé platby NLF nebo přeměnit platby NLF na kmenové akcie.
Správci NLF nebudou mít žádné oprávnění revidovat závazky, požadavky na financování nebo stanovovat příspěvky od BE.
Podpora poskytnutá vládou UK v souvislosti s financováním závazků vyplývajících z jaderných aktivit
(40) Vláda UK přijme v souvislosti s financováním závazků vyplývajících z jaderných aktivit čtyři následující opatření:
— Převzetí odpovědnosti za závazky společnosti BE z historických smluv ohledně vyhořelého paliva
(41) Vláda UK se zavazuje převzít zodpovědnost za závazky společnosti BE ze smluv uzavřených mezi BE a BNFL ("historické smlouvy ohledně vyhořelého paliva") o i) regeneraci a/nebo uskladnění vyhořelého paliva z reaktorů typu AGR, uloženého do těchto reaktorů před datem účinnosti restrukturalizace a ii) jiných službách souvisejících s údržbou baněk, zacházení s oxidy a dopravou po železnici na základě stávajících smluv s BNFL.
(42) Tyto závazky nepokrývají platby za palivo uložené do reaktorů typu AGR po datu účinnosti restrukturalizace a náklady, které budou vznikat u BE na základě nových smluv, které budou výsledkem nových obchodních jednání mezi BE a BNFL.
Závazky nepokrývají ani platby za palivo pro reaktory typu PWR, protože BNFL neprovádí regeneraci takového paliva, které je spravováno přímo – co se týká uskladnění – společností BE.
— Závazek pokrýt jakýkoliv schodek ve financování NLF pro fázi 1 závazků vyřazení z provozu a smluvně nepokrytých závazků
(43) Vláda UK se zavazuje pokrýt jakýkoliv schodek ve financování NLF pro fázi 1 závazků vyřazení z provozu a smluvně nepokrytých závazků (včetně nákladů na výstavbu suchého skladiště Sizewell B a na konečnou likvidaci paliva).
— Závazek pokrýt schodek ve financování NLF pro fázi 2 a 3 závazků vyřazení z provozu
(44) Vláda UK se zavazuje pokrýt jakýkoliv schodek ve financování NLF v souvislosti s fází 2 a 3 vyřazení z provozu.
— Odpuštění specifické daně
(45) Výše uvedené závazky vlády UK budou v rozvaze BE vyúčtovány jako aktiva s odpovídajícím úvěrem na účtu zisků a ztrát.
Za normálních okolností by závazky byly zdanitelné.
Podle vyjádření vlády UK by to vyžadovalo "zvýšit" úroveň podpory poskytnuté společnosti BE v procesu restrukturalizace o částku daně vyplývající z poskytnutí záruky pro zajištění toho, aby BE byla solventní i po restrukturalizaci.
(46) Aby tomu zabránily, jsou orgány UK v procesu zavádění legislativy o odpuštění specifické daně prostřednictvím zákona o elektrické energii.
Bez takové legislativy o odpuštění specifických daní by vzniknul zdanitelný příjem ve výši přibližně 3152 milionů GBP.
Podle vyjádření vlády UK byl připraven návrh legislativy o odpuštění daní v tom smyslu, který má za cíl zajistit, aby v budoucnu BE nezískala nesymetrickou daňovou úlevu.
Každé další zvýšení hodnoty závazků, ať z důvodu změny cen nebo z důvodu revalorizace, bude zdanitelné, čímž se vyrovnají daňové úlevy pro BE, pokud se na účtu zisků a ztrát objeví mimořádné výdaje.
(47) Tabulka 1 níže obsahuje ocenění nástrojů výše popsané podpory, provedené orgány UK.
Tyto odhady hodnoty jsou značně nejisté.
Jak náklady spojené se zbavením se závazků vyplývajících z jaderných aktivit, tak příspěvek BE k těmto nákladům jsou značně nejisté.
Ke zproštění závazků opravdu bude docházet v průběhu extrémně dlouhého období.
Například od BE se nečeká, že se zahájením demontáže reaktoru typu AGR začne dříve než 85 roků po ukončení výroby elektrické energie, zatímco likvidace vyhořelého paliva musí probíhat neustále.
Kromě toho existuje mnoho úkolů, včetně vyřazení reaktorů typu AGR z provozu, s nimiž v současné době neexistuje přímá zkušenost.
Předpokládaná hodnota podpory se od oznámení změnila.
Hlavními důvody jsou zvýšené výnosy z vyčištění hotovosti z důvodu zlepšení očekávané výkonnosti BE, dopad inflace, aktualizace vyplácených obnosů vyplývajících ze závazků z historických smluv ohledně vyhořelého paliva, vyšší objem historického vyhořelého paliva v reaktorech typu AGR z důvodu pozdějšího data účinnosti restrukturalizace a zvýšení hodnoty aktiv držených ve fondu pro vyřazení jaderných elektráren z provozu ("Nuclear Generation Decommissioning Fund") jako reakce na nejnovější tržní hodnotu.
(v milionech GBP) _BAR_
_BAR_ Původní návrh _BAR_ Současné předpoklady _BAR_
Čistá současná hodnota(diskontováno na 5,4 % nominální sazby) _BAR_ Celkové budoucí platby v hotovosti(nediskontováno) _BAR_ Čistá současná hodnota(diskontováno na 5,4 % nominální sazby) _BAR_ Celkové budoucí platby v hotovosti(nediskontováno) _BAR_
Závazky vyplývající z historických smluv ohledně vyhořelého paliva _BAR_ 2185 _BAR_ 3218 _BAR_ 2377 _BAR_ 3067 _BAR_
Smluvně nepokryté závazky _BAR_ 750 _BAR_ 3166 _BAR_ 951 _BAR_ 3375 _BAR_
Závazky vyřazení z provozu _BAR_ 879 _BAR_ 4917 _BAR_ 1115 _BAR_ 5062 _BAR_
Částky vložené společností BE do NLF _BAR_ –1432 _BAR_ –1845 _BAR_ –2007 _BAR_ –2510 _BAR_
Čisté částky splatné ministerstvem zahraničí- _BAR_ 197 _BAR_ 6238 _BAR_ 59 _BAR_ 5927 _BAR_
Odpuštění daní _BAR_ 916 _BAR_ 946 _BAR_ 1047 _BAR_ 1077 _BAR_
Celkem _BAR_ 3298 _BAR_ 10402 _BAR_ 3483 _BAR_ 10071 _BAR_
Opatření B: Opatření zahrnující palivový cyklus dohodnutý se společností British Nuclear Fuel Limited (BNFL)
(48) Společnost BNFL jednak poskytuje společnosti BE jaderné palivo pro všechny její reaktory typu AGR a jednak zpracovává nebo ukládá toto palivo, pokud je vyhořelé [9].
(49) V rámci plánu restrukturalizace se společnost BNFL, která je největším samostatným věřitelem BE, dohodla, že upraví svoje smlouvy s BE jak v souvislosti s dodávkou paliva, tak v souvislosti se zpracováním vyhořelého paliva.
Opatření v souvislosti s dodávkou paliva ("úvodní smlouvy")
(50) Smlouvy o dodávce paliva, uzavřené mezi BE a BNFL před sestavením plánu restrukturalizace, jsou datované od roku 1997 v případě BEG nebo od roku 1995 v případě BEGUK.
Předpokládalo se, že budou v platnosti do 31. března 2006, avšak se záměrem tyto smlouvy po uvedeném datu znovu projednat a prodloužit jejich platnost v případě BEG a s možností prodloužit jejich platnost v případě BEGUK.
(51) Ceny za dodávku paliva obsahovaly roční fixní poplatky a přídavné proměnné poplatky za dodaný palivový článek.
Výše těchto poplatků byla dohodnuta s tím, že poplatky budou valorizovány v souladu s indexem inflace.
(52) Formou dodatku k předcházejícím smlouvám vstoupily od 1. dubna 2003 v platnost nově dohodnuté podmínky pro dodávku paliva.
Tyto nové podmínky také budou tvořit základ nových dohod pro celý životní cyklus dodávky paliva pro reaktory typu AGR po 31. březnu 2006, které vstoupí v platnost od 1. dubna 2006.
(53) V nových podmínkách budou fixní roční platby podle dřívějších ujednání sníženy o 5 milionů GBP za rok a bude poskytnuta další sleva, v závislosti na základních cenách elektrické energie, avšak se stropem 15 milionů GBP (v cenách roku 2003 a na základě indexu spotřebitelských cen).
Jinak zůstanou ceny stejné jako v předcházejících smlouvách.
(54) S ohledem na dodávku paliva od 1. dubna 2006 a s výhradou, že zůstanou otevřené nejméně 4 ze 7 elektráren s reaktorem typu AGR, bude fixní poplatek splatný společností BE 25,5 milionů GBP, snížené o slevu popsanou výše, s proměnným poplatkem (podle stávajících smluv) rovnajícím se částce 191000 GBP za jednu tunu uranu.
Tyto ceny mají peněžní hodnotu k červenci 2002 a budou indexovány podle indexu spotřebitelských cen.
(55) V období, kdy zůstanou otevřeny pouze tři nebo méně elektráren, mohou být ceny stanoveny na základě doporučení společného týmu společností BE a BNFL, s ohledem na studii programu optimalizace konce životnosti závodu společnosti BNFL pro výrobu paliva.
Opatření v souvislosti s vyhořelým palivem ("koncové smlouvy")
(56) Právní předchůdci společností BEG a BEGUK (Nuclear Electric a Scottish Nuclear) uzavřeli v roce 1995 dlouhodobé smlouvy s BNFL o uskladnění a regeneraci radioaktivního paliva z reaktorů typu AGR a s tím související služby.
BEGUK (Scottish Nuclear) uzavřela v roce 1995 další smlouvu o dlouhodobém uskladnění veškerého paliva z reaktorů typu AGR, které vzniká navíc nad rámec již dohodnutého množství pro regeneraci.
Společnost BEG také v roce 1997 podepsala další smlouvu o službách souvisejících s likvidací vyhořelého paliva, která se zabývala celým životním cyklem radioaktivního paliva z reaktorů typu AGR, přesahujícího množství z reaktorů BEG dohodnuté ve smlouvě z roku 1995.
Všechny smlouvy uvedené výše budou dále nazývány jako "stávající smlouvy o likvidaci vyhořelého paliva".
Tyto smlouvy zaručují služby pro období do roku 2038 nebo 2086 (v závislosti na kategorii odpadu).
(57) V rámci stávajících smluv o likvidaci vyhořelého paliva zůstává BE nárok na veškeré vyhořelé palivo.
BEG a BEGUK budou případně požádány, aby přijaly ze skladů BNFL vysoce aktivní odpad, vyhořelé palivo, určitý odpad z meziproduktů a zpracovaný uran a plutonium tak, aby splnily svoji zodpovědnost za likvidaci těchto produktů.
(58) Ceny za tyto smlouvy jsou v podstatě fixní, jejich úpravy proběhnou podle inflace a, v případě závazků pro skladování a regeneraci, závisí na hmotnosti dodaného paliva.
Stanovené ceny původních smluv z roku 1995 také zahrnují částky za vyřazení z provozu THORP (Thermal Oxide Reprocessing Plant – Tepelná elektrárna pro regeneraci oxidu) v Sellafieldu, v níž probíhá regenerace paliva z reaktoru typu AGR.
S ohledem na podstatu služeb poskytovaných společností BNFL je společnost BE povinna provádět trvalé platby za dodané množství paliva bez ohledu na to, zda ukončí smlouvy z důvodu nedodaného paliva.
(59) Platby za uskladnění a regeneraci paliva podle smluv z roku 1995 jsou fixní a probíhají až do ukončení platnosti smluv v roce 2086. Platby se provádí měsíčně.
Platby podle smluv z roku 1997 jsou závislé na načasování a hmotnosti dodávek paliva do BNFL.
Tyto fixní platby odpovídají paušální částce, placené podle pevného časového harmonogramu.
(60) Smlouvy o likvidaci recyklovaného vyhořelého paliva (dále nazývané jako "nové smlouvy o likvidaci vyhořelého paliva") se použijí různě, podle toho, zda likvidované palivo bylo uloženo před datem účinnosti plánu restrukturalizace nebo po tomto datu.
(61) V případě paliva uloženého před datem účinnosti plánu restrukturalizace budou provedeny tyto významné revize:
a) naplánované platby budou zkráceny tím způsobem, že čistá současná hodnota budoucích plateb, vypočtená za pomoci diskontní sazeb veřejného sektoru v UK, zůstane nezměněna;
b) články o ukončení platnosti smluv budou změněny tak, že pokud se BE i přes provedenou restrukturalizaci stane nesolventní, budou smlouvy ukončeny bez postihu společnosti BE.
Orgány UK uvedly, že v tomto případě bude pravděpodobně nutné pokračovat v likvidaci tohoto paliva v závodě BNFL v Sellafieldu a bude třeba, aby vláda UK nebo společnost NLF vstoupily do smluvního vztahu se společností BNFL nebo s její nástupnickou společností, aby toto bylo zajištěno.
Orgány UK uvedly, že v takovém případě by očekávaly, že takové nové smlouvy by byly založeny na revizi všech relevantních okolností v dané době, včetně stávajících smluvních podmínek.
(62) V případě paliva uloženého k datu účinnosti plánu restrukturalizace nebo po tomto datu budou provedeny tyto významné revize:
a) nárok na vyhořelé palivo přejde na společnost BNFL v okamžiku, kdy převezme riziko za likvidaci vyhořelého paliva (to znamená při dodávce vyhořelého paliva do BNFL), po tomto okamžiku nebude mít BE žádnou další zodpovědnost za toto palivo;
b) platby za služby poskytované v souvislosti s vyhořelým palivem budou splatné v souvislosti s vložením nevyhořelého paliva do reaktorů společnosti BE, spíše než v některém pozdějším období (například při dodávce vyhořelého paliva společnosti BNFL) a budou závislé na plánu vkládání a budou odsouhlaseny pro každý rok;
c) základní cena za vyhořelé palivo bude 150000 GBP za jednu tunu uranu, splatná v okamžiku vložení nevyhořelého paliva do reaktoru, v cenách roku 2003.
Následně bude cena indexována podle indexu spotřebitelských cen.
Každý rok se také provede navýšení nebo snížení ceny podle vzorce založeného na množství elektrické energie vyrobené v jaderných elektrárnách s reaktory typu AGR a na základě ceny elektrické energie pro pokrytí základního výkonu v Anglii a Walesu, což představuje ochranu společnosti BE před změnami ceny elektrické energie.
Základní cena za likvidaci vyhořelého paliva se blíží hodnotě 0,6 GBP/MWh, před navýšením nebo snížením ceny.
Dopady na dodávku paliva a na opatření pro regeneraci
(63) Tabulka 2 ukazuje vlivy na společnost BE v souvislosti se změnami smluv se společností BNFL o dodávce paliva, jak je očekávají orgány UK podle tří možných scénářů vývoje trhu s elektrickou energií.
(v milionech GBP) _BAR_
Výpočet úspor za dodávky paliva _BAR_
Rok ke dni 31. března _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ 2007 _BAR_ 2008 _BAR_
—Banka a zvýšení ceny _BAR_ 221 _BAR_ 247 _BAR_ 232 _BAR_ 203 _BAR_ 213 _BAR_
—Snížení ceny _BAR_ 216 _BAR_ 241 _BAR_ 227 _BAR_ 198 _BAR_ 208 _BAR_
—Banka _BAR_ 206 _BAR_ 231 _BAR_ 218 _BAR_ 188 _BAR_ 201 _BAR_
—Zvýšení ceny _BAR_ 207 _BAR_ 231 _BAR_ 227 _BAR_ 198 _BAR_ 207 _BAR_
—Snížení ceny _BAR_ 200 _BAR_ 220 _BAR_ 205 _BAR_ 176 _BAR_ 186 _BAR_
—Banka _BAR_ 15 _BAR_ 16 _BAR_ 14 _BAR_ 15 _BAR_ 12 _BAR_
—Zvýšení ceny _BAR_ 14 _BAR_ 16 _BAR_ 5 _BAR_ 5 _BAR_ 6 _BAR_
—Snížení ceny _BAR_ 16 _BAR_ 21 _BAR_ 22 _BAR_ 22 _BAR_ 22 _BAR_
(64) Orgány UK uvedly, že uvedení přesných předpokladů úspor BE po roce 2006 je obtížné, protože ukončení platnosti smluv o dodávce paliva uzavřených před restrukturalizací bylo naplánováno na rok 2006.
Stanovení předpokládaných přínosů pro BE ze změn proto tedy musí vzít určitým způsobem v úvahu přínosy i pro BNFL z prodloužení smluv do konce životnosti elektráren společnosti BE, což se odráží v cenách nových smluv.
Orgány UK s uvážením těchto nejistot uvedly, že interní předpoklady BE o úspoře nákladů během životního cyklu elektráren jsou 239 milionů GBP (nediskontováno) a 140 milionů GBP (diskontováno reálnou sazbou 3,5 % [10]).
Tabulka 3 ukazuje vliv na společnost BE v souvislosti se změnami smluv o vyhořelém palivu z reaktorů typu AGR, uzavřených se společností BNFL, které očekávají orgány UK, při stejných třech možných scénářích [11].
Čistá současná hodnota (NPV) je vypočítána s použitím reálné diskontní sazby veřejného sektoru v UK ve výši 3,5 %.
Tato tabulka ukazuje pouze dopady změn cen ve smlouvách o uloženém palivu k datu účinnosti plánu restrukturalizace nebo po tomto datu.
Dopady změn ve smlouvách o palivu uloženém před datem účinnosti plánu restrukturalizace je obtížné stanovit, protože mohou být materializovány pouze v tom případě, že se BE stane nesolventní.
Kromě toho je, podle orgánů UK, těžké odhadnout prospěch BE z přenosu nároku na vyhořelé palivo a s tím spojených povinností na společnost BNFL.
Orgány UK nicméně uvedly, že subjektivní odhady přínosu pro BE z tohoto přenosu jsou přibližně 1421 milionů GBP (nediskontováno) a 148 milionů GBP (diskontováno nominální sazbou 5,4 %).
Tento přínos není v tabulce 3 zahrnut.
(v milionech GBP) _BAR_
_BAR_ Čistá současná hodnota _BAR_ Nediskontované celkové platby _BAR_
—Banka _BAR_ 592 _BAR_ 1117 _BAR_
—Banka _BAR_ 418 _BAR_ 558 _BAR_
—Zvýšení ceny _BAR_ 881 _BAR_ 1204 _BAR_
—Snížení ceny _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_
—Banka _BAR_ 174 _BAR_ 559 _BAR_
—Zvýšení ceny _BAR_ –289 _BAR_ –87 _BAR_
—Snížení ceny _BAR_ 589 _BAR_ 1113 _BAR_
Opatření v souvislosti s uranem
(65) Původně společnosti, které jsou nyní BEG a BEGUK, samy nakoupily uran pro jeho přeložení do BNFL a použily jej pro výrobu jaderného paliva pro své elektrárny s reaktory typu AGR.
Společnost, která je nyní BEGUK, potom převedla své smlouvy o pořizování uranu na společnost BNFL.
Tyto předcházející smlouvy byly uzavřeny na dlouhou dobu a byly, v každém případě, postačující pouze pro relativně malá množství materiálu požadovaného společností BEGUK, a proto tato změna dala společnosti BNFL pouze omezené možnosti rozvoje obchodu v souvislosti s nákupem a prodejem uranu.
(66) Součástí nového jednání mezi BE a BNFL o smlouvách o budoucích dodávkách vyrobeného jaderného paliva ve společnosti BNFL společnosti BE bylo dohodnuto, že také společnost BEG musí převést svoje smlouvy o pořizování uranu na společnost BNFL, která se tak stane zodpovědná za tvorbu nových dohod o pořizování uranu pro výrobu jaderného paliva pro elektrárny BEG s reaktory typu AGR.
(67) Ve stejném okamžiku odkoupí společnost BNFL zásoby uranu společnosti BEG, jejichž předpokládaná účetní hodnota je 67 milionů GBP.
Opatření C: Opatření pro stabilizaci
(68) Jako součást plánu restrukturalizace dosáhla BE dohod ("stabilizační dohody") o stabilizaci, spojených s určitými podmínkami plateb, splatných společnosti BNFL a řadě významných finančních věřitelů ("významní věřitelé"), mezi které patří držitelé většiny obligací splatných v roce 2003, 2006 a 2016 v librách šterlinků a vydaných společností BE ("držitelé obligací"), syndikát banky "Eggborough Bank" včetně Royal Bank of Scotland jako poskytovatele akreditivu ("RBS"“) (společně "bankovní věřitelé") a protistrany ke třem neproplaceným Dohodám o nákupu energie ("PPA") a smlouvám na rozdíly (contracts for differences): Teaside Power Limited ("TPL"), Total Fina Elf ("TFE") a Enron (dále nazývaní společně jako"protistrany PPA").
(69) Podle stabilizačních dohod začne období stabilizace dne 14. února 2003 a skončí nejdříve dne 30. září 2004 nebo při zániku nebo po dokončení restrukturalizace.
BNFL a významní věřitelé se s BE dohodli, že během tohoto období nepodniknou žádné kroky pro způsobení nesolventnosti a nebudou po společnosti BE požadovat ani zvyšovat její dlužné a splatné částky.
(70) Povinnosti společností BE a BNFL a významných věřitelů ve smyslu stabilizačních dohod jsou popsány v bodech 71 až 73.
Povinnosti BE při stabilizaci
(71) Podle stabilizačních dohod:
a) Bude pokračovat platba úroků držitelům obligací a bankám syndikátu Eggborough Bank v souladu se stávajícími úmluvami.
b) Bance RBS bude vyplácen roční úrok ve výši 6 % (s ohledem na její akreditiv) z částky 34 milionů GBP a protistranám PPA z jejich nárokovaných částek (RBS 37,5 milionů GBP; TPL 159 milionů GBP; TFE 85 milionů GBP; Enron 72 milionů GBP).
c) EPL bude vyplácena částka odpovídající jejím provozním a investičním nákladům.
d) BE bude dále až do dokončení restrukturalizace nakupovat energii od společnosti TPL za fixní ceny na úrovních odpovídajících běžné křivce vývoje cen za elektrickou energii.
e) Společnosti BNFL bude od 1. dubna 2003 nabíhat úrok s ohledem na částky podle stávajících smluv o likvidaci vyhořelého paliva a bude odpuštěn, pokud dojde k restrukturalizaci.
Částky, které vzešly ze stávajících dohod o likvidaci vyhořelého paliva v souvislosti s palivem uloženým před datem účinnosti plánu restrukturalizace budou zmrazeny, pokud překročí částky, které by byly splatné v případě nabytí účinnosti nové smlouvy o likvidaci vyhořelého paliva ode dne 1. dubna 2003 a budou odpuštěny, pokud dojde k restrukturalizaci.
Povinnosti BNFL a významných věřitelů při stabilizaci
(72) Podle stabilizačních dohod:
a) BNFL zmrazí od listopadu roku 2002 do 31. března 2003 všechny platby splatné podle stávajících smluv o likvidaci vyhořelého paliva ze dne 1. dubna 2003, BNFL zastaví zvyšování rozdílu mezi platbami splatnými podle stávajících a nových smluv o likvidaci vyhořelého paliva.
b) Držitelé obligací zmrazí jistiny splatné na základě obligací roku 2003.
c) Banky syndikátu "Eggborough Bank" zmrazí hlavní splátky a jiné platby splatné podle Smlouvy o kapacitách a poplatcích na údržbu ("CTA") kromě plateb zahrnutých do trvalých povinností společnosti BE.
d) Banka RBS zmrazí veškeré částky související s odškodněním RBS, jejími smíšenými garancemi nebo s jejím akreditivem;
a
e) Protistrany PPA zmrazí veškeré částky vzniklé v rámci PPA kromě trvalých povinností BE.
(73) Povinnosti významných věřitelů podle jejich stabilizačních dohod o platbách pozbudou platnosti, pokud nastane některý z následujících případů a významný věřitel předá společnosti BE zprávu o ukončení:
a) Vznikne prodleva v platbě časově nerozlišených plateb tomuto významnému věřiteli, která trvá déle než 20 pracovních dnů.
b) Likvidace společnosti BE nebo vydání návrhu nebo příkazu na správní dozor nad BE nebo některou její pobočkou.
c) Vláda UK vznese písemný požadavek na vyrovnání dluhu společností BE a jejích poboček vyplývajícího z Dohody o poskytnutí úvěru nebo z některé smlouvy s komerčními bankami garantované vládou UK.
d) Zástupce "Eggborough Credit Facility", RBS, bankovní syndikát TPL nebo společnost Enron nevydají náležitá schválení.
e) Společnost BE nebo některá její pobočka vydá dokumentaci, která předpokládá distribuci významným věřitelům za jiných podmínek, než které jsou uvedeny v podmínkách schválených významnými věřiteli.
Dopad stabilizace
(74) Tabulka 4 stanovuje úroveň hotovosti, která by podle orgánů UK mohla být uspořena společností BE díky stabilizačním dohodám, pokud by datum účinnosti plánu restrukturalizace bylo 31. března 2004.
(v milionech GBP) _BAR_
_BAR_ _BAR_ Rok končící v březnu20 03 _BAR_ Rok končící v březnu 2004 _BAR_
BNFL _BAR_ _BAR_ 132 _BAR_ 265 _BAR_
Držitelé obligací _BAR_ _BAR_ 110 _BAR_ 0 _BAR_
Eggborough Bank _BAR_ _BAR_ 47 _BAR_ 40 _BAR_
TPL _BAR_ _BAR_ 13 _BAR_ 33 _BAR_
TFE _BAR_ _BAR_ 3 _BAR_ 14 _BAR_
Enron _BAR_ _BAR_ 4 _BAR_ 19 _BAR_
Dopad na DPH _BAR_ _BAR_ 0 _BAR_ –8 _BAR_
Dopad na úroky _BAR_ _BAR_ –9 _BAR_ –21 _BAR_
Dopad stabilizace _BAR_ _BAR_ 300 _BAR_ 342 _BAR_
Kumulovaná hotovost _BAR_ _BAR_ 300 _BAR_ 642 _BAR_
Opatření D: Restrukturalizační balíček pro významné věřitele
(75) Kromě stabilizačních dohod předpokládá plán restrukturalizace také požadavky na restrukturalizaci a změnu časového plánu pohledávek významných věřitelů.
Dne 14. února 2003 dosáhla BE nezávazné dohody s významnými věřiteli o kompromisu a rozložení jejich pohledávek.
(76) Pasiva významných věřitelů, u kterých je třeba dosažení kompromisu, jsou podle neauditované účetní uzávěrky společnosti za období šesti měsíců ke dni 30. září 2002 následující:
- Držitelé obligací: 408 milionů GBP
- Bankovní věřitelé: 490 milionů GBP
- Protistrany PPA: 365 milionů GBP
(77) Podle hlavních podmínek již byly pro účely restrukturalizačního balíčku stanoveny nárokované částky PPA ve výši 316 milionů GBP.
(78) Pasíva budou restrukturalizována a znovu časově rozložena takto:
a) budou vydány nové obligace v hodnotě 275 milionů GBP, které budou rozděleny mezi držitele obligací, bankovní věřitele, RBS, TPL, TFE a Enron;
b) s bankami syndikátu Eggborough Bank bude uzavřena nová CTA s finanční návratností pro banky, která se rovná hodnotě 150 milionů GBP nových obligací;
c) pro držitele obligací, bankovní věřitele, RBS, TPL, TFE a Enron budou vydány kmenové akcie BE;
Opatření E: Zavedení nové obchodní strategie
(79) Společnost BE provedla revizi své obchodní strategie s cílem snížit rizika závislosti na výstupech a na změnách cen.
Provedená revize tvoří jeden z prvků restrukturalizačního balíčku, který zvýší finanční odolnost společnosti BE.
Důvody
(80) Společnost BE je jedním z největších výrobců elektrické energie ve Spojeném království, přispívající 20 % k celkové výrobě elektrické energie v UK.
Toto portfolio výroby elektrické energie se skládá z výroby v jaderných elektrárnách (83 % kapacity) a v uhelných elektrárnách (17 % kapacity).
Všechny elektrárny mohou vyrobit přibližně 75 TWh ročně.
(81) Obchodní odnož společnosti BE, společnost BEPET, je odpovědná za prodej portfolia generované elektrické energie společností BE, řízení závislosti BE na kolísání cen elektrické energie na trhu a za zajištění co nejvyšších prodejních cen, kterých společnost BE dosáhne na trhu.
Protože 83 % kapacity výroby společnosti BE představuje elektřina z jaderných elektráren, je hlavním záměrem BEPET prodej této téměř nepřetržité dodávky elektrické energie.
(82) V obchodním portfoliu je také klíčovým prvkem uhelná elektrárna v Eggborough.
Tato elektrárna nabízí flexibilní dodávku energie pro uspokojení měnících se požadavků zákazníků a také hodnotnou "pojistku" pro případ výpadku jaderné elektrárny.
Elektrárna je flexibilní s ohledem na požadavky velkých průmyslových a komerčních zákazníků a je také částí jejich velkoobchodního prodeje.
(83) Aby mohla společnost BEPET řídit závislost společnosti BE na kolísání cen a současně maximalizovat své prodejní ceny na trhu, prodává své výstupy dopředu.
V okamžiku, kdy je elektrická energie vyráběná, snaží se BEPET, společně s ostatními výrobci, mít prodáno 100 % své vyrobené energie, aby zabránila své závislosti na typicky proměnných cenách v mechanismu vyrovnávajícím odchylky v soustavě (Balancing Mechanism).
Díky prodeji v předstihu je společnost schopna zaručit, že budoucí generované výkony jsou prodány za ceny běžné v dané době a, v některých případech, také to, že ceny za budoucí produkci jsou fixní.
(84) Společnost BEPET má velké množství cest, kterými může prodávat produkci společnosti BE a 32 % její celkové produkce prodává formou tzv. přímého prodeje (Direct Supply Business "DSB").
DSB vznikl organicky a představuje klíčový prvek obchodní strategie společnosti BE.
(85) Pozice společnosti BE na maloobchodním trhu je vzhledem k jejímu generovanému výkonu relativně malá ve srovnání s ostatními významnými producenty ve Velké Británii.
Růst BE na tomto trhu je motivován spíše cílem rozšířit distribuční možnosti pro dodávku elektrické energie než obsadit maloobchodní trh jako takový.
BE dosahuje vzhledem k soutěžní podstatě tohoto trhu hrubého rozpětí svého přímého prodeje ve výši přibližně 2 % [13].
(86) Důvodem finančních obtíží, kterým musela BE v září roku 2002 čelit, byly tři významné neproplacené dohody o nákupu elektrické energie a smlouvy na rozdíly, které společnost uzavřela jako součást své dřívější podnikové obchodní aktivity.
Každá z nich byla zahrnuta do dohody o kompromisu uzavřené s významnými věřiteli jako součást restrukturalizačního balíčku.
(87) První z nich je smlouva se společností TFE.
Ve srovnání se současnými běžnými tržními cenami je cena uplatněná podle této smlouvy velmi vysoká.
Dohoda byla uzavřena v roce 1997, v době, kdy ceny byly v průměru mnohem vyšší než v současné době.
Dohoda je pro společnost BE v podstatě neproplacená a nárokovaná částka k výplatě pro společnost TFE je 85 milionů GBP.
(88) Další dohoda se týká swapového kontraktu se společností Enron ze dne 1. dubna 1996, což je nástroj pro finanční vyrovnání, založený na rozdílu mezi špičkovými a mimošpičkovými cenami.
BE uzavřela tuto smlouvu před nákupem elektrárny v Eggborough.
Byla míněna jako ochrana proti rizikům vyplývajícím ze změn v narůstajícím obchodování s průmyslovými a komerčními zákazníky.
Nárokovaná částka k výplatě pro společnost Enron, uznaná v restrukturalizačním balíčku, je 72 milionů GBP.
(89) Třetí smlouva se týká dohody s TPL, kterou BE převzala s nákupem společnosti SWALEC.
Tato smlouva byla původně podepsána dne 26. června 1991.
Jedná se v podstatě o neproplacenou smlouvu.
Nárokovaná částka k výplatě pro společnost TPL, uznaná v restrukturalizačním balíčku, je 159 milionů GBP.
Nová obchodní strategie společnosti BE
(90) Společnost BE se rozhodla, že jako součást restrukturalizačního balíčku pro restrukturalizaci zabezpečí více střednědobých fixních prodejních cen za své výstupy.
Podle vlády UK sníží zavedení této strategie nestálost toku hotovosti a posílí dlouhodobou finanční životaschopnost společnosti.
(91) Podle této nové strategie způsobí pevné ceny za prodej budoucí produkce to, že společnost prodá dopředu větší podíl své produkce v příštích 3–5 letech za pevnou cenu, takže společnost BEPET stanoví cenu vetší části budoucí produkce.
(92) Hlavní záměry nové obchodní strategie jsou i) omezit cenová rizika zajištěním budoucích smluv za pevné ceny, ii) udržovat životaschopné obchodní kanály pro významné objemy vyráběné elektrické energie a iii) zajistit další hotovost pro udržení adekvátních finančních rezerv.
(93) Od okamžiku, kdy byla začátkem prosince roku 2002 vyhlášena nová obchodní strategie, byla společnost BE úspěšná v prodeji nebo rozšíření prodeje o dalších 14,8 TWh v přímém prodeji pro období roků 2003 až 2006. Toho bylo dosaženo obnovením ročních smluv a některých rozšíření víceletých dohod.
K datu 6. března 2003 vedla BE také jednání s řadou velkoobchodních partnerů na téma strukturovaných nákupů.
(94) Dne 6. února 2003 byly podepsány významné smlouvy se společností British Gas Trading Limited o ročním prodeji přibližně 10 TWh až do 1. dubna 2007, z něhož je více než polovina za pevnou cenu.
(95) Nové smlouvy se společností BNFL také poskytují určitý prvek ochrany pro BE před změnami ceny elektrické energie s ohledem na cenu, která bude zaplacena, v závislosti na ceně elektrické energie, za dodávku paliva pro generátory typu AGR a za likvidaci vyhořelého paliva z reaktorů typu AGR.
Při současných tržních cenách poskytuje nová dohoda s BNFL částečnou ochranu přibližně 60 % výstupu generátorů typu AGR společnosti BE, což je roční produkce přibližně 58 TWh.
(96) BE navrhuje soustředit se ve své střednědobé strategii na tyto úkoly:
a) Zajistit, aby jaderné elektrárny společnosti BE pracovaly z hlediska bezpečnosti a výkonu na světové úrovni.
b) Zvýšit bezpečnost při současném zvýšení produktivity a konkurenceschopnosti.
c) Omezit závislost na velkoobchodních cenách elektrické energie ve Spojeném království a současně dále udržovat spolehlivé cesty na trh.
Toho se dosáhne smluvními podmínkami, možností proměnné výroby elektrické energie v Eggborough a pomocí přímého prodeje, se zaměřením primárně na průmyslový a komerční zákaznický sektor.
d) Rozvíjet ziskový obnovitelný prodej pro podporu konkurenceschopnosti přímého prodeje.
e) Stále dodržovat závazky o podpoře aktivit spojených s bezpečností, které jsou financované EU v bývalém Sovětském svazu a v zemích východní Evropy.
Opatření F: Prodej aktiv za účelem pomoci financování restrukturalizace
Bruce Power
(97) Dne 23. prosince 2002 oznámila BE, že začala připravovat tento koncept dohody o prodej svého 82,4 % podílu ve společnosti Bruce Power: prodej 79,8 % konsorciu složenému ze společností Cameco, BPC Generation Infrastructure Trust a TransCanada PipeLines Limited (dále jen "konsorcium") a 2,6 % společnosti Power Workers’ Union Trust No1 and The Society.
Konsorcium se dále dohodlo, že nakoupí 50 % podíl společnosti BE v Huron Wind, což je projekt větrných turbín v Ontariu.
Prodej společností Bruce Power a Huron Wind konsorciu se uskutečnil dne 14. února 2003.
Při uzavření obchodu obdržela společnost BE 678 milionů CAD v hotovosti.
Dále společnost BE očekává, že obdrží až 140 milionů CAD při novém spuštění dvou jednotek Bruce A a z účtů založených u třetí osoby.
(98) První výtěžek ve výši 275 milionů GBP, snížený o určitou částku za náklady spojené s převodem, byl proplacen na účet odsouhlasený společností DTI a byl v její prospěch zaúčtován na základě smlouvy o podřízeném dluhu (Credit Facility Agreement – "CFA").
AmerGen
(99) Společnosti Exelon Generation Company, LLC ("Exelon") a British Energy Investment Ltd. činily v souvislosti s jejich zájmy ve společnosti AmerGen návrhy ohledně prodeje společnosti AmerGen.
Dne 22. prosince 2003 schválili akcionáři společnosti BE prodej jejího 50 % podílu v AmerGen společnosti Exelon Generation Company LLC.
BE obdržela přibližně 277 milionů USD v hotovosti.
Opatření G: Odklad platby místních daní
(100) Několik místních orgánů souhlasí s bezúročným odkladem platby obchodních poplatků, které si nárokují vůči společnosti BE.
(101) Podle informací poskytnutých orgány UK se jedná o tyto organizace:
- Rada města Lancaster City, ohledně elektrárny Heysham, částka 1775240 GBP,
- Okresní rada Shepway, ohledně elektrárny Dungeness, částka 578524 GBP,
- Rada městského okresu Hartlepool, ohledně elektrárny Hartlepool, částka 447508 GBP,
- Rada města North Ayrshire, ohledně elektrárny Hunterston, částka 735947 GBP,
- Rada města East Lothian, ohledně elektrárny Torness, částka 765986 GBP.
(102) Celkově byly posunuty platby v úhrnné výši 4303205 GBP a to z termínu platby listopad 2002 na termín únor 2003.
Částky podle opatření G zaplatila BE v plné výši v únoru roku 2003 a úrok za pozdní platbu ve výši 65656,24 GBP byl zaplacen dne 7. října 2003.
Výpočet úroku byl proveden podle referenčních sazeb Komise, které byly pro Spojené království 6,01 % do 31. prosince 2002 a 5,42 % po tomto datu.
c) Finanční dopady restrukturalizačního balíčku
(103) Orgány UK předtím, než uvedly účinky plánu restrukturalizace na životaschopnost BE, popsaly ekonomiku výroby elektrické energie v jaderných elektrárnách.
Při odhadu ekonomiky aktivit BE při výrobě elektrické energie rozlišuje tento popis mezi nevyhnutelnými náklady v současné době pracujících elektráren společnosti BE a mezi náklady, kterým se lze vyhnout.
Jaderné elektrárny jsou charakteristické velmi vysokými nevyhnutelnými náklady a poměrně nízkými náklady, kterým se lze vyhnout, zejména krátkodobými mezními náklady.
Protože rozhodnutí vyrábět elektrickou energii je motivováno výší nákladů, kterým se lze vyhnout a na základě faktu, že jaderné elektrárny mají nejnižší krátkodobé mezní náklady, jsou podle orgánů UK jaderné elektrárny, pokud jsou v provozu, ekonomicky hospodárné.
(104) Orgány UK potom argumentují tím, že pokud bude restrukturalizace společnosti BE úspěšná, nebude podnik strukturálně vytvářet ztrátu.
Podle orgánů UK je plán schopen stanovit problematiku vzniku obtíží společnosti BE a je schopen vést k dlouhodobé životaschopnosti.
Konkrétně, plán zlepší obchodní strategii BE při snaze o kompenzaci své nezajištěné pozice, zprostí BE od některých velmi vysokých fixních nákladů při přebírání historických jaderných závazků a umožní vytvořit dostatečně vysoké finanční rezervy pro zajištění jejích aktivit.
(105) Cílem plánu restrukturalizace BE je restrukturalizovat náklady a závazky BE a zavést do praxe stabilní kapitálovou strukturu, aby BE mohla dlouhodobě pokračovat v činnosti jako finančně životaschopná entita.
Aby BE mohla být považována za finančně životaschopnou, předpokládá vláda UK, že se během určité doby společnost musí stát ziskovou, s pozitivním finančním tokem a musí být schopná nepřetržitě financovat svoje aktivity.
(106) Za účelem dosažení cíle finanční životaschopnosti byly rozvinuty následující komponenty plánu restrukturalizace:
a) prodej podílů BE ve společnostech Bruce Power a AmerGen, aby se vytvořily hotovostní zdroje podniku, zvýšila odolnost a aby se snížil rozsah obchodování;
b) snížení stávající základny nákladů společnosti BE obchodními jednáními se stávajícími významnými věřiteli o kompromisu při jejich historických nárocích a uzavřením Dohody o stabilizaci při restrukturalizaci, výměnou za kombinaci nových dluhů a nového jmění BE po dokončení restrukturalizace;
c) převzetí nákladů na některé závazky vyplývající z jaderných aktivit vládou UK; nová komerční jednání o úvodních a konečných smlouvách o jaderném palivu se společností BNFL; nové obchodní úmluvy s BNFL také snížily závislost BE na nepříznivých pohybech cen elektrické energie;
d) zavedení nové obchodní strategie pro snížení závislosti BE na objemu velkoobchodního trhu s elektrickou energií a cenového rizika.
(107) Podle orgánů UK byl plán restrukturalizace vytvořen tak, aby byly vzaty v úvahu klíčové požadavky finanční životaschopnosti, konkrétně schopnost společnosti financovat svoje aktivity.
Protože společnost očekává, že bude čelit potížím při získání finančních prostředků od banky nebo z trhu s obligacemi, zejména při uvážení relativně malého počtu věřitelů připravených poskytnout finanční prostředky společnostem vyrábějícím jadernou energii, je plán restrukturalizace považován za alternativu ke hledání externích finančních prostředků.
Plán předpokládá vytvoření a vybudování finančních hotovosti.
Tyto finanční rezervy mohou být využity k tomu, aby společnosti umožnily uzavřít smlouvy o prodeji elektrické energie vyžadující záruční krytí a udržely schodky hotovosti bez nutnosti spoléhat se na externí financování.
Plán restrukturalizace proto předpokládá vytvoření dvou rezerv: hotovostní rezerva na záruky a rezerva na výpadky a likviditu.
Ačkoli jsou identifikované dva samostatné typy rezerv, předpokládá se, že tyto rezervy budou zaměnitelné a bude možno čerpat finance z rezervy na výpadky a likviditu pro splnění dodatečných požadavků na záruky a naopak.
To má společnosti BE poskytnout dodatečnou odolnost.
(108) BE podnikla různé akce pro zlepšení svého stavu hotovosti formou:
a) snížení dopadu sezónnosti řízením profilu plateb tam, kde je to možné;
b) dalších iniciativ pro úsporu nákladů;
c) zajištění pohledávek za přímé platby.
(109) Kromě toho BE prošla procesem obchodního plánování, jehož výsledkem byly aktualizované finanční odhady, a provedla podrobnou revizi záležitostí ohledně činnosti svých elektráren.
(110) Během období, které skončilo dne 31. března 2004, byly ze dvou finančních zdrojů vytvořeny finanční rezervy: Dohody o stabilizaci (opatření C) a prodej aktiv (Opatření F), po splátce nevyrovnaných závazků z podpory na záchranu v rámci smlouvy o podřízeném dluhu.
(111) Orgány UK zpracovaly tři finanční scénáře, aby byly zohledněny proměnné, na nichž je finanční pozice společnosti BE obzvláště citlivá: generovaný výkon a ceny elektrické energie.
Finanční předpoklady byly přezkoumány společností Deloitte & Touche, působící jako konzultant vlády UK v oblasti ekonomického a energetického trhu.
Předpoklady o výstupním výkonu a kapacitě zahrnuté do případů obchodního plánování byly přezkoumány společností WS Atkins, působící jako technický poradce společnosti BE a Citigroup, a společností Stone & Webster Management Consultants, Inc., působící jako technický poradce vlády UK.
(112) Přezkoumání bralo v úvahu tři hlavní změny, které nastaly od původního oznámení v březnu roku 2003, konkrétně úroveň cen elektrické energie, program na zlepšení činnosti (Performance Improvement Programme – PIP), zaměřený na zlepšení spolehlivosti jaderných elektráren, a obchodní záruky.
(113) Ceny elektrické energie se v současných měsících výrazně vyvíjely.
Podle orgánů UK jsou ceny elektrické energie v současné době vyšší než 28 GBP/MWh, v porovnání s 16,4 GBP/MWh v březnu roku 2003.
Hlavními faktory prognózy změn ceny elektrické energie jsou pohyby cen základních paliv (uhlí, plyn, nafta), stanovení ceny uhlíku, zavedené schématem European Emissions Trading, a objem rozpětí rezerv.
(114) Jaderný park společnosti BE byl historicky méně výkonný než jeho mezinárodní protějšky.
Nejstarší elektrárny trpěly nedostatečnými investicemi a všechny elektrárny mají významný potenciál pro zlepšení a vysoké krátkodobé riziko výpadku.
BE proto zpracovala plán obnovy elektráren.
Přínosy PIP se musí odvíjet od kulturní a organizační změny a od zvýšených investic v oblasti kapitálu a zaměstnanců.
Plán musí vyústit, během času, do snížení nespolehlivosti elektráren a do zvýšení produkce elektrické energie.
(115) BE také vzala v úvahu současné významné zvýšení požadavků na záruky vyplývající ze zvýšení tržních cen.
(116) Aby se určil dopad alternativních odhadů generovaného výkonu a cen elektrické energie na finanční pozici BE, uvážila BE jednu výhodnou a jednu nevýhodnou citlivost, které berou v úvahu vývoj cen elektrické energie, přínosy PIP a očekávané souběžné předpoklady:
a) "výhodný případ" (Upside Case), který je základem pro roční rozpočet BE a je použit pro stanovení výkonnostních cílů; obecně je ekvivalentní "výhodnému případu" popsanému v rozhodnutí o zahájení řízení;
b) "případ nového seznamu" (Re-listing Case), který je základem pro uvedení ve veřejných prohlášeních a v prospektu, který bude v seznamu uveden; musí se na něj pohlížet jako na "bankovní případ".
Ceny "případu nového seznamu" jsou odvozeny od termínové křivky, která používá tržní model a která zahrnuje názor BE na náklady za palivo a na stanovení cen za uhlík;
c) "rozumný nejhorší případ" (Reasonable Worst Case – RWC), který je ekvivalentní nejnevýhodnějšímu případu a který bere v úvahu nejistoty cen a výstupu; ceny RWC jsou založeny na cenové křivce sestavené společností BE.
(117) Vláda UK vzala jako základ pro ověření životaschopnosti BE údaje o rezervách společnosti.
Na jejich základě došla pro období roků 2005–2010 k následujícímu hodnocení:
(v milionech GBP) _BAR_
Případ nového seznamu/Bankovní případ _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ 2007 _BAR_ 2008 _BAR_ 2009 _BAR_ 2010 _BAR_
Rezerva na likviditu _BAR_ […] _BAR_
Dopad sezónnosti a pohledávek _BAR_ Rezervy po sezóně _BAR_
Kumulativní dopad nejistot hotovosti, výstupu a záruk _BAR_
Rezervy po nejistotách _BAR_
Kumulativní dopad akcí managementu ohledně hotovosti a záruk _BAR_
Rezervy po akcích managementu _BAR_
RWC/Nejnevýhodnější případ _BAR_
Rezerva na likviditu _BAR_
Dopad sezónnosti a pohledávek _BAR_ Rezervy po sezóně _BAR_
Kumulativní dopad nejistot hotovosti, výstupu a záruk _BAR_
Rezervy po nejistotách _BAR_
Kumulativní dopad akcí managementu ohledně hotovosti a záruk _BAR_
Rezervy po akcích managementu _BAR_
(118) Orgány UK v souvislosti s případem nového seznamu také poskytly očekávanou výsledovku zisků a ztrát pro období roků 2005/2009.
_BAR_ Předpověď na pět let _BAR_
Výkaz zisků a ztrát _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ 2007 _BAR_ 2008 _BAR_ 2009 _BAR_
Výroba jaderné energie v TWh _BAR_ […] _BAR_
Příjmy _BAR_
Prodej vyrobené energie _BAR_
Ostatní prodej _BAR_
Celkové příjmy _BAR_
Provozní náklady _BAR_
Náklady za palivo _BAR_
Osobní náklady _BAR_
Materiál a služby _BAR_
Kapitál zaúčtovaný do zisků a ztrát (P/L) _BAR_
Pokles ceny a amortizace _BAR_
Celkové provozní náklady _BAR_
Provozní zisk/(ztráty) _BAR_
Příspěvek z nových obchodních aktivit (New Business Activities – PBIT): _BAR_
AmerGen (před přehodnocením) _BAR_
Zisk před finančními odvody a před zdaněním _BAR_
Finanční odvody _BAR_
Revalorizace (netto) _BAR_
Čistý úrok a jiné finanční odvody _BAR_
Celkové finanční odvody _BAR_
Zisk před zdaněním _BAR_ 17 _BAR_ 171 _BAR_ 186 _BAR_ 336 _BAR_ 355 _BAR_
Menšinová účast (podíl v PBT) _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_
Zisk před zdaněním (a pojistné plnění HMG) _BAR_ 17 _BAR_ 171 _BAR_ 186 _BAR_ 336 _BAR_ 355 _BAR_
Změny v pojistném plnění HMG _BAR_ 0 _BAR_ –96 _BAR_ –133 _BAR_ –206 _BAR_ –156 _BAR_
Zisk před zdaněním (a mimořádné události) _BAR_ 17 _BAR_ 75 _BAR_ 53 _BAR_ 130 _BAR_ 199 _BAR_
Mimořádné události _BAR_ 4068 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ –40 _BAR_ 0 _BAR_
Zisk před zdaněním (po mimořádných událostech) _BAR_ 4085 _BAR_ 75 _BAR_ 53 _BAR_ 90 _BAR_ 199 _BAR_
Daň _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ 0 _BAR_ –26 _BAR_ –87 _BAR_
Zisk po zdanění a mimořádných událostech (Před zdaněním mimořádných událostí) _BAR_ 4085 _BAR_ 75 _BAR_ 53 _BAR_ 64 _BAR_ 112 _BAR_
(119) Tyto odhady ukazují, že zisk před zdaněním, menšinovou účastí, závazky vlády UK a mimořádnými událostmi se zvýší ze 17 milionů GBP v roce 2005 až na rozsah od 171 milionů GBP do 355 milionů GBP v následujících létech.
Mimořádné události v roce 2005 se týkají zahrnutí závazků vlády UK financovat závazky vyplývající z jaderných aktivit podle opatření A do účetnictví.
(120) Zisk před zdaněním je výrazně snížen příspěvkem do NLF od roku 2005.
Avšak 65 % těchto příspěvků jsou toky hotovosti dostupné po zaplacení úroků z dluhu a nejsou splatné, pokud je tok hotovosti negativní nebo pokud jsou vyžadovány převody za účelem udržení cílové finanční rezervy.
(121) Analýza finančních předpokladů společnosti BE demonstruje, že v případě nového seznamu se očekává restrukturalizované obchodování, které má vytvořit zisk a peněžní tok pro uspokojení požadavků různých akcionářů, a že jsou očekávány významné příspěvky vedoucí ke zrušení smluvně nepodchycených závazků a závazků na vyřazení z provozu ještě před jakýmkoliv odvodem akcionářům.
3. Důvody pro zahájení řízení
(122) Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že plán restrukturalizace poskytnul selektivní konkurenční výhodu společnosti BE v sektoru, ve kterém dochází uvnitř Společenství k obchodu.
Opatření A a G se přímo týkají rozpočtů ústředních nebo místních orgánů Spojeného království, a tedy státních zdrojů.
Jsou tedy státní podporou ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy. Je také možné, že i opatření B, a, přinejmenším částečně, opatření C se týkají státních zdrojů z důvodu, že veřejně vlastněná společnost BNFL se nebude chovat jako soukromý investor působící v tržním ekonomickém hospodářství.
Proto se zdá, že tato opatření také představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
(123) Komise analyzovala podporu ve smyslu obecných pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [16] (dále jen "pokyny").
(124) Tato analýza zvýšila následující pochybnosti o kompatibilitě podpory se společným trhem:
(125) Komise měla pochybnosti o tom, zda plán může vyústit v obnovení životaschopnosti BE v rozumném časovém období.
Některá opatření mají skutečně velmi dlouhé časové rozpětí (nejméně do roku 2086).
Dále se zdá, že zlepšení pozice BE může nastat spíše jen díky externí podpoře, schválené vládou a hlavními věřiteli, než po vnitřní fyzické restrukturalizaci.
Kromě toho, pokud by to byla státní podpora, opětovné jednání o cenách za dodávku paliva a za likvidaci vyhořelého paliva se společností BNFL může být považováno za dlouhodobou operační podporu jaderných elektráren, což by bylo nekompatibilní s požadavkem, že BE musí po restrukturalizaci čelit tržním podmínkám vlastními silami, na základě zásady "znečišťovatel platí".
(126) Komise měla pochybnosti o tom, zda podpora může být autorizována bez jakýchkoliv kompenzačních opatření, navržených za účelem kompenzace účinků podpory na konkurenci.
V tomto ohledu Komise uznala, že na relevantním trhu neexistuje žádná nebo jen velice malá nadbytečná kapacita.
Komise se však domnívala, že, s ohledem na velice konkurenční povahu tohoto trhu a na vysoký objem podpory by bylo třeba přijmout nějaký druh kompenzačních opatření, aby podpora byla kompatibilní, i když takové kompenzační opatření neobsahuje nevratné uzavření elektráren.
(127) Komise měla pochybnosti o tom, zda podpora byla omezena na nutné minimum.
V tomto ohledu Komise vzala na vědomí, že plán stanovil mechanismus, kterým by se BE mohla podílet na nákladech na restrukturalizaci formou procentního podílu ze svých volných peněžních toků.
Avšak zejména vzhledem k velké nejistotě o objemu poskytované podpory nebyla Komise schopna posoudit, zda tato podpora byla omezena na minimum.
(128) S ohledem na předcházející úvahy učinila Komise závěr, že existují pochybnosti o tom, zda plán restrukturalizace splňuje kritéria uvedená v zásadách a zda poskytnutá podpora a podpora, která má být ještě poskytnuta vládou UK společnosti BE, může být považována za kompatibilní se společným trhem.
Komise se proto rozhodla zahájit postup podle čl. 88 odst.
(129) Ve stejném rozhodnutí Komise také dodala, že rozhodnutí zahájit řízení bylo přijato, aniž by byla dotčena Smlouva o Euratomu.
Některá opatření, zejména opatření A a B, musí být posuzována z hlediska cílů Smlouvy o Euratomu.
Proto Komise požádala Spojené království, aby poskytlo všechny informace, které by mohly pomoci posoudit opatření, především opatření A a B, ve smyslu cílů Smlouvy o Euratomu.
III. PŘIPOMÍNKY OD ZAINTERESOVANÝCH STRAN
(130) Po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení a ve stanoveném termínu uvedeném v tomto rozhodnutí obdržela Komise připomínky od 20 třetích stran, včetně samotné BE.
Tyto připomínky mohou být shrnuty takto:
Společnost British Energy plc (BE)
(131) BE zdůrazňuje, že případ je neobvyklý díky způsobu, jak se chová trh s elektrickou energií a díky ekonomické struktuře jaderných elektráren.
Příspěvek společnosti BE k plánu restrukturalizace
(132) BE zdůrazňuje skutečnost, že náklady z minulosti představující závazky vyplývající z jaderných aktivit společnosti BE už nemohou být společností BE dále plněny při tak významném poklesu cen elektrické energie, jaký nastal ve Spojeném království.
V rámci plánu restrukturalizace se také požaduje, aby BE významně přispívala k nákladům z minulosti.
S ohledem na náklady na vyřazení z provozu a na jiné závazky vyplývající z jaderných aktivit nepokryté novými smlouvami s BNFL bude příspěvek prováděn přes NDF/NLF.
Další opatření týkající se BE a jejích investorů obsahuje prodej aktiv společnosti BE v severní Americe, ztrátu akcionářů z celé jejich investice, vyrovnání se s dřívějšími investory a také vydání nových dluhopisů.
Doba trvání plánu
(133) BE zdůrazňuje, že jednorázová platba pro příjemce by nebyla realizovatelná, především z toho důvodu, že některé z těchto nákladů vzniknou ve velmi vzdálené budoucnosti.
Odmítnutí plánu restrukturalizace BE kvůli tomu, že by byla jednou provždy zbavena určitých definovaných, i když v současnosti nekvantifikovatelných závazků, by vytvořilo precedens proti schválení podpory na restrukturalizaci, která byla vynucena existencí nákladů z minulosti.
Stabilizační dohody s BNFL a jinými významnými věřiteli
(134) BE je toho názoru, že není možno vyvozovat závěry z porovnání dohod se soukromými věřiteli.
Zejména v případě BNFL by byla ohrožena důležitá část její hlavní činnosti a snad i její životaschopnost, pokud by elektrárny společnosti BE nebyly životaschopné.
Nové smlouvy s BNFL
(135) BE zdůrazňuje, že BNFL zastává extrémně neoblomné stanovisko, které mohlo být případně změněno pouze obavami, že BE by jinak byla nesolventní.
O podmínkách, které byly dohodnuty, se BE domnívá, že byly z obchodního hlediska minimální, pokud mají zajistit odolnost po restrukturalizaci.
Podle BE Komise možná neporozuměla komerční podstatě nových smluv s BNFL v důsledku nepochopení faktů a zejména jejich chronologie.
BE připojila ke svému vyjádření přílohu, která zdůvodňuje, proč se společnost domnívá, že ceny podle nových smluv pro ni nejsou nijak zvlášť příznivé.
Obnovení životaschopnosti
(136) BE připomíná, že problém, který má plán restrukturalizace řešit, spočívá především v tom, že po výrazném snížení velkoobchodních cen elektrické energie už BE nemůže déle udržet "„náklady z minulosti".
Podle BE plán restrukturalizace tento problém dostatečně řeší.
Dopady podpory na konkurenci
(137) Ohledně dopadu balíčku podpory na konkurenci argumentuje BE tím, že z důvodu mnohem nižších krátkodobých mezních nákladů (SRMC) jaderných elektráren společnosti BE než ostatních dodavatelů elektrické energie pro pokrytí základního výkonu jaderné elektrárny BE většinou musí být v provozu.
Avšak přesná úroveň SRMC společnosti BE není relevantní pro stanovení ceny elektrické energie, která odráží vyšší SRMC marginálních dodavatelů.
(138) BE vysvětluje, že jaderné elektrárny jsou technicky a ekonomicky nepružné a že provoz těchto elektráren pro účely jiné než výrobu elektrické energie pro pokrytí základního výkonu není ekonomický.
Co se týče dané obchodní strategie, vysvětluje BE, že ekonomika výroby jaderné elektrické energie má tendenci vést BE směrem k prodeji svého výstupu na dlouhodobější trhy.
(139) Z pohledu BE neexistuje v oblasti výroby elektrické energie ve Velké Británii nadbytečná kapacita.
Co se týče příslušných kompenzačních opatření, argumentuje BE tím, že požadavek na předčasné uzavření některé její jaderné elektrárny by byl ekonomicky neefektivní, protože účelem balíčku podpory je zachovat jadernou kapacitu BE, která má, pokud jde o výrobu elektrické energie s minimálními náklady, kterým se lze vyhnout, nákladově nejefektivnější produkci na britském trhu.
Kromě toho by to zasáhlo do snahy vlády UK o uplatnění její kompetentnosti v oblasti zdrojů pro dodávku energie ve Spojeném království a došlo by ke zvýšení emise ekologicky škodlivých plynů do atmosféry.
Společnost British Nuclear Fuels plc - BNFL
(140) BNFL je společnost ve vlastnictví státu, podnikající v jaderném sektoru.
Společnosti BE dodává a regeneruje nebo skladuje její jaderné palivo pro reaktory typu AGR.
Kromě svých aktivit v oblasti palivového cyklu společnost BNFL také provozuje některé jaderné elektrárny Magnox a je aktivní i jako projektant jaderných elektráren.
(141) Připomínky BNFL se zaměřují na otázky existence podpory pro společnost BE v opatřeních B a C. BNFL uvádí, že všechny intervence společnosti BNFL do plánu restrukturalizace BE byly provedeny na principu tržně jednajícího soukromého investora, a proto neobsahují prvky podpory.
Jednání, která vedla k revidovaným dohodám (opatření B)
(142) BNFL vysvětluje, že společnost na doporučení svých finančních poradců (NM Rothschild & Sons Limited – "Rothschild") již v dubnu roku 2002 usoudila, že "řádný balíček pro záchranu" pro ni bude výhodnější než to, aby se společnost BE stala nesolventní, což by přivedlo společnost BNFL jako největšího věřitele společnosti BE do velice zranitelné pozice z důvodu nedostatku zabezpečení a slabé právní pozice.
BNFL dodává, že její předsednictvo však souhlasilo s restrukturalizací stávajících smluv s BE za podmínky, že BE nebude udržována solventní za každou cenu a že jakýkoliv balíček navržený společnosti BE bude znamenat vzhledem k jejímu vlastnímu rozvahovému deficitu komerční výhody pro BNFL.
(143) BNFL uvádí podrobnosti o každém z postupných návrhů a protinávrhů, a názor poradců Rothschild na tyto návrhy.
BNFL také velice podrobně vysvětluje chronologii a obsah rozhovorů, které proběhly mezi BE a BNFL, což ukazuje, že BNFL sama vyjádřila svoji vůli pomoci BE ještě před tím, než se BE obrátila na vládu UK, avšak pochopila, že to nebude možné bez globálního plánu restrukturalizace.
Rozhovory byly zahájeny již v březnu roku 2000, když BE poprvé požádala – bez úspěchu – o aplikaci článku o nesnázích, obsaženého ve smlouvách.
Nové rozhovory byly zahájeny během roku 2002.
(144) BNFL také zdůrazňuje, že se to neprojevilo v rozhovorech mezi BE a vládou UK.
Na základě analýzy svých nezávislých právních a finančních poradců BNFL usoudila, že další pokračování se solventní restrukturalizací je její nejlepší komerční zájem a dne 28. listopadu 2002 uzavřela s BE dohodu o konečných podmínkách.
Teprve až po uzavření této dohody o konečných podmínkách s BE se BNFL dověděla o přesných podrobnostech účasti UK.
(145) Z porovnání dohody o podmínkách ze dne 3. září a dohody o konečných podmínkách, které provedla BNFL, vyplývá, že existuje významná podoba mezi těmito dvěma dohodami a že konečný výstup byl významně bližší výchozí pozici BNFL než pozici BE.
Porovnání důsledků restrukturalizace solventnosti BE oproti nesolventnosti BE pro BNFL
(146) BNFL uvádí podrobnosti o svém odhadu komerčního přínosu restrukturalizace solventnosti pro sebe v porovnání k nesolventnosti BE, který je založen na analýze provedené finančními a právními poradci.
V případě nesolventnosti BE byla identifikována významná rizika pro BNFL, zejména z důvodu, že BE měla velká nezdokumentovaná vnitropodniková salda půjček mezi různými společnostmi skupiny BE a že smluvní dohody BNFL se společností BE byly v mnoha směrech unikátní a z předcházejících platebních neschopností nebylo možno vyvodit žádný precedens.
Kromě toho by vláda UK jako jediný věřitel, který měl prospěch z bezpečnosti jaderných elektráren BE, měla hlavní roli při vzniku nesolventnosti.
Avšak BNFL netušila, jaké kroky by vláda UK během případných jednání o nesolventnosti zvolila.
(147) I když by se dalo čekat, že BNFL jako klíčový dodavatel společnosti BE mohla být v případě nesolventnosti BE v silné vyjednávací pozici, byly její možnosti vyjádřit přesvědčivé vyhrůžky o zastavení dodávky zboží a služeb pro BE oslabeny mnoha faktory.
BNFL zejména uvádí, že jakožto největší samostatný věřitel BE by utrpěla největší finanční ztráty, pokud by při uskutečnění takové hrozby byly jaderné elektrárny společnosti BE uzavřeny.
Dále je nejisté, zda je možno zákonně ukončit smlouvy a vrátit společnosti BE vyhořelé palivo a odpady, které již byly přijaty, protože by to nepovolovala legislativa UK o jaderné bezpečnosti.
Konečně, BNFL jako jaderná servisní organizace, nesoucí svou zodpovědnost, musí pokračovat v poskytování služeb společnosti BE v takovém rozsahu, aby to, že je poskytovat přestane, nezpůsobilo nebezpečí nebo aby nebyla považována za nebezpečnou pro třetí strany.
(148) Analýza BNFL o nesolventnosti BE se zaměřila na tři možné výsledky, konkrétně na uzavření jaderných elektráren společnosti BE, které by vedlo k minimálnímu odškodnění, převzetí jaderných elektráren společnosti BE do vlastnictví BNFL a tím převzetí všech jaderných závazků společnosti BE, což je velice rizikové a nezajímavé, a převzetí do vlastnictví vládou UK a požádání stávajících věřitelů o akceptování významného snížení hodnoty.
(149) Z tohoto důvodu se zdá, že navrhovaná restrukturalizace solventnosti je komerčně více zajímavá, protože snižuje závislost BNFL na BE a nabízí vyšší a jistější tok příjmů pro BNFL než její nesolventnost.
Na BNFL je tedy třeba nahlížet, jako by konala stejně jako kterýkoliv jiný soukromý věřitel.
Porovnání s pozicí jiných věřitelů
(150) BNFL na závěr porovnala výnos jiných hlavních věřitelů se svým vlastním výnosem, aby bylo zaručeno, že dané podmínky jsou pro BNFL rozumným obchodem.
Aby ochránila svou pozici v budoucnu, prosadila BNFL, aby byl do dohody o konečných podmínkách zahrnut také článek umožňující stažení navrhované koncese v případě, že by jinému věřiteli byly nabídnuty výhodnější podmínky než BNFL.
Jakmile byly stanoveny podrobné podmínky, které si dohodla BE s jinými hlavními věřiteli, aktualizovala společnost Rothschild svou analýzu a ta potvrdila, že ujednání společnosti BNFL se nezdají být horší než ujednání jiných hlavních věřitelů.
Dále žádné z upravených smluvních ujednání nevstoupí v platnost, pokud nedojde k restrukturalizaci a jejímu ukončení.
Stabilizační dohody uzavřené mezi BNFL a BE
(151) BNFL v souvislosti s opatřením C uvádí, že si, s pomocí společnosti Rothschild, ověřila, že nepovolila větší úlevy při stabilizaci dluhů než jiní významní věřitelé.
Když BNFL zjistila, že jiní věřitelé získali v rámci stabilizačních dohod výhodnější podmínky než BNFL (i když pozice BNFL nebyla přímo srovnatelná s jinými hlavními věřiteli společnosti BE), zvažovala, zda má vyvolat nová jednání a požadovat úroky.
Došla k závěru, že je nepravděpodobné, že by BE mohla během období stabilizace platit úroky společnosti BNFL a vytvořit dostatečný přebytek hotovosti, který by umožnil pokračování restrukturalizace solventnosti.
A i přes svou pozici v rámci stabilizačních dohod dosáhne BNFL lepší celkové návratnosti, pokud bude restrukturalizace solventnosti pokračovat.
Vztah mezi BNFL a vládou UK
(152) BNFL uvádí, že její rozhodnutí uzavřít dohody s BE bylo nezávislé rozhodnutí společnosti BNFL a nebylo přijato v žádné souvislosti s vládou UK.
Skutečnost, že BNFL je státní společnost, není postačující k tomu, aby bylo možno uvažovat tak, že rozhodnutí BNFL lze přisuzovat vládě UK.
Ačkoliv vláda UK je jediným akcionářem společnosti BNFL, je BNFL nezávislá na vládě UK s ohledem na každodenní obchodní činnost a požaduje se, aby působila na obchodním základě.
BNFL předkládá dokument, ve kterém svůj právní status vysvětluje. BNFL dodává, že během jednání s BE informovala svého akcionáře (DTI) o svých rozhovorech s BE.
Popisuje to jako typickou komerční situaci v případě, že společnost má akcionáře s výlučnou kontrolou.
DTI oznámila společnosti BNFL, že by schválila pouze revidované (na základě společných dohod BNFL s DTI) úmluvy se společností BE, které by byly pro BNFL postaveny na komerčním základu.
Greenpeace
(153) Společnost Greenpeace Limited je odnož společnosti Greenpeace International, působící v UK. Dvě hlavní oblasti, ve kterých provádí svou kampaň, jsou ukončení využívání jaderné energie a podpora využívání čistých a obnovitelných zdrojů energie ve Spojeném království.
Opatření A
(154) Greenpeace uvádí, že omezením příspěvku BE na financování jaderných závazků představuje opatření A neomluvitelnou provozní podporu společnosti BE a/nebo akcionářů BE jako prostředek pro zvýšení atraktivity BE na trhu pro investory.
Opatření B
(155) Podle vyjádření Greenpeace představují opatření B a C neomluvitelnou provozní podporu, protože udělují průběžnou podporu společnosti BNFL, jež působí nebo může být považována jako by působila jako stát nebo na příkaz státu za okolností, kdy:
a) BNFL je churavějící podnik, který přežívá pouze díky státní podpoře;
b) BNFL byla součástí jednání v rámci tripartity s vládou a se společností BE, která vedla k formulaci plánu restrukturalizace BE, ihned poté, kdy BNFL sama odmítla změnit podmínky svých smluv s BE; Greenpeace proto požádala Komisi, aby požádala BNFL o předložení kopií vnitřních dokumentů BNFL, aby bylo zřejmé, zda BNFL byla zasvěcená do diskusí společnosti BE s vládou UK;
c) úmluvám v každém případě chybí pravý komerční charakter; podle Greenpeace smlouvy BNFL se společností BE od začátku nejsou a nebyly komerčními úmluvami a vypadají spíše jako umělý nástroj, vytvořený proto, aby se BNFL poskytnul zaručený přísun příjmů; balíček podpory na restrukturalizaci dále pokračuje v přísunu těchto příjmů pro BNFL;
d) znovu dohodnuté podmínky pro stanovení cen neodráží aktuální náklady spojené s poskytovanými službami, avšak jsou vázány na velkoobchodní ceny; protože výhoda udělená smlouvami je průběžná a podle časově neohraničené úmluvy podpora představuje dlouhodobou podporu společnosti BE a ne jednorázovou výhodu určenou pro obnovení životaschopnosti této společnosti; výhoda je proto "provozní" a nejedná se o "podporu na restrukturalizaci" a nemůže být kompatibilní se společným trhem.
Kompatibilita podpory
(156) Greenpeace podporuje všechny pochybnosti Komise a usuzuje, že podpora není kompatibilní se Smlouvou o ES.
Zdůrazňuje zejména to, že podpora na restrukturalizaci by neměla dopady pouze na stávající operátory, ale odstrašila by také nové konkurenty od vstupu na trh, protože jiným účastníkům a novým soutěžícím by bylo zabráněno v rozvoji jejich vlastní výkonnosti.
Podporovaní jaderní operátoři by dále byli v rozporu s deklarací vlády o různorodosti zdrojů energie, včetně obnovitelných zdrojů.
(157) Pokud se jedná o nadbytečnou kapacitu, je Greenpeace toho názoru, že "plánovací rozsah", použitý národní sítí pro plánování potřeby výroby elektrické energie v budoucnosti za účelem udržení bezpečné kapacity, nedává vhodné údaje pro odhad toho, zda na trhu existuje nadbytečná kapacita.
Podle Greenpeace je pravděpodobné, že na relevantním trhu již existuje významná strukturální nadbytečná kapacita a že se bude zvyšovat.
(158) Greenpeace pochybuje o tom, že uzavření některých elektráren společnosti BE by bylo pro daňové poplatníky dražší, protože schopnost BE přispívat k úhradám splátek za své současné závazky je nejistá.
Greenpeace dodává, že v krátkodobé perspektivě není důvod věřit tomu, že Spojené království by nebylo schopno dosáhnout cílů vyplývajících z protokolu z Kjóta.
(159) Greenpeace uvádí, že podle jejích zpráv je praktické i bezpečné okamžitě nebo postupně uzavřít jaderné elektrárny.
Greenpeace usuzuje, že částečné nebo postupné uzavření elektráren společnosti BE nebo může mít ten důsledek, že bude požadován menší objem podpory.
Použitelná smlouva
(160) Greenpeace je toho názoru, že Smlouva o Euratomu předem nevylučuje analýzu státní podpory podle Smlouvy o ES.
Při absenci oborových pravidel ve Smlouvě o Euratomu, použitelných pro podporu poskytnutou jadernému průmyslu, se tedy použijí ustanovení o státní podpoře zakotvená ve Smlouvě o EU.
Greenpeace cituje spojené věci 188 a 190/80, Francie a další v. Komise [17].
Greenpeace dále tvrdí, že opatření podpory se vztahují k věcem, které mohou být regulovány Smlouvou o Euratomu pouze v rozsahu, kdy se týkají aspektů bezpečnosti jaderných instalací v oblasti vyřazení z provozu.
Greenpeace uvádí, že příslušná opatření nejsou nutná pro dosažení stanovených cílů a že pokračující provozní podpora jakéhokoliv druhu nemůže být považována za nutnou pro zachování bezpečnosti za okolností, kdy existuje bezpečná, schůdná možnost postupného úplného nebo částečného uzavření elektrárny společnosti BE.
Podle Greenpeace by měla Komise brát ohled na pokyny Společenství pro poskytování státní podpory na ochranu životního prostředí [18]
Powergen
(161) Společnost Powergen je jedním z největších hráčů v sektoru elektrické energie v Anglii a Walesu.
Má 11 % podíl na kapacitě výroby elektrické energie (BE má 14 %) a zajišťuje významnou dodávku velkým průmyslovým a komerčním zákazníkům a také malým a středním podnikům a obyvatelstvu.
Je ve vlastnictví společnosti E-ON.
(162) Společnost Powergen je proti balíčku pro podporu.
Uvádí, že podpora umožní společnosti BE pokračovat v provozování jejích jaderných elektráren, které by se jinak uzavřely.
Z tohoto pohledu Powergen zpochybňuje názor orgánů UK, že elektrárny by byly v každém případě v provozu.
Powergen se obává, že podpora by společnosti BE umožnila nabízet uměle nízké ceny za účelem zvýšit podíl na trhu dodávek velkým zákazníkům a vstoupit do obchodování s dodávkami pro domácnosti.
BE by také mohla být schopna financovat investice pro výrobu nejaderné elektrické energie.
(163) Ohledně kompenzačních opatření si Powergen přeje, aby s ním byla konzultována všechna kompenzační opatření, která by se mohla uskutečnit, a navrhuje tři možná opatření:
(164) Zaprvé přistoupit na uzavření jaderného reaktoru v Dungeness B do dubna roku 2004.
Podle společnosti Powergen by, pokud by toto uzavření bylo oznámeno v dostatečném předstihu, byl poskytnut trhu čas pro vytvoření odpovídající kapacity pro udržení dostatečného rozpětí.
(165) Zadruhé omezit pomoc, zákazem interních subvencí mezi majetkem BE, který vytváří ztráty (elektrárny s reaktory typu AGR) a jinou obchodní činností BE, vytvořit obchodní činnosti BE pro výrobu a dodávku elektrické energie jako samostatné jednotky se samostatným účetnictvím, a zavést zvláštní dozor na využívání hotovosti společností BE, aby se zajistilo, že se nepřesměrují hotovostní platby státu na financování jaderných závazků na jiné účely.
Tato opatření mají zůstat v platnosti tak dlouho, dokud bude v platnosti plán restrukturalizace.
(166) Zatřetí zabránit narušení hospodářské soutěže na maloobchodním trhu s elektrickou energií zákazem společnosti BE prodávat pod cenou (cena za nákup energie na velkoobchodním trhu plus další náklady související s nákupem), omezit podíl dodávek společnosti BE průmyslovým a komerčním zákazníkům (uvádí se podíl 20 %) a zakázat vstup společnosti BE na nové maloobchodní trhy.
Tato opatření by měly zůstat v platnosti tak dlouho, dokud bude platit plán restrukturalizace a jejich účinek má být posouzen Komisí po 5 létech od jejich zavedení.
(167) Powergen ohledně obnovení životaschopnosti uvádí, že scénáře uvažované orgány UK pro prokázání budoucí životaschopnosti BE jsou příliš optimistické, zejména s ohledem na dostupnost elektráren společnosti BE v porovnání s minulými měřítky.
(168) Na závěr se Powergen domnívá, že "je zavedeno, že pravidla státní pomoci obsažená ve Smlouvě o ES se vztahují na jaderný průmysl, navzdory existenci Smlouvy o Euroatomu".
Společnost odkazuje na stejný případ z roku 1990 jako společnost Greenpeace.
InterGen
(169) Společnost InterGen je globální firma zabývající se výrobou elektrické energie a má svoje aktivity na všech kontinentech.
Její podíl na kapacitě výroby elektrické energie v Anglii a Walesu je 2 %, se dvěma elektrárnami v provozu a jednou ve výstavbě (BE má 14 %).
Většinu své elektrické energie prodává na velkoobchodní trh a část z toho prodává formou dlouhodobých smluv.
Společnost je také aktivní na trhu s prodejem plynu.
Jejím společným vlastníkem jsou firmy Shell a Bechtel.
(170) Společnost InterGen uvádí, že ve Spojeném království existuje jistota dodávky, a že jaderná bezpečnost může být řízena správcem společnosti.
Společnost upozorňuje Komisi na skutečnost, že podpora pro společnost BE poškozovala a poškozuje InterGen, a na skutečnost, že ostatní konkurenti InterGen, jako Teeside Power Limited, kteří jsou mezi věřiteli společnosti BE, jsou ve srovnání s InterGen plánem restrukturalizace zvýhodněni.
InterGen uvádí, že pokud by Komise podporu schválila, společnost a její přidružené společnosti by měly obdržet kompenzaci za utrpěné škody.
První třetí strana, která si přála zůstat v anonymitě
(171) Tato třetí strana uvádí, že dřívější tiskové zprávy před restrukturalizací BE navrhují cenu za regeneraci ve výši přibližně 1000 GBP/kg těžkého kovu (HM).
Po restrukturalizaci BE byla mezi BNFL a BE dohodnuta cena přibližně 150 GBP/kg HM, což je o 85 % méně, než bylo v původní dohodě.
Třetí strana dodává, že původní smlouvy o regeneraci mezi BNFL a BE stanovovaly ceny jako cenu za náklady plus přidanou hodnotu, což znamená, že odběratelé základního výkonu mohou v rámci smlouvy získat regeneraci pouze pokud akceptují (poměrně) předpoklad plných nákladů na regeneraci plus zisk.
Oproti těmto úvahám stojí to, že pokud náklady na regeneraci dohodnuté s odběrateli základního výkonu pokrývají náklady pouze do ceny ve výši 1000 GBP/kg HM, znamená to, že nové ceny, nyní dohodnuté s BE, se v žádném případě nemohou blížit cenám na pokrytí nákladů.
Dokonce i v případě nových smluv se ceny rovnají částce 1000 GBP/kg HM (ceny platné v roce 2003).
(172) Třetí strana usuzuje, že tyto ceny ukazují na fakt, že BNFL se při svých jednáních s BE nechovala jako soukromý investor v tržní ekonomice, pokud by však BNFL nechtěla uplatnit tyto výhodné podmínky i na jiné zákazníky.
Drax Power Limited
(173) Společnost Drax je největší výrobce elektrické energie v uhelných elektrárnách v západní Evropě.
Dříve byla součástí korporace AES Corporation, což je energetická skupina založená USA s podílem na výrobě, distribuci a dodávce elektrické energie po celém světě.
Dne 5. srpna AES Corporation postoupila správu společnosti Drax jejím věřitelům.
Dne 30. srpna 2003 oznámila společnost Drax, že uzavřela exkluzivní smlouvu se společností International Power plc o spoluúčasti na restrukturalizaci společnosti Drax.
(174) Podle společnosti DRAX jsou opatření státní podporou ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. DRAX souhlasí s tím, že opatření D, E a F státní podporou nejsou.
DRAX je toho názoru, že lze těžko odhadnout objem podpory. Ohledně opatření A se DRAX domnívá, že celkový objem může být výrazně vyšší než se v současné době předpokládá, zejména z důvodu, že nejsou ve Spojeném království zmapovány závazky na vyřazení z provozu a že je nepravděpodobné, že BE bude přispívat na náklady spojené s jadernými závazky.
Vláda UK vždy zůstane zodpovědná za konečné závazky a za závazky na vyřazení z provozu. Vláda UK nikdy nenechá společnost BE padnout.
DRAX je toho názoru, že samotný odklad platby daní musí být chápán jako podpora.
Opatření B a C
(175) Ohledně nových jednání o smlouvách BNFL se DRAX domnívá, že žádný soukromý investor by se nikdy nedohodnul na takovýchto nekomerčních podmínkách, připouštějících významné ztráty v současnosti i v budoucnosti, nehledě na článek o nesnázích a na skutečnost, že BE je největší zákazník BNFL.
Je jasné, že nová jednání výrazně znevýhodňují pozici BNFL.
To povede ke snížení fixních ročních plateb podle smluv o dodávce paliva o 5 milionů GBP až 20 milionů GBP za rok.
Tento názor potvrzuje zpráva o účetnictví BNFL za rok 2004.
Kromě toho se zdá, že i kdyby BE byla pod nucenou správou, její elektrárny by nadále zůstaly v provozu a měly by stejnou potřebu dodávky paliva a služeb na provoz, zpracování a likvidaci paliva po jeho použití.
Otázkou je, zda by administrátor byl schopen získat tyto podmínky od BNFL.
Kromě toho by BNFL mohla provádět jiné obchodní činnosti, pokud by její obchod s BE byl omezen.
BNFL není organizována na tržním principu.
Proto je opatření B státní podporou.
(176) Společnost DRAX je toho názoru, že stabilizační dohoda s BNFL zahrnutá do opatření C také tvoří státní podporu, protože BNFL nedostane během stabilizačního období na rozdíl od jiných zúčastněných věřitelů úrok.
Kompatibilita opatření na podporu
(177) Společnost Drax dále komentovala kompatibilitu balíčku pro podporu.
DRAX nezpochybňuje skutečnost, že BE je podnik v obtížích.
Je však toho názoru, že nezajištěná pozice BE byla způsobena pouze nezvyklým rozhodnutím části jejího managementu o prodeji maloobchodního prodeje.
Kromě toho mohla BE zredukovat svoje náklady uzavřením některých nebo všech svých elektráren, protože je mnohem dražší provozovat některé jaderné elektrárny, než tyto elektrárny přechodně uzavřít.
Obnovení životaschopnosti
(178) Ohledně obnovení životaschopnosti je společnost DRAX toho názoru, že navrhovaný plán ve skutečnosti není plán restrukturalizace.
Kromě toho BE je a vždy bude oproti svým konkurentům v odlišné pozici.
Bude pokračovat ve výrobě elektrické energie a v jejím prodeji na trhu za jakoukoliv cenu a bude trvale uplatňovat tlak na snížení ceny na úkor všech ostatních konkurentů.
(179) DRAX má námitky proti použití krátkodobých mezních nákladů vládou UK jako vhodného opatření pro životaschopnost BE.
Restrukturalizace zbavuje BE závazků za hlavní náklady výrobce jaderné elektrické energie.
Rozhodnutí společnosti o tom, zda vstoupí nebo nevstoupí na dílčí trh nebo zda vůbec bude pokračovat v soutěži na tomto trhu, bude založeno na tom, zda může, během rozumného období, pokrýt svoje průměrné náklady plus vytvořit rozumný zisk svých investic.
To není případ BE, která byla zbavena veškerého komerčního rizika.
Doba trvání podpory
(180) Ohledně doby trvání podpory je DRAX toho názoru, že financování nejednoznačných závazků tak daleko do budoucnosti není kompatibilní s pokyny.
Společnost také argumentuje tím, že pokračující provozní podpora nemůže být považována za podporu omezenou na nezbytné minimum.
Dále DRAX ohledně vlastního příspěvku BE uvádí, že existuje nejistota o příjmech z prodeje majetku a že příspěvek BE pro NLF se odvozuje z podporovaného finančního toku, který však nemůže být brán v úvahu.
Narušení hospodářské soutěže
(181) Ohledně otázky nadbytečné kapacity a kompenzace věřitelů DRAX poznamenává, že rozpětí kapacity ve výši 20 % citované v rozhodnutí o zahájení řízení se týká pouze potřeby v období zimních špiček.
Podle NGC činí přebytek kapacity nad průměrnou zimní špičkovou spotřebou 20,3 %.
Podle společnosti DRAX by racionálním přístupem ke každému provozovateli společnosti BE bylo uzavření poměrné části jeho kapacity během letních měsíců.
To by přineslo čisté úspory.
(182) Společnost DRAX se domnívá, že existuje řada kompenzačních opatření a/nebo doplňků k plánu restrukturalizace, které by nějakým způsobem zajistily, že restrukturalizace bude v souladu s pokyny a že nabídly by kompenzace pro konkurenty, kterým nebyla poskytnuta žádná podpora.
DRAX navrhuje toto:
a) Odstranění společnosti BE z konkurenčního trhu vytvořením systému povinného nákupu jaderné energie za pevnou cenu, která by se blížila obnovitelným závazkům.
BE nemůže být nikdy řádně restrukturována tak, aby mohla soutěžit za stejných podmínek s ostatními účastníky na trhu, kterým nebyla poskytnuta žádná podpora.
Nejlepším řešením v případě, kdy výroba elektrické energie společností BE nemůže být odstraněna z trhu, je oddělení výstupu BE od konkurenčního trhu.
Cena vyráběné jaderné elektrické energie by musela být regulována a mohla by se stanovit podle kapitálových nákladů a podle jiných tradičních parametrů pro regulaci ceny.
To by splnilo zájmy vlády UK v oblasti zaručení dodávky a jaderné bezpečnosti a nedocházelo by k žádnému narušení hospodářské soutěže.
b) Zredukování podmínek a nové vyrovnání rizik smluv BNFL ve prospěch BNFL.
c) Odebrání elektrárny v Eggboroug.
d) Zákaz akvizicí v budoucnu nebo působení jako vůdce na trhu.
e) Získání závazku vlády UK o uplatnění principu "jednou a dost".
Vztah mezi Smlouvou o Euratomu a Smlouvou o ES
(183) Společnost DRAX také komentovala vztah ke Smlouvě o Euratomu. DRAX je toho názoru, že Smlouvy o Euratomu a o ES se spíše doplňují, než aby byly v konfliktu.
Další zainteresované strany
(184) Svoje komentáře předložili také Odborová organizace pro bezpečnou jadernou energii (v rámci Vyrovnané energetické politiky) – TUSNE [19], pan Robert Freer [20], asociace UK Chemical Industries Association ("CIA") [21], společnost John Hall Associates ("JHA") [22], skupina Energy Intensive Users Group ("EIUG") [23], společnosti Terra Nitrogen [24], Energywatch [25], Teollisuuden Voima Oy ("TVO") [26], National Grid Transco [27], Royal Academy of Engineering [28], Enfield Energy Centre Limited ("EECL") [29], energetické informační centrum Energy Information Centre Ltd ("EIC") [30], společnost Major Energy Users' Council Ltd ("MEUC") [31] a druhá třetí strana, která si přála zůstat v anonymitě.
(185) TUSNE, Robert Freer, CIA, JHA, EUIG, Terra Nitrogen, EIC a MEUC jsou společnosti zainteresované v zabezpečení dodávky ve Spojeném království a uvádí, že uzavření jaderných elektráren společnosti BE by způsobilo nebezpečí výpadků elektrického proudu a působilo by to proti zájmům spotřebitelů.
Některé společnosti také zdůrazňují, že odstranění jaderných elektráren společnosti BE by mohlo znamenat, že Spojené království by velice obtížně plnilo závazky vyplývající z protokolu z Kjóta, protože elektrárny se podílí na různorodosti dodávky elektrické energie.
Uvádí, že náklady na úpadek BE by vysoce převýšily cenu za restrukturalizaci této společnosti a že podpora je nutná.
(186) Anonymní třetí strana uvádí, že BE využívá státní podporu za účelem agresivního ovládnutí trhu za dumpingové ceny.
Cituje případy, kdy BE údajně navrhovala ceny o 10 až 15 % nižší než konkurence.
Uvádí, že taková nabídka je neudržitelná bez státních subvencí, a nemůže proto být označována jako opatření pro obnovení životaschopnosti společnosti.
(187) TVO uvádí, že z obtíží BE nemůže být vyvozováno to, že jaderná energie nemůže být na liberalizovaném trhu s elektrickou energií konkurenceschopná.
(188) National Grid Transco uvádí, že současné rozpětí kapacity v Anglii a Walesu je menší než se původně předpokládalo, a nemůže být považováno za strukturální nadbytečnou kapacitu.
National Grid Transco zmiňuje 20 % bezpečnostního rozpětí jako úroveň, jejíž překročení může být považováno za nadbytečnou kapacitu.
National Grid Transco předpokládá, že bezpečnostní rozpětí bude nejméně do roku 2006 v lepším případě menší než 20 %.
Pesimistické scénáře vidí bezpečnost vždy nižší než 20 %, dokonce blížící se hodnotě 8,5 % v roce 2009.
National Grid Transco usuzuje, že pokud by se jako kompenzační opatření požadovalo uzavření některé elektrárny, muselo by se o tom s účastníky trhu jednat v dostatečném předstihu (3–4 roky), aby se mohly přizpůsobit tržní podmínky.
(189) EECL uvádí, že výrobci elektrické energie (ne pouze BE) byli zasaženi nízkými velkoobchodními cenami elektrické energie ve Spojeném království.
EECL zpochybňuje názor orgánů UK, že SRMC musí být měřítkem pro stanovení účinku podpory na narušení hospodářské soutěže, protože tyto náklady neodráží střednědobou až dlouhodobou životaschopnost elektrárny.
EECL uvádí, že termínované tržní ceny jsou nejlepším indikátorem toho, že existuje strukturální nadbytečná kapacita na trhu.
IV. PŘIPOMÍNKY SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
Opatření G
(190) Orgány UK informovaly Komisi o tom, že místní daně byly nakonec uhrazeny s normálním úrokem.
Existence podpory v ústupcích BNFL vůči BE v opatřeních B a C
Opatření B
(191) Jako předběžný komentář argumentují orgány UK, že dokonce i v případě, kdy Komise vyvozuje, že opatření B obsahuje podporu, způsob, jakým byly smlouvy pojaty, zajišťuje, že každý následný prospěch, přechodně získaný společností BE, bude automaticky eliminován zúročením, pokud balíček na podporu nebude autorizován.
Nové smlouvy předpokládají, že nebudou mít trvalou platnost, pokud balíček na podporu nebude autorizován.
(192) Spojené království se také vyjadřuje ke kontrole soukromých investorů. Spojené království uvádí, že BNFL jednala stejným způsobem, jako by jednal kterýkoli soukromý subjekt.
Orgány UK argumentují zejména tím, že nelze tvrdit, že podmínky dohodnuté společností BNFL jsou velkorysejší než podmínky, které by za porovnatelných podmínek zaručil soukromý věřitel.
Spojené království uvádí, že je nutno provést analýzu toho, zda BNFL při jednáních o svých smlouvách jednala podobným způsobem jako soukromí věřitelé, jak definoval Soudní dvůr ve svém rozsudku ve věci DM Transport [32].
(193) Spojené království argumentuje tím, že se zdá, že Komise nepochopila spád událostí.
Podle orgánů UK se společnost BNFL nebránila vyvolání článku o nesnázích, avšak oproti přesvědčení Komise vyjádřila svoji vůli zvážit možné dodatky ke stávajícím smlouvám ještě před oznámením, že BE zahájila jednání s vládou UK.
Po rozhovorech s BE se však ukázalo, že pro vyřešení finančních problémů BE nebude možno učinit žádnou komerční nabídku, kterou by BNFL jako jediná mohla učinit za rozumných podmínek.
Zpracování širšího plánu restrukturalizace umožnilo zahájit nová jednání mezi BE a BNFL a bylo dosaženo dohody o podmínkách, které byly velice podobné původní nabídce společnosti BNFL.
Spojené království usuzuje, že akce BNFL jsou konzistentní s akcemi soukromého věřitele.
(194) Spojené království dodává, že společnost BNFL, jako jediný zbývající komerční poskytovatel služeb v oblasti cyklů jaderného paliva v UK, by byla obzvláště silně ovlivněna nesolventností BE; neměla by bezprostřední tok příjmů na zabezpečení uložení nebo recyklace velkých množství paliva z reaktorů typu AGR, které je této společnosti dodáváno a také by měla omezené vyhlídky na oživení z důvodu nesolventnosti.
Musela by vyvolat nová jednání s likvidátorem nebo s vládou o nové dohodě o likvidaci vyhořelého paliva s vysokou nejistotou o výši svých průběžných příjmů.
Spojené království uvádí, že pokud by stejnému riziku, narušení systému a nejistotě čelil soukromý věřitel, potom by se určitě snažil být účasten na restrukturalizaci, která by určitě obsahovala i nová jednání o smlouvách s BE se záměrem maximalizovat celkové příjmy a zajistit obnovení životaschopnosti BE.
(195) Spojené království dále uvádí, že skutečnost, že BNFL je společnost ve vlastnictví státu, neznamená, že akce BNFL byly v konečném důsledku nějakým způsobem méně komerční.
Sděluje, že BNFL je veřejná akciová společnost, zaregistrovaná v obchodním rejstříku v roce 1985.
BNFL má představenstvo složené z vedoucích pracovníků zainteresovaných na jejích komerčních aktivitách a nevýkonných ředitelů se zkušeností z jiných aktivit v privátním sektoru.
Představenstvo BNFL má povinnost jednat nezávisle v zájmu společnosti.
Spojené království dodává, že vláda UK neintervenuje na rozhodnutí BNFL v tom smyslu, aby na společnost vyvíjela nátlak jednat jinak než komerčně.
(196) Nakonec Spojené království předložilo analýzu požadavků věřitelů a částky, u kterých byl dohodnut kompromis v rámci balíčku na restrukturalizaci.
(197) Orgány UK usuzují, že opatření B nemůže být považováno za opatření obsahující státní podporu.
Opatření C
(198) Spojené království uvádí, že mnoho stejných argumentů, uvedených 191 až 197 v souvislosti s opatřením B, lze stejně aplikovat i na opatření C. Spojené království argumentuje zejména tím, že je nutné nahlížet na akce BNFL v kontextu její výjimečné pozice hlavního věřitele společnosti BE, a na společnost BE jako největšího zákazníka společnosti BNFL.
Vzhledem k průběžnému dlouhodobému obchodnímu vztahu mezi oběma společnostmi a k objemu závazků BE vůči BNFL nepřekvapuje, že stabilizace závazků vůči BNFL vysvětluje největší absolutní podíl dávek BE z titulu stabilizačních dohod.
Soukromý věřitel ve stejné pozici jako BNFL – s největším dopadem v případě nesolventnosti BE – by měl jen omezené možnosti jednat jinak.
(199) Spojené království také uvádí, že je špatné porovnávat stabilizační dohody BNFL na jedné straně se stejnými dohodami všech ostatních soukromých věřitelů na straně druhé.
Bez účasti některého významného věřitele nemohou být smlouvy jako celek účinné.
Spojené království porovnává všechny nezaplacené dluhy BE s příspěvkem každé strany ke stabilizačním dohodám a usuzuje, že BNFL se ve skutečnosti podílí menší procentní částí svých nesplacených závazků než většina soukromých věřitelů.
Pochybnosti o obnovení životaschopnosti BE během rozumného časového období
(200) Orgány UK uvádí, že odstavec 32 pokynů nevyžaduje, aby podpůrná opatření měla omezenou dobu platnosti.
Požaduje, aby plán restrukturalizace byl zpracován na co nejkratší dobu a aby dlouhodobá životaschopnost byla obnovena "během rozumného časového období".
Podle Spojeného království se zdá, že úmyslem pokynů je to, aby podpora byla poskytnuta pouze "jednou provždy" a že to nesmí být průběžná provozní podpora.
Není úmyslem zabránit podpoře, která by poskytla osvobození od dlouhodobých závazků.
(201) Spojené království uvádí, že restrukturalizace bude kompletní, že životaschopnost bude obnovena během rozumného časového období a že podpora bude poskytnuta pouze jednou provždy, přestože závazky BE jsou dlouhodobého charakteru.
BE bude schopna vytvářet finanční hotovost od roku 2004 a od roku 2005 bude mít kladný roční pohyb hotovosti.
Podle scénáře nového seznamu se životaschopnost BE obnoví v roce 2005.
Plán restrukturalizace je určen pro zabezpečení toho, že BE bude od data restrukturalizace samostatná bez další podpory ze strany vlády UK; plán restrukturalizace demonstruje, že taková úroveň rezerv vytvářená společností je dostatečná pro přežití při rozumných nevýhodných scénářích a z toho důvodu zaručuje životaschopnost.
(202) V otázce průběžného osvobození od současných výdajů se vláda UK odvolává na to, že závazky vlády pokrývají pouze nasmlouvané historické závazky, závazky na vyřazení z provozu a smluvně nepodchycené závazky související s historickými problémy ohledně vyhořelého paliva z reaktorů typu AGR, veškerého vyhořelého paliva z reaktorů typu PWR a provozních odpadů a jiných doplňkových závazků.
Spojené království uvádí, že nasmlouvané historické závazky ohledně vyhořelého paliva z reaktorů typu AGR se týkají paliva uloženého do reaktorů před datem účinnosti restrukturalizace.
BE má povinnost, v rámci licence udělené jaderné elektrárně, likvidovat toto palivo a tedy vynakládat za tímto účelem prostředky.
Takovým nákladům se nelze vyhnout.
(203) Podobně lze argumentovat ohledně vyřazení elektráren z provozu.
BE bude za tímto účelem přispívat Jadernému fondu pro vyřazení z provozu na vyřazení reaktorů z provozu a bude tím významně přispívat na celkové náklady na vyřazení z provozu.
(204) Co se týče smluvně nepodchycených závazků, týkají se historických povinností ohledně vyhořelého paliva z reaktorů typu AGR a Spojené království uvádí, že tyto závazky se týkají pouze paliva uloženého do reaktorů před datem účinnosti restrukturalizace.
Závazky týkající se vyhořelého paliva z reaktorů typu PWR obsahují všechny závazky ohledně paliva uloženého do reaktoru Sizewell B. Pro budoucí závazky bude BE přispívat částkou 150000 GBP za každou tunu paliva uloženého do reaktoru Sizewell B po datu účinnosti restrukturalizace.
Výše příspěvku byla stanovena na základě porovnatelných nákladů na likvidaci vyhořelého paliva v zahraničí s výhledem na pokrytí všech nákladů na palivo pro reaktory typu PWR v budoucnosti.
Zbývající smluvně nepodchycené závazky se týkají různých odpadů, jiných než vyhořelé palivo, spojených s provozem elektráren BE a neočekává se, že budou významné.
(205) Náklady na vyřazení z provozu a na smluvně nepodchycené závazky jsou z větší části fixní a existuje pouze malý prostor, aby se při běžném provozu elektráren výrazně zvýšily.
Kromě toho zvýšené materiálové závazky z důvodu změny provozních postupů provedené za účelem ekonomického zisku BE nebo vyplývající z porušení minimálních výkonových norem bude muset hradit BE.
Dále je důležité poznamenat, že i kdyby vláda přímo platila nasmlouvané závazky za BE, je podpora vlády na závazky na vyřazení z provozu a na smluvně nepodchycené závazky ve formě podmíněné garance.
Spojené království uvádí, že opatření A proto nemůže být zařazeno jako průběžné osvobození od stávajících výdajů.
Tomuto závěru odpovídá účetní zpracování opatření A, které je účtováno v rozvaze BE jako aktivní položka.
BE není příjemcem žádné průběžné dotace, protože opatření A není žádným způsobem spojeno s průběžnou činností BE a náklady, pokryté opatřením A, vzniknou bez ohledu na dobu a rozsah budoucí činnosti BE.
(206) Co se týče opatření B, Spojené království neuznává, že představuje státní podporu.
(207) Spojené království také uvádí, že není vhodné považovat opatření A za nepřijatelné z toho důvodu, že zbavuje BE části jejích povinností na "platby za znečištění".
Podle plánu restrukturalizace bude BE hradit náklady za znečištění vyplývající z budoucí činnosti.
Dále bude přispívat na historické náklady za znečištění formou hotovostní úhrady a formou dalšího příspěvku NLF.
Bez záruky vlády by se BE stala nesolventní a nebyla by schopna hradit svoje budoucí povinnosti na "platby za znečištění".
(208) Spojené království dále reaguje na pochybnosti vyjádřené Komisí v jejím rozhodnutí o zahájení řízení ohledně toho, zda lze říci, že obnovení životaschopnosti BE bylo provedeno především z vnitřních zdrojů.
Spojené království vysvětluje, že hlavním důvodem současných obtíží BE je neschopnost této společnosti splnit nevyhnutelné historické závazky a regulační a minimální bezpečností požadavky.
Přesto Spojené království uvádí, že vnitřní opatření přijatá BE nejsou nevýznamná.
Společnost prodala svůj podíl ve společnostech Bruce Power a Amergen a provádí významnou interní restrukturalizaci, která bude obsahovat […].
Společnost také zvýšila podíl střednědobých smluv s pevnými cenami, zahrnujících i velké průmyslové a komerční zákazníky, za účelem omezení rizika změny cen na velkoobchodním trhu.
Dalším z nejvýznamnějších interních opatření jsou nová jednání s BNFL o smlouvách o dodávce paliva a o likvidaci vyhořelého paliva.
(209) Dále se Spojené království domnívá, že pokyny požadují vyváženost mezi státními příspěvky, soukromými příspěvky a vlastními příspěvky společnosti avšak to neznamená, že společnost musí být schopna se vzpamatovat bez zásahu státu.
Neomezený objem podpory
(210) Po připomenutí toho, proč není možné přesně kvantifikovat náklady na závazky vyplývající z jaderných aktivit, uvedly orgány UK, že není v tomto případě nutné znát přesnou výši podpory nebo stanovit, která opatření lze pokládat za podporu pro získání přehledu o tom, zda je balíček omezen na potřebné minimum.
Závazek vlády pokrývající definované kategorie závazků je pro balíček restrukturalizace a pro obnovení životaschopnosti BE rozhodující.
Orgány UK argumentují tím, že úroveň podpory pro společnost BE je strukturálně minimalizovaná prodejem aktiv (Bruce Power a Amergen), redukcí závazků vůči věřitelům, pokračujícím přispíváním BE na financování jejích jaderných závazků, jinými vnitřními opatřeními pro redukci nákladů a mechanismem, kterým bude BE přispívat v budoucnu 65 % svého volného finančního toku na financování svých jaderných závazků.
Kompenzační opatření
(211) Orgány UK připomněly argumenty uvedené v oznámení, podle kterých nemá podpora dopad na konkurenci, protože nemá vliv na krátkodobé mezní náklady BE, které vymezují každodenní provoz elektrárny.
Připomněly, na základě aktualizovaných údajů a porovnání s jinými členskými státy, že na trhu není nadbytečná strukturální kapacita a prohlásily, že z tohoto důvodu by neměla být uložena žádná kompenzační opatření.
V. PŘIPOMÍNKY SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ K PŘIPOMÍNKÁM ZAINTERESOVANÝCH STRAN
(212) Ve svých připomínkách se orgány UK soustředí na ty poznámky, které polemizují s jejich názorem, zatímco poznámky, které podporují jejich názor, nekomentují.
Připomínky společnosti Powergen
(213) Orgány UK nejdříve připomínají své úvahy ohledně krátkodobých mezních nákladů společnosti BE a svůj názor, podle kterého podpora nebude mít vliv na konkurenty.
Tento argument je dále podpořen čísly o nabídce BE na trhu s přímým prodejem, která ukazují, že BE nemá motivaci nezvyšovat svůj zisk stanovením cen za mezní náklady.
Orgány UK pokračují oznámením, že BE nemá motivaci ponechávat elektrárny na trhu, který nedokáže amortizovat její náklady, kterým se lze vyhnout.
V tomto ohledu uvádí analýzu nákladů zaměřenou na prokázání, že elektrárna Dungeness B pokrývá své náklady, kterým se lze vyhnout, rozumným odhadem cen na trhu s elektrickou energií.
(214) Orgány UK dále připomínají svůj názor na skutečnost, že na trhu neexistuje nadbytečná strukturální kapacita.
Uvádí, že společnost Powergen v zimě roku 2003–2004 uvedla do provozu dříve zakonzervované elektrárny, což může znamenat, že samotná společnost Powergen usuzuje, že na trhu není nadbytečná strukturální kapacita.
Orgány UK připomínají svůj názor na bezdůvodnost kompenzačních opatření a uvádí svůj názor na každé opatření navržené společností Powergen.
(215) Orgány UK potom připomínají svůj názor na opatření B a C a zdůrazňují, že především sama BNFL jednala na doporučení externích poradců. Tvrdí, že názory Powergen na tato opatření jsou založeny na špatných odhadech údajů.
(216) Ohledně životaschopnosti orgány UK popírají názor společnosti Powergen na spolehlivost elektráren BE a předložily Komisi zprávu od externího konzultanta o prověření hypotézy o životnosti.
(217) Orgány UK na závěr konstatují, na rozdíl od toho, co tvrdí Powergen, že pokud dojde k zotavení cen elektrické energie, zajistí mechanismus postupného odnětí, že společnosti BE nebude poskytnuta nepotřebná podpora.
Připomínky organizace Greenpeace
(218) Orgány UK nepřijímají názor organizace Greenpeace, že podpora musí být přezkoumána jako podpora poskytnutá akcionářům.
Taková teorie by znamenala, že každá podpora kótované společnosti by byla podporou jejích akcionářů.
Orgány UK uvádí, že akcionáři BE vložili až 97,5 % svých úroků do kmenového kapitálu BE.
(219) Orgány UK znovu uvedly, že si nemyslí, že by společnost BNFL při nových jednáních o svých smlouvách s BE jednala pod nátlakem vlády a uvedly, že vlastní podrobné účetní výkazy BNFL, které byly paralelně odeslány Komisi, demonstrují opak.
Výpis ze zprávy společnosti BE za období roků 2002/2003 a článek v periodiku "The Business", týkající se neúspěchu rozhovorů mezi BNFL a BE v srpnu/na začátku září roku 2002, byly organizací Greenpeace špatně pochopeny jako náznak toho, že BNFL později jednala pod tlakem vlády.
Právě naopak, tyto podklady ukazují, že BNFL nebyla ochotna účastnit se plánu BE bez jiných věřitelů, kteří by měli podobnou spoluúčast.
Orgány UK uvádí, že BNFL již předala interní dokumenty, které od ní měla podle Greenpeace Komise požadovat.
Ohledně smluv mezi BE a BNFL, které jsou podle Greenpeace vytvořeny tak, aby BNFL zaručily garantovaný příjem, uvádí orgány UK, že většina z těchto smluv byla podepsána nebo znovu projednána po privatizaci BE, a proto tyto smlouvy nemohly být vládou společnosti BE vnuceny.
Na závěr orgány UK uvádí, že vazba mezi koncesí BNFL a cenami elektrické energie je důkazem toho, že BNFL se chovala komerčně tím, že požadovala, aby se s ní BE rozdělila o část možného zisku a ne naopak.
(220) Orgány UK připomínají svůj názor na použití principu plateb za znečištění.
Nemyslí si, že by Greenpeace v tomto ohledu uvedl nějaké další skutečnosti nebo argumenty.
(221) Ohledně dopadu podpory na hospodářskou soutěž nesouhlasí orgány UK s námitkou Greenpeace, že účinkem balíčku pro podporu je udržet na trhu neschopného výrobce.
BE nelze považovat za neschopného výrobce, protože jeho náklady, kterým se lze vyhnout, patří mezi nejnižší na trhu.
Problémy této společnosti jsou vázány pouze na historické závazky.
Dále orgány UK připomínají svůj názor na to, že podpora nenarušuje hospodářskou soutěž, a proto nikomu nebrání vstoupit na trh.
(222) Orgány UK uvádí, že připomínky Greenpeace k nadbytečné kapacitě na trhu byly chybné, protože byly založeny na zastaralých prognózách, organizace špatně interpretovala měřítka společnosti NGTransco pro stanovení rozpětí kapacity, používala špatná čísla pro současné rozpětí kapacity, brala v úvahu pouze nejoptimističtější ze tří možných scénářů pro budoucnost a ignorovala problémy při návratu některých zakonzervovaných elektráren na trh.
(223) Orgány UK dále zpochybňují ekonomické argumenty Greenpeace o dopadu možného uzavření elektráren BE na daňové poplatníky.
Vysvětlují, že samotná Greenpeace potvrdila, že toto uzavření by zvýšilo ceny elektrické energie.
Kromě toho studie zpracovaná společností Deloitte and Touche ukázala, že předčasné uzavření jedné jaderné elektrárny si může vyžádat dodatečné náklady.
Předčasné uzavření více než jedné elektrárny by přineslo úměrně vyšší náklady z důvodu omezení v elektrárně v Sellafieldu, která se používá pro zpracování radioaktivního materiálu.
Na závěr orgány UK zmiňují, že obě zprávy, přiložené k připomínkám organizace Greenpeace (od společnosti Large & Associates a ILEX), vychází ze zastaralých údajů o kapacitě od společnosti NGTransco a z velice optimistických hypotéz.
Ke svým připomínkám orgány UK přikládají expertízu zpráv, kterou zpracovali George Yarrow a Tim Keyworth ze společnosti DKY Limited a která dochází k opačným závěrům.
(224) Na závěr na základě výše uvedených faktů orgány UK odmítají názor společnosti Greenpeace, že podpora není přiměřená.
Připomínky společnosti Drax
(225) Orgány UK nejprve odmítají názor společnosti Drax, že balíček pro podporu ukazuje, že vláda UK nikdy nenechá BE padnout.
Připomínají, že balíček podléhá schválení perspektiv životaschopnosti BE vládou.
(226) Ohledně opatření A připomínají orgány UK, že vláda UK nepřevezme všechny závazky BE na vyřazení z provozu, ale uhradí pouze schodek v NLF.
V otázce odhadu nákladů v patření A Spojené království poznamenává, že požadovat, aby neexistovala absolutně žádná nejistota ve výpočtech, by znemožnilo zaručit úlevy pro dlouhodobé závazky, což by vedlo ke zvrácené aplikaci pravidel pro poskytování státní podpory a působilo by to proti cílům Smlouvy o Euratomu.
Orgány UK také zavrhují tvrzení společnosti Drax, že skutečnost, že vláda UK nese konečnou zodpovědnost za jadernou bezpečnost podle mezinárodních dohod, tvoří státní garanci, a připomínají, že angažování Národního kontrolního úřadu (National Audit Office) je v tomto ohledu irelevantní, protože úřad je nezávislý na vládě.
(227) Ohledně opatření B orgány UK uvádí, že připomínky BNFL jsou v rozporu s názorem společnosti Drax, že pro BNFL by situace byla výhodná, i kdyby BE byla nesolventní.
Také připomínají, že nová jednání s BE o dohodách BNFL byla vedena velice striktně.
Ohledně opatření C orgány UK uvádí, že na neplacení úroků společností BE společnosti BNFL během stabilizace musí být nahlíženo jako na součást celkového zainteresování BNFL do plánu restrukturalizace a ne jako na samostatný prvek, protože celý balíček byl projednáván jako celek.
Balíček jako celek neznevýhodňuje BNFL v porovnání s jinými věřiteli BE.
(228) Ohledně opatření G připomínají orgány UK, že již dříve předložily důkaz o tom, že obchodní sazby byly společností BE splaceny, včetně řádného úroku.
(229) V souvislosti s kompatibilitou plánu restrukturalizace s pokyny odmítají orgány UK názor společnosti Drax, že plán neobnoví životaschopnost BE, protože BE nepokryje všechny svoje náklady, kterým se lze i nelze vyhnout.
Spojené království připomíná, že aby BE mohla přežít, je z ní třeba od části břemen z minulosti – nevyhnutelných nákladů – odlehčit.
Jakmile se to však uskuteční, stane se BE znovu životaschopnou, protože bude nejen schopna splatit všechny svoje trvající náklady, ale také bude schopna významně přispívat na své nevyhnutelné náklady z minulosti.
Proto je ekonomicky výhodnější provozovat jaderné elektrárny společnosti BE a získat tak příspěvek na platbu nevyhnutelných nákladů z minulosti.
Uzavření elektráren BE by aktuálně znamenalo vyšší náklady.
(230) Orgány UK odmítají argument společnosti Drax, že podpora způsobí, že BE bude prodávat na trh za jakoukoliv cenu.
Tvrdí, že BE jako výrobce základního výkonu nemá rezervu ve výrobě elektrické energie, kterou by mohla prodávat navíc za mimořádně nízkou cenu.
Naopak, jejím zájmem je prodávat svou výrobu za maximální cenu.
Majitelé obligací a akcií BE také zaručí, že BE bude maximalizovat svůj zisk, protože z jeho části budou mít prospěch.
(231) Orgány UK také odmítají argument společnosti Drax, že plán restrukturalizace má příliš dlouhou dobu trvání.
Vysvětlují, že aktuální požadavek vycházející z pokynů je, aby životaschopnost BE byla obnovena během rozumného období.
Podle orgánů UK se účinek opatření A, o kterém tvrdí, že je to jediné opatření tvořící státní podporu, okamžitě projeví v rozvaze BE.
(232) Ohledně existence nadbytečné kapacity na trhu orgány UK uvádí, že hodnocení společnosti Drax je založeno na zastaralých údajích a na chybě měřítka NGTransco použitého pro rozmezí kapacity.
Návrh společnosti Drax na uzavření jaderných elektráren v létě by byl ekonomicky nejistý a mohl by také zvýšit obavy o jadernou bezpečnost a o zabezpečení dodávky energie.
Orgány UK potom prověřují každé ze čtyř navrhovaných kompenzačních opatření a odvozují, že jejich zavedení by ohrozilo vyrovnanost plánu restrukturalizace nebo ovlivnilo vyhlídky na životaschopnost BE.
Připomínky první anonymní třetí strany
(233) Orgány UK vysvětlují, že cena uváděná třetí stranou (přibližně 1000 GBP/kgU) se týká ceny základních smluv o likvidaci vyhořelého paliva z dodávky pro pokrytí základního výkonu.
Tyto smlouvy byly první skupinou smluv podepsaných BNFL s BE nebo se společnostmi, které nyní tvoří součást BE.
Byly určeny pro pokrytí převážně fixních nákladů zařízení BNFL pro likvidaci vyhořelého paliva.
Později BNFL podepsala s BE nebo se společnostmi, které nyní patří BE, dodatečné smlouvy, které se netýkaly dodávky pro pokrytí základního výkonu a které už neobsahovaly nákladové složky vázané na novou platbu fixních nákladů.
Cena v těchto nových smlouvách byla stanovena […], což je mnohem nižší cena než cena, jakou uvedla třetí strana.
Každé smysluplné porovnání cen účtovaných BNFL společnosti BE před novým jednáním o jejich stanovení a po něm by muselo být založeno na cenách dodatečných smluv, které v době těsně před novým jednáním převažovaly, a ne na cenách základních smluv.
Ohledně připomínek společnosti Enfield Energy Centre Limited (EECL)
(234) Orgány UK neakceptují tvrzení EECL, že oznámení balíčku pro pomoc zhoršilo pokles velkoobchodních cen.
Podle orgánů UK okamžité ceny kolísaly před i po oznámení vlády UK o její spoluúčasti na záchraně BE, které bylo vydáno dne 9. září 2002.
Ceny však nevykazovaly ostrý pokles.
Pokud jde o stanovené ceny, ty byly relativně nedotčeny.
Ostatně předem stanovené ceny pro základní odběr v létě roku 2004 se od září roku 2003 zvýšily, a to navzdory dohodnutému balíčku pro restrukturalizaci.
(235) Orgány UK potom vznesly námitku proti připomínce EECL, že svoje předpoklady založily špatně na předpokladu, že BE by rozhodovala, zda uzavře svoje jaderné elektrárny, spíše na posouzení svých krátkodobých mezních nákladů než na posouzení nákladů, kterým se lze vyhnout.
Orgány UK prověřily dopad balíčku na podporu na náklady BE, kterým se lze vyhnout a prokázaly, že jsou hluboko pod úrovní předem dohodnutých tržních cen, což je dobrý základ pro rozhodnutí provozovatele o tom, že svoje elektrárny neuzavře.
(236) Na závěr orgány UK připomínají svoje argumenty o tom, že na trhu není nadbytečná kapacita.
Ohledně připomínek společnosti Intergen
(237) Orgány UK vznesly námitku proti názoru společnosti Intergen, že příslušné jistoty dodávky může být dosaženo, i kdyby BE byla nesolventní, a to formou bezpečnostních dohod s nuceným správcem.
Orgány UK dále oznamují, že pokyny nepředpokládají žádný typ momentální kompenzace takového typu, jaký navrhuje Intergen.
A pokud jde o různé typy dohod uzavřených mezi BE a jejími věřiteli, mimo jiné i společností Intergen, TFE a Centrica, uvádí orgány UK, že se jedná o komplexní dohody, které byly všechny komerčně projednány před restrukturalizací a nesouvisí s balíčkem státní podpory.
Ohledně připomínek druhé anonymní třetí strany.
(238) Orgány UK předložily kvantitativní informace pro prokázání toho, že ceny BE jsou v sektoru přímého prodeje trvale vyšší než předem dohodnuté velkoobchodní ceny, a že BE získala méně než 20 % obchodních případů, o které se ucházela, což je v rozporu s obviněním třetí strany, že BE nabízela přehnaně nízké ceny.
Orgány UK dále připomínají, že podle jejich názoru BE jako výrobce základního výkonu nemá motivaci nabízet uměle nízké ceny.
VI. POSOUZENÍ
(239) Přinejmenším část příslušných opatření se týká otázek pokrytých Smlouvou o Euratomu, a proto musí být podle toho posuzovány [33].
Avšak to, zda nejsou nutné nebo zda jdou nad rámec Smlouvy o Euratomu nebo zda narušují nebo hrozí, že by narušila hospodářskou soutěž na mezinárodním trhu, musí být posouzeno v rámci Smlouvy o ES.
1. Smlouva o Euratomu
(240) Posuzovaná opatření, především opatření A a B, by měla dopad na financování jaderných závazků a likvidaci vyhořelého jaderného paliva.
Administrace vyřazení z provozu a likvidace odpadů tvoří náklady, které jsou nutné pro správnou a zodpovědnou činnost jaderného průmyslu.
V kontextu jaderného průmyslu tvoří potřeba adresovat rizika spojená s nebezpečím vznikajícím z ionizujícího záření jednu z hlavních priorit.
Komise bere na vědomí, že tyto dva aspekty jaderného řetězce získávají na důležitosti a jsou nezbytné pro zajištění bezpečnosti pracovníků a populace.
(241) Smlouva o Euratomu se zabývá zejména těmito úkoly a současně směřuje k vytvoření "podmínek pro rozvoj mocného jaderného průmyslu, který rozšíří zdroje energie…".
Tyto úkoly jsou dále zopakovány v článku 1 Smlouvy o Euratomu, který stanovuje, že "cílem Společenství je přispět vytvořením podmínek nezbytných pro rychlé vybudování a růst průmyslu ke zvýšení životní úrovně v členských státech…".
Závažnost tohoto úkolu byla podtržena v Zelené knize Komise "K evropské strategii za bezpečnou dodávku energie" (COM (2002) 321 ze dne 22. června 2002). Dále ustanovení čl.
2 písm. b) Smlouvy o Euratomu stanoví, že Společenství musí k dosažení svých cílů stanovit jednotné bezpečnostní normy pro ochranu zdraví obyvatelstva a pracovníků a dbát na jejich dodržování. Ustanovení čl.
2 písm. e) Smlouvy o Euratomu také stanovuje, že Společenství musí zaručovat vhodným dohledem, aby jaderný materiál nebyl zneužíván k jiným účelům, než ke kterým je určen.
Z tohoto důvodu Smlouva o Euratomu ustanovuje "Společenství Euratom" a předpokládá, že tento institut bude mít potřebné nástroje a zodpovědnost, aby tyto úkoly byly splněny.
V tomto ohledu, a jak bylo potvrzenou Soudním dvorem, je jaderná bezpečnost svěřena do kompetence Společenství a musí být spojena s ochranou před nebezpečím, které vyplývá z ionizujícího záření, podle článku 30 kapitoly 3 Smlouvy o Euratomu týkající se ochrany zdraví [34].
Komise musí zajistit, aby byla aplikována ustanovení této Smlouvy a může proto přijmout rozhodnutí ve smyslu stanoveném v této Smlouvě nebo vydat stanoviska, pokud uváží, že je to nutné.
(242) Komise bere na vědomí, že podklady poskytnuté orgány UK ukazují, že účinky zkoumaných opatření jsou, mimo jiné, zaměřeny na udržení bezpečnosti jaderných elektráren, na zajištění bezpečné administrace jaderných závazků, na zvýšení záruky dodávky udržováním rozmanitosti zdrojů paliva ve Velké Británii a také na vyloučení emisí oxidu uhličitého.
Oddíly III a IV výše podrobně popisují argumenty předložené v tomto ohledu orgány UK a třetími stranami.
(243) Při posouzení těchto informací a zejména při stanovení toho, zda tato opatření jsou nutná nebo zda spadají do oblasti úkolů Smlouvy o Euratomu, Komise poukazuje na to, že státní podpora a opatření jsou zaměřeny na rizika spojená se současnou situací ve společnost British Energy a na jejich případný dopad na uvedené úkoly vyplývající ze Smlouvy.
Orgány UK se ve skutečnosti rozhodly poskytnout podporu společnosti British Energy, mimo jiné se záměrem zajistit kontinuitu podmínek pro bezpečnost a pro zajištění jaderného průmyslu, a zároveň udržovaly ve funkci jaderné elektrárny jako rozsáhlé zdroje energie.
Tato intervence se uskutečnila v kontextu rizika úpadku hlavního jaderného operátora v UK.
Kontinuita specifického ekonomického operátora není přímo spojena s kontinuitou jeho jaderných aktivit.
V případě nesolventnosti se však musí brát v úvahu jak bezpečnost, tak i jistota dodávky.
Komise proto považuje řešení orgánů UK bojující s těmito riziky za správné a zodpovědné a v souladu s úkoly stanovenými Smlouvou o Euratomu.
(244) Tři kompenzační opatření, která jsou popsána níže, dokonce posilují splnění úkolů dle Smlouvy o Euratomu tím, že zajišťují, že zásahy státu nebudou použity pro jiné účely než pro úhradu jaderných závazků.
Ostatně princip stropu a mezní hodnoty uplatněný pro tři typy úhrady historických závazků zajistí, že bude k dispozici dostatek finančních prostředků pro splnění těchto cílů při současném omezení intervence na minimum nutné pro jejich dosažení.
(245) Komise usuzuje, že opatření, která orgány UK plánují zavést, jsou vhodná pro řešení všech požadovaných úkolů a že jsou plně podložena Smlouvou o Euratomu.
2. Podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(246) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou státní podpory definovány jako podpory poskytované v jakékoli podobě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby a ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(247) Je zřejmé, že státní zásah do plánu restrukturalizace BE je selektivní, protože zvýhodňuje pouze jednu činnost.
(248) Obchod s elektrickou energií mezi UK a ostatními členskými státy probíhá přes propojovací články ve Francii a v Irsku.
S elektrickou energií se mezi členskými státy obchoduje již dlouhou dobu a zejména od zahájení platnosti Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou [35].
Podle údajů předaných UK v oznámení je BE druhým největším výrobcem elektrické energie v Anglii a Walesu a třetím ve Skotsku.
Státní zásah do plánu restrukturalizace tedy může jasně ovlivnit obchodování mezi členskými státy.
(249) Tři ze sedmi restrukturalizačních opatření nečerpají ze státních zdrojů. Jsou to: opatření D ("Restrukturalizační balíček pro významné věřitele"), opatření E ("Zavedení nové obchodní strategie") a opatření F ("Prodej aktiv za účelem pomoci financování restrukturalizace"). Tato opatření nemohou být označena jako státní podpora podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(250) Naproti tomu opatření A čerpá ze státních zdrojů, protože se skládá z řady plateb nebo kroků k provedení plateb vládou UK.
Protože platby ze strany vlády UK budou přebírat část jaderných závazků, které by měla normálně plnit BE, poskytuje opatření A pro společnost BE také výhodu. S uvážením všeho, co bylo uvedeno výše, Komise usuzuje, že opatření A je státní podpora ve smyslu čl.
1 Smlouvy o ES. Spojené království tento názor nezpochybňuje.
(251) Opatření B a C se týkají prostředků společnosti BNFL (pro opatření B to platí zcela, pro opatření C částečně), která je ve vlastnictví státu. Prostředky, které patří společnosti ve vlastnictví státu, jsou státní prostředky.
Z tohoto pohledu představují opatření B a C státní podporu ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES pokud a jen pokud poskytují konkurenční výhodu společnosti BE a udělení této výhody lze přisoudit státu.
Protože tato otázka se objevila při rozhodování o zahájení řízení, bude důkladně analyzována v oddíle VI.2.b) níže.
(252) Opatření G se týká také prostředků místních orgánů. Prostředky těchto orgánů tvoří státní prostředky.
Opatření G je proto státní podpora ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES pokud a jen pokud poskytují konkurenční výhodu společnosti BE a udělení této výhody lze přisoudit státu.
Protože i tato otázka se objevila při rozhodování o zahájení řízení, bude důkladně analyzována v oddíle VI.2.a) níže.
a) K existenci podpory v opatření G
(253) Orgány UK prokázaly, že místní daně, kterých se týká opatření G, byly společností BE uhrazeny s úrokem vypočteným podle údajů a diskontních sazeb stanovených Komisí pro Spojené království.
V zákonodárství UK neexistují žádná specifická ustanovení, která by vyžadovala používání vyšších úrokových sazeb v případě, že místní orgány odloží platby místních daní.
Komise proto předpokládá, že sazba, která byla použita, je vhodné měřítko pro přijetí rozhodnutí o tom, zda odklad platby daní poskytuje společnosti BE konkurenční výhodu.
Na základě výše uvedených skutečností Komise usuzuje, že opatření G není státní podporou ve smyslu čl. 87 odst.
b) K existenci státní podpory v opatřeních B a C
(254) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla, že "v tomto stádiu hodnocení se Komise domnívá, že nová jednání o smlouvách mezi BNFL a BE mohou být považována za státní podporu".
To bylo založeno na skutečnosti, že BNFL, společnost ve vlastnictví státu, oznámila, že byla ochotna změnit obchodní podmínky svých stávajících smluv s BE až poté, co BE oznámila, že zahájila rozhovory s vládou UK s úmyslem získat finanční podporu.
Nezdálo se pravděpodobné, že tyto smlouvy nebyly projednávány za nápadně nevýhodných podmínek.
Komise došla ke stejnému předběžnému závěru jako v případě opatření C.
(255) Komise s využitím údajů, které jí byly poskytnuty od zahájení řízení, provedla hlubší analýzu toho, zda opatření B a C splnila kritéria pro to, aby mohla být považována za státní podporu a zejména to, zda mají za následek konkurenční výhodu společnosti BE.
Komise došla k následujícím závěrům:
Ohledně opatření B
(256) Opatření B obsahuje nové projednání smluv mezi BNFL, společností ve vlastnictví státu, a BE.
Komise zkoumala, zda opatření B neposkytuje společnosti BE výhodu, kterou by žádný soukromý provozovatel by za podobných okolností tomuto podniku v obtížích neposkytl.
Jinými slovy, Komise posuzovala, zda BNFL, když souhlasila s opatřením B, postupovala podle zásad tržního hospodářství.
(257) Za tímto účelem Komise posuzovala zejména to, zda nová jednání o smlouvách BNFL se společností BE nebyla vedena za nápadně nevýhodných podmínek a zda ústupky společnosti BNFL byly komerční povahy.
Postupovala BNFL podle zásad tržního hospodářství?
(258) První otázka, kterou musela Komise posoudit, byla, zda nová ujednání mezi BNFL a BE nebyla vedena za nápadně nevýhodných podmínek.
Je třeba připomenout, že BNFL je největším samostatným věřitelem BE a že BE je největší zákazník BNFL.
Komise proto zkoumala, zda by podmínky přijaté společností BNFL mohly být přijatelné pro soukromého provozovatele nacházejícího se v podobné situaci.
V kontextu dodavatele, čelícího obtížím svého největšího zákazníka, a to znamená zkontrolovat, zda BNFL jednala jako svědomitý soukromý věřitel tak, aby maximalizovala šance na získání svých nároků [36].
(259) Komise zkoumala příslušné zprávy právních a finančních poradců BNFL a výpisy z jednání správní rady BNFL, které společnost BNFL dodala.
(260) Komise bere na vědomí, že BNFL požádala svoje poradce, aby posoudili její pozici s ohledem na společnost BE na začátku roku 2002, už v době, kdy se BE poprvé odvolala na článek o potížích, zakotvený v jejích dohodách s BNFL.
Nebylo možné učinit definitivní závěr, zda vskutku byly splněny podmínky pro uplatnění článku o potížích, avšak představenstvo dalo pokyn společnosti BNFL, aby zvážila možné úmluvy, které by řešily obtíže BE, avšak na základě explicitní podmínky, že každá úmluva musí být pro BNFL komerčně výhodná.
(261) Zprávy poskytnuté společností BNFL, které byly zpracovány v té době, ilustrují přesnou situaci BNFL jako věřitele a dodavatele společnosti BE a analyzují dopad nesolventnosti BE na BNFL.
Zprávy vyvozují, že z hlediska vysoké zainteresovanosti BNFL by pro tuto společnosti byla nejvýhodnější restrukturalizace solventnosti, avšak ne za každou cenu.
Zprávy proto definují navrhovaný balíček ústupků vůči BE a dále sledují vývoj tohoto balíčku během jednání s BE.
Z těchto zpráv je jasné, že BNFL během jednání stále zastávala svoji původní myšlenku, kterou byla snaha o nejlepší ochranu jejích zájmů při zabránění toho, aby na BE byla uvalena nucená správa, avšak ne za každou cenu, a na základě rovnocenné dohody.
(262) Orgány UK uvedly, že nové dohody BNFL musí být posuzovány jako balíček a musí být srovnávány s pozicí, v jaké by se mohla BNFL nacházet, pokud by se BE stala nesolventní, a ne zdůrazňovat jednotlivé prvky.
Zprávy předané orgány UK a společností BNFL činí závěr, že Konečné podmínky jsou pro BNFL výhodnější než kterýkoliv scénář nesolventnosti.
(263) S ohledem na výše uvedené skutečnosti došla Komise k prvnímu závěru, že v případě nesolventnosti BE by se společnost BNFL ocitla ve velice nejisté a nanejvýš nevýhodné situaci.
(264) Je pravda, že nesolventnost BE by automaticky neznamenala to, že všechny její jaderné elektrárny by byly okamžitě uzavřeny, ani že by to ovlivnilo potřeby vyřazení stávajících elektráren z provozu a likvidaci historického vyhořelého paliva.
(265) Avšak Komise se domnívá, že v případě nesolventnosti BE by se BNFL ocitla v obtížnější situaci pro jednání, protože následovníkem společnosti BE by se mohl stát kdokoliv, ať už v oblasti provozu elektráren nebo v oblasti jejich vyřazování z provozu.
To by zahrnovalo velké množství rizik a nejistot, které musí vzít soukromý investor při zvažování nových jednání v úvahu, zejména při jednáních se svým hlavním zákazníkem.
Skutečnost, že poradci BNFL pečlivě studovali tuto alternativu, je jasným náznakem, že BNFL jednala s uvážením těchto skutečností.
(266) Snaha o restrukturalizaci solventnosti BE a její dosažení proto byly rozhodně komerčním zájmem BNFL.
(267) Po učinění tohoto prvotního závěru posuzovala Komise dopad nově projednaných dohod na příjmy BNFL, zejména z hlediska připomínek třetích stran, aby tyto nově projednané dohody více přezkoumala v mikroekonomických podmínkách, zda mohou být přijatelné pro soukromou společnost nacházející se v podobné pozici.
(268) Pokud se jedná o likvidaci vyhořelého paliva, jsou závazky dané pro toto palivo rozděleny na historické a budoucí závazky.
(269) Pokud se jedná o historické závazky pro vyhořelé palivo, pak podle opatření A plánu restrukturalizace všechny tyto závazky převezme od BE vláda UK [37].
(270) Ohledně otázky likvidace vyhořelého paliva v budoucnosti byly stávající úmluvy doplněny.
BNFL předložila následující tabulku týkající se nových úmluv o likvidaci vyhořelého paliva, která ukazuje, že BE bude společnosti BNFL platit podle klouzavé sazby.
Údaje psané kurzívou doplnila Komise:
Výnosové ceny elektrické energie v GBP/MWh, reálné podmínky roku 2003 _BAR_ Jednotkové množství (slevy)/příplatky v GBP/MWh, reálné podmínky roku 2003(v porovnání s cenami původních smluv) _BAR_ Čisté jednotkové množství plateb za vyhořelé palivo v GBP/MWh, reálné podmínky roku 2003 _BAR_ Platba v GBP/kgU _BAR_
14,8 a méně _BAR_ –0,6 _BAR_ […] _BAR_
15 _BAR_ –0,5 _BAR_
16 _BAR_ 0 _BAR_
17 _BAR_ 0,5 _BAR_
18 _BAR_ 1 _BAR_
19 _BAR_ 1,5 _BAR_
20 _BAR_ 1,75 _BAR_
21 a více _BAR_ 2,0 _BAR_
(271) Je důležité poznamenat, že slevy a příplatky v tabulce 7 jsou porovnávány s úmluvami o likvidaci vyhořelého paliva, které byly platné těsně před restrukturalizací, a ne se staršími úmluvami.
To je správné měřítko pro analýzu ústupků BNFL ve prospěch BE, protože to reprezentuje to, co by BNFL dostala od BE, pokud by se BE nedostala do obtíží.
Naopak porovnání nových úmluv se staršími smlouvami, jako jsou úvodní smlouvy o základním výkonu, smlouvy, na které se odvolává první anonymní strana, by nemělo žádný význam, pokud jde o analýzu aktuálních ústupků učiněných společností BNFL během jednání o plánu restrukturalizace.
(272) Tabulka 7 ukazuje, že pokud bude výnosová cena elektrické energie nižší než uplatněná cena 16 GBP/MWh, zaručí BNFL slevu pro BE v porovnání s úmluvami o likvidaci vyhořelého paliva uzavřenými před restrukturalizací.
Pokud bude cena elektrické energie vyšší než uplatněná cena, bude BNFL zaplacen příplatek v porovnání s platbami, které přijala podle původních úmluv o likvidaci vyhořelého paliva.
(273) Jak bylo zmíněno v bodu 270, výše příjmů BNFL z likvidace budoucího vyhořelého paliva je závislá na velkoobchodních cenách elektrické energie v UK.
To samo o sobě nemůže být vysvětlováno jako nekomerční.
Je to poměrně normální v sektoru, kde jednotliví účastníci chtějí rozdělit rizika vázaná na možné velké změny cen.
(274) Za účelem přezkoumání toho, zda by tyto ceny mohly být přijatelné pro soukromou společnost, prověřila Komise, do jaké míry tyto ceny umožní společnosti BNFL pokrýt její náklady, kterým se lze vyhnout, z pohledu předpokládaného vývoje cen elektrické energie.
Protože pokud by soukromá společnost čelila nebezpečí, že ztratí takto významného zákazníka, jako je pro BNFL společnost BE, byla by připravena jít až na snížení cen na náklady, kterým se lze vyhnout, uzavřením svých provozů.
A toto jsou náklady, kterým se lze vyhnout.
(275) V tomto případě, na základě nových úmluv o likvidaci vyhořelého paliva, získá BNFL nárok na vyhořelé palivo, dodané společností BE.
To znamená, že konečná likvidace tohoto paliva bude provedena společností BNFL, což nebyl případ podle předcházejících úmluv [40].
Protože toto je v porovnání s předcházejícími úmluvami dodatečné zatížení BNFL, není možno se jednoduše spolehnout na porovnání mezi předcházejícími platbami a novými platbami a vyvozovat, že se BNFL vrátí její náklady, kterým se lze vyhnout, jakmile velkoobchodní cena elektrické energie bude vyšší než […] GBP/MWh.
Na druhé straně nové úmluvy o vyhořelém palivu nepředepisují způsob, jakým BNFL musí zacházet s vyhořelým palivem, na které má nárok.
BNFL si může zvolit, zda palivo bude nebo nebude před konečnou likvidací regenerovat.
(276) Je nutno provést další analýzu založenou na skutečných nákladech BNFL, kterým se lze vyhnout, včetně nákladů za konečnou likvidaci vyhořelého paliva.
(277) Komise požádala orgány UK, aby jí poskytly podrobný popis těchto nákladů.
Dokumentace poskytnutá orgány UK uvádí, že BNFL pokryje svoje náklady, kterým se lze vyhnout, pokud se cena elektrické energie bude pohybovat v rozmezí od […] GBP/MWh do […] GBP/MWh, v závislosti na tom, zda BNFL připustí riziková opatření.
Mírný rozdíl od údaje […] GBP/MWh v bodu 275 je způsoben tím, že v prostorách BNFL již existují jímky pro dlouhodobé uložení a v současnosti se používají pro uložení paliva před jeho regenerací. […].
(278) Aby Komise přezkoumala tento vývoj, porovnala náklady, kterým se lze vyhnout, tak, jak byly vypočteny orgány UK, s náklady uvedenými v jiném zdroji.
(279) Organizace Greenpeace zveřejnila na svých internetových stránkách zprávu Gordona MacKerron z National Economic Research Associates [41].
V této zprávě jsou uvedena čísla 200 USD/kgU (110 GBP/kgU [42]) za přechodné uskladnění vyhořelého paliva a 400 USD/kgU (220 GBP/kgU) za konečné uskladnění.
Podle autora této zprávy byla čísla získána z jedné americké studie [43].
Existuje velký rozdíl mezi americkými typy reaktorů (LWR – lehkovodní reaktory) a reaktory používanými BE.
Dále ze zprávy není jasné, zda náklady, na které je odkazováno, jsou náklady, kterým se lze vyhnout, nebo zda obsahují i fixní prvky, kterých by se netýkala následující analýza.
Tato čísla také velice závisí na diskontních sazbách, protože většina konečných nákladů na likvidaci vznikne v daleké budoucnosti.
Komise přesto použila tato čísla, protože se domnívá, že údaje zveřejněné třetí stranou byly relevantním zdrojem pro kontrolu údajů předaných orgány UK.
(280) Vzhledem na čísla uvedená v bodu 279 by cena elektrické energie, při které by BNFL mohla znovu pokrývat svoje náklady, byla […] GBP/MWh.
Tato čísla musí nyní být porovnána s předpokládaným vývojem cen elektrické energie.
(281) Vhodné měřítko pro toto porovnání je vývoj cen elektrické energie v současnosti a v budoucnosti, jak jej očekávala BNFL při jednání o nových úmluvách mezi BNFL a BE.
Při hodnocení ceny svých ústupků vůči BE vycházela BNFL z těchto údajů.
(282) V dokumentech poskytnutých BNFL se jeví, že všeobecná očekávání byla taková, že ceny zůstanou v nejbližší budoucnosti v rozsahu mezi 16 GBP/MWh a 19 GBP/MWh a potom porostou k vyšším, více udržitelným hodnotám.
(283) Ve svém hodnocení konečných podmínek plánu použila BNFL čtyři možné scénáře.
Pouze nejpesimističtější z nich předpokládal, že ceny elektrické energie zůstanou průběžně pod hodnotou 17 GBP/MWh a ve střednědobé perspektivě dosáhnou pouze hodnoty přibližně 16,5 GBP/MWh.
Další tři scénáře předpokládají, že tyto ceny dosáhnou již v roce 2007 úrovně 18 GBP/MWh a potom se budou postupně zvedat až na úroveň mezi 19,5 GBP/MWh a 23 GBP/MWh.
(284) Hodnocení nových jednání BNFL s BE bylo proto provedeno na základě předpovídaného vývoje cen, který byl podle interního ocenění takový, že i za nejpesimističtějších předpokladů ceny umožní pokrýt náklady, kterým se lze vyhnout, a podle ocenění provedeném Gordonem MacKerron budou ceny schopny pokrýt náklady, kterým se lze vyhnout, ve všech případech kromě toho nejpesimističtějšího.
(285) Aktuální vývoj cen elektrické energie byl nakonec vyšší než předpovídal i ten nejoptimističtější scénář BNFL.
Některé agentury oznamující ceny uvedly hodnoty zimních cen základního výkonu v nejbližší budoucnosti ve výši více než 20 GBP/MWh, dokonce bylo dosaženo čísel téměř 27 GBP/MWh [44].
Pokud se jedná o letní ceny, uváděly stejné agentury ceny přibližně 20 GBP/MWh.
Scénáře, které použila BNFL, byly tedy spíše pesimistické.
(286) Z výše uvedeného lze odvodit, že BNFL očekávala, že na základě nových úmluv bude schopna pokrýt svoje náklady, kterým se lze vyhnout, i navzdory skutečnosti, že by musela nést náklady na konečnou likvidaci vyhořelého paliva.
(287) Podobně také analýza nových dohod o dodávce paliva, které jsou daleko jednodušší, protože obsahují proměnné poplatky, které nejsou indexovány na ceny elektrické energie, ukazuje, že BNFL pokryje svoje náklady, kterým se lze vyhnout, ve všech případech dodávky paliva.
(288) Podrobné přezkoumání nákladů, kterým se lze vyhnout, proto neodhaluje nic, co by naznačovalo, že BNFL nejednala komerčně.
Naopak, aktuální vývoj cen elektrické energie naznačuje, že BNFL může v porovnání s předcházející situací velice dobře zlepšit svoji pozici, a zároveň prokázala dostatečnou flexibilitu k tomu, aby umožnila svému hlavnímu zákazníkovi zůstat na trhu.
Bylo k BNFL přistupováno stejně jako k soukromým věřitelům?
(289) Po přezkoumání nových jednání z mikroekonomického hlediska Komise zjišťovala, zda k BNFL bylo přistupováno stejně jako k soukromým věřitelům BE.
V tomto druhém typu analýzy Komise zjišťovala, zda ústupky, které BNFL provedla, jsou podobné jako ústupky soukromých věřitelů.
(290) Informace poskytnuté Spojeným královstvím a BNFL ukazují, že:
a) pokud BNFL dohodla s BE podmínky před jednáním BE o individuálních podmínkách s každým z jejích významných věřitelů, vyžadovala, aby do smluv byl zahrnut článek, umožňující odvolání předpokládaných ústupků v případě, že by některý jiný významný věřitel dostal nabídku na výhodnější podmínky, než má BNFL;
b) BNFL v celém procesu jednání neustále kontrolovala, zda jsou jiní soukromí věřitelé BE žádáni, aby přispěli srovnatelným způsobem jako BNFL;
c) podrobné kvantifikované porovnání nároků věřitelů a částek, u kterých bylo dosaženo kompromisu v rámci konečného schváleného balíčku pro restrukturalizaci, ukazuje, že BNFL se, relativně k jiným věřitelům, vzdala menší části vzniklých závazků.
V tomto ohledu je také třeba poznamenat, že BNFL nemá jistotu získání svých dluhů z majetku BE.
(291) Proto Komise usuzuje, že k BNFL bylo přistupováno stejně jako k soukromým věřitelům. Což také znamená, že BNFL se při jednáních o plánu restrukturalizace nechovala jinak než jiní soukromí věřitelé.
Jednala BNFL nezávisle na vládě UK?
(292) Komise usuzuje, že závěry uvedené výše jsou dostatečným důkazem toho, že BNFL jednala v souladu s principy tržně jednajícího věřitele, a tedy že opatření B neobsahuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(293) Dále Komise usuzuje, že v tomto případě není žádný náznak toho, že by BNFL jednala na základě pokynů státu.
Takové náznaky připomněl Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku v případě Stardust [45].
Podle soudu nelze automaticky předpokládat, že opatření je státní podpora jen proto, že bylo učiněno státním podnikem. To, že organizace poskytující podporu je státní podnik podle čl.
2 odst. 1 písm. b) dle Směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [46], není dostatečné.
Skutečnost, že veřejné orgány mohou mít přímý nebo nepřímý dominantní vliv, neprokazuje, že tento vliv v daném případě skutečně uplatnily.
Jak vysvětlil generální advokát Jacobs ve svém stanovisku k případu Stardust [47], přičítání vlivu státu na podpůrná opatření provedená státním podnikem lze provádět jen na základě řady indikátorů vyplývajících z okolností případu a v kontextu, ve kterém byla opatření provedena.
Generální advokát uvádí řadu faktů a okolností, o kterých lze z tohoto pohledu uvažovat, jako například důkaz toho, že opatření byla provedena na podnět státu, rozsah a podstata opatření, míra kontroly příslušného státního podniku ze strany státu a všeobecné postupy při plnění příslušných závazků pro ukončení jiných než komerčních závazků nebo ovlivnění rozhodnutí státního podniku.
(294) Na základě podkladů předložených vládou UK a třetími stranami Komise přezkoumala, zda provádění opatření B (a opatření C) lze přičíst na vrub státu.
Komise vzala v úvahu skutečnost, že BNFL se rozhodla dlouho před tím, než byly veřejně oznámeny finanční problémy BE a dlouho před tím, než vláda UK oznámila svou účast v možné restrukturalizaci solventnosti, protože bylo v jejím nejlepším zájmu provést ústupky v nastalé solventnosti BE.
Z chronologického hlediska neexistují žádné důkazy toho, že nová jednání se konala na státní podnět.
Naopak, skutečnost, že BNFL nakonec nesouhlasila s účastí v plánu restrukturalizace před tím, než vláda UK oznámila svou účast, může být považována jako důkaz toho, že BNFL nebyla ochotna zachránit BE za každou cenu, a že by dala přednost vyčkávání na intervenci státu, stejně jako to dělali všichni ostatní věřitelé.
(295) Komise také vzala v úvahu to, že podle zákonodárství UK mají ředitelé BNFL povinnost jednat podle nejlepších obchodních zájmů BNFL tak, aby co nejvíce zvýšili její hodnotu a co nejvíce snížili její finanční zatížení na základě informací, které jsou jim v příslušném okamžiku dostupné.
To je doloženo příslušnými výpisy ze zápisů jednání správní rady, které byly předloženy Komisi.
Závěr
(296) Komise na základě všech výše uvedených skutečností usuzuje, že opatření B nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Opatření C
(297) Opatření C obsahuje stabilizační dohody o platbách splatných společnosti BNFL a řadě významných finančních věřitelů společnosti BE, platné pro období od 14. února 2003 do přinejmenším 30. září 2004.
Na rozdíl od jiných účastníků nedostane BNFL během období stabilizace žádný úrok.
Posouzení Komisí
(298) Na základě dostupných informací Komise bere na vědomí, že zprávy finančních poradců společnosti BNFL, které byly zpracovány v období, kdy BNFL vedla jednání s BE, usuzují, že BNFL ve svém podílu na balíčku pro restrukturalizaci neprovedla větší ústupky než jiní věřitelé, což vyplývá z porovnání příspěvků jednotlivých významných věřitelů.
Jak je uvedeno v bodu 290, nemá BNFL jistotu získání svých dluhů z majetku BE.
(299) Komise dále usuzuje, že dohoda nepožadovat platbu úroků, z důvodu zachování dohodnuté restrukturalizaci solventnosti je v souladu s chováním soukromého věřitele a že jejím cílem je zajistit, aby byly zachovány nejlepší možné komerční alternativy.
Analýzy finančních a právních poradců BNFL ukazují, že požadavek na nová jednání o stabilizačních dohodách by představoval riziko pro všechny dohody uzavřené s BE a především pro solventnost BE jako takovou.
Riziko by bylo značné v tom smyslu, že požadování platby úroku by vedlo k nesolventnosti BE, což BNFL nepovažuje za výhodné z hlediska svých zájmů.
Vzdáním se těchto úroků jednala BNFL způsobem shodným s postupem soukromého věřitele, který si přeje zajistit co nejlepší příjmy.
(300) Když to shrneme, Komise nemůže prokázat, že část opatření C týkající se společnosti BNFL lze přičítat státu, a to z důvodů uvedených v posouzení opatření B v bodech 256 až 296.
(301) Komise proto došla k závěru, že opatření C neobsahuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
3. Posouzení kompatibility v rámci Smlouvy o ES
(302) Článek 87 odst. 1 Smlouvy o ES stanovuje základní pravidla pro zákaz státní podpory v rámci Společenství.
(303) Článek 87 odst. 2 a odst. 3 Smlouvy o ES stanovuje výjimky z obecné neslučitelnosti uvedené v čl. 87 odst. 1.
(304) Výjimečná ustanovení dle čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES se v tomto případě nepoužijí, protože podpory nejsou sociální povahy a nejsou poskytované individuálním spotřebitelům, ani neslouží jako podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a neslouží jako podpory poskytované hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
(305) Další výjimky stanovuje čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES. Výjimky v čl. 87 odst. 3 písm. a), písm. b) a písm. d) nejsou v tomto případě použitelné, protože podpory nenapomáhají hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností, nenapomáhají uskutečnění nějakého významného projektu společného evropského zájmu anebo nenapravují vážnou poruchu hospodářství některého členského státu, a také nejsou určeny na pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví.
(306) Proto lze aplikovat pouze výjimečná ustanovení čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES. Tento článek povoluje státní podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(307) Komise v pokynech vysvětlila podmínky pro příznivé provádění svých pravomocí podle čl. 87 odst. 3 písm. c) v případech podobných tomuto.
(308) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila řadu pochybností o kompatibilitě plánu restrukturalizace s pokyny. Tyto pochybnosti byly připomenuty v oddílu II.3 výše.
Následující oddíly popisují posouzení každé z těchto pochybností a konečný závěr Komise.
a) K obnovení životaschopnosti BE
(309) Poskytnutí podpory na restrukturalizaci vyžaduje zpracovat uskutečnitelný, logický a obsáhlý plán restrukturalizace, schopný obnovit dlouhodobou životaschopnost společnosti během rozumného časového období a vytvořený na základě reálných předpokladů.
Podle bodu 32 pokynů se musí zlepšení životaschopnosti odvíjet především od interních opatření, zahrnutých do plánu restrukturalizace a může být založeno na externích faktorech, jako jsou změny cen a poptávky, které společnost nemůže ovlivnit, pokud jsou všeobecně uznávány předpoklady o vývoji trhu.
(310) Bod 33 pokynů požaduje, aby členský stát předložil plán restrukturalizace, který popisuje okolnosti, jež vedly ke vzniku obtíží společnosti a který uvažuje scénáře odrážející nejlepší případ, nejhorší případ a střední cestu.
Bod 34 pokynů dodává, že plán musí stanovit bod obratu, který společnosti po dokončení své restrukturalizace umožní pokrýt všechny své náklady včetně snížení ceny a finančních nákladů.
Očekávaná návratnost kapitálu musí být dostatečná k tomu, aby společnost byla po restrukturalizaci schopna soutěžit na trhu svými vlastními silami.
(311) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení zmínila několik záležitostí v souvislosti s obnovením životaschopnosti BE. Tyto pochybnosti byly založeny na dvou zjištěních.
Zaprvé, časová rozpětí určitých položek v opatření A a v opatření B se zdají být neomezená, což zvyšuje pochybnosti o tom, zda plán restrukturalizace umožní společnosti BE v rozumném časovém období čelit konkurentům vlastními silami.
Zadruhé, zdálo se, že plán restrukturalizace neobsahuje dostatečná interní opatření BE.
Doba trvání podpory
(312) Pochybnosti Komise se týkaly především opatření A a B. Komise vzhledem na dlouhou dobu trvání opatření A a otevřenou povahu opatření B přemýšlela, zda podpora na restrukturalizaci ve prospěch společnosti BE nebyla poskytnuta ve formě průběžné dotace, což by nebylo v souladu s požadavky pokynů.
Toto znepokojení sdílely i třetí strany, jako například společnost Drax.
(313) V souvislosti s opatřením B došla Komise k závěru, že opatření neobsahuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Proto otázky spojené s otevřenou podstatou opatření B už nejsou relevantní.
(314) V souvislosti s opatřením A byla Komise znepokojena tím, že náklady spojené s vyřazením jaderných elektráren z provozu by mohly vznikat až do roku 2086 a že financování nákladů spojených s likvidací vyhořelého paliva z reaktorů typu PWR uloženého do reaktoru Sizewell B bylo také otevřené.
(315) Ohledně nákladů na vyřazení z provozu bere Komise na vědomí, že tyto náklady vzniknou v budoucnosti, avšak vztahují se k výstavbě jaderných elektráren, která se uskutečnila v minulosti.
Komise akceptuje argument UK, že není možné přesně kvantifikovat částku týkající se vyřazení z provozu z toho důvodu, že chybí precedens pro elektrárny s reaktorem typu AGR a z důvodu, že toto vyřazení se uskuteční v daleké budoucnosti, kdy lze předpokládat další technický pokrok.
Vláda UK dále uvádí, že náklady na vyřazení z provozu jsou většinou fixní a že každé zvýšení materiálových závazků vyplývající ze změny pracovních postupů pro zvýšení ekonomického zisku BE nebo z porušení minimálních výkonových norem bude muset uhradit BE.
Dále je důležité připomenout, že v případě deficitu financování prostřednictvím NLF se předpokládá státní intervence.
(316) S uvážením specifické podstaty jaderného průmyslu, kde nelze obchodovat s radioaktivním materiálem dříve, než jeho stupeň radiace poklesne pod bezpečnou úroveň vzhledem k povinnému časově rozloženém financování závazků vyplývajících z jaderných aktivit, Komise usuzuje, že část opatření A týkající se těchto závazků nemůže být kvalifikována jako průběžná podpora společnosti BE, protože jsou definována a týkají se nákladů, které již vznikly.
Pro tyto náklady již byla provedena opatření v rozvaze společnosti BE.
Komise dále usuzuje, že pozdní výplata podpory související s těmito náklady nemůže být považována za posunutí obnovení životaschopnosti do budoucnosti.
(317) Ohledně státního financování likvidace paliva uloženého do reaktoru typu PWR v Sizewell B Komise připomíná, že BE bude do NLF přispívat částkou 150 GBP/kgU za palivo uloženého do reaktoru typu PWR v Sizewell B po datu účinnosti restrukturalizace.
(318) Tato částka je samozřejmě nižší než celkové náklady na likvidaci vyhořelého paliva z reaktoru typu PWR, včetně konečné likvidace.
BE ve svém účetnictví za rok 2001/2002 odhadovala, že tyto celkové náklady činit 240 GBP/kgU.
Skutečnost, že platby BE do NLF pokryjí pouze část těchto nákladů, potvrzuje, že příspěvek NLF na likvidaci tohoto paliva představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
(319) Aby bylo možno rozhodnout, zda se jedná o otevřenou podporu, musí Komise stanovit rozdělení celkových nákladů mezi náklady, kterým se lze a kterým se nelze vyhnout.
(320) Nevyhnutelné náklady jsou náklady utopené (nelze je získat zpět).
Pro společnost je tedy ekonomicky výhodné fungovat, pokud může pokrývat své náklady, kterým se lze vyhnout tak, aby mohlo být pokryto co nejvíce nákladů, kterým se vyhnout nelze.
Poskytnutí podpory na nevyhnutelné náklady proto jasně poskytuje výhodu pro společnost, která tuto podporu přijímá, a to tím, že posunuje její bod nulového zisku.
Pro společnosti v obtížích má taková podpora jasný cíl pomoci jim rychleji obnovit životaschopnost.
Protože však by společnost v každém případě vykonávala svoji činnost, jakmile pokryje svoje náklady, kterým se lze vyhnout, podpora pro pokrytí nevyhnutelných nákladů nevyústí v umělé prodloužení života společnosti.
Taková podpora proto není otevřená.
(321) Naproti tomu pomoc určená na pokrytí nákladů, kterým se lze vyhnout, především proměnných nákladů, je zaměřená na umělé udržování chodu společnosti, která by jinak neměla žádný ekonomický důvod pokračovat ve svých aktivitách.
Taková podpora je otevřená v tom smyslu, že zaručuje životaschopnost společnosti pouze pokud není časově omezena.
(322) Orgány UK uvedly, že z nákladů 240 GBP/kgU uvedených v bodu 318, představovalo […] GBP/kgU náklady, kterým se lze vyhnout.
Zbývající náklady se převážně týkají nevyhnutelných nákladů spojených se stavbou skladiště pro konečné uložení historického i budoucího vyhořelého paliva z reaktorů typu PWR, který bude postaven v Sizewell B. Předpokládá se, že tento sklad bude k dispozici koncem tohoto století, což, s ohledem na účinky poskytnutých slev, vysvětluje relativně malou hodnotu těchto nákladů v porovnání s náklady v jiných zemích.
(323) Čísla, uvedená ve zprávě Gordona MacKerron, na kterou je uveden odkaz v 38. poznámce pod čarou, nemohou být použita pro účely přezkoumání těchto předpokladů, protože zpráva neuvádí rozsah toho, jak dalece jsou do těchto čísel zahrnuty nevyhnutelné náklady.
(324) Aby mohla Komise provést přezkoumání hodnocení orgánů UK, použila veřejně dostupné informace o finském jaderném programu, což je jeden z nejprůhlednějších jaderných programů na světě.
Stejně jako odpad ve Sizewell nebude ani odpad vyprodukovaný ve finských jaderných reaktorech před svým konečným uskladněním recyklován.
Finská společnost pověřená likvidací finského vyhořelého paliva předpokládá náklady na tuto činnost ve výši 325 EUR/kgU (217 GBP/kgU [48]), z toho 217 EUR/kgU (145 GBP/kgU) jsou náklady, kterým se lze vyhnout [49].
(325) Komise poznamenává, že tato čísla jsou podobná těm, která poskytly orgány UK.
Komise se domnívá, že čísla odpovídají údajům, podle kterých je platba 150 GBP/kgU dostatečná k tomu, aby pokryla náklady na likvidaci vyhořelého paliva, kterým se lze vyhnout a část nevyhnutelných nákladů na likvidaci vyhořelého paliva.
(326) S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise vyvozuje, že plán restrukturalizace neposkytuje společnosti BE průběžnou subvenci a že doba jeho trvání je kompatibilní s pokyny, vzhledem ke zvláštnostem jaderného průmyslu a povinností UK vyplývajících ze Smlouvy o Euratomu [50].
Obsah plánu restrukturalizace
(327) Komise bere na vědomí, že vláda UK předložila podrobný plán, obsahující průzkum trhu a scénáře odrážející předpoklady pro nejlepší případ, nejhorší případ a pro střední cestu, jak vyžaduje bod 33 pokynů.
Dále byla poskytnuta podrobná analýza pohybu hotovosti, aktualizovaná v červenci 2004.
(328) Plán podrobně popisuje vznik obtíží společnosti BE a opatření, která byla nebo budou zavedena pro vypořádání těchto problémů, jak již bylo shrnuto v odstavci II.2.c) tohoto rozhodnutí.
Plán restrukturalizace předpokládá implementaci nové obchodní strategie (opatření E), která se snaží odstranit nezajištěnou pozici BE.
Zajištěním více střednědobých prodejů svých výstupů za pevné ceny se BE snaží omezit nestálost peněžního toku a posílit svoji dlouhodobou životaschopnost.
Společnost také omezí svoji závislost na velkoobchodních cenách elektrické energie ve Spojeném království a zároveň bude udržovat spolehlivé cesty na trh kombinováním smluvních podmínek, přístupem k flexibilní výrobě elektrické energie v Eggborough a přímým prodejem obchodní sféře se zaměřením na průmyslové a komerční zákazníky.
Opatření A a B mají za cíl odstranit vysoký podíl nevyhnutelných nákladů BE jako jaderného operátora, a to formou částečného zbavení BE jejích historických závazků vyplývajících z jaderných aktivit a nákladů na vyřazení z provozu a snížením jejích nákladů na budoucí počáteční a konečné smlouvy o palivu s BNFL.
Plán dále předpokládá zahájení nových jednání o třech neproplacených kupních smlouvách a o prodeji majetku BE v severní Americe, který má přispět k vyřešení problémů BE spojených s vysokými krátkodobějšími nevyhnutelnými náklady ve formě finančních výdajů.
Ohledně třetí příčiny obtíží BE, významných neplánovaných výpadků, definovala BE program na zlepšení činnosti (PIP), který byl navržen tak, aby došlo ke zlepšení spolehlivosti jaderných elektráren BE.
Program na zlepšení činnosti především předpokládá zvýšení investic do jmění a do zaměstnanců, aby se zvýšila kvalita údržby a použitelnost elektráren.
Dále se ve scénáři uvažuje s jednou ze slabin, kdy nedojde ke zlepšení použitelnosti elektráren BE.
I podle tohoto scénáře by BE stále byla schopna vytvářet peněžní prostředky.
(329) Ve finančních odhadech, které předložila vláda UK, se uvádí, že životaschopnost by mohla být obnovena během rozumného časového období, protože BE bude schopna vytvářet peněžní prostředky od roku 2004 a od roku 2005 by měla mít pozitivní roční provozní tok hotovosti.
(330) Komise na základě výše uvedených skutečností usuzuje, že plán restrukturalizace řeší problémy vedoucí k obtížím BE a že je založen na reálných předpokladech tak, jak to požadují pokyny, zejména s ohledem na vývoj cen elektrické energie a zavedení programu na zlepšení činnosti.
(331) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vznesla pochyby, zda lze uvažovat, že obnovení životaschopnosti je založeno především na interních opatřeních.
Komise se zejména divila tomu, že úspory, které BE díky těmto opatřením získala, byly dosaženy pouze díky ústupkům věřitelů a racionalizací aktivit BE.
(332) Společnost Drax se po zahájení řízení k této otázce vyjádřila.
Společnost Drax je toho názoru, že restrukturalizace BE není skutečnou restrukturalizací, protože není založena na interních opatřeních a poskytuje společnosti BE záruku, že nikdy nebude nechána, aby padla.
Dále Drax dodává, že existuje určitá nejistota o příspěvku BE na restrukturalizaci a že lepší variantou by bylo uzavření některých jaderných elektráren.
Tento poslední názor sdílí také organizace Greenpeace.
Spojené království s tímto názorem nesouhlasí a odpovědělo, že balíček podléhá schválení perspektiv životaschopnosti BE vládou.
Vláda UK si také zakládá na tom, že pokyny vyžadují rovnováhu mezi příspěvkem státu, soukromých subjektů a vlastním příspěvkem společnosti, to však neznamená, že společnost musí být schopna sama se změnit bez zásahu státu.
(333) Komise uznává, že restrukturalizace nemůže být založena pouze na interních opatřeních, ale že také může obsahovat opatření státu a soukromých stran, jako jsou věřitelé a dodavatelé.
Komise bere na vědomí, že BE již implementovala následující opatření: zbavila se svého majetku v severní Americe (opatření F) a […].
Komise z komerčního hlediska zaznamenala skutečnost, že BE v souladu se svou novou obchodní strategií (opatření G), aby zredukovala svoji nezajištěnou pozici, zvýšila počet střednědobých fixních smluv.
BE také není zbavena svých jaderných závazků, neboť bude přispívat k financování NLF.
(334) Jak je vysvětleno v oddíle c)v)v) níže, Komise také bere v úvahu skutečnost, že uzavření jedné nebo několika jaderných elektráren společnosti BE není vhodné řešení a že odstranění elektrárny v Eggborough by ohrozilo vyhlídky BE na obnovení životaschopnosti a nebylo by přiměřené.
(335) Vzhledem na opatření, která již byla a která budou společností BE provedena a s uvážením skutečnosti, že plán restrukturalizace řeší důvody vzniku obtíží BE, Komise vyvozuje, že požadavky bodu 32 pokynů jsou splněny.
Specifický případ elektrárny Dungeness B
(336) Některé třetí strany zpochybnily především perspektivy obnovení životaschopnosti elektrárny Dungeness B, což je nejstarší jaderná elektrárna BE.
(337) Společnost Powergen, třetí strana, která nejlépe zdůvodnila svoje argumenty, založila svou analýzu situace elektrárny Dungeness B na revizi struktury nákladů této elektrárny, jak je původně předložily orgány UK a jak byly uvedeny v rozhodnutí o zahájení řízení.
(338) Podle společnosti Powergen je elektrárna Dungeness B vysoce neefektivní.
Historické údaje uvádí, že její vytížení je malé.
Powergen toto vytížení odhaduje na 46 %.
S takovým vytížením by elektrárna vyrobila přibližně 4,5 TWh za rok.
Podle společnosti Powergen by výroba takového množství elektrické energie stála přibližně 73,8 milionů GBP, pokud se berou v úvahu pouze náklady, kterým se lze vyhnout.
Powergen usuzuje, že náklady elektrárny Dungeness B, kterým se lze vyhnout, jsou přibližně 16,4 GBP/MWh, přičemž cena elektrické energie za odběr základního výkonu na velkoobchodním trhu je 16 GBP/MWh [51].
(339) Orgány Spojeného království uvedly ve svých připomínkách k analýze společnosti Powergen svůj vlastní názor na protikladnou analýzu životaschopnosti elektrárny Dungeness B. Podle orgánů UK se v analýze společnosti Powergen objevují dva omyly. Zaprvé, hypotetické celkové náklady elektrárny podle společnosti Powergen byly příliš nízké.
Údaje společnosti BE naznačují, že skutečné náklady elektrárny Dungeness B jsou vyšší, než jak očekávala společnost Powergen, zejména provozní náklady a náklady na údržbu.
To vede ke zvýšení nákladů elektrárny Dungeness B na 1 MWh.
(340) Naproti tomu se orgány UK domnívají, že efektivita elektrárny Dungeness B se v nedávných létech velice zvýšila.
Tvrdí, že vzhledem k tomu, že historické údaje prokazují zlepšení efektivity, nelze pro budoucí období přijímat hypotézu, že výkonnost elektrárny bude stejná jak v jejích nejhorších létech, ale spíše že její výkonnost bude taková, jako v nedávném období.
Tím se vytížení elektrárny zvýší na 61 %. To vede ke snížení nákladů elektrárny Dungeness B na 1 MWh.
(341) Orgány UK s přihlédnutím k úvahám v bodech 339 a 340 propočetly náklady elektrárny Dungeness B, kterým se lze vyhnout, přibližně na […] GBP/MWh, přičemž velkoobchodní cena elektrické energie při odběru základního výkonu je […] GBP/MWh.
(342) Komise přezkoumala náklady elektrárny Dungeness B, kterým se lze vyhnout, s uvážením rozdílných hypotéz, podle toho, které předpoklady jsou správné pro celkové náklady a pro zatížení.
Dospěla k následující matici:
_BAR_ Hypotéza orgánů UK ohledně výstupu _BAR_ Hypotéza společnosti Powergen ohledně výstupu _BAR_
Hypotéza orgánů UK ohledně nákladů _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Hypotéza společnosti Powergen ohledně nákladů _BAR_ […] _BAR_ 16,4 GBP/MWh _BAR_
(343) Komise, s uvážením toho, že při zvýšení ceny elektrické energie dojde k rozdělení zisku mezi BE a BNFL, pokud se velkoobchodní cena při odběru základního výkonu odchýlí od částky 16 GBP/MWh, vypočítala mezní cenu elektrické energie, od které bude elektrárna Dungeness B, při různých hypotézách, pokrývat svoje náklady, kterým se lze vyhnout:
_BAR_ Hypotéza orgánů UK ohledně výstupu _BAR_ Hypotéza společnosti Powergen ohledně výstupu _BAR_
Hypotéza orgánů UK ohledně nákladů _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Hypotéza společnosti Powergen ohledně nákladů _BAR_ […] _BAR_ 16,8 GBP/MWh _BAR_
(344) Při pohledu na Tabulka 9 se jeví, že až na nejhorší scénář je elektrárna Dungeness B schopna pokrýt svoje náklady, kterým se lze vyhnout, a nevytváří tedy ztrátu, jakmile se velkoobchodní cena elektrické energie při odběru základního výkonu zvýší nad částku […] GBP/MWh.
Tato mezní cena odpovídá velkoobchodním cenám elektrické energie při odběru základního výkonu, které, jak bylo ukázáno v bodech 282 až 285, jsou nyní občas vykazovány nad 20 GBP/MWh, a v každém případě se vždy předpokládalo, že se bude pohybovat v rozsahu mezi 16 a 19 GBP/MWh, a to i krátkodobě, když elektrárna Dungeness B zůstane v provozu.
Komise dále bere na vědomí, že při současných cenách elektrické energie je elektrárna Dungeness B schopna pokrýt svoje náklady, kterým se lze vyhnout, a to dokonce i při nejpesimističtějším scénáři.
(345) Komise tedy považuje elektrárnu Dungeness B za životaschopný majetek.
b) K otázce, zda je podpora omezena na potřebné minimum
(346) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila pochybnosti, zda podpora byla omezena na potřebné minimum, protože nebyla prokázána podstata státní podpory u opatření B, C a G a protože nebyla pevně stanovena přesná částka podpory v opatření A.
(347) Komise bere na vědomí, že v oddílech VI.2.a) a VI.2.b) výše učinila ohledně opatření B, C a G závěr, že neobsahují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Balíček podpory je proto omezen pouze na opatření A.
(348) Opatření A obsahuje státní podporu, zaměřenou na splnění tří kategorií závazků: likvidace historického vyhořelého paliva, likvidace smluvně nepodchycených závazků a vyřazení jaderných elektráren z provozu.
V okamžiku zahájení řízení se závazky spojené s každou z těchto tří kategorií a s nimi následně spojená státní podpora pouze odhadovaly, avšak nebyly omezeny.
(349) Závazky spojené s likvidací vyhořelého paliva představují největší podíl z celkových závazků.
Spočívají v platbě společnosti BNFL za služby související s hospodařením s palivem uloženým do reaktorů společnosti BE před datem účinnosti plánu restrukturalizace.
Tyto služby jsou již smluvně dohodnuty a částka, kterou BE dluží společnosti BNFL je v tomto ohledu dobře definována.
(350) Komise se proto stále domnívá, že rozsah, v jakém mohou být tyto závazky financovány vládou UK, má být omezen.
Orgány UK proto akceptovaly změnu svých původních předpokladů ohledně těchto závazků, konkrétně 2185000000 GBP [52], které budou mezní hodnotou podpory související s těmito závazky.
(351) Naproti tomu závazky spojené s vyřazením jaderných elektráren z provozu a smluvně nepodchycené závazky lze přesně kvantifikovat jen obtížně.
(352) Vyřazení jaderných elektráren z provozu je velice specifická činnost.
V celém světě jsou pouze malé zkušenosti s úplným dokončením prací v této oblasti [53].
Odborníci uvádí, že tyto náklady mohou představovat 15 nebo více procent celkových investičních nákladů [54], nebo 50 % jaderné části investice [55].
I kdyby se takové odhady prokázaly jako logické a přesné, bylo by třeba spočítat přesné původní investiční náklady vložené do jaderné elektrárny, aby bylo možno odhadnout náklady na její vyřazení z provozu, což by bylo obzvlášť obtížné pro staré elektrárny, jaké vlastní BE, u kterých je historie nákladů velice nepřesná.
(353) Kromě toho je většina elektráren společnosti BE je vybavena reaktory typu AGR, což jsou elektrárny nejen odlišné od jaderných elektráren v jiných zemích, ale v určitých aspektech si liší i mezi sebou navzájem.
Nemůže se proto očekávat, že pro zvýšení přesnosti odhadu nákladů na vyřazení reaktorů společnosti BE z provozu lze stavět na zkušenostech z jiných zemí nebo na zkušenostech ve Spojeném království.
(354) Podobně i smluvně nepodchycené závazky lze díky jejich podstatě stanovit jen velice obtížně.
Týkají se především konečné likvidace vyhořelého paliva.
Postup, jakým bude vyhořelé palivo konečným způsobem likvidováno, zůstává ve Spojeném království nejistý, jak ukázala zkušenost společnosti pro přechodné uskladnění odpadů Nirex Intermediate Level Waste.
Zkušenosti z jiných zemí také ukazují, že nalezení místa pro uskladnění určitých typů odpadu může být technicky i politicky náročné.
Je velice obtížné s dostatečnou přesností kvantifikovat náklady na aktivity, u kterých je k dispozici tak málo informací o tom, jak jich bude docíleno.
Informace předané orgány UK také ukazují, že náklady na uskladnění odhadnuté institucemi v jiných členských státech se mohou radikálně lišit.
(355) S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise uznává, že snaha o stanovení maximálních nákladů na vyřazení z provozu a smluvně nepodchycených závazků by byla možná jen s velkou chybou.
Existovalo by velké riziko nadhodnocení jejich hodnoty.
(356) Proto v tomto případě Komise uznává, že stanovení vysoce nejisté a zřejmě nadhodnocené hodnoty jako stropu pro podporu by ve skutečnosti působilo proti požadavku na podporu omezenou na nutné minimum, protože rozsah nejistoty může, když není materializován, způsobit zaručení podpory, která je zbytečná.
(357) Mnohem lepší způsob zajištění splnění principu podpory omezené na minimum by spočíval ne ve snaze stanovit strop podpory, ale spíše ve vytvoření mechanismu zaměřeného na zajištění toho, aby budoucí výdaje byly omezeny na minimum.
(358) Orgány UK se proto zavázaly, že v tomto ohledu zavedou do praxe řadu mechanismů. Zejména:
a) budou přesně definovány kategorie závazků, u kterých náklady na jejich pokrytí může převzít stát;
b) orgány UK budou tyto náklady pečlivě monitorovat prostřednictvím Agentury pro vyřazení z jaderných zařízení z provozu (Nuclear Decommissioning Agency – NDA); Toto monitorování proběhne jak ex ante, tak i ex post;
c) na aktivity související s vyřazením z provozu bude nabídkové řízení vypisovat agentura NDA, která zajistí, aby náklady odpovídaly standardům na trhu;
d) aktivity samotné NDA budou kontrolovány Ministerstvem průmyslu a obchodu UK a Národním kontrolním úřadem;
e) aby se dále posílila kontrola výdajů Komisí, bude jako mezní hodnota použit původní úhrnný odhad ceny obou závazků (např. 1629000000 GBP [56]).
Pokud kumulované výdaje spojené s těmito dvěma závazky překročí tuto mezní hodnotu, obdrží Komise rozšířenou zprávu o platbách nákladů za tyto závazky a o krocích, které byly podniknuty pro minimalizaci těchto nákladů.
Zpráva bude založena na analýze provedené nezávislými účetními experty.
(359) Je možné, že velmi omezený počet některých plateb, které BE dluží společnosti BNFL v rámci závazků souvisejících s vyhořelým palivem, budou vyšší, než se původně předpokládalo.
To je zejména případ, kdy některé články vyhořelého paliva neodpovídají specifikaci a vyžadují speciální úpravu.
V tomto případě samozřejmě stávající smlouvy mezi BE a BNFL umožňují navýšit běžnou cenu za likvidaci vyhořelého paliva.
Pokud k tomu dojde, potom částka, kterou zaplatí stát, aby zbavil BE těchto závazků a která bude vyšší než původní předpoklady, bude vypočtena oproti mezní hodnotě 1629000000 GBP, uvedené výše, aniž by se tato mezní hodnota změnila.
(360) Pro účely výpočtu částek uvedených v bodech 350 a 358 se Komise domnívá, že by měla být použita běžná referenční sazba Komise.
Nicméně vzhledem k délce uvažovaného období se sazba každých pět let upraví [57].
(361) Je nutné poznamenat, že strop a mezní hranice uvedené v bodech 350 a 358 se týkají všech výdajů na pokrytí závazků, bez ohledu na to, zda jsou financovány NLF nebo státem.
To znamená, že mechanismus stropu a mezní hodnoty automaticky bude brát na vědomí finance, které jsou ve fondu k dispozici.
(362) Balíček pro restrukturalizaci také obsahuje osvobození od platby daní s ohledem na zvýšení účetní hodnoty elektráren BE, protože část závazků, které jsou s nimi spojeny, bude hrazena vládou UK.
Protože část těchto závazků se zanáší do účetnictví BE, zvýší se díky závazku vlády UK po jejich částečné a možné úlevě jejich hodnota o částku, která může dosáhnout maximální částky zaručené vládou UK.
(363) Podle běžných účetních a finančních pravidel v UK je toto navýšení zdanitelné.
Osvobození od těchto daní zaručené vládou je proto možná konkurenční výhoda, poskytnutá společnosti BE ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Avšak případné zdanění by snížilo schopnost BE financovat samotné závazky, což by naopak zvýšilo aktuální záruky vlády UK.
Proto všechny nebo část prvků státní podpory v oblasti osvobození od platby daní mohou být kompenzovány zvýšením konečného financování záruk vládou.
Aktuální prvek státní podpory v oblasti osvobození od platby daní je rovný pouze té části osvobození, která není kompenzována zvýšením plateb, které musí provést vláda UK pro úhradu svých záruk za splnění jaderných závazků.
(364) Toto zvýšení hodnoty jaderných elektráren je pouze umělé, protože závazky stále zůstanou, až do odvolání záruk vlády UK, a to v aktuálním rozsahu, a budou muset být co nejvíce pokryty NLF, do kterého BE přispívá.
Dále, pokud vláda bude muset v případě deficitu financování závazků provádět platbu jinak nebo jindy, například formou grantů ad hoc, placených v okamžiku, kdy závazky aktuálně vznikly, je možné, že nebude třeba poskytovat žádné osvobození od platby daní.
(365) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se Komise domnívá, že prvky státní podpory v osvobození od platby daní nejdou nad rámec toho, co je nutné pro podporu, aby byly splněny cíle restrukturalizace.
(366) Komise bere na vědomí, že každé zvýšení zisku BE, jako v případě zvýšení cen elektrické energie, bude do značné míry použito pro financování příspěvku BE do NLF.
Toto zvýšení příspěvku BE se automaticky projeví na snížení částky pro podporu.
(367) Komise se domnívá, že výše popsané mechanismy úplně zajistí, že státní podpora, obsažená v opatření A, bude omezena na nutné minimum.
c) K zabránění nepřiměřenému narušení hospodářské soutěže
(368) Bod 35 pokynů uvádí, že "musí být přijata opatření k co největšímu zmírnění možných nepříznivých dopadů podpory na ostatní soutěžitele".
(369) Kromě výjimečných případů, kdy velikost relevantního trhu na úrovni Společenství a EHP je zanedbatelná nebo kdy je zanedbatelný podíl společnosti na relevantním trhu, musí být provedena taková opatření, aby prvky podpory v rámci plánu restrukturalizace byly kompatibilní se společným trhem.
Opatření musí mít formu omezení přítomnosti společnosti na trhu a musí být úměrná dopadu podpory na narušení hospodářské soutěže.
Může se zvážit snížení potřeby těchto opatření, pokud by mohly způsobit evidentní narušení struktury trhu.
(370) Tam, kde jsou kompenzační opatření nutná, závisí jejich forma a rozsah na kapacitě na trhu.
Na trhu, kde existuje nadbytečná strukturální kapacita, musí mít kompenzační opatření formu nevratného snížení výrobní kapacity.
Kompenzační opatření mohou být také požadována i tam, kde není nadbytečná strukturální kapacita, avšak mohou mít jinou formu, než nevratné snížení výrobní kapacity.
i) Relevantní trh
(371) Poznámka 20 pod čarou v pokynech uvádí, že relevantní geografický trh zpravidla zahrnuje oblast EHP nebo, alternativně, některou jeho významnou část, pokud konkurenční podmínky v této části mohou být významně odlišné od jiných oblastí EHP.
(372) Členské státy mezi sebou obchodují s elektrickou energií již dlouhou dobu a zejména od účinnosti směrnice 96/92/ES.
(373) Obchod s elektrickou energií mezi členskými státy je však omezen fyzickými překážkami z důvodu výpadků propojovací kapacity.
Tyto překážky jsou o to věší tam, kde geografická omezení dále omezují možnosti rozvoje nových propojení.
(374) Komise vytvořila v rámci soustavy transevropské politiky pro sítě seznam takových slabin na vnitřním trhu s elektrickou energií. Příloha 1 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č.
1229/2003/ES ze dne 26. června 2003, kterým se stanoví řada hlavních směrů pro transevropské energetické sítě a kterým se zrušuje rozhodnutí č. 1254/96/ES [58] ukazuje, že Spojené království je jedním z těch geografických regionů, které jsou na to, aby jednotný trh mohl fungovat jako jeden celek, nedostatečně napojeny na zbytek sítě.
(375) Vedle své izolovanosti od zbytku elektrické sítě Společenství je trh s elektrickou energií ve Spojeném království charakterizován velice specifickým obchodním systémem.
Tento systém, známý jako Nové úmluvy o obchodu s elektrickou energií (New Electricity Trading Arrangements – "NETA"), je založen většinou na bilaterálních smlouvách mezi výrobci, dodavateli a zákazníky, což je opak vůči tradičnějším trhům sdružení firem (pool markets).
Konkurenční prostředí při systému NETA jsou velmi odlišná od podmínek na trzích sdružení firem, což je podloženo skutečností, že přechod ve Spojeném království ze struktury sdružení firem na NETA v roce 2001 měl za následek velký pokles velkoobchodních cen elektrické energie.
(376) V současné době NETA pokrývá pouze Anglii a Wales.
Avšak skotský trh je na NETA velice silně vázán indexací cen elektrické energie ve Skotsku na ceny v Anglii a Walesu.
Kromě toho se plánuje, že NETA se velice brzy rozšíří i do Skotska.
Výsledný trh ve Velké Británii zahájí činnost v roce 2005.
Je třeba poznamenat, že Skotsko bude zastupovat pouze malou část tohoto trhu, neboť podíl instalované kapacity ve Skotsku je pouze něco málo nad 10 % z instalované kapacity v Anglii a Walesu.
(377) Trh s elektrickou energií severního Irska se v dohledné budoucnosti k trhu Velké Británie nepřipojí.
Elektrické propojení mezi Velkou Británií a Severním Irskem je v současné době slabé (jeho jmenovitý výkon je 0,5 GW, což představuje méně než 1 % registrované instalované kapacity ve Velké Británii).
Konkurenční prostředí v Severním Irsku proto zůstane velice rozdílné od konkurenčního prostředí ve Velké Británii.
(378) S ohledem na výše uvedené skutečnosti a z toho důvodu, že BE působí pouze ve Velké Británii, se Komise domnívá, že relevantní geografický trh pro účely tohoto rozhodnutí je oblast Velké Británie [59].
(379) Podle údajů předložených orgány UK je celková instalovaná kapacita v 15 státech, které byly členskými státy ke dni oznámení plánu restrukturalizace, přibližně 565 GW.
Celková registrovaná kapacita ve Velké Británii je přibližně 10 % z této hodnoty.
Kromě toho je trh ve Spojeném království, na kterém má Velká Británie podíl přibližně 95 %, jedním z největších trhů v EHP, hned za německým a francouzským.
Proto nelze uvažovat o tom, že tento trh je zanedbatelný na úrovni Společenství a EHP.
(380) Kapacita společnosti BE představuje přibližně 14 % registrované kapacity v Anglii a Walesu a přibližně 24 % ve Skotsku.
Proto nelze uvažovat, že BE má zanedbatelný podíl na relevantním trhu.
(381) Na relevantním trhu působí kromě BE mnoho jiných hráčů: společnosti BNFL, EDF-Energy, Innogy, Scottish and Southern Electricity, Scottish Power a Powergen, aby byli vyjmenováni jen ti nejdůležitější.
Pokud by BE zmizela, nestal by se relevantní trh ani monopolním ani přísně oligopolním.
(382) Výše uvedená zjištění souhlasí s první analýzou trhu, provedenou Komisí, jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení.
Komise uvádí, že žádná ze třetích stran, které předložily svoje připomínky, nezpochybnila toto zjištění.
ii) Stav kapacity na trhu
Hodnocení z hlediska vývoje cen elektrické energie
(383) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení objasnila, že hodnocení stavu kapacity na trhu s elektrickou energií musí brát v úvahu fyzická specifika elektrické energie a potenciálně enormní překážky, které může způsobit výpadek elektrické energie jak pro ekonomiku, tak pro běžný život obyvatel.
Posouzení, zda existuje strukturální nadbytečná kapacita, proto musí obsahovat dostatečné rozpětí kapacity pro uspokojení špičkové poptávky při jakémkoliv rozumném scénáři.
(384) Komise uvedla, že rozpětí kapacity na relevantním trhu nebylo v porovnání s mezinárodními standardy a s minulými hodnotami nijak vysoké.
Uvedla však, že při porovnání s několika jinými členskými státy nebo s hodnotami ve Spojeném království v období 1995/1996 by mohl existovat prostor pro malé snížení tohoto rozpětí kapacity.
(385) Připomínky třetích stran ohledně existence nadbytečné kapacity se zaměřovaly na vývoj cen a na hodnocení stávajícího rozpětí kapacity ve Velké Británii.
(386) Některé třetí strany uvedly, že existovala vazba mezi vývojem cen elektrické energie a existencí nadbytečné strukturální kapacity na trhu.
Domnívají se, že na takovém konkurenčním trhu, jako je NETA, působí ceny jako signál potřeby nové kapacity.
Pokud by v budoucnu byla potřebná v některém specifickém období nová kapacita, potom by předpokládaný schodek kapacity pro toto období vyvolal zvýšení odpovídajících předem stanovených cen.
Ceny by dosáhly takové úrovně, která by umožnila ozdravení nákladů na stavbu nových elektráren, což by bylo impulsem pro nový vstup na trh.
(387) V současné době, podle těchto třetích stran, ceny, ačkoliv se v nedávné minulosti zvýšily, ještě nedosáhly dostatečné úrovně pro impuls k novému vstupu na trh.
To názorně ukazuje, že na trhu je nadbytečná kapacita.
(388) Komise uznává, že existuje vazba mezi cenami na trhu a stavem kapacity na tomto trhu.
Domnívá se však, že trhy s elektrickou energií, jako je NETA, jsou příliš komplexní na to, aby bylo možno učinit definitivní závěr o existenci nadbytečné strukturální kapacity na trhu jen na základě posouzení ceny.
(389) Zaprvé, na rozdíl od trhů strukturovaných kolem sdružení firem, neexistuje v NETA taková věc jako je zúčtovací cena.
NETA je založena na bilaterálních smlouvách, které mohou mít velice rozdílnou formu a které většinou neposkytují příliš transparentní mechanismy oznamování cen.
Systémy jako je UKPX jsou více transparentní, avšak nezastupují dostatečné rozdělení trhu, aby na jejich základě bylo možno učinit podstatné závěry.
Kromě toho jsou zaměřeny na krátkodobé obchodování, a proto mají jen omezené využití pro získání informací o budoucích trendech.
Proto je nutno řídit se indexy cen, které oznamují nezávislé zdroje, jako jsou Heren nebo Argus.
Tyto samotné indexy cen mají svá omezení, protože zastupují pouze velkoobchodní trh, což jsou asi dvě třetiny celkové prodávané elektrické energie, a nejsou proto schopné zachytit běžné výpadky předpokládané výroby elektrické energie.
(390) Zadruhé, argumenty v bodu 389 jsou založeny na předpokladu, že předem stanovené ceny věrně zachycují budoucí situaci na trhu.
Komise se domnívá, že tomu tak zřejmě nebude.
Tyto ceny ve skutečnosti odráží komplexnější situaci, založenou spíše na tom, jak kupující i prodávající posuzují svoji budoucí situaci.
To znamená, že ceny závisí na očekáváních situace na budoucím trhu, která se mohou velice lišit od reality, protože jak poptávka, tak i nabídka závisí na mnoha změnách na trhu.
Jinými slovy, předem dohodnuté ceny ve skutečnosti nepředstavují rovnováhu mezi poptávkou a nabídkou v budoucnosti, ale spíše to, co si současní hráči myslí o tom, jaká rovnováha v budoucnu bude.
Kromě změn ceny paliva je toto další důvod, proč předem dohodnuté ceny mohou v závislosti na čase hodně kolísat, dokonce i pro pevné období v budoucnosti.
(391) Zatřetí, i kdyby se akceptovalo, že oznámené ceny jsou zcela relevantní a že pravdivě odráží nabídku a poptávku, existuje logická mezera mezi závěrem, že ceny neumožňují plnou úhradu nákladů nových účastníku na trhu a mezi závěrem, že na trhu existuje nadbytečná kapacita, nebo dokonce že na trhu existuje strukturální nadbytečná kapacita.
(392) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se Komise domnívá, že posuzování samotné ceny není dostatečně spolehlivý indikátor pro rozhodnutí, zda trh s elektrickou energií, jako je NETA, se nachází v situaci strukturální nadbytečné kapacity.
(393) Komise však poznamenává, že od okamžiku, kdy se BE dostala do potíží, velice vzrostly zimní předem dohodnuté ceny.
Různé agentury oznamující ceny uvedly pro několik následujících let hodnoty přibližně 20 GBP/MWh pro zimní ceny základního výkonu, bylo dokonce dosaženo částek až 27 GBP/MWh [60].
Zdá se, že rostoucí trend bude pokračovat a zůstane zachován.
Odhady nákladů při novém vstupu na trh se pohybují mezi 20 GBP/MWh a 25 GBP/MWh [61].
Hodnocení z hlediska rozpětí kapacity
(394) Komise věří, že je snadnější vyhodnotit existenci nadbytečné kapacity analýzou aktuálních fyzických údajů o instalované kapacitě a o špičkové poptávce.
Rozpětí, o které instalovaná kapacita převyšuje špičkovou poptávku během studené vlny [62], je systémové rozpětí kapacity.
V tomto kontextu odhadnout, zda je na trhu strukturální nadbytečná kapacita, znamená odhadnout, zda je současné a předpokládané rozpětí kapacity adekvátní.
(395) Je zřejmé, že stanovení definitivní kvantitativní normy pro adekvátní rozpětí kapacity je velice obtížný úkol.
Taková norma by závisela na řadě parametrů, které se mezi jednotlivými sítěmi liší.
Také by to velice záviselo na úrovni dosažené jistoty dodávky, která by zase závisela na méně objektivních drobnostech, jako je psychologický dopad daného období bez zásobování specifického regionu elektrickou energií.
(396) Ale i kdyby všechny fyzické a psychologické parametry byly pod kontrolou, záviselo by potřebné rozpětí kapacity určitým způsobem také na struktuře trhu.
Někteří odborníci se domnívají, že více liberalizované trhy potřebují menší rozpětí kapacity než přísně regulované centralizované trhy, i když většinou souhlasí s tím, že kvantifikovat tento účinek v současnosti není možné z důvodu nedostatku historických údajů.
(397) Připomínky třetích stran se také liší z hlediska názorů na rozpětí kapacity, které by mělo být adekvátní pro Velkou Británii.
Většina připomínek, které se týkají tohoto problému, cituje údaje operátora přenosové sítě v Anglii a Walesu (NGTransco) z dokumentu "Výkazy za posledních sedm let". V těchto výkazech NGTransco uvádí, že se domnívá, že rozpětí kapacity ve výši 20 % by mělo být vztažné měřítko pro účely plánování.
Naznačuje, že menší rozpětí kapacity by mohlo být možné pro správu systému v reálném čase a pro takový případ zmírňuje možnou hodnotu 10 %.
(398) Společnost Drax a organizace Greenpeace navrhly, aby se tento údaj 10 % použil jako správná referenční hodnota pro adekvátní rozpětí kapacity při hodnocení existence strukturální nadměrné kapacity.
Ostatní organizace, včetně institucí pověřené organizací Greenpeace k poskytnutí zpráv pro tento případ [63], dávaly přednost tomu, aby se zůstalo u hodnoty 20 %.
(399) Společnost NGTransco následujícím konstatováním ve svých vlastních poznámkách objasnila, který z těchto dvou jejích údajů se má použít pro účely vyhodnocení existence strukturální nadbytečné kapacity: "V našem postavení systémového operátora pro Anglii a Wales bychom se domnívali, že každé rozpětí elektrárny nižší než 20 % nemůže představovat nadbytečnou kapacitu na trhu Anglie a Walesu".
(400) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se Komise domnívá, že hodnota 20 % je vhodné měřítko pro hodnocení stavu kapacity na trhu Anglie a Walesu.
Skotský trh i přes to, že se brzy připojí k anglickému a waleskému, je fyzicky stále hodně izolovaný.
Propojení mezi těmito dvěma regiony o výkonu 2200 MW je příliš malé na to, aby umožnilo naprosto flexibilní dodávku do příslušného regionu v případě nedostatku nebo přebytku výkonu.
Ve skutečnosti je toto propojení používáno především pro export energie ze Skotska do Anglie a Walesu.
Protože existuje toto značné omezení, domnívá se Komise, že měřítko 20 % by se mělo při posuzování údajů pro celou Velkou Británii zvýšit.
Anglie a Wales
(401) Trh Anglie a Walesu je daleko největší geografický segment trhu Velké Británie.
Je to také segment, pro který je stanoveno nejvíce ekonomických údajů, protože ceny ve Skotsku jsou stanoveny v souladu s údaji pro Anglii a Wales.
Také převážná většina připomínek třetích stran se zaměřila na segment Anglie a Walesu.
Proto Komise zahájila analýzu trhu analýzou tohoto segmentu.
(402) Historické zkušenosti ukazují, že propojení mezi dvěma segmenty bylo využíváno téměř pouze pro export energie ze Skotska do Anglie a Walesu.
Společnost NGTransco považuje kapacitu tohoto propojení za zdroj elektrického výkonu pro Anglii a Wales. Naopak společnost Scottish Power, což je skotský operátor zodpovědný za část Skotska, která má společnou hranici s Anglií, se domnívá, že kapacita propojení má být použita pro export.
S ohledem na výše uvedené skutečnosti a aby byla zajištěna návaznost na zkušenosti z minulosti i na hypotézy předložené místními operátory bude Komise ve zbývající části tohoto rozhodnutí uvažovat, že propojovací kapacita mezi Anglií a Walesem na jedné straně a Skotskem na druhé straně je připisována Anglii a Walesu.
(403) Pro celou oblast Anglie a Walesu existuje pouze jeden operátor energetické sítě: společnost NGTransco.
Komise založila svoji analýzu stavu kapacity na tomto trhu na prognóze společnosti NGTransco, kterou společnost pravidelně zveřejňuje ve svých "Výkazech na sedm let".
(404) NGTransco provedla po zahájení řízení revizi svých prognóz rozpětí kapacity na trhu Anglie a Walesu.
Tato nová prognóza byla Komisi odeslána společně s vyjádřením společnosti NGTransco. Ještě novější verzi stejné prognózy zveřejnila NGTransco ve svých "Výkazech na sedm let" pro rok 2004 [64].
(405) Komise pro svou analýzu použila tuto nejnovější verzi. Novější verze je založena na stejné základní hypotéze, zejména pokud jde o vstupní údaje, jaká byla použita pro prognózu, která byla považována společností NGTransco za relevantní ve vyjádření odeslaném Komisi.
Obsahuje pouze aktuálnější informace o vývoji trhu.
(406) Tato prognóza uvažuje tři scénáře.
Nejoptimističtější scénář ("prostředí SYS") předpokládá, že možnosti výroby elektrické energie budou odpovídat podepsaným smlouvám.
Nejpesimističtější scénář ("prostředí stávající nebo ve výstavbě") předpokládá, že nebudou k dispozici žádné jiné elektrárny než stávající nebo ty, které jsou v současné době ve výstavbě.
Scénář střední cesty ("prostředí shody") předpokládá, že dostupné elektrárny budou ty, které jsou nyní v provozu, ty, které jsou již ve výstavbě a ty, pro které již bylo dosaženo shody v rámci zákona o elektrické energii (Electricity Act) a energetického zákona (Energy Act).
(407) Prognózy podle těchto tří scénářů shrnuje následující tabulka.
Scénář _BAR_ 2004/05 _BAR_ 2005/06 _BAR_ 2006/07 _BAR_ 2007/08 _BAR_ 2008/09 _BAR_ 2009/10 _BAR_ 2010/11 _BAR_
Prostředí SYS _BAR_ 22 _BAR_ 21 _BAR_ 23,1 _BAR_ 26,8 _BAR_ 24,5 _BAR_ 25,6 _BAR_ 22,5 _BAR_
Prostředí shody _BAR_ 22 _BAR_ 21,1 _BAR_ 22,8 _BAR_ 24,3 _BAR_ 21,6 _BAR_ 22,5 _BAR_ 19,1 _BAR_
Prostředí stávající a ve výstavbě _BAR_ 22 _BAR_ 21,1 _BAR_ 18,7 _BAR_ 17,1 _BAR_ 14,5 _BAR_ 12,8 _BAR_ 9,5 _BAR_
(408) Uvedené tři scénáře se nejvíce liší v pozdějších létech, což není překvapující s uvážením skutečnosti, že jejich základní hypotézy činí rozdíly především v budoucnosti.
Tato léta však nejsou relevantní pro posouzení existence nadbytečné strukturální kapacity na trhu v současnosti.
(409) Scénáře předpokládají rozpětí kapacity pro příští tři roky mezi 18,7 % a 23,1 %, s průměrnou hodnotou přibližně 21,5 %.
Tato hodnota je mírně nad měřítkem 20 %.
Avšak rozdíl mez 21,5 % a 20 % špičkové poptávky i je 1,5 % z 57000 MW [65], což je 855 MW.
Tato hodnota je menší než kapacita kterékoliv jaderné elektrárny společnosti British Energy.
Kromě toho, protože se jedná o výsledek statistického průměru, se Komise domnívá, že tato hodnota nemůže být považována za statisticky dostatečně významnou k tomu, aby představovala nadbytečnou strukturální kapacitu.
(410) V další létech se rozdíl mezi třemi scénáři zvýší, což ještě více znesnadňuje odvození smysluplných závěrů.
Komise však bere na vědomí, že během těchto roků se průměrná hodnota tří scénářů pohybuje mezi 17,0 % a 22,7 %, z toho dva roky je přibližně 20,2 %.
Zdá se, že to ukazuje na skutečnost, že existuje celková tendence, aby rozmezí kapacity zůstalo přibližně na hodnotě 20 %, a to včetně určité tolerance chyby.
(411) Komise z výše uvedených skutečností odvozuje, že na trhu elektrické energie v Anglii a Walesu neexistuje nadbytečná strukturální kapacita.
Velká Británie celkově
(412) Oproti Anglii a Walesu působí ve Skotsku dva operátoři energetické sítě: společnost Scottish and Southern Electricity a společnost Scottish Power.
Tito dva operátoři zveřejňují prognózy pro svůj vlastní region. Jejich prognózy jsou však ohledně možných budoucích scénářů méně podrobné, než je prognóza společnosti NGTransco.
Z těchto důvodů zaměřila Komise analýzu Skotska na současnou situaci, u které je menší nutnost předpokládat různé scénáře.
(413) Protože žádný ze dvou skotských operátorů nepředložil Komisi svoje připomínky k řízení, je analýza založena na dokumentech dostupných veřejnosti.
V případě společnosti Scottish and Southern Electricity použila Komise údaje uvedené v jejím "Výkazu na sedm let" z roku 2003 [66].
V případě společnosti Scottish Power použila Komise údaje uvedené v jejím "Výkazu na sedm let" z dubna roku 2003 [67].
(414) Následující tabulka shrnuje předpokládanou špičkovou poptávku a instalovanou kapacitu v různých geografických regionech pro období roků 2004/2005.
Kapacita společnosti Scottish Power _BAR_ 7127 _BAR_
Kapacita společnosti Scottish and Southern Electricity _BAR_ 2844 _BAR_
Kapacita společnosti NGTransco, kromě propojení _BAR_ 63998 _BAR_
Propojovací kapacita Irsko/Skotsko _BAR_ 500 _BAR_
Propojovací kapacita Francie/Anglie _BAR_ 2000 _BAR_
Kapacita dostupná ve Velké Británii _BAR_ 76469 _BAR_
Maximální poptávka v zóně společnosti Scottish Power _BAR_ 4269 _BAR_
Maximální poptávka v zóně společnosti Scottish and Southern Electricity _BAR_ 1684 _BAR_
Špičková zimní poptávka (ACS) v zóně společnosti NGTransco _BAR_ 55900 _BAR_
Celková špičková poptávka _BAR_ 61853 _BAR_
(415) Rozpětí kapacity pro Velkou Británii je proto přibližně 23,6 % [69].
Tento údaj je vyšší, než měřítko 20 % uvedené v bodu 400, ale jak bylo poznamenáno, měřítko 20 %, které se týká flexibilní sítě, jaká je v Anglii a Walesu, je třeba zvýšit, aby se zmírnila omezení u sítí s překážkami.
Kromě toho jsou tato čísla vypočtena na základě hypotézy, že propojení v severním Irsku i ve Francii jsou plně k dispozici pro import, což není vždy zaručeno.
Pokud by tato propojení měla být využita pro export v okamžiku zimní špičkové poptávky (ACS), měla by být jejich kapacita stanovena z dostupné kapacity a ve stejném okamžiku připočtena k požadavku na dodávku výkonu, což by rozpětí kapacity snížilo na 15,5 %.
(416) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se Komise domnívá, že na trhu Velké Británie neexistuje statisticky významná nadbytečná strukturální kapacita.
Závěr
(417) S ohledem na výše uvedené skutečnosti Komise usuzuje, že na relevantním trhu neexistuje nadbytečná strukturální kapacita.
(418) Proto nejsou kompenzační opatření ve formě nevratného snížení výrobní kapacity povinná.
iii) Dopad podpory na konkurenty na relevantním trhu
(419) Protože na relevantním trhu neexistuje nadbytečná strukturální kapacita, musí Komise odhadnout nutnost kompenzačních opatření a stanovit formu, jakou se musí provést.
Případná kompenzační opatření musí brát v úvahu možné vlivy podpory na narušení hospodářské soutěže.
(420) Orgány UK argumentují tím, že balíček na podporu nemá dopad na konkurenty.
Podle nich je v rámci NETA ekonomická schopnost elektrárny vyrábět elektrickou energii omezena jejími krátkodobými mezními náklady ("SRMC").
Trh se v daném čase chová tak, jako by se elektrárny využívaly podle třídění svých SRMC, od nejmenších nákladů po největší, dokud jejich kumulovaná kapacita nedosáhne požadované hodnoty.
Cena elektrické energie je v této době určena hodnotou SRMC poslední využité elektrárny, která se nazývá marginální elektrárna.
(421) Podle orgánů UK je podpora určena výhradně pro jaderné elektrárny.
To nezmění jejich SRMC v takové míře, aby došlo ke změně jejich pořadí podle hodnoty SRMC.
Kromě toho by výše SRMC jaderných elektráren společnosti BE byla vždy pod SRMC marginální elektrárny.
Podpora nikdy nebude mít dopad na schopnost konkurentů společnosti BE vyrábět elektrickou energii, ani na cenu, za kterou mohou vyrobenou energii prodávat.
Proto nedojde k žádnému dopadu na konkurenty společnosti BE.
(422) Komise se domnívá, že odůvodnění orgánů UK by mohlo platit na dokonalém trhu, založeném na jediném, naprosto transparentním procesu dražby.
Ale jak bylo vysvětleno v bodech 389 a 390, NETA takovým trhem není.
(423) Komise se domnívá, ze podpora může mít v mnoha směrech dopad na konkurenty BE.
Dva z nich mohou mít závažný dopad na hospodářskou soutěž.
(424) Zaprvé, BE nevlastní pouze jaderné elektrárny. Vlastní také uhelnou elektrárnu v Eggborough, která je sama o sobě stejně velká jako celková kapacita některých konkurentů BE.
(425) BE může využít podporu určenou pro jaderné elektrárny ve prospěch elektrárny v Eggborough.
(426) Může například použít tyto prostředky pro vybavení elektrárny v Eggborough zařízením pro odsíření kouřových plynů, což by jí umožnilo splnit požadavky nových ekologických nařízení, což může významně prodloužit životnost elektrárny.
(427) BE také může použít prostředky uvolněné díky podpoře pro pořízení dalších nejaderných zařízení pro výrobu elektrické energie.
(428) BE nepochybně potřebuje určité flexibilní zdroje pro výrobu elektrické energie, aby mohla kompenzovat nepružnost svých jaderných elektráren.
Když tedy podpora umožňuje BE rozšířit její nejaderné portfolio, umožňuje jí vlastně získat větší interní přístup k flexibilní výrobě elektrické energie. Tím se zvyšuje její možnost nabízet svým zákazníkům lepší podmínky a snižuje potřeba nakupovat flexibilní elektrickou energii od svých konkurentů.
(429) Zadruhé, NETA není jednotný trh.
NETA zahrnuje především segment velkoobchodního trhu, na kterém výrobci prodávají elektrickou energii dodavatelům, a segment přímého prodeje podnikům (Direct Sales to Business "DSB"), ve kterém výrobci prodávají elektrickou energii přímo velkým koncovým uživatelům.
(430) Výrobci zpravidla prodávají elektrickou energii na trh DSB výhodněji než na velkoobchodní trh [70].
Proto je pro výrobce lepší prodávat elektrickou energii na segment DSB.
(431) Při analýze dopadu podpory je tedy třeba uvažovat nejen celkový objem elektrické energie, prodávaný každým výrobcem, ale také rozložení jeho prodeje na segment velkoobchodního trhu a trhu DSB.
(432) Jedna část plánu restrukturalizace BE směřuje ke zvýšení podílu společnosti na segmentu DSB.
Aby se tomu tak stalo, bude se společnost snažit nabízet zákazníkům na trhu DSB konkurenčně nižší cenu než na velkoobchodním trhu.
Tuto konkurenční nabídku nebo její část bude BE schopna financovat ze snížení SRMC svých jaderných elektráren.
(433) Takže i když pořadí elektráren společnosti BE podle jejich SRMC by mohlo zůstat stejné a nemělo by tedy žádný dopad na její konkurenty, změna úrovně SRMC umožní BE přesunout část svého prodeje z velkoobchodního trhu na trh DSB.
To naopak přesune část výstupu konkurence z trhu DSB na velkoobchodní trh.
Tímto způsobem může podpora zvýšit zisk BE a snížit zisk jejích konkurentů.
(434) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se Komise domnívá, že podpora má významný dopad na konkurenty společnosti BE a že je nutné přijmout kompenzační opatření pro zmírnění tohoto dopadu.
iv) Kompenzační opatření, která je nutno realizovat
(435) Kompenzační opatření musí najít rovnováhu mezi nutností zmírnit dopad podpory na konkurenty a nutností udržet vyhlídky na životaschopnost společnosti přijímající podporu.
(436) Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že kompenzační opatření se musí přesně zaměřit na mechanismus, kterým by podpora mohla poškodit konkurenty BE.
(437) To znamená, že kompenzační opatření v tomto případě musí směřovat na zajištění toho, aby BE nepoužila vládní podporu za účelem nadměrného zvýšení své možnosti pružně měnit výrobu elektrické energie nebo získání podílu na trhu DSB.
(438) Tento cíl vedl Komisi ke stanovení tří kompenzačních opatření.
Tato kompenzační opatření byla navrhnuta orgány UK na základě opatření navržených konkurenty BE v jejich připomínkách.
Kompenzační opatření č. 1.
(439) Jak bylo vysvětleno v bodu 437, jedním ze způsobů, jak by podpora mohla mít případně větší dopad na konkurenty BE je ten, že by BE, namísto úhrady nákladů vzniklých provozem jejího jaderného parku použila tyto prostředky na zvýšení své kapacity pro výrobu nejaderné elektrické energie.
(440) To by společnosti BE umožnilo snadněji soutěžit se svými konkurenčními elektrárnami [71] a umožnilo by jí to zajistit flexibilnější výrobu, než jakou má v současnosti, což by snížilo potřebu BE nakupovat tuto flexibilní energii od jiných společností.
(441) Aby k této možnosti nedošlo, musí být ostatní obchodní činnost BE rozdělena do různých právních subjektů se samostatným účetnictvím.
(442) Za tím účelem se musí upravit struktura BE tím způsobem, že výroba jaderné energie, výroba nejaderné energie, prodej na velkoobchodní trh a prodej DSB bude rozdělen do jednotlivých dceřinných společností.
Podpora musí být poskytnuta výhradně firmě zabývající se výrobou jaderné energie.
(443) Musí být zakázáno interní financování mezi různými dceřinnými společnostmi.
(444) Tento zákaz se musí implementovat pokud možno formou licencí pro jednotlivé společnosti a jeho plnění se musí sledovat energetickým regulátorem ve Velké Británii - OFGEM.
Komise však uznává, že OFGEM nemůže volně upravovat licence operátora, protože má povinnost tuto úpravu projednat se třetími stranami a vzít v úvahu jejich připomínky.
(445) Pokud by nebylo možné, aby OFGEM upravil některou z licencí BE v tom smyslu, aby bylo zakázáno interní financování, musí vláda UK předat Komisi neomezenou záruku se stejným účinkem.
V tomto případě, aby bylo zajištěno, že obchodování mezi dceřinnými společnostmi nebude obsahovat prvky interního financování, předají orgány UK Komisi výroční zprávu s podklady o tom, že nedošlo k takovému internímu financování.
Zpráva musí být zpracována na základě analýzy provedené nezávislými účetními znalci.
(446) Orgány UK se zavázaly toto kompenzační opatření implementovat.
Kompenzační opatření č. 2.
(447) Kompenzační opatření č. 1 musí v principu postačovat k tomu, aby bylo zajištěno, že BE nepoužije podporu, poskytnutou pro její jaderné reaktory, na zlepšení nebo rozšíření svého stávajícího nejaderného parku.
(448) Avšak s ohledem na celistvost oblasti elektrické energie a zejména na veliký rozsah možných vazeb mezi různými účastníky, které umožňuje NETA, se Komise domnívá, že je nutné prosadit další, více specifická opatření, aby se dále zajistilo, že BE nepoužije podporu, poskytnutou pro její jaderné reaktory, v jiných obchodních oblastech.
(449) Dále, i když stav kapacity na trhu nemá ekonomické zdůvodnění pro nařízení vedoucí ke snížení kapacity BE, Komise rozhodla, aby se po BE požadovalo nezvyšovat rozsah svých aktivit.
(450) Aby se toho dosáhlo, musí se vydat řada zákazů, týkajících se BE, ohledně její možné expanze v oblastech výroby elektrické energie, ve kterých jsou činní její konkurenti.
(451) Za tím účelem se musí stanovit specifický charakter kapacity ("omezená kapacita"). Taková kapacita se skládá z:
a) registrované provozní kapacity z fosilních paliv v Evropském hospodářském prostoru,
a z
b) registrované provozní kapacity velkých vodních elektráren [72] ve Spojeném království.
(452) BE se musí na období šesti roků o data vydání tohoto rozhodnutí zakázat vlastnit kapacitu nebo mít právo rozhodovat o kapacitě vyšší než 2020 MW z omezené kapacity, což je kapacita jejích stávajících elektráren v Eggborough (1970 MW) a v District Energy (50 MW).
(453) Důvody zákazu zvýšení kapacity BE z fosilních paliv byl vysvětlen v bodu 437.
Komise se domnívá, že je nutno rozšířit zákaz i na velké vodní elektrárny, aby se zabránilo nebezpečí, že BE by mohla získat stávající velké vodní elektrárny, především ve Skotsku.
(454) Zákaz musí platit šest roků, což je přibližně dvojnásobek doby nutné pro výstavbu elektrárny s kombinovanou plynovou turbínou.
(455) Účelem zákazu je zabránit BE v získání větší flexibility, než jakou má v současné době díky své elektrárně v Eggborough, která by měla být dostatečná pro zajištění její životaschopnosti.
(456) Komise je si však vědoma toho, že podle plánu restrukturalizace si bankovní konsorcium, které poskytlo finance na projekt Eggborough, ponechá opci na nákup Eggborough od BE.
Pokud se banky rozhodnou uplatnit tuto opci, byla by BE zbavena svého jediného zdroje flexibilní výroby, kterou Komise považuje za nutný předpoklad úspěchu plánu restrukturalizace.
V tomto případě musí být BE umožněno ihned, jakmile obdrží zprávu bank o jejich úmyslu uplatnit svou opci, připravit se na náhradu elektrárny v Eggborough.
(457) Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že by měly být povoleny některé výjimky ze zákazu pro případ, kdy banky uplatní svou opci, aby BE měla možnost získat flexibilní zdroj elektrické energie, který by nahradil elektrárnu v Eggborough nebo pro případ, že elektrárna v Eggborough přestane být BE zcela k dispozici z důvodů, jež BE nemůže ovlivnit.
To však nesmí mít takový důsledek, že BE bude umožněno získat více flexibilní kapacity, než kolik má v současné době, ani využít tuto náhradní kapacitu pro vytváření zisku během možného časového překrytí mezi dokončením její výstavby a prodejem elektrárny v Eggborough.
(458) S ohledem na výše uvedené skutečnosti musí být BE umožněno vlastnit nebo mít právo rozhodování nad kapacitou vyšší než je hodnota 2020 MW z omezené kapacity pro období mezi datem, kdy jí bude doručeno oznámení bank a datem, kdy už nebude mít kontrolu nad kapacitou elektrárny v Eggborough nebo k datu konce šestiletého období, uvedeného v bodu 452, pokud toto datum nastane dříve, než datum, kdy BE nebude mít kontrolu nad kapacitou elektrárny Eggborough, za podmínky, že objem vyrobené elektrické energie nebude vyšší než 2020 MW z omezené kapacity nebo že se sama vzdá veškerého provozního rozhodování a zájmů v tomto přebytku omezené kapacity.
(459) Od okamžiku, kdy se elektrárna Eggborough stane pro BE nedostupná z důvodu uvedeného v bodu 458 nebo z důvodu zásahu vyšší moci nebo z důvodu neopravitelné poruchy, musí mít BE možnost vlastnit nebo mít právo rozhodování nad kapacitou 2222 MW z omezené kapacity, za podmínky, že do konce šestiletého období uvedeného v bodu 452 nahlásí síťovému operátorovi svoji omezenou kapacitu ve výši 2020 MW a nebude provozovat více než 2020 MW z této kapacity.
Toto ustanovení má za cíl umožnit BE být flexibilnější při nahrazení elektrárny v Eggborough, aniž by se v praxi zákaz zmírnil.
(460) Nakonec, kromě restrikcí ohledně omezené kapacity definované v bodu 451 a aby se respektovala filozofie pokynů o nutnosti neumožnit příjemci využít státní podporu pro účely rozšíření svého podílu na trhu, musí se BE také zakázat vlastnit v Evropském hospodářském prostoru jiná zařízení pro výrobu jaderné elektrické energie, než která v současné době vlastní, bez předchozího schválení Komisí, a to po dobu šesti let od data přijetí tohoto rozhodnutí.
(461) Orgány UK se zavázaly toto kompenzační opatření implementovat.
Kompenzační opatření č. 3.
(462) Jak bylo vysvětleno v bodu 437, mohla by podpora být také zneužita, pokud by ji BE namísto porytí nákladů za činnost jaderných reaktorů použila v nadměrném rozsahu pro získání podílů na výhodnějším trhu DSB.
(463) Možnost zneužití je podrobně doložena v připomínkách odeslaných Komisi třetí stranou, která si přála zůstat v anonymitě [73].
I kdyby společnost BE aktuálně nenabízela mimořádně nižší ceny než je běžný standard na trhu, už jen veliká pravděpodobnost, že díky podpoře je něco takového možné, může být pro konkurenty BE škodlivé, protože by museli jednat se zákazníky s komerčně nekorektním očekáváním.
(464) Komise se proto domnívá, že je nutné posílit záruky již poskytnuté kompenzačním opatřením č. 1 přesnějším kompenzačním opatřením zaměřeným na chování BE na trhu DSB.
Musí se vyžadovat, aby BE nepůsobila na tomto trhu způsobem, který se nepodobá standardu jejích konkurentů.
(465) Aby se to zajistilo, musí se BE zakázat, aby na trhu DSB nabízela ceny nižší než jsou převažující velkoobchodní ceny.
Doba trvání tohoto opatření musí být 6 roků od data vydání tohoto rozhodnutí, stejně jako u kompenzačního opatření č. 2.
(466) Plnění tohoto zákazu pro společnost BE se musí sledovat nezávislým orgánem, vybraným v transparentním výběrovém řízení organizovaném orgány UK.
Nezávislý orgán musí každý rok podávat zprávu Komisi.
(467) V minulosti ceny na trhu DSB zpravidla kopírovaly vývoj velkoobchodních cen s určitým zvýhodněním.
Tento zákaz tedy zajistí, aby se BE nechovala komerčně jiným způsobem než její konkurenti.
(468) Avšak NETA je v provozu pouze 3 roky.
Je možné, aby se v následujících 6 letech vztah mezi DSB a velkoobchodním trhem v určité době bude lišit od toho, co bylo zjištěno do této doby.
Lze si například představit, že velkoobchodní trh by se mohl na nějaké období stát nelikvidní, což by vedlo k abnormálně vysokým cenám na tomto trhu.
Komise se domnívá, že v takovém případě by výrobci elektrické energie, aby neztratili svoje zákazníky, nabízeli na trhu DSB ceny, které by mohly být určitým způsobem nižší než velkoobchodní ceny.
Pokud by se něco takového stalo a BE by neměla kapacitu na adekvátní reakci, mohla by přijít o své zákazníky na trhu DSB, což by ohrozilo její restrukturalizaci.
(469) Proto je nutné, aby BE byla ponechána určitá pružnost pro přizpůsobení se těmto výjimečným případům.
Její manévrovací prostor však musí být velice omezen, popsán objektivními podmínkami a pečlivě zkoumán, aby se zabránilo jakémukoliv zneužití.
Kritéria pro povolení BE využít její pružnost musí být následně (ex ante) kontrolovatelná, aby se zabránilo jakémukoliv zneužití.
(470) Protože pro ceny na trhu DSB existuje mnohem méně spolehlivých informací než pro ceny na velkoobchodním trhu, je během jednání o podmínkách na DSB velice obtížné vědět, zda nabízené ceny na trhu DSB budou nižší než ceny na velkoobchodním trhu.
To znamená, že objektivní kritéria uvedená v bodu 469 nemohou být přímo založena na kontrole toho, zda konkurenti BE nabízejí ceny DSB nižší než jsou velkoobchodní ceny.
Kontroly se místo toho musí týkat nepřímých indikátorů, které jsou společnosti BE přístupné v krátkodobém horizontu a které mohou signalizovat, zda se velkoobchodní trh stal nelikvidní a zda stanovení cen trhu DSB na úrovni cen velkoobchodního trhu nebo vyšších už není komerčně životaschopné.
(471) Musí se provádět následující kontroly:
a) v kterémkoli období […], (které nekončí později než […] před datem, kdy se BE odvolá na výjimečné tržní okolnosti), […] ze stávajících průmyslových konečných uživatelů BE, kterým BE učinila nabídku na dodávku za podmínek, kdy smluvní rozsah dodávky energie za cenu vyšší, než je převažující velkoobchodní cena ve výši […], odmítlo nabídku BE;
b) objem prodané elektrické energie na velkoobchodním trhu za období […] poklesl na méně než […] průměrného objemu prodaného ve stejném období za posledních […], pro které jsou dostupné údaje;
c) BE nabízí dodávku minimálně […] elektrické energie na velkoobchodní trh […] a tento objem není prodán během […] hodin.
(472) Stejný nezávislý orgán, který sleduje, zda BE plní zákaz, musí být zodpovědný za kontrolu toho, zda si je BE vědoma toho, že kontrola byla vykonána.
Nezávislý orgán ověří, zda je vykonána zkouška a) společně se zkouškou b) nebo c). Pokud tomu tak opravdu je, musí být BE na základě rozhodnutí nezávislého orgánu oprávněna stanovit cenu na trhu DSB nižší než je velkoobchodní cena pro […].
Toto časové omezení může být prodlouženo rozhodnutím nezávislého orgánu, pokud na trhu dále převládají výjimečné podmínky.
Během […] musí být BE zavázána jednat čestně a nabízet slevy, které jsou srovnatelné s tím, co může být považováno za rozumnou nabídku s ohledem na její konkurenty.
Nezávislý orgán musí následně vyhodnotit, zda BE splnila toto kritérium, když skončí […].
(473) V zájmu transparentnosti musí nezávislý orgán po ukončení jednání o smlouvách vydat vyjádření, ve kterém potvrdí, že vznikly výjimečné tržní okolnosti, a ve kterém upřesní dobu trvání těchto výjimečných okolností.
Podrobnosti o hodnocení musí být předány Komisi.
(474) Orgány UK se zavázaly toto kompenzační opatření implementovat.
v) Kompenzační opatření, o kterých Komise uvažovala, ale která byla odmítnuta
(475) Komise rozhodla, že tři kompenzační opatření, která jsou popsána v oddílu iv), jsou dostatečná pro zmírnění možného narušení hospodářské soutěže podporou, a tak splňují požadavky bodu 39 písm. ii) pokynů.
Tato opatření je také třeba považovat za specifické podmínky připojené ke schválení podpory ve smyslu bodu 42 písm. ii) těchto pokynů.
(476) Třetí strany navrhovaly jiná možná kompenzační opatření.
(477) Organizace Greenpeace navrhla, aby jaderné elektrárny společnosti BE byly postupně uzavřeny.
Komise se domnívá, že s ohledem na neexistenci nadbytečné kapacity na relevantním trhu by požadavek na uzavření zařízení BE nebyl proporcionální k narušení hospodářské soutěže, způsobenému podporou.
(478) Společnost Powergen navrhla, že by mohl být uzavřen reaktor v Dungeness B, protože je to nejméně prosperující zařízení společnosti BE.
Životaschopnost Dungeness B již byla diskutována v oddílu VI.3.a) výše.
Komise bere na vědomí, že uzavření Dungeness B je již naplánováno na rok 2008 a že podle údajů poskytnutých společností NGTransco o oznámení potřebném pro významná uzavření může být Dungeness B uzavřeno nejdříve v polovině roku 2007.
Komise se domnívá, že tak malý posun by neospravedlnil výdaje, které by to způsobilo.
(479) Společnost Drax navrhla odstranit jaderná zařízení společnosti BE z konkurenčního trhu vytvořením systému povinného nákupu jaderné energie za fixní ceny, což by bylo podobné jako povinnost obnovitelných zdrojů.
To by znamenalo, že BE by prakticky byla úplně a na neurčito podporována státem, a to by bylo v naprostém protikladu s politikou hospodářské soutěže, prosazovanou Společenstvím.
(480) Společnost Drax navrhla, aby se společnosti BNFL povolil větší podíl z možného zisku BE při zvýšení cen, aby se snížil objem pomoci.
Jak již bylo diskutováno v oddílu VI.2.b) výše, došla Komise k závěru, že opatření B neobsahuje prvky státní podpory.
Povolení většího podílu BNFL z možného vyššího zisku BE by znamenalo zvýšení podpory, protože by to snížilo volný finanční tok BE a tím i její příspěvek do NLF.
To Komise nemůže akceptovat.
(481) Společnost Drax navrhla, aby BE prodala elektrárnu v Eggborough.
Komise uznává, že prodej Eggborough by nebyl v rozporu s nutností zachovat rozpětí kapacity v elektrorozvodném systému, protože elektrárna by velice pravděpodobně byla stále v provozu, pod vedením nového vlastníka.
Aby však BE byla schopna splnit plán restrukturalizace a obnovit svou životaschopnost, potřebuje mít přístup k některým flexibilním zdrojům elektrické energie.
Pokud by BE prodala Eggborough, musela by získávat takovou flexibilní energii z jiných zdrojů.
(482) Na základě výsledků kontroly dospěly orgány UK k závěru, že pro BE by nebylo ekonomické nakupovat služby, které běžně získává z Eggborough, od jiných výrobců.
Tyto služby obsahují pojištění proti neočekávaným výpadkům jaderných reaktorů, přizpůsobení elektrického výkonu dodávaného na základě obchodních smluv a flexibilitu při plánované údržbě reaktorů.
Orgány UK uvedly, že BE by zachováním Eggborough ve svém vlastnictví ušetřila 11 milionů GBP ročně.
Tento předpoklad vychází z nákladů v Eggborough, což znamená, že BE by mohla získávat stejné služby za stejnou cenu, jen pokud by vlastnila jinou elektrárnu.
Nákup služeb na trhu, pokud by byl vůbec možný, by byl mnohem dražší.
(483) S ohledem na výše uvedené skutečnosti se Komise domnívá, že požadavek, aby BE prodala elektrárnu v Eggborough, by ohrozil vyhlídky BE na obnovení životaschopnosti a nebyl by přiměřený. Komise soudí, že kompenzační opatření č.
1 a č. 2, uvedená výše, zavádí mnohem přiměřenějším způsobem stejný typ omezení.
(484) Společnost Powergen navrhla uvalení stropu na podíl BE na trhu DSB.
Komise se domnívá, že uvalení takového stropu by bylo škodlivé pro konkurenci na tomto trhu.
Kompenzační opatření č. 3 bude mnohem účinnější pro zmírnění dopadu podpory na hospodářskou soutěž na tomto trhu, aniž by současně omezilo schopnost BE podávat konkurence schopné nabídky.
(485) Společnost Powergen navrhla zakázat BE vstup na nové maloobchodní trhy.
Toto navrhované opatření by většinou ovlivnilo trh pro domácnosti, který je v současné době zásobován pouze dodavateli.
Komise se domnívá, že takové omezení by připravilo zákazníky o možný zdroj konkurence na trhu, který je nejmenší konkurenční částí trhu s elektrickou energií v UK [74].
Komise se domnívá, že kompenzační opatření č. 1 bude v tomto ohledu postačující pro zajištění toho, že pokud se BE bude snažit vstoupit na tento trh, bude tak činit vlastním úsilím, bez výrazného narušení hospodářské soutěže.
(486) Komise se domnívá, že všechna kompenzační opatření, navrhovaná třetími stranami, které odevzdaly svoje připomínky, jsou zakotvena ve třech kompenzačních opatřeních, které zvolila Komise.
d) Plná implementace plánu restrukturalizace
(487) Společnost musí být povinna plně implementovat plán restrukturalizace, předložený Komisi.
Vláda UK je pověřena, aby zajistila plnou implementaci plánu restrukturalizace, pokud bude schválen.
e) Sledování a každoroční zprávy
(488) Pokud bude balíček pro podporu schválen, je vláda UK pověřena, aby Komisi podala zprávu, ne později než šest měsíců po schválení balíčku pro podporu, a aby následně předávala pravidelné roční zprávy tak, aby Komise mohla sledovat průběh restrukturalizace BE, dokud se nestabilizuje její pozice tak, že Komise už nebude potřebovat další informace.
VII. ZÁVĚR
(489) Komise usuzuje, že podpora, protože splňuje požadavky uvedené v pokynech, pokud jde o poskytnutí podpory na restrukturalizaci, a je v souladu s cíli Smlouvy o Euratomu, je kompatibilní se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpora, kterou má Spojené království v úmyslu poskytnout společnosti British Energy plc ("British Energy") v rámci opatření A plánu restrukturalizace, oznámeného Komisi dne 7. března 2003, který obsahuje závazek vlády Spojeného království financovat:
a) platbu závazků souvisejících s likvidací vyhořelého paliva, uloženého do jaderných reaktorů společnosti British Energy před datem účinnosti plánu restrukturalizace, pokud náklady spojené s těmito závazky, kromě dodatečných historických závazků, definovaných v dohodě o financování historických závazků uzavřené mezi společnosti British Energy a vládou Spojeného království, nepřekročí částku 2185000000 GBP v cenách prosince roku 2002;
a
b) deficit Fondu jaderných závazků ohledně platby závazků spojených s vyřazením jaderných zařízení společnosti British Energy z provozu, smluvně nepodchycených závazků společnosti British Energy a dodatečných historických závazků, definovaných v dohodě o financování historických závazků uzavřené mezi společnosti British Energy a vládou Spojeného království,
je kompatibilní se společným trhem a s cíli Smlouvy o Euratomu, za předpokladu, že budou splněny podmínky stanovené v článcích 2 až 10.
Článek 2
1. Spojené království musí zajistit, aby plán restrukturalizace byl plně implementován v tom rozsahu, v jakém byl oznámen Komisi.
2. Spojené království musí Komisi podat zprávu o implementaci restrukturalizace, a to ne později než šest měsíců po vydání tohoto rozhodnutí a následně každý rok, dokud mu Komise neoznámí, že další informace už nejsou nutné.
Článek 3
Jakmile výdaje, odpovídající závazkům uvedeným v čl. 1 písm. b) překročí částku 1629000000 GBP v cenách prosince roku 2002, musí Spojené království doručit Komisi další zprávu, v níž bude doloženo, že platby vládou jsou omezeny na splnění závazků uvedených v tomto článku, a že byly učiněny vhodné kroky pro omezení výdajů na pokrytí těchto závazků na potřebné minimum.
Tyto zprávy se musí předávat každý rok. Musí být přiloženy ke každoročním zprávám uvedeným v článku 2.
Článek 4
Pro účely výpočtu částek v cenách prosince roku 2002 uvedených v článku 1 a v článku 3 použije Spojené království referenční a diskontní sazbu zveřejněnou Komisí pro Spojené království a tuto sazbu musí každých pět roků aktualizovat.
Článek 5
1. Spojené království musí požadovat, aby společnost British Energy nejpozději do 1. dubna 2005:
a) oddělila svoje obchodování s dodávkou elektrické energie od společnosti British Energy Generation Limited a začlenila jej jako samostatnou dceřinou společnost společnosti British Energy plc (nebo nástupnické společnosti);
b) sloučila stávající aktivity související s výrobou jaderné energie do jediné společnosti;
a
c) rozumně vynaložila veškeré úsilí pro získání upravené licence podle Zákona o elektrické energii z roku 1989 nebo, pokud tuto upravenou licenci nebude možné získat, poskytnout vládě Spojeného království časově neomezené závazné záruky že: i) společnost British Energy bude provádět svoje stávající podnikání v oblasti výroby jaderné a nejaderné elektrické energie jako samostatné činnosti z hlediska udělení licence (nebo z hlediska jakýchkoliv záruk vlády Spojeného království); a ii) stávající obchodování s jadernou energií nebude využito na interní financování některého jiného obchodování v rámci skupiny British Energy.
2. Pokud podmínky odstavce c) nebudou pokryty licencí, musí Spojené království každý rok podávat Komisi hlášení, ve kterém bude prokázáno, že z realizovaných obchodů s jadernou energií nedošlo k žádnému internímu financování některého jiného obchodování v rámci skupiny British Energy.
Tato zpráva musí být založena na analýze provedené nezávislými účetními znalci.
Může být přiložena ke zprávě uvedené v článku 2.
Tímto se nesmí předem předpokládat možnost, že implementace podmínek licence se neuskuteční později, pokud to bude možné.
3. Spojené království musí komisi informovat ihned, jakmile budou implementovány záruky uvedené v odstavcích 1 a 2.
Článek 6
Spojené království musí požadovat, aby se společnost British Energy zavázala, na dobu šesti roků od data vydání tohoto rozhodnutí, že nebude vlastnit nebo mít právo rozhodování o:
- registrované provozní kapacitě pro výrobu elektrické energie z fosilních paliv [75], instalované v Evropském hospodářském prostoru,
nebo
- registrované kapacitě velkých vodních elektráren ve Spojeném království, jak je definováno v Příkazu o nutnosti obnovitelných zdrojů (Renewables Obligation Order) z roku 2002,
(oba typy kapacity jsou známy jako "omezená kapacita"), která by byla v úhrnu větší než 2020 MW, s podmínkou, že:
a) během probíhajícího období vyřazení z činnosti (bude definováno níže) bude společnost British Energy oprávněna vlastnit nebo mít právo rozhodování nad omezenou kapacitou vyšší než 2020 MW za podmínky, že nebude tento přebytek nad omezenou kapacitou provozovat nebo se sama vzdá veškeré své provozní kontroly a zájmů nad tímto přebytkem nebo nad elektrickou energii vyrobenou nad rámec omezené kapacity.
Pro tyto účely je "probíhající období vyřazení z činnosti" časové období mezi:
i) datem, kdy společnost Eggborough Power Limited nebo Eggborough Power Holdings Limited přijala zprávu, že 1) budou uplatněny opce na nákup podílu ve společnosti Eggborough Power Limited nebo elektrárny v Eggborough; nebo že 2) bude uplatněn některý z požadavků na zajištění podílů ve společnosti Eggborough Power Limited nebo v elektrárně Eggborough;
a
ii) datem, od kdy registrovaná výrobní kapacita elektrárny v Eggborough už nebude pro společnost British Energy dostupná;
b) pokud se uskuteční některá z opcí na podílech ve společnosti Eggborough Power Limited nebo v elektrárně Eggborough, bude mít společnost British Energy oprávnění vlastnit nebo mít právo rozhodování nad omezenou kapacitou, která nepřesáhne 2222 MW, za podmínky, že operátorovi národní energetické sítě nahlásí svou omezenou kapacitu ve výši 2020 MW a že nebude provozovat více než 2020 MW z omezené kapacity;
nebo
c) pokud kapacita elektrárny v Eggborough nebude pro společnost British Energy dostupná z důvodu neodstranitelné poruchy nebo z důvodu zásahu vyšší moci, bude společnost British Energy oprávněna vlastnit nebo mít právo rozhodování nad omezenou kapacitou, která není vyšší než 2222 MW, za podmínky, že operátorovi národní energetické sítě nahlásí svou omezenou kapacitu ve výši 2020 MW a že nebude provozovat více než 2020 MW z omezené kapacity.
Článek 7
Spojené království musí požadovat, aby se společnost British Energy na dobu šesti roků od data vydání tohoto rozhodnutí zavázala, že bez předcházejícího písemného souhlasu Komise nebude vlastnit nebo mít právo rozhodování o jiné registrované provozní jaderné kapacitě pro výrobu elektrické energie v Evropském hospodářském prostoru, než jakou mají její stávající jaderná zařízení nebo že nebude uzavírat smlouvy o obsluze nebo údržbě, ve kterých společnost British Energy nemá účast na výstupu elektrické energie.
Článek 8
Spojené království musí během čtyř měsíců od vydání tohoto rozhodnutí na základě otevřeného a transparentního řízení stanovit nezávislého znalce pro účely sledování toho, zda společnost BE dodržuje podmínky stanovené v článku 9 (dále jen "nezávislý znalec").
O tomto ustanovení musí ihned informovat Komisi.
Článek 9
1. Spojené království musí požadovat, aby se společnost British Energy zavázala:
a) nenabízet po dobu šesti roků od ustanovení nezávislého znalce dodávku konečným průmyslovým odběratelům, kteří nakupují elektrickou energii přímo od společnosti British Energy za podmínek, kdy smluvní cena energie je nižší než převládající cena na velkoobchodním trhu, avšak v případě výjimečných okolností na trhu, kdy nezávislý znalec rozhodne, že takové okolnosti, popsané v článku 10, nastaly ("výjimečné okolnosti na trhu"), je společnost British Energy oprávněna, pokud takové výjimečné okolnosti budou dále převažovat, stanovit za podmínek podle článku 10 poctivě smluvní cenu za elektrickou energii nižší než je převládající cena na velkoobchodním trhu, pokud to bude pro společnost British Energy nutné, aby mohla reagovat na hospodářskou soutěž;
a
b) poctivě spolupracovat s nezávislým znalcem a včasně plnit všechny jeho rozumné požadavky včetně požadavků na předávání informací, dokumentů nebo přístup k zaměstnancům nebo vedení.
2. Nezávislý znalec bude každý rok podávat Spojenému království zprávu o tom, jak společnost British Energy plní tyto podmínky.
Spojené království tyto zprávy poskytne Komisi.
Článek 10
1. Musí být prováděny následující kontroly za účelem vydání rozhodnutí, zda nastaly výjimečné podmínky na trhu:
a) V kterémkoliv období […] (které nekončí dříve než […] před dnem níže definovaného Žlutého oznámení), […] ze stávajících průmyslových konečných uživatelů společnosti British Energy, kterým British Energy učinila nabídku na dodávku za podmínek, kdy smluvní rozsah dodávky elektrické energie za cenu vyšší, než je velkoobchodní cena ve výši […], odmítlo nabídku společnosti British Energy.
b) Objem prodané elektrické energie na velkoobchodním trhu za období […] poklesl na méně než […] průměrného objemu prodaného ve stejném období za posledních […], pro které jsou dostupné údaje.
c) Společnost British Energy nabízí dodávku minimálně […] elektrické energie na velkoobchodní trh […] a tento objem není prodán během […].
2. Pokud společnost British Energy čelí podobným okolnostem a pokud se domnívá, že by bylo nutné odvolat se na výjimečné okolnosti na trhu, musí nejprve informovat nezávislého znalce, nastínit svou analýzu situace a svou pozici v souvislosti s kontrolou cílů ("Žluté oznámení").
3. Pokud se okolnosti po zpracování Žlutého oznámení nezlepší a pokud jsou splněny podmínky výše uvedené kontroly a) společně s kontrolou b) nebo s kontrolou c), musí společnost British Energy oznámit nezávislému znalci, že má v úmyslu reagovat na konkurenci stanovením cen, které jsou nižší než velkoobchodní ceny a musí dodat nejaktuálnější podklady, které má k dispozici.
Nezávislý znalec potom musí během 24 hodin potvrdit nebo vyvrátit, zda kontrola a) společně s kontrolou b) nebo c) uvedené výše byla nebo nebyla vyhovující a v souladu s tím vyhlásit existenci výjimečných okolností na trhu.
4. Pokud nezávislý znalec vyhlásí výjimečné okolnosti na trhu, musí být společnost British Energy oprávněna po dobu […] stanovenou nezávislým znalcem čestně nabízet ceny, aby byla v přímém prodeji konkurenceschopná na trhu.
5. Období […] může být nezávislým znalcem prodlouženo na takovou dobu, po kterou jsou splněny podmínky výše uvedené kontroly c).
6. Na konci tohoto období se budou na společnost British Energy znovu vztahovat omezení cen podle článku 9.
7. Po skončení tohoto období musí společnost British Energy předat nezávislému znalci zprávu, ve které bude sumarizovat své obchodní aktivity během tohoto období.
Tyto informace musí nezávislý znalec vyhodnotit ve své roční zprávě.
8. Po skončení smluvních vztahů, během kterých vznikly výjimečné okolnosti na trhu, musí nezávislý znalec zveřejnit skutečnost, že takové okolnosti vyhlásil a jak dlouho tyto okolnosti trvaly.
Článek 11
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. listopadu 2003,
kterým se prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem a s dohodou o EHP
(Věc COMP/M.2621 – SEB/Moulinex)
(oznámeno pod číslem K(2003) 4157)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/408/ES)
Komise dne 11. listopadu 2003 přijala rozhodnutí ve věci v rámci nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [1], a zejména čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení. Úplné znění rozhodnutí, které není důvěrné, je k dispozici v původním jazyce věci a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách GŘ COMP na adrese http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
(1) Tato věc se týká získání kontroly nad některými aktivy společnosti Moulinex společností Seb (značkou, některými výrobními zařízení, některými prodejními pobočkami), transakce oznámená Komisi dne 13. listopadu 2001 na základě článku 4 nařízení (EHS) č. 4064/89.
(2) Seb a Moulinex jsou dva francouzské podniky působící v odvětví drobných elektrospotřebičů pro domácnost.
Oba jsou v uvedeném odvětví přítomné po celém světě.
Seb uvádí na trh své výrobky hlavně pod dvěma značkami světového formátu, "Tefal" a "Rowenta", a Moulinex hlavně pod mezinárodními značkami "Moulinex" a "Krups".
(3) Získání aktiv Moulinexu Sebem proběhlo v rámci řízení o nucené správě týkajícího se skupiny Moulinex.
Uvedené spojení podniků bylo předmětem dvou rozhodnutí Komise ze dne 8. ledna 2002.
V prvním Komise postoupila francouzským orgánům pro hospodářskou soutěž na základě článku 9 nařízení o spojování podniků přezkoumání vlivů na hospodářskou soutěž ve Francii. Ve druhém na základě čl.
6 odst. 2 nařízení o spojování podniků povolila spojení v ostatních zemích s podmínkou udělení licence značky Moulinex pro nezávislé třetí strany v devíti zemích Evropského hospodářského prostoru (Belgie, Dánsko, Nizozemsko, Norsko, Německo, Portugalsko, Rakousko, Řecko a Švédsko).
Soud prvního stupně Evropských společenství zrušil toto poslední rozhodnutí pro země, které nebyly předmětem závazků, tedy Španělsko, Finsko, Irsko, Itálie a Spojené království [2].
Toto rozhodnutí opětovně přezkoumává dopad transakce na hospodářskou soutěž v uvedených pěti zemích.
(4) Poradní výbor pro spojování podniků jednomyslně vynesl na své 120. schůzi dne 3. listopadu 2003 kladné stanovisko k předloze rozhodnutí Komise s cílem přijmout rozhodnutí o schválení.
(5) Ve zprávě ze dne 4. listopadu 2003 úředník pro slyšení uvedl, že právo stran na vyjádření bylo dodrženo.
I. VYMEZENÍ RELEVANTNÍCH TRHŮ
(6) Rozhodnutí vymezuje trhy výrobků podle kategorie drobných elektrospotřebičů pro domácnost, neboť každý z nich slouží k jinému účelu a má jiné použití.
Je celkem třináct trhů s výrobky: fritézy, minitrouby, toustovače, sendvičovače a vaflovače, zařízení na přípravu běžných jídel, elektrické zahradní grily a interiérové grily, varné kotle na rýži a tlakové hrnce, elektrické překapávače na filtrovanou kávu, varné konvice, kávovary na expreso kávu, kuchyňské elektrické roboty, žehličky/ napařovací systémy a přístroje pro osobní péči.
(7) Zeměpisné trhy mají rozměry jednotlivých států.
Spojené království a Irsko mají nicméně stejnorodé tržní podmínky.
Vzhledem k tomu, že značky a cenové hladiny jsou na nich totožné, dodavatel z jedné z těchto zemí nemůže uplatňovat samostatnou cenovou politiku, protože by riskoval převod svých zakázek do sousední země.
Tyto dvě země se tak pro dotyčné výrobky považují za jediný a totožný zeměpisný trh.
II. ANALÝZA TRHŮ
(8) Konkurenční postavení společnosti Seb je zkoumáno v těchto zemích nebo na těchto územích: Španělsko, Finsko, Itálie a Spojené království/Irsko.
Konkurenční potenciál Moulinexu
(9) V porovnání s rokem 2000 došlo v letech 2001 a 2002 ke značnému poklesu prodeje Moulinexu následkem problémů, které způsobil úpadek skupiny.
Komise zkoumala, zda je tento úpadek strukturální povahy nebo zda má Moulinex potenciál pro opětovné získání dřívějších pozic.
(10) Z průzkumu trhu vyplývá, že schopnost Moulinexu získat zpět ztracené podíly na trhu nebude záviset pouze na hodnotě značek, které přineslo spojení podniků, ale zároveň na dalších faktorech, jakými jsou inovační, obchodní a finanční možnosti jejího nového majitele.
Možnost opětovného získání ztracených pozic, která se má zohlednit v analýze hospodářské soutěže, je tak omezena dopadem těchto dalších faktorů, protože tyto faktory nemají přímou příčinnou souvislost s uvedeným spojením podniků.
(11) Dále se Komise domnívá, že pokud se značka Moulinex již nepoužívá, možnost opětovného získání podílů trhu z roku 2000 se značně omezila.
Stejně tomu je, pokud podíly na trhu získali konkurenti s již tak silnými pozicemi na trhu drobných elektrospotřebičů pro domácnost jako Philips, Braun, nebo DeLonghi a/nebo pokud Moulinex nebo Krups nejsou z pohledu distributorů považováni za neopominutelné značky.
Analytická metoda
(12) U každého z relevantních trhů Komise vytvořila podíly na trhu na základě výkazů o prodeji většiny konkurentů působících na trhu.
(13) Rozhodnutí zkoumá účinky transakce na každém z analyzovaných území, a to jak z horizontálního pohledu (účinky spojené síly nového subjektu trh po trhu), tak z pohledu nehorizontálního (účinek spojené síly nového subjektu na celém odvětví drobných elektrospotřebičů pro domácnost, i pokud nedochází ke vzájemnému překrývání na některém konkrétním trhu).
(14) Aby sloučení Sebu a převzatých aktiv Moulinexu mělo na hospodářskou soutěž negativní nehorizontální účinky, je třeba:
- aby nový subjekt měl portfolio značek, díky němuž získá značnou konkurenční výhodu v celém odvětví drobných elektrospotřebičů pro domácnost,
- a aby měl spojený subjekt silné pozice na trzích, o něž se bude moci opřít při vytváření nebo posilování dominantních pozic na třetích trzích.
Takových silných pozic může být dosaženo buď spojením podniků nebo jejich přinesením jednou nebo druhou ze stran.
(15) Pokud jde o zkoumání horizontálních účinků, strukturovala Komise své rozhodnutí tímto způsobem: (i) trhy, kde mají strany dohromady podíl na trhu menší než 25 %, (ii) trhy s nevýznamným vzájemným překrýváním a (iii) trhy s významným vzájemným překrýváním a společným podílem trhu vyšším než 25 %.
(16) Na základě uvedené typologie byla vytvořena tato tabulka.
_BAR_ Trhy, kde strany mají podíl na trhu menší než 25 % _BAR_ Trhy s nevýznamným vzájemným překrýváním _BAR_ Trhy se společným podílem trhu vyšším než 25 % _BAR_
Španělsko _BAR_ Kávovary na presovanou kávu, kávovary, zahradní grily/grily, tlakové hrnce, sendvičovače/vaflovače, fritézy, žehličky/napařovací systémy, přístroje pro osobní péče. _BAR_ Kuchyňské roboty, příprava běžných jídel. _BAR_ Toustovače, varné konvice, minitrouby. _BAR_
Finsko _BAR_ Žehličky/napařovací systémy, tlakové hrnce, toustovače, kávovary, fritézy, příprava běžných jídel, přístroje pro osobní péči. _BAR_ Kávovary na presovanou kávu, zahradní grily/grily, kuchyňské roboty. _BAR_ Minitrouby, varné konvice, sendvičovače/vaflovače. _BAR_
Itálie _BAR_ Kávovary na kávu preso, fritézy, minitrouby, toustovače, přístroje pro osobní péči. _BAR_ _BAR_ Varné konvice, příprava běžných jídel jídla, sendvičovače/vaflovače, tlakové hrnce, kuchyňské roboty, žehličky/napařovací systémy, kávovary, zahradní grily/grily. _BAR_
Spojené království/Irsko _BAR_ Toustovače, varné konvice, minitrouby, kávovary, sendvičovače/vaflovače, zahradní grily/grily, kuchyňské roboty, přístroje pro osobní péči. _BAR_ Kávovary na kávu preso, žehličky/napařovací systémy. _BAR_ Příprava běžných jídel, tlakové hrnce, fritézy. _BAR_
(17) Pro potřeby tohoto shrnutí jsou podrobné komentáře uvedeny pouze u trhů zařazených do třetí kategorie.
Závěr rozhodnutí je, že riziko vytvoření nebo posílení dominantní pozice není na těch trzích, kde strany mají podíl na trhu nižší než 25 %, a na těch trzích, kde součet podílů na trhu není významný.
A. Španělské trhy
(18) Na trhu drobných elektrospotřebičů pro domácnost nabídku vytvářejí soutěžitelé se silnou mezinárodní přítomností jako Philips ([15–20] % prodeje na trhu drobných elektrospotřebičů pro domácnost), Seb [10–20] %* [3], Braun [15–20] %, BSH [0–5] %, DeLonghi [0–5] %.
Místní hospodářské subjekty na trhu mají celkovou přítomnost skromnější: jedná se o Taurus [5–10] %, Jata, Solac a Fagor ([0–5] % každý z nich).
(19) Poptávka je spíše koncentrovaná a vychází zejména z těchto forem odbytu: hypermarkety (Carrefour, Auchan, Hipercor), velkoobchody (El Corte Ingles), specializované obchody (Media Markt) a tradiční maloobchod, jehož převážná většina se organizuje kolem nákupních seskupení (Densa, Gentesa, Segesa).
(20) K značnému poklesu prodeje Moulinexu došlo zejména v letech 2000 a 2002.
Tento pokles zasáhl minimálně 20 % prodeje na každém relevantním trhu.
I když image Moulinexu a Krupse u konečných spotřebitelů nijak neutrpěl, potenciál pro opětovné získání ztracených pozic se u těchto značek zdá být nicméně omezen konsolidací konkurentů nového subjektu na trhu.
(21) Rizika vytvoření nebo posílení dominantních pozic je třeba vyloučit na těchto trzích (tam, kde společný podíl na trhu je vyšší než 25 % a existuje zde významné vzájemné překrývání): toustovače, varné konvice a minitrouby.
(22) Na trhu s toustovači a varnými konvicemi bude Seb držet [20 až 30] %* podíly na trhu.
Koncentrace nepovede ke spojení neopominutelných značek (pouze Moulinex je neopominutelná značka pro toustovače a Tefal pro varné konvice).
Spojený subjekt Sebu a Moulinexu bude čelit konkurentům, kteří mají významné podíly na trhu (maximálně mezi [15 a 20] %) a mají renomované značky.
Z tohoto důvodu je málo pravděpodobné, že by Moulinex znovu získal svůj konkurenční potenciál z roku 2000.
S maximálním společným podílem na trhu [25–35 %], bez nehorizontálních účinků a tváří v tvář dobře zavedeným konkurentům lze v každém případě vyloučit, že by spojení vedlo k vytvoření nebo posílení dominantní pozice na těchto trzích.
(23) Na trhu s minitroubami se postavení Sebu zdá být mnohem význačnější.
Podle zjištěných údajů by nový subjekt měl držet mezi [30–40] % španělského trhu.
Hlavními konkurenty jsou DeLonghi [20–25] %, Jata [5–10] %, Ufesa a Severin ([5–10] % každý z nich).
Ačkoli mají menší podíly na trhu než nový subjekt, mají nicméně tyto hospodářské subjekty neopominutelné značky a také širokou škálu pokrývající veškeré objemy přítomné na trhu (10/12 litrů, 18/20 litrů, 26/28 litrů).
Jinak ale mají ceny na tomto trhu sestupnou tendenci, inovace jsou pravidelné a překážky pro vstup na trh jsou malé.
Mikrovlnné trouby s grily, přestože nejsou zastoupeny na relevantním trhu, představují nezanedbatelné konkurenční omezení a značka Moulinex má tak omezený potenciál pro opětovné získání postavení, které měla v roce 2000.
(24) Spojení podniků neumožňuje novému subjektu profitovat z nehorizontálních účinků.
Jeho portfolio značek a jeho silové postavení na některých trzích nejsou dostatečné, aby mu zajistily přínos z pákového efektu, zejména s ohledem na postavení, které v těchto dvou aspektech mají jeho konkurenti.
(25) Vzhledem k výše uvedenému oznámený postup není způsobilý k vytvoření nebo posílení dominantního postavení, jehož důsledkem by bylo významné narušení účinné hospodářské soutěže na různých trzích s drobnými elektrospotřebiči pro domácnost ve Španělsku.
B. Finské trhy
(26) Seb ([5–10] %* prodeje na trzích s drobnými elektrospotřebiči pro domácnost) je celkově vzato až třetím hospodářským subjektem na finských trzích, za značkou Braun [10–15] %*, a zejména Philips [25–30] %*.
AEG ([5–10] %*) má postavení srovnatelné s postavením nového subjektu.
Severin, DeLonghi, BSH a národní hospodářské subjekty jako OBH/Nordica a Rommelsbacher jsou sice přítomné, ale s méně významnými pozicemi (mezi 0 a 5 % každý z nich), a důležité zastoupení mají na některých zvláštních trzích.
(27) Odbyt ve Finsku je jedním z nejkoncentrovanějších v Evropě: prodej konečným spotřebitelům se u značek Kesko a E. Partners pohybuje u každého mezi [20–25] %*.
Stockman je také výrazně přítomen s [15–20] %*.
(28) Prodeje Moulinexu se propadaly v letech 2000 až 2002 (minimálně o 50 % na každém relevantním trhu).
Je málo pravděpodobné, že znovu získá ztracené podíly na trhu vzhledem k (i) rozsahu poklesu a vzhledem k (ii) posílenému postavení konkurence se silně renomovanými značkami.
(29) Rizika vytvoření nebo posílení dominantního postavení jsou vyloučena na těchto trzích (kde společný podíl na trhu je vyšší než 25 % a existuje významné vzájemné překrývání): minitrouby, varné konvice a sendvičovače/vaflovače.
(30) Trhy s minitroubami a sendvičovači/vaflovači jsou zahrnuty do této kategorie z důvodu silných podílů na trhu, který spojený subjekt zaujímá v roce 2000 (mezi [40–50] %* na trzích s minitroubami a mezi [20–30] %* na trzích se sendvičovači/vaflovači).
Od té doby jejich pozice silně klesaly, až v roce 2002 dosáhly podílů na trhu v řádu [0–10] %* na obou trzích.
Dále značka Severin posílila na trhu s minitroubami z [30–35] % na [50–55] %, zatímco na trhu se sendvičovači/vaflovači nabízí spotřebitelům mnoho hospodářských subjektů značky považované za neopominutelné.
Navíc je důležitá skutečnost, že Moulinex se prozatím stáhl z trhu s minitroubami.
(31) Na trhu s varnými konvicemi zůstává nový subjekt prvním hospodářským subjektem s podílem na trhu mezi [30–40] %* jak v roce 2000, tak v roce 2002.
Stabilitu tohoto postavení vysvětluje skutečnost, že nárůst v prodeji Sebu vykompenzoval oslabení Moulinexu.
Philips s [20–25] %, a v menším měřítku Braun a Severin, jsou významnými konkurenty s neopominutelnými značkami, navíc s posíleným postavením kvůli problémům Moulinexu a se schopností vytvářet protiváhu novému subjektu.
Moulinex není ostatně obecně uváděn jako neopominutelná značka, což činí málo pravděpodobným opětovné získání jeho konkurenčního potenciálu.
(32) Spojení podniků neumožňuje novému subjektu profitovat z nehorizontálních účinků.
Jeho portfolio značek a jeho silové postavení na některých trzích nejsou dostatečné, aby mu zajistily přínos z pákového efektu, zejména s ohledem na postavení, které v těchto dvou aspektech mají jeho konkurenti.
(33) Vzhledem k výše uvedenému oznámený postup není způsobilý k vytvoření nebo posílení dominantního postavení, jehož důsledkem by bylo významné narušení účinné hospodářské soutěže na společném trhu nebo na jeho podstatné části na různých trzích s drobnými elektrospotřebiči pro domácnost ve Finsku.
C. Italské trhy
(34) Nabídku na trhu s drobnými elektrospotřebiči pro domácnost v Itálii charakterizuje výrazná přítomnost DeLonghi s ([20–30] %* prodeje na trhu s drobnými elektrospotřebiči pro domácnost), těsně za touto značkou stojí nový kombinovaný subjekt Seb/Moulinex ([15–25] %*), poté Braun a Philips ([5–15] %* každý z nich).
BSH má podíly na trhu menší (celkem méně než 5 %).
Národní hospodářské subjekty na trhu mají celkově menší přítomnost, ale mohou mít nezanedbatelné postavení na některých trzích.
To je případ Imetec (pro kuchyňské roboty a sendvičovače/vaflovače), Polti (žehličky) a Saeco (70 % trhu kávovarů na kávu preso).
(35) Struktura poptávky je srovnatelná se strukturou nabídky, ale nabídka je méně koncentrovaná.
Téměř ke dvěma třetinám odbytu dochází velkou distribucí, v nákupních střediscích nebo přes specializované prodejce.
(36) Prodeje Moulinexu klesly v letech 2000 a 2002.
Jeho potenciál pro opětovné získání pozic se zdá být silně omezen přítomností konkurentů s neopominutelnými značkami, kteří využili problémů Moulinexu pro vstup na trhy nebo pro svou konsolidaci.
(37) Rizika vytvoření nebo posílení dominantních pozic jsou vyloučena na všech trzích s výsledným podílem na trhu vyšším než 25 % a s významným vzájemným překrýváním, tedy žehličky/napařovací systémy, varné konvice, příprava běžných jídel, sendvičovače/vaflovače, kuchyňské roboty, kávovary, zahradní grily/grily a tlakové hrnce.
(38) Na trhu s žehličkami/napařovacími systémy se zdá být postavení nového subjektu nejslabší z osmi výše uvedených trhů s [20–30] %* prodeje, úroveň srovnatelná s úrovní DeLonghi.
Je důležité uvést, že Moulinex byl tradičně slabým účastníkem jak v roce 2000, tak v roce 2002.
Jeho výrobky neměly neopominutelnou značku.
Naopak, postavení nového subjektu je vystaveno velkému konkurenčnímu náporu s ohledem na situaci konkurenčních seskupení: Philips, Imetec a Polti mají každý [10–15] % podílu na trhu a všichni mají neopominutelné značky.
Nový subjekt nemůže připojit k vlastním neopominutelným značkám (Rowenta a v menším měřítku Tefal) novou neopominutelnou značku vzniklou ze spojení podniků.
(39) Na trhu s varnými konvicemi, běžnými jídly, sendvičovači/vaflovači, kuchyňskými roboty, kávovary a zahradními grily/grily se podíl na trhu nového subjektu pohybuje mezi [25–35] %.
Je tak prvním hospodářským subjektem na trhu.
Na každém z těchto trhů musí čelit konkurentům se značnými podíly na trhu a s renomovanými značkami.
Totožnost konkurentů se mění podle jednotlivých trhů, ale obecně se jedná o tradiční hospodářské subjekty mezinárodní (Philips pro varné konvice, sendvičovače/vaflovače a kuchyňské roboty; Braun pro varné konvice, sendvičovače/vaflovače, kuchyňské roboty a kávovary; Severin pro běžná jídla; DeLonghi pro sendvičovače/vaflovače, kuchyňské roboty a zahradní grily/grily) a místní (Imetec pro sendvičovače/vaflovače).
Obecně lze konstatovat, že spojení podniků neslučuje dvě neopominutelné značky na každém z těchto trhů.
Komise provedla na některých trzích podrobnější analýzu (podle cenových segmentů nebo typu výrobku), aby si tak potvrdila analýzu prováděnou na celkovém trhu.
(40) Trh s tlakovými hrnci je část trhu, kde má nový subjekt nejpříznivější postavení s [35–45] % prodeje.
Díky zlepšení prodeje Sebu jeho postavení se od roku 2000 zlepšilo o 20 %.
Různé skutečnosti přiměly Komisi k relativizaci tohoto získaného postavení.
Především podstatná část prodeje nového subjektu byla realizována prostřednictvím jednoho distributora, společnosti Esselunga, přes jeho věrnostní katalog.
Seb je tak velice závislý na tomto jediném distributorovi.
Dále, Moulinex už neuvádí své výrobky na trh, k jediným prodejům dochází rozprodáváním zásob.
Navíc se zdá, že Seb nemá žádný plán pro oživení výrobků Moulinexu, který v Itálii není neopominutelným účastníkem.
Dále se rozvinuli konkurenti, Braun [10–15] % a také Girmi [5–10] %, jehož prodej se během dvou let ztrojnásobil.
(41) Spojení podniků neumožňuje novému subjektu profitovat z nehorizontálních účinků.
Jeho portfolio značek a jeho silové postavení na některých trzích nejsou dostatečné, aby mu zajistily přínos z pákového efektu, zejména s ohledem na postavení, které v těchto dvou aspektech mají jeho konkurenti.
(42) Vzhledem k výše uvedenému, oznámený postup není způsobilý k vytvoření nebo posílení dominantního postavení, jehož důsledkem by bylo významné narušení účinné hospodářské soutěže na společném trhu nebo jeho podstatné části na různých trzích s drobnými elektrospotřebiči pro domácnost v Itálii.
D. Trhy ve Spojeném království a Irsku
(43) V těchto zemích je velký počet dodavatelů, kteří mají mezi sebou celkové postavení téměř totožné, kolem 10 %.
Jedná se o Braun, Seb, Philips, DeLonghi, Morphy Richards a Salton.
Poněkud méně významní jsou BSH a Home Product International (kolem 5 %).
Zvláštnost britského trhu spočívá v přítomnosti a dobré pověsti místních hospodářských subjektů jako jsou Morphy Richards, Salton a v menším měřítku Home Product International.
(44) Odbyt je velmi koncentrovaný zejména díky referenčnímu aktérovi v daném oboru, Argosu ([30–35] %* prodejů na trhu).
Půlka prodeje patří prvním pěti distributorům.
(45) Ke značnému poklesu prodeje Moulinexu došlo mezi roky 2000 a 2002, nejméně o 30 % na každém trhu a o více než 50 % na většině trhů.
Nový subjekt má málo šancí na opětovné získání pozic z roku 2002 kvůli velmi konkurenčnímu prostředí na britském trhu.
Moulinex je uváděn jako druhořadá značka, zatímco potenciál Krupse se zdá být větší, ale jeho přítomnost je omezena na některé trhy, zejména na trh s kávovary na kávu preso.
(46) Rizika vytvoření nebo posílení dominantních pozic jsou vyloučena na všech trzích s výsledným podílem na trhu vyšším než 25 % a s významným vzájemným překrýváním, tedy s běžnými jídly, tlakovými hrnci a fritézami.
(47) Lze konstatovat, že na těchto třech trzích došlo ke značnému propadu pozic Moulinexu mezi roky 2000 a 2002.
Posunuly se z [5–15] %* na čísla nepřesahující 5 %, ba nulová po stáhnutí Moulinexu z trhu (běžná jídla).
Proto, má-li Seb nezanedbatelné postavení ([30–35] % u tlakových hrnců, [25–35] % u fritéz a [10–15] % u běžných jídel), jeho postavení se spojením podniků neposílí.
Musí čelit na každém z těchto trhů konkurentům s neopominutelnými značkami, zatímco spojení podniků mu neumožní držet další.
Nicméně na těchto trzích se objevili noví soutěžitelé, z toho na trhu s tlakovými hrnci: Russel Hobbs, Hinari a Magimix.
Ti okamžitě realizovali vyšší prodeje, než činily prodeje Moulinexu v roce 2000.
Analýza podle kvartil cen provedená na trhu s fritézami potvrdila závěry vynesené o celkovém trhu, na nejnižších kvartilách se potvrdila přítomnost značky distributora.
(48) Spojení podniků neumožňuje novému subjektu profitovat z nehorizontálních účinků.
Jeho portfolio značek a jeho silové postavení na některých trzích nejsou dostatečné, aby mu zajistily přínos z pákového efektu, zejména s ohledem na postavení, které v těchto dvou aspektech mají jeho konkurenti.
(49) Vzhledem k výše uvedenému oznámený postup není způsobilý k vytvoření nebo posílení dominantního postavení, jehož důsledkem by bylo významné narušení účinné hospodářské soutěže na společném trhu nebo jeho podstatné části na různých trzích s drobnými elektrospotřebiči pro domácnost ve Spojeném království a Irsku.
III. ZÁVĚR
(50) Z výše uvedených důvodů se Komise rozhodla neoponovat oznámenému postupu a prohlásit ho za slučitelný se společným trhem a s dohodou o EHP, s výhradou pokračování v závazcích navržených v rámci prvního řízení [4]. Toto rozhodnutí je vyneseno na základě čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89 a článku 57 dohody o EHP.
[1] Úř. věst L 395, 30.12.1989, s. 1.
Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1310/97 (Úř. věst.
L 180, 9.7.1997, s. 1).
[2] Rozsudek Soudu první instance ve věci T-114/02 – Babyliss SA v. Komise Evropských společenství.
[3] Části textu jsou vynechány z důvodu ochrany utajovaných informací. Tyto části jsou uvedeny v hranatých závorkách a označeny hvězdičkou.
[4] Pro připomenutí závazky udělit licenci k užívání značky v devíti zemích Evropského hospodářského prostoru (Belgie, Dánsko, Nizozemsko, Norsko, Německo, Portugalsko, Rakousko, Řecko a Švédsko) byly podepsány jako podmínka k souhlasu s postupem v těchto devíti zemích.
Tyto závazky byly uvedeny v rozhodnutí Komise ze dne 8. ledna 2002 a stanovily zejména přidělení výhradní licence značky Moulinex na dobu pěti let na prodej elektrospotřebičů pro domácnost pro třináct kategorií výrobků uvedených v tomto rozhodnutí, a závazek neuvádět v těchto zemích na trh výrobky značky Moulinex po dobu smlouvy na licenci a po dobu tří let po jejím vypršení.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření oznámená Českou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení se nepoužijí po přistoupení (2005/C 86/04) (Text s významem pro EHP) Datum přijetí rozhodnutí: 3. března 2004 Členský stát: Česká republika Podpora č.: CZ 55/03 Název: Moravia Banka, a. s. Účel: Podpora bankovnictví Další informace:
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 2005,
kterým se mění příloha I rozhodnutí 2003/804/ES, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz měkkýšů, jejich jiker a gamet pro další růst, výkrm, sádkování nebo lidskou spotřebu
(oznámeno pod číslem K(2005) 1585)
(Text s významem pro EHP)
(2005/409/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/804/ES [2] stanoví provizorní seznam třetích zemí, z nichž jsou členské státy oprávněny dovážet živé měkkýše, jejich jikry a gamety pro další růst, výkrm, sádkování nebo lidskou spotřebu ve Společenství, stejně jako vzorová veterinární osvědčení, která musejí být k zásilkám s takovými produkty přiložena.
(2) Kanada, Chorvatsko, Maroko, Nový Zéland, Tunisko, Turecko a Spojené státy byly do tohoto provizorního seznamu zahrnuty na základě současného obchodu se členskými státy, a to do doby, než Komise posoudí záruky, které uvedené třetí země mohou poskytnout, pokud jde o nákazy měkkýšů.
(3) Zdravotní záruky zvířat poskytnuté Marokem, Novým Zélandem, Tuniskem a Tureckem byly posouzeny Komisí a bylo shledáno, že nesplňují všechny požadavky stanovené ve směrnici 91/67/EHS a ve směrnici Rady 95/70/ES ze dne 22. prosince 1995, kterou se stanoví minimální opatření Společenství pro zdolávání některých nákaz mlžů [3].
(4) Kanada a Nový Zéland oznámily Komisi, že nemají v současné době zájem o vývoz živých měkkýšů pro další růst, výkrm nebo sádkování do Společenství.
(5) Spojené státy předložily program vývozního osvědčení chovných oblastí měkkýšů.
Komise tento program posoudila a shledala, že poskytuje nezbytné záruky pro vývoz živých měkkýšů pro další růst, výkrm nebo sádkování do Společenství.
(6) Na základě rozhodnutí Komise 97/20/ES ze dne 17. prosince 1996, kterým se stanoví seznam třetích zemí splňující rovnocenné podmínky pro produkci a uvádění mlžů, ostnokožců, pláštěnců a mořských plžů na trh [4] Chorvatsko není oprávněno vyvážet živé měkkýše pro lidskou spotřebu.
Vzhledem k tomu by dovoz takových měkkýšů z této země neměl být v rámci rozhodnutí 2003/804/ES povolen.
(7) Je také vhodné, aby se zjednodušila tabulka v příloze I rozhodnutí 2003/804/ES.
(8) Je proto nezbytné patřičně změnit rozhodnutí 2003/804/ES.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2003/804/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. května 2005,
kterým se Španělsku povoluje, aby prodloužilo o tři roky používání dočasného opatření, na jehož základě se pro prodané produkty pocházející z nových banánových plantáží, které byly založeny po 1. červnu 2002, nevyplácí vyrovnávací podpora
(oznámeno pod číslem K(2005) 1605)
(pouze španělské znění je závazné)
(2005/410/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 404/93 ze dne 13. února 1993 o společné organizaci trhu s banány [1], a zejména na čl. 12 odst. 9 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 12 odst. 9 nařízení (EHS) č. 404/93 může být členskému státu povoleno zavést dočasné opatření, na jehož základě se novým banánovým plantážím nevyplatí za prodané produkty žádná vyrovnávací podpora, jestliže je podle názoru členského státu ohrožen udržitelný rozvoj produkčních oblastí, zejména vzhledem k zachování životního prostředí, ochraně půdy a charakteristického rázu krajiny.
(2) Komise rozhodnutím 2002/414/ES [2] povolila Španělsku zavést dočasné opatření, na jehož základě se pro prodané produkty pocházející z nových banánových plantáží, které byly založeny po 1. červnu 2002, nevyplácí vyrovnávací podpora po dobu tří let.
(3) Dne 15. dubna 2005 podalo Španělsko Komisi žádost o povolení prodloužit opatření, na jehož základě se pro prodané produkty pocházející z nových banánových plantáží, které byly založeny po 1. červnu 2002, nevyplácí vyrovnávací podpora na Kanárských ostrovech, o další tři roky.
Žádost je odůvodněna potřebou podpořit pozitivní účinky opatření zavedeného v červnu 2002, zejména za účelem zamezení rozvoje nové výsadby mimo tradiční produkční oblasti, na ochranu životního prostředí, ochranu půdy a socioekonomické rovnováhy a k zachování charakteristického rázu krajiny.
(4) Z posouzení žádosti Španělska o prodloužení opatření, na jehož základě se vyrovnávací podpora nevyplatí po dobu tří let, vyplývá, že je tato žádost v souladu s cílem a ustanoveními čl. 12 odst. 9 nařízení (EHS) č. 404/93. Tato žádost by proto měla být přijata.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro banány,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Žádost Španělska Komisi o prodloužení opatření, jež bylo povoleno rozhodnutím 2002/414/ES a na jehož základě se v souladu s čl. 12 odst. 9 nařízení (EHS) č. 404/93 nevyplácí vyrovnávací podpora pro produkty pocházející z nových banánových plantáží, které byly založeny po 1. červnu 2002, se přijímá.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2004/452/ES týkající se seznamu subjektů, jejichž výzkumní pracovníci mohou mít přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely
(oznámeno pod číslem K(2005) 1525)
(Text s významem pro EHP)
(2005/412/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [1], a zejména na čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem nařízení Komise (ES) č. 831/2002 ze dne 17. května 2002, kterým se provádí nařízení Rady č. 322/97 o statistice Společenství, pokud jde o přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely [2], je stanovit podmínky pro přístup k důvěrným údajům sdělovaným orgánu Společenství za účelem získání statistických závěrů pro vědecké účely a pravidla spolupráce orgánu Společenství a vnitrostátních orgánů, která má takový přístup usnadnit.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/452/ES [3] stanovilo seznam subjektů, jejichž výzkumní pracovníci mohou mít přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely.
(3) Italská centrální banka a Španělská centrální banka musí být považovány za subjekty splňující požadované podmínky, a musí být proto zařazeny do seznamu subjektů, organizací a institucí podle čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 831/2002.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistickou důvěrnost,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí Komise 2004/452/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/696/ES a rozhodnutí 2004/863/ES o finančním příspěvku Společenství pro programy eradikace a monitorování TSE na rok 2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 1550)
(2005/413/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a odst. 6 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/696/ES ze dne 14. října 2004 o seznamu programů eradikace a sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), kterým může být udělen finanční příspěvek Společenství v roce 2005 [2], stanoví seznam takových programů spolu s navrhovanou mírou a objemem příspěvků pro každý program.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/863/ES ze dne 30. listopadu 2004 o schválení programů eradikace a monitorování TSE některých členských států na rok 2005 a o stanovení výše finančního příspěvku Společenství [3].
(3) Dne 28. ledna 2005 potvrdila skupina odborníků Společenství, jíž předsedala referenční laboratoř Společenství pro TSE, zjištění bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) u jedné kozy poražené ve Francii.
Jednalo se o první případ BSE u drobného přežvýkavce za přirozených podmínek.
(4) Ve svém prohlášení ze dne 28. ledna 2005 zdůraznila Vědecká komise pro biologické nebezpečí zřízená při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA), že význam tohoto jediného případu nákazy BSE u jedné kozy ve Francii je ještě nezbytné posoudit.
V tomto ohledu naznačila EFSA, že výsledky zvýšeného dohledu nad TSE u koz budou klíčové.
(5) V reakci na toto prohlášení zavedlo nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [4], pozměněné nařízením Komise (ES) č.
214/2005 [5], nový program monitorování TSE u koz od 11. února 2005. V rámci tohoto nového programu monitorování byly podstatně zvýšeny počty zdravých poražených a uhynulých koz, které mají být testovány.
(6) Vzhledem ke zvláštnostem odvětví kozího masa, omezené hodnotě koz starších 18 měsíců pro účely porážky a ve světle významu účinného zavádění zvýšeného dohledu k vyhodnocení výskytu BSE u koz je vhodné zvýšit částku za test, kterou má Společenství uhradit členským státům, na maximální částku 30 EUR za zrychlený test provedený u koz.
999/2001, pozměněné nařízením Komise (ES) č. 36/2005 [6], stanoví, že od 14. ledna 2005 se bude provádět povinné systematické diskriminační testování k rozlišení BSE od klusavky (scrapie) ve všech případech TSE odhalených u ovcí a koz.
Toto opatření je třeba považovat za opatření způsobilé pro poskytnutí finančního příspěvku Společenství pro programy eradikace a monitorování TSE v členských státech.
(8) Vzhledem k tomu, že k dosažení cílů Společenství v oblasti zdraví lidí a zvířat je nutno posoudit výskyt BSE u drobných přežvýkavců, je vhodné uhradit 100 % nákladů zaplacených členskými státy za základní molekulární testy k rozlišení BSE od klusavky (scrapie).
(9) Z tohoto důvodu je nutno přehodnotit maximální částku finančního příspěvku Společenství pro každý program, jak je stanovena v rozhodnutí 2004/696/ES a rozhodnutí 2004/863/ES.
(10) Rozhodnutí 2004/863/ES stanoví podmínky pro finanční příspěvek Společenství, včetně zasílání měsíční zprávy Komisi dotčeným členským státem o pokroku v programech monitorování TSE a zaplacených nákladech.
Příloha tohoto rozhodnutí stanoví náklady, které je třeba uhradit.
Tato příloha by měla být změněna, aby se zohlednily změny příloh III a X nařízení (ES) č. 999/2001, pozměněné nařízením (ES) č.
(11) Rozhodnutí 2004/696/ES a 2004/863/ES je tedy třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2004/696/ES se mění v souladu s přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2004/863/ES se mění takto:
1. v čl. 1 odst. 2 se částka "3550000 EUR" nahrazuje částkou "3586000 EUR";
2. v čl. 2 odst. 2 se částka "1700000 EUR" nahrazuje částkou "1736000 EUR";
3. v čl. 3 odst. 2 se částka "2375000 EUR" nahrazuje částkou "2426000 EUR";
4. v čl. 4 odst. 2 se částka "15020000 EUR" nahrazuje částkou "15170000 EUR";
5. v čl. 5 odst. 2 se částka "290000 EUR" nahrazuje částkou "294000 EUR";
6. v čl. 6 odst. 2 se částka "585000 EUR" nahrazuje částkou "1487000 EUR";
7. v čl. 7 odst. 2 se částka "4780000 EUR" nahrazuje částkou "8846000 EUR";
8. v čl. 8 odst. 2 se částka "24045000 EUR" nahrazuje částkou "29755000 EUR";
9. v čl. 9 odst. 2 se částka "6170000 EUR" nahrazuje částkou "6172000 EUR";
10. v čl. 10 odst. 2 se částka "6660000 EUR" nahrazuje částkou "8677000 EUR";
11. v čl. 11 odst. 2 se částka "85000 EUR" nahrazuje částkou "353000 EUR";
12. v čl. 12 odst. 2 se částka "835000 EUR" nahrazuje částkou "836000 EUR";
13. v čl. 13 odst. 2 se částka "145000 EUR" nahrazuje částkou "155000 EUR";
14. v čl. 14 odst. 2 se částka "1085000 EUR" nahrazuje částkou "1184000 EUR";
15. v čl. 15 odst. 2 se částka "35000 EUR" nahrazuje částkou "36000 EUR";
16. v čl. 16 odst. 2 se částka "4270000 EUR" nahrazuje částkou "4510000 EUR";
17. v čl. 17 odst. 2 se částka "1920000 EUR" nahrazuje částkou "2076000 EUR";
18. v čl. 18 odst. 2 se částka "1135000 EUR" nahrazuje částkou "1480000 EUR";
19. v čl. 19 odst. 2 se částka "435000 EUR" nahrazuje částkou "444000 EUR";
20. v čl. 20 odst. 2 se částka "1160000 EUR" nahrazuje částkou "1170000 EUR";
21. v čl. 21 odst. 2 se částka "305000 EUR" nahrazuje částkou "313000 EUR";
22. v čl. 22 odst. 2 se částka "5570000 EUR" nahrazuje částkou "5690000 EUR";
23. článek 23 se nahrazuje tímto:
"Článek 23
Finanční příspěvek Společenství na programy monitorování TSE uvedené v článcích 1 až 22 je stanoven ve výši 100 % ceny bez DPH zaplacené příslušnými členskými státy za provedené testy s výhradou:
a) maximální částky 8 EUR za test v případě testů provedených od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005 na skotu a ovcích uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
b) maximální částky 30 EUR za test v případě testů provedených od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005 na kozách uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
c) maximální částky 145 EUR za test v případě základních molekulárních diskriminačních testů provedených od 14. ledna 2005 do 31. prosince 2005, jak je uvedeno v příloze X, kapitole C, bodu 3.2 písm. c) odrážce i) nařízení (ES) č. 999/2001."
24. Příloha rozhodnutí se nahrazuje přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. května 2005,
kterým se mění příloha I rozhodnutí 2003/634/ES, kterým se schvalují programy s cílem získat status schválených oblastí a schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) u ryb
(oznámeno pod číslem K(2005) 1563)
(Text s významem pro EHP)
(2005/414/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/634/ES [2] schvaluje a uvádí seznam programů předložených různými členskými státy.
Programy mají členským státům umožnit následně zahájit postupy, jimiž by oblast nebo hospodářství v neschválené oblasti získaly status schválené oblasti nebo schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS), nebo infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN), nebo obě tyto choroby ryb.
(2) V dopise ze dne 23. září 2004 požádala Itálie o schválení programu, který se má uplatnit na území "Zona Valle di Tosi".
Bylo shledáno, že předložená žádost je v souladu s článkem 10 směrnice 91/67/EHS a program by proto měl být schválen.
(3) Rozhodnutí 2003/634/ES by proto mělo být příslušným způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I rozhodnutí 2003/634/ES se za bod 3.5 doplňuje nový bod, který zní:
"3.6.
PROGRAM PŘEDLOŽENÝ ITÁLIÍ V REGIONU TOSCANA DNE 23. ZÁŘÍ 2004 PRO TUTO OBLAST:
Zona Valle di Tosi
- povodí řeky Vicano di S. Ellero od jejích pramenů k hranici
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. června 2005,
kterým se Maltě povoluje používat systém stanovený v hlavě I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 namísto statistických zjišťování chovu skotu
(oznámeno pod číslem K(2005) 1588)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/415/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/24/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu skotu [1], a zejména na čl. 1 odst. 2 a 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlava I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 [2] stanoví systém identifikace a evidence skotu.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/588/ES [3] uznává plnou funkčnost maltské databáze skotu.
(3) V souladu se směrnicí 93/24/EHS mohou být členské státy na vlastní žádost oprávněny používat administrativní zdroje namísto statistických zjišťování skotu pod podmínkou, že splní povinnosti vyplývající z uvedené směrnice.
(4) Na podporu své žádosti ze dne 11. března 2005 předala Malta technickou dokumentaci týkající se struktury a aktualizace databáze stanovené v hlavě I nařízení (ES) č. 1760/2000 a způsobů výpočtu statistických údajů.
(5) Malta zejména navrhla metody výpočtu s cílem získat statistické údaje pro kategorie uvedené v čl. 3 odst. 1 směrnice 93/24/EHS, které nejsou přímo uvedeny v databázi uvedené v hlavě I nařízení (ES) č. 1760/2000. Malta by měla přijmout veškerá vhodná opatření aby se ujistila, že tyto metody výpočtu zajišťují přesnost statistických údajů.
(6) Po přezkoumání žádosti na základě technické dokumentace předané maltskými orgány by měla být žádost přijata.
(7) Toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS, [4]
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Malta je oprávněna používat namísto statistických zjišťování chovu skotu stanovených směrnicí 93/24/EHS systém identifikace a evidence skotu stanovený v hlavě I nařízení (ES) č. 1760/2000 s cílem získat veškeré požadované statistické údaje pro dosažení souladu s povinnostmi požadovanými uvedenou směrnicí.
Článek 2
Pokud systém uvedený v článku 1 přestane být operativní nebo pokud jeho obsah již neumožní získávat spolehlivé statistické údaje pro všechny nebo některé kategorie skotu, použije Malta na hodnocení chovu skotu nebo dotčené kategorie opět systém statistických zjišťování.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Maltské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. května 2005,
kterým se přijímají rozhodnutí Společenství o dovozu určitých chemických látek podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 a mění rozhodnutí 2000/657/ES, 2001/852/ES a 2003/508/ES
(Text s významem pro EHP)
(2005/416/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 ze dne 28. ledna 2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem zřízeným podle článku 29 směrnice Rady 67/548/EHS [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 304/2003 má Komise jménem Společenství rozhodovat o tom, zda povolit dovoz chemických látek, na něž se vztahuje postup předchozího souhlasu (PIC), do Společenství, či nikoli.
(2) Program OSN pro životní prostředí (UNEP) a Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO) byly určeny, aby zajišťovaly sekretariát při provádění postupu PIC zavedeného Rotterdamskou úmluvou o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu, jež byla schválena rozhodnutím Rady 2003/106/ES ze dne 19. prosince 2002 o schválení Rotterdamské úmluvy o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu jménem Evropského společenství [3].
(3) Od Komise se jako od společného určeného orgánu vyžaduje, aby jménem Společenství a členských států předkládala sekretariátu postupu PIC rozhodnutí o chemických látkách.
(4) Je nezbytné změnit předchozí rozhodnutí o dovozech týkající se chemických látek aldrin, chlordan, chlordimeform, DDT, dieldrin, dinoseb a jeho soli a estery, EDB (1,2-dibromethan), ethylenoxid, flouracetamid, HCH (směs isomerů), heptachlor, hexachlorbenzen, lindan, methamidofos, pentachlorfenol a jeho soli a estery, polychlorované bifenyly (PCB), polychlorované terfenyly (PCT) a toxafen, aby se zohlednilo rozšíření Společenství ke dni 1. května 2004 a také rozvoj v oblasti regulace ve Společenství od doby přijetí rozhodnutí.
(5) Na chemické látky aldrin, chlordan, chlordimeform, DDT, dieldrin, dinoseb a jeho soli a estery, EDB (1,2-dibromethan), fluoracetamid, HCH (směs isomerů), heptachlor, polychlorované bifenyly (PCB) a na polychlorované terfenyly (PCT) se vztahují rozhodnutí Společenství o dovozu, která byla poprvé zveřejněna v oběžníku PIC V, jenž podává zprávu o situaci ke dni 30. června 1995.
(6) Chemické látky aldrin, chlordan, DDT, dieldrin, HCH (směs isomerů), heptachlor, jež byly všechny zahrnuty do postupu PIC jako pesticidy, a polychlorované bifenyly (PCB), zahrnuté do postupu PIC jako průmyslové chemické látky, byly zakázány či zásadním způsobem omezeny (zakázány až na určité konkrétní výjimky) nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 850/2004 ze dne 29. dubna 2004 o perzistentních organických znečišťujících látkách a o změně směrnice 79/117/EHS [4].
(7) Na chemické látky EDB (1,2-dibromethan) a dinoseb a jeho soli a estery se vztahuje směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [5]. Žádná z těchto chemických látek navíc nebyla identifikována či oznámena podle programu Společenství pro přezkoumání a hodnocení existujících látek podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh [6]. V souladu s nařízením Komise (ES) č. 2032/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o druhé etapě desetiletého pracovního programu uvedeného v čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh a o změně nařízení (ES) č. 1896/2000 [7] nejsou tyto chemické látky k takovým použitím povoleny.
(8) Flouracetamid spadá do působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [8].
Podle rozhodnutí Komise 2004/129/ES ze dne 30. ledna 2004 o nezařazení určitých účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto látky [9] byl flouracetamid vyloučen z přílohy I směrnice 91/414/EHS a povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících flouracetamid měla být odňata do 31. března 2004.
Chemická látka byla navíc identifikována, nebyla však oznámena podle programu Společenství pro přezkoumání a hodnocení existujících látek podle směrnice 98/8/ES.
Proto mohou členské státy v souladu se svými vnitrostátními předpisy povolit její používání v takových produktech nejdéle do 1. září 2006.
(9) Chlordimeform je do postupu PIC zahrnut jako pesticid.
Nebyl nicméně zahrnut do programu Společenství pro hodnocení existujících účinných látek v rámci směrnice 91/414/EHS.
Proto je z přílohy I uvedené směrnice vyňat.
Chemická látka navíc nebyla identifikována ani oznámena podle programu Společenství pro přezkoumání a hodnocení existujících látek podle směrnice 98/8/ES.
Proto není povolena pro použití jako přípravek na ochranu rostlin nebo biocid.
(10) Z toho důvodu by předcházející rozhodnutí o dovozu, zveřejněná v oběžníku PIC V, pro chemické látky aldrin, chlordan, chlordimeform, DDT, dieldrin, dinoseb a jeho soli a estery, EDB (1,2-dibromethan), flouracetamid, HCH (směs isomerů), heptachlor a polychlorované bifenyly (PCB) měla být nahrazena.
(11) Na polychlorované terfenyly (PCT), zahrnuté do postupu PIC jako průmyslové chemické látky, se ve Společenství vztahují přísná omezení podle směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [10].
Předcházející rozhodnutí o dovozu by mělo být nahrazeno, aby se odrazil postoj ve všech 25 členských státech.
(12) Na chemické látky hexachlorbenzen, pentachlorfenol a jeho soli a estery a na toxafen, které jsou do postupu PIC zahrnuty jako pesticidy, a na methamidofos, jehož některé formulace jsou do postupu PIC zahrnuty jako vážně nebezpečné formulace pesticidů, se vztahovaly dovozní odezvy stanovené v rozhodnutí Komise 2000/675/ES ze dne 16. října 2000 o přijetí rozhodnutí Společenství o dovozu některých chemických látek podle nařízení Rady (EHS) č. 2455/92 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [11].
8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS, nezařazení určitých účinných látek do přílohy I uvedené směrnice a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky [12] byl pentachlorfenol vyňat z přílohy I směrnice 91/414/EHS a povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku musela být odňata do 25. července 2003.
Chemická látka byla identifikována, nebyla však oznámena podle programu Společenství pro přezkoumání a hodnocení existujících látek podle směrnice 98/8/ES.
Z toho důvodu lze tuto chemickou látku dočasně pro taková použití povolit, jsou-li v souladu se směrnicí 76/769/EHS.
(14) Hexachlorbenzen a toxafen byly zakázány nařízením (ES) č. 850/2004.
(15) Methamidofos je zahrnut do programu Společenství pro hodnocení existujících látek v rámci směrnice 91/414/EHS.
Tato směrnice stanoví přechodné období, během něhož se až do rozhodnutí Společenství členským státům povoluje, aby přijímaly vnitrostátní rozhodnutí o látkách a produktech spadajících do oblasti působnosti uvedené směrnice.
Chemická látka nebyla identifikována ani oznámena podle programu Společenství pro přezkoumání a hodnocení existujících látek podle směrnice 98/8/ES.
V souladu s nařízením (ES) č. 2032/2003 není tato chemická látka pro taková použití povolena.
(16) Dovozní odezvy pro hexachlorbenzen, methamidofos, pentachorfenol a jeho soli a estery a pro toxafen, stanovené v rozhodnutí 2000/657/ES, by proto měly být nahrazeny.
(17) Na lindan, do postupu PIC zahrnutý jako pesticid, se vztahuje dovozní odezva stanovená v rozhodnutí Komise 2001/852/ES ze dne 19. listopadu 2001 o přijetí rozhodnutí Společenství o dovozu podle nařízení Rady (EHS) č. 2455/92 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek a o změně rozhodnutí 2000/657/ES [13].
Tato chemická látka byla zásadním způsobem omezena (zakázána až na určité konkrétní výjimky) nařízením (ES) č. 850/2004.
Dovozní odezva stanovená v rozhodnutí Komise 2001/852/ES by proto měla být nahrazena.
(18) Na chemickou látku ethylenoxid se vztahuje směrnice 79/117/EHS.
Chemická látka byla nicméně oznámena podle programu Společenství pro přezkoumání a hodnocení existujících látek podle směrnice 98/8/ES, který stanoví přechodné období, během něhož mohou členské státy až do rozhodnutí Společenství tuto látku uvádět pro biocidní použití na trh v souladu se svými vnitrostátními předpisy.
Tato skutečnost byla zohledněna v rozhodnutí o dovozu obsaženém v rozhodnutí 2003/508/ES.
Dovozní odezva stanovená v uvedeném rozhodnutí by měla být nahrazena, aby se odrazil postoj ve všech 25 členských státech.
(19) Rozhodnutí o dovozu z roku 1995, zveřejněná v oběžníku PIC V a v rozhodnutích 2000/657/ES, 2001/852/ES a 2003/508/ES, by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí o dovozu chemických látek aldrin, chlordan, chlordimeform, DDT, dieldrin, dinoseb a jeho soli a estery, EDB (1,2-dibromethan), fluoracetamid, HCH (směs isomerů), heptachlor, polychlorované bifenyly (PCB) a polychlorované terfenyly (PCT), poprvé zveřejněná v oběžníku PIC V, se nahrazují rozhodnutími o dovozu stanovenými na formulářích pro odezvy dovážejících zemí, dále je "formuláře pro dovozní odezvy", v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí o dovozu hexachlorbenzenu, pentachlorfenolu a jeho solí a esterů, toxafenu a methamidofosu, stanovená v příloze rozhodnutí 2000/657/ES, se nahrazují rozhodnutími o dovozu stanovenými na formulářích pro dovozní odezvy v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Rozhodnutí o dovozu chemické látky lindan (gamma HCH), stanovené v příloze rozhodnutí 2001/852/ES, se nahrazuje rozhodnutím o dovozu stanoveným na formuláři pro dovozní odezvy v příloze III tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Rozhodnutí o dovozu chemické látky ethylenoxid, stanovené v příloze II rozhodnutí 2003/508/ES, se nahrazuje rozhodnutím o dovozu stanoveným na formuláři pro dovozní odezvy v příloze IV tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. června 2004
o sérii daňových opatření, která hodlá provést Belgie ve prospěch námořní dopravy
(oznámeno pod číslem K(2004) 2040)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/417/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zainteresované strany k podání připomínek podle uvedených článků [1] a vzhledem k těmto připomínkám,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1 Stručný popis postupu
(1) Dopisem svého stálého zastoupení ze dne 14. června 2002 ohlásila belgická vláda podle čl. 88 odst.
3 Smlouvy sérii daňových opatření ve prospěch obchodního loďstva, obsažených v návrhu finančního zákona.
Veškerá opatření byla registrována v registru oznámených podpor pod číslem N 433/02. Než se Komise mohla vyjádřit, byla uvažovaná opatření zanesena do finančního zákona ze dne 2. srpna 2002.
(2) 19. března 2003 rozhodla Komise [2] o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle článku 6 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [3], proti určitým aspektům finančního zákona ze dne 2. srpna 2002 (s tím, že je tento svazek od nynějška zaregistrován pod novým číslem C 20/03) a o schválení zbytku ustanovení finančního zákona ve prospěch odvětví námořní dopravy.
(3) Královským výnosem ze dne 7. května 2003 realizovaly belgické orgány veškerá ustanovení finančního zákona ve prospěch námořního odvětví (články 115 až 127 uvedeného finančního zákona) tím, že uvedly v preambuli královského výnosu, že tento výnos nepředstavuje "pro poplatníka žádný právní důvod, aby mohl uplatnit vůči daňovým orgánům nebo před vnitrostátními soudy opatření daňové podpory, u kterých je Komisí přezkoumávána slučitelnost" podle jejího rozhodnutí ze dne 19. března 2003.
(4) Dopisem ze dne 7. května 2003 podaly belgické orgány svůj komentář k rozhodnutí Komise ze dne 19. března 2003.
(5) Dopisem ze dne 26. června 2003 položila Komise belgickým orgánům určitý počet doplňujících otázek.
Po upomínce ze dne 18. srpna 2003 ze strany Komise odpověděly belgické orgány dopisem ze dne 12. září 2003.
(6) 17. ledna 2004 byly v Úředním věstníku Evropské unie [4] zveřejněny nové obecné zásady Společenství o státní podpoře námořní dopravě.
Týž den vstoupily v platnost.
1.2 Název podpory
(7) Toto rozhodnutí se týká daňových opatření ve prospěch námořní dopravy obsažených ve finančním zákonu ze dne 2. srpna 2002, HLAVA V – Finance, KAPITOLA I. – námořní doprava.
1.3 Příjemci podpory
(8) Příjemci různých režimů podpory jsou podniky usazené v Belgii a aktivní v odvětvích námořní dopravy, využívání bohatství moře a vlečení.
1.4 Cíl podpory
(9) Hlavním cílem uvažovaných daňových opatření je navrátit lodě pod belgickou kontrolou pod belgickou státní vlajku, která byla opuštěna celým obchodním loďstvem.
2. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(10) Finanční zákon stanoví sérii daňových opatření ve prospěch námořní dopravy v Belgii:
- režim paušálního zdanění na základě tonáže pro námořní společnosti,
- soubor opatření ve prospěch námořních společností, které se nerozhodly pro paušální zdanění na základě tonáže, soubor, který zahrnuje zrychlené odpisy pro lodě, osvobození od daně z kapitálového zisku při prodeji plavidla podmíněné reinvesticí a odpočty daní při nákupu plavidel,
- zrušení registračního poplatku za hypotéku na plavidla,
- režim paušálního zdanění na základě tonáže pro správce plavidel na účet třetích osob s tím, že jsou tyto třetí osoby poskytovateli služeb na účet loďařů.
(11) Paušální zdanění na základě tonáže [5] spočívá v tom, že se pro námořní společnosti, které si tento režim zvolí, nahradí zdanitelný základ použitý pro výpočet daně z příjmu právnických osob paušální částkou stanovenou na základě tonáže dotčeného loďstva.
Tento režim neukládá žádnou podmínku ohledně vlajky plavidel.
(12) Podobný mechanismus, který vyúsťuje ve stanovení ještě výhodnější paušální částky určené pro správce lodí na účet třetích osob, ale tato je vázána podmínkou dát pod belgickou vlajku tři čtvrtiny dotčeného loďstva.
2.1 Režim paušálního zdanění
(13) Pro režim paušálního zdanění jsou způsobilé lodě, které jsou používány pro následující způsobilé aktivity:
- používání lodě pro dopravu nákladů nebo osob na mezinárodních námořních trasách, pro průzkum nebo pro využívání přírodního bohatství moře,
- zisky pocházející z používání lodě s rejstříkovým osvědčením pro vlečení, asistenci a pro další aktivity na moři,
- veškeré aktivity, které přispívají k výše uvedenému používání.
(14) Dopisem ze dne 5. září 2002 belgické orgány upřesnily, že odvětví rybolovu nemůže představovat způsobilou aktivitu.
(15) Výše daní z příjmu právnických osob pro námořní společnosti [6], které si tento režim zvolily, je stanovena paušálně na základě čisté tonáže jejich způsobilých lodí.
Zdanitelný základ podléhající sazbám daní z příjmu právnických osob je roven součtu částek získaných každou ze způsobilých lodí [7] v závislosti na následující tabulce, odstupňované po 100 čistých tunách (NT) a po období 24 započatých hodin, ať je loď v provozu nebo ne:
(v EUR na 100 NT) _BAR_
Do 1000 čistých tun _BAR_ 1,00 _BAR_
Od 1001 do 10000 čistých tun _BAR_ 0,60 _BAR_
Od 10001 do 20000 čistých tun _BAR_ 0,40 _BAR_
Od 20001 do 40000 čistých tun _BAR_ 0,20 _BAR_
Více než 40001 čistých tun _BAR_ 0,05 _BAR_
(16) Společnosti námořní dopravy, které si zvolily tento režim paušálního zdanění, mu zůstanou podřízeny po dobu 10 let.
Na konci tohoto období je režim automaticky prodloužen o dalších 10 let, pokud dotčená společnost neohlásí předem svou vůli vystoupit z režimu paušálního zdanění.
(17) Tento režim mimoto stanoví další úlevy pro nejnovější plavidla. Skutečně, čl.
119 odst. 2 finančního zákona stanoví, že zdanitelné zisky stanovené paušálně podle sazeb uvedených výše se snižují na:
- 50 % denního paušálu pro plavidla o stáří menším než 5 let, počítáno od data dodávky,
- 75 % denního paušálu pro plavidla o stáří nejméně 5 let, ale menším než 10 let, počítáno od data dodávky.
(18) Stáří plavidla je stanoveno na základě data dodání tak, jak je uvedeno u konzervátora říčních a námořních hypoték, nebo orgánů příslušných pro registraci.
120 odst. 2 finančního zákona nesmí být uplatněn na základě ztráty z minulých účetních období žádný odpočet zdanitelného paušálně stanoveného základu.
Případná nezapočítávaná část ztrát pocházející z námořní dopravy, která přetrvává v okamžiku, kdy je zdanitelný základ poprvé stanoven v závislosti na tonáži, může být znovu odečtena z budoucích zisků po uplynutí období, v průběhu něhož je zdanitelný základ určen tímto způsobem.
Nicméně jako výjimku lze ze zdanitelného základu stanoveného paušálně odečíst ztráty z podnikatelské činnosti utrpěné ve stejném zdaňovacím období jinou divizí společnosti, pokud a do míry, do které nemohly být tyto ztráty z podnikatelské činnosti odečteny ze zisků kterékoliv jiné divize společnosti, která nepodléhá paušálnímu zdanění.
2.2 Daňová opatření ve prospěch námořních společností, které si nezvolí režim paušálního zdanění
(20) Pro všechna zdaňovací období, během nichž nepodléhá námořní společnost paušálnímu zdanění, může firma využít tři typy daňových výhod, které se odchylují od belgického zákoníku o dani z příjmů z roku 1992.
2.2.1 § 1. § 2. § 3. § 4. § 5. § 6. § 7. [8]
(21) Plavidla získaná jako nová nebo plavidla z druhé ruky, která se stávají poprvé majetkem belgického poplatníka, díly v takovýchto plavidlech a výdaje způsobené velkými opravami a úpravami provedenými při získání plavidel z druhé ruky se mohou stát předmětem následujících odpisů:
- 20 % pro účetní období uvedení do provozu,
- 15 % pro každé ze dvou následujících účetních období,
- 10 % poté pro každé z účetních období až do úplného odepsání.
(22) Nedostatečnost odpisů prvních tří účetních období počínaje účetním obdobím, ve kterém byla loď uvedena do provozu, může být nahrazena v průběhu zdaňovacích období následujících po obdobích, v průběhu nichž k nedostatečnosti došlo i po normální době trvání odpisů, s tím, že celková roční umořovací splátka na loď nesmí v žádném případě přesáhnout 20 % hodnoty investice.
(23) Takto amortizované lodě nemohou využít režim degresivních odpisů podle článku 64 belgického zákona o daních z příjmu z roku 1992.
(24) Plavidla, která nejsou pořízena v novém stavu a která se nestávají poprvé majetkem belgického poplatníka, mohou přesto být odepisována lineárně po jejich normální dobu používání.
(25) Režim zvláštního odepisování převzatý ve finančním zákoně je právním vyjádřením administrativního opatření uplatňovaného v Belgii již několik desetiletí.
Toto opatření bylo převzato do zákona, aby se zvýšila právní jistota a zajistila se kontinuita systému.
2.2.2 Osvobození od daně z kapitálového zisku při prodeji plavidel
(26) § 1. § 2. § 3. § 4. § 5. § 6. § 7. § 8. [9] předpokládá, že nadhodnoty realizované u příležitosti prodeje plavidel jsou osvobozeny od daní, pokud zcizené plavidlo nebo zcizená plavidla je nebo jsou v investičním majetku společnosti po dobu více než 5 let a pokud bude reinvestována částka nejméně rovná hodnotě realizace ve lhůtě 5 let do koupě plavidel, částí plavidel ve spoluvlastnictví nebo akcií nebo částí námořních společností majících sídlo ve Společenství a které vykonávají výhradně způsobilé aktivity [10].
(27) V případě, že nebude reinvestován za popsaných podmínek, je realizovaný kapitálový zisk považován za zisk ve zdaňovacím období, během kterého lhůta pro reinvestici vypršela.
(28) Investice vzatá v úvahu pro reinvestici musí být uchována jako prvek aktiv nejméně pět let.
Tato investice může být případně do třech měsíců nahrazena v případě jejího prodeje.
Pokud byla investice zohledněná pro reinvestici tímto způsobem nahrazena, stejná pravidla pro kapitálový zisk se uplatňují pro zcizení aktiv získaných při náhradě.
(29) V případě prodeje po konci období, během něhož je zdanitelný základ stanoven v závislosti na tonáži, je čistá daňová hodnota pro výpočet kapitálového zisku stanovena na základě normálních odpisových pravidel včetně období, po které jsou zisky z námořní dopravy stanoveny v závislosti na tonáži.
2.2.3 § 1. § 2. § 3. § 4. [11]
(30) Společnosti sídlící v Belgii nebo belgické organizační složky společností v Belgii nesídlících, které vykonávají výhradně způsobilé aktivity [12], mohou získat při nákupu plavidel v novém stavu nebo plavidel z druhé ruky, která se stávají poprvé majetkem belgického poplatníka, odpočet na investici rovný 30 % ceny za získání těchto plavidel.
(31) Odpočet z daní nepřiznaný v důsledku chybějících nebo nedostatečných zisků v průběhu příslušného zdaňovacího období je přenesen postupně na zisky následujících zdaňovacích období.
Podle ustanovení platných pro převod ztrát při vstupu do režimu paušálního zdanění může být případná nezapočítávaná část odpočtu na investice, která přetrvává v okamžiku, kdy jsou zisky pocházející z námořní dopravy poprvé stanoveny v závislosti na tonáži, znovu odečtena z budoucích zisků po uplynutí období, v průběhu něhož je zdanitelný základ určen tímto způsobem.
2.2.4 Snížení registračních poplatků za hypotéky na plavidla
(32) Belgický zákoník o registračních poplatcích, hypotéčních poplatcích a poplatcích soudních kanceláří je pozměněn, aby zřízení hypotéky na plavidlo již nepodléhalo poměrně stanoveným poplatkům, ať již plavidlo následně podléhá režimu paušálního zdanění nebo ne.
Toto snížení registračních poplatků se týká hypoték jak na zaoceánská plavidla, tak na plavidla vnitrozemské plavby.
(33) V současném belgickém režimu je pro zápis hypotéky (navíc k řadě velmi omezených fixních poplatků) vypočtena na jedné straně odměna pro konzervátora hypoték ve výši 0,052 % a na straně druhé registrační poplatek ve výši 0,5 % částky hypotéky. Podle belgických orgánů je to zjevně tento poslední poplatek, který činí registraci pod belgickou vlajku poměrně odstrašující.
Podle nového režimu je registrační poplatek při zápisu hypotéky snížen na obecný fixní poplatek 25 EUR podle čl.
11 pododst. 2 a 3 belgického zákona o registračních poplatcích, hypotéčních poplatcích a poplatcích soudních kanceláří.
(34) Převod hypotéky na loď nebo člun v důsledku postoupení pohledávky za úplatu, smluvní subrogací nebo jakoukoliv jinou smlouvou za úplatu podléhá také registračnímu poplatku 0,5 % podle článku 92/2 [13] uvedeného zákona.
Podle článku 93 téhož zákona se registrační poplatek platí z částek zaručovaných hypotékou, s výjimkou úroků nebo nedoplatků ze tří let zaručovaných článkem 87 zákona o hypotékách ze dne 16. prosince 1951.
2.2.5 Režim paušálního zdanění na základě tonáže uplatnitelný na správce plavidel na účet třetích osob [14]
(35) Podle článku 124 finančního zákona využívají správci lodí na účet třetích osob také režim paušálního zdanění, ale s desetkrát výhodnější tabulkou, než je tabulka pro režim platný pro námořní společnosti, neboť stejné sazby se tak uplatňují pro spravované lodě, odstupňované nikoli po 100 NT, ale po 1000 NT:
(v EUR na 1000 NT) _BAR_
Do 1000 čistých tun _BAR_ 1,00 _BAR_
Od 1001 do 10000 čistých tun _BAR_ 0,60 _BAR_
Od 10001 do 20000 čistých tun _BAR_ 0,40 _BAR_
Od 20001 do 40000 čistých tun _BAR_ 0,20 _BAR_
Více než 40001 čistých tun _BAR_ 0,05 _BAR_
(36) Využívání tohoto režimu nicméně podléhá podmínce, že nejméně 75 % spravovaných lodí je registrováno pod belgickou vlajkou.
(37) Správci na účet třetích osob jsou obvykle servisní společnosti, které připravují lodě, vybavují je požadovaným zařízením a dodávají posádku na účet loďaře. Čl.
115 odst. 4 finančního zákona definuje ze své strany správce na účet třetích stran jako "poplatníka, (který) převezme technickou správu nebo vybavení plavidla na účet třetích osob".
Tito správci na účet třetích osob nepředstavují dopravní podniky jako takové.
Belgické orgány ve skutečnosti potvrdily ve svém dopise ze dne 5. prosince 2002, že správa plavidel na účet třetích osob představuje činnost poskytování služeb ve prospěch loďařů a že správci na účet třetích osob neprodávají služby v dopravě, ať již jde o zboží, nebo cestující.
2.3 Jiné podpory ve prospěch námořní dopravy
(38) Námořní doprava využívá v Belgii následující další režimy podpory:
- režim osvobození od platby zaměstnavatelských srážek na sociální zabezpečení a stanovení stropu pro platby srážek zaměstnanců (schválený Komisí rozhodnutími ze dne 24. února 1998 [15] a ze dne 23. června 1999 [16]),
- režim osvobození od platby profesní srážky (schválené Komisí rozhodnutím ze dne 27. června 2000 [17]).
2.4 Popis důvodů vedoucích k zahájení řízení
(39) Ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 schválila Komise opatření odpory podle finančního zákona s výjimkou jeho sedmi konkrétních bodů, s ohledem na něž vyjádřila pochybnosti o jejich slučitelnosti se společným trhem.
Čtyři z těchto sedmi bodů se týkají režimu paušálního zdanění a tři z nich se týkají jiných mechanismů podpory, uvedených v tomto finančním zákoně.
2.4.1 Režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů
2.4.1.1 Sazby pro plavidla s tonáží větší než 40000 tun
(40) I když obecné zásady Společenství v zásadě takovou sazbu dovolují, položila si Komise otázku, zda sazba 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40000 tun může způsobit narušení hospodářské soutěže uvnitř Společenství s tím, že žádný z Komisí dříve schválených režimů paušálního zdanění nestanovil takto výhodné sazby pro lodě přesahující tuto tonáž.
(41) Následující tabulka ilustruje sazby pro stanovení zdanitelného základu, který sám podléhá zdanění příjmů právnických osob pro režimy paušálního zdanění, které již byly Komisí schváleny.
Tabulka 1 –
Sazby pro stanovení zdanitelného základu v režimech paušálního zdanění některých členských států
Zdroj: Komise.
Sazby v eurech pro každých 100 tun a na den _BAR_
_BAR_ NL _BAR_ DE _BAR_ DK _BAR_ UK _BAR_ ES _BAR_ IE _BAR_ FI _BAR_ FR _BAR_
0–1000 NT _BAR_ 0,91 _BAR_ 0,92 _BAR_ 0,94 _BAR_ 0,97 _BAR_ 0,9 _BAR_ 1 _BAR_ 1,38 _BAR_ 0,93 _BAR_
do 10000 NT _BAR_ 0,67 _BAR_ 0,69 _BAR_ 0,67 _BAR_ 0,73 _BAR_ 0,7 _BAR_ 0,75 _BAR_ 1,03 _BAR_ 0,71 _BAR_
do 25000 NT _BAR_ 0,46 _BAR_ 0,46 _BAR_ 0,4 _BAR_ 0,48 _BAR_ 0,4 _BAR_ 0,5 _BAR_ 0,69 _BAR_ 0,47 _BAR_
nad 25000 NT _BAR_ 0,23 _BAR_ 0,23 _BAR_ 0,27 _BAR_ 0,24 _BAR_ 0,2 _BAR_ 0,25 _BAR_ 0,57 _BAR_ 0,24 _BAR_
(42) Komise tedy požádala dopisem ze dne 30. října 2002 belgické orgány, aby dodaly veškeré informace a argumenty, umožňující zdůvodnění sazby 0,05 EUR pro lodě o tonáži vyšší než 40000 tun, s ohledem na fakt, že sazby přijaté Komisí dříve pro nedávné režimy paušálního zdanění v jiných členských státech se pohybují pro nejvyšší tonáže mezi 0,20 a 0,25 EUR.
(43) Ve svém dopise ze dne 5. prosince 2002 uvedly belgické orgány pro zdůvodnění zavedení zvláštní sazby nad 40000 tun následující argumenty.
Podle čísel, která dodaly, celkový počet lodí o tonáži vyšší než 40000 čistých tun činil v listopadu 2002 na celém světě 1257 lodí ze světové flotily 28155 lodí.
I když tento typ lodí představuje pouze 4,5 % celosvětové flotily co do počtu lodí, představuje oproti tomu 34,17 % její tonáže [18].
(44) Pouze 143 z těchto lodí, tedy 0,5 % celosvětové flotily co do počtu představujících 3,5 % kapacity je zaregistrováno v některém členském státě, jak to ilustruje následující tabulka, poskytnutá belgickými orgány.
Tabulka 2 –
Počet lodí s tonáží více než 40000 tun v členských státech
Zdroj: belgické orgány.
Země _BAR_ Počet lodí _BAR_ Komentář _BAR_
Řecko _BAR_ 108 _BAR_ z řecké flotily 3261 lodí, z čehož 2476 (75 %) pluje podle CNUCED pod cizí vlajkou (36 lodí > 60000NT z čehož 17 > 100000 NT _BAR_
Španělsko _BAR_ 7 _BAR_ 6 tankerů < 48933 NT +1 tanker 60120 NT _BAR_
Itálie _BAR_ 6 _BAR_ 2 tankery 45740 NT +4 lodě na přepravu volně loženého zboží nebo surovin < 47584 NT +1 loď na přepravu volně loženého zboží 56579 NT _BAR_
VB _BAR_ 6 _BAR_ 4 kontejnerové lodě < 48880 NT +1 tanker 41316 NT +1 tanker 105889 NT _BAR_
Francie _BAR_ 4 _BAR_ 1 loď na přepravu volně loženého zboží 56709 NT +2 tankery < 100000 NT +1 tanker 108708 NT _BAR_
Německo _BAR_ 4 _BAR_ 4 kontejnerové lodě < 42233 NT _BAR_
Nizozemí _BAR_ 4 _BAR_ 2 kontejnerové lodě 46660 NT +2 kontejnerové lodě 48880 NT _BAR_
Lucembursko _BAR_ 3 _BAR_ 3 tankery mezi 84545 NT a 95323 NT _BAR_
Portugalsko _BAR_ 1 _BAR_ 1 loď na přepravu volně loženého zboží 49344 NT _BAR_
(45) Belgické orgány jsou toho názoru, že z předcházejících čísel lze usoudit, že přestože vykazují ostatní režimy paušálního zdanění degresivní charakter v závislosti na tonáži lodí, neberou dostatečně v úvahu lodě největších velikostí.
Zejména tankery (53 % lodí o tonáži vyšší než 40000 tun) a lodě na přepravu volně loženého zboží (41,7 % lodí o tonáži vyšší než 40000 tun) zaujímají významné místo ve flotile belgických loďařů.
Na podporu těchto údajů potvrzují belgické orgány, že bez zavedení přitažlivé sazby nad 40000 tun zůstanou největší lodě v belgickém vlastnictví pod vlajkami podle práva výběru.
(46) Ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 vyjádřila nicméně Komise obavu, že zavedení tak nízké sazby pobídne některé jiné než belgické loďaře, aby převedli své lodě z registru Společenství do registru belgického.
Komise se skutečně domnívá, že uvedená sazba tak může narušit hospodářskou soutěž uvnitř Společenství.
Komise tedy zahájila vyšetřovacího řízení proti zavedení sazby 0,05 EUR za každých 100 čistých tun, uplatnitelné nad 40000 tun.
2.4.1.2 Přidružené aktivity bez přímého spojení s dopravními aktivitami
(47) Komise až do nynějška odmítala, aby mohly režimy paušálního zdaňování na základě tonáže pokrývat aktivity, které nemají přímou vazbu na námořní dopravu.
Ve svém dopisu ze dne 5. prosince 2002 však belgické orgány citovaly seznam způsobilých činností, z nichž některé vyvolávají silné pochyby ze strany Komise co do jejich přímé vazby na dopravní aktivity, totiž:
- přidružené a dočasné aktivity, které společnost podniká, aby mohla plně využít personál a aktiva určená na hlavní funkci společnosti a tyto aktivity jsou minimální v porovnání s touto hlavní funkcí,
- prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako např. luxusních výrobků a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující,
- reklama a marketing,
- výnosy z krátkodobých investic provozního kapitálu, výnosy z finančních dlouhodobých aktiv jsou vyloučeny,
- aktivita shipbrokerage na účet svých vlastních lodí,
- zcizení provozních aktiv, jako např. nemovitého majetku sloužícího ke správě a provozních prostředků používaných pro nakládku a vykládku provozovaných lodí.
(48) Komise se ve skutečnosti domnívá, že takové přidružené aktivity nejsou přímo vázány na námořní dopravu a nepřispívají přímo k poskytování dopravních služeb.
(49) V tomto případě tedy Komise ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti pokrytí výše uvedených aktivit režimem paušálního zdanění se společným trhem.
2.4.1.3 Odpočet ztrát pocházejících z jiných divizí, které nepodléhají režimu paušálního zdanění
(50) § 1. [19].
Ten skutečně předpokládá pro společnosti, vykonávající současně způsobilé i nezpůsobilé aktivity, možnosti odečtení ztrát z jiných svých divizí od paušálně stanovených daní na základě tonáže, pokud by tyto ztráty nemohly být odečteny ze zisků kterékoliv jiné divize pro příslušné zdaňovací období.
(51) Komise má za to, že toto pravidlo je v protikladu k obecné zásadě oddělení způsobilých a nezpůsobilých aktivit pro stanovení zdanění, princip dodržovaný v jiných režimech paušálního zdanění, které již byly schváleny.
(52) Komise tedy vyjádřila své pochyby o výhodě, která by tak byla udělena námořním společnostem podléhajícím belgickým daním a přála si získat názor ostatních členských států a veškerých jiných zainteresovaných stran o případných důsledcích tohoto ustanovení co do hospodářské soutěže.
Proto Komise také podrobila formálnímu vyšetřovacímu řízení ustanovení čl. 120 odst.
2.4.1.4 Odpočet pro nejnovější plavidla
(53) Žádný z režimů paušálního zdanění, schválených Komisí dříve, nepředpokládá pro stanovení zdanitelného základu snížení na základě stáří lodě.
(54) Komise se ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 ptala sama sebe, zda byla tato dodatečná výhoda skutečně podněcující pro registraci nejnovějších lodí pod belgickou vlajkou s tím, že tyto lodě obvykle splňují, na rozdíl od starších lodí, podmínky bezpečnosti uložené pod režimem belgické vlajky. Komise skutečně zaznamenala, že nejstarší lodě mají apriorně větší tendenci se registrovat pod vlajkami podle práva výběru.
Mimoto by toto ustanovení vyústilo v mnohem nižší paušální zdanění pro lodě novější než 10 let, než by společnosti musely hradit v jiných členských státech, které zavedly režim paušálního zdanění schválený Komisí.
(55) Proto Komise zahájila formální vyšetřovací řízení proti slevám podle čl. 119 odst. 2 finančního zákona pro lodě novější než 10 let.
2.4.2 Opatření mimo režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů
2.4.2.1 Zrychlené odpisy mimo námořní dopravu
(56) Režim zrychlených odpisů nepředpokládá oproti obecným zásadám Společenství vazby na způsobilé aktivity.
Proto vyjádřila Komise ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 své pochyby o slučitelnosti tohoto odpisového režimu se společným trhem, pokud se týká jeho uplatnění na jiné lodě než ty, které jsou určeny k námořní dopravě a než ty, které vykonávají způsobilé aktivity.
2.4.2.2 Snížení registračního poplatku na zápis hypotéky na plavidla
(57) Snížení platby registračního poplatku na zápis hypotéky se týká pouze hypoték zřízených pro lodě, ať již jsou jinak určeny k námořní dopravě nebo k vnitrozemské vodní dopravě, s výjimkou hypoték, týkajících se jiných typů investic, jako jsou např. nemovitosti.
Komise měla po první analýze za to, že se toto snížení jevilo jako selektivní v míře, ve které se týká pouze části typů aktiv, které mohou být předmětem hypotéky, a kde zvýhodňuje, i když velmi málo, aktivity, které využívají lodí.
Komise tedy vyjádřila pochybnosti v otázce, zda takové snížení představuje státní podporu nebo obecné opatření.
(58) Pokud by se podpora ukázala jako podpora ve smyslu Smlouvy, měla by Komise silné pochyby o její slučitelnosti se společným trhem vzhledem k tomu, že by toto opatření pomohlo nejen veškerým námořním aktivitám, včetně těch, které nezávisí na námořní dopravě, ale také aktivity příslušné k vnitrozemské vodní dopravě, které nepodléhají výše uvedeným obecným zásadám EU, ale nařízení Rady (EHS) č. 1107/70 ze dne 4. června 1970 o podporách poskytnutých v oblasti železniční dopravy, dopravy po silnicích a plavebních cestách [20].
Toto nařízení ve skutečnosti tento typ podpor nepovoluje.
(59) Komise vyjádřila tudíž ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 pochybnosti ohledně slučitelnosti snížení registračních poplatků ve prospěch jiných lodí než lodí určených pro námořní dopravu, se společným trhem.
2.4.2.3 Režim paušálního zdanění platný pro správce lodí na účet třetích osob
(60) Za prvé pokud se týká režimu platného pro správce na účet třetích osob, Komise zaznamenala ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003, že jejich činnost, přinejmenším pokud jde o organizaci jejich profese v Belgii, nelze stavět naroveň aktivitám námořní dopravy.
Obecnými zásadami Společenství jsou tedy kryty pouze podniky námořní dopravy [21].
Zdá se, že Belgie by byla prvním členským státem, který chce uplatnit systém paušálního zdaňování na subdodavatele podniků námořní dopravy.
(61) Za druhé uvažovala Komise fakt, že by stejná loď mohla být způsobilá pro režim paušálního zdanění současně pro svého loďaře a jeho správce s tím, že je potřebné připomenout, že ten bude mít sazbu pro paušální stanovení daňového základu desetkrát nižší než loďař.
(62) Za třetí nedodala Belgie žádné údaje, které by mohly ukázat, že by režim, platný pro správce na účet třetích osob, umožňoval zvýhodnění konkurenceschopnosti loďstva pod vlajkou Společenství.
Zvláště nebylo prokázáno, že by tento režim umožňoval nepřímé zvýhodnění belgických loďařů snížením cen služeb, které správci poskytují na jejich účet.
(63) Za čtvrté, i když bude správce v Belgii a i když budou tedy činnosti, které zajišťuje, prováděny z belgického území, není jisté, že budou všechny aktivity na zemi, připadající ke správě lodí, zajišťovány všechny z území Společenství.
Skutečně část plnění, jako obchodní a strategická správa, která není zajišťována správci na účet třetích osob, by mohla být zajišťována z třetí země.
(64) Za páté nedodala Belgie před zahájením řízení žádné ekonomické údaje, které by mohly zdůvodnit fakt, že je zdanitelný základ pro správce lodí na účet třetích osob desetkrát nižší než základ platný pro loďaře.
(65) Nakonec se Komise dotázala, zda správci na účet třetích osob pracují výhradně pro belgické loďaře nebo loďaře Společenství.
Skutečně, navržený režim vyžaduje pouze, aby tři čtvrtiny spravovaných lodí byly registrovány v belgickém registru.
Pokud mají správci možnost nabídnout své služby loďařům, kteří nepodléhají zdanění ve Společenství, v mezích čtvrtiny jejich spravované flotily, pak by bylo riziko, že by byly ekonomické výhody poskytnuty účastníkům námořní dopravy mimo Společenství.
§ 5. § 6. [22].
3. PŘIPOMÍNKY ZAINTERESOVANÝCH STRAN
3.1 Připomínky královského svazu belgických loďařů
(67) Dopisem ze dne 26. srpna 2003 předal Královský svaz belgických loďařů (Královský svaz), nezisková organizace seskupující loďaře z Belgie, Komisi svůj komentář všech bodů, které jsou předmětem formálního vyšetřovacího řízení.
(68) Královský svaz nejprve podtrhuje, že nízká sazba platná pro úsek nad 40000 tun má za cíl propagovat návrat lodí přesahujících tuto tonáž pod vlajku Společenství tím, že připomíná, že tyto lodě představují co do počtu pouze 4,5 % světové flotily (1257 lodí z celkového počtu 28155 lodí v celosvětovém měřítku) ale oproti tomu 34,17 % tonáže (253430610 z 741600000 tun tonáže).
(69) Na snížení pro nové lodě (50 % pro lodě novější než 5 let a 25 % pro lodě jejichž stáří je mezi 5 a 10 lety) podtrhuje Královský svaz, že má především za cíl podporu nových flotil, které obsahují bezpečnější a k životnímu prostředí šetrnější plavidla.
Poznamenává, že tato snížení mohou také přispět k zachování atraktivních a kvalitních pracovních míst v námořním a pozemském odvětví, stejně jako k zachování námořního know-how v Evropě.
(70) K možnosti pro námořní společnost, aby odpočetla z paušální daně ztráty jiných svých divizí, Královský svaz tvrdí, že zákaz této možnosti by vedl k diskriminaci mezi belgickými společnostmi vzhledem k tomu, že belgické společnosti, které nemají námořní divizi, mohou kompenzovat ztráty daného roku utrpěné v určitých divizích zisky z jiných divizí, zatímco tyto ztráty nemohou být odečteny ze zisků stanovených podle tonáže.
(71) K seznamu přidružených aktivit, pro které vyslovila Komise pochybnost, Královský svaz uvádí, že se belgická vláda inspirovala komentářem OECD a režimy daní podle tonáže Nizozemí a Spojeného království.
Podtrhuje zejména, že aktivity shipbrokerage na účet svých vlastních lodí jsou plně v souladu s obecnými zásadami EU.
(72) K režimu zrychlených odpisů pro lodě podtrhuje Královský svaz, že to byl právě on, kdo požádal belgickou vládu, aby potvrdila legislativní cestou daňový režim, který podle ní existoval před vstoupením smlouvy v platnost, aby se posílila právní jistota tohoto režimu.
(73) Ke snížení registračních poplatků pro registraci hypoték na jiné lodě než ty, které jsou určeny pro námořní dopravu, poznamenává Královský svaz, že tato daň ve většině ostatních členských států neexistuje.
Nepřijetí tohoto snížení by podle něho uvedlo majitele belgických lodí do nevýhodné pozice v hospodářské soutěži.
Vcelku Královský svaz konstatuje, že opatření přispěje ke zlepšení pozice odvětví říční dopravy v hospodářské soutěži.
(74) K aktivitě správy lodí na účet třetích osob podtrhuje Královský svaz, že navrhovaný režim vyžaduje, aby nejméně 75 % spravovaných lodí plulo pod belgickou vlajkou.
Také poznamenává, že je normální, aby měli správci právo na jiné paušální zdanění než zdanění platné pro loďaře, neboť správci neprovozují stejné řemeslo a nepodstupují stejná rizika, jako loďaři.
3.2 Připomínky Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe
(75) Dopisem ze dne 3. července 2003 předal Ústřední svaz německých námořních přístavních podniků (Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe) Komisi své připomínky.
Je toho názoru, že podpory námořní dopravě nesmí vést k narušení hospodářské soutěže uvnitř Společenství v oblasti vlečných lodí.
Podtrhuje, že konkurenceschopnost různých přístavních míst v Evropě závisí z významné části na nákladech na vlečení lodí.
Svaz podporuje myšlenku, že je rozvoj hospodářské soutěže mezi podniky pro vlečení ve stejném přístavu a mezi přístavy žádoucí, neboť přispívá k zachování konkurenceschopnosti různých přístavů.
Hospodářská soutěž, ač je velice žádoucí, však musí probíhat v podobných konkurenčních podmínkách.
(76) Svaz lituje, že režim paušálního zdanění platí pro belgické vlečné podniky.
Obecně je názoru, že režimy odlehčení mzdových nákladů ve prospěch podniků vlečení nejsou slučitelné s obecnými zásadami EU.
Závěrem svaz požaduje, aby veškeré režimy podpory ve prospěch odvětví vlečení byly prohlášeny za neslučitelné se společným trhem.
3.3 Připomínky Handelskammer Hamburg
(77) Dopisem ze dne 18. července 2003 předala Obchodní komora Hamburku (Handelskammer Hamburg) Komisi své připomínky jakožto zástupce veškerého hospodářství Hamburku a jeho podniků.
(78) Obchodní komora sděluje svou obavu, že belgický režim paušálního zdanění na základě tonáže narušuje hospodářskou soutěž nejen mezi podniky vlečení, ale také mezi přístavy severní Evropy.
Je toho názoru, že se obecné zásady Společenství nesmí týkat aktivit dopravy na vnitrozemských vodních plochách, uvnitř námořních přístavů a v okolí námořních přístavů.
Proto žádá, aby bylo formální vyšetřovací řízení rozšířeno na uplatňování režimu na odvětví vlečení.
3.4 Připomínky podniku Bugsier
(79) Dopisem ze dne 2. června 2003 předal podnik Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellsschaft mbH Komisi své připomínky jakožto zainteresovaná strana s tím, že požádal, aby byla veškerá pošta předaná Komisi mezi rokem 2000 a 2003 vzata v úvahu.
Zejména se domnívá, že podmínky předpokládané ve finančním zákoně pro vlečení, zejména kritérium "na moři s rejstříkovým certifikátem", nejsou dostatečné pro to, aby byla uvnitř Společenství vyloučena nekalá hospodářská soutěž v odvětví přístavního vlečení a požaduje od Komise, aby rozšířila formální vyšetřovací řízení také na tento aspekt zákona-programu.
4. KOMENTÁŘ BELGIE
(80) Komise poslala belgickým orgánům následující dokumenty ke komentáři podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999:
- připomínky Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe dopisem ze dne 7. srpna 2003,
- připomínky Handelskammer Hamburg dopisem ze dne 7. srpna 2003,
- připomínky podniku Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellschaft mbH dopisem ze dne 7. srpna 2003,
- připomínky Union Royale des Armateurs Belges dopisem ze dne 17. září 2003.
(81) Komise neobdržela ze strany belgických orgánů komentář k předaným připomínkám.
(82) Dopisem ze dne 7. května 2003 předaly belgické orgány Komisi svůj komentář k rozhodnutí Komise ze dne 19. března 2003 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení proti určitým aspektům daňových opatření uvažovaných ve prospěch námořní dopravy.
4.1 Režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů
4.1.1 Nízká sazba nad 40000 tun pro režim paušálního zdanění [23]
(83) Ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 si Komise položila otázku, zda zavedení sazby 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40000 tun nemůže vyústit v narušení hospodářské soutěže uvnitř Společenství, i když obecné zásady o podpoře námořní dopravy [24] v zásadě takovou sazbu nezakazují.
Skutečně, žádný režim paušálního zdanění, dříve schválený Komisí, nepředpokládal takto výhodná opatření pro lodě nad 40000 tun.
Mimoto se Komise snažila udržet daňové sazby různých režimů, schválených dříve, v poměrně úzkém rozmezí, jak to ilustruje tabulka 1, aby byl zajištěn vysoký stupeň konvergence různých režimů zdanění napříč Společenstvím.
(84) Belgie podtrhuje, že tato sazba není, jako taková, v rozporu s obecnými zásadami EU.
Mimoto belgické orgány naznačují, že cílem tohoto opatření není narušení hospodářské soutěže uvnitř Společenství, ale podpora návratu lodí pod belgickou kontrolou o tonáži nad 40000 tun pod belgickou vlajku.
(85) Belgické orgány připomínají, že lodě o více než 40000 tunách představují pouze 4,5 % světové flotily, neboli 1257 lodí.
Z těchto lodí je pouze 143 lodí registrováno ve Společenství, nebo-li 11,38 %.
Většina těchto lodí (108 lodí nebo 75,52 % "Evropské" flotily lodí nad 40000 tun) je zaregistrována v Řecku.
Belgické orgány předpokládají, že vzhledem k omezenému počtu dotčených lodí nezavedly jiné členské státy do nynějška opatření specifická pro tento typ lodí.
(86) Belgie nicméně chtěla přitáhnout pod svou vlajku lodě s velkou kapacitou poskytnutím sazby přizpůsobené, mimo jiné, jejich zvláštnostem.
Belgické orgány připomínají, že daňová zátěž, i po zavedení režimu paušálního zdanění tak, jak je Belgií uvažováno, představuje stále ještě 2 násobek nebo dokonce 2,5 násobek výše daní vybíraných ve třetích zemích, disponujícími vlajkami podle práva výběru, nebo v zemích jako je Malta a Kypr.
Pro dvě posledně jmenované země se belgické orgány domnívají, že narušení hospodářské soutěže způsobí spíše přistoupení těchto zemí do Evropské unie než zavedení zvláštní sazby přizpůsobené lodím o velké tonáži.
(87) Podle belgických orgánů fakt, že jiné členské státy neprojevily konkrétní zájem o lodě o velké kapacitě, pravděpodobně z důvodu omezeného nebo nulového počtu dotčených lodí v těchto členských státech, by nezabránil Belgii, aby v tomto případě prováděla jinou politiku.
(88) Konečně se belgické orgány odkazují na obecné zásady EU, které v čl. 3 odst. 1 pododst. 2 na konci uvádějí, že "nejlepší řešení by bylo vytvoření podmínek umožňujících loďařům čelit účinně konkurenci vlajek podle práva výběru".
4.1.2 Pokrytí určitých aktivit bez přímé vazby na dopravní aktivity režimem paušálního zdanění zisků
(89) Při sestavování seznamu způsobilých činností převzatých do odpovědi, která byla odeslána Komisi dne 5. prosince 2002, se Belgie opřela o tyto údaje:
- komentář OECD o modelu daňové úmluvy týkající se příjmu a jmění: zejména komentář týkající se článku 8: "námořní a letecká doprava",
- režimy daní na tonáž, zavedené Nizozemím a Spojeným královstvím, schválenými Komisí rozhodnutím ze dne 20. března 1996 a ze dne 2. srpna 2000.
(90) Vzhledem k tomu, že seznam způsobilých aktivit byl inspirován určitými stávajícími režimy, mají belgické orgány za to, že jim bude muset Komise přiznat stejné zacházení, jako je zacházení, jako Komise přiznala jiným členským státům.
(91) Konkrétněji, belgické orgány uvádějí, že pro související a dočasné aktivity, které společnost podniká, aby využila plně personál a aktiva určená k hlavní funkci společnosti a tyto aktivity jsou minimální v porovnání s touto hlavní funkcí, se tento text inspiroval režimem paušálního zdanění na základě tonáže Spojeného království [25].
(92) Pokud se týká prodeje zboží, které není určené pro spotřebu na palubě, jako např. luxusní zboží, a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu jako sázky, stolní hry a kasina, belgické orgány tvrdí, že popis opatření byl také inspirován režimem paušálního zdanění na základě tonáže Spojeného království.
[26].
(94) Pokud se týká výnosů z krátkodobých investic provozního kapitálu, aktivita shipbrokerage [27] na účet svých vlastních lodí a zcizení provozních aktiv, jako např. nemovitosti sloužící pro správu provozních prostředků, používaných pro nakládku a vykládku provozovaných lodí, vycházely belgické orgány ze zdůvodnění [28] o nizozemském režimu paušálního zdanění na základě tonáže [29].
4.1.3 Ustanovení pro umožnění odpočtu ztráty jiných divizí, které by nemohly být odečteny od zisků žádné jiné divize společnosti, od daně stanovené paušálně na základě tonáže.
(95) Belgické daňové právo pro daně právnických osob předpokládá, že jsou společnosti zdanitelné za celkovou částku zisků.
To zahrnuje kompenzaci zisků a ztrát za stejné daňové období mezi všemi divizemi nebo organizačními složkami společnosti.
(96) Belgické orgány připomínají, že paušální režim nestanovuje paušální daň na základě tonáže, ale zdanitelné zisky získané z námořní dopravy.
(97) Mimoto mají belgické orgány za to, že by stanovisko přijaté Komisí vedlo k diskriminaci mezi belgickými společnostmi vzhledem k tomu, že společnost, které nemají námořní divizi, mohou kompenzovat ztráty utrpěné během roku v určitých divizích zisky z jiných divizí, zatímco tyto ztráty nemohou být odečteny ze zisku stanoveného podle tonáže.
4.1.4 Snížení 50 % pro lodě novější než 5 let a 25 % pro lodě se stářím mezi 5 a 10 lety
(98) Belgické orgány podtrhují, že obecné zásady Společenství nenařizují žádné pravidlo o uplatnitelných sazbách, které smí členské státy zavést v režimech paušálního zdanění, ani o možnosti zavedení povzbuzení pro nové lodě.
Fakt, že jiné režimy, které byly schváleny dříve, takovou slevu nepředpokládají, nemůže podle belgických orgánů zabránit Belgii, aby takové povzbuzení zavedla.
(99) Komise ve svém rozhodnutí ze dne 19. března 2003 uvádí, že ze zkušenosti ví, že starší lodě mají větší tendenci se registrovat pod vlajkami podle práva výběru.
Belgické orgány tvrdí, že jsou tyto argumenty v protikladu k realitě a nemají odůvodnění, s odkazem na výtažek ze zprávy "Review of Maritime Transport (Přehled námořní dopravy)" z roku 2002 [30] kterou připojily jako přílohu ke svému dopisu ze dne 7. května 2003.
4.2 Daňová opatření mimo režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů
4.2.1 Režim zrychlených odpisů
(100) Podle belgických orgánů byl režim zrychlených odpisů zaveden v roce 1951 a prodělal již několik změn, z nichž poslední je z roku 1996.
Tento režim pochází z doby před podpisem smlouvy.
Byl přepsán do legislativního textu prostřednictvím finančního zákona ze dne 2. srpna 2002, aby mu byla poskytnuta větší právní jistota.
(101) Belgické orgány dodaly Komisi určité důkazní údaje ukazující, že režim existoval před vstoupením v platnost smlouvy dne 1. ledna 1958.
Belgické orgány skutečně připojily jako přílohu k dopisu ze dne 7. května 2003 vnitřní pokyn Ministerstva financí ze dne 24. srpna 1951, která stanoví postupy uplatňování režimu specifického odepisování pro lodě a dopis Ministerstva financí generálnímu syndikátu loďařů, ve kterém se uvádí, že uvedený režim je stále platný.
4.2.2 Snížení plateb registračních poplatků za hypotéky na plavidla, která nejsou určena pro námořní dopravu
(102) Daňové pobídky mohou být obecně přijaty za předpokladu, že jsou omezeny na aktivity námořní dopravy.
Belgické orgány jsou názoru, že snížení registračních poplatků pro lodě námořní dopravy by byla slučitelná s oddílem 3.1 obecných zásad EU, pokud by se ukázalo, že se jedná o podporu ve smyslu Smlouvy.
(103) Belgické orgány uvedly, že zavedení tohoto opatření bylo v zásadě motivováno tím, že podobné daně za registraci hypotéky na lodě neexistují v Nizozemí a Lucemburském velkoknížectví.
Podle nich neexistence takové daně ve dvou sousedních zemích Belgie by belgickou flotilu uvedla do nepříznivé situace z hlediska hospodářské soutěže.
4.2.3 Režim pro správce na účet třetích osob [31]
(104) Jako odpověď na připomínky vyjádřené Komisí v rozhodnutí ze dne 19. března 2003 uvádějí belgické orgány s odkazem na zdůvodnění návrhu finančního zákona, že režim paušálního zdanění byl zaveden s výhledem na vytvoření posádek dostupných pro lodě na základě smlouvy o správě.
Podle nich existuje pro tyto činnosti široký trh, na kterém má Belgie v současné době pouze velmi malý podíl.
(105) Podle belgických orgánů uvádějí obecné zásady Společenství výslovně přemístění přidružených aktivit (jako např. správu lodí) do třetích zemí (čl. 1 odst.
2, pododst. pět), což se projevuje ještě větší ztrátou pracovních míst jak na moři, tak na suchu. Finanční zákon stanoví, že nejméně 75 % spravovaných lodí bude zaregistrováno v belgickém lodním rejstříku.
Belgické orgány poznamenávají, že pro režim paušálního zdanění ve prospěch podniků námořní dopravy žádná taková podmínka neexistuje.
Aby mohly tento režim využívat, nesmí správci vykonávat jiné činnosti než správu lodí.
(106) Mimoto belgické orgány uznávají, že stejná loď může být vzata v úvahu dvakrát: jednou u loďaře a jednou u správce pro stanovení paušální daně.
Vzhledem k tomu, že se jedná o dvě různé právnické osoby, které vykonávají různé činnosti, předpokládají belgické orgány, že je v tomto případě normální, že jsou stanoveny a zdaněny oddělené příjmy.
Podle belgických orgánů je fakt uplatnění různých sazeb zdůvodněn následujícím konstatováním: různé činnosti zakládají nárok na různou odměnu.
5. OCENĚNÍ PODPORY
5.1 Existence podpory ve smyslu Smlouvy o ES
(107) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy je podpora poskytnutá státem nebo prostřednictvím státních zdrojů jakoukoliv formou, která narušuje, nebo hrozí narušením hospodářské soutěže podporou určitých podniků nebo určité výroby, neslučitelná se společným trhem, pokud jí je dotčen obchod mezi členskými státy.
(108) Prostřednictvím paušálního zdanění na základě tonáže uvažují belgické orgány o poskytnutí výhod určitým podnikům prostřednictvím státních zdrojů.
Tyto subvence hrozí narušením hospodářské soutěže a mohly by jimi být dotčen obchod mezi členskými státy.
Z předchozích důvodů představují různá dotčená opatření, která byla podrobena formálnímu vyšetřovacímu řízení, státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
(109) Režim zrychlených odpisů ve prospěch lodí, režim, který nabízí ještě velkorysejší odpisová pravidla než články 61 až 64 belgického zákona o daních z příjmu z roku 1992, je specifický, pokud je omezen na omezenou skupinu aktiv.
Opatření opravdu představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
(110) Jen také nutné ověřit, zda představuje státní podporu registrační poplatek za zřízení hypotéky na lodě a čluny.
Belgické orgány nedodaly žádné údaje, které by prokazovaly, že představují tyto poplatky jediný případ ve Společenství, a že žádné další členské státy nemají pro registraci hypotéky na loď ekvivalentní daň.
(111) Mimoto Komise zaznamenala, že tento registrační poplatek je placen za hypotéky na nemovitosti, a že dotčený režim není omezen na lodě, ať již jsou používány pro námořní nebo vnitrozemskou vodní dopravu.
Komise zaznamenala, že je v logice systému daní za registraci hypotéky, jestliže vybírá registrační poplatky úměrné výši hypotéky bez ohledu na typ aktiv, kterých se uvedená hypotéka týká.
(112) Komise je tedy názoru, že zrušení nebo významné snížení této daně pouze pro část dotčených odvětví představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy vzhledem k tomu, že režim přetrvává pro zbytek aktivit, kterých se rejstřík hypoték týká. Navíc se opatření týká pouze jedné kategorie aktiv, jiné třídy aktiv, než lodě, toto snížení nemají.
Toto opatření tedy nesmí být ztotožňováno s obecným opatřením.
(113) Konečně je režim paušálního zdanění ve prospěch správců na účet třetích osob specifický, stejně jako režim ve prospěch loďařů.
Představuje tedy státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
(114) Mimoto Komise připomíná, že charakter státní podpory ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy byl ověřen v rozhodnutí ze dne 19. března 2003. Belgické orgány ostatně toto hodnocení ve svých komentářích, které k tomuto rozhodnutí předaly, nepopřely.
(115) Obecně Komise předpokládá, že podpory podrobené formálnímu vyšetřovacímu řízení jsou mimoto nezákonné, pokud již neexistují právní nebo administrativní překážky na jejich realizaci na základě vyhlášení královského výnosu ze dne 7. května 2003, i v případě, že reálně nebyly výhody poskytnuty.
Komise lituje, že Belgie realizovala tato opatření bez předchozího schválení z její strany.
5.2 Právní základ
(116) Podle čl. 87 odst. 3 písm. c) podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských aktivit nebo oblastí, mohou být považovány za slučitelné, pokud nemění podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem. Komise považuje čl. 87 odst. 3 písm. c) za vhodný právní základ, uplatnitelný v tomto případě.
(117) Podpory ve prospěch námořního odvětví musí být posuzovány zejména ve světle obecných zásad Společenství o státní podpoře námořní dopravy.
Tyto obecné zásady Společenství definují systémy státní podpory, které mohou být zavedeny na podporu zájmů odvětví námořní dopravy Společenství při sledování obecných cílů, jako např.:
- zachovat pracovní místa ve Společenství (jak na moři, tak na suchu),
- zlepšit bezpečnost,
- zachovat námořní know-how ve Společenství a rozvinout námořní kvalifikaci.
(118) Vzhledem k tomu, že opatření přezkoumávaná ve formálním vyšetřovacím řízení byla realizována, je nutné se opírat o platný text k datu vstoupení různých opatření v platnost.
Proto Komise analyzovala slučitelnost přezkoumávaných opatření z hlediska slučitelnosti těchto uvažovaných daňových opatření na základě platných obecných zásad EU, tedy těch, které byly zveřejněny 17. ledna 2004 [32].
Je-li toto dáno, nové obecné zásady se příliš neliší od starých ohledně opatření podpory příslušných ke zdaňování podniků [33], kromě zacházení se správci lodí na účet třetích osob.
Kdyby se zkoumaná opatření mohla týkat jiných odvětví než je námořní doprava, odkázala se Komise na texty Společenství, platné pro státní podporu v těchto odvětvích.
5.3 Analýza opatření, podléhajících režimu paušálního zdanění
(119) Na úvod Komise řádně zaregistrovala připomínky vyjádřené různými zainteresovanými stranami o nutnosti rozšířit formální vyšetřovací řízení na uplatňování daňových opatření v odvětví vlečení.
Komise připomíná, že tento aspekt finančního zákona nemůže být předmětem tohoto rozhodnutí vzhledem k tomu, že rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení se tohoto aspektu netýkalo.
Pro připomenutí, Komise ve skutečnosti při zahájení formálního vyšetřovacího řízení měla za to, že podmínky stanovené finančním zákonem byly dostatečné pro to, aby z využívání daňových výhod byly vyloučeny veškeré aktivity vlečení, které nespadají pod definici námořní dopravy.
Toto hodnocení bylo zpochybněno různými zainteresovanými stranami, i když nebyly vyzvány v rozhodnutí ze dne 19. března 2003, aby podaly své připomínky o tomto aspektu finančního zákona.
Komise hodlá zpracovat tento aspekt finančního zákona v jiném rozhodnutí na základě hlubšího zkoumání účinků finančního zákona na odvětví vlečení v Belgii.
(120) Ve světle připomínek předaných různými zainteresovanými stranami a komentářů předaných belgickými orgány zkoumá Komise postupně sedm bodů, s ohledem na které zahájila 19. března 2003 formální vyšetřovací řízení.
5.3.1 Sazby pro lodě větší než 40000 tun
(121) Komise nejprve poznamenává, že se belgické orgány zavázaly, že nebudou uplatňovat sazbu 0,05 EUR, dokud Komise nerozhodne o její slučitelnosti se společným trhem na základě formálního vyšetřovacího řízení.
Toto opatření tedy nebylo realizováno.
(122) Komise mimoto poznamenává, že žádný z režimů paušálního zdanění na základě tonáže, schválený Komisí dříve, nepředpokládal zvláštní zacházení s loděmi o velmi velkých kapacitách, a že obecné zásady Společenství ponechávají právo uvážit přijatelnou úroveň sazeb příslušných k režimu paušálního zdanění.
Mimoto nemá Komise dostatečné zkušenosti s těmito režimy, aby věděla, zda byly sazby dostatečně atraktivní pro povzbuzení loďařů, aby repatriovali loď o velké tonáži, které jsou cílené sazbou 0,05 EUR, ze třetí země pod vlajku Společenství.
(123) Komise považuje za neslučitelný se společným trhem projekt belgických orgánů uplatnit také zvláštní sazbu 0,05 EUR na lodě o tonáži více než 40000 tun na lodě, které jsou již pod vlajkou některého z členských států.
Cílem pokynů je zejména posílení flotily Společenství a tím vytvoření pracovních míst ve Společenství a zajištění, mimo jiné, že lodě budou podléhat pravidlům Společenství ve věcech bezpečnosti.
Je zřejmé, že tento cíl je již splněn, jestliže je loď již pod vlajkou některého z členských států.
(124) Mimoto je nutné vyloučit, aby se loďaři pokoušeli přesto využít sazbu 0,05 EUR, když budou repatriovat svou loď z vlajky Společenství pod belgickou vlajku tím, že je nechají dočasně tranzitovat pod vlajku třetí země.
Proto, aby bylo možné vyloučit, že zavedení sazby 0,05 EUR nezpůsobí žádné přesouvání vlajky uvnitř Společenství, považuje Komise za nutné nařídit pro lodě pocházející z rejstříků třetích zemí, minimální dobu 5 let, po kterou bude muset být loď, repatriovaná pod belgickou vlajku, před tím registrovaná pod vlajkou mimo Společenství.
Taková podmínka umožní skutečně dosáhnout cíl, uvedený v obecných zásadách Společenství, směřující k převodu lodí kontrolovaných loďaři Společenství a zaregistrovaných pod vlajkami třetích zemí do námořních rejstříků Společenství, a to bez rizika, že by tím byl dotčen obchod uvnitř Společenství.
119 odst. 1 finančního zákona ze dne 2. srpna 2002, jako slučitelné se společným trhem za podmínky, že dotčené lodě budou nové a pokud ne, že byly registrovány po dobu nejméně posledních pět let pod vlajkou mimo Společenství.
Pokud nebude tato podmínka ověřena, Komise považuje opatření za neslučitelné se společným trhem.
Skutečně, při absenci těchto záruk existuje významné riziko, že výše uvedená sazba 0,05 EUR způsobí narušení hospodářské soutěže v obchodě uvnitř Společenství.
5.3.2 Krytí zisků pocházejících z určitých aktivit režimem paušálního zdanění.
(126) Komise nejprve poznamenává, že aktivity, které byly předmětem zahájení formálního vyšetřovacího řízení, pocházejí ze seznamu dodaného belgickými orgány v jejich odpovědi Komisi datované 5 prosince 2002.
Jak připomněly belgické orgány ve svém dopise ze dne 7. května 2003, Belgie se pro tento informativní seznam inspirovala vzorem daňové úmluvy OECD, týkajícím se příjmu a jmění a režimy nazývanými daň z tonáže, zavedenými Nizozemím a Spojeným královstvím.
(127) Komise poznamenává, že v seznamu aktivit dotčených zahájením řízení figurují současně jak aktivity, tvořící příjmy, pro které je otázka zda tyto aktivity jsou způsobilé nebo ne naprosto případná, tak aktivity tvořící pro loďaře výhradně výdaje, pro které se tato otázka případná být nezdá.
Tyto poslední činnosti jsou skutečně niterně vlastní aktivitám námořní dopravy a je tedy plně v logice systému, aby byly výdaje, které způsobují, zahrnuty do účetní roviny sloužící pro výpočet zisků, podléhajících režimu paušálního zdaňování, mimo jiné proto, aby nebyly tyto výdaje používány pro odpočty ze zisků vypočtených pro případné nezpůsobilé aktivity.
5.3.2.1 Přidružené a dočasné aktivity
(128) Pokud se týká přidružených a dočasných aktivit, "které společnost podniká, aby využila plně personál a aktiva určená k hlavní funkci společnosti a tyto aktivity jsou minimální v porovnání s touto hlavní funkcí", Komise poznamenává, že belgické orgány nepřinesly žádný argument dokazující, že byly takovém aktivity nevyhnutelné nebo niterně vlastní aktivitám námořní dopravy.
Také neupřesnily v jakých mezích a za jakých podmínek mohly určité aktivity, které ze své podstaty nejsou způsobilé, vstupovat na tomto základě do oblasti paušálního zdanění.
(129) Komise je tedy názoru, že takové aktivity, pokud nemohou být brány v některé ze způsobilých aktivit, představují nezpůsobilé aktivity.
Komise připomíná stálý přístup, který dodržela ve svých posledních rozhodnutích týkajících se nezpůsobilých aktivit, aby vyloučila jakékoliv zneužití při uplatňování režimů ve prospěch námořní dopravy.
(130) Komise se konečně domnívá, že absence mezí a jasných pravidel pro zaopatření těchto přidružených a dočasných aktivit může představovat významný potenciální zdroj zneužití původního cíle režimu.
(131) Ze všech předcházejících důvodů se Komise domnívá, že pokrytí těchto aktivit režimem paušálního zdanění není slučitelné se společným trhem.
5.3.2.2 Prodej výrobků a služeb, které nejsou určeny k tomu, aby byly spotřebovány na palubě
(132) Je třeba ověřit, zda prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako je luxusní zboží, anebo poskytování služeb bez přímé spojitosti s námořní dopravou, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující, mohou být považovány za způsobilé.
(133) Ve svých dřívějších rozhodnutích zachovávala Komise, s výhledem na zachování spravedlivého konkurenčního prostředí uvnitř Společenství podle cílů obecných zásad EU, neměnnou politiku nepokrývat v režimech paušálního zdaňování prodej zboží nebo poskytování služeb, které nejsou přímo vázané na námořní dopravu cestujících.
Předpokládala, že prodej luxusního zboží a sázky, stolní hry a kasina na palubě způsobilých lodí nemohly být niterně svázány s námořní dopravou cestujících a že tyto aktivity tedy nemohly být způsobilé.
Právě v rámci této logiky byly takové aktivity výslovně vyloučeny z irského [34], finského [35] a francouzského [36] režimu paušálního zdanění.
(134) Komise má za to, že belgické orgány nemohou používat právní předpisy příslušné k režimu zdaňování členského státu, pokud tyto předpisy nebyly předmětem oznámení u Komise a nebyly uvedeny v rozhodnutí Komise schvalující tento režim.
Jinými slovy by se členský stát neměl dovolávat existence nezákonných podpor, domnělých nebo skutečných v jiném členském státě na to, aby zdůvodnil slučitelnost analogických podpor na svém vlastním území.
(135) Na základě předcházejících úvah se Komise domnívá, že pokrytí prodeje výrobků a služeb, které nejsou určeny ke konzumaci na palubě, režimem paušálního zdanění není slučitelné se společným trhem.
5.3.2.3 Reklama a marketing
(136) Je nutné rozlišovat podle toho, zda reklamní aktivity představují pro loďaře výdaj (služba dodaná třetí osobou), nebo zdroj příjmů (služba dodaná loďařem).
(137) Když představují náklady vázané na námořní dopravu (výdaje na reklamu a marketing ve prospěch svých vlastních aktivit námořní společnosti), musí reklama a marketing vstupovat do oblasti režimu paušálního zdanění.
Skutečně, aktivity reklamy a marketingu v tomto případě představují způsobilé aktivity v tom smyslu, že nejsou zdrojem příjmu pro námořní společnost.
(138) Když jsou aktivity reklamy a marketingu pro námořní společnost zdrojem příjmu, je nutné ověřit, zda jsou niterně svázány s aktivitami námořní dopravy.
Komise je například, s ohledem na obecné zásady EU, názoru, že pro paušální zdanění mohou být způsobilé pouze aktivity přímo spojené s námořní dopravou, a že "aktivity, nemající nic společného s námořní dopravou" způsobilé být nemohou.
Prodej reklamních prostor na palubě osobních lodí představuje normální aktivitu podniku, provádějícího osobní námořní dopravu.
V takovém případě může být zahrnutí této činnosti do režimu paušálního zdanění považováno za slučitelné se společným trhem.
Naproti tomu, když reklamní a marketingové aktivity představují přidružené aktivity námořní společnosti, které nejsou přímo spojené s poskytováním služeb námořní dopravy, je Komise názoru, že nemohou být považovány za způsobilé.
5.3.2.4 Výnosy z krátkodobých investic provozního kapitálu
(139) Jako v každé obchodní společnosti patří příjmy z krátkodobé investice provozního kapitálu v námořní dopravní společnosti k běžnému finančnímu hospodaření.
Tyto příjmy mohou mít jinak poměrně značný význam pro námořní podniky vykazující silnou sezónnost svých aktivit.
(140) Krátkodobé investování běžných peněz do finančních ústavů představuje normální aktivitu, přímo spojenou s hlavní aktivitou námořní společnosti.
Komise má proto zato, že jsou tyto příjmy způsobilé, pokud odpovídají finančním výnosům běžných peněz námořní společnosti ve vztahu k realizaci způsobilých aktivit.
Pokud tyto finanční výnosy pocházejí z mimořádných peněžních aktiv námořní společnosti, nebo se týkají dlouhodobých investic, nebo odpovídají penězům pocházejícím z nezpůsobilých aktivit, je Komise názoru, že tyto vklady nebudou moci být způsobilé pro režim paušálního zdanění.
(141) Komise tedy považuje zahrnutí příjmů z krátkodobých investic provozního kapitálu za slučitelné se společným trhem, pokud tyto příjmy odpovídají finančním výnosům běžných peněz námořní společnosti ve vztahu k realizaci způsobilých aktivit.
5.3.2.5 Aktivita shipbrokerage na účet vlastních plavidel
(142) Aktivita shipbrokerage spočívá v hledání nákladů v přístavu na účet loďaře a v ochraně jeho zájmů.
Aktivita shipbrokerage na vlastní účet spočívá v hledání dodatečných nákladů v přístavu na doplnění lodního nákladu svých vlastních plavidel.
(143) Belgické orgány uvádějí, že vycházely z důvodové zprávy nizozemského zákona, kterým se zavádí režim paušálního zdanění na základě tonáže [37].
Komise připomíná, že nemůže vzít v úvahu tento argument pro prokázání způsobilosti této aktivity.
(144) Komise nicméně poznamenává, že tato aktivita není pro námořní společnost zdrojem příjmů, pokud představuje normální aktivitu loďaře který se snaží najít pro své lodi maximální množství nákladu.
Tato činnost skutečně nepřináší přidanou hodnotu, jež by zvyšovala obrat u stávajících zákazníků loďaře, a nemůže vést k zvláštní odměně ze strany nových zákazníků nalezených pro doplnění nákladu.
Jedná se o normální činnost loďaře, dbalého toho, aby zajistil rentabilitu svých aktiv.
(145) Z předcházejících důvodů považuje Komise zahrnutí aktivity shipbrokerage na svůj vlastní účet do režimu paušálního zdaňování za slučitelné se společným trhem.
5.3.2.6 Zcizení provozních aktiv
(146) Zcizení provozních aktiv jako např. provozního zařízení pro vlastní použití pro nakládku a vykládku provozovaných lodí lze považovat za aktivitu přímo spojenou s námořní dopravou, na stejném základě jako kapitálové zisky z plavidel spadají klasicky do oblasti režimu paušálního zdanění, pokud jsou reinvestovány úměrně podle času v režimu paušálního zdanění.
(147) Naopak tomu tak není pro nadhodnoty na kancelářských budovách, které nejsou určeny svým charakterem pro námořní dopravu.
Takováto aktiva mohou být ve skutečnosti použita jakýmkoliv jiným typem podniku.
Pokud se zcizení netýká majetku, jehož charakter by ho předurčoval k aktivitám námořní dopravy, nadhodnoty z tohoto prodeje nebude možné zahrnout do režimu paušálního zdanění.
(148) Zahrnutí nadhodnoty týkající se pouze majetku, jehož charakter jej předurčuje k aktivitám námořní dopravy, je tedy slučitelné se společným trhem.
5.3.2.7 Závěr o způsobilosti různých zkoumaných činností
(149) Na závěr považuje Komise za neslučitelné se společným trhem pokrytí následujících činností paušálním zdaněním:
- přidružené a dočasné aktivity,
- prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako např. luxusních výrobků a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující,
- příjmy z investic, pokud neodpovídají výnosu z běžných peněz podniku,
- reklama a marketing, pokud neodpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých lodích,
- aktivita shipbrokerage na účet plavidel třetích osob,
- zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter nepředurčuje k námořní dopravě.
(150) Naopak považuje Komise za slučitelné se společným trhem pokrytí následujících činností paušálním zdaněním:
- příjmy z krátkodobých investic provozního kapitálu, pokud odpovídají výnosu z běžných peněz podniku,
- reklama a marketing, pokud odpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech,
- aktivita shipbrokerage na účet vlastních plavidel,
- zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter předurčuje k námořní dopravě.
5.3.3 Odpočet ztrát z jiných divizí z paušální daně
(151) Komise připomíná, že ve svých dřívějších rozhodnutích trvala na realizaci opatření proti zneužití (také nazývaná opatření ring-fencing – oddělené vykazování aktiv a pasiv), určených k vyloučení toho, aby nezpůsobilé aktivity mohly využívat opatření, původně vyhrazená pro námořní dopravu.
Taková omezující opatření jsou zásadní, aby se vyloučila ztráta důvěryhodnosti mechanismů ochrany průmyslu Společenství, a tedy jejich zdůvodnění s ohledem na právo Společenství, když jsou rozšířena na aktivity, které nejsou pod mezinárodními konkurenčními tlaky, jaké doznává odvětví námořní dopravy.
(152) Proto Komise považuje za zásadní udržení perfektního účetního oddělení mezi způsobilými a nezpůsobilými aktivitami pro stanovení jejich příslušného zdanění.
Tento princip byl ověřen v jiných režimech paušálního zdanění, schválených Komisí.
(153) Belgickým orgánům se nepodařilo prokázat, že zrušení oddělenosti mezi námořními divizemi pro výpočet zdanitelného zisku byla nutnost jak vůči námořnímu odvětví, tak vůči ostatním dotčeným odvětvím.
(154) Komise kromě toho nerozumí argumentu podanému Union Royale des Armateurs Belges (Královským svazem belgických loďařů) podle kterého by podniky, které neprovedou rozdělení, byly znevýhodněny [38].
Belgické orgány se ve svém dopise ze dne 5. září 2002 zavázaly, že společnost, která provádí současně způsobilé a nezpůsobilé aktivity, musí vytvořit oddělené účetnictví o těchto aktivitách.
Takový závazek představuje pro Komisi záruku dodržování principu účetního oddělení mezi způsobilými a nezpůsobilými aktivitami.
Eventualita uvedená Královským svazem by tedy neměla existovat.
(155) Vzhledem k tomu, že považuje za nutné, aby bylo dodrženo přísné účetní oddělení mezi způsobilými a nezpůsobilými aktivitami, Komise považuje ustanovení podle čl. 120 odst. 2 finančního zákona, umožňující odečíst od daně stanovené paušálně případné ztráty z jiných divizí zdanitelných normálně, za neslučitelné se společným trhem.
5.3.4 Snížení pro plavidla stará méně než 10 let
(156) Komise si uvědomuje, že je vůle belgických orgánů, aby byla zvýhodněna nová plavidla s cílem podporovat bezpečnější a k životnímu prostředí šetrnější flotilu.
Nicméně poznamenává, že žádný z režimů paušálního zdanění na základě tonáže realizovaný ostatními členskými státy a schválený Komisí neobsahuje specifické sazby měnící se v závislosti na stáří dotčeného plavidla.
(157) Komise kromě toho poznamenává, že pokud umožňují nominální sazby předpokládané Belgií přiblížit úroveň zdanění jiným režimům schváleným Komisí v minulosti v jiných členských státech, přestává tomu tak být, když budou uplatněna snížení o 25 % nebo o 50 % na nejnovější plavidla.
Pokud by byla snížení realizována, zatraktivnilo by to velice úroveň zdanění v Belgii vůči režimům, které jsou již realizovány v ostatních členských státech.
(158) Komise se ve svých dřívějších rozhodnutích snažila omezit režimy paušálního zdanění a přiblížit je ke společným charakteristikám a k úrovním zdanění blízkým těm, které ilustruje tabulka 1.
Fakt, že obecné zásady Společenství nenaznačují, zda pozitivní diskriminace ve prospěch nových lodí je nebo není hodná uvážení, nesnímá z Komise volnost uvážení toho, jaká jsou opatření, která mohou způsobit narušení v míře odporující společnému zájmu.
Pro Komisi může zavedení snížení pro plavidla, jejichž stáří je mezi 0 a 10 lety, narušit rovnováhu získanou do té doby mezi členskými státy, které zavedly režim paušálního zdanění.
Komise tedy předpokládá, že je ve společném zájmu nepovolovat určité režimy paušálního zdanění, které se příliš vzdalují charakteristikám režimů schválených dříve, a obzvláště zvýhodňování nových plavidel.
(159) Kromě toho Komise předpokládá, že pro přispění k cílům stanoveným obecnými zásadami Společenství není nutné poskytovat dodatečné výhody ve prospěch nejnovějších lodí.
(160) Vzhledem k předcházejícímu má Komise za to, že snížení podle čl. 119 odst. 2 finančního zákona nejsou slučitelná se společným trhem.
5.4 Analýza opatření nepodléhajících režimu paušálního zdanění pro námořní dopravu
5.4.1 Režim zrychlených odpisů u plavidel, která nejsou určena pro námořní dopravu
(161) Komise nejdříve připomíná, že opatření je skutečně podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy vzhledem k tomu, že se odchyluje od článků 61 až 64 belgického zákona o daních z příjmu z roku 1992, kterým se zrychlené odpisy řídí, a že nabízí ještě velkorysejší odpisová pravidla, než jaká platí podle těchto článků.
(162) Komise poznamenává, že obecné zásady Společenství nezakazují zrychlené odpisy ve prospěch námořní dopravy.
Naopak má za to, že dotčený režim představuje existující opatření ve smyslu čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č.
(163) Komise nicméně poznamenává, že mimo námořní dopravu poskytnutí takové podpory neumožňují různá pravidla Společenství platná pro různá odvětví, kterých by se mohlo toto snížení registračního poplatku týkat, jako je rybolov [39] nebo říční doprava [40].
(164) Komise má za to, že rozhodnutí ze dne 19. března 2003, které zahájilo formální vyšetřovací řízení, platí také jako výzva pro Belgii, aby předložila své komentáře podle čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999.
(165) Vzhledem k neodůvodněné výhodě, kterou tento režim poskytuje lodím, které nevykonávají způsobilé aktivity, považuje Komise za nutné navrhnout v tomto případě Belgii vhodné opatření podle čl. 18 nařízení (ES) č.
659/1999. Tak navrhla Komise Belgii tímto rozhodnutím následující vhodná opatření: Belgie vyloučí do 30. června 2005 poskytování zvláštního opčního režimu uplatnitelného na odpisy, jak je uveden v čl.
121 finančního zákona, pro všechny lodě nevykonávající způsobilé aktivity. Belgie bude informovat Komisi do 31. prosince 2004 o svém rozhodnutí podřídit se těmto vhodným opatřením.
5.4.2 Snížení plateb registračních poplatků za hypotéky na lodě, které nejsou určeny pro námořní dopravu
(166) Stejně jako pro opatření, které bylo právě analyzováno, Komise poznamenává, že mimo námořní dopravu poskytnutí takové podpory neumožňují různá pravidla Společenství platná pro různá odvětví, kterých by se mohlo toto snížení registračního poplatku týkat, jako je rybolov [41] nebo říční doprava.
(167) Pokud tyto podpory investic mohou být přijaty s ohledem na obecné zásady EU, jak to připomnělo rozhodnutí Komise ze dne 19. března 2003, není tomu tak pro lodi, které nejsou svým charakterem určeny k námořní dopravě (remorkéry, plovoucí rypadla, plavidla vnitrozemské plavby atd.).
Komise tedy má za to, že snížení nebo zproštění od platby registračních poplatků na hypotéku na lodě, které nejsou určeny k námořní dopravě, je státní podpora neslučitelná se společným trhem.
5.4.3 Režim paušálního zdanění ve prospěch správců lodí na účet třetích osob
(168) Komise poznamenává, že žádná zainteresovaná strana kromě Královského svazu belgických loďařů nekomentovala režim ve prospěch správců lodí, který byl přesto předmětem formálního vyšetřovacího řízení, zahájeného 19. března 2003.
(169) Komise si klade otázku, zda správci na účet třetích osob vykonávají činnost námořní dopravy.
Správa lodí na účet třetích osob, také v některých zemích nazývaná ship-management, sestává v Belgii v dodávce posádky pro loď a případně ve vyzbrojení lodi zařízením požadovaným pro uvažované aktivity námořní dopravy.
Správce na účet třetích osob nabízí službu loďařovi nebo majiteli lodě: ve skutečnosti neuzavírá žádnou smlouvu o dopravě se zasilatelem.
Jeho činnost tedy nemůže být přidružená k poskytování dopravy.
(170) Nové obecné zásady EU, zveřejněné 17. ledna 2004, o podporách námořní dopravě předpokládají, že společnosti spravující lodě mohou napříště využívat podporu pro lodě, pro něž zajišťují správu posádky a technickou správu ve svém celku [42].
Takové společnosti mohou být způsobilé pouze v případě, že převezmou úplnou odpovědnost za provozování lodě a všechny úkoly a odpovědnosti, uložené předpisem ISM [43].
Komise může tedy povolit pouze podpory správcům lodí, kteří splňují podmínky uložené novými obecnými zásadami EU.
(171) Pokud se týká úrovně zdanění správců lodí na účet třetích osob, Komise si na základě několika čísel dodaných belgickými orgány povšimnula, že při celkové stejné tonáže flotily dociluje správce mnohem nižšího obratu než loďař, i když by to bylo pouze z důvodu kapitálových nákladů, které hradí loďař a nehradí správce.
Podle příkladu dodaného belgickými orgány by existoval poměr jedna ku stu mezi obratem správce a obratem loďaře pro loď typu Very Large Crude Carrier (VLCC).
Tentýž příklad ukazuje, že pokud by správce podléhal režimu paušálního zdaňování se stejnými sazbami jako jsou sazby platné pro loďaře, jeho paušální daň by byla významně vyšší, než jakou by platil při normálním režimu daní právnických osob.
Komise je toho názoru, že pokud by toto konstatování mohlo být podepřeno studií, která by se více soustředila na poměr mezi obraty obou dotčených profesí pro stejné lodě, mohla by skutečně existovat logika pro to, aby správci platili menší daňové sazby než jsou sazby, platné pro loďaře.
Při chybějící studii je Komise názoru, že na základě informací, které má k dispozici dnes, nemůže přijmout v tomto stádiu zprávu se sazbami daně na základě tonáže v poměru jedna ku deseti mezi loďaři a správci lodí.
(172) Vzhledem k předchozím úvahám a dostupným informacím se Komise domnívá, že režim paušálního zdanění ve prospěch správců lodí na účet třetích osob, zdanění na základě tonáže spravované flotily je slučitelné se společným trhem, pokud jsou sazby vztažené k tonáži stejné jako sazby platné pro podniky námořní dopravy a pokud zajišťují dotčení správci současně řízení posádek a technickou správu lodí v souladu s požadavky obecných zásad Společenství zveřejněných 17. ledna 2004 o podporách v námořní dopravě.
6. ZÁVĚRY
(173) Na závěr se Komise domnívá, že pokud se týká režimu paušálního zdanění ve prospěch loďařů, jak je zřízen finančním zákonem ze dne 2. srpna 2002:
a) zavedení sazby 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40000 tun, jak je stanoveno čl. 119 odst. 1 finančního zákona, je slučitelné se společným trhem s výhradou, že dotčené lodě budou nové a pokud ne, že byly registrovány po dobu nejméně posledních pět let pod vlajkou mimo Společenství;
b) pokrytí příjmů pocházejících z následujících činností režimem paušálního zdanění (čl. 115 odst. 2 finančního zákona) je neslučitelné se společným trhem:
- přidružené a dočasné aktivity,
- prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako např. luxusních výrobků a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující,
- krátkodobé investice provozního kapitálu, pokud neodpovídají výnosu z běžných peněz podniku pocházejícímu ze způsobilých aktivit [44],
- reklama a marketing, pokud neodpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech,
- aktivita shipbrokerage na účet lodí třetích osob,
- zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter nepředurčuje k námořní dopravě;
c) pokrytí příjmů pocházejících z následujících činností režimem paušálního zdanění (čl. 115 odst. 2 finančního zákona) je slučitelné se společným trhem pro:
- krátkodobé investice provozního kapitálu, pokud odpovídají výnosu z běžných peněz podniku pocházejícímu ze způsobilých aktivit [45],
- reklama a marketing, pokud odpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech,
- aktivita shipbrokerage na účet vlastních plavidel,
- zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter předurčuje k námořní dopravě;
d) odečtení ztrát z jiných svých divizí od paušálně stanovených daní na základě tonáže, které nemohly být odečteny ze zisků kterékoliv jiné divize pro příslušné zdaňovací období (čl. 120 odst. 1 finančního zákona), je neslučitelné se společným trhem;
e) snížené sazby použité pro výpočet paušální daně lodí novějších než 10 let (čl.
119 odst. 2 finančního zákona) jsou neslučitelné se společným trhem.
(174) Pro daňová opatření mimo režim paušálního zdaňování ve prospěch loďařů považuje Komise za neslučitelné se společným trhem:
- speciální mechanismus odpisů podle čl. 121 finančního zákona pro všechna plavidla, která neslouží způsobilým aktivitám,
- snížení registračního poplatku pro hypotéky na plavidla, která nejsou určena pro námořní dopravu.
(175) Pouze na základě informací, které má k dispozici, nemůže Komise za slučitelný se společným trhem považovat režim paušálního zdanění ve prospěch správců lodí na účet třetích osob, jak je uveden v čl.
124 finančního zákona. Tato úvaha může být v případě potřeby revidována v budoucím rozhodnutí Komise na základě nového oznámení a úplnějších a relevantnějších informací.
(176) Naproti tomu považuje Komise za slučitelný se společným trhem režim paušálního zdanění ve prospěch správců lodí na účet třetích osob s výhradou, že budou sazby daně vztažené k tonáži stejné jako sazby platné pro podniky námořní dopravy a že příslušní správci zajišťují současně vedení posádek a technickou správu lodě podle požadavků obecných zásad Společenství zveřejněných dne 17. ledna 2004 o podporách námořní dopravy.
(177) Toto rozhodnutí je vykonatelné okamžitě, včetně zinkasování nazpět případných protiprávně poskytnutých jednotlivých podpor, bez újmy možnosti, že tato podpora případně není kvalifikována jako státní podpora, že se nebudou ověřovat všechna čtyři kritéria uvedená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy nebo aby byly považovány za podpory slučitelné se společným trhem s ohledem na své vlastní charakteristiky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Daňová opatření obsažená v belgickém finančním zákoně ze dne 2. srpna 2002, která byla předmětem zahájení formálního vyšetřovacího řízení rozhodnutím Komise ze dne 19. března 2003, představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Zavedení sazby snížené na 0,05 EUR na každých 100 tun nad 40000 tun do paušálního zdanění ve prospěch loďařů je slučitelné se společným trhem za podmínky, že lodi nad 40000 tun, kterých se dotkne tato snížená sazba, budou nové, nebo byly registrovány pod vlajkou třetí země po dobu pěti let, které předcházely jejich vstup do režimu paušálního zdanění.
Článek 3
1. Pro režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů jsou nezpůsobilé příjmy pocházející z následujících aktivit:
a) přidružené a dočasné aktivity;
b) prodej výrobků, které nejsou určeny ke spotřebě na palubě, jako např. luxusních výrobků a poskytování služeb bez přímé vazby na námořní dopravu, jako jsou sázky, stolní hry a kasina a výlety pro cestující;
c) příjmy z krátkodobých investic provozního kapitálu, pokud neodpovídají výnosu z běžných peněz podniku pocházejícímu ze způsobilých aktivit;
d) reklama a marketing, pokud neodpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech;
e) aktivita shipbrokerage na účet plavidel třetích osob;
f) zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter nepředurčuje k námořní dopravě.
Jejich zahrnutí do režimu paušálního zdanění ve prospěch loďařů je neslučitelné se společným trhem.
2. Pro režim paušálního zdanění ve prospěch loďařů jsou způsobilé příjmy pocházející z následujících aktivit:
a) příjmy z krátkodobých investic provozního kapitálu, pokud odpovídají výnosu z běžných peněz podniku pocházejícímu ze způsobilých aktivit;
b) reklama a marketing, pokud odpovídají prodeji reklamních prostor na způsobilých plavidlech;
c) aktivita shipbrokerage na účet vlastních plavidel;
d) zcizení provozních aktiv, když je jejich charakter předurčuje k námořní dopravě.
Jejich zahrnutí do režimu paušálního zdanění ve prospěch loďařů je slučitelné se společným trhem s výhradou dodržování podmínek uvedených v tomto odstavci.
Článek 4
Odpočet ztrát z jiných divizí zdaněné společnosti, které nepodléhají paušálnímu zdanění od daně stanovené paušálně na základě tonáže ve prospěch loďařů, je neslučitelný se společným trhem.
Článek 5
Snížení sazeb zdanění v rámci paušálního zdanění ve prospěch loďařů pro lodě novější než 10 let jsou neslučitelná se společným trhem.
Článek 6
Uplatnění režimu zrychlených odpisů lodí na lodě, které nejsou svým charakterem určeny pro námořní dopravu, je neslučitelné se společným trhem.
Na základě vhodných opatření je Belgii navrženo, aby vyloučila zvláštní opční režim uplatnitelný na odpisy pro všechny lodi, které svým charakterem nejsou určeny pro námořní dopravu do 30. června 2005.
Belgie bude informovat Komisi do 31. prosince 2004 o svém rozhodnutí podřídit se těmto vhodným opatřením.
Článek 7
Snížení nebo zproštění od platby registračních poplatků hypotéky na plavidla, která nejsou svým charakterem určena pro námořní dopravu, je neslučitelné se společným trhem.
Článek 8
Režim paušálního zdanění na základě tonáže určený ve prospěch správců lodí na účet třetích osob je slučitelný se společným trhem s výhradou toho, že tito správci zajišťují současně vedení posádek a technickou správu lodě podle požadavků platných obecných zásad Společenství o podporách námořní dopravě a že budou sazby daně vztažené k tonáži stejné jako sazby platné pro podniky námořní dopravy.
Článek 9
Belgie bude informovat Komisi ve lhůtě dvou měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která přijala na uvedení finančního zákona ze dne 2. srpna 2002 do souladu s tímto rozhodnutím a na vrácení případných neslučitelných podpor, které mohly být protiprávně poskytnuty při uplatňování uvedeného finančního zákona.
Úrok musí být počítán v souladu s nařízením Komise (ES) č. 794/2004 [46], a zejména články 9, 10 a 11 uvedeného nařízení.
Článek 10
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. července 2004
o podpůrných opatřeních, jež uplatnila Francie ve prospěch společnosti Alstom
(oznámeno pod číslem K(2004) 2532)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/418/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání zainteresovaných stran, aby předložily své připomínky v souladu s uvedenými články [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) V důsledku článků uveřejněných v tisku v létě 2003 požádala Komise Francii, aby jí poskytla informace o nabídce, kterou předložila veřejnoprávní jaderná skupina Areva na odkoupení odvětví Transmisssion a Distribution (dále jen "T&D") skupiny Alstom, a rovněž další informace týkající se souboru opatření ve prospěch skupiny Alstom, jež se ocitla ve velkých finančních potížích.
(2) Dopisy ze dne 8. a ze dne 14. srpna 2003 informovala Francie Komisi, že dne 2. srpna 2003 uzavřela dohodu se skupinou Alstom a s 32 bankami s cílem poskytnout francouzské skupině na pokraji bankrotu soubor podpůrných opatření zasazených do rámce záchrany a restrukturalizace podniku.
(3) Dopisem ze dne 27. srpna 2003 Komise informovala Francii, že zvažuje možnost použít postup nuceného pozastavení některých plánovaných podpůrných opatření.
Dopisem ze dne 28. srpna 2003 si Komise vyžádala doplňující informace o řadě souvisejících opatření, jež nebyla součástí souboru, který Francie sdělila.
(4) Odpovědi Francie na dopisy Komise byly obdrženy dne 4. září 2003.
Dne 10. září 2003 Francie požádala o prodloužení lhůty na zodpovězení otázek, které jí Komise zaslala dne 28. srpna 2003 ohledně souvisejících opatření.
Komise tuto žádost svým dopisem ze dne 15. září 2003 zamítla.
(5) V září 2003 se uskutečnilo několik jednání mezi Francií a Komisí, v jejichž průběhu Francie předala Komisi pracovní dokumenty.
(6) Rozhodnutím ze dne 17. září 2003 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy ohledně souboru sdělených opatření a rovněž souvisejících opatření.
(7) Komise mimo jiné zjistila, že byly splněny podmínky pro to, aby bylo Francii nařízeno, aby neprovedla převzetí podílu na kapitálu skupiny Alstom, stejně jako upsání podřízené půjčky.
Komise rozhodla, že zplnomocní člena Komise pověřeného otázkami hospodářské soutěže, aby po dohodě s předsedou Komise schválil a oznámil Francii příkaz pozastavit některé podpory nejpozději 22. září 2003, ledaže by se Francie veřejně zavázala, že se nebude podílet na financování, které by automaticky a nezvratně zahrnovalo podíl na vlastním kapitálu skupiny Alstom, bez předběžného schválení Komise v souladu s pravidly platnými pro státní podpory.
(8) Dne 19. září 2003 zaslala Francie Komisi nový návrh dohody, který byl mezi skupinou Alstom, jejími věřitelskými bankami a státem právě projednáván a který měl nahradit dohodu ze dne 2. srpna 2003.
Dopisem ze dne 22. září 2003 vzala Komise tyto skutečnosti na vědomí a sdělila Francii, že jelikož byly splněny podmínky uložené Komisí dne 17. září 2003, nedojde již k uskutečnění příkazu pozastavení, k němuž bylo zplnomocnění vydáno.
(9) Konečná dohoda byla oznámena Komisi dne 26. září 2003. Bylo upřesněno, že podrobnosti upraveného plánu jí budou zaslány později.
(10) Rozhodnutím ze dne 15. října 2003 přistoupila Komise k otevření formálního vyšetřovacího řízení stanoveného čl. 88 odst. 2 Smlouvy ve vztahu k novým sděleným opatřením [2].
(11) Rozhodnutí Komise ze dne 17. září i ze dne 15. října 2003 byla uveřejněna společně v Úředním věstníku Evropské unie [3]. Komise vyzvala zainteresované strany, aby předložily své připomínky k předmětným opatřením.
(12) Dopisem ze dne 31. října 2003 zaslala Komise Francii žádost o doplňující informace.
Dne 11. listopadu 2003 Komise zaslala Francii dopis, aby ji upozornila na jisté zpoždění při předávání podkladů nezbytných pro hodnocení Komise.
(13) Dopisy ze dne 24. a ze dne 25. listopadu 2003 Francie zaslala Komisi první řadu informací týkajících se prodeje odvětví T&D skupiny Alstom a souvisejících opatření.
(14) Po urgenci ze dne 2. prosince 2003 obdržela Komise dne 5. prosince 2003 dopis obsahující doplňující informace ke sdělením ze dne 8. srpna, 14. srpna a 26. září 2003, a rovněž odpověď na doplňující otázky Komise ze dne 31. října 2003.
(15) Dopisem ze dne 3. prosince 2003 Komise požádala Francii, aby předložila další upřesnění týkající se souvisejících opatření.
(16) Od 3. do 8. prosince 2003 Komise obdržela sdělení 46 stanovisek zainteresovaných třetích stran.
Tato stanoviska byla zaslána k vyjádření Francii dopisy ze dne 22. prosince 2003, 12. a 16. ledna 2004.
(17) Dopisem ze dne 24. prosince 2003 Francie požádala, aby jí byla poskytnuta dodatečná lhůta 20 pracovních dnů pro zodpovězení doplňujících otázek Komise ze dne 3. prosince 2003.
Komise tuto žádost dopisem ze dne 13. ledna 2004 akceptovala.
(18) Dopisem ze dne 12. ledna 2004 Komise informovala Francii, že vybraným nezávislým znalcem po zadávacím řízení, které Komise uspořádala, aby jí asistoval při analýze plánu restrukturalizace skupiny Alstom, je společnost BearingPoint France SAS.
(19) Dopisem ze dne 22. ledna 2004 Francie požádala o další odložení lhůty asi o měsíc, aby odpověděla na komentáře zainteresovaných třetích stran.
Tento odklad Komise akceptovala dopisem ze dne 27. ledna 2004.
(20) Dne 30. ledna 2004 Komise zaslala Francii žádost o další doplňující informace týkající se zejména rozsahu prodeje odvětví T&D skupiny Alstom, na niž dostala odpověď dopisem ze dne 16. února 2004.
(21) Dne 11. února 2004 Francie odpověděla na dopis Komise ze dne 3. prosince 2003, který se týkal souvisejících opatření.
Některé z těchto informací byly ještě částečně neúplné, proto Komise požádala Francii o nová upřesnění dopisem ze dne 19. února 2004. Dopisem ze dne 9. března 2004 Francie sdělila požadované informace.
(22) Dopisem ze dne 10. března 2004 Komise připomněla Francii, že stále čeká na její odpověď týkající se jejích komentářů ke stanoviskům třetích osob, jež se zavázala poskytnout nejpozději do 1. března.
Odpověď Francie, k níž byly přiloženy prvky týkající se určitých úprav původně zamýšleného plánu restrukturalizace, byla zaslána Komisi dopisem ze dne 15. března 2004.
(23) V průběhu měsíců dubna a května 2004 se mezi Francií a Komisí uskutečnilo několik pracovních schůzek, jejichž cílem bylo projednat úpravu způsobu financování původně navrhovaného Francií a rovněž kompenzační opatření nezbytná pro schválení podpor.
Na konci těchto jednání zaslala Francie Komisi dva dopisy s datem 21. a 26. května 2004, jimiž Francie přijala některé závazky týkající se předmětných opatření a sdělila úpravy v původně navrhovaných opatřeních.
Dodatečné informace zaslala Francie Komisi dopisy s daty 7., 9., 10., 18. a 25. června 2004.
II. POPIS
1. Skupina Alstom
(24) Alstom je akciová společnost podle francouzského práva kotovaná na pařížské, londýnské a newyorské burze.
V průběhu finančního roku 2002/03 skupina realizovala obchodní obrat ve výši 21,4 miliardy EUR, záporný provozní výsledek ve výši 507 miliónů EUR a čistou ztrátu ve výši 1,38 miliardy EUR.
K 31. březnu 2003 zaměstnávala skupina Alstom asi 110000 pracovníků v 70 zemích, z toho 62000 v Evropě.
(25) Před probíhající restrukturalizací skupina Alstom vykonávala činnost v oblasti vývoje, výroby a údržby výrobků a systémů ve čtyřech odvětvích: energetika (dále jen "odvětví Power"), přenos a rozvod (dále jen "odvětví T&D"), železniční doprava (dále jen "odvětví Transport") a lodní stavitelství (dále jen "odvětví Marine"):
- v průběhu finančního roku 2002/03 odvětví Power dosáhlo obchodního obratu ve výši 10,9 miliardy EUR a zaměstnávalo celosvětově 46000 pracovníků,
- odvětví T&D, které bylo z velké části prodáno dne 25. září 2003 francouzské skupině Areva, dosáhlo v roce 2002/03 před odprodejem obchodního obratu ve výši 3,6 miliardy EUR s 28000 pracovníky,
- ve stejném finančním roce 2002/03 realizovalo odvětví Transport obchodní obrat ve výši 5 miliard EUR a zaměstnávalo 28500 pracovníků,
- a konečně ve stejném finančním roce 2002/03 odvětví Marine realizovalo obchodní obrat ve výši 1,5 miliardy EUR a zaměstnávalo 4500 pracovníků.
(26) V průběhu finančního roku 2003/04 dosáhl obchodní obrat skupiny Alstom 16,7 miliardy EUR, což je oproti období 2002/03 na srovnatelném základě pokles o 10 %.
Nehledě na kladný provozní výsledek ve výši 300 miliónů EUR (provozní marže 1,8 %), se čistá ztráta skupiny Alstom zvýšila na 1,86 miliardy EUR, z toho je 655 miliónů způsobeno náklady na restrukturalizaci a 460 miliónů finančními náklady.
(27) Vývoj provozních výsledků podle jednotlivých odvětví se uvádí v tabulce č. 1.
Tabulka č. 1
Údaje za podnik
(obchodní obrat a provozní výsledek v miliónech EUR) _BAR_
_BAR_ 2000/01 _BAR_ 2001/02 _BAR_ 2002/03 _BAR_ 2003/04 _BAR_
Roční obchodní obrat _BAR_ 24550 _BAR_ 23453 _BAR_ 21351 _BAR_ 16688 _BAR_
Provozní výsledek _BAR_ 1151 _BAR_ 941 _BAR_ (507) _BAR_ 300 _BAR_
Z toho Power _BAR_ 448 _BAR_ 572 _BAR_ (690) _BAR_ 178 _BAR_
T&D _BAR_ 275 _BAR_ 226 _BAR_ 227 _BAR_ 136 _BAR_
Transport _BAR_ 266 _BAR_ 101 _BAR_ (24) _BAR_ 64 _BAR_
Marine _BAR_ 80 _BAR_ 47 _BAR_ 24 _BAR_ (19) _BAR_
Corporate _BAR_ (41) _BAR_ (35) _BAR_ (44) _BAR_ (59) _BAR_
Zaměstnanci _BAR_ 143014 _BAR_ 118995 _BAR_ 109671 _BAR_ 78811 _BAR_
2. Potíže skupiny Alstom před plánem restrukturalizace
(28) Francie vysvětluje, že potíže skupiny Alstom byly způsobeny souběhem několika faktorů.
Skupina trpěla v první řadě obecnou ochablostí ekonomiky po událostech 11. září 2001.
Francie mimo jiné upozorňuje na to, že liberalizace některých trhů (zejména trhu s elektřinou, a pak v menší míře dopravního trhu) byla pro podnik dalším faktorem, jež přispěl ke vzniku potíží.
(29) Skupina dále utrpěla následky vážných technických problémů, jež postihly velké plynové turbíny GT24 a GT26 zakoupené od švédské skupiny ABB.
Společnost Alstom byla nucena rovněž čelit potížím souvisejícím s prodejem vlaků Spojenému království.
A konečně, skupina utrpěla tím, že v letech 2001/02 a 2002/03 nebyly zadány zakázky na výrobu výletních lodí pro okružní plavbu, i bankrotem společnosti Renaissance Cruises.
(30) Od jara 2003 skupina Alstom, poté co oznámila své potíže a výši svých ztrát, čelila hluboké krizi důvěry.
Úroveň zakázek se snížila, protože zákazníci již neměli jistotu, že podnik bude moci v nadcházejících letech splnit své závazky.
Dodavatelé si prosadili přísnější platební podmínky a finanční instituce se rozhodly, že sníží výši záruk na zakázky zadané skupině Alstom.
(31) V důsledku událostí dne 11. září 2001 několik pojišťovacích společností mimo jiné snížilo svá rizika vůči svým zákazníkům a prosadilo u skupiny Alstom přísnější podmínky pro poskytnutí záruk.
Jenže aby Alstom zůstal na svých trzích aktivní, musí získat záruky zajišťující řádné plnění dlouhodobých smluv.
Bez těchto záruk Alstom není schopen přijímat nové zakázky.
3. Restrukturalizační program
(32) V březnu 2002 bylo rozhodnuto o prvním plánu na oživení činnosti skupiny Alstom ("Restore value"), jenomže byl realizován pouze částečně.
Druhý plán, který rozšířil původní projekty, byl vypracován v březnu 2003, poté upraven a posílen v lednu 2004.
Tento druhý plán považuje Francie za restrukturalizační program, který má pokrýt období od finančního roku 2002/03 do finančního roku 2005/06.
Obsahuje tři soubory opatření: převody aktivit s cílem soustředit činnost skupiny na klíčové obory; průmyslovou reorganizaci; finanční restrukturalizaci.
Převody aktivit
(33) Pokud jde o první soubor opatření zaměřený na soustředění činnosti skupiny na klíčové obory, přistoupil Alstom k převodům aktivit, které vedly ke snížení obchodního obratu skupiny o 4,3 miliardy EUR (–20 % oproti 2002/03) a ke snížení stavu zaměstnanců o 30000 pracovníků (–27 %).
Byly to tyto převody aktivit:
- výrobní činnost "Průmyslové turbíny" byla převedena na Siemens v dubnu 2003; čistý výnos byl 950 miliónů EUR.
V období 2002/03 dosáhla tato činnost obchodního obratu 1,25 miliardy EUR (kolem 6 % obchodního obratu skupiny Alstom) s počtem 6000 zaměstnanců [4],
- výrobní činnost T&D, s výjimkou úseku Power Conversion, byla převedena na skupinu Areva v září 2003 s čistým výnosem 920 miliónů EUR; převedená činnost měla v období 2002/03 obchodní obrat 3 miliardy EUR (kolem 14 % obchodního obratu skupiny Alstom) s počtem 24000 zaměstnanců [5],
- nemovitý majetek byl prodán celkem za 415 miliónů EUR (267 miliónů do března 2003 a 148 miliónů EUR od března do srpna 2003); o dalším prodeji ve výši 50 milionů EUR se ještě v prosinci 2003 průběžně jednalo.
Výrobní reorganizace
(34) Druhý soubor opatření se týká výrobní reorganizace klíčových oborů skupiny Alstom do tří divizí, jejichž celkový obchodní obrat v období 2005/06 se odhaduje na 16 miliard EUR:
- odvětví Power, které se skládá z úseku "Power Turbo-Systems" (plynové a parní turbíny), jehož obchodní obrat se odhaduje na 3,6 miliardy EUR, dále z úseku "Power Service", jehož obchodní obrat se odhaduje na 3,1 miliardy EUR, a z úseku "Power Environment" (kotle a hydraulické turbíny), jehož obchodní obrat se odhaduje na 3,1 miliardy EUR,
- odvětví Transport, jehož obchodní obrat se odhaduje na 5,5 miliardy EUR,
- odvětví Marine, jehož obchodní obrat se odhaduje na 1 miliardu EUR.
Celkový obchodní obrat dále zahrnuje úsek Power Conversion (obchodní obrat 0,5 miliardy EUR), úsek "Corporate" (0,2 miliardy EUR) a negativní opravnou položku na agregované úrovni ("corporate buffer") ve výši 1 miliardy EUR.
(35) V každé z těchto divizí se budou restrukturalizační snahy dále rozvíjet takto:
- operativní reorganizace úseků Power Environment a Power Turbo-Systems zaměřená na předimenzování nebo uzavření některých závodů, jejímž cílem je hlavně snížení počtu zaměstnanců a racionalizace zeměpisného rozmístění,
- stažení z výrobní činnosti "Průmyslové parní turbíny" (PPT) (úsek Power Turbo-Systems) a zastavení výrobní činnosti na francouzském závodě La Courneuve,
- výrobní reorganizace odvětví Transport zaměřená na předimenzování nebo uzavření některých závodů a na snížení stavu zaměstnanců,
- snížení výrobní činnosti v odvětví Marine po uzavření loděnic v Saint-Malo, o němž bylo rozhodnuto počátkem roku 2003.
Na hlavním závodě v Saint-Nazaire se počítá se snížením stavu zaměstnanců prostřednictvím odchodů do předčasného důchodu.
(36) Tabulka č. 2 představuje souhrnně důsledky těchto opatření na každý úsek činnosti pro všechna tři předmětná finanční období (2003 až 2006).
Na další roky by očekávané úspory z těchto restrukturalizací měly ročně dosahovat […] [6] miliónů EUR za rok.
Tabulka č. 2
Přehled reorganizace výrobních činností v průběhu 3 let
_BAR_ Snížení počtu zaměstnanců (osob) _BAR_ Náklady na restrukturalizaci (v miliónech EUR) _BAR_ Očekávané úspory (v miliónech EUR) _BAR_
Power Environnement _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Power Turbo-Systems _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Power Conversion _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
T&D _BAR_ _BAR_ […] _BAR_ _BAR_
Power Services + PPT _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Transport _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Marine _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Corporate _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Celkem _BAR_ […] _BAR_ […] [7] _BAR_ […] _BAR_
Finanční restrukturalizace
(37) Třetí soubor opatření, tedy finanční restrukturalizace, se týká způsobu financování, do něhož se zapojí Alstom, stát i banky.
(38) První plán financování byl dopracován dne 2. srpna 2003.
Po zahájení formálního vyšetřovacího řízení ze strany Komise oznámila Francie dne 26. září 2003 podstatně upravenou dohodu, která již neobsahovala opatření automaticky a nezvratně zahrnující podíl státu na vlastním kapitálu skupiny Alstom bez předběžného schválení Komise, jak stanoví právní předpisy Společenství v oblasti státních podpor.
Tato nová dohoda, jejíž znění popisujeme dále, nahradila dohodu ze dne 2. srpna 2003.
(39) Dohoda obsahuje v první řadě (opatření 1) závazek státu na upsání podřízených cenných papírů na dobu určitou splatných v akciích (PCPDUSA) vyhrazených pro stát ve výši 300 miliónů EUR.
Tyto cenné papíry mají paritu 1 podřízený cenný papír na dobu určitou splatný v akciích (PCPDUSA) za 1 akcii a byly upsány v ceně 1,25 EUR.
Jsou na 20 let a jsou úročitelné pevnou sazbou 2 % ročně až do rozhodnutí Komise.
Tyto cenné papíry jsou podřízené dluhy, nižší ve srovnání s ostatními podřízenými dluhy, jako jsou obligace splatné v akciích (OSA), podřízené půjčky na dobu určitou (PPDU) a podřízené cenné papíry na dobu určitou (PCPDU) [8].
(40) Konverze se řídí touto podmiňovací doložkou: "Podřízené cenné papíry na dobu určitou splatné v akciích (PCPDUSA) emitované Společností a upsané státem budou umořitelné jejími běžnými akciemi ve výši jedné běžné akcie v nominální hodnotě 1,25 EUR za jeden podřízený cenný papír na dobu určitou splatný v akciích (PCPDUSA) s jedinou podmínkou, a sice že bude získáno rozhodnutí Evropské komise, kde bude vyhlášeno, že upsání podřízených cenných papírů na dobu určitou splatných v akciích (PCPDUSA) státem a emitovaných skupinou Alstom a jejich umoření akciemi představuje státní podporu slučitelnou se společným trhem, anebo nepředstavuje státní podporu.
Toto umoření akciemi proběhne automaticky a plnoprávně v první pracovní den následující poté, co stát obdrží rozhodnutí Komise."
(41) Stát se zavázal, že neodprodá ani podřízené cenné papíry na dobu určitou splatné v akciích (PCPDUSA) ani akcie, které by mohly vyplynout z jejich umoření, dříve, než dojde k úplnému oživení společnosti.
(42) Banky se ze své strany neodvolatelně zavázaly, že upíšou navýšení kapitálu, které bylo schváleno na valné hromadě dne 18. listopadu 2003 a vyhrazeno pro ně ve výši 300 miliónů EUR za emisní cenu 1,25 EUR za akcii.
(43) V dohodě se rovněž předpokládá poskytnutí krátkodobé likvidity v celkové výši 1,5 miliardy EUR (opatření 2).
Stát se zavázal, že přímo nebo nepřímo prostřednictvím Státní depozitní pokladny (CDC) prolonguje upsané obchodní cenné papíry za 300 miliónů EUR až do uplynutí lhůty dvanácti běžných měsíců od poslední emise před 8. únorem 2004 a upíše dodatečně až 900 miliónů EUR v obchodních cenných papírech.
Závazek státu v oblasti úvěrů tedy dosáhl 1,2 miliardy EUR.
(44) Dodatečných 900 miliónů EUR bylo upsáno v celkové výši, pak splaceno skupinou Alstom: dne 23. prosince 2003 splatil podnik 800 miliónů EUR díky příjmům z dlouhodobého financování (podřízené cenné papíry na dobu určitou splatné v akciích, podřízené cenné papíry na dobu určitou a podřízené půjčky na dobu určitou) popsaným v bodech odůvodnění 39, 47 a 48 a 100 miliónů EUR v lednu 2004 z příjmů z prodeje odvětví T&D skupině Areva.
(45) Banky přispěly ze své strany obchodními cennými papíry ve výši 300 miliónů EUR a zavázaly se prolongovat tento příspěvek až do uplynutí lhůty dvanácti běžných měsíců od poslední emise před 8. únorem 2004.
(46) Dohoda rovněž předpokládá (opatření 3), že banky budou emitovat sdruženou linku kaucí ve výši 3,5 miliardy EUR, z toho 65 %, tj. 2,275 miliardy EUR se státní protizárukou.
Tento systém kaucí měl fungovat až do vyčerpání objemu 3,5 miliardy EUR.
Doba trvání takto krytých obchodních smluv nesmí překročit 7 let.
Protizáruka byla realizována prostřednictvím Francouzské banky pro průmyslový rozvoj (CFDI), která je součástí skupiny Banques Populaires.
Nutno poznamenat, že ve svých odkazech na toto opatření Francie považuje tuto protizáruku za poskytnutou státem.
(47) Čtvrté opatření je podřízená půjčka na dobu určitou (PPDU) na dobu 5 let ve výši 1,5 miliardy EUR, z toho 300 miliónů by měl poskytnout stát a 1,2 miliardy by měly upsat banky (opatření 4). Ve svých komentářích ze dne 5. prosince 2003 Francie uvedla, že tuto půjčku nakonec poskytla CFDI.
Stát se omezil na ručení CFDI ve výši půjčky. Podřízená půjčka na dobu určitou (PPDU) se zhodnocuje podle EURIBOR +450 základních bodů, z toho 300 základních bodů splatných na konci každého úročitelného období a 150 základních bodů kapitalizovaných a splatných in fine.
Tato půjčka představuje podřízený dluh, nicméně nadřízený oproti podřízeným cenným papírům na dobu určitou splatným v akciích (PCPDUSA), podřízeným cenným papírům na dobu určitou (PCPDU) a obligacím splatným v akciích (OSA).
(48) Francie se neodvolatelně zavázala k upsání státu vyhrazené emise podřízených cenných papírů na dobu určitou (PCPDU) v hodnotě 200 miliónů EUR a na dobu 15 let (opatření 5, bývalé opatření 4a).
Tyto podřízené cenné papíry na dobu určitou (PCPDU) se zhodnocují dle referenční sazby navýšené o 500 základních bodů ročně, z toho 350 ročních základních bodů splatných ročně v době splatnosti a 150 ročních základních bodů kapitalizovaných a splatných in fine.
Jsou podřízené obligacím splatným v akciích (OSA), podřízeným půjčkám na dobu určitou (PPDU) a/nebo nezajištěným závazkům.
(49) Banky navíc k již uvedeným operacím zaručily emisi původně stanovenou na 1 miliardu EUR v obligacích splatných v akciích (OSA) s přednostním právem úpisu ve prospěch současných akcionářů společnosti.
Obligace splatné v akciích (OSA), jejichž částka byla nakonec stanovena na 900 miliónů EUR, budou vypověditelné v akciích po 5 letech od data zahájení operace.
Podmínky této emise jsou následující: kupón ve výši 2 % připočítaný na konci roku 2004, parita 1 obligace splatné v akciích (OSA) za 1 akcii, upisovaná cena 1,40 EUR, plus emisní ážio 10 až 20 %.
Tyto dluhy jsou podřízené vůči podřízené půjčce na dobu určitou (PPDU), ale nadřízené vůči podřízeným cenným papírům na dobu určitou splatným v akciích (PCPDUSA) a podřízeným cenným papírům na dobu určitou (PCPDU).
(50) Tabulka č. 3 podává celkový přehled opatření zahrnutých do způsobu financování pro podporu skupiny Alstom, jak jej sdělila Francie dne 26. září 2003 náhradou za dohodu z 2. srpna 2003.
Tabulka č. 3
Popis způsobu financování, verze září 2003
(částky v miliardách EUR) _BAR_
Opatření _BAR_ Banky/investoři _BAR_ Závazky státu [9] _BAR_
Navýšení kapitálu I _BAR_ 0,30 _BAR_ — _BAR_
PCPDUSA (opatření 1) _BAR_ — _BAR_ 0,30 _BAR_
Krátkodobá likvidita (opatření 2) _BAR_ 0,30 _BAR_ 1,20 _BAR_
Kauce ve výši 3,5 miliardy (opatření 3) _BAR_ 3,5 _BAR_ Protizáruky na 65 %, tj. 2,275 _BAR_
PPDU (opatření 4) _BAR_ 1,20 _BAR_ Ručení ve prospěch CFDI na 0,30 _BAR_
PCPDU (opatření 5) _BAR_ — _BAR_ 0,20 _BAR_
OSA _BAR_ 0,90 _BAR_ — _BAR_
(51) V květnu 2004 Francie informovala Komisi o změnách ve shora popsaném způsobu financování, které budou uskutečněny státem a bankami v průběhu léta 2004.
Nový způsob obsahuje dvě úpravy stávajících opatření a rovněž jedno nové opatření.
(52) V první řadě protizáruka státu na sdružené lince kaucí (opatření 3) bude uvolněna a znovu umístěna do záručního mechanizmu, který pokryje novou sdruženou linku kaucí představující objem 8 miliard EUR emitovanou bankami.
Tato nová linka kaucí obsahuje tento záruční mechanizmus: ztráty budou pokryty v první řadě zajištěním v hotovosti ve výši 700 miliónů EUR, které složí podnik.
V druhé řadě budou ztráty kryty zárukou ve výši 1,3 miliardy EUR, na níž se budou podílet pari passu stát ve výši 1,25 miliardy EUR a banky ve výši 50 miliónů EUR.
Ztráty nad 2 miliardy EUR již záruky mít nebudou a v plné výši je ponesou banky, které vydaly záruky.
Emisní doba záruk na této sdružené lince je dva roky od jejího otevření, které je naplánováno na léto 2004.
V průběhu tohoto období na jedné straně povede umořování stávajících záruk vyplývající z dokončení dodávek produktů skupinou Alstom ke snížení objemu této linky kaucí.
Na druhé straně v průběhu stejného období bude linka přiživována dalšími kaucemi až do limitu 8 miliard.
Jakmile skončí emisní období záruk a plynutí dalších záruk bude zakázáno, objem linky se bude snižovat v závislosti na umořování kaucí.
Souběžně se budou záruky umořovat tak, aby vždy zůstaly alespoň na úrovni rovnající se 25 % objemu linky kaucí.
Druhořadá záruka ve výši 1,3 miliardy EUR se umoří přednostně, záruka prvních ztrát ve výši 700 miliónů EUR se umoří až poté.
Riziko výzvy pro stát by se pak mělo stát nulovým koncem roku 2008 – začátkem roku 2009 oproti konci roku 2011 – začátku roku 2012 v předchozím mechanizmu, v němž protizáruka státu nepožívala výhody přednostního umoření.
Je zapotřebí zmínit skutečnost, že objem 8 miliard EUR nebude představovat pouze emisi nových kaucí.
Všechny kauce emitované bankami po září 2003, které tedy nejsou podpořeny protizárukou státu ve výši 65 %, a za jistých podmínek a omezeným způsobem i záruky emitované před zářím 2003 totiž budou moci být vloženy do rámce této nové sdružené linky 8 miliard EUR, a tedy těžit z příslušného záručního mechanizmu.
(53) V druhé řadě se Francie zavázala, že v průběhu léta 2004 konvertuje na kapitál své pohledávky za skupinou Alstom, které se skládají z podřízené půjčky na dobu určitou (PPDU) ve výši 300 miliónů EUR (opatření 4), kterou má v držbě CFDI, a z podřízených cenných papírů na dobu určitou (PCPDU) ve výši 200 miliónů EUR (opatření 5).
Rovněž banky budou mít možnost konvertovat část svých pohledávek za skupinou Alstom na kapitál.
(54) Dodatečné navýšení kapitálu proběhne v létě 2004 ve výši 1 až 1,2 miliardy EUR (opatření 6).
Stát se na něm bude podílet úměrně svému podílu na kapitálu, který vyplyne z konverze podřízených cenných papírů na dobu určitou splatných v akciích (PCPDUSA), tj. v procentu, jež by se mělo pohybovat kolem 17 až 18,5 %.
Částka upsaná státem by se tedy měla pohybovat kolem 170 až 222 miliónů EUR.
Zůstatek bude umístěn na trhu s pevným úpisem syndikátu bank.
Toto navýšení kapitálu poslouží zejména k získání 700 miliónů EUR potřebných pro vytvoření zajištění pokrývajícího první ztráty nové sdružené linky kaucí.
(55) Tabulka č. 4 nabízí celkový přehled opatření zahrnutých v novém způsobu financování, který je předmětem stávajícího rozhodnutí.
Tabulka č. 4
Popis způsobu financování, verze květen 2004
(částky v miliardách EUR) _BAR_
Opatření _BAR_ Banky/investoři _BAR_ Závazky státu _BAR_
Navýšení kapitálu I _BAR_ 0,30 _BAR_ — _BAR_
PCPDUSA (opatření 1) _BAR_ — _BAR_ 0,30 _BAR_
Krátkodobá likvidita (opatření 2) _BAR_ 0,30 _BAR_ 1,20 _BAR_
Kauce ve výši 8 miliard (opatření 3) _BAR_ 8 _BAR_ Druhořadá záruka ztrát, tj. 1,25 _BAR_
PPDU ke konvertování na kapitál (opatření 4) _BAR_ 1,20 _BAR_ 0,30 _BAR_
PCPDU ke konvertování na kapitál (opatření 5) _BAR_ — _BAR_ 0,20 _BAR_
OSA _BAR_ 0,90 _BAR_ — _BAR_
Navýšení kapitálu II (opatření 6) _BAR_ 0,83/0,99 _BAR_ 0,17/0,22 _BAR_
Finanční výhled
(56) Francie je toho názoru, že plán restrukturalizace umožní skupině Alstom získat dlouhodobou životaschopnost.
Odhady jsou uvedeny ve střednědobém finančním plánu (Three Year Treasury Plan), verze W10.
Tato verze je poslední, která je dispozici a která obsahuje všechny výhledy na každé finanční období od 2003/04 do 2005/06.
Nejdůležitější čísla tohoto plánu jsou uvedena v tabulce č. 5.
Tabulka č. 5
Výňatek z plánu refinancování skupiny Alstom na tři roky – verze W 10 ze září 2003
(částky v miliardách EUR) _BAR_
Finanční rok _BAR_ 2002/03 _BAR_ 2003/04 _BAR_ 2004/05 _BAR_ 2005/06 _BAR_
Získané zakázky _BAR_ 19,123 _BAR_ [↘] [10] _BAR_ [↗] _BAR_ [↗] _BAR_
Průmyslové turbíny _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Power – Environment _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Power – Turbo-Systems _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Power – Services _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
T&D (včetně Power Conversion) _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Transport _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Marine _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Corporate a ostatní _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Buffer _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Prodej _BAR_ 21,351 _BAR_ [↘] _BAR_ [↘] _BAR_ [↗] _BAR_
Průmyslové turbíny _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Power – Environment _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Power – Turbo-Systems _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Power – Services _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
T&D (včetně Power Conversion) _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Transport _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Marine _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Corporate a ostatní _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Buffer _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Provozní výsledky provozní marže _BAR_ (0,507) –2,4 % _BAR_ [↗] _BAR_ [↗] _BAR_ [↗] _BAR_
EBIT _BAR_ (1,062) _BAR_ [↗] _BAR_ [↗] _BAR_ [↗] _BAR_
Čistý peněžní tok _BAR_ (0,265) _BAR_ [↘] _BAR_ [↗] _BAR_ [↘] _BAR_
Hrubé zadlužení celkem _BAR_ 6,688 _BAR_ [↘] _BAR_ [↘] _BAR_ [↘] _BAR_
Ekonomické zadlužení _BAR_ 4,918 _BAR_ [↘] _BAR_ [↘] _BAR_ [↘] _BAR_
Vlastní kapitál _BAR_ 0,847 _BAR_ [↗] _BAR_ [↘] _BAR_ [↗] _BAR_
Zadlužení/vlastní kapitál _BAR_ 581 % _BAR_ [↘] _BAR_ [↗] _BAR_ [↘] _BAR_
(57) V důsledku změn způsobu financování ohlášených v květnu 2004 oznámila Francie novou verzi finančního výhledu.
Hlavní čísla této verze jsou uvedena v tabulce č. 6.
Uvádějí se dvě hodnoty: první odpovídá případu, kdy banky konvertují maximální částku pohledávek uvedenou ve způsobu financování ohlášeném v květnu 2004 (tj. 700 miliónů EUR); druhá odpovídá případu, kdy banky nekonvertují žádnou ze svých pohledávek.
Výhled nebere v úvahu převody, které bude skupina muset provést.
Tabulka č. 6
Nový finanční výhled zahrnující dopad nových finančních opatření
(částky v miliardách EUR) _BAR_
Finanční rok _BAR_ 2004/05 _BAR_ 2005/06 _BAR_ 2006/07 _BAR_
Hrubé zadlužení celkem _BAR_ […] _BAR_ [↘] _BAR_ [↘] _BAR_
Ekonomické zadlužení _BAR_ […] _BAR_ [↘] _BAR_ [↘] _BAR_
Vlastní kapitál _BAR_ […] _BAR_ [↘] _BAR_ [↗] _BAR_
Zadlužení/vlastní kapitál _BAR_ […] _BAR_ [↘] _BAR_ [↘] _BAR_
4. Ostatní opatření
(58) Kromě výše uvedených opatření zmiňovala dohoda z 2. srpna 2003 jedno opatření, o němž Komise již věděla z tisku a k němuž byla Francie dopisem z 10. července 2003 vyzvána, aby sdělila informace (opatření 7, bývalé opatření 5): podle tisku jaderná skupina Areva předložila akviziční nabídku na odvětví T&D skupiny Alstom na předpokládanou částku přes 1 miliardu EUR.
Podle Francie dal francouzský stát v dozorčí radě dne 1. července 2003 svůj souhlas [11] s návrhem vedení Areva na předložení akviziční nabídky na toto odvětví skupině Alstom.
Je třeba poznamenat, že toto opatření je výslovně uvedeno v plánu restrukturalizace a v dohodě z 2. srpna 2003.
(59) Komisi byla mimo jiné známa řada neohlášených opatření, k nimž byla Francie vyzvána, aby poskytla informace, a to dopisy z 28. srpna a z 3. prosince 2003:
- opatření 8 (bývalé opatření 6): podle jednoho stěžovatele Francie údajně poskytla záruky na výstavbu elektráren (například v Bahrajnu nebo v jiných zemích),
- opatření 9 (bývalé opatření 7): podle tisku veřejnoprávní podnik Gaz de France (GdF) podepsal předběžnou dohodu o koupi jedné nebo dvou lodí na přepravu zkapalněného metanu od skupiny Alstom, jež by byla pro ni výhodná; celková hodnota předmětných kontraktů je […] miliónů EUR (dvě lodě, první v hodnotě […] miliónů EUR a druhá v hodnotě […] miliónů EUR),
- opatření 10 (bývalé opatření 8): podle tisku si SeaFrance, námořní společnost pro plavbu přes průliv La Manche ve vlastnictví Francouzských státních drah (SNCF), objednala car-ferry (naloďovací trajekt) u skupiny Alstom v hodnotě […] miliónů EUR, což by byla pro Alstom další výhoda.
III. ODŮVODNĚNÍ ZVOLENÉHO POSTUPU
(60) Formální vyšetřovací řízení bylo zahájeno proto, aby se zkontrolovalo, zda opatření, o nichž byla Komise informována v průběhu léta 2003, byly podpory slučitelné se společným trhem.
Ačkoliv předmětná opatření pocházela ze státních zdrojů a umožnila společnosti Alstom dále aktivně působit na příslušných trzích, Francie popírala, že u některých z nich se jednalo o podporu (zejména opatření 1).
Informace, které Francie sdělila k opatřením 7 až 10, byly ostatně nedostatečné, a zbývající opatření byla považována za podporu na záchranu a restrukturalizaci.
Všechny podpory pak působily dojmem, že nesplňují kritéria stanovená pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [12] (dále jen "pokyny"), zejména ta opatření, která Francie kvalifikovala jako podpory na záchranu, avšak restrukturalizační plán již byl uskutečňován.
(61) Francie dále přistoupila k úpravám původních podpor poté, co uzavřela s bankami novou dohodu.
Tato opatření byla sdělena Komisi dne 26. září 2003.
Za těchto podmínek bylo formální vyšetřovací řízení rozšířeno tak, aby se zaměřilo rovněž na nová opatření, která částečně nahrazovala opatření z dohody ze dne 2. srpna 2003 a zvyšovala jejich výši.
(62) V důsledku nového způsobu financování, který vznikl v květnu 2004, byla Komise toho názoru, že není nezbytné ani vhodné v daném případě přistoupit k druhému rozšíření vyšetřovacího řízení.
Bylo totiž především zjištěno, že provedené změny nepředstavují zvýšení celkové výše podpor, ale naopak snížení této výše.
Státní záruka na lince kaucí (opatření 3), která nahradila bývalou státní protizáruku, představuje totiž snížení státního rizika o 1 miliardu EUR.
Nadto zaváděný záruční mechanizmus nyní předpokládá, že ztráty budou pokryty přednostně zajištěním ve výši 700 miliónů EUR, které vkládá podnik, a že stát bude vystupovat pouze v rámci druhořadé záruky.
Ať by byla výše ztrát jakákoliv, výše pokrytá státem je nižší než ta, která vyplývala z předchozího způsobu financování.
Jak bude vysvětleno v části VI 3, kauce je třeba pokládat za státní podporu, která může jít až do 100 % jejich výše.
Za těchto podmínek je prodloužení závazku státu v rámci záruky více než kompenzováno skutečným a výrazným snížením podpory, jež vyplývá ze zavedení nového mechanizmu.
Stejně tak transformace dluhu státu (opatření 4 a 5) na kapitál, jak vyplývá z předmětných změn, nezahrnuje zvýšení výše podpory, která je tam zahrnutá.
Půjčky jsou v daném případě, jak uvidíme v části VI 3, totiž považovány od okamžiku jejich poskytnutí za podporu v rozsahu 100 % jejich výše.
A konečně podíl státu na novém navýšení kapitálu (opatření 6) bude oproti navýšení soukromého podílu jen málo významný.
Dojde k němu úměrně podle upsaného státního kapitálu a za stejných podmínek jako u ostatních účastníků.
A navíc, z hlediska celkového vystavení státu riziku, je jeho podíl na navýšení kapitálu více než kompenzován snížením záruky na lince kaucí.
(63) Rovněž bylo zjištěno, že změny nového způsobu financování z května 2004 v sobě zahrnují velmi významné zvýšení soukromého příspěvku na restrukturalizaci, a tedy značné zlepšení finanční situace skupiny Alstom.
Změny státní záruky na lince kaucí totiž znamenají, že banky nyní ručí za 6 miliard EUR.
Více než 80 % nového navýšení kapitálu bude totiž ručeno bankami.
A nakonec je vhodné zaznamenat velmi významné přispění samotného podniku, který bude financovat v hotovosti zajištění 700 miliónů EUR, prvořadou záruku na nové lince kaucí.
(64) A konečně je třeba poznamenat, že změny způsobu financování jsou doprovázeny závazky Francie popsanými v bodech odůvodnění 96 až 103, jež jsou takového rázu, že na jedné straně tím, že omezují zásah státu v čase, kompenzují narušení hospodářské soutěže, které by dotace mohly představovat, a na druhé straně zabezpečují dlouhodobou životaschopnost podniku.
(65) Za těchto podmínek je Komise toho názoru, že změny, které byly provedeny v květnu 2004, jsou takového rázu, že sníží státní intervenci a zvýší přínos soukromých partnerů a tím omezí narušení hospodářské soutěže vyplývající ze souboru opatření, a přitom rozhodujícím způsobem přispějí k zabezpečení dlouhodobé životaschopnosti podniku.
Tyto úpravy tedy nemohou zhoršit obavy Komise ohledně slučitelnosti souboru podpor, ani vést ke vzniku nových pochybností, zejména pokud jde o některá opatření.
Naopak, tyto změny pomáhají rozptýlit některé pochyby projevené v rozhodnutí o zahájení a rozšíření formálního vyšetřovacího řízení.
A konečně, nové rozšíření řízení, jež není právně nezbytné, by bylo nevhodné z důvodu zpoždění, k němuž by nevyhnutelně vedlo při přijetí konečného rozhodnutí, které bude mít pro uskutečnění restrukturalizačního plánu velký význam.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN
(66) Po zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení dne 17. září 2003 a o rozšíření řízení dne 15. října 2003 obdržela Komise ve stanovené lhůtě množství komentářů od třetích osob, zákazníků, dodavatelů, subdodavatelů, konkurentů a zástupců zaměstnanců skupiny Alstom (20 sdělení týkajících se elektrárenství, 19 týkajících se železniční dopravy a 5 od organizací zaměstnanců pokrývajících oba obory).
(67) Většina zákazníků, dodavatelů, subdodavatelů a zástupců zaměstnanců vyjádřila v souvislosti s přežitím skupiny Alstom vážné starosti.
Některé komentáře uváděly, že případný zánik by pro evropské ekonomické prostředí představoval opravdovou ztrátu.
Zdůrazňovaly především technologickou výkonnost podniku a jeho angažovanost ve výzkumu a vývoji.
Hodně komentářů uvádělo rovněž, že zánik skupiny Alstom by měl škodlivé důsledky na příslušné trhy, které již jsou silně koncentrované.
Zánikem skupiny Alstom by se tato koncentrace ještě více zvýšila a vedla by ke snížení nabídky.
Mnozí zákazníci vyjádřili své starosti v souvislosti s přerušením dodávek.
Rovněž se obávají toho, že údržba a servis jejich špičkového zařízení nebudou dále zajištěny za dobrých podmínek.
A konečně různí zástupci zaměstnanců a subdodavatelů zdůrazňovali škodlivé sociální důsledky, jež by nepochybně zánik podniku způsobil ve smyslu přímé i nepřímé zaměstnanosti.
(68) Odvětví Marine vyvolalo komentář ze strany primátorů Nantes a Saint-Nazaire, kteří vyjádřili velké znepokojení ohledně sociálních důsledků řízení.
(69) Připomínky, které zaslali hlavní konkurenti skupiny Alstom, jsou podrobněji uvedeny v bodech odůvodnění 69 až 75.
(70) Podle skupiny Siemens vyplývají potíže, jimž musela skupina Alstom čelit, v první řadě z vážných technických problémů, k nimž došlo na vysoce výkonných plynových turbínách GT24/GT26.
Tyto potíže jsou spojeny rovněž se "skromným peněžním tokem", který produkují všechny aktivity skupiny Alstom z těchto důvodů:
a) nedostatečná integrace četných provedených akvizic;
b) příliš silné cenové soutěžení, jež mělo zlepšit využití kapacit a peněžní tok díky přijatým splátkám;
c) nedostatečná schopnost v oblasti řízení projektů a rizik.
(71) Siemens se v důsledku toho domnívá, že plán restrukturalizace neumožní skupině Alstom znovu obnovit dlouhodobou životaschopnost.
Má za to, že skupina Alstom nebude schopna zvládnout technická selhání turbín GT24/GT26 a že marže skupiny Alstom jsou na zakázkách železničního zařízení příliš úzké; mimo jiné upozorňuje na nepříznivé perspektivy pro trh stavby lodí.
Rovněž se obává, zejména pokud jde o trhy Power, jež jsou podle něj charakterizovány slabou poptávkou a nadbytkem kapacit, že plán restrukturalizace bude nedostatečný na to, aby umožnil skupině Alstom pokračovat v činnosti.
(72) Na závěr Siemens tvrdí, že trhy, na nichž Alstom působí, jsou dostatečně konkurenční (částečně díky pravidelnému uplatňování zadávacích řízení) a že zánik skupiny Alstom tuto situaci nezmění.
V druhé řadě poznamenává, že případné schválení plánu restrukturalizace Komisí by mělo být podřízeno tomu, aby skupina Alstom zanechala těch svých aktivit, jež jsou strukturálně deficitní, a aby odprodala ještě další aktiva a filiálky.
(73) Další konkurent, který si nepřál sdělit svou totožnost, má největší starost s udělením státní protizáruky pokrývající 65 % linky kaucí ve výši 3,5 miliardy EUR.
Tato protizáruka je podle něj takového rázu, že způsobí vážné narušení hospodářské soutěže.
Tvrdí, že praxe ručení je charakteristická pro dlouhodobé kontrakty uzavírané v průmyslových odvětvích, v nichž Alstom působí.
Státem udělená záruka ovšem skupině Alstom umožňuje přístup k mimořádně velké výši kaucí, což jí dává nepřiměřenou výhodu. Starost této třetí osoby je dvojí.
Na jedné straně by skupina Alstom měla takto mnohem vyšší záruky než jeho konkurenti vzhledem k celkovému snížení nabídky záruk po roce 2002, a mohla by se proto ucházet o větší počet smluv; na druhé straně by skupina Alstom těžila z nižších nákladů na získání záruk, což je podstatný aspekt vzhledem ke slabým ziskovým maržím daného odvětví.
Tento konkurent má stejně jako skupina Siemens za to, že na trhu železničních zařízení jsou nadměrné kapacity.
V tomto ohledu navrhuje opatření zaměřená na to, aby byl třetím osobám umožněn přístup k právům duševního vlastnictví k rychlovlakům TGV a/nebo k signalizačním zařízením.
(74) Společnost General Electrics (GE) poskytla informace o trzích, na nichž skupině Alstom konkuruje, aniž by přímo komentovala plán restrukturalizace.
(75) A konečně, další konkurent napadá podmínky postoupení odvětví T&D společnosti Areva.
Zejména se obává vstupu veřejnoprávní skupiny Areva na tento nový trh.
Tento konkurent má za to, že předmětné postoupení nebylo v souladu s obchodní praxí.
Společnost Alstom podle něj mohla snížit cenu prodeje skupině Areva díky podporám, které jí Francie poskytla.
V. KOMENTÁŘE FRANCIE
(76) Ve své odpovědi na zahájení a rozšíření formálního vyšetřovacího řízení Francie poskytla informace o všech devíti opatřeních, o nichž Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila obavy týkající se jejich slučitelnosti se společným trhem.
Tyto informace jsou shrnuty níže.
(77) Co se týče opatření 1, 2, 3 a 4, Francie upozornila, že zásah státu byl nezbytný, aby se zabránilo úpadku společnosti Alstom a zabezpečila její dlouhodobá životaschopnost.
Na podporu tohoto tvrzení poskytla Francie dodatečné informace o situaci ve společnosti Alstom před tímto zásahem, o plánu restrukturalizace a o opatřeních, která přijal podnik, jeho věřitelé a akcionáři a Francie.
Tyto informace byly převzaty do části II tohoto rozhodnutí, zejména pokud jde o aspekty týkající se restrukturalizace.
(78) Ve svých odpovědích na zahájení a na rozšíření formálního vyšetřovacího řízení provádí Francie rovněž kalkulaci podpor vyplacených podniku a rovněž hodnocení jejich povahy. Nutno poznamenat, že tyto kalkulace se netýkají opatření v podobě upravené v květnu 2004, ale opatření, která byla provedena nebo zamýšlena v srpnu a září 2003.
(79) Francie je toho názoru, že podřízené cenné papíry na dobu určitou splatné v akciích (PCPDUSA) v opatření 1 představují podporu restrukturalizace v jejich nominální částce 300 miliónů EUR.
Co se týká 1,2 miliardy EUR peněžního toku, které přináší stát (opatření 2), je Francie toho názoru, že 300 miliónů EUR bylo poskytnuto původně jako podpora na záchranu.
Vzhledem k tomu, že její splátkový kalendář je v současnosti delší, musí být tato částka rovněž považována za součást podpory na restrukturalizaci.
Naproti tomu 900 miliónů EUR, o něž bylo opatření 2 navýšeno podle dohody z měsíce září 2003, musí být plně posuzováno jako podpora na záchranu.
Těchto 900 miliónů EUR bylo Francii splaceno v průběhu prosince 2003 a ledna 2004.
Šlo o skutečnou podporu ve formě hotovosti, jejímž cílem bylo zabránit okamžitému zastavení činnosti skupiny Alstom a která byla splacena do šesti měsíců po jejím vyplacení tak, jak stanoví pokyny.
(80) Francie poskytla kalkulace ohledně bývalé protizáruky na lince záruk ve výši 3,5 miliardy EUR s tím názorem, že podpora by měla být kalkulována vynásobením maximální výše závazku státu "skutečným" rizikem aktivace protizáruky, a odpočítala od toho náklady zaplacené společností Alstom.
Samotné riziko její aktivace by pak vyplývalo ze dvou faktorů: z rizika, že společnost Alstom nedokáže splnit své smlouvy (riziko plnění), a z rizika, že nedokáže splatit tuto záruku (riziko splacení).
Francie dospěla k částce od 0 do 43 miliónů EUR.
Francie mimo jiné tvrdí, že podpora související s protizárukou by měla být považována za podporu na záchranu po celou dobu emitování kaucí.
Naproti tomu udržování této protizáruky po celou dobu plnění kontraktů, na něž se tyto kauce vztahují, by bylo třeba považovat za podporu na restrukturalizaci.
Nutno poznamenat, že Francie neposkytla své hodnocení nové sdružené linky ve výši 8 miliard EUR, která nahrazuje linku z léta 2003.
(81) Pokud jde o výši podpory v rámci podřízené půjčky na dobu určitou (PPDU) v hodnotě 300 miliónů EUR (opatření 4), Francie odhaduje veřejnou podporu zahrnutou do záruky pro CFDI na 140 miliónů EUR, což odpovídá 50 % výše půjčky poskytnuté ze strany CFDI mínus 10 miliónů EUR souvisejících výdajů a nákladů.
(82) Francie znovu potvrdila, že tento plán restrukturalizace umožní společnosti Alstom, aby se stala dlouhodobě životaschopnou.
Francie rovněž tvrdí, že prodeje, které společnost Alstom provedla, a opatření na výrobní a operativní restrukturalizaci popsaná v části II 3 představují dostatečná kompenzační opatření na to, aby zabránila jakémukoliv nepatřičnému narušení hospodářské soutěže.
(83) Francie ostatně nadále tvrdí, že opatření na podporu společnosti Alstom odpovídají nezbytnému minimu, aby bylo zaručeno jak její krátkodobé přežití (přínos hotovosti a protizáruka), tak i její dlouhodobá životaschopnost (dlouhodobá výrobní a finanční restrukturalizace).
(84) Pokud jde o ekonomické a sociální důsledky případného úpadku společnosti Alstom, Francie je toho názoru, že by se měřily počtem propuštěných zaměstnanců, k němuž by došlo.
Souhlasí s tím, že některé aktivity skupiny Alstom by skutečně převzaly jiné subjekty, avšak tvrdí, že […] [13] by prostě zastavily výrobní činnost, což by spolu s nezbytnými restrukturalizacemi v odvětvích, které by mohly zůstat v činnosti (podle odhadu 20 %), způsobilo propuštění 53600 zaměstnanců.
(85) Francie předvídá také další problémy, související se skutečností, že 75 % aktivit společnosti Alstom je zadáváno subdodavatelům, což by – jak tvrdí – vedlo ke ztrátě dalších 112800 pracovních míst.
K tomuto číslu by pak bylo zapotřebí připočítat ztrátu asi 50000 pracovních míst (nepřímých) v nejvíce zasažených regionech.
Podle Francie by tedy v případě úpadku došlo k celkové ztrátě kolem 216400 pracovních míst.
(86) Francie dále tvrdí, že dominový efekt v případě úpadku skupiny Alstom by mohl způsobit […].
(87) Pokud jde o výrobní kapacity na trzích, kde společnost Alstom působí, Francie tvrdí, že jsou velmi flexibilní a mohou být snadno přizpůsobeny tak, aby odpovídaly střednědobé poptávce, i když konjunkturální výkyvy mohou krátkodobě způsobit předimenzování kapacit.
To je v současnosti případ úseku Power Turbo-Systems.
Francie je přesto toho názoru, že předimenzování lze ve střednědobém výhledu vstřebat úpravami stavu zaměstnanců.
Kapacity nejsou považovány za problém ani v odvětví Transport, kde je snadné výrobu přizpůsobit poptávce.
A konečně v odvětví Marine, a zejména na úseku výletních lodí, je současná krize považována za dočasnou z důvodu dobrých perspektiv růstu v dlouhodobém výhledu.
(88) Pokud jde o prodej odvětví T&D firmou Alstom firmě Areva (opatření 7), Francie poskytla doplňující informace s cílem dokázat, že tato transakce neobsahovala žádnou státní podporu.
Podle ní byla dohodnutá cena 950 miliónů EUR minus konsolidovaný čistý dluh převáděných aktiv.
Tato transakce byla uskutečněna v lednu 2004 za cenu […] 920 miliónů EUR.
Francie uvedla, že nabídka společnosti Areva byla nižší než nabídky, jež mohli učinit jiní potenciální nabyvatelé, ale že byla vybrána skupinou Alstom jako výhodnější, zejména proto, že Areva měla možnost uhradit cenu ve vymezené lhůtě, aniž by musela žádat o nové půjčky nebo navyšovat kapitál.
A navíc, Areva na rozdíl od jiných potenciálních nabyvatelů nežádala, aby skupina Alstom zůstala akcionářem v části prodávané aktivity.
Francie dále uvedla, že cena nabídnutá skupinou Areva byla v souladu s hodnotou, která se uváděla v řadě hodnocení prováděných společností Alstom i skupinou Areva.
Poslední z těchto hodnocení z července 2003 uvádělo cenu v rozpětí od 1 do 1,5 miliardy EUR.
(89) Pokud jde o opatření 8, 9 a 10, Francie ve své odpovědi s datem 11. února 2004 popřela, že by poskytla své záruky na jakoukoliv z těchto operací.
Naproti tomu ovšem Francie připouští, že vytvořila […"až"] pro GdF a […] SNCF "vhodné podmínky" pro nákup lodí.
Na dotaz Komise zaslala Francie kopii dopisů, v nichž byly tyto "vhodné podmínky" popsány.
V těchto dopisech stát potvrdil, že kdyby operace nemohly být dovedeny do zdárného konce, zahájil by odškodňovací řízení.
Ke komentářům zainteresovaných třetích stran
(90) Francie vyzdvihuje skutečnost, že komentáře zainteresovaných třetích stran zaslané Komisi pocházejí stejně tak od konkurentů skupiny Alstom jako od odborových svazů zaměstnanců podniku, dodavatelů, zákazníků a subdodavatelů.
Zaznamenává neobvyklé množství stanovisek, která se vyjadřují ve prospěch předmětných opatření, a poznamenává, že mnoho třetích osob vyjadřuje své velké znepokojení ohledně rizik, která by zánikem skupiny Alstom dolehla na přímou nebo nepřímou zaměstnanost, na pokračování probíhajících smluv, zejména pokud jde o převod technologií, a rovněž na subdodavatele.
Jiná stanoviska považuje Francie za neutrální.
(91) Francie připomněla, že pouze dvě z mnoha zainteresovaných třetích stran, včetně skupiny Siemens, se vyjádřily proti zamýšleným opatřením.
Francie popírá tvrzení skupiny Siemens, která je toho názoru, že zejména odvětví Transport skupiny Alstom by mohlo vykazovat známky slabosti.
Uvádí, že pokles operativní marže tohoto odvětví souvisel jedině s jednorázovými potížemi skupiny Alstom a že v horizontu let 2005/06 se výhled ziskovosti jeví naprosto příznivě.
Siemens je ostatně toho názoru, že předimenzované kapacity existují v odvětví železniční dopravy jako celku, zatímco jiná zainteresovaná třetí strana si myslí, že tato předimenzovanost se týká pouze úseku kolejových vozidel.
V obou případech Francie takové hodnocení popírá a zaznamenává především, že uzavření závodů, k nimž přistoupila, odpovídá pouze specifickému lokálnímu předimenzování.
Kromě jiného Francie upřesňuje, že skupina Alstom pokračuje ve svém restrukturalizačním úsilí.
(92) Pokud jde o odvětví Power, Francie trvá na tom, že skupina Alstom vlastní špičkovou technologii.
Vysvětluje, že zhoršení marží, které hlásila skupina Siemens v letech 1999–2003, souvisí s jednorázovými, ale velmi vážnými technickými potížemi, k nimž došlo na plynových turbínách GT24 a GT26 a které jsou již dnes vyřešeny.
Francie mimo jiné upřesňuje, že úsek Power Turbo-Systems strukturální problémy nepředstavuje na rozdíl od toho, co si myslí Siemens.
Kromě jiného připomíná, že v tomto odvětví došlo k výraznému snížení kapacit v důsledku prodeje aktivit Průmyslové turbíny skupiny Siemens a T&D skupině Areva a že v restrukturalizačních snahách pokračuje.
(93) Jedna ze třetích stran ve svých připomínkách upozorňuje na značný význam kaucí v odvětví dopravních systémů a rozhodně napadá bankovní záruky, které skupina Alstom získala díky protizáruce poskytnuté státem.
Francie v tomto ohledu zdůrazňuje, že záruky byly použity v souladu s historickými potřebami skupiny a že postupy ručení skupiny Alstom se od přidělení předmětných podpor nezměnily.
Upřesňuje, že návrh třetí strany, aby se záruky poskytovaly na odvětví, není uskutečnitelný z důvodu finanční struktury skupin, jako jsou Alstom, GE nebo Siemens.
(94) Francie vznáší námitku rovněž proti komentářům skupiny Siemens, která zpochybňuje účinnost plánu restrukturalizace skupiny Alstom a pochybuje o šanci na návrat životaschopnosti skupiny.
Kritizuje mimo jiné její komentáře, pokud jde o nepatřičné narušení hospodářské soutěže, které by mohla způsobit předmětná opatření, a v důsledku toho se staví proti jakémukoliv dalšímu odprodeji aktivit, které navrhuje Siemens jako kompenzaci.
A konečně se Francie staví proti všem žádostem o otevření práv duševního vlastnictví k TGV nebo signalizačním zařízením, které zmiňují třetí strany.
(95) Další třetí strana, v pořadí třetí, vyjádřila nepříznivé stanovisko, ale týká se výlučně odvětví T&D, které podle ní trpí nadbytečnými strukturálními kapacitami.
Také má námitky proti podmínkám, za nichž bylo toto odvětví postoupeno skupině Area.
Francie připomíná, že skupina Alstom již není aktivní v předmětné činnosti a že byly předloženy důkazy o tom, že postoupení skupině Area neobsahuje prvky státní podpory.
Závazky Francie a podniku
(96) V dopise, který dne 26. května 2004 Francie zaslala Komisi, se Francie zavazuje, že skupina Alstom ve čtyřleté lhůtě uzavře jedno nebo více výrobních partnerství.
Tato partnerství se budou týkat významných částí činnosti skupiny Alstom.
Bez předběžného souhlasu Komise se tato partnerství nebudou týkat podniků, které jsou de iure nebo de facto, individuálně nebo společně, kontrolované státem.
(97) Kromě jiného se Francie zavázala, že s jedním partnerem bude vytvořen společný podnik, ve kterém si skupina Alstom ponechá společnou kontrolu a bude držet nejvíce 50 % kapitálu a který se bude týkat činnosti "Hydro Pober" skupiny Alstom [14] (v roce 2002/03 obchodní obrat 879 miliónů EUR a 4680 zaměstnanců).
Tato operace bude zcela uskutečněna ve lhůtě […].
(98) Francie se rovněž zavázala, že se stáhne z kapitálu skupiny Alstom do dvanácti měsíců poté, co skupina Alstom získá rating "investment grade".
K tomuto stažení dojde v každém případě do čtyř let po přijetí stávajícího rozhodnutí […].
(99) Francie se zavázala, že skupina Alstom prodá vícero aktivit v oblastech energetiky a dopravy.
Jde o závod na výrobu nákladních lokomotiv ve Valence (v roce 2002/03 obchodní obrat 92 miliónů EUR a 380 zaměstnanců), veškeré aktivity v odvětví Transport v Austrálii a na Novém Zélandu (ve finančním roce 2003/04 obchodní obrat 227 miliónů EUR a 2172 zaměstnanců) a rovněž aktivity v oblasti průmyslových kotlů [15] (ve finančním roce 2003/04 obchodní obrat 442 miliónů EUR).
Všechny tyto prodeje budou uskutečněny ve lhůtě […].
Francie se zavázala, že skupina Alstom jmenuje nebo stabilizuje motivovaný management, který zajistí řádné hospodaření v každé z prodávaných aktivit, a že ustaví jednotného pověřence, jemuž bude uložen dohled nad korektním splněním závazku na tyto tři prodeje.
Francie se rovněž zavázala, že skupina Alstom odprodá dodatečné aktivity představující obchodní obrat 800 miliónů EUR (základ 2002/03) v rozsahu skupiny, kromě Loděnic.
Tyto prodeje bude možno uskutečnit […].
Je nutno je provést ve lhůtě […].
A konečně se Francie zavázala, že skupina Alstom postoupí […] ve lhůtě […].
(100) Francie se rovněž zavázala, že každý rok po dobu čtyř let bude Komisi předkládat zprávu, kterou potvrdí znalec, jehož vybere skupina Alstom a schválí Komise.
Posláním tohoto znalce bude ověřovat, zda jsou průměrné roční marže u smluv, které společnost podepsala v odvětví Transport, slučitelné v jednotlivých úsecích s obchodním plánem a zda v případě odchylky neukazují na použití protikonkurenčních cen.
Francie se kromě jiného zavázala, že skupina Alstom nebude provádět akviziční operace v rámci odvětví Transport v Evropském hospodářském prostoru v hodnotě vyšší než 200 miliónů EUR (hodnota podniku) po dobu čtyř let.
(101) Pokud jde o strukturální opatření k otevření francouzského trhu s železničním zařízením, Francie se zavázala k těmto bodům:
a) předá Komisi na její žádost stanoviska Réseau Ferré de France (správce francouzské železniční sítě) k vydávání bezpečnostních certifikátů a k technické dokumentaci, na nichž jsou založeny;
b) předá Komisi nový návrh vyhlášky o "kolejových vozidlech", a bude-li zapotřebí, vysvětlivky odůvodňující především případy, v nichž vyhláška není závazná.
Vyhláška vstoupí v platnost nejpozději 1. ledna 2005;
c) zruší právní povinnost konzultovat SNCF v oblasti vydávání bezpečnostních certifikátů se vstupem v platnost dne 1. ledna 2005;
d) bude informovat Komisi případ od případu o zakázkách, které se skupinou Alstom uzavřou SNCF (Francouzské státní dráhy) a RATP (Régie autonome des transports parisiens, Pařížské dopravní podniky);
e) předá Komisi na její žádost zprávy s analýzou nabídek předložených představenstvu SNCF k zakázkám sjednaným v rámci zadávacího řízení;
f) s předstihem transponuje nejpozději do 1. listopadu 2004 směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb [16];
g) schválí v předběžném postupu se vstupem v platnost nejpozději 1. listopadu 2004 předsmluvní právní nástroj v souladu se směrnicí Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací [17].
(102) Francie se kromě jiného zavázala, že uskuteční dodatečná opatření k restrukturalizaci odvětví Marine, především opatření k tomu, aby se práh rentability pro stavbu lodí posunul ze 4,5 objednávky lodí (v přepočtu na ekvivalent výletních lodí pro okružní plavbu) za rok (průměr posledních pěti let) na […].
(103) A konečně se Francie […] zavazuje, že stáhne […] [18], která již zřejmě byla zaslána Komisi za účelem získání souhlasu s dodatečnou státní podporou ve prospěch skupiny Alstom.
VI. HODNOCENÍ
1. Analýza trhu [19]
(104) Alstom je strojírenská skupina, která vyvíjí, vyrábí a zajišťuje údržbu výrobků a systémů ve třech hlavních odvětvích: výroba energie, železniční doprava a stavba lodí [20].
Komise založila své hodnocení trhů na svých vlastních analýzách, na průmyslových zprávách a na zprávě svého konzultanta BearingPoint France SAS.
Uváděná čísla pocházejí z tohoto hodnocení a jsou přibližná.
Výroba energie
(105) Světový trh infrastruktur a údržbářského servisu pro výrobu energie v současné době představuje asi 150 miliard EUR ročně.
Nejvýznamnějšími trhy jsou Severní Amerika a Asie, z nichž každý představuje kolem 30 %.
Čtyři subjekty na světovém trhu nabízejí širokou škálu produktů a mají významné podíly na trhu: GE, Alstom, Siemens a Mitsubishi HI.
Toshiba má důležité místo v prodeji, ovšem zaměřuje se hlavně na parní turbíny.
Čím dál tím víc se na trhu prosazuje jako číslo 1 společnost GE, která má v období od roku 1992 do roku 2002 průměrný roční podíl na trhu ve výši 23 %, a to na všech trzích výroby energie.
GE má nejsilnější pozici v Severní Americe (podíl na trhu přes 50 %) a v oblasti plynových turbín (podíl na trhu přes 50 %).
Ve stejném období je na druhé pozici Alstom s celkovým podílem na trhu ve výši 14 %.
(106) V současné době jsou zakázky od elektráren na ústupu, jelikož v letech 1998 až 2001 došlo k podstatnému nárůstu a elektrárny zaznamenaly nárůst ze 136 na 219 GW/rok, a v roce 2002 pak poklesly na úroveň roku 1998 (138 GW/rok).
Očekává se, že v krátkodobém výhledu poptávka zůstane slabá (v průměru kolem […] GW/rok až do roku 2005).
Avšak v dlouhodobějším výhledu by poptávka měla dosáhnout v letech 2005 až 2010 kolem […] GW/rok.
V odvětví služeb je potenciál růstu vyšší s tím, že se předpokládá roční nárůst ve výši […] % (hodnota odvětví služeb představuje asi třetinu celkového trhu, tj. kolem […] miliard EUR).
(107) Skupina Alstom operuje na trhu výroby a servisu v těchto úsecích: plynové turbíny nad 50 MW ("velké plynové turbíny"), parní turbíny nad 70 MW ("velké parní turbíny"), vodní turbíny a vodní generátory, kotle, servis a závody na klíč.
Komise přistoupila k hodnocení podílů na trhu v každém oboru, a to za stejné období let 1992–2002.
Ve významném odvětví plynových turbín (který představuje 28 % celkového trhu výroby energie měřeno v MW) se GE zřetelně vyčleňuje jako čelní představitel s podílem […] %; poté následuje Siemens s […] % a Alstom s […] %.
Rozsáhlé odvětví parních turbín (32 % trhu) je členitější: čínské subjekty mají podíl na trhu […] %, Alstom […] %, GE […] % a následují je Mitsubishi, Siemens a Toshiba s podíly […] %, […] % a […] %.
Pokud jde o vodní turbíny (9 % trhu), Alstom a GE mají každá podíl na trhu ve výši […] % a Siemens ve výši […] %; pokud jde o vodní generátory (představující rovněž 9 % trhu), vyniká Alstom s podílem na trhu ve výši […] % a za ním následuje GE s […] % s tím, že zbytek je rozdělen mezi čínské subjekty ([…] %), VA Tech hydro ([…] %) a Siemens ([…] %).
V odvětví kotlů (22 % trhu) dominují čínské subjekty s podílem na trhu ve výši […] % (80 % poptávky je v Asii); další důležité subjekty jsou Mitsubishi HI ([…] %), Alstom ([…] %), Babcock & Wilcox ([…] %), Foster Wheeler ([…] %) a IHI ([…] %).
Železniční doprava
(108) Komise je toho názoru, že světový trh se zařízením a službami v železniční dopravě představuje asi 30 miliard EUR ročně, což odpovídá odhadu francouzských úřadů. […] trhu pokrývají kolejová vozidla ([…] miliard EUR), […] infrastruktura ([…] miliard EUR), […] % signalizace ([…] miliard EUR) a […] % služby ([…] miliard EUR).
Odvětví kolejových vozidel lze v procentech průměrného prodeje na evropském trhu v letech 2000 až 2002 dále členit podle jednotlivých úseků takto:
- víceúčelové pohonné jednotky elektřina/diesel ("UME" / "UMD"): […] %,
- rychlovlaky a super rychlé vlaky ("TGV" / "TTGV"): […] %,
- metro: […] %,
- tramvaje a lehká kolejová vozidla ("LKV"): […] %,
- lokomotivy: […] %,
- osobní vozy: […] %.
(109) Z hlediska prodeje jsou hlavními subjekty Bombardier, Alstom a Siemens a v menší míře GE a Ansaldo.
Dohromady tyto společnosti představují kolem […] % světového trhu železniční dopravy v roce 2002: Bombardier […] %, Alstom […] %, Siemens […] %, GE […] % a Ansaldo […] %.
Subjekty skromnějších rozměrů, ale na evropském trhu aktivními, jsou CAF, Talgo a Vosslogh.
V nedávné době byly Alstom a Bombardier v čele hlavních odvětví kolejových vozidel.
Na evropském trhu se podělily o místo čísla jedna se skupinou Siemens.
Alstom a Siemens mají mimořádně dobrou pozici, pokud jde o produkty špičkových technologií.
(110) Evropa představuje nejrozsáhlejší trh s podílem […] %.
Francie, Německo a Spojené království představují nejdůležitější evropské trhy, kde představují celkově […] %, […] %, respektive […] % průměrného ročního prodeje v letech 2000 až 2002, za nimi následuje italský a španělský trh, kde každý představuje […] % evropského trhu za stejné období.
Důležitý faktor představuje místní zastoupení (tj. společnosti, které mají výrobní závody na místě) s tím, že vnitrostátní a místní subjekty na trzích dominují (v letech 2000 až 2002 je jejich podíl na trhu ve Francii […] %, v Německu […] %, ve Spojeném království […] %, ve Španělsku […] % a v Itálii […] %).
Přesto se rýsuje všeobecný trend poevropštění trhu.
Odhaduje se, že přebytečné kapacity představují kolem […] %, i když se očekává roční růst poptávky o […] %.
Nejlepší perspektivy růstu by měla nabízet odvětví rychlovlaků TGV, signalizace a servisních služeb.
(111) Francouzskému trhu dominuje Alstom a v menší míře Bombardier.
Komise na základě průměrného prodeje v letech 2000 až 2002 [21] odhaduje trh na 1,8 miliardy EUR, z toho víceúčelové pohonné jednotky elektřina/diesel představují […] miliónů EUR, rychlovlaky TGV […] miliónů EUR, metro […] miliónů EUR, lehká kolejová vozidla […] miliónů EUR a lokomotivy […] miliónů EUR.
Společnost Alstom měla v tomto období podíl na trhu ve výši […] % v odvětví TGV, […] % v oboru lehkých kolejových vozidel a […] % v oblasti lokomotiv [22].
Až v oblasti víceúčelových pohonných jednotek elektřina/diesel (Alstom […] %, Bombardier […] %) a v oblasti metra (Alstom […] %, Bombardier […] % a Siemens […] %) se k působení skupiny Alstom přidávají další konkurenti.
Alstom má celkový podíl na trhu ve Francii ve výši […] %.
Pro informaci: v Německu je navzdory velmi silné pozici skupiny Siemens v oblasti rychlovlaků její celkový podíl na trhu […] % (za společností Bombardier s […] %).
Marine
(112) Světovému trhu stavby lodí dominuje Japonsko a Jižní Korea se silným nástupem Číny.
Evropské loděnice, včetně skupiny Alstom, se soustředily na oblasti špičkových technologií s vysokou přidanou hodnotou (výletní lodě pro okružní plavbu a lodě na přepravu zkapalněného metanu).
Evropské loděnice mají v souhrnném vyjádření podíl ve výši […] % na trhu výletních lodí pro okružní plavbu, který si dělí čtyři společnosti.
V průměru v letech 1994–2003 měla společnost Alstom na světovém trhu výletních lodí pro okružní plavbu podíl […] %, Fincantieri […] %, Aker Kvaerner […] % a Meyer […] %.
Pro výletní lodě pro okružní plavbu a lodě na přepravu zkapalněného metanu je referenčním trhem světový trh.
(113) Trh s výletními loděmi pro okružní plavbu je v současné době spíše v útlumu a knihy zakázek jsou do roku 2007 jen málo zaplněné.
Přesto jsou v dlouhodobějším výhledu perspektivy dobré díky rozvoji průmyslu cestovního ruchu.
Do roku 2010 se odhaduje roční nárůst průmyslu výletních lodí na okružní plavbu o […] %.
Trh s loděmi na přepravu zkapalněného metanu je ve fázi rychlého růstu a dlouhodobé perspektivy jsou rovněž pozitivní.
2. Existence podpory
87 odst. 1 Smlouvy stanoví, že "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, nestanoví-li tato smlouva jinak."
Komise bude tedy zkoumat příslušná opatření, aby stanovila, zda představují státní podporu.
(115) Jak bylo uvedeno, skupina Alstom vyvíjí svou činnost především v oblasti energetiky, dopravy a lodního stavitelství.
Předmětné výrobky a služby jsou předmětem obchodu a soutěže mezi členskými státy.
Tvrzení v bodu 1 rozsáhle ukazují, že každá podpora skupiny Alstom ovlivňuje obchod mezi členskými státy a narušuje soutěž na společném trhu.
(116) Kromě jiného jsou všechna přijatá opatření financována státem nebo orgány kontrolovanými státem nebo orgány, jejichž chování je v tomto kontextu zjevně poplatné státu, jako jsou CDC [23] a CFDI.
Jsou to opatření ad hoc ve prospěch skupiny Alstom, a tedy selektivní.
a) Opatření 1 až 6
(117) Ve svých rozhodnutích o zahájení a o rozšíření formálního vyšetřovacího řízení Komise dospěla k názoru, že státní opatření uvedená v dohodě z 2. srpna 2003 ve znění změn provedených dohodou ze září 2003 jsou státní podporou ve smyslu čl. 87 odst.1 Smlouvy.
Komise připomíná, že původně měla Francie námitky pouze proti povaze podpory bývalého opatření 1, které se týkalo účasti státu na navýšení kapitálu, a akceptovala pro ostatní opatření, jež byla předmětem dohody z 2. srpna 2003, kvalifikaci podpory.
(118) Je zapotřebí připomenout, že bývalé opatření 1 bylo nahrazeno podřízenými cennými papíry na dobu určitou splatnými v akciích (PCPDUSA) (současné opatření 1), a že Francie již nenapadá kvalifikaci podpory ani tohoto nového opatření 1 ani ostatně žádného jiného opatření z dohody ze září 2003.
Právě naopak, Francie dopisem ze dne 4. září 2003 prosazuje naprosto nevyhnutelnou účast státu na operaci na podporu skupiny Alstom, stejně jako globální a nedílný charakter balíku finančních opatření, který byl podniku předán k dispozici.
Tím se jasně projevilo, že angažovanost státu byla nevyhnutelná, aby zabránila úpadku skupiny Alstom, a že představovala klíčový prvek dohody z 2. srpna 2003, což se potvrdilo v upravené verzi dohody, kterou Francie sdělila dne 26. září 2003.
Bez účasti státu by se banky nezavázaly, že podnik podpoří.
Francie je toho názoru, že opatření z dohody ze září 2003 opravdu představují podpory, ovšem že jsou stále slučitelné se společným trhem.
(119) Co se týká opatření uvedených v rozhodnutích o zahájení a o rozšíření řízení, tím byl předběžný postoj Komise potvrzen.
Mohly jej tedy ovlivnit pouze změny některých opatření, jež francouzské úřady sdělily v květnu 2004.
(120) Podřízené cenné papíry na dobu určitou splatné v akciích (PCPDUSA) (opatření 1) stát upsal za souvislostí, v nichž se nemůže ocitnout soukromý investor v tržním hospodářství.
Poskytují tedy skupině Alstom výhodu prostřednictvím státních zdrojů.
Stejně tak krátkodobá likvidita (opatření 2) byla poskytnuta v kontextu, v němž se nemůže ocitnout soukromý věřitel v tržním hospodářství.
U tohoto opatření je zapotřebí poznamenat, že CDC upsala podíl na žádost státu, a tedy přináleží státu, což je skutečnost, kterou Francie nikdy nepopřela.
(121) Státní záruka na druhou ztrátu ve výši 1,25 miliardy EUR na kauce udělené bankami (nové opatření 3), stejně jako předchozí protizáruka (bývalé opatření 3), je rovněž mimořádné opatření, jež nelze považovat za běžné chování finanční instituce, zejména s ohledem na situaci skupiny Alstom.
Takže ony také poskytují výhodu financovanou prostřednictvím státních zdrojů, v tomto případě prostřednictvím CFDI, a lze ji přičíst státu.
Poznamenejme, že Francie nečiní rozdíl mezi opatřeními, jež poskytuje ona sama, a opatřeními poskytnutými přes CFDI.
Protokol o dohodě ze dne 27. května 2004, předaný dopisem ze dne 7. června 2004, totiž uvádí, že "stát poskytne svou protizáruku (novému mechanismu kaucí) přímo nebo přes CFDI".
Protokol taky uvádí, že nová záruka opatření 3 "bude vydaná CFDI, státem nebo jiným subjektem fungujícím pod státní zárukou".
To jasně ukazuje, že v tomto případě jsou zdroje CFDI státními zdroji a že její akcie přináleží státu, a musí tedy v daném případě být považovány za státní podporu.
(122) Podřízenou půjčku na dobu určitou (PPDU), kterou upsala CFDI a za niž ručil stát (opatření 4), a podřízené cenné papíry na dobu určitou (PCPDU), jež stát poskytl přímo (opatření 5), nelze rovněž považovat za opatření odpovídající běžnému chování investorů/věřitelů v tržním hospodářství.
Žádný běžný investor/věřitel by v tomto smyslu nezasáhl, ledaže by již byl případným věřitelem nebo akcionářem skupiny Alstom.
Opět nutno poznamenat, že udělení podřízené půjčky na dobu určitou (PPDU) bylo v dohodách ze srpna a září 2003 jedním ze státních závazků.
Tento závazek měl podobu záruky CFDI na celou výši půjčky.
Pokud jde o závazek státu, že přetransformuje tyto pohledávky na akcie, přímo nebo přes CFDI, byl přijat neodvolatelně a na celkovou výši držených dlouhodobých pohledávek, zatímco konverze byla fakultativní pro ostatní věřitele.
Tudíž i toto opatření bylo zaměřeno na konsolidaci finanční situace skupiny Alstom nezávisle na situaci v okamžiku konverze a svěřilo státu úlohu, jež nebyla podobná úloze ostatních věřitelů a přinášela pro něj dodatečná rizika.
(123) Pokud jde o opatření 6, Francie nepředložila žádnou kvalifikaci státní účasti na novém navýšení kapitálu.
Komise je toho názoru, že tato účast státu na novém navýšení kapitálu obsahuje prvky podpory.
Jak Komise uváděla v dokumentu nazvaném "Uplatnění článků 92 [87] a 93 [88] Smlouvy o EHS [ES] na převzetí podílů veřejných orgánů" [24], za určitých okolností existuje presumpce podpory.
Je to případ, "když veřejný finanční zásah kombinuje převzetí podílu s ostatními podmínkami zásahu, které je třeba ohlásit podle čl. 93 odst.
3 Smlouvy o ES" nebo když "se převzetí podílu provádí v některých odvětvích, jež čelí mimořádným potížím". V tomto zvláštním případě Komise zjišťuje, že vložení kapitálu je odsouhlaseno souběžně s jinými opatřeními, jež jsou považována za státní podporu ve smyslu čl.
1 Smlouvy, a že společnost Alstom je podnik v potížích. A konečně, tento kapitálový vklad je zapotřebí zvažovat souběžně s ostatními podpůrnými opatřeními, která stát přijal [25].
Všechna jsou součástí stejné operace určené na podporu skupiny Alstom při probíhající restrukturalizaci.
(124) Komise je toho názoru, že opatření 1 až 6 jsou všechna součástí jednoho souboru, jehož zjevným cílem je podpořit skupinu Alstom, která by jinak čelila vážnému riziku úpadku.
A navíc se jasně ukázalo, že předmětná opatření by neučinil soukromý investor, jenž by působil za tržních podmínek, a že kromě jiného jsou takového rázu, že ovlivní obchod mezi členskými státy a mohla by narušit hospodářskou soutěž na společném trhu.
V důsledku toho Komise soudí, že opatření 1 až 6 obsahují veškeré prvky státní podpory ve smyslu čl. 87 odst.
b) Opatření 7 až 10
(125) Pokud jde o opatření 7, Komise zaslala dopisem ze dne 10. července 2003 Francii žádost o doplňující informace, aby stanovila, zda cena divize T&D skupiny Alstom, za niž ji pořídila veřejnoprávní jaderná skupina Areva, a sice 920 miliónů EUR čistého, obsahuje prvky státní podpory.
V tomto ohledu je Komise toho názoru, že jasné a shodné informace z dopisů zaslaných Francií Komisi dne 4. září 2003 a dne 16. února 2004 rozptýlily obavy, že by toto opatření mohlo obsahovat prvky podpory.
Nejsou-li indicie, jež by mohly znamenat, že skupina Alstom byla skupinou Areva nějak zvýhodněna, a přitom by se tato výhoda mohla připsat státu, má Komise za to, že neexistuje prvek, který mohl zdůvodnit, že předmětná transakce obsahovala prvky státní podpory.
Areva se v této operaci chovala jako soukromý investor v tržním hospodářství.
I kdybychom předpokládali, že tomu tak není, Komise je toho názoru, že případný prvek podpory by byl extrémně redukován a v ničem by nezměnil její celkové hodnocení opatření ve prospěch skupiny Alstom.
(126) Pokud jde o ostatní opatření (opatření 8, 9 a 10), je nutno odlišit opatření 8 oproti opatřením 9 a 10.
(127) Pokud jde o opatření 8, "Bahrajn", rozhodnutí o zahájení řízení vycházelo ze záruk na výstavbu elektrárny v Bahrajnu.
Francie popírá, že by dala jakoukoli záruku v rámci této čistě komerční operace.
Komise posoudila dopis, který Francie zaslala bahrajnským úřadům: je toho názoru, že velmi obecný charakter tohoto dopisu nelze považovat za závazný projev nějaké výhody pro skupinu Alstom.
Opatření 8 tedy nelze považovat za podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy. I kdybychom připustili, že je tomu jinak, Komise má za to, že případný prvek podpory, jenž by bylo mimořádně obtížné kvantifikovat, by v ničem nezměnil její celkové hodnocení opatření ve prospěch skupiny Alstom.
(128) Co se týká opatření 9, "akvizice lodě na přepravu zkapalněného metanolu ze strany GdF", a opatření 10, "akvizice nové lodě ze strany SeaFrance", Francie v první řadě uvádí, že zakázky získala skupina Alstom svou vlastní zásluhou a bez jakékoliv podpory ze strany státu.
Nicméně Francie uznává, že v rámci příslušných akvizic přinesla […"až"] GdF a […"až"] SNCF mateřské společnosti SeaFrance "vhodné podmínky".
Po analýze dopisů uvedených v bodě odůvodnění 89 je Komise toho názoru, že zmíněné "vhodné podmínky" je nutno považovat za ekvivalent státních záruk.
V případě GdF (opatření 9) Francie totiž uvádí, že se zavazuje až k "[…] [26]", jestliže operace nebude úspěšně završena.
V případě SeaFrance (opatření 10) Francie uvádí, že "[…] [27]", které by byly zapotřebí, aby SeaFrance operaci završil úspěšně.
(129) Ve smyslu těchto "podpůrných dopisů" je nepochybné, že stát poskytl skupině Alstom rozhodující výhodu, když odsouhlasil jejím zákazníkům záruku odškodnění v rámci plnění uvedených zakázek lodí ze strany skupiny Alstom.
Tato výhoda byla bez jakékoliv pochybnosti pro skupinu Alstom rozhodujícím prvkem v momentě, kdy byla její finanční situace taková, že by znalý subjekt jistě váhal objednat si tato plavidla u ní.
V tomto ohledu je ostatně zjevné, že tyto "podpůrné dopisy" ve skutečnosti zcela nahradily obvyklé kauce, které se pro tento typ operací používají a které potřebovaly v ostatních případech zásah státu (viz bývalé i nové opatření 3), jak později Francie sdělila Komisi.
(130) V důsledku toho je nutno tato opatření pokládat za ekvivalent záruk v tom smyslu, že mají podobný účinek jako sdružená linka kaucí.
Je třeba se na ně dívat jako na nedílnou součást podpor, které Francie dala skupině Alstom k dispozici s cílem podpořit jeho restrukturalizační snahy založené na plánu, který probíhal od března 2003.
Tyto záruky byly skupině Alstom poskytnuty v červnu 2003, když už potíže podniku byly dokonale známy.
Za těchto podmínek musí být předmětné záruky považovány za první podpůrná opatření ve prospěch skupiny Alstom.
(131) A konečně Komise trvá na analýze, kterou vyložila již v rámci svého prozatímního hodnocení, pokud jde o záruku bankovního vkladu na první navýšení kapitálu a rovněž na bankovní emisi obligací splatných v akciích (OSA), a v důsledku toho potvrzuje, že předmětné operace neobsahují prvky státní podpory.
3. Výše podpory
(132) Ve své odpovědi na zahájení a na rozšíření formálního vyšetřovacího řízení Francie zdůraznila, že výše podpory poskytnuté státem v rámci opatření 3 a 4 byla nižší než výše pokrývaných úvěrů.
Francie ostatně akceptuje, že ostatní opatření lze považovat za podpory, jež lze hodnotit až do 100 % jejich jmenovité hodnoty.
Poznamenejme, že připomínky Francie se týkají pouze souboru podpor před jeho změnou v květnu 2004.
Francie se tedy nevyjadřuje ke kvantifikaci podpory zahrnuté v záruce na nové lince kaucí, která nahradí protizáruku (opatření 3), ani k podpoře, která je zahrnuta v novém zamýšleném navýšení kapitálu (opatření 6).
(133) Podpory poskytované státem, zejména když jsou v podobě upsání cenných papírů u podniků (vlastní kapitál nebo kvazi vlastní kapitál), krátkodobých nebo dlouhodobých půjček nebo záruk, musí být kvantifikovány ex ante, tj. v momentě jejich poskytnutí.
Pouze takový postup umožní zohlednit, jaké riziko stát přebírá, zatímco kvantifikace ex post spočívá na zhmotnění rizika.
Právě na základě těchto zásad musí být stanoveny prvky kvantifikace podpor skupině Alstom.
(134) Podřízené cenné papíry na dobu určitou splatné v akciích (PCPDUSA) (opatření 1) a podřízené cenné papíry na dobu určitou (PCPDU) (opatření 5) představovaly kvazi vlastní kapitál.
Žádný investor, kdyby byl ve stejné situaci jako stát, by takové cenné papíry neupsal. Riziko bylo tak vysoké (v případě selhání by bylo ze strany státu iluzorní, kdyby počítal s jakoukoli refundací), že Komise považovala výši podpory za rovnající se jmenovité hodnotě cenných papírů.
Francie toto hodnocení akceptovala.
To se transformací těchto cenných papírů na kapitál podstatně nezměnilo.
(135) K dispozici byly rovněž poskytnuty krátkodobé likvidity (opatření 2) v době, kdy je nebyla ochotna poskytnout žádná banka.
V případě 300 miliónů EUR, které se stát zavázal obnovovat až do února 2005, a které tedy odpovídají střednědobé půjčce, se podpora může vyšplhat až na 100 % jmenovité hodnoty.
Naproti tomu 900 miliónů EUR v obchodních cenných papírech bylo půjčeno krátkodobě (a skutečně rychle splaceno).
Z toho bylo 800 miliónů určeno na pokrytí potřeb financování v očekávání dlouhodobého financování poskytnutého státem (podřízené cenné papíry na dobu určitou splatné v akciích (PCPDUSA), podřízené cenné papíry na dobu určitou (PCPDU) a podřízené půjčky na dobu určitou (PPDU)), jež Komise považuje v celé výši za podporu.
V důsledku toho lze rozumně mít za to, že tuto podporu stát poskytl okamžikem upsání 800 miliónů EUR v obchodních cenných papírech.
Jde tedy o stejnou výši podpory, která pouze změnila formu, a jde o to ji započítat pouze jednou. V souhrnné tabulce č.
7 Komise proto uplatňuje na těchto 800 miliónů EUR krátkodobé půjčky vyvážení 0 % a na dlouhodobé financování, které sloužilo k jejich úhradě, vyvážení 100 %.
Nakonec zbývá kvantifikovat podporu zahrnutou v zůstatku 100 miliónů.
Oproti střednědobé a dlouhodobé půjčce je třeba vzít v úvahu nižší riziko nesplacení pro věřitele vzhledem k nízké době trvání a ke skutečnosti, že tato půjčka měla sloužit k zavedení řešení dlouhodobějšího financování.
Výše podpory je tedy pouze zlomkem takto zapůjčené jmenovité částky.
(136) Pokud jde o sdruženou linku kaucí (opatření 3), jak je popsána v části IV, je nepochybné, že Francie sdělila pouze kalkulace týkající se bývalé protizáruky ve výši 2,275 miliardy EUR.
Jenže předmětná protizáruka byla zrušena a nahrazena novou zárukou ve výši 1,25 miliardy EUR.
Je zapotřebí nicméně upřesnit, jak jsme již uvedli výše, že Francie zakládá své výpočty na odhadu technického rizika ve výši 5 %, vypočteného na základě historických dat, která umožňují vyhodnotit výši podpory zrušené protizáruky na 0 až 43 miliónů EUR.
(137) Jak již bylo řečeno v bodě odůvodnění 133, existence a výše podpory musí být určeny ex ante, tj. v okamžiku poskytnutí, a nikoli, jak se domnívá Francie, až poté, co se projeví účinky linky kaucí.
Výši podpory nelze ocenit ve vztahu k riziku skutečně pokrytých smluv a posteriori.
V okamžiku poskytnutí záruky Francie nezahrnula žádné omezení pro užití linky.
Protizáruka tedy mohla pokrýt jakoukoli smlouvu v jakémkoliv oboru činnosti skupiny Alstom s jedinou podmínkou, že smlouva nebude uzavřena na dobu delší než sedm let.
Ex ante mohla podpora obsažená v protizáruce jít až do 100 % pokrývané částky v souladu se sdělením Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záruk [28] (dále jen "sdělení o státních podporách ve formě záruk"), které ve svém bodě 3.2 stanoví, že "pokud v době poskytnutí půjčky existuje velká pravděpodobnost, že dlužník nebude splácet, např. protože je ve finančních potížích, může hodnota záruky dosahovat částky skutečně pokryté zárukou".
Toto riziko by na sebe nevzal žádný soukromý subjekt.
Ve své odpovědi na zahájení a na rozšíření formálního vyšetřovacího řízení Francie uvádí, že "jelikož banky již nemůžou nadále samy zabezpečit tento mechanizmus ručení vzhledem k již přijatým závazkům, stát přináší podporu tomuto toku ručení, jež je nezbytné pro dobrý chod společnosti Alstom".
Francie tudíž připouští, že bez státní protizáruky by Alstom neměl přístup k nové lince kaucí.
Za těchto podmínek Komise připomíná, že předmětná protizáruka fungovala de facto jako záruka: ve skutečnosti mohly banky okamžitě požadovat její splatnost za předpokladu, že některý z projektů, za něž se zaručily, by skupina Alstom nedokázala včas uskutečnit nebo dokončit.
(138) V důsledku toho se Komise domnívá, že potenciální riziko státu dosahovalo 100 % výše kauční linky pokryté protizárukou, tj.
2,275 miliard EUR. Avšak po změnách sdělených v květnu 2004 bude státní protizáruka na lince kaucí zrušena.
Proto je zapotřebí v první řadě kvantifikovat výši podpory, která vyplývá ze státní protizáruky poskytované v délce asi dvanácti měsíců.
Na základě dostupných informací a v souladu s obvyklými metodami výpočtu může být podpora odpovídající protizáruce poskytnuté státem v průběhu tohoto omezeného časového období odhadována na maximálně 411 miliónů EUR.
Tento výpočet vychází z předpokladu, že kryté kontrakty trvají 3 roky (průměr v průmyslu), že riziko výzvy ke splacení ze záruky je jednotně rozděleno na toto tříleté období, že kauce se emitují lineárně po dvanáct měsíců (září 2003 – srpen 2004) v celkové výši 3,5 miliardy a že od září 2004 je státní protizáruka na emitované kauce zrušena.
Výše podpory je považována jako 100 % protizaručené částky násobené dobou záruky (počtem měsíců, po dobu kterých záruka běžela po 3 roky, tj. třicet šest měsíců).
Pro připomínku, protizáruka byla 65 % na kauci [29].
(139) Jak bylo uvedeno v bodě odůvodnění 52, zrušená protizáruka bude nahrazena novou druhořadou zárukou ve výši 1,25 miliardy EUR, která bude zařazena do nové linky kaucí představující celkový objem 8 miliard EUR (opatření 3).
V tomto novém schématu bude potenciální riziko pro stát 1,25 miliardy EUR, a to jakmile se jistota 700 miliónů EUR stane nedostatečnou pro pokrytí potenciálních ztrát.
Nová protizáruka musí být zaúčtována jako podpora, jež může jít až do 100 % své výše.
Takové uspořádání pak snižuje potenciální riziko státu o 1 miliardu EUR.
Jak již bylo uvedeno v části III, snížení částky vystavení státu bylo rozhodujícím faktorem, aby se nepřistoupilo k dalšímu rozšíření formálního vyšetřovacího řízení.
(140) Komise se kromě jiného domnívá, že výše podpory by neměla být podstatně ovlivněna odečtením nákladů, jež skupině Alstom vznikly při získání záruky.
Vzhledem k tomuto hodnocení a ke skutečnosti, že data předaná Francií neobsahovala čísla umožňující přesný výpočet částek, které supina Alstom státu zaplatila, nebyla snížena maximální výše podpory zahrnutá do záruk.
(141) Pokud jde o záruku, kterou dal stát CFDI, aby skupina Alstom dostala k dispozici podřízenou půjčku na dobu určitou (PPDU), o níž se hovoří v opatření 4, je nutno uvažovat stejným způsobem.
Bez státní záruky ve výši 100 % podřízené půjčky na dobu určitou by CFDI nikdy půjčku neudělila.
V důsledku toho a v souladu se sdělením o podporách formou záruk je Komise toho názoru, že 100 % záruky může tvořit státní podporu.
Tato analýza je posílena skutečností, že Francie oznámila, že dluhy skupiny Alstom vůči státu budou v průběhu léta 2004 transformovány na kapitál, včetně podřízené půjčky na dobu určitou (PPDU).
Transformace dluhu na kapitál jasně ukazuje, že podřízená půjčka na dobu určitou (PPDU) je financována ze státních zdrojů a přináleží státu a je třeba ji považovat za podporu, která může dosahovat až 100 % příslušné částky.
(142) Z důvodu prvků vysvětlených v této části je Komise toho názoru, že podíl státu na novém navýšení kapitálu (opatření 6) nemůže být považován za čin běžného investora v tržním hospodářství, ale že představuje státní podporu.
Podpora zahrnutá v takové kapitálové účasti může dosahovat až 100 % upsaného kapitálu.
(143) Pokud jde záruky poskytnuté GdF a SNCF, jak jsou uvedeny v opatřeních 9 a 10, Francie uznává, že jejich účelem bylo nahradit kauce.
V souladu s oceněním podpory obsažené v záruce týkající se linky kaucí je Komise toho názoru, že maximální výše podpory může dosáhnout až 100 % pokryté výše.
Ovšem vzhledem k obtížnosti ocenění dosahu a pravděpodobnosti jednotlivých rizik, která by mohla vyplynout z nesplnění nebo špatného plnění těchto kontraktů, stejně jako podílu těchto rizik, který by mohl být pokryt státní zárukou, není pro Komisi možné spolehlivě kvantifikovat výši podpory související s těmito zárukami.
(144) Z výše uvedených důvodů se Komise domnívá, že tabulka č. 7 poskytuje reálný odhad maximální výše podpory vyplývající ze souboru opatření ve prospěch skupiny Alstom s jedinou výjimkou opatření 9 a 10.
Je třeba upřesnit, že následné ocenění slučitelnosti bere v úvahu každé z těchto opatření, zvažuje je jako taková se všemi zvláštnostmi a že se nejedná pouze o celkový odhad.
Tabulka č. 7
Maximální výše podpory
(v miliardách EUR) _BAR_
Opatření _BAR_ Maximální výše podpory _BAR_
1,2 miliardy krátkodobé likvidity (opatření 2) _BAR_ _BAR_
z toho: — 300 miliónů prolongováno _BAR_ 0,3 _BAR_
— 900 miliónů splaceno (800 miliónů vráceno díky třem níže uvedeným opatřením) _BAR_ 0,1 _BAR_
PCPDUSA (opatření 1) _BAR_ 0,3 _BAR_
PPDU ke konverzi na kapitál (opatření 4) _BAR_ 0,3 _BAR_
PCPDU ke konverzi na kapitál (opatření 5) _BAR_ 0,2 _BAR_
Navýšení kapitálu II (opatření 6) _BAR_ 0,17/0,22 _BAR_
Záruka na kauce (opatření 3) _BAR_ _BAR_
Z toho: — dvanáct měsíců protizáruka na 65 % z 3,5 miliardy kaucí _BAR_ 0,411 _BAR_
— záruka na druhou ztrátu na 8 miliard kaucí _BAR_ 1,25 _BAR_
Celkem _BAR_ 3,03/3,08 _BAR_
4. Slučitelnost podpory se společným trhem
(145) Se zřetelem k výše uvedenému je třeba v rámci tohoto přezkoumání hodnotit státní opatření jako státní podpory ad hoc. Čl.
87 odst. 2 a 3 Smlouvy stanoví odchylky od obecné neslučitelnosti uvedené v odstavci 1.
(146) Výjimky uvedené v čl. 87 odst. 2 Smlouvy v daném případě nejsou uplatnitelné, protože podpůrná opatření nemají sociální charakter a nejsou poskytována jednotlivým spotřebitelům, nejsou určena k nápravě škod způsobených přírodními kalamitami nebo jinými mimořádnými událostmi a jejich předmětem není podpořit hospodářství některých regionů Spolkové republiky Německo zasažených rozdělením Německa.
(147) Další výjimky jsou stanoveny v čl. 87 odst.
3 Smlouvy. Jelikož cíl podpory není regionální a výjimka dle písmene b) tohoto odstavce se zřejmě uplatnit nedá, jsou uplatněny pouze výjimky stanovené v písmeni c).
Toto ustanovení povoluje státní podpory určené na zvýhodnění rozvoje některých hospodářských činností, pokud se tím nezhorší podmínky obchodu v míře, jež je v rozporu se společným zájmem.
V této souvislosti je nepochybné, že podpory byly poskytnuty za účelem oživení dlouhodobé životaschopnosti podniku v potížích.
Je tedy nutno je hodnotit na základě pokynů.
Po posouzení je Komise toho názoru, že žádný jiný rámec Společenství v daném případě uplatnitelný není.
Francie ostatně neuváděla žádnou jinou výjimku Smlouvy a při obhajobě slučitelnosti opatření nahlášených v srpnu 2003 vycházela výlučně z pokynů.
(148) Aby podnik mohl dostat podporu na záchranu a restrukturalizaci, musí být možnost považovat ho za podnik v potížích.
Oddíl 2.1 pokynů tento pojem definuje.
Jejich bod 6 uvádí, že potíže podniku se obvykle projevují rostoucí úrovní ztrát, snižováním obchodního obratu, růstem zásob, přebytečnými kapacitami, snížením hrubé marže samofinancování, rostoucím zadlužením, progresí finančních nákladů a rovněž oslabením nebo zánikem hodnoty čistého aktiva.
(149) Od čistého pozitivního zisku ve finančním roce 2000–2001 podnik ve finančním roce 2002–2003 přešel do ztráty značně převyšující miliardu EUR.
Ve stejné době se vlastní kapitál snížil o více než polovinu z původních 2 miliard EUR na méně než 800 miliónů.
Skupinu Alstom tudíž lze považovat za podnik ve finančních potížích ve smyslu bodu 5 pokynů, což je skutečnost, kterou nepopírá ani Francie, ani žádný účastník v rámci řízení.
a) Podpory na záchranu
(150) Francie je toho názoru, že část opatření 2 a 3 lze kvalifikovat jako podpory na záchranu.
Na podporu této argumentace uvádí skutečnost, že tato opatření zaručují krátkodobé potřeby likvidity podniku.
(151) Pokud jde o opatření 2, Francie je toho názoru, že 900 miliónů EUR poskytnutých způsobem financování dohodnutým v září 2003, musí být považováno za podporu na záchranu ve smyslu pokynů.
Tato podpora formou krátkodobé likvidity, jejímž cílem bylo zabránit okamžitému zastavení činnosti skupiny Alstom, byla splacena do šesti měsíců po jejím poskytnutí.
(152) Pokud jde o opatření 3, má Francie za to, že protizáruka na sdružené lince kaucí státu musí být rovněž považována za podporu na záchranu, která vznikla ve fázi emitování bankovních kaucí a státních protizáruk proto, že zaváděná opatření v průběhu této fáze umožnila udržet skupinu Alstom při životě.
Podle Francie by bylo třeba za těchto podmínek na protizáruku nahlížet jako na podporu na záchranu udělenou v průběhu prvního roku uskutečňování opatření zaměřených na záchranu podniku.
Je třeba zdůraznit, že Francie nehodnotí, jaká část by měla být považována za podporu na záchranu, stejně jako nehodnotí, jaká část by měla být považována za podporu na restrukturalizaci.
Je zapotřebí připomenout, že žádné hodnocení na přemístění protizáruky v nové sdružené lince ve výši 8 miliard EUR poskytnuto nebylo.
(153) Je ovšem zapotřebí připomenout, že Komise ve svých rozhodnutích o zahájení a o rozšíření formálního vyšetřovacího řízení byla toho názoru, že skupina Alstom asi byla v okamžiku poskytnutí předmětných opatření v průběhu restrukturalizace.
Za těchto podmínek by část předmětných podpůrných opatření nemohla být považována za podporu na záchranu, která v souladu s pokyny nemůže být poskytnuta po zavedení plánu na restrukturalizaci nebo plánu na likvidaci, jimž musí nutně předcházet.
Kromě jiného se zdá, že v daném případě nebyly splněny podmínky souhlasu s podporami na záchranu stanovené v bodě 23 uvedených pokynů.
Za těchto podmínek byla pak Komise prozatímně toho názoru, že předmětné podpory by měly být přezkoumány ve světle kritérií pro souhlas s podporami na restrukturalizaci.
(154) Pochybnosti, jež Komise vyjádřila v rámci zahájení a rozšíření řízení, jsou stále relevantní.
Stále se totiž jeví umělým rozdělovat soubor předmětných podpor na podpory na záchranu a na podpory na restrukturalizaci.
Taková analýza by byla v rozporu s cílem, jenž sleduje poskytnutí podpor na záchranu a jenž spočívá s udržením statusu quo, až dokud podnik nebude moci zaujmout pozici ohledně své budoucnosti.
(155) Podpory, které pokrývají potřeby peněžního toku nebo strukturální opatření, jsou v logice probíhající restrukturalizace.
Komise nemůže akceptovat, aby byly svévolně kvalifikovány jako podpory na záchranu takové podpory, které byly poskytnuty v průběhu prvních šesti měsíců nebo v průběhu prvního roku restrukturalizace.
V těchto souvislostech je lhostejné, že podpory pokrývají potřeby likvidity podniku na cestě restrukturalizace, jelikož podpory na restrukturalizaci pokrývají často potřeby likvidity podniků v restrukturalizaci, a to ze stejného titulu jako například investice nebo náklady související se snižováním kapacit.
(156) Komise se kromě jiného domnívá, že výše podpory odpovídající opatření 2 byla z velmi velké části odpočítána od částek vyplývajících ze strukturálních opatření, jež ji nahradila, a že rovněž z tohoto důvodu je tudíž vhodné přezkoumat ji v rámci restrukturalizace.
Pokud jde o protizáruku (bývalé opatření 3), nesplňuje žádné z kritérií pro souhlas s podporou na záchranu, jež byla stanovena pokyny.
Nešlo zejména o likviditu, jelikož to nebyla záruka na půjčku, jak ji stanoví bod 23 pokynů.
A navíc, tato protizáruka měla trvat o hodně déle než šest měsíců stanovených pokyny, jelikož měla pokrývat projekty, jež mohly trvat až sedm let.
(157) Vzhledem k výše uvedenému Komise pokládá za vhodné hodnotit tato opatření jako součást souboru podpor na restrukturalizaci.
b) Podpory na restrukturalizaci
(158) Pokyny stanovují čtyři kritéria, která musejí být všechna splněna, aby byl dán souhlas s podporou na restrukturalizaci: plán zaručující dlouhodobou životaschopnost, zamezení narušování hospodářské soutěže, podpory omezené na minimum a kompletní uskutečnění plánu restrukturalizace.
Návrat k životaschopnosti
(159) Poskytnutí podpory je podmíněno uskutečněním plánu restrukturalizace, který byl ve všech jednotlivých podporách schválen Komisí.
Plán restrukturalizace, jehož doba trvání má být co nejkratší, musí umožnit, aby byla v rozumné lhůtě opětovně dosažena dlouhodobá životaschopnost podniku na základě reálných předpokladů týkajících se podmínek budoucího provozu.
Podpora na restrukturalizaci musí být tedy spojena s životaschopným plánem restrukturalizace, k němuž se členský stát zaváže.
(160) Komise s pomocí svého externího konzultanta ocenila plán restrukturalizace předložený Francií, aby určila, zda je dostačující pro opětovné dosažení dlouhodobé životaschopnosti podniku.
Komise založila svou analýzu na informacích předložených v srpnu a v prosinci 2003, a pak v únoru 2004.
Hodnocení Komise se týká v první řadě přiměřenosti operativní restrukturalizace, dále perspektiv trhu a jejich dopadu na plán restrukturalizace a nakonec finanční situace podniku po uskutečnění plánu restrukturalizace.
OPERATIVNÍ RESTRUKTURALIZACE
(161) V analýze restrukturalizačních opatření je třeba vzít v úvahu specifiku výrobních oborů, v nichž skupina Alstom působí.
Zejména v odvětvích Power a Transport jsou nezbytné investice do fixních aktiv poměrně nízké oproti potřebám provozních prostředků.
Největší význam mají kapacity projektové a inženýrské realizace, zatímco kapacity fyzické výroby jsou význačnou podmínkou pouze pro omezené množství produktů [30].
V důsledku toho jsou podniky obecně schopny rozšířit svou nabídku v obdobích vysoké poptávky.
Naproti tomu ovšem není vždy možné snížit přebytečné počty pracovníků v obdobích nízké poptávky, zejména v zemích, kde je sociální zákonodárství přísnější.
Dalším specifikem aktivit skupiny Alstom je nezbytnost vyrábět různé výrobky [31] na stejné výrobní lince v závislosti na zakázce, a to proto, aby se optimalizovala míra využití výrobních kapacit ("utilization runs").
(162) Výrobní kapacita se měří zásadně podle disponibilního prostoru pro výrobu ("roofed area") a disponibilních pracovních sil, zatímco instalované výrobní prostředky zpravidla nejsou větší překážkou na rozdíl od ostatních druhů výrob.
Ostatně je těžké měřit výrobní kapacitu podle jednotlivých produktů, protože jak jsme uvedli výše, jednotlivé produkty se mohou vyrábět v různé době na stejné výrobní lince.
(163) V důsledku toho byla interní restrukturalizační opatření skupiny Alstom analyzována tak, že se ověřovalo, zda umožní podniku účinně reorganizovat využití pracovních sil a racionalizovat jeho přítomnost v různých zeměpisných regionech.
(164) Komise je toho názoru, že pokud jde o odvětví Power Generation a Transport, restrukturalizační opatření jsou dostatečná na to, aby zajistila oživení výroby.
Naplánované snižování počtu pracovníků se považuje za úměrné rozsahu přebytečných kapacit v těchto výrobních oborech.
Odhady nákladů na tyto restrukturalizace a úspor, které z nich vyplynou, se jeví jako reálné.
A navíc, předstih v realizaci plánu restrukturalizace naznačuje, že tento proces významně pokročil, takže riziko zpoždění realizace cílů stanovené na březen 2006 je slabé.
(165) V odvětví Power Turbo-Systems snížení počtu pracovníků o […] % ([…] až […] zaměstnanců) odpovídá přebytečným kapacitám uváděným v posledních koeficientech vytížení skupiny Alstom, které odhadovala Francie ([…] % v srpnu 2003) a expert Komise ([…] % v roce 2002 a […] % v roce 2003).
Toto snížení počtu pracovníků, kombinované se snížením a selektivním zavřením zařízení a s operativní reorganizací, pomůže znovu dosáhnout konkurenceschopnosti skupiny Alstom.
V odvětví Power Environment pokládá expert Komise snížení počtu pracovníků o […] % ([…] až […]) […] [32] za nezbytné. Rovněž převyšuje přebytečnou kapacitu uváděnou koeficientem vytížení odhadovaným Francií (kolem […] % v prvním pololetí roku 2003–2004).
Toto významné snížení počtu zaměstnanců lze vysvětlit uzavřením výrobních závodů […].
V odvětví Power Services dosahuje snížení pracovníků […] % ([…] až […]).
Neplánuje se uzavírání závodů [33], ale to lze odůvodnit nezbytností místních poboček v tomto oboru činnosti.
(166) A nakonec se plánuje restrukturalizace v odvětví Power Conversion (část T&D, která skupině Areva prodána nebyla) formou snížení stavu zaměstnanců o […] % (ze […] na […] pracovníků) a reorganizace výrobní struktury.
(167) V odvětví Transport dosahuje plánované snížení stavu zaměstnanců […] % (z […] na […]).
Toto snížení počtu pracovníků odpovídá odhadům přebytečných kapacit, které provedl externí konzultant (od […] % do […] %).
Snížení nicméně neodpovídá současnému koeficientu vytížení skupiny Alstom (přes […] %), který sdělila Francie.
Tento nesoulad lze přesto částečně vysvětlit skutečností, že více než […] % snížení stavu zaměstnanců (v kombinaci s uzavíráním výrobních závodů) se týká Spojeného království.
Odvětví Alstom Transport v nedávné době zakoušela v této zemi velké potíže a tržní perspektivy tam jsou mnohem méně pozitivní než v jiných zemích.
Další snížení stavu zaměstnanců mohlo být naplánováno v předstihu s cílem zlepšit produktivitu vyplývající z optimalizace výroby.
(168) Na rozdíl od svého hodnocení odvětví Transport a Power Komise soudí, že plánované akce v odvětví Marine jsou nedostačující, aby kompenzovaly přebytek kapacit loděnic skupiny Alstom.
Snížení stavu zaměstnanců předpokládané tímto plánem představuje […] % (z […] na […] pracovníků).
Výroba se soustředí do loděnic v Saint-Nazaire, které tvoří největší výrobní závod, zatímco ostatní méně významné závody budou uzavřeny.
Nehledě na tato opatření Komise pochybuje, že tyto restrukturalizační snahy mohou být dostatečné k tomu, aby pozvedly koeficient vytížení loděnic skupiny Alstom na přijatelnou úroveň v roce 2006.
Odůvodnění této analýzy je vyloženo v bodech odůvodnění 169 a 170.
(169) Ačkoliv má odvětví skupiny Alstom Marine technické kapacity na výrobu různých typů lodí (výletní lodě na okružní plavbu, lodě na přepravu zkapalněného metanu, carriers, jachty, vědecké a vojenské lodě atd.), zdá se, že budoucí zakázky se pravděpodobně soustředí na poptávku výletních lodí na okružní plavbu.
Samotný plán restrukturalizace předpokládá, že tyto nové zakázky budou přicházet z tohoto segmentu trhu, zatímco ostatní typy lodí by neměly představovat významnou část přijatých zakázek.
Současná výrobní kapacita loděnic v Saint-Nazaire je odhadována na 5 až 6 výletních lodí na okružní plavbu ročně.
Některé střednědobé výhledy uvádějí, že jestliže si Alstom udrží svůj podíl na trhu, tak v období let 2004–2006 dostane zakázky maximálně na 3 výletní lodě ročně.
I kdyby výstavba ostatních typů lodí mohla kompenzovat nižší úroveň objednávek výletních lodí, než je toto maximum, bylo by nepravděpodobné, že by to mělo významnější dopad, který by mohl zvednout celkovou úroveň zakázek nad 3 plavidla ročně (v přepočtu na ekvivalent výletních lodí na okružní plavbu).
(170) V tomto kontextu Komise uvítala pozitivně nedávný závazek Francie, že co nejdříve přijme nezbytná opatření […], aby snížila práh rentability skupiny Alstom v lodním stavitelství ze 4,5 zakázky lodí ročně (v přepočtu na ekvivalent výletních lodí na okružní plavbu) (průměr posledních pěti let) na […].
Komise má za to, že tato dodatečná snaha […] je naprosto nezbytná, aby byla zajištěna dlouhodobá životaschopnost tohoto odvětví, a že je nutno ji uskutečnit.
OPERATIVNÍ VÝKONY
(171) Komise podrobně vyhodnotila výhledy vyplývající z plánu restrukturalizace, jednak v oblasti zakázek a jednak v oblasti provozních příjmů v jednotlivých odvětvích.
Za tím účelem zkontrolovala, zda jsou tyto předpoklady v souladu s výhledy, které byly stanoveny v každém z uvedených odvětví.
Komise je toho názoru, že výhledy týkající se zakázek jsou obecně reálné a že výhledy týkající se podílů na trhu a růstu výroby jsou dostatečně opatrné.
Avšak dvě odvětví jsou výjimkou: Power Turbo-Systems a Marine.
(172) Odvětví skupiny Alstom Power TurboSystems utrpělo velmi těžké ztráty, jejichž původcem byly závažné poruchy, k nimž došlo v průběhu roku 2000 na velkokapacitních plynových turbínách GT24/GT26, které představovaly nejdůležitější model sortimentu, jenž skupina Alstom prodávala v tomto oboru.
Byly provedeny práce na zlepšení výkonů turbín a s nespokojenými zákazníky byly uzavřeny komerční dohody.
Francie uvádí, že v současné době jsou předmětné turbíny naprosto výkonné, a upřesňuje, že byla nedávno sjednána zakázka na tři turbíny s jedním španělským podnikem, což svou povahou dokazuje, že klientela skupiny Alstom znovu získala důvěru v kvalitu a výkonnost turbín špičkových technologií, které skupina uvádí na trh.
(173) Komise je toho názoru, že existuje dost pozitivních prvků, které potvrzují návrat tohoto odvětví k oživení.
Ukázalo se, že skupina Alstom podnikla potřebné práce, aby dosáhla očekávaných výkonů, a že spory s nespokojenými zákazníky se postupně vyřešily; Komise připomíná mimo jiné, že účetní rezervy pořízené na pokrytí zbývajících rizik jsou dostačující.
V každém případě zakázka na tři turbíny v prosinci 2003, kterou Francie signalizovala, dokazuje, že toto odvětví může svou konkurenceschopnost znovu získat.
(174) Nehledě na tyto povzbudivé signály ovšem Komise soudí, že Francie přeceňuje schopnost skupiny Alstom znovu získat podíly na trhu v nadcházejících letech.
Kdyby totiž podíl skupiny Alstom na trhu měl odpovídat jeho průměrným výkonům v letech 1992–2002, Komise vypočítala citlivost (rizikové zakázky), jež se pohybuje kolem […] % očekávaných zakázek.
Komise míní, že rizikové zakázky představují ročně v letech 2004/05 a 2005/06 […] EUR z […] EUR očekávaných zakázek.
(175) V odvětví Marine se Komise domnívá, že výhledy zakázek, jak vyplývají z plánu restrukturalizace, jsou příliš optimistické, a to i za předpokladu, že by se potvrdilo dlouhodobé oživení segmentu trhu výletních lodí pro okružní plavbu, i se započtením možnosti, že Chantiers de l'Atlantique budou moci stavět jiné typy vysoce výkonných technologických plavidel, jako jsou lodě na přepravu zkapalněného metanu.
Komise má za to, že z […] EUR plánovaných zakázek v letech 2004/05 a 2005/06 představují ročně rizikové zakázky asi […] EUR.
(176) Podle těchto údajů Komise odhaduje, že rizikové zakázky celkově představují hodnotu […] EUR.
Tato částka je pouze částečně kompenzována manévrovací marží ("corporate buffer") ve výši […] EUR, která se aplikuje na předpokládané zakázky.
V důsledku toho se plán restrukturalizace jeví jako příliš optimistický, jelikož Komise odhaduje, že rizikové zakázky v hodnotě […] EUR nejsou kryté marží "corporate buffer".
(177) Komise analyzovala výhledy podniku v oblasti provozního zisku.
Je toho názoru, že cíle stanovené v plánu restrukturalizace by mohly být dosaženy.
Očekávání ve smyslu operativního výsledku jsou totiž dostatečně obezřetná, aby vyvážila přebytek optimismu zjištěný ve výhledech zakázek.
Komise se tedy domnívá, že důsledky tohoto přecenění by neměly ohrozit cíl operativní ziskovosti skupiny Alstom v roce 2006.
(178) Po analýze dalších podstatných prvků plánu restrukturalizace s cílem odůvodnit přiměřenost výhledů v operativní ziskovosti skupiny Alstom na rok 2006 Komise odhaduje, že tyto výhledy jsou reálné.
První podstatný prvek pro zlepšení ziskovosti vyplývá z úsporných opatření přijatých v rámci restrukturalizačních akcí popsaných v části II 3.
Úsporná opatření zaměřená na racionalizaci nákladů se jeví reálná a tempo jejich uskutečňování lze považovat za pozitivní ukazatel odůvodňující, že restrukturalizace a návrat k životaschopnosti budou moci být realizovány v předpokládaných lhůtách.
(179) V druhé řadě Komise připomíná, že značné ztráty způsobené závažnými poruchami vzniklými na vysoce výkonných plynových turbínách GT24/GT26 byly výjimečné.
A navíc, byly dosaženy dohody o ukončení probíhajících sporů s některými zákazníky.
Tento typ potíží, povahou neopakovatelný, by se v budoucnu znovu stát neměl.
(180) Třetím důležitým prvkem je výhled, že se udrží vysoká ziskovost v již nyní výkonných oblastech a zejména v divizi Power Services (na rok 2006 se předpokládá operativní marže ve výši […] %).
Na základě charakteristik a růstu těchto výrobních oborů se tyto výhledy jeví jako rozumné.
(181) Po zvážení těchto prvků Komise dospěla k závěru, že cíl 6 % operativní marže na úrovni skupiny, který stanoví plán restrukturalizace na rok 2006, je dosažitelný.
NÁVRAT DLOUHODOBÉ ŽIVOTASCHOPNOSTI
(182) Komise provedla analýzu s cílem zjistit, zda opatření předpokládaná plánem restrukturalizace umožní skupině Alstom znovu obnovit dlouhodobou životaschopnost.
Jak již bylo uvedeno, Komise má za to, že v oblasti výroby jsou opatření pro dosažení cílů v ziskovosti, které stanoví plán, vcelku dostatečná.
Kromě jiného existují pozitivní signály naznačující, že výjimečné technické problémy, které způsobily těžké jednorázové ztráty v uplynulých letech, byly vyřešeny.
(183) Komise však nadále pochybovala o účinnosti opatření obsažených v plánu restrukturalizace pro obnovení dlouhodobé finanční solidnosti skupiny Alstom po březnu 2006.
Komise tedy nemohla dojít k závěru, že na konci restrukturalizace bude podnik schopný jednat na trhu svými vlastními prostředky, jak vyžadují pokyny.
Pochybnosti Komise vyplývaly z těchto prvků analýzy:
(184) V první řadě, operativní marže ve výši 6 % v roce 2005/06, což odpovídá provoznímu zisku ve výši […] EUR, se nejevila jako dostatečná základna pro zaručení dlouhodobé životaschopnosti podniku.
Podle plánu restrukturalizace má čistý zisk v roce 2005/06 představovat […] EUR, tj. […] % celkového prodeje.
(185) Dále byla Komise toho názoru, že úroveň ekonomického zadlužení v roce 2006 oproti vlastnímu kapitálu zůstala příliš vysoká: […] EUR oproti […] EUR.
To dává poměr dluh/vlastní kapitál ("gearing ratio") ve výši […].
V důsledku toho by skupina Alstom musela věnovat velmi velké procento svých příjmů, aby čelila úrokovému zatížení na svém dluhu: finanční zatížení by bylo […] EUR, zatímco příjmy před odpočtem úroků, daní, oprávek a odpisů (EBIDTA) by měly celkem představovat […] EUR, tj. poměr pokrytí úrokového zatížení ("interest cover") ve výši […].
Taková úroveň zřetelně naznačuje křehkou finanční situaci, kterou bude obtížné udržet dlouhodobě.
(186) Komise mimo jiné soudí, že skupině Alstom by mohla chybět schopnost krátkodobého financování, aby pokryla potřeby likvidity v průběhu restrukturalizace.
Konzultant ve svém hodnocení plánu peněžního toku skupiny Alstom byl toho názoru, že "headroom" (volné úvěrové linky mínus již vázané úvěrové linky) by měly být udržovány pod […] EUR, což je úroveň, kterou Komise pokládá za dostatečnou, ovšem pouze nedojde-li k nepředvídaným potížím.
Každopádně podle téhož plánu peněžního toku by úroveň headroom měla být nižší, než je referenční úroveň […] EUR v průběhu prvního a druhého čtvrtletí roku 2005/06.
(187) Komise nakonec měla za to, že je nezbytné, aby skupina Alstom ve střednědobém výhledu zvýšila svůj vlastní kapitál.
Podle plánu má být úroveň vlastního kapitálu v roce 2006 […] EUR, tj. […] % celkového prodeje, zatímco v období let 1998/2000 představoval vlastní kapitál 12 % celkového prodeje.
Aby podnik mohl přilákat investory, a tedy financovat se na trzích samostatně, považuje se za nezbytné, aby měl pevnější finanční bilanci, než se plánuje na rok 2006.
(188) Na závěr se Komise domnívá, že plán restrukturalizace skupiny Alstom je ve finanční oblasti stále neuspokojivý, v zásadě z důvodu velmi vysokého zadlužení a velmi nízkého vlastního kapitálu.
(189) Nicméně v květnu 2004 Francie sdělila Komisi, že podnik přistoupí k navýšení kapitálu v hotovosti a ke konverzi části svého dluhu na kapitál.
Tyto dvě operace umožní, že v břenu 2006 vlastní kapitál dosáhne úrovně mezi […] a […] EUR a zadluženost mezi […] a […] EUR v závislosti na stupni účasti bank na konverzi pohledávek na kapitál, což odpovídá v procentech prodeje úrovni mezi […] a […] %.
Poměr mezi dluhem a vlastním kapitálem (gearing ratio) se v roce 2006 bude pohybovat od […] do […], což představuje dostatečné zlepšení oproti úrovni předpokládané ve výhledech, které byly sestaveny na základě předchozího finančního plánu.
A navíc, snížení dluhu se promítne do snížení finančního zatížení: v roce 2006 se bude pohybovat od […] do […] EUR.
Na základě EBIDTA ve výši […] EUR by se podíl "interest cover" měl pohybovat od […] do […], což naznačuje snesitelnou finanční situaci.
(190) Závěrem, nové navýšení kapitálu a důsledné snížení zadlužení umožní z velké části odstranit pochybnosti Komise o životaschopnosti podniku ve střednědobém výhledu.
(191) Komise kromě jiného vzala na vědomí závazek Francie uvedený v části V, že ve čtyřleté lhůtě uzavře jedno nebo více výrobních partnerství.
(192) Komise je toho názoru, že pro konsolidaci dlouhodobých perspektiv životaschopnosti skupiny Alstom je skutečně nezbytné, aby podnik navázal jedno nebo více partnerství.
Zvolený partner či partneři by měli být dostatečně finančně solidní a přinést vytvářenému partnerství finanční i výrobní přínos.
Příslušné výrobní aktivity by ovšem měly být takového rázu, aby je Komise mohla schválit na základě pravidel hospodářské soutěže dle Smlouvy.
Partnerství by se mělo(a) uzavírat na dlouhou dobu.
Takže by mělo jít o strukturální a strategické dohody, které by se neomezovaly na sdružené plnění jednorázového projektu, například jako reakce na přesně určené zadávací řízení.
S cílem zajistit citelný dopad na výrobní a finanční vývoj skupiny Alstom by se partnerství mělo(a) týkat významné části aktivit skupiny Alstom v klíčových odvětvích dopravy a energetiky, v oblastech, které nebudou předmětem společných podniků (viz body odůvodnění 206 a 207).
Závěrem: tato partnerství by měla umožnit skupině Alstom rozvinout potenciál svého technologického a výrobního umu a zlehčit u příslušných aktivit finanční omezení, kterým podléhá [34].
(193) Je zapotřebí dále připomenout, že tato partnerství se budou navazovat v zásadě s podniky, které de iure či de facto, individuálně či společně, nejsou kontrolovány francouzským státem, nebude-li vydán výslovný souhlas Komise.
Kdyby tomu bylo jinak, partnerství by mohlo přítomnost státu po boku skupiny Alstom učinit trvalou, což by bylo v příkrém rozporu s dalším závazkem kontrahovaným Francií, který spočívá v ukončení podílu státní moci na kapitálu skupiny Alstom, a tím také na státních podporách, které taková účast obsahuje.
(194) Závěrem, Komise považuje uskutečnění závazku o partnerství za podstatné, aby se rozptýlily všechny pochybnosti ohledně dlouhodobé životaschopnosti podniku.
Prevence nepatřičného narušování hospodářské soutěže
(195) Aby Komise souhlasila s podporami na restrukturalizaci, je zapotřebí, aby podpory splňovaly druhou podmínku, která spočívá v tom, aby byla přijata opatření, která zmírní co nejvíce případné negativní účinky, jež by podpory mohly mít na konkurenty.
Není-li tomu tak, podpory musí být považovány "v rozporu se společným zájmem" a být prohlášeny za neslučitelné se společným trhem.
Tato podmínka je vyjádřena nejčastěji tak, že podnik omezí své působení, jež si může uchovat na svém segmentu či svých segmentech trhu po ukončení období restrukturalizace.
(196) Jak již bylo uvedeno, skupina Alstom až do roku 2003 působila aktivně v těchto oblastech: energetika, přenos a rozvod, železniční doprava a loděnice.
V důsledku toho by opatření určená k vyvážení negativních účinků podpory na konkurenty měla být přijata v každém z těchto oborů.
Plán restrukturalizace předpokládá, že se skupina Alstom soustředí na své základní výrobní činnosti.
V této souvislosti je důležité, aby plán restrukturalizace v podobě, jak jej ohlásila Francie Komisi dne 5. prosince 2003 a dne 15. března 2004, byl splněn v plném rozsahu, včetně aktiv, jež budou prodána.
(197) V oboru energetiky je zapotřebí poznamenat, že podnik již odprodal svůj úsek průmyslových turbín, který obsahoval malé plynové turbíny (< 50 MW) a parní turbíny (< 100 MW), skupině Siemens a rovněž divizi T&D skupině Areva.
Tyto činnosti odprodané v roce 2002/03 představovaly 20 % celkového obchodního obratu skupiny Alstom.
Závazky Francie popsané v části V kromě jiného předpokládají odprodej dodatečných aktiv v oblasti energetiky, hlavně průmyslové kotle, a rovněž založení společného podniku pokrývajícího výrobní činnost v oboru hydrauliky.
(198) Pokud jde o druhé základní odvětví skupiny Alstom, železniční dopravu, Francie se především zavázala, že odprodá závod na výrobu nákladních lokomotiv ve Valence a své aktivity Transport v Austrálii a na Novém Zélandě.
(199) Pokud jde o poslední dvě aktivity a rovněž o průmyslové kotle, bude muset skupina Alstom pokračovat v jejich řízení podle zásad dobrého hospodáře, zajistit jim prostředky na normální rozvoj a neučinit žádné opatření, které by snížilo jejich hodnotu, například převod nehmotných aktiv (patenty, autorizace, komerční dohody atd.), personálu, zákazníků nebo prodejních kapacit na mateřskou firmu nebo jakoukoliv jinou část skupiny Alstom.
Za tím účelem se Francie zavázala, že u každé aktivity, jež má být postoupena, Alstom jmenuje nebo bude stabilizovat motivovaný management, aby takové dobré hospodaření zajistil.
Francie jmenuje a Komise schválí pověřence, který bude zabezpečovat kontrolu náležitého vývoje hospodaření a prodeje těchto aktivit.
(200) Pokud jde o 800 miliónů EUR (na základě obchodního obratu 2002/03) dodatečných odprodejů, které bude zapotřebí uskutečnit u některých činností kromě Loděnic, budou muset naprosto splnit dvě následující podmínky. Na jedné straně odprodávaná činnost nesmí být na jiném místě v rámci stávajícího rozhodnutí předmětem již uzavřeného nebo připravovaného prodeje nebo být zahrnuta do společného podniku uvedeného v bodě odůvodnění 207.
Na druhé straně musí prodej pokrývat životaschopnou aktivitu obsahující fixní aktiva a personál a její obchodní obrat za rok 2002/03 představuje úroveň aktivity v okamžiku prodeje […].
(201) Na základě již sníženého obchodního obratu o 20 % prodejem průmyslových turbín a aktivity T&D představují dodatečné prodeje dodatečné snížení asi o 10 %.
K těmto prodejům nutno přičíst velké snížení aktivity (zejména celkové nebo dílčí uzavření výrobních závodů) a zmíněné snížení stavu zaměstnanců (viz tabulka č. 2), jak předpokládá plán restrukturalizace.
(202) V tomto kontextu je Komise toho názoru, že provedená protiopatření nebo protiopatření, jež Alstom ještě má realizovat, umožňují odstranit nepatřičné narušení hospodářské soutěže ve smyslu bodů 35 až 39 pokynů.
Jsou kombinací uzavírání závodů a zároveň odprodeje aktivit.
Skutečnost, že v příslušných oborech přítomnost na trhu a výrobní kapacita jen málo závisí na instalovaných výrobních linkách, vysvětluje, že v daném případě Komise upřednostnila odprodej proti redukování velikosti fyzických výrobních prostředků.
(203) Tento závěr posilují specifické podmínky nebo závazky vztahující se v daném případě na souhlas s podporou a prosazované nebo přijaté podle bodu 42 pokynů.
(204) V oblasti dopravy se totiž Francie zavázala, že zahájí řadu strukturálních opatření zaměřených na skutečně účinné zvýšení otevřenosti francouzského trhu železničního zařízení, aby se na trhu zvýšila konkurence ve prospěch spotřebitele.
Tento závazek, důležitý na trzích, které při pohledu na dostupné údaje mají sklon upřednostňovat tuzemské podniky, odpovídá bodu 42 podbodu i) pokynů.
(205) V odvětví Transport budou rovněž uplatněna omezení na cenovou a akviziční politiku skupiny Alstom s cílem zabránit narušování hospodářské soutěže.
(206) Komise připomíná, že Francie se zavázala k tomu, že podnik uzavře jedno nebo více výrobních partnerství, které se budou týkat významných částí aktivity skupiny Alstom ve čtyřleté lhůtě.
Kromě zlepšení životaschopnosti podniku je tento závazek partnerství rovněž považován za kompenzační opatření pro konkurenty.
Nutí totiž skupinu Alstom, aby si našla partnery pro významné činnosti a aby je do těchto činností zapojila.
Komise má za to, že potřeba partnerství je zásadně nutná v oborech dopravy a energetiky, u nichž je narušení hospodářské soutěže vyplývající z podpor nejcitelnější.
(207) Společný podnik, který bude muset být založen pro hydrauliku v souladu se závazkem přijatým Francií, zapadá přesně do stejné logiky.
V tomto ohledu se Komise domnívá, že pojem "společná kontrola" musí být chápán ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) [35].
(208) Tyto tři poslední prvky (omezení cenové a akviziční politiky, výrobní partnerství a založení společného podniku), jejichž obsah byl podrobně vysvětlen, odpovídají bodu 42 podbodu ii) pokynů.
(209) A nakonec závazek francouzských orgánů, že stáhnou ohlášení podpor na inovace a nebudou předkládat ohlášení podpor na restrukturalizaci, obě se týkají odvětví Marine, odpovídá kontextu bodu 42 podbodu iii) pokynů.
V tomto kontextu Komise pokládá rovněž za potřebné prosadit, že žádná dodatečná podpora nebude moci být skupině Alstom poskytnuta až do konce procesu restrukturalizace a každopádně do data uplynutí možnosti emitování nových kaucí na sdružené lince ve výši 8 miliard EUR, tj. do 30. června 2006. Tato podmínka není zaměřena na podpory uvedené v čl.
87 odst. 2 Smlouvy, ani na ty, co byly poskytnuty v rámci výzkumných projektů spolufinancovaných Evropskou unií, ani na ty, co byly poskytnuty z titulu mechanizmu dočasné obrany (viz bod odůvodnění 218).
(210) Vzhledem k postavení skupiny Alstom na francouzském trhu, zejména v oboru železničních zařízení, Komise s uspokojením zaznamenala závazky, které Francie přijala, pokud jde o strukturální opatření k otevření tohoto trhu.
Tato opatření ve svém souhrnu umožní jiným podnikům překonat jisté překážky, které v současné době silně omezují konkurenci na zmíněném trhu.
(211) V důsledku toho se Komise domnívá, že byla přijata dostatečná opatření, aby byl omezen negativní účinek podpor na hospodářskou soutěž, konkurenty a spotřebitele.
Podpora přiměřená nákladům a výhodám restrukturalizace
(212) Aby bylo možno vyslovit souhlas s podporou, je zapotřebí, aby byla splněna třetí podmínka, jež spočívá v tom, aby výše a intenzita podpory byla omezena na striktní minimum nezbytné pro umožnění restrukturalizace v závislosti na finančních možnostech podniku, jeho akcionářů nebo obchodní skupiny, jejíž je součástí.
Příjemci podpory musí podstatně přispívat k plánu restrukturalizace tím, že budou čerpat ze svých vlastních zdrojů.
Každopádně je zapotřebí Komisi ukázat, že podpora bude použita jedině na obnovu životaschopnosti podniku a že neumožní svému adresátovi zvýšit výrobní kapacity v průběhu uskutečňování plánu restrukturalizace.
(213) V případě skupiny Alstom Komise zjišťuje, že náklady na reorganizaci činností, jak jsou popsány v plánu hodnoceném ze strany PricewaterhouseCoopers ("PwC"), dosahují […] EUR [36].
K této částce je nutno připočíst potřeby kapitálu nezbytného na obnovu dostatečně solidní finanční struktury.
Vlastní kapitál totiž z bilance téměř naprosto zmizel v důsledku výjimečných ztrát z posledních dvou let.
A nakonec je třeba rovněž přihlížet k velmi vysokým potřebám podniku v oblasti kaucí a likvidity.
(214) Komise připomíná, že stát zasahuje prostřednictvím podřízených cenných papírů na dobu určitou splatných v akciích (PCPDUSA) ve výši 300 miliónů EUR (opatření 1), krátkodobé likvidity ve výši 1,2 miliardy EUR (opatření 2), druhořadé záruky ve výši 1,25 miliardy EUR (opatření 3), záruky pro podřízenou půjčku na dobu určitou (PPDU) ve výši 300 miliónů EUR, která bude konvertována na kapitál (opatření 4), podřízených cenných papírů na dobu určitou (PCPDU) ve výši 200 miliónů EUR, které budou rovněž konvertovány na kapitál (opatření 5) a podílí se na novém navýšení kapitálu ve výši 180 až 220 miliónů EUR.
A nakonec stát převzal prostřednictvím záruk v odvětví Marine odpovědnost za nEURčenou částku a již poskytl záruky (bývalé opatření 3) ohodnocené asi na 411 miliónů EUR.
Celková vyčíslená míra rizika, které nesl stát v průběhu předmětného období, činila nejvýše 3,470 miliardy EUR.
Je zapotřebí přesto připomenout, že jelikož podnik již splatil 900 miliónů EUR (opatření 2), jak jsme již uvedli výše, potenciální riziko státu dosahuje 2,570 miliardy EUR.
Jak již bylo vysvětleno, podpory byly ohodnoceny na 3,03 až 3,08 miliardy EUR (viz tabulka 7), plus neurčená částka vyplývající z opatření 9 a 10.
(215) Příspěvek samotného podniku na pokrytí nákladů a potřeb kapitálu je významný.
Byly provedeny velké odprodeje aktivit a další budou provedeny.
Příjmy z těchto prodejů umožnily a umožní pokrýt část těchto potřeb kapitálu.
Umožní omezit zadluženost a budoucí finanční zatížení podniku.
A navíc, kromě již zmíněného splacení 900 miliónů EUR, které nejsou zahrnuty do tabulky č. 8, aby se zabránilo dvojímu započtení, podnik vyvine velké úsilí tím, že bude samotný financovat v hotovosti zajištění ve výši 700 miliónů EUR, což je podstatný prvek pro získání nové linky kaucí.
(216) Kromě podílu skupiny Alstom přinesou význačný soukromý příspěvek banky a investoři.
Banky poskytly záruku na první navýšení kapitálu v hodnotě 300 miliónů EUR, krátkodobé likvidity ve výši 300 miliónů EUR (opatření 2), sdruženou linku kaucí, na níž skutečné exponování dosáhne 6,05 miliardy EUR (opatření 3), podřízenou půjčku na dobu určitou (PPDU) ve výši 1,2 miliardy EUR, obligace splatné v akciích (OSA) za 900 miliónů EUR a konečně záruku na umístění nového navýšení kapitálu ve výši 800 miliónů až 1 miliardy EUR, z čehož 700 miliónů bude použito na financování jistoty v hotovosti.
Alstom a soukromý sektor vložily do restrukturalizace podniku celkovou částku od 10,3 do 10,4 miliardy EUR (nebo od 9,6 do 9,7 miliardy EUR, jestliže nebudeme brát v úvahu zajištění v hotovosti financované navýšením kapitálu).
V daném případě tedy lze příspěvek soukromého sektoru považovat za podstatný.
Tabulka č. 8
Popis příspěvku soukromého sektoru, bez výnosu z odprodejů
(v miliardách EUR) _BAR_
Opatření _BAR_ Hodnota _BAR_
Banky/Investoři _BAR_
Navýšení kapitálu I _BAR_ 0,3 _BAR_
OSA _BAR_ 0,9 _BAR_
Obnovované krátkodobé likvidity (opatření 2) _BAR_ 0,3 _BAR_
PPDU s možnou konverzí na kapitál (opatření 4) _BAR_ 1,20 _BAR_
Kauce ve výši 8 miliard EUR (opatření 3) _BAR_ 6,05 _BAR_
Navýšení kapitálu II (opatření 6) _BAR_ 0,83–0,98 _BAR_
Alstom _BAR_
Financování jistoty na pokrytí prvních ztrát (opatření 6) _BAR_ 0,7 _BAR_
Celkem _BAR_ 10,3–10,4 _BAR_
(217) Komise se musí kromě jiného ujistit, že podpory budou omezeny na minimum, nezbytné pro provedení restrukturalizace.
Je nutno připomenout na jedné straně, že jedna část podpor již byla splacena, a sice 900 miliónů EUR z opatření 2. Na druhé straně se Francie zavázala, že se stáhne z kapitálu podniku do dvanácti měsíců, které následují poté, co Alstom získá rating "investment grade" a každopádně do čtyř let. […].
Vzhledem k tomu, že Francie nevstupuje do podniku jako soukromý investor, ale ze zorného úhlu podpory, je závazek Francie nezbytný, aby bylo zajištěno, že tato státní podpora formou kapitálového podílu se omezí na nezbytnou minimální dobu.
V důsledku toho Komise považuje za podstatné, aby toto stažení z kapitálu bylo skutečné.
(218) Komise se chce rovněž ujistit, že žádná dodatečná podpora nezhorší úměrnost všech podpor, které jsou předmětem stávajícího rozhodnutí.
Z tohoto důvodu nebude moci být poskytnuta žádná další podpora ve prospěch podniku po dobu dvou let počínaje dnem tohoto rozhodnutí, což přibližně odpovídá době restrukturalizace a období, v jehož průběhu bude možno emitovat nové kauce z titulu nové sdružené linky [37].
Komise se totiž domnívá, že podpory poskytnuté Francií umožní skupině Alstom, aby jednak zajistila restrukturalizaci a jednak aby vykonávala svou aktivitu po dobu těchto dvou let, aniž by musela žádat o dodatečné nové podpory. Tato podmínka se netýká podpor, které jsou plným právem slučitelné se Smlouvou na základě čl.
2 Smlouvy, ani na podpory, které byly poskytnuty v rámci výzkumných projektů spolufinancovaných Evropskou unií, ani na podpory udělené z titulu mechanizmu dočasné obrany v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1177/2002 ze dne 27. června 2002 o dočasném obranném mechanizmu pro stavbu lodí [38], jejichž specifickým cílem je pomoci loděnicím Společenství, které provozují obory, jež zakouší ničivé účinky nekalé soutěže Korey, což může být případ podniků skupiny Alstom.
V tomto kontextu jde rovněž o ujištění, aby nebyla žádná pomoc vyplacena některým z budoucích partnerů skupiny Alstom.
Rovněž z tohoto důvodu se Francie zavázala, že získá předběžný souhlas Komise v případě partnerství s podnikem, který je de iure či de facto, individuálně či společně, kontrolovaný státem.
(219) Pokyny v bodě 40 také stanoví, že podpora rovněž nesmí podniku umožnit, aby měl přebytečnou likviditu, které by mohl věnovat na agresivní aktivity, jež by mohly způsobit narušení hospodářské soutěže na trhu, nebo financovat nové investice, které pro návrat životaschopnosti nejsou nevyhnutelné.
(220) S cílem zajistit dodržování těchto ustanovení byla přijata dvě opatření.
Na jedné straně se Francie zavázala, že nechá kontrolovat po dobu čtyř let dosahované průměrné roční marže v jednotlivých dílčích odvětvích, aby zabránila možnosti použití antikonkurenčních cen.
Na druhé straně, na základě jiného závazku, budou po stejnou dobu podstatně omezeny akviziční operace podniku v Evropském hospodářském prostoru, aniž by se radikálně vylučovaly operace menšího rozsahu.
Tato opatření se týkají jedině odvětví Transport.
Tato aktivita skupiny Alstom totiž zaznamenala málo výjimečných ztrát a dosahované marže zůstaly na uspokojivé úrovni.
Velká většina podpory je tedy určena na restrukturalizaci jiných odvětví podniku.
Tato dvě opatření jsou zaměřena na to, aby bylo zajištěno, že skupina Alstom nepoužije podporu v odvětví Transport, aby financovala antikonkurenční cenovou politiku nebo rozsáhlou politiku externího růstu na úkor konkurentů.
Vzhledem k výše uvedenému je Komise toho názoru, že podpory, nehledě na jejich velikost, se omezují na minimum nezbytné pro obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku, a poznamenává, že v souladu s pokyny je příspěvek soukromého sektoru velmi významný.
Úplné uskutečnění plánu
(221) Plán restrukturalizace čtyř odvětví skupiny Alstom (Power, Transport, Marine a Power Conversion), včetně souboru závazků Francie, musí být posuzován jako jeden celek.
Komise zaznamenala závazek Francie v tomto ohledu a žádá, aby byla informována o tom, jak pokračuje uskutečňování plánu, stejně jako související závazky.
Tato informace by měla mít formu zpráv o pokračování restrukturalizace.
Budou ji doplňovat sdělení se zprávami o potvrzení business plánů a plánu peněžního toku, které bude provádět společnost PwC.
(222) Komise potřebuje specifická sdělení kromě jiného proto, aby se ujistila o dodržování některých závazků.
VII. ZÁVĚR
(223) Komise konstatuje, že Francie začala nezákonně provádět velkou část podpor, jež jsou předmětem tohoto rozhodnutí, a porušila přitom čl. 88 odst.
3 Smlouvy. Avšak podpory bude možno prohlásit za slučitelné se společným trhem, budou-li splněny všechny prosazované podmínky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpůrná opatření, která začala Francie provádět ve prospěch skupiny Alstom, jsou slučitelná se společným trhem, s výhradou závazků a podmínek stanovených v článku 2.
Článek 2
1. Plán restrukturalizace skupiny Alstom, jak byl sdělen Komisi Francií dne 5. prosince 2003 a dne 15. března 2004, se splní v plném rozsahu, včetně aktiv, která je ještě zapotřebí odprodat.
2. Francie se stáhne z kapitálu skupiny Alstom do dvanácti měsíců, které následují poté, co podnik získá rating "investment grade" od jedné ze dvou hlavních hodnotících agentur.
Na každý pád se toto stažení uskuteční ve čtyřleté lhůtě počínaje od schválení stávajícího rozhodnutí […].
Skupina Alstom uzavře jedno nebo více výrobních partnerství ve čtyřleté lhůtě počínaje přijetím stávajícího rozhodnutí. Tato partnerství se budou týkat významných částí aktivity skupiny Alstom.
S výjimkou předběžného souhlasu Komise se tato partnerství netýkají podniků, které jsou de iure či de facto, individuálně nebo společně, kontrolovány státem.
4. Pokud jde o aktivitu "Hydro Power" skupiny Alstom, bude zřízen […] společný podnik se společnou kontrolou, v němž Alstom bude vlastnit maximálně 50 % kapitálu.
5. Následující aktiva skupiny Alstom budou postoupena kupujícímu, který bude na skupině Alstom nezávislý: závod na výrobu nákladních lokomotiv ve Valence, aktivity Transport v Austrálii a na Novém Zélandu a dále plynové kotle […].
V měsíci, který bude následovat po obdržení stávajícího rozhodnutí, Francie předloží Komisi ke schválení:
a) vhodná ustanovení, aby skupina Alstom jmenovala nebo stabilizovala motivované vedení podniku pro zajištění dobrého hospodaření v každé z činností, uvedených v prvním pododstavci, zajistila těmto činnostem prostředky pro normální rozvoj a neučinila žádné úmyslné opatření, jež by snížilo jejich hodnotu, například převod nehmotných aktiv (patentů, autorizací, obchodních dohod atd.), zaměstnanců, zákazníků nebo prodejních kapacit na mateřskou firmu nebo jakoukoli jinou část skupiny Alstom;
b) přiměřené zmocnění pro pověřence a výběr nezávislého pověřence, který bude nucen zachovávat požadovanou mlčenlivost a který zabezpečí kontrolu správného hospodaření a prodeje aktiv uvedených v prvním pododstavci.
Pověřenec začne vykonávat svou práci neodkladně po udělení zmocnění.
Pokud pověřenec zjistí nepravosti, okamžitě o nich zpraví Komisi.
6. Ve lhůtě […] budou prodány aktivity představující obchodní obrat 800 miliónů EUR (základ 2002/03) v rámci okruhu skupiny Alstom, kromě Loděnic.
Aby byly prodávané aktivity způsobilé, musí pokrývat životaschopnou činnost zahrnující fixní aktiva a zaměstnance, jejíž obchodní obrat 2002/03 představuje úroveň aktivit v momentě prodeje a nesmí být v rámci stávajícího rozhodnutí předmětem již uskutečněného prodeje nebo prodeje v budoucnu nebo být zapojena do společného podniku uvedeného v odstavci 4.
7. XY […] a YZ […] budou prodány ve lhůtě […].
8. Po dobu čtyř let bude Francie předkládat Komisi zprávu potvrzenou znalcem, jehož vybere skupina Alstom a schválí Komise.
Tato zpráva musí kontrolovat, zda dosahovaná průměrná roční marže jednotlivých dílčích oborů ve smlouvách, které společnost podepsala v odvětví Transport, je slučitelná s obchodním plánem a zda v případě odchylky nenaznačuje používání protikonkurenčních cen.
9. Akviziční operace, k nimž skupina Alstom přistoupí v odvětví Transport v rámci Evropského hospodářského prostoru, nepřekročí celkovou částku 200 miliónů EUR (hodnota podniku) po dobu čtyř let.
10. Francie uskuteční následující strukturální opatření pro otevření francouzského trhu železničních zařízení:
a) předá Komisi na její žádost stanoviska Réseau ferré de France a Société nationale des chemins de fer français (SNCF) ve věci vydávání certifikátů bezpečnosti a technických dokumentací, z nichž vycházejí;
b) předá Komisi nový návrh vyhlášky "kolejová vozidla" a bude Komisi informovat u každé zakázky a rámcové dohody uvedené v písmeni f), zda a z jakého důvodu jsou normy stanovené uvedenou vyhláškou povinné; vyhláška vstoupí v platnost nejpozději dne 1. ledna 2005;
c) zruší právní povinnost konzultovat SNCF v oblasti vydávání certifikátů bezpečnosti, již nahradí povinností konzultovat […];
d) bude Komisi informovat o zakázkách a rámcových dohodách, které budou uzavřeny případ od případu ze strany SNCF a Régie autonome des transports parisiens (RATP) se skupinou Alstom, když bude jejich částka vyšší než 473000 EUR, formou seznamu předávaného Komisi jednou za rok s tím, že u každé zakázky a rámcové dohody budou uvedeny důvody, proč se přistoupilo k vyjednávání bez předběžného zadávacího řízení;
e) dne 1. listopadu 2004 začne uplatňovat opatření nezbytná pro provádění směrnice 2004/17/ES;
f) jednou za rok sdělí Komisi seznam zakázek a rámcových dohod v hodnotě vyšší než 473000 EUR, přidělených SNCF a RATP po zadávacím řízení, a u každé zakázky nebo rámcové dohody uvede způsob formulace technických specifikací, jak stanoví čl. 34 odst. 3 směrnice 2004/17/ES;
g) předá Komisi na její žádost zprávy o analýzách nabídek předložených správní radě SNCF na zakázky a rámcové dohody přidělené skupině Alstom ze strany SNCF a RATP po zadávacím řízení;
h) v souladu se směrnicí 92/13/EHS schválí v předběžném postupu předsmluvní opatření se vstupem v platnost nejpozději 1. listopadu 2004.
11. Francie zavede dodatečná restrukturalizační opatření v odvětví skupiny Alstom Marine, jež jsou nezbytná pro to, aby se práh rentability ve výši 4,5 objednávek lodí (v přepočtu na výletní lodě pro okružní plavbu) ročně (průměr posledních pěti let) posunul na […].
12. Až do ukončení procesu restrukturalizace a každopádně po dobu dvou let počínaje schválením stávajícího rozhodnutí nebude skupině Alstom poskytnuta žádná jiná podpora než podpora uvedená v čl. 87 odst. 2 Smlouvy, nebo podpory udělené v rámci výzkumných projektů spolufinancovaných Evropskou unií, nebo podpory stanovené nařízením (ES) č. 1177/2002. Na každý pád nebude poskytnuta žádná jiná podpora na restrukturalizaci porušující zásadu jediného poskytnutí podpory.
13. Pro zajištění sledování plnění podmínek stanovených v odstavcích 1 až 12 bude Francie informovat Komisi:
a) o tom, že skupina Alstom získala rating "investment grade" v souladu s odstavcem 2, v měsíci, který následuje po tomto získání;
b) jednou za tři měsíce o akcích, které byly podniknuty v oblasti výrobního partnerství v souladu s odstavcem 3, a o jejích výsledcích;
c) jednou za tři měsíce o akcích, které byly podniknuty pro založení společného podniku v oblasti hydrauliky v souladu s odstavcem 4; v měsíci, který bude následovat po uzavření dohody o založení, Francie předá Komisi podkladové dokumenty, aby Komise zkontrolovala, zda se jedná o společný podnik se společnou kontrolou ve smyslu nařízení (ES) č. 139/2004;
d) v měsíci, který následuje po provedení, o každé z operací vyjmenovaných v odstavci 4 a 5;
e) o schválení opatření stanovených v odst. 10 písm. c), e) a h);
f) jednou za tři měsíce o opatřeních učiněných ve věci dodatečné restrukturalizace odvětví Marine v souladu s odstavcem 11;
g) roční zprávy o stavu pokračování restrukturalizace skupiny Alstom, doplněné o zprávy o potvrzení obchodního plánu a plánu peněžního toku.
Článek 3
Francie bude ve dvouměsíční lhůtě od oznámení tohoto rozhodnutí informovat Komisi o opatřeních, která přijala pro jeho splnění.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. června 2005,
kterým se mění dodatek A přílohy VIII aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví mléka, ryb a masa v Lotyšsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 1609)
(Text s významem pro EHP)
(2005/420/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [1], a zejména na přílohu VIII kapitolu 4 oddíl B pododdíl I čl. 1 odst. d) uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Lotyšsku bylo umožněno využít přechodná období pro určitá zařízení uvedená v dodatku A [2] přílohy VIII aktu o přistoupení z roku 2003.
Uvedený dodatek byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/460/ES [3] a 2004/472/ES [4].
(2) Lotyšsko předložilo prohlášení, podle něhož některá zařízení v odvětví mléka, ryb a masa dokončila proces modernizace a jsou nyní zcela v souladu s právními předpisy Společenství.
Kromě toho ukončila některá zařízení svou činnost.
(3) Dodatek A přílohy VIII aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn. V zájmu jasnosti je však třeba uvedený dodatek nahradit.
(4) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dodatek A přílohy VIII aktu o přistoupení z roku 2003 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. června 2005,
kterým se mění dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví masa, mléka a ryb v Litvě
(oznámeno pod číslem K(2005) 1633)
(Text s významem pro EHP)
(2005/421/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [1], a zejména na přílohu IX kapitoly 5 oddíl B pododdíl I odst. d) uvedeného aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Litvě bylo umožněno využít přechodná období pro určitá zařízení uvedená v dodatku B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/472/ES [2] a 2004/473/ES [3].
(3) Podle úředního prohlášení příslušného litevského orgánu některá zařízení v odvětví mas, mléka a ryb dokončila proces modernizace a jsou nyní zcela v souladu s právními předpisy Společenství.
Kromě toho ukončila některá zařízení svou činnost.
(4) Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn. V zájmu jasnosti je však třeba uvedený dodatek nahradit.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. června 2005,
kterým se Francie opravňuje používat namísto květnového statistického zjišťování skotu systém zavedený na základě hlavy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000
(oznámeno pod číslem K(2005) 1626)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/422/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/24/EHS ze dne 1. června 1993 o statistických zjišťováních chovu skotu [1], a zejména na čl. 1 odst. 2 a 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlava I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 [2] zavádí systém identifikace a evidence skotu.
(2) Rozhodnutí Komise 2001/399/ES uznává, že je francouzská databáze skotu plně funkční [3].
(3) V souladu se směrnicí 93/24/EHS mohou být členské státy za účelem splnění požadavků dotyčné směrnice na vlastní žádost oprávněny používat namísto statistických zjišťování skotu administrativní zdroje informací.
(4) Francie dne 5. října 2004 předložila žádost ohledně nahrazení květnového zjišťování skotu provozováním systému identifikace a evidence skotu.
Na podporu své žádosti poskytla Francie technickou dokumentaci týkající se struktury a aktualizace databáze uvedené v hlavě I nařízení (ES) č. 1760/2000 a dokumentaci k metodám výpočtu statistických informací.
(5) Francie zejména navrhla metody výpočtu umožňující získat statistické informace pro kategorie uvedené v čl. 3 odst. 1 směrnice 93/24/EHS, které v databázi uvedené v hlavě I nařízení (ES) č. 1760/2000 nejsou přímo dostupné. Francie by měla učinit veškerá příslušná opatření k ověření toho, zda tyto metody výpočtu zajišťují přesnost statistických údajů.
(6) Z přezkoumání technické dokumentace, kterou francouzské orgány poskytly, vyplývá, že by žádost měla být přijata.
(7) Toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku zřízeného rozhodnutím Rady 72/279/EHS [4],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Francie je oprávněna nahradit květnové zjišťování skotu podle směrnice 93/24/EHS systémem identifikace a evidence skotu uvedeným v hlavě I nařízení (ES) č. 1760/2000 za účelem získání všech statistických informací, které jsou pro splnění požadavků dané směrnice požadovány.
Článek 2
Pokud přestane být systém uvedený v článku 1 funkční nebo pokud jeho obsah již nebude umožňovat získávání spolehlivých statistických informací pro všechny kategorie nebo pro některé kategorie skotu, vrátí se Francie při hodnocení skotu nebo dotyčných kategorií k systému statistického zjišťování.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. prosince 2004
o jmenování členů Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu
(2005/C 98/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 54 druhý a třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na článek X stanov Zásobovací agentury Euratomu [1],
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 14. června 1999 o jmenování členů Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu [2],
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
Je třeba přistoupit ke jmenování členů výboru na období do 28. března 2005 s ohledem na kandidatury předložené vládami dosud nezastoupených členských států,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Členy Poradního výboru Zásobovací agentury Euratomu jsou jmenováni:
Kypr (1 místo) _BAR_ Panicos DEMETRIADES _BAR_ Česká republika (3 místa) _BAR_ Miroslav ŠEDINA _BAR_
Zdeněk HUBÁČEK _BAR_
Vladimír HLAVINKA _BAR_
Estonsko (1 místo) _BAR_ Merle LUSTOVÁ _BAR_
Maďarsko (3 místa) _BAR_ Zoltán HORVÁTH _BAR_ Ákos PETŐ _BAR_
Ágnes SZÉLOVÁ _BAR_ Lotyšsko (1 místo) _BAR_ Andrejs SALMIŅŠ _BAR_
Litva (1 místo) _BAR_ Donaldas JASULAITIS _BAR_
Polsko (5 míst) _BAR_ Stefan CHWASZCZEWSKI _BAR_
Katarzyna HINCZOVÁ _BAR_
Jacek Tadeusz KANIEWSKI _BAR_
Grzegorz KRZYSZTOSZEK _BAR_
Wladyslaw SIKORA _BAR_
Slovinsko (1 místo) _BAR_ Ivo NOVAK _BAR_
Slovensko (2 místa) _BAR_ Michal DURANKO _BAR_
Eduard ĎURČEK _BAR_
Rozhodnutí Rady
ze dne 10. května 2005
o uzavření Dodatkového protokolu k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/423/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dodatkový protokol k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, byl podepsán jménem Společenství a jeho členských států dne 16. prosince 2004.
(2) Uvedený dodatkový protokol je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Dodatkový protokol k Dohodě, kterou se zakládá přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Chilskou republikou na straně druhé, s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje jménem Společenství a jeho členských států.
Znění dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí [1].
2. Předseda Rady provede oznámení stanovené v článku 13 dodatkového protokolu.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. června 2005
o finančním příspěvku Společenství na programy kontroly a sledování rybolovu členských států v roce 2005 a dohledu nad ním
(oznámeno pod číslem K(2005) 1630)
(2005/424/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/465/ES ze dne 29. dubna 2004 o finančním příspěvku Společenství na programy kontroly rybolovu členských států [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy předložily Komisi své programy kontroly rybolovu na rok 2005 spolu se žádostmi o finanční příspěvek Společenství na výdaje spojené s prováděním projektů obsažených v daném programu.
(2) Žádosti týkající se akcí uvedených v článku 4 rozhodnutí 2004/465/ES mohou být financovány z rozpočtu Společenství.
(3) Je vhodné určit maximální výši a míru finančního příspěvku Společenství a stanovit podmínky pro jeho poskytnutí.
(4) Mají-li být elektronická zařízení k určování polohy způsobilá k poskytnutí příspěvku, měla by splňovat požadavky stanovené nařízením Komise (ES) č. 2244/2003 ze dne 18. prosince 2003, kterým se stanoví pravidla pro systémy satelitního sledování plavidel [2].
(5) Mají-li být pilotní projekty způsobilé k poskytnutí příspěvku, měly by splňovat požadavky stanovené nařízením Komise (ES) č. 1461/2003 ze dne 18. srpna 2003, kterým se stanoví podmínky pro pilotní projekty elektronického přenosu informací o rybolovných činnostech a dálkového průzkumu [3].
(6) V souladu s článkem 8 rozhodnutí 2004/465/ES musí členské státy přidělit příslušné výdaje do 12 měsíců od konce roku, v němž jim bylo toto rozhodnutí oznámeno.
Jsou též povinny dodržet ustanovení rozhodnutí 2004/465/ES ve vztahu k zahájení projektů a předkládání žádostí o náhradu výdajů.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět rozhodnutí
Tímto rozhodnutím se stanoví finanční příspěvek Společenství na akce uvedené v článku 4 rozhodnutí 2004/465/ES pro rok 2005.
Je v něm stanovena výše finančního příspěvku Společenství pro každý členský stát, míra, v jaké Společenství příspěvek poskytne, a podmínky pro jeho poskytnutí.
Článek 2
Nové technologie a sítě výpočetní techniky
Na výdaje na nákup a instalaci počítačových technologií a technickou podporu pro tyto technologie a na vytvoření sítí výpočetní techniky určených k účinné a bezpečné výměně dat v souvislosti se sledováním a kontrolou rybolovných aktivit a dohledem nad nimi poskytne Společenství finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených přílohou I.
Článek 3
Elektronická zařízení k určování polohy
1. Na výdaje na nákup elektronických zařízení k určování polohy, umožňujících střediskům pro sledování rybolovu dálkové sledování plavidel prostřednictvím systému sledování plavidel (VMS), a na jejich umístění na plavidla poskytne Společenství finanční příspěvek v maximální výši 4500 EUR na plavidlo v rámci maximálních částek stanovených přílohou II.
2. V rozmezí do částky 4500 uvedené v odstavci 1 poskytne Společenství finanční příspěvek na prvních 1500 EUR způsobilých výdajů ve výši 100 % těchto výdajů.
3. Finanční příspěvek na způsobilé výdaje v rozmezí 1500 EUR až 4500 EUR na plavidlo bude poskytnut v maximální výši 50 % těchto výdajů.
4. Mají-li být elektronická zařízení k určování polohy způsobilá k poskytnutí příspěvku, musejí splňovat požadavky stanovené nařízením (ES) č. 2244/2003.
Článek 4
Pilotní projekty týkající se nových technologií
1. Na výdaje vynaložené na pilotní projekty týkající se zavádění nových technologií určených ke kvalitnějšímu sledování rybolovných aktivit poskytne Společenství finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených přílohou III.
2. Mají-li být pilotní projekty způsobilé k poskytnutí příspěvku, musejí splňovat podmínky stanovené nařízením (ES) č. 1461/2003.
Článek 5
Odborná příprava
Na výdaje určené na odbornou přípravu a výměnné programy státních úředníků pověřených sledováním, kontrolou a dohledem v oblasti rybolovu poskytne Společenství finanční příspěvek ve výši 50 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených přílohou IV.
Článek 6
Semináře a sdělovací prostředky
Na výdaje vynaložené na uplatňování iniciativ zahrnujících semináře a sdělovací prostředky zaměřené na zvýšení povědomí o potřebě boje proti neodpovědnému a neoprávněnému rybolovu a uplatňování pravidel společné politiky rybolovu mezi rybáři a jinými dotčenými osobami, jako jsou inspektoři, státní zástupci a soudci, jakož i mezi širokou veřejností, poskytne Společenství finanční příspěvek ve výši 75 % způsobilých výdajů v rámci maximálních částek stanovených přílohou V.
Článek 7
Hlídková plavidla a letadla
Na výdaje na nákup a modernizaci plavidel a letadel používaných příslušnými orgány členských států k provádění kontroly a dohledu nad rybolovnými aktivitami poskytne Společenství, v rámci maximálních částek stanovených přílohou VI, finanční příspěvek nepřesahující:
- 50 % způsobilých výdajů vynaložených členskými státy, které přistoupily k EU ke dni 1. května 2004,
- 25 % způsobilých výdajů vynaložených ostatními členskými státy.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. června 2005
o přidělení jednoho dodatečného dne mimo přístav Dánsku a Spojenému království v souladu s přílohou IVa nařízení Rady (ES) č. 27/2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 1657)
(Pouze anglické a dánské znění je závazné)
(2005/425/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 27/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro rok 2005 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na přílohu IVa odst. 6 písm. e),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze IVa odst. 6 písm. a) nařízení (ES) č. 27/2005 je stanoven počet dnů, po které mohou být určitá rybářská plavidla Společenství mimo přístav v zeměpisných oblastech definovaných v odstavci 2 uvedené přílohy v období od 1. února 2005 do 31. prosince 2005.
(2) Ustanovení odst. 6 písm. e) uvedené přílohy umožňuje Komisi přidělit dodatečný den, ve kterém může být plavidlo mimo přístav, pokud má na palubě lovné zařízení uvedené v odst. 4 písm. a) o velikosti ok větší než 120 mm, na základě žádosti členského státu a za podmínky, že dotčený členský stát zavedl režim automatického pozastavení rybářských licencí v případě protiprávního jednání.
(3) Dánsko a Spojené království předložily žádost a poskytly údaje o režimu automatického pozastavení rybářských licencí v případě protiprávního jednání u plavidel, které mají na palubě vlečné sítě pro lov při dně, nevody nebo podobná vlečná zařízení o velikosti ok větší než 120 mm, kromě vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích lodě.
(4) Vzhledem k předloženým údajům by měl být Dánsku a Spojenému království přidělen jeden dodatečný den v případě rybářský plavidel, která mají na palubě lovná zařízení uvedená v odst. 4 písm. a) přílohy IVa nařízení (ES) č. 27/2005 o velikosti ok větší než 120 mm.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Jeden dodatečný den ve spojení s dny uvedenými v odst. 6 písm. a) přílohy IVa nařízení (ES) č. 27/2005 se přiděluje v každém kalendářním měsíci plavidlům z Dánska a Spojeného království, která mají na palubě vlečné sítě pro lov při dně, nevody nebo podobná vlečná zařízení o velikosti ok větší než 120 mm, kromě vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích lodě.
Článek 2
Plavidlo, kterému je přidělen dodatečný den podle článku 1, nemůže předat tento den jinému plavidlu, ledaže
a) přijímající plavidlo používá neustále lovná zařízení o velikosti ok větší než 120 mm;
b) jsou splněny podmínky v odst. 10 přílohy IVa nařízení (ES) č. 27/2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Dánskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady 2005/426/SZBP
ze dne 6. června 2005,
kterým se provádí společný postoj 2004/694/SZBP o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/694/SZBP [1], a zejména na článek 2 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle společného postoje 2004/694/SZBP přijala Rada opatření ke zmrazení veškerých finančních prostředků a hospodářských zdrojů fyzických osob, které byly obviněny Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii (ICTY).
(2) Dne 18. dubna 2005 přijala Rada rozhodnutí 2005/316/SZBP, kterým změnila seznam uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP.
(3) Jména Vujadina POPOVIĆE a Nebojsy PAVKOVIĆE by měla být vypuštěna ze seznamu v důsledku jejich vzetí do vazby ICTY.
(4) ICTY přijal dne 22. dubna 2005"Příkaz stáhnout s veškerými výhradami obvinění Gorana BOROVNICI", který je pokládán za mrtvého.
Jeho jméno by mělo být rovněž vypuštěno ze seznamu.
(5) Je proto třeba změnit seznam uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP se nahrazuje seznamem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. června 2005,
kterým se zavádí zvláštní kontrolní program týkající se obnovení populací tresky obecné
(oznámeno pod číslem K(2005) 1538)
(Pouze německé, anglické, dánské, francouzské, nizozemské a švédské znění je závazné)
(2005/429/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku [1], a zejména na čl. 34c odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 423/2004 [2] stanoví opatření pro obnovení populací tresky obecné v Kattegatu, v Severním moři, Skagerraku a východní části Lamanšského průlivu, v oblasti západně od Skotska a v Irském moři.
(2) Příloha IVa nařízení Rady (ES) č. 27/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro rok 2005 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [3], stanoví přechodná omezení intenzity rybolovu a dodatečné podmínky pro kontrolu, inspekci a dohled v souvislosti s některými opatřeními pro obnovení populací platnými pro všechny rybolovné oblasti v Kattegatu, v Severním moři, Skagerraku a východní části Lamanšského průlivu, v oblasti západně od Skotska a v Irském moři, v nichž může dojít k lovu tresky obecné.
(3) V zájmu zajištění úspěšného provedení těchto opatření je nutné zavést zvláštní kontrolní program za účasti Belgie, Dánska, Německa, Francie, Irska, Nizozemska, Švédska a Spojeného království, jehož cílem je zabezpečit odpovídající úroveň provádění opatření pro zachování a kontrolu vztahujících se na rybolovné činnosti související s obnovením populací tresky obecné.
(4) Tento zvláštní kontrolní program by měl být vymezen na období dvou let a může být přezkoumán s ohledem na přijetí nových opatření pro zachování nebo na žádost členského státu.
Výsledky dosažené uplatňováním zvláštního kontrolního programu by měly být pravidelně vyhodnocovány ve spolupráci s dotyčným členským státem.
Uvedený program může být případně změněn.
(5) V zájmu harmonizace inspekce příslušných rybolovných oblastí na úrovni Společenství a dohledu nad nimi je vhodné, aby byla vypracována společná pravidla pro inspekční a dohledové činnosti, které mají provádět příslušné orgány dotyčných členských států, a aby členské státy přijaly vnitrostátní kontrolní programy, které budou v souladu s těmito společnými pravidly.
Za tímto účelem by měly být stanoveny standardy pro intenzitu inspekčních a dohledových činností a rovněž priority inspekcí a inspekční postupy.
(6) Měly by být podpořeny výměny inspektorů vnitrostátní kontroly mezi dotyčnými členskými státy, aby se tak zvýšila jednotnost inspekčních a dohledových postupů a aby se přispělo k rozvoji koordinace kontrolních činností mezi příslušnými orgány těchto členských států.
(7) K zajištění vyšetření protiprávních jednání podle článku 25 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [4] by měl být vytvořen rámec, který umožní všem dotyčným orgánům vyžádat si vzájemnou pomoc, jakož i výměnu příslušných údajů v souladu s články 34a a 34b nařízení (EHS) č. 2847/93 a článkem 28 nařízení (ES) č. 2371/2002.
(8) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Tímto rozhodnutím se na období dvou let zavádí zvláštní kontrolní program ("zvláštní kontrolní program") s cílem zajistit harmonizovanou kontrolu dodržování pravidel na podporu obnovení populací tresky obecné v následujících oblastech podle článku 2 nařízení (ES) č. 423/2004:
a) Kattegat,
b) Severní moře,
c) Skagerrak,
d) východní část Lamanšského průlivu,
e) Irské moře,
f) oblast západně od Skotska.
Článek 2
Oblast působnosti
Zvláštní kontrolní program se vztahuje na inspekci následujících činností a dohled nad nimi:
a) rybolovné činnosti plavidel používajících druhy lovných zařízení, které byly v článku 8 nařízení (ES) č. 423/2004 označeny jako druhy lovných zařízení, s nimiž je možné v oblastech podle článku 1 tohoto rozhodnutí lovit tresku obecnou;
b) všechny související činnosti včetně překládky, vykládky, uvádění na trh, přepravy a uskladnění produktů rybolovu a záznamů o vykládkách a prodejích.
Článek 3
Vnitrostátní kontrolní programy
1. Belgie, Dánsko, Německo, Francie, Irsko, Nizozemsko, Švédsko a Spojené království zavedou v souladu se společnými pravidly podle přílohy I vnitrostátní kontrolní programy.
2. Vnitrostátní kontrolní programy musejí obsahovat veškeré údaje uvedené v příloze II.
3. Členské státy uvedené v odstavci 1 předloží Komisi nejpozději do tří měsíců po sdělení tohoto rozhodnutí svůj vnitrostátní kontrolní program a harmonogram jeho provádění v prvních šesti měsících programu.
Harmonogram musí obsahovat podrobné údaje o vyčleněných lidských a materiálních zdrojích a obdobích a zónách, v nichž budou použity.
4. Následně dotyčné členské státy oznamují Komisi aktualizované harmonogramy provádění, a to každých šest měsíců a nejpozději 15 dní před začátkem jeho provádění.
Článek 4
Inspekce Komise
1. Podle článku 27 nařízení (ES) č. 2371/2002 mohou inspektoři Komise provádět inspekce bez pomoci inspektorů dotyčného členského státu.
2. Příslušný orgán dotyčného členského státu poskytne inspektorům Komise pomoc potřebnou pro provádění inspekcí podle odstavce 1.
3. Inspektoři Komise ověří svá zjištění s inspektory dotyčného členského státu.
Za tímto účelem se po každé své inspekci sejdou s pracovníky příslušného orgánu dotyčného členského státu, aby je informovali o svých zjištěních.
Článek 5
Společné inspekční a dohledové činnosti
1. Členské státy podle čl. 3 odst. 1 provádějí společné inspekční a dohledové činnosti.
2. Za tímto účelem dotyčné členské státy:
a) zajistí, aby inspektoři z ostatních členských států byli přizváni k účasti na společných inspekčních činnostech;
b) stanoví společné postupy pro využívání svých plavidel pro dohled.
3. Těchto společných inspekcí se mohou účastnit inspektoři Komise.
Článek 6
Protiprávní jednání
1. Členské státy, jejichž inspektoři ve vodách pod jurisdikcí těchto členských států zjistí při provádění inspekce plavidla plujícího pod vlajkou jiného členského státu jakékoliv protiprávní jednání, informují členský stát vlajky o datu inspekce a podrobnostech protiprávního jednání.
2. Pokud členský stát, jehož inspektoři protiprávní jednání odhalili, nepodnikne žádné další kroky, učiní členský stát vlajky urychleně příslušná opatření k získání a posouzení důkazů o daném protiprávním jednání.
K vyšetření protiprávního jednání vede v případě potřeby další šetření.
Pokud je to možné, provede inspekci dotyčného rybářského plavidla.
3. Členské státy spolupracují v zájmu zajištění toho, aby v případě, že je stíhání porušení předpisů postoupeno podle čl. 31 odst. 4 nařízení (EHS) č. 2847/93, byla v každém případě zaručena bezpečnost a celistvost veškerých důkazů protiprávního jednání, které jejich inspektoři uvedou.
Článek 7
Informace
1. Členské státy podle čl. 3 odst. 1 sdělí Komisi nejpozději jeden měsíc po uplynutí každého období šesti měsíců podle čl. 3 odst. 3 následující informace vztahující se k danému období:
a) počet plavidel, která jsou za podmínek článku 8 nařízení (ES) č. 423/2004 oprávněna k lovu tresky obecné, rozdělený podle kategorií lovných zařízení, a nejlepší možný odhad rozdělení rybolovných práv mezi tato plavidla;
b) provedené inspekční a dohledové činnosti;
c) všechna protiprávní jednání podle přílohy III zjištěná během daného období šesti měsíců, včetně uvedení vlajky lodi, identifikačního kódu, data, času a místa inspekce a povahy protiprávního jednání u každého protiprávního jednání. Členské státy označí povahu protiprávního jednání odkazem na písmeno, pod kterým je uvedeno v příloze III;
d) protiprávní jednání neuvedená v příloze III, která byla zjištěna během daného období šesti měsíců;
e) stávající situaci týkající se vyšetřování zjištěných protiprávních jednání;
f) jakákoliv příslušná opatření v oblasti koordinace a spolupráce mezi členskými státy.
2. Na žádost Komise poskytnou dotčené členské státy podrobnější informace nashromážděné inspektory, a zejména inspektorům náležející kopie inspekčních formulářů s informacemi o skutečnostech uvedených v příloze IV.
Článek 8
Vyhodnocení
Komise svolá nejméně jednou ročně zasedání výboru pro rybolov a akvakulturu s cílem vyhodnotit dodržování a výsledky zvláštního kontrolního programu.
Článek 9
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Francouzské republice, Irsku, Nizozemskému království, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 18. dubna 2005
o uzavření dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/430/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (dále jen "nové členské státy") k Evropské unii, a zejména na čl. 6 odst. 2 aktu o podmínkách přistoupení připojeného k uvedené smlouvě,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé [2] (dále jen "Evropská dohoda") vstoupila v platnost dnem 1. února 1995.
(2) Smlouva o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (dále jen "smlouva o přistoupení") vstoupila v platnost dnem 1. května 2004.
(3) S ohledem na přistoupení deseti nových členských států je třeba uzavřít dodatkový protokol k Evropské dohodě.
(4) V souladu s čl. 28 odst. 2 Evropské dohody proběhly o tomto dodatkovém protokolu konzultace, aby se zohlednily vzájemné zájmy Společenství a Bulharska.
(5) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(6) Dodatkový protokol by proto měl být schválen,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dodatkový protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje.
Znění dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise přijme prováděcí pravidla k dodatkovému protokolu postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 3
1. Pořadová čísla přidělená celním kvótám v příloze tohoto rozhodnutí mohou být Komisí změněna postupem podle čl. 4 odst. 2. Celní kvóty s pořadovým číslem vyšším než 09.5100 bude Komise spravovat v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4].
2. Množství zboží podléhajícího celním kvótám a propuštěného do volného oběhu od 1. července 2004 podle koncesí stanovených v příloze A(b) protokolu schváleného na základě rozhodnutí 2003/286/ES [5] se v plné výši započítají oproti množstvím uvedeným ve čtvrtém sloupci v příloze A(b) dodatkového protokolu připojeného k tomuto rozhodnutí, s výjimkou těch množství, na něž byly vydány dovozní licence před 1. červencem 2004.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro cukr zřízený článkem 42 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [6] nebo případně výbor zřízený příslušnými ustanoveními jiných nařízení o společné organizaci zemědělských trhů.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dodatkový protokol jménem Evropského společenství.
Článek 6
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství a jeho členských států oznámení podle článku 9 dodatkového protokolu.
Předseda Komise provede toto oznámení jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Rady a Komise
ze dne 25. dubna 2005
o uzavření dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/431/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce a čl. 300 odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na Smlouvu o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (dále jen "nové členské státy") k Evropské unii, a zejména na čl. 6 odst. 2 aktu o podmínkách přistoupení připojeného k uvedené smlouvě,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé (dále jen "Evropská dohoda") [2] byla podepsána v Bruselu dne 1. února 1993 a vstoupila v platnost dnem 1. února 1995.
(2) Smlouva o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii (dále jen "smlouva o přistoupení") byla podepsána v Aténách dne 16. dubna 2003 a vstoupila v platnost dnem 1. května 2004.
(3) S ohledem na přistoupení deseti nových členských států je třeba uzavřít dodatkový protokol k Evropské dohodě.
(4) V souladu s čl. 28 odst. 2 Evropské dohody proběhly o tomto dodatkovém protokolu konzultace, aby se zohlednily vzájemné zájmy Společenství a Rumunska.
(5) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3].
(6) Dodatkový protokol by proto měl být schválen,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Dodatkový protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, se schvaluje.
Znění dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise přijme prováděcí pravidla k dodatkovému protokolu postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 3
1. Pořadová čísla přidělená celním kvótám v příloze tohoto rozhodnutí mohou být Komisí změněna postupem podle čl. 4 odst. 2. Celní kvóty s pořadovým číslem vyšším než 09.5100 bude Komise spravovat v souladu s články 308a, 308b a 308c nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [4].
2. Množství zboží podléhajícího celním kvótám a propuštěného do volného oběhu od 1. července 2004 podle koncesí stanovených v příloze A(b) protokolu schváleného na základě rozhodnutí 2003/18/ES [5] se v plné výši započítají oproti množstvím uvedeným ve čtvrtém sloupci v příloze A(b) dodatkového protokolu připojeného k tomuto rozhodnutí, s výjimkou těch množství, na něž byly vydány dovozní licence před 1. červencem 2004.
Článek 4
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro cukr zřízený článkem 42 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [6] nebo případně výbor zřízený příslušnými ustanoveními jiných nařízení o společné organizaci zemědělských trhů.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dodatkový protokol jménem Evropského společenství.
Článek 6
Předseda Rady provede jménem Evropského společenství a jeho členských států oznámení podle článku 9 dodatkového protokolu.
Předseda Komise provede toto oznámení jménem Evropského společenství pro atomovou energii.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. června 2005,
kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 1616)
(Text s významem pro EHP)
(2005/432/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 písm. c) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [2], a zejména na úvodní větu článku 8, první pododstavec bodu 1 článku 8, čl. 8 odst. 1 první pododstavec, čl. 8 odst. 4, čl. 9 odst. 2 písm. b), čl. 9 odst. 4 písm. b) a c) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/41/ES ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masných výrobků z drůbežího masa, masa farmové zvěře, masa volně žijící zvěře a králičího masa [3], stanoví hygienické podmínky pro dovoz některých masných výrobků do Společenství.
(2) Rozhodnutí Komise 97/221/ES ze dne 28. února 1997, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz masných výrobků ze třetích zemí a kterým se zrušuje rozhodnutí 91/449/EHS [4], stanoví veterinární podmínky a požadavky na osvědčení vztahující se na dovoz některých masných výrobků do Společenství.
(3) Rozhodnutí Komise 97/222/ES ze dne 28. února 1997, kterým se stanoví seznam třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz masných výrobků [5], upravuje dovoz některých masných výrobků do Společenství, pokud byly tyto výrobky odpovídajícím způsobem ošetřeny a splňují podmínky veterinárního osvědčení Společenství.
(4) Směrnice Rady 72/462/EHS ze dne 12. prosince 1972 o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [6] stanoví veterinární požadavky na dovoz některých masných výrobků do Společenství.
Směrnice 2004/68/ES [7] směrnici 72/462/EHS od 1. ledna 2006 zrušuje.
(5) Směrnice 2002/99/ES stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě.
Členské státy jsou povinny tuto směrnici provést před 1. lednem 2005.
(6) Směrnice Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky ve Společenství [8] bude v platnosti až do 1. ledna 2006, kdy bude zrušena, a jakákoli definice masných výrobků v aktech přijatých před 1. lednem 2006 musí odkazovat na směrnici 77/99/EHS.
(7) S ohledem na vstup směrnice 2002/99/ES v platnost je nezbytné pozměnit a aktualizovat hygienické a veterinární podmínky a požadavky na osvědčení vztahující se na dovoz masných výrobků z masa domácího skotu, prasat, ovcí, koz, koní, drůbeže, masa zvěře ve farmovém chovu, králičího masa a masa volně žijící zvěře do Společenství.
(8) V zájmu jasnosti a důslednosti právních předpisů Společenství je navíc vhodné stanovit hygienické a veterinární podmínky v jediném vzorovém veterinárním osvědčení pro dovoz masných výrobků do Společenství.
(9) Vzhledem k rozdílům ve veterinární situaci ve třetích zemích je vhodné stanovit pravidla pro ošetření masných výrobků ze třetích zemí nebo částí třetích zemí před dovozem těchto výrobků do Společenství.
(10) V zájmu jasnosti a důslednosti právních předpisů Společenství je vhodné zrušit rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES a nahradit je tímto rozhodnutím.
Toto rozhodnutí by proto mělo obsahovat veterinární a hygienické podmínky a požadavky na osvědčení, společně se seznamem třetích zemí a metodami ošetření požadovanými pro dovoz různých druhů masných výrobků do Společenství.
(11) Hygienické podmínky a veterinární osvědčení by se měly použít, aniž je dotčen požadavek rozhodnutí Komise 2004/432/ES ze dne 29. dubna 2004 o schválení plánů sledování reziduí předložených třetími zeměmi v souladu se směrnicí Rady 96/23/ES [9].
(12) Směrnice Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [10], stanoví pravidla pro veterinární kontroly výrobků živočišného původu vstupujících do Společenství ze třetích zemí pro účely dovozu nebo tranzitu výrobků živočišného původu ve Společenství, včetně určitých požadavků na osvědčení.
(13) V zájmu zdraví zvířat a lidí a v zájmu prevence šíření nákaz zvířat ve Společenství by měl být v tomto rozhodnutí stanoven nový podrobný vzor veterinárního osvědčení.
Navíc by mělo být zajištěno, aby byl tranzit zásilek masných výrobků přes Společenství povolen pouze tehdy, pocházejí-li tyto výrobky ze třetích zemí nebo částí třetích zemí, z nichž není zakázán přísun masných výrobků do Společenství.
(14) Je nezbytné stanovit konkrétní podmínky pro tranzit zásilek masných výrobků přes Společenství do Ruska a z Ruska vzhledem k zeměpisné poloze Kaliningradu a s přihlédnutím ke klimatickým problémům bránícím využívání některých přístavů v určitých obdobích roku.
(15) Rozhodnutí Komise 2001/881/ES ze dne 7. prosince 2001, kterým se stanoví seznam stanovišť hraniční kontroly schválených pro veterinární kontroly zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí a aktualizují prováděcí pravidla pro kontroly, jež mají provádět odborníci Komise [11], stanoví stanoviště hraniční kontroly oprávněná kontrolovat tranzit zásilek masných výrobků do Ruska a z Ruska přes Společenství.
(16) Metody ošetření stanovené pro výrobky z drůbežího masa pocházející z Bulharska a Izraele a pro výrobky z masa černé zvěře pocházející ze Švýcarska by měly být přezkoumány a sladěny se současnými podmínkami pro dovoz čerstvého masa uvedených živočišných druhů z těchto zemí.
(17) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto rozhodnutím se stanoví veterinární a hygienické podmínky pro dovoz zásilek některých masných výrobků do Společenství, včetně seznamů třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž je dovoz takových výrobků povolen, vzoru veterinárního osvědčení a pravidel pro ošetření požadovaná pro tyto výrobky.
2. Toto rozhodnutí se použije, aniž je dotčeno rozhodnutí 2004/432/ES.
Článek 2
Definice masných výrobků
Pro účely tohoto rozhodnutí se použije definice masných výrobků uvedená v čl. 2 písm. a) směrnice 77/99/EHS.
Článek 3
Podmínky týkající se živočišných druhů a zvířat
Členské státy zajistí, aby byly zásilky masných výrobků dovážených do Společenství získány z masa nebo masných výrobků z těchto živočišných druhů nebo zvířat:
a) domácí drůbež těchto živočišných druhů: slepice, krocani, perličky, husy a kachny;
b) domácí zvířata těchto živočišných druhů: skot (včetně Bubalus bubali, Bison bison), prasata, ovce, kozy a lichokopytníci;
c) zvěř ve farmovém chovu a domácí králíci ve smyslu čl. 2 odst. 3) směrnice Rady 91/495/EHS [12];
d) volně žijící zvěř ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 92/45/EHS [13].
Článek 4
Veterinární podmínky týkající se původu a ošetření masných výrobků
Jsou-li splněny podmínky týkající se původu a ošetření masných výrobků stanovené v příloze I, povolí členské státy dovoz masných výrobků pocházejících z těchto třetích zemí nebo částí třetích zemí:
a) ze třetích zemí uvedených na seznamu v části 2 přílohy II nebo z částí třetích zemí stanovených v části 1 uvedené přílohy;
b) ze třetích zemí uvedených na seznamu v částech 2 a 3 přílohy II nebo z částí třetích zemí stanovených v části 1 uvedené přílohy.
Článek 5
Hygienické podmínky týkající se čerstvého masa použitého k výrobě masných výrobků určených k dovozu do Společenství
Členské státy povolí dovoz masných výrobků získaných z čerstvého masa, které splňuje hygienické podmínky pro dovoz takového masa do Společenství.
Článek 6
Veterinární osvědčení
Zásilky masných výrobků musejí splňovat požadavky vzoru veterinárního osvědčení stanoveného v příloze III.
Toto osvědčení doprovází zásilku masných výrobku a musí být řádně vyplněno a podepsáno úředním veterinárním lékařem třetí země odeslání.
Článek 7
Zásilky masných výrobků přecházející přes Společenství v tranzitním režimu nebo skladované ve Společenství
Členské státy zajistí, aby zásilky masných výrobků vstupující do Společenství, které jsou určeny pro třetí zemi, po přímém tranzitu, nebo po skladování podle čl. 12 odst. 4 nebo článku 13 směrnice 97/78/ES, a které nejsou určeny k dovozu do Společenství, splňovaly tyto požadavky:
a) zásilky musejí pocházet z území třetí země nebo z části třetí země uvedené na seznamu v příloze II a musejí být podrobeny minimálnímu ošetření požadovanému pro dovoz masných výrobků z masa dotyčného živočišného druhu stanovenému v uvedené příloze;
b) musejí splňovat konkrétní veterinární podmínky pro daný živočišný druh uvedené ve vzoru veterinárního osvědčení stanoveném v příloze III;
c) musí je doprovázet veterinární osvědčení vypracované podle vzoru stanoveného v příloze IV, podepsané úředním veterinárním lékařem příslušné veterinární služby dané třetí země;
d) musejí být na Společném veterinárním vstupním dokladu osvědčeny úředním veterinárním lékařem stanice hraniční kontroly na vstupu do Společenství jako přijatelné pro tranzit nebo skladování (podle toho, co je vhodné).
Článek 8
Výjimka pro některá místa určení v Rusku
1. Odchylně od článku 7 povolí členské státy silniční nebo železniční tranzit přes Společenství mezi určenými stanicemi hraniční kontroly Společenství uvedenými v příloze rozhodnutí 2001/881/ES pro zásilky masných výrobků pocházejících z Ruska a směřujících do Ruska přímo nebo přes jinou třetí zemi, jsou-li splněny tyto požadavky:
a) úřední veterinární lékař stanice hraniční kontroly na vstupu do Společenství opatřil zásilku pečetí s pořadovým číslem;
b) každá stránka dokladů doprovázejících zásilku a stanovených v článku 7 směrnice 97/78/ES byla úředním veterinárním lékařem stanice hraniční kontroly na vstupu do Společenství opatřena razítkem "POUZE PRO TRANZIT DO RUSKA PŘES ES";
c) jsou splněny procedurální požadavky stanovené v článku 11 směrnice 97/78/ES;
d) úřední veterinární lékař stanice hraniční kontroly na vstupu do Společenství osvědčil zásilku na Společném veterinárním vstupním dokladu jako přijatelnou pro tranzit.
2. Členské státy nepovolí vyložení nebo skladování takových zásilek ve Společenství v souladu s čl. 12 odst. 4 nebo článkem 13 směrnice 97/78/ES.
3. Členské státy zajistí, aby příslušný orgán prováděl pravidelné kontroly, které zajistí, aby počty zásilek a množství výrobků opouštějících Společenství souhlasily s počty a množstvími, které do něj vstupují.
Článek 9
Přechodná ustanovení
Členské státy povolí dovoz zásilek masných výrobků osvědčených v souladu se vzorovými veterinárními osvědčenými stanovenými v rozhodnutích 97/41/ES nebo 97/221/ES do Společenství po dobu šesti měsíců od 17. června 2005.
Článek 10
Zrušení
Zrušují se rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES.
Článek 11
Datum použitelnosti
Toto rozhodnutí se použije ode dne 17. června 2005.
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. června 2005,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o týmy pro odběr embryí ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2005) 1687)
(Text s významem pro EHP)
(2005/433/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya ze třetích zemí pouze tehdy, pokud tato embrya byla odebrána, zpracována a uchována týmem pro odběr embryí uvedeným na seznamu v příloze uvedeného rozhodnutí.
(2) Spojené státy americké požadují, aby byly učiněny změny v seznamu, pokud jde o uvedenou zemi.
(3) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s příslušnými pravidly, které stanoví směrnice 89/556/EHS, a dotčený tým pro odběr embryí byl oficiálně schválen pro vývoz do Společenství veterinárními útvary uvedené země.
(4) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije od 17. června 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. června 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o odchylky ze zákazu opuštění uzavřených pásem zvířaty uvnitř členského státu
(oznámeno pod číslem K(2005) 1689)
(Text s významem pro EHP)
(2005/434/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 9 odst. 1 písm. c) a na třetí odstavec článku 19 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí uvnitř Společenství, včetně vymezení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu, aby zvířata tato pásma opouštěla.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES [2] vymezuje zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
Stanoví také podmínky pro přiznávání odchylek ze zákazu některých přesunů zvířat, jejich spermatu, vajíček a embryí stanovených směrnicí 2000/75/ES ("zákaz opuštění").
(3) Po provedení očkovacího programu ve stádech došlo k omezení oběhu viru na takovou úroveň, že pohyb mladých zvířat z uzavřených pásem do hospodářství mimo toto pásmo, v němž jsou vektory pod kontrolou, by se měl považovat za přijatelné riziko.
(4) Dne 14. března 2005 předložila pracovní skupina Komise pro Zákoník o zdraví suchozemských zvířat Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE) zprávu o různých aspektech předpisů, které by se měly používat pro přesuny zvířat, pokud jde o katarální horečku ovcí.
(5) Pracovní skupina dospěla k závěru, že viremie trvající déle než 60 dní by neměla představovat pro přesuny živých zvířat významné riziko, a že následkem toho by měla být zvířata chráněná před útokem vektorů trvajícím déle než 60 dní považována za bezpečná.
(6) Pracovní skupina dále dospěla k závěru, že vzhledem k tomu, že maximální délka období sérokonverze po infikování je 28 dnů, je zvíře bezpečné, bylo-li chráněno před útokem vektorů po období delší než 28 dnů a při jediné příležitosti po tomto období 28 dnů byly jeho testy sérologicky negativní.
(7) Pracovní skupina dospěla rovněž k závěru, že vzhledem k tomu, že virologický test je vždy pozitivní sedm dnů po infikaci, je tedy zvíře bezpečné, bylo-li chráněno před útokem vektorů déle než sedm dnů a byl-li jeden jeho test po tomto období sedmi dnů virologicky negativní.
(8) Rozhodnutí 2005/393/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Změny rozhodnutí 2005/393/ES
Rozhodnutí 2005/393/ES se mění takto:
1. V článku 3 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Pro vnitrostátní přesuny podle odstavce 1 uděluje příslušný orgán odchylku ze zákazu opuštění, pokud:
a) zvířata pocházejí ze stáda očkovaného podle očkovacího programu přijatého příslušným orgánem a
b) zvířata:
i) byla více než 30 dnů a méně než jeden rok před datem přesunu očkována proti sérotypu (sérotypům), u něhož je zjištěna nebo se nevylučuje přítomnost v epizootologicky relevantní oblasti původu nebo
ii) v okamžiku přesunu jsou mladší než dva měsíce a jsou určena pro hospodářství na výkrm, přičemž toto hospodářství musí být chráněno proti útokům vektorů a musí být příslušným orgánem pro účely výkrmu registrováno."
2. Část A přílohy II se nahrazuje tímto:
"A. Živá zvířata musejí být chráněna před napadením pakomárky druhu Culicoides:
1. alespoň 60 dní před přesunem nebo
2. alespoň 28 dnů před přesunem a během této doby byla podrobena sérologickému testu na protilátky proti skupině viru katarální horečky ovcí (BTV), jako je kompetitivní test ELISA nebo test AGID na katarální horečku ovcí s negativním výsledkem, přičemž tento test se provádí na vzorcích alespoň 28 dnů po začátku ochranného období před útokem vektorů nebo
3. alespoň 7 dnů před přesunem a během této doby podrobena virusizolačnímu testu na BTV nebo testu polymerázové řetězové reakce s negativními výsledky, přičemž test musí být proveden na krevních vzorcích odebraných nejméně sedm dnů po začátku ochranného období před útokem vektorů a
4. při přepravě na místo naložení."
Článek 2
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne 4. července 2005.
Článek 3
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. června 2005
o dočasném uvádění na trh určitého osiva druhů Pisum sativum, Vicia faba a Linum usitatissimum, které nevyhovují požadavkům směrnice Rady 66/401/EHS nebo 2002/57/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 1692)
(Text s významem pro EHP)
(2005/435/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], a zejména na čl. 17 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění olejnin a přadných rostlin na trh [2], a zejména na čl. 21 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství dostupného osiva hrachu setého (Pisum sativa), bobu obecného (Vicia faba) a lnu setého (Linum usitatissimum) ve Finsku, které je vhodné pro domácí klimatické podmínky a které vyhovuje požadavkům směrnice 66/401/EHS nebo 2002/57/ES na klíčivost, není dostatečné, a proto nedovoluje pokrýt potřeby dotyčného členského státu.
(2) Poptávku po osivu těchto druhů není možné uspokojivě pokrýt osivem z jiných členských států nebo třetích zemí, které vyhovuje všem požadavkům směrnice 66/401/EHS nebo 2002/57/ES.
(3) Finsko by proto mělo být oprávněno povolit na období, které končí dnem 31. května 2005, uvádět na trh osivo uvedených druhů, které vyhovuje méně přísným požadavkům.
(4) Bez ohledu na to, zda osivo bylo sklizeno v členském státu nebo ve třetí zemi spadající do působnosti rozhodnutí Rady 2003/17/ES ze dne 16. prosince 2002 o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích [3], by měly být ostatní členské státy, které mohou Finsku dodat osivo uvedeného druhu, oprávněny povolit uvádění takového osiva na trh.
(5) Finsko by mělo plnit úlohu koordinátora, aby zajistilo, že celkové množství osiva povoleného na základě tohoto rozhodnutí nepřesáhne maximální množství stanovené tímto rozhodnutím.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Uvádění osiva hrachu setého (Pisum sativa) a bobu obecného (Vicia faba), jejichž minimální klíčivost nevyhovuje požadavkům směrnice 66/401/EHS, na trh ve Společenství se povoluje na období do 31. května 2005 za podmínek stanovených v příloze tohoto rozhodnutí a za následujících podmínek:
a) klíčivost musí odpovídat nejméně klíčivosti stanovené v příloze tohoto rozhodnutí;
b) na úřední návěsce je uvedena klíčivost ověřená úřední zkouškou provedenou podle čl. 2 odst. 1 části. Ca) písm. d) a čl. 2 odst. 1 části Cb) písm. d) směrnice 66/401/EHS;
c) osivo bylo poprvé uvedeno na trh v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Uvádění osiva lnu setého (Linum usitatissimum), jehož minimální klíčivost nevyhovuje požadavkům směrnice 2002/57/ES, na trh ve Společenství se povoluje na období do 31. května 2005 za podmínek stanovených v příloze tohoto rozhodnutí a za následujících podmínek:
a) klíčivost musí odpovídat nejméně klíčivosti stanovené v příloze tohoto rozhodnutí;
b) na úřední návěsce je uvedena klíčivost ověřená úřední zkouškou provedenou podle čl. 2 odst. 1 části. písm. f) bodu iv) a čl. 2 odst. 1 písm. g) bodu iv) směrnice 2002/57/ES;
c) osivo bylo poprvé uvedeno na trh v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Dodavatel, který chce uvést na trh osivo uvedené v článcích 1 a 2, musí požádat o oprávnění členský stát, v němž je usazen nebo do kterého dováží.
Dotyčný členský stát neudělí dodavateli povolení uvádět osivo na trh jen tehdy, když:
a) má dostatečné důkazy k pochybnostem o schopnosti dodavatele uvést na trh množství osiva, pro které žádal o povolení; nebo
b) celkové množství, které by bylo povoleno uvést na trh na základě dotyčné odchylky, by překročilo maximální množství stanovené v příloze.
Článek 4
Při uplatňování tohoto rozhodnutí si členské státy poskytnou vzájemnou správní pomoc.
Pokud jde o články 1 a 2, jedná Finsko jako koordinující členský stát, aby bylo zajištěno, že celkové povolené množství nepřekročí maximální množství uvedené v příloze.
Členský stát, který obdrží žádost ve smyslu článku 3, neprodleně oznámí koordinujícímu členskému státu množství uvedené v žádosti.
Koordinující členský stát neprodleně informuje členský stát, jemuž byla žádost podána, zda by udělení povolení mohlo mít za následek překročení maximálního množství.
Článek 5
Členské státy oznámí neprodleně Komisi a ostatním členským státům množství povolená k uvedení na trh podle tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. června 2005
o spolupráci Společenství s Organizací spojených národů pro výživu a zemědělství, zejména pokud jde o aktivity prováděné Evropskou komisí pro tlumení slintavky a kulhavky
(2005/436/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 12 a 13 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souvislosti se závažnými vzplanutími slintavky a kulhavky koncem padesátých let ve Společenství a v sousedních zemích byla pod záštitou Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO) založena Evropská komise pro tlumení slintavky a kulhavky (EUFMD).
(2) V důsledku zvýšené hrozby zavlečení exotických kmenů viru slintavky a kulhavky do Evropy v šedesátých letech byly členské státy vyzvány k založení svěřenského fondu určeného k financování nouzových opatření na Balkáně, který byl hlavní vstupní branou nákazy do kontinentální Evropy.
Později se tento fond rozdělil na svěřenský fond 911100/MTF/003/EHS, podporovaný členskými zeměmi, které byly zároveň členskými státy Společenství, a na svěřenský fond 909700/MTF/004/MUL, podporovaný členskými zeměmi EUFMD, které v té době nebyly nebo které nejsou doposud členskými státy Společenství.
(3) V souladu s článkem 4 směrnice Rady 90/423/EHS ze dne 26. června 1990, kterou se mění směrnice 85/511/EHS, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, směrnice 64/432/EHS o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství a směrnice 72/462/EHS o veterinárních a hygienických otázkách dovozu skotu, prasat, ovcí a koz, čerstvého masa nebo masných výrobků ze třetích zemí [2], v roce 1991 se přestalo s preventivním očkováním proti slintavce a kulhavce na celém území Společenství.
(4) Současně rozhodnutí 90/424/EHS výslovně stanovilo možnost podpořit opatření pro tlumení slintavky a kulhavky ve třetích zemích, zejména s ohledem na ochranu ohrožených oblastí uvnitř Společenství.
(5) Přijetím směrnice Rady 2003/85/ES ze dne 29. září 2003, kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS a mění směrnice 92/46/EHS [3], členské státy potvrdily zákaz preventivního očkování a rozšířily možnost použití nouzového očkování proti slintavce a kulhavce.
(6) Několik ohnisek slintavky a kulhavky, ohlášených od roku 1992 zejména v částech Společenství sousedících se zooticky infikovanými zeměmi, a velká zoocie v některých členských státech v roce 2001 poukázaly na potřebu vysoké úrovně pohotovosti a připravenosti na slintavku a kulhavku, a to včetně mezinárodní spolupráce.
(7) Kromě toho byla během posledních let hlášena ohniska v zemích sousedících s členskými státy a v některých případech těžké nákazy zvířat, které představují ohrožení nákazového statusu vnímavých hospodářských zvířat Společenství.
(8) Vzhledem k tomu, že se objevují nové exotické typy viru, a vzhledem k oblastnímu zhoršení opatření pro tlumení podpořilo Společenství v úzké spolupráci s EUFMD a za využití svěřenského fondu 911100/MTF/003/EHS kampaně nouzového očkování v Turecku v roce a na Zakavkazsku.
(9) V souladu s rozhodnutím Komise 2001/300/ES ze dne 30. března 2001 o spolupráci Společenství s Organizací pro výživu a zemědělství (FAO) zejména u opatření Evropské komise pro tlumení slintavky a kulhavky [4] uzavřela Komise "Prováděcí dohodu MTF/INT/003/EHS911100 (TFEU 970089129) o financování stálé činnosti Evropské komise pro tlumení slintavky a kulhavky založené pod záštitou Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO)", která byla úspěšně prováděna do 31. prosince 2004.
(10) Evropské společenství a Organizace spojených národů podepsaly dne 29. listopadu 2003 novou finanční a administrativní rámcovou dohodu, která zajistila příznivé prostředí pro dohodu mezi Komisí evropských společenství a Organizací spojených národů pro výživu a zemědělství, podepsanou dne 17. července 2003.
(11) Jako vhodné se jeví obnovit prováděcí dohodu mezi těmito dvěma mezinárodními organizacemi a s ohledem na rozšíření Společenství stanovit příspěvek Společenství do svěřenského fondu 911100MTF/INT/003/EHS v maximální výši 4,5 milionů EUR na dobu čtyř let.
Rozpočet svěřenského fondu na rok 2005 by měl tvořit zůstatek jeho finančních prostředků ke dni 25. ledna 2005 a příspěvek Společenství v takové výši, aby celková částka v USD odpovídala částce 2 milionů EUR.
Pozdější výdaje se vyrovnávají ročními platbami.
(12) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Zůstatek svěřenského fondu 911100/MTF/INT/003/EHS (TFEU 970089129) je podle závěrečné zprávy ze 71. zasedání výkonného výboru Evropské komise pro tlumení slintavky a kulhavky (EUFMD) dne 25. ledna 2005 v Římě 55284 USD.
2. Ode dne 1. ledna 2005 se finanční závazek Společenství vůči fondu podle odstavce 1 stanoví na maximální částku 4500000 EUR na dobu čtyř let.
3. První platba částky uvedené v odstavci 2 pro rok 2005 se skládá:
a) ze zůstatku uvedeného v odstavci 1 a
b) z příspěvku Společenství v takové výši, aby celková dodaná částka v USD odpovídala částce 2000000 EUR.
4. Výdaje svěřenského fondu v letech 2005, 2006, 2007 a 2008 se vyrovnají ročními příspěvky Společenství splatnými v letech 2006, 2007, 2008 a 2009.
Tyto platby jsou nicméně podmíněny existencí disponibilních finančních prostředků v rozpočtu Společenství.
5. Roční příspěvky Společenství uvedené v odstavci 4 vycházejí z finanční zprávy vypracované EUFMD pro výroční zasedání výkonného výboru nebo pololetní valné shromáždění EUFMD, podložené podrobnou dokumentací v souladu s předpisy Organizace pro výživu a zemědělství.
Článek 2
1. Mezi Komisí Evropských společenství a Organizací spojených národů pro výživu a zemědělství se na dobu čtyř let počínaje 1. lednem 2005 uzavře prováděcí dohoda o využívání a spravování svěřenského fondu 911100/MTF/INT/003/EHS (TFEU 970089129).
2. Svěřenský fond uvedený v článku 1 se spravuje po dohodě mezi Komisí a EUFMD v souladu s prováděcí dohodou uvedenou v odstavci 1 tohoto článku.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. června 2005,
kterým se zrušuje rozhodnutí Komise 2005/63/ES, kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností
(oznámeno pod číslem K(2005) 1705)
(Text s významem pro EHP)
(2005/437/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s technickým a vědeckým pokrokem byla rozhodnutím 2005/63/ES změněna příloha II směrnice 2000/53/ES.
Ne všechny požadované dokumenty však byly před přijetím uvedeného rozhodnutí správně předány Evropskému parlamentu podle článku 8 rozhodnutí Rady 1999/468/ES [2].
(2) Rozhodnutí 2005/63/ES proto musí být zrušeno.
(3) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/63/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. června 2005,
kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností
(oznámeno pod číslem K(2005) 1707)
(Text s významem pro EHP)
(2005/438/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/53/ES zakazuje použití olova, rtuti, kadmia a šestimocného chromu pro materiály a součásti vozidel uvedené na trh po 1. červenci 2003, kromě případů uvedených v příloze II uvedené směrnice a za podmínek v ní upřesněných.
(2) Vzhledem k tomu, že opětné použití, renovace a prodloužení životnosti jsou prospěšné, je třeba, aby pro opravy vozidel, která byla uvedena na trh k 1. červenci 2003, byly k dispozici náhradní díly.
Použití olova, rtuti, kadmia a šestimocného chromu v náhradních dílech uvedených na trh po 1. červenci 2003 za účelem oprav těchto vozidel je proto třeba tolerovat.
(3) Směrnice 2000/53/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 směrnice Rady 75/442/EHS [2],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze II směrnice 2000/53/ES se pátá odrážka poznámek nahrazuje tímto:
"— náhradní díly uvedené na trh po 1. červenci 2003, které se používají pro vozidla uvedená na trh před 1. červencem 2003, se vyjímají z ustanovení čl. 4 odst. 2 písm. a) [3].
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. června 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/131/ES, pokud jde o finanční podporu jedné referenční laboratoři Společenství v oblasti veterinární ochrany veřejného zdraví (biologická rizika) ve Spojeném království na rok 2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 1711)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2005/439/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1] a zejména na čl. 28 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě rozhodnutí Komise 2005/131/ES o finanční podpoře Společenství na provoz některých referenčních laboratoří Společenství v oblasti veterinární ochrany veřejného zdraví (biologická rizika) na rok 2005 [2] je těmto laboratořím poskytována finanční podpora pro vykonávání určitých úkolů a povinností.
(2) Dne 28. ledna 2005 potvrdila skupina odborníků EU, jíž předsedala referenční laboratoř Společenství pro přenosné spongiformní encefalopatie (TSE), zjištění bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) u kozy poražené ve Francii.
Jedná se o první případ BSE u drobného přežvýkavce za přirozených podmínek.
(3) Vědecká komise pro biologická nebezpečí zřízená při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) v prohlášení ze dne 28. ledna 2005 zdůraznila, že význam tohoto jediného případu nákazy BSE u kozy ve Francii je ještě nezbytné posoudit.
Zástupci úřadu EÚBP naznačili, že v tomto ohledu budou výsledky zvýšeného sledování TSE u koz klíčové.
V reakci na to byl v nařízení Komise (ES) č. 214/2005 [3] představen nový program pro sledování TSE u koz počínaje dnem 11. února 2005.
V rámci tohoto nového programu dojde k podstatnému zvýšení počtu testování zdravých poražených koz a koz uhynulých v hospodářství.
36/2005 ze dne 12. ledna 2005, kterým se mění přílohy III a X nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o epizootologický dozor nad přenosnými spongiformními encefalopatiemi u skotu, koz a ovcí [4], představil strategii vyšetřování možné přítomnosti bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) u malých přežvýkavců.
Tato strategie zahrnuje především uplatňování metody depistáže u všech potvrzených případů TSE u malých přežvýkavců na úrovni národních referenčních laboratoří.
Další součástí této strategie je kruhový test spočívající v aplikaci minimálně tří různých metod ve vybraných laboratořích pod hlavičkou referenční laboratoře Společenství pro přenosné spongiformní encefalopatie (TSE) u všech případů, u kterých nebylo v rámci první depistáže možné BSE vyloučit.
Doporučuje se také metoda typizace kmenů na myších u případů, u kterých je požadováno potvrzení výsledků metod molekulární typizace.
Příspěvek Společenství pokryje všechny náklady na kruhový test a na metodu typizace kmenů na myších.
(5) Na žádost Komise byla tato koordinační úloha referenční laboratoře Společenství při provádění kruhového testu a metody typizace kmenů na myších, které bude probíhat v různých laboratořích, zahrnuta do pracovních programů na rok 2005.
(6) Finanční podpora Společenství určená na roční pracovní plán referenční laboratoře Společenství by proto měla být navýšena, aby pokryla dodatečné náklady na kruhový test a na metodu typizace kmenů na myších.
(7) Rozhodnutí 2005/131/ES je třeba odpovídajícím způsobem změnit.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 5 rozhodnutí 2005/131/ES se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Společenství poskytne Spojenému království finanční podporu na úkoly a povinnosti podle kapitoly B přílohy X nařízení (ES) č. 999/2001, které má provést laboratoř Veterinary Laboratories Agency, Addlestone, Spojené království, při sledování přenosných spongiformních encefalopatií.
Finanční podpora na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005 nepřekročí částku 810500 EUR."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. února 2005
o výzvě Řecku podle čl. 104 odst. 9 Smlouvy o ES, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku
(2005/441/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 9 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 104 odst. 1 Smlouvy se mají členské státy vyvarovat nadměrných schodků veřejných financí.
(2) Pakt o stabilitě a růstu je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posilujícího podmínky pro cenovou stabilitu a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
Pakt o stabilitě a růstu zahrnuje nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [1].
(3) Usnesení ze zasedání Evropské rady v Amsterodamu o Paktu o stabilitě a růstu ze dne 17. června 1997 [2] slavnostně vyzývá všechny strany, totiž členské státy, Radu a Komisi, aby řádně a včas prováděly Smlouvu a Pakt o stabilitě a růstu.
(4) Rozhodnutím Rady 2004/917/ES [3] ze dne 5. července 2004 bylo v souladu s čl. 104 odst. 6 Smlouvy rozhodnuto, že v Řecku existuje nadměrný schodek.
(5) Podle čl. 104 odst. 7 Smlouvy a čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1467/97 vydala Rada Řecku dne 5. července 2004 doporučení, v němž stanovila Řecku lhůtu do dne 5. listopadu 2004 k přijetí opatření k odstranění nadměrného schodku nejpozději v roce 2005.
(6) Po přijetí rozhodnutí 2004/917/ES byla v září roku 2004 provedena významná revize údajů řecké vlády oznámených dne 4. května 2004.
Údaj o schodku za rok 2003 vzrostl na 4,6 % HDP (z hodnoty 3,2 % oznámené dne 4. května), zatímco podle předpovědí Komise z podzimu roku 2004 měl schodek veřejných financí v roce 2004 pravděpodobně dosáhnout 5,5 % HDP oproti 3,2 % předpokládaným na jaře.
Opatření schválená řeckým parlamentem v rozpočtu na rok 2005 navíc nemusí zajistit snížení schodku veřejných financí pod úroveň 3 % HDP v roce 2005.
Podle předpovědí Komise z podzimu roku 2004, které předvídaly míru růstu ve výši 3,3 % v roce 2005, se předpokládá, že opatření zahrnutá v řeckém rozpočtu na rok 2005 povedou k nominálnímu schodku ve výši 3,6 % HDP, což je nad prahovou hodnotu 3 %.
(7) Rozhodnutím Rady 2005/334/ES [4] bylo v souladu s čl. 104 odst. 8 Smlouvy stanoveno, že Řecko nepřijalo účinná opatření v reakci na doporučení Rady podle čl. 104 odst. 7 ze dne 5. července 2004.
(8) Podle čl. 104 odst. 9 může Rada, jestliže členský stát ani poté nenásleduje doporučení Rady, rozhodnout o výzvě členskému státu, aby v určité lhůtě učinil opatření ke snížení schodku. Na základě současné předpovědi Komise se Rada domnívá, že lhůta stanovená v doporučení Rady podle čl. 104 odst. 7 ze dne 5. července 2004 nebude dodržena. Článek 5 nařízení (ES) č. 1467/97 uvádí, že případné rozhodnutí Rady o takové výzvě se přijme do jednoho měsíce od rozhodnutí Rady, kterým se stanoví, že daný členský stát nepřijal účinná opatření v souladu s čl. 104 odst. 8.
(9) Při stanovení doporučení, která mají být ve výzvě zahrnuta, by měly být brány v úvahu následující faktory. Zaprvé bude odhadovaný výsledný schodek za rok 2004 podstatně vyšší, než se předpokládalo při přijetí doporučení podle čl.
7, a překročení bude vyšší, než vyrovnávají omezující opatření zavedená pro rok 2004. Proto by se veškeré rozpočtové úsilí, které má být vynaloženo na nápravu nadměrného schodku nejpozději do roku 2005, jak je požadováno v doporučení Rady podle čl.
7 ze dne 5. července 2004, mělo uskutečnit v běžném roce. Zadruhé by rozpočtová opatření přijatá řeckým parlamentem pro rok 2005, pokud by byla v plném rozsahu provedena, měla podle předpovědí Komise z podzimu roku 2004 vést ke snížení schodku o 1,9 procentního bodu HDP.
To sice představuje významné zlepšení rozpočtového stavu, nestačilo by to však ke snížení nominálního schodku pod prahovou hodnotu 3 %.
A konečně by tato dodatečná úprava mohla být i vyšší, pokud by se řada nejistot týkajících se makroekonomického scénáře pro rok 2005 a fiskálního výsledku za rok 2004 stala skutečností.
S přihlédnutím k těmto skutečnostem by celková úprava nezbytná pro odstranění nadměrného schodku v roce 2005 mohla být vyšší než 2,6 procentních bodů HDP, což by vyžadovalo dodatečná opatření trvalé povahy vedoucí k nápravě schodku nejméně o 0,7 procentního bodu HDP.
Takové úsilí soustředěné do jediného roku se může ukázat jako ekonomicky velmi nákladné.
(10) Vzhledem k těmto faktorům se zdá, že lhůta stanovená v červenci roku 2004 pro odstranění nadměrného schodku v Řecku by měla být prodloužena o jeden rok.
(11) Na základě míry růstu ve výši 3,3 % uvedené v předpovědích Komise z podzimu 2004 na roky 2005 a 2006 a vzhledem k nejistým makroekonomickým a rozpočtovým výhledům by důsledné plnění rozpočtu na rok 2005 společně s opatřeními trvalé povahy vedoucími k nápravě schodku nejméně o 0,6 procentního bodu HDP v roce 2006 mělo v roce 2005 vést ke schodku ve výši 3,6 % HDP a k dosažení hodnoty pod úrovní 3 % HDP v roce 2006.
(12) Podle předpovědí Komise z podzimu roku 2004 by se míra zadlužení měla v letech 2004 a 2005 ustálit přibližně na úrovni 112 % HDP a v roce 2006 jen mírně poklesnout na zhruba 110 %.
To značně převyšuje referenční hodnotu 60 % HDP stanovenou Smlouvou.
Kromě toho je podíl jiných faktorů na změnách úrovně zadlužení, než jsou čisté úvěry, rovněž vysoký.
Je nutné, aby řecké orgány i nadále věnovaly těmto faktorům náležitou pozornost s cílem snižovat míru zadlužení uspokojivým tempem, v souladu s předpoklady salda veřejných financí a růstu nominálního HDP.
(13) Vzhledem k významným statistickým revizím a s cílem umožnit náležité sledování stavu veřejných financí v Řecku je třeba dále usilovat o zlepšení sběru a zpracování údajů o veřejných financích, které vyžaduje stávající právní rámec, a to zvláště posílením mechanismů zajištujících rychlé a správné poskytování těchto údajů.
(14) Řecko by mělo Komisi do 21. března 2005 předložit zprávu o opatřeních, která mají být pro splnění tohoto rozhodnutí provedena.
Zpráva by měla obsahovat zejména popis opatření, která mají být provedena v roce 2005 ke snížení rozpočtového schodku, zhodnocení dopadů výsledného schodku za rok 2004, který má být uveden v oznámení o postupu při nadměrném schodku v březnu roku 2005, a popis nejistot spojených s makroekonomickým scénářem.
Řecko by mělo do této zprávy zahrnout také co nejpřesnější popis opatření, která mají být pro snížení schodku provedena v roce 2006.
Komise a Rada by tuto zprávu měly přezkoumat a posoudit soulad s tímto rozhodnutím.
(15) Podle čl. 104 odst. 9 druhého pododstavce Smlouvy může Rada Řecko požádat, aby podle zvláštního harmonogramu předkládalo zprávy za účelem posouzení jeho úsilí o nápravu v souladu s tímto rozhodnutím. Řecko by mělo předkládat zprávy ihned po obvyklých termínech pro oznamování schodků veřejných financí a veřejného dluhu stanovených článkem 4 nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [5], aby Komise mohla posoudit soulad s tímto rozhodnutím.
(16) Podle názoru Rady by opatření k nápravě měla zajistit trvalé zlepšení salda veřejných financí.
Aby byla zajištěna udržitelná rozpočtová konsolidace směrem ke střednědobému téměř vyrovnanému nebo přebytkovému stavu veřejných financí stanovenému v Paktu o stabilitě a růstu, je nezbytné, aby po odstranění nadměrného schodku došlo ke snížení cyklicky očištěného schodku alespoň o 0,5 procentního bodu HDP ročně,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Řecko odstraní stávající nadměrný schodek co nejrychleji, nejpozději však do roku 2006, a to:
i) důsledným plněním rozpočtu na rok 2005 schváleného svým parlamentem;
ii) prováděním opatření trvalé povahy v roce 2006, které vedou k nápravě schodku nejméně o 0,6 procentního bodu HDP.
2. Řecko bude dále usilovat o určování a regulaci jiných faktorů přispívajících ke změně míry zadlužení, než jsou čisté úvěry, aby zajistilo dostatečné snížení míry hrubého veřejného dluhu a její přibližování k referenční hodnotě uspokojivým tempem v souladu s odstraněním nadměrného schodku.
3. Řecko bude nadále usilovat o zlepšení sběru a zpracování údajů o veřejných financích, zejména posílením mechanismů, které zajišťují rychlé a správné poskytování údajů o veřejných financích požadovaných stávajícím právním rámcem.
Článek 2
1. Řecko předloží nejpozději do 21. března 2005 zprávu o opatřeních pro dodržení doporučení tohoto rozhodnutí.
Komise a Rada uvedenou zprávu analyzují a posoudí, zda Řecko toto rozhodnutí dodržuje.
2. Řecko předloží do 31. října 2005, 30. dubna 2006 a 31. října 2006 zprávy, ve kterých přezkoumá pokrok dosažený při dodržování doporučení tohoto rozhodnutí.
Komise a Rada budou tyto zprávy analyzovat a posoudí, zda Řecko toto rozhodnutí dodržuje.
Článek 3
Rada naléhavě vyzývá Řecko, aby učinilo nezbytná opatření pro zajištění toho, aby po odstranění nadměrného schodku byla dosažena rozpočtová konsolidace směrem ke střednědobému téměř vyrovnanému nebo přebytkovému stavu veřejných financí snižováním cyklicky očištěného schodku nejméně o 0,5 procentního bodu HDP ročně.
Článek 4
Řecko učiní účinná opatření k dosažení souladu s tímto rozhodnutím do dne 21. března 2005.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. května 2005
o úpravě příspěvků stanovených rozhodnutím 2003/479/ES o pravidlech pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady
(2005/442/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí 2003/479/ES [1], a zejména na článek 15 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 15 odst. 7 rozhodnutí 2003/479/ES se denní a měsíční příspěvky každoročně upravují bez zpětného účinku v závislosti na úpravě platového základu úředníků Společenství v Bruselu a Lucemburku.
(2) Poslední úprava těchto příspěvků byla stanovena rozhodnutím 2004/240/ES a nabyla účinku 1. dubna 2004.
(3) Nařízením (ES, Euratom) č. 31/2005 ze dne 20. prosince 2004, kterým se s účinkem od 1. července 2004 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropských společenství a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody [2], stanovila Rada úpravu odměn a důchodů úředníků Společenství ve výši 0,7 %,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. V čl. 15 odst. 1 rozhodnutí 2003/479/ES se částky 27,96 EUR a 111,83 EUR nahrazují částkami 28,16 EUR a 112,61 EUR.
2. V čl. 15 odst. 2 se tabulka nahrazuje tímto:
"Vzdálenost mezi místem náboru a místem přidělení (km) _BAR_ Částka v eurech _BAR_
0–150 _BAR_ 0 _BAR_
> 150 _BAR_ 72,39 _BAR_
> 300 _BAR_ 128,69 _BAR_
> 500 _BAR_ 209,13 _BAR_
> 800 _BAR_ 337,83 _BAR_
> 1300 _BAR_ 530,87 _BAR_
> 2000 _BAR_ 635,45" _BAR_
3. V čl. 15 odst. 4 se částka 27,96 EUR nahrazuje částkou 28,16 EUR.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem měsíce následujícího po přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. června 2005
o vyplácení některých výdajů vyplývajících z právních předpisů v oblasti společné zemědělské politiky Spojeným královstvím v eurech
(oznámeno pod číslem K(2005) 1730)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2005/443/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [1],
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 2808/98 ze dne 22. prosince 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla k agromonetární úpravě pro euro v zemědělství [2], a zejména na čl. 12 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 8 nařízení (ES) č. 2799/98 musí nezúčastněné členské státy, které se rozhodnou vyplácet výdaje vyplývající z právních předpisů v oblasti společné zemědělské politiky v eurech, přijmout taková opatření, že použití eura neposkytne žádnou soustavnou výhodu ve srovnání s použitím národní měny.
(2) Rozhodnutím Komise 2001/121/ES ze dne 30. ledna 2001 o vyplácení některých výdajů vyplývajících z právních předpisů v oblasti společné zemědělské politiky Spojeným královstvím v eurech a o zrušení rozhodnutí 2000/328/ES [3] byla tato opatření sdělená Spojeným královstvím schválena.
(3) Dne 14. dubna 2005 informovalo Spojené království Komisi o svém záměru změnit opatření schválená rozhodnutím 2001/121/ES a sdělilo nová opatření, která se rozhodlo přijmout, aby zabránilo vzniku soustavné výhody vyplývající z dávání přednosti euru před librou šterlinků.
Komise toto sdělení obdržela dne 14. dubna 2005.
(4) Opatření plánovaná Spojeným královstvím lze shrnout takto:
- hospodářským subjektům mohou být placeny částky stanovené právními předpisy Společenství v eurech,
- hospodářské subjekty nesou plné kurzové riziko vzniklé následným převodem na libry šterlinků,
- hospodářské subjekty musí přijmout na dobu nejméně jednoho roku stálý závazek,
- týkající se jednotné platby a dalších přímých plateb podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 [4], hospodářské subjekty se rozhodnou pro platbu v eurech, když předloží jedinou žádost podle čl. 11 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k podmíněnosti, odlišení a integrovanému administrativnímu a kontrolnímu systému uvedených v nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce [5],
- v souvislosti s opatřeními na podporu trhu musí hospodářské subjekty ohlásit přijímání plateb v eurech tři měsíce před rozhodnou skutečností; úmysl odstoupit od dohody musí také oznámit tři měsíce před rozhodnou skutečností; nové platby v eurech jsou pak možné až po roční čekací lhůtě.
(5) Tato opatření jsou v souladu s cílem uvedeným v nařízení (ES) č. 2799/98, a to zabránit vzniku soustavné výhody vyplývající dávání přednosti euru před národní měnou.
Tato opatření by proto měla být schválena.
(6) Rozhodnutí 2001/121/ES by proto mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření uvedená v příloze, která byla Spojeným královstvím sdělena dne 14. dubna 2005 a která se týkají vyplácení výdajů vyplývajících z právních předpisů v oblasti společné zemědělské politiky v eurech, se schvalují.
Článek 2
Zrušuje se rozhodnutí 2001/121/ES.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady 2005/444/SZBP
ze dne 13. června 2005,
kterým se provádí společný postoj 2004/161/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Zimbabwe
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/161/SZBP [1], a zejména na článek 6 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společným postojem 2004/161/SZBP přijala Rada opatření mimo jiné pro zabránění vstupu na území členských států a průjezdu přes ně osobám, které se podílejí na činnostech, jež závažně narušují demokracii, respektování lidských práv a právní stát
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. června 2005,
kterým se povoluje Belgii provádět pouze dvě statistická zjišťování chovu prasat ročně
(oznámeno pod číslem K(2005) 1747)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/445/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/23/EHS ze dne 1. června 1993 ohledně statistických zjišťování o produkci prasat [1], a zejména na čl. 1 odst. 2, 3 a 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 93/23/EHS Komise může povolit členským státům snížit počet statistických zjišťování chovu prasat na dvě ročně a/nebo použít namísto statistických zjišťování populace prasat administrativní zdroje, pokud splňují povinnosti vyplývající z uvedené směrnice.
(2) Rozhodnutím Komise 2002/442/ES [2] již Belgie získala jedno povolení na období tří let.
(3) Dopisem ze dne 7. prosince 2004 podala Belgie žádost o prodloužení povolení vyplývajícího z rozhodnutí 2002/442/ES; rovněž předložila zprávu vyžadovanou zmíněným rozhodnutím.
(4) Belgie předložila metodickou dokumentaci, která podle směrnice 93/23/EHS zaručí zachování kvality předběžných odhadů produkce.
(5) Je třeba povolit Belgii provádět pouze dvě statistická zjišťování chovu prasat ročně v rozmezí šesti měsíců, a sice v měsících květnu/červnu a listopadu/prosinci a používat administrativní informační zdroj "Sanitel".
(6) Toto rozhodnutí je v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro zemědělskou statistiku zřízeného rozhodnutím Rady č. 72/279/EHS [3],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Belgii se povoluje provádět ročně pouze dvě statistická zjišťování v rozmezí šesti měsíců, a sice v měsících květnu/červnu a listopadu/prosinci.
Článek 2
Belgii se povoluje používat administrativní informační zdroj Sanitel pro výpočet předběžného odhadu hrubé domácí produkce.
Belgie přesto zaručí zachování kvality předběžných odhadů hrubé domácí produkce (HDP), tím že porovná odhady hrubé domácí produkce a skutečnou hrubou domácí produkci a případně upraví způsob výpočtu odhadů.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
Rozhodnutí Rady 2005/447/SZBP
ze dne 14. března 2005
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Argentinskou republikou o účasti Argentinské republiky na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize v Bosně a Hercegovině (operace Althea)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. července 2004 přijala Rada společnou akci 2004/570/SZBP o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1].
(2) Podle čl. 11 odst. 3 uvedené společné akce jsou podrobnosti týkající se účasti třetích států předmětem dohody podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) Na základě zmocnění Rady ze dne 13. září 2004 sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Argentinskou republikou o účasti Argentinské republiky na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. března 2005,
kterým se povoluje uvádět na trh s potravinami a složkami potravin geneticky modifikovanou kukuřici druhu NK 603 jako novou potravinu či novou složku potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2005) 580)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(2005/448/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [1] (dále jen "nařízení"), a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. dubna 2001 předložila společnost Monsanto příslušným nizozemským orgánům v souladu s článkem 4 nařízení žádost o uvedení na trh s potravinami a složkami potravin geneticky modifikované kukuřice druhu NK 603 jako nové potraviny či nové složky potravin.
(2) V úvodní hodnotící zprávě ze dne 5. listopadu 2002 došel příslušný nizozemský orgán pro hodnocení potravin k závěru, že potraviny a složky potravin pocházející z geneticky modifikované kukuřice druhu NK 603 jsou stejně bezpečné jako potraviny a složky potravin pocházející z běžné kukuřice a lze je používat stejným způsobem.
(3) Dne 6. ledna 2003 rozeslala Komise úvodní hodnotící zprávu všem členským státům. Během 60 denní lhůty stanovené v čl.
6 odst. 4 nařízení a v souladu s jeho ustanoveními byly předloženy odůvodněné připomínky k uvedení produktu na trh.
(4) Dne 27. srpna 2003 požádala Komise v souladu s článkem 11 nařízení o stanovisko Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP).
Dne 25. listopadu 2003 vydal EÚBP stanovisko, že kukuřice NK 603 je stejně bezpečná jako běžná kukuřice, a proto je nepravděpodobné, že by její uvedení na trh s potravinami či krmivem anebo zpracovatelský trh mělo nepříznivý dopad na lidské zdraví či zdraví zvířat a v tom smyslu i na životní prostředí [2].
EÚBP vzal v úvahu při vydání stanoviska všechny konkrétní otázky a připomínky vznesené členskými státy.
(5) Čl. 46 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [3] stanoví, že žádosti předložené podle článku 4 nařízení (ES) č. 258/97 před datem účinnosti tohoto nařízení budou zpracovány podle ustanovení nařízení (ES) č. 258/97, bez ohledu na článek 38 nařízení (ES) č. 1829/2003, v případě, že dodatečná hodnotící zpráva požadovaná podle čl. 6 odst. 3 nařízení (ES) č. 258/97 byla předána Komisi před datem účinnosti nařízení (ES) č. 1829/2003.
(6) Společné výzkumné středisko (SVS) Evropské komise ve spolupráci s Evropskou sítí laboratoří pro geneticky modifikované organismy (European Network of Genetically Modified Organisms’ Laboratories – ENGL) potvrdilo platnost metody pro detekci použitou na kukuřici NK 603. SVS provedlo kompletní validační studii (opakované hodnocení) podle mezinárodně uznávaných postupů, aby ověřilo účinnost specifické kvantitativní metody pro detekci a kvantifikaci transformace NK 603 v kukuřici.
Materiály potřebné k hodnocení poskytla společnost Monsanto. SVS usoudilo, že účinnost metody odpovídá zamýšlenému účelu, a to při zohlednění pracovních kritérií navržených ENGL pro metody dodržující právní předpisy, a také současným vědeckým poznatkům o dostačujících pracovních metodách.
Metoda i výsledky hodnocení byly zveřejněny.
(7) Referenční materiál pro kukuřici z geneticky modifikovaného druhu kukuřice NK 603 připravilo Společné výzkumné středisko (SVS) Evropské komise.
(8) Potraviny a složky potravin z geneticky modifikovaného druhu kukuřice NK 603 by se měly označovat v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1829/2003 a měly by splňovat požadavky na zpětnou vysledovatelnost stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o zpětné vysledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a zpětné vysledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES [4].
(9) V souladu s nařízením Komise (ES) č. 65/2004 [5] byl produktu přidělen jedinečný identifikátor pro účely nařízení (ES) č. 1830/2003.
(10) Informace o identifikaci potravin a složek potravin pocházejících z geneticky modifikovaného druhu kukuřice NK 603 uvedené v příloze, včetně hodnocené metody a referenčního materiálu, lze vyhledat v registru uvedeném v článku 28 nařízení (ES) č. 1829/2003.
(11) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat nezaujal žádné stanovisko; Komise proto 4. února 2004 předložila návrh Radě v souladu s čl. 13 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 258/97 a čl. 5 odst. 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES [6], podle nichž má Rada ve věci jednat ve lhůtě 3 měsíců.
(12) Rada však během uvedené doby nejednala; rozhodnutí tak nyní přijímá Komise,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Potraviny a složky potravin pocházející z geneticky modifikovaného druhu kukuřice NK 603 (dále jen "produkty") označené a popsané v příloze, mohou být uvedeny na trh Společenství jako nové potraviny či nové složky potravin.
Článek 2
Produkty musí být označeny jako "geneticky modifikovaná kukuřice" nebo "vyrobeno z geneticky modifikované kukuřice" v souladu s požadavky na značení stanovenými v článku 13 nařízení (ES) č. 1829/2003.
Článek 3
Produkty a informace uvedené v příloze se vloží do Registru geneticky modifikovaných potravin a krmi
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. června 2005
o žádosti o osvobození od daně z motorových vozidel, kterou předložila Francie podle čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly
(oznámeno pod číslem K(2005) 1818)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/449/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly [1] a zejména na článek 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 písm. b) směrnice 1999/62/ES mohou členské státy poskytnout snížené sazby nebo osvobození od daně vozidlům, která jsou v silničním provozu používána pouze příležitostně v členském státě, v němž jsou evidována, a která používají pouze fyzické nebo právnické osoby, jejichž hlavní činností není přeprava zboží, pokud přeprava uskutečňovaná těmito vozidly nenarušuje hospodářskou soutěž a pokud to schválila Komise.
(2) Francie požádala Komisi, aby v souladu se směrnicí 1999/62/ES schválila osvobození od daně z motorových vozidel pokud jde o motorová vozidla o hmotnosti 12 tun a vyšší, která jsou používána výlučně v rámci veřejných a průmyslových prací ve Francii.
(3) Podmínky čl. 6 odst. 2 písm. b) jsou splněny, protože uvedená vozidla jsou v silničním provozu používána pouze příležitostně, nejsou používána pro přepravu zboží a nenarušují hospodářskou soutěž, protože nemohou být používána k přepravě jiných věcí, než jsou prvky vybavení, které jsou pevně instalovány na vozidle a které jsou takto používány.
(4) Doba platnosti tohoto schválení musí být omezena.
(5) Proto je třeba schválit toto osvobození, které Francie požaduje,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V souladu s čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice 1999/62/ES Komise až do 31. prosince 2009 schvaluje osvobození od daně z motorových vozidel pokud jde o motorová vozidla o hmotnosti 12 tun a vyšší, která jsou používána výlučně pro přepravu vybavení pevně instalovaného na vozidle, a to v rámci veřejných a průmyslových prací ve Francii.
1. samojízdné zdvihací a manipulační zařízení (jeřáby instalované na silničním podvozku);
2. čerpadla nebo mobilní čerpací stanice pevně instalované na silničním podvozku;
3. mobilní soupravy motorových kompresorů pevně instalovaných na silničním podvozku;
4. míchačky betonu a čerpadla na beton pevně instalované na silničním podvozku (s výjimkou bubnových míchaček betonu používaných pro přepravu betonu);
5. mobilní generátorová soustrojí pevně instalovaná na silničním podvozku;
6. mobilní vrtací zařízení pevně instalovaná na silničním podvozku.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. června 2005,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o týmy pro odběr embryí na Novém Zélandu a ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2005) 1812)
(Text s významem pro EHP)
(2005/450/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya pouze ze třetích zemí, kde byla odebrána, zpracována a skladována týmy pro odběr embryí zmíněnými v uvedeném rozhodnutí.
(2) Nový Zéland požádal o změny těch položek seznamu, které se této země týkají, a to o odstranění sedmi středisek a změnu adres tří středisek.
Nový Zéland navíc změnil znění čísel schválení středisek.
(3) Spojené státy americké požádaly o změny těch položek seznamu, které se této země týkají, a to o doplnění jednoho střediska a změnu adres tří středisek.
(4) Nový Zéland a Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s náležitými pravidly stanovenými ve směrnici 89/556/EHS a příslušné týmy pro odběr embryí byly veterinárními útvary těchto zemí úředně schváleny pro vývoz do Společenství.
(5) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 24. června 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/451/SVV
ze dne 13. června 2005,
kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení nařízení (ES) č. 871/2004 o zavedení některých nových funkcí Schengenského informačního systému, také se zřetelem k boji proti terorismu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 871/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zavedení některých nových funkcí Schengenského informačního systému, také se zřetelem k boji proti terorismu [1], (dále jen "nařízení Rady") a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala dne 24. února 2005 rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí Schengenského informačního systému, včetně boje proti terorismu [2].
(2) Na základě čl. 2 odst. 1, 2 a 3 uvedeného rozhodnutí nabývají některá jeho ustanovení účinku ke dnům v něm stanoveným.
(3) Je vhodné, aby se shodná ustanovení nařízení Rady použila od stejného dne.
(4) Čl. 2 odst. 2 nařízení Rady stanoví, že se nařízení použije ode dne stanoveného Radou po splnění nezbytných předběžných podmínek, a že Rada může stanovit různé dny použitelnosti pro různá ustanovení.
(5) Předběžné podmínky uvedené v čl. 2 odst. 2 nařízení Rady byly splněny, pokud jde o jeho čl. 1 odst. 1, 3, 7 a 8.
(6) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [3], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [4].
(7) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [5], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady ze dne 25. října 2004 o podpisu uvedené dohody jménem Evropské unie a jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení [6],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Ustanovení čl. 1 odst. 1 a 3 nařízení Rady se použijí ode dne 13. června 2005.
2. Ustanovení čl. 1 odst. 7 a 8 nařízení Rady se použijí ode dne 11. září 2005.
3. Ustanovení čl. 1 odst. 1, 3, 7 a 8 nařízení Rady se ve vztahu k Islandu a Norsku použijí ode dne 10. prosince 2005.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2004,
kterým se prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem a s dohodou o EHP
(Věc č.: COMP/M.3431 – Sonoco/Ahlstrom)
(oznámeno pod číslem K(2004) 3678)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2005/452/ES)
Dne 7. ledna 2004 přijala Komise rozhodnutí v případě spojení podle nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [1], a zejména podle čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení. Nedůvěrnou verzi celého rozhodnutí v závazném znění a v pracovním jazycích Komise lze nalézt na této internetové stránce Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
I. PŘEHLED
(1) Americká společnost Sonoco a finská společnost Ahlstrom oznámily Komisi svůj záměr vytvořit společný podnik, do kterého plánují převést své příslušné evropské podniky vyrábějící lepenku a dutinky.
Dutinky a trubice jsou vyráběny z lepenky.
Běžně se používají jako základ, na který se navíjejí různé výrobky, např. papír, film a příze.
(2) Šetřením byly zjištěny vážné obavy na trzích s dutinkami nejvyšší třídy a dutinkami nízké hodnoty v některých regionech severní Evropy.
Strany v první fázi předložily nápravná opatření týkající se těchto obav.
Navrhují prodat závod Sveberg v Norsku, který vyrábí oba dotčené výrobky.
(3) Toto nápravné opatření téměř úplně odstraní zvýšení podílu na trhu způsobené spojením.
Tržní test provedený v první fázi ukázal, že účastníci trhu mají obavy ve vztahu k nápravnému opatření, zejména pokud jde o jeho špatnou zeměpisnou polohu a životaschopnost prodaného podniku.
Jelikož toto nápravné opatření neodstranilo zcela vážné obavy v tomto stádiu, zahájila Komise dne 5. července 2004 druhou fázi řízení.
(4) Během druhé fáze byly strany schopny odstranit obavy, pokud jde o umístění závodu ve Svebergu, předložením přesvědčivého důkazu o nákladech na dopravu.
Navíc nabídly dopředu řešení ke schválení (fix-it-first), aby Komise mohla zajistit vhodného zájemce o koupi ještě před tím, než strany obchod zrealizují.
Toto opatření zajistilo životaschopnost podniku.
Tu potvrdil druhý tržní test.
II. RELEVANTNÍ VÝROBKOVÉ TRHY
(5) Lepenka je papírový karton používaný především na výrobu papírových dutinek.
Hlavním charakteristickým rysem lepenky je její odolnost vůči delaminaci, která se měří v joulech na čtverečný metr (J/m2).
Existuje pouze omezený stupeň nahraditelnosti poptávky a dodávky.
Výrobci lepenky s vysokým stupněm odolnosti vůči delaminaci (> 375 J/m2) mohou snadno přejít na výrobu lepenky s nižším stupněm odolnosti vůči delaminaci (< 375 J/m2), výrobci lepenky nižšího stupně však musí provést značné investice, aby mohly vyrábět lepenku vyššího stupně.
Vzhledem ke shora uvedenému lze lepenku vyššího a nižšího stupně považovat za relevantní výrobek pro lepenku.
(6) Papírové dutinky jsou trubice vyráběné z lepenky spirálovým nebo paralelním navíjením, které se běžně používají jako základ, na který se navíjejí různé výrobky (např. papír, filmy, lepicí páska, vlákno a příze).
Pokud jde o nahraditelnost poptávky, je zjevně omezena, ačkoliv některé dutinky mají více využití.
Šetření na trhu potvrdilo, že zvláště na výrobu výrobků s vyšší hodnotou, jako jsou dutinky nejvyšší třídy (PMC) a vodiče příze, je potřebné zvláštní know-how a strojní zařízení.
Nahraditelnost dodávky je do určité míry možná u méně technicky náročných dutinek.
Povrstvení dutinek však vyžaduje určité dodatečné investice.
(7) Ve výsledku je možné rozlišit tři různé trhy výrobků: jeden s nejvyšší třídou dutinek (PMC), jeden s vodiči příze a jeden s dutinkami nízké hodnoty, přičemž zůstává otevřené, zda jsou zahrnuty povrstvené dutinky na film nebo zda tvoří zvláštní trh, neboť to nemá na posouzení hospodářské soutěže vliv.
III. RELEVANTNÍ ZEMĚPISNÉ TRHY
(8) Lepenka: I když šetření trhu naznačilo určité soustředění dodavatelů na širokou škálu regionů, mají trhy s lepenkou nepochybně rozsah v rámci celého EHP.
Výrobci lepenky mají v EHP jeden až tři závody, ze kterých dodávají lepenku do celé Evropy.
(9) Dutinky: Strany navrhly zeměpisný trh pro dutinky v rámci celého EHP.
Připustily však také, že v určitých regionech EHP panuje zvlášť intenzivní obchod s dutinkami, který může případně vést k regionálně relevantním zeměpisným trhům.
Těmito regiony jsou: i) kontinentální Evropa [2], ii) skandinávské země [3], iii) Finsko a iv) Spojené království a Irsko.
(10) Dutinky nejvyšší třídy (PMC): Strany prodávají [80–100 %] [4] svého celkového objemu zákazníkům, kteří nejsou od dodavatelského závodu vzdáleni více než 500 km.
V rámci kontinentální Evropy je uváděn poměrně značný objem obchodů, zatímco v regionech Skandinávie, Finska nebo UK/Irska je jeho objem menší.
(11) Výsledkem šetření na trhu byla identifikace čtyř zeměpisných trhů: i) kontinentální Evropa (nechávaje otevřenu otázku, zda je vhodné další dělení na severní a jižní část, jak navrhovali někteří respondenti), ii) skandinávské země (nechávaje otevřenu otázku, zda by mělo být zahrnuto Dánsko či nikoli), iii) Finsko a iv) UK/Irsko.
Rozdělení kontinentálního trhu a otázku, zda by mělo být Dánsko zahrnuto do skandinávského trhu, lze ponechat otevřenou, neboť posouzení hospodářské soutěže to nemění.
(12) Vodiče příze: V tomto případě je možné otázku, zda by měl být trh definován podle shora uvedených regionů nebo v rámci celého EHP, je možné nechat otevřenou, neboť konečné posouzení se nemění ani v jednom z obou případů.
(13) Dutinky nízké hodnoty: Šetření na trhu nepotvrdilo definici trhu v rámci celého EHP, kterou strany navrhovaly.
Většina zákazníků, kteří v rámci šetření na trhu odpovídali, definovala regionální trhy a dokonce uvedla, že prodávají dutinky nízké hodnoty na vnitrostátní úrovni.
(14) Stejně jako v případě dutinek PMC vykazuje kontinentální region srovnatelně intenzivní obchodní aktivity.
Je proto možné definovat tyto trhy: i) UK/Irsko, ii) Finsko, iii) kontinentální Evropa včetně Dánska, nechávaje otevřenu otázku, zda by měla být rozdělena na severní a jednu nebo více jižních částí, a iv) Norsko a Švédsko, nechávaje otevřenu otázku, zda se jedná o vnitrostátní trhy nebo o kombinovaný regionální trh. Tato definice může zůstat otevřená, neboť posouzení hospodářské soutěže se nemění, ať se použije kterákoli definice.
IV. DOTČENÉ TRHY
(15) Oznámená transakce ohrožuje dotčené trhy s dutinkami PMC ve skandinávském regionu, případně regionální trhy nebo trhy s vodiči příze v rámci celého EHP a norský trh nebo trh zahrnující Norsko a Švédsko s dutinkami nízké hodnoty.
V. POSOUZENÍ
(16) Dutinky PMC: Ahlstrom je ve Skandinávii zdaleka největší dodavatel s podílem na trhu [70–80 %] [4], Sonoco ([0–10 %] [4] je však v porovnání s Corenso a Paul relativně malý dodavatel.
Následkem spojení dojde k omezení jedné ze čtyř stávajících možností dodávek dutinek PMC v tomto regionu.
Vzhledem k vysokým požadavkům na kvalitu na tomto výrobkovém trhu nelze v krátkodobém horizontu očekávat nové účastníky trhu.
Je zde obava, že Sonoco/Ahlstrom bude svou zvýšenou silou pro větší zákazníky nepostradatelný, a bude mít proto moc malé dodavatele vytlačit.
(17) Vodiče příze: Jediným regionem, kde mohou vzniknout vážnější obavy, je Finsko (Ahlstrom [60–70 %] [4], Sonoco: [20-30 %] [4]).
Finský trh je co do velikosti omezen na méně než 0,5 % evropského trhu.
Stávající a potencionální konkurenti mají obrovské nevyužité kapacity, které jim umožní uspokojit jakoukoli novou poptávku ve Finsku.
Šetřením trhu nebyly zjištěny žádné významné obavy v souvislosti s tímto výrobkem.
(18) Dutinky nízké hodnoty: Transakce vyvolává obavy na trhu zahrnujícím Norsko a Švédsko (Ahlstrom: [40–50 %] [4], Sonoco: [10–20 %] [4]) a na případném vnitrostátním trhu Norska (Ahlstrom: [30–40 %] [4], Sonoco: [40–50 %] [4]).
Rozdíl mezi menšími a velkými účastníky trhu je již značný a po spojení ještě výrazně vzroste.
Šetřením na trhu byly zjištěny obavy z rostoucích cen na těchto trzích v souvislosti s tímto spojením.
(19) Oznámené spojení vyvolává vážné obavy týkající se slučitelnosti se společným trhem, pokud jde o trhy s dutinkami PMC ve Skandinávii a dutinkami nízké hodnoty na případném vnitrostátním trhu Norska a na trhu zahrnujícího Norsko a Švédsko.
VI. ZÁVAZKY NABÍDNUTÉ STRANAMI
(20) Ve druhé fázi strany opět navrhly prodej závodu společnosti Ahlstrom na výrobu dutinek se sídlem ve Svebergu, Norsko, vážnému zájemci [5].
Hlavními důvody, které vedly Komisi k tomu, aby v první fázi zamítla prodej závodu, byla jeho izolovaná zeměpisná poloha a nejistota, pokud jde o jeho finanční realizovatelnost.
VII. POSOUZENÍ PŘEDLOŽENÝCH ZÁVAZKŮ
(21) Strany poskytly důvěryhodný důkaz o tom, že zeměpisná poloha závodu nepředstavuje žádnou větší překážku.
Závod ve Svebergu využívá výhody podstatně nižších nákladů za dopravu z jižní části Skandinávie do severní než opačným směrem.
To je výhodou pro závod ve Svebergu, který je umístěn na severu Norska, protože mnoho stávajících a potencionálních zákazníků se nachází na jihu. Prodej závodu ve Svebergu vhodnému a nezávislému zájemci, kterého schválí Komise, zajistí realizovatelnost tohoto obchodu.
V tržním testu v rámci první fáze byla možnost samostatného řešení prodeje závodu ve Svebergu jasně zamítnuta.
Mnoho kritických respondentů však uvedlo, že by s prodejem závodu ve Svebergu souhlasilo, pokud by se našel vhodný zájemce.
(22) Prodej závodu ve Svebergu by odstranil zvýšení podílu na všech trzích, kterých se obavy týkaly, s výjimkou norsko-švédského trhu s dutinkami nízké hodnoty.
Podíl na trhu by se tak snížil z [10–20 %] [4] na [0–10 %] [4], takže společnému podniku by zbyl podíl ve výši [40–50 %] [4].
I kdyby nebyl podíl na trhu zcela odstraněn, umožnil by tento závazek vstup nových účastníků na norsko-švédský trh.
Snížení počtu účastníků na tomto trhu by se tím vykompenzovalo.
Pokud by některý z malých konkurentů, kteří již na těchto trzích obchodují, koupil závod ve Svebergu, výsledkem by byla vyrovnanější struktura trhu, která by vytvořila adekvátní konkurenční tlak na společný podnik Sonoco/Ahlstrom.
(23) Na základě závazků předložených stranami nevyvolává oznámené spojení vážné obavy, pokud jde o slučitelnost se společným trhem a Dohodou o EHP. Rozhodnutí bylo přijato podle čl. 8 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4064/89 a článku 57 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
[1] Úř. věst. L 395, 30.12.1989, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1310/97 (Úř. věst. L 180, 9.7.1997, s. 1).
[2] Kontinentální Evropa zahrnuje: Německo, Rakousko, Francii, Benelux, Itálii, Španělsko, Portugalsko a Řecko.
[3] Dánsko, Švédsko a Norsko.
[4] Části tohoto textu byly vynechány za účelem neprozrazení důvěrných informací; tyto části jsou uvedené v hranatých závorkách a označeny hvězdičkou.
[5] Závazná kupní smlouva na prodej závodu ve Svebergu musí být uzavřena s vhodným zájemcem ještě před vytvořením společného podniku.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2005
o jmenování člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/453/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou litevskou vládou,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Vitas MAČIULIS je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Arvydase ŽYGISE pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2005
o jmenování člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/454/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou francouzskou vládou,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Bruno CLERGEOT je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Noëla DUPUYE pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2005
o jmenování člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/455/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou litevskou vládou,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Paní Daiva KVEDARAITĖ je jmenována členkou Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupkyně paní Aldony BALSIENĖ pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Evropského Parlamentu a rady č. 456/2005/ES
ze dne 9. března 2005
o zavedení víceletého programu Společenství pro usnadnění přístupu k digitálně šířenému obsahu a jeho používání a využívání v Evropě
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vývoj informační společnosti a objevení vysokorychlostního internetu ovlivní život každého občana Evropské unie, mimo jiné podněcováním zájmu o přístup ke znalostem a nové způsoby jejich získávání, což zvýší poptávku po novém obsahu, aplikacích a službách.
(2) Míra využívání internetu ve Společenství se neustále významně zvyšuje.
Příležitosti, které internet nabízí, by měly být využity tak, aby každému jednotlivci i organizaci ve Společenství umožnily dosáhnout sociálního i hospodářského prospěchu ze sdílení informací a znalostí.
V Evropě nastává doba využívání potenciálu digitálně šířeného obsahu.
(3) Závěry zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 zdůraznily, že přechod k digitální ekonomice založené na znalostech a pobízené novým zbožím a službami bude silným motorem růstu, konkurenceschopnosti a pracovních míst.
Při té příležitosti byla zvláště zdůrazněna úloha odvětví tvorby obsahu spočívající ve vytváření přidané hodnoty prostřednictvím využívání a šíření evropské kulturní rozmanitosti.
(4) Akční plán eEurope 2005, který rozvíjí Lisabonskou strategii, vyzývá k opatřením na podporu vzniku bezpečných služeb, aplikací a obsahu prostřednictvím vysokorychlostních sítí, a tím k vytvoření příznivého prostředí pro soukromé investice, tvorbu nových pracovních míst, růst produktivity, modernizaci veřejných služeb a poskytnutí příležitosti všem podílet se na globální informační společnosti.
(5) Stále zjevnější je poptávka široké společnosti v Evropě po kvalitním digitálně šířeném obsahu s vyváženými přístupovými a uživatelskými právy, ať už se jedná o občany společnosti, studenty, výzkumné pracovníky, malé a střední podnikatele a jiné komerční uživatele nebo osoby se zvláštními potřebami, kteří si přejí rozšířit své znalosti, nebo o "staronové uživatele", kteří si přejí využít zdroje digitálně šířeného obsahu k vytvoření služeb.
(6) Zájem na digitálně šířeném obsahu mají poskytovatelé obsahu (včetně veřejných a soukromých organizací a institucí, které vytvářejí, shromažďují nebo vlastní digitálně šířený obsah) a uživatelé obsahu (včetně organizací a podniků, které jsou konečnými uživateli a které digitálně šířený obsah opakovaně využívají nebo mu přidávají hodnotu).
Zvláštní pozornost by měla být věnována účasti malých a středních podniků.
(7) Program eContent (2001 — 2004), přijatý rozhodnutím Rady 2001/48/ES [3], podporoval rozvoj a používání evropského digitálně šířeného obsahu na internetu a jazykovou rozmanitost evropských internetových stránek v informační společnosti.
Sdělení Komise ze dne 10. října 2003 o střednědobém hodnocení programu eContent znovu zdůrazňuje důležitost činnosti v této oblasti.
(8) Technologický pokrok nabízí možnost přidat obsahu hodnotu ve formě vložených znalostí a zdokonalit interoperabilitu na úrovni služeb, která je předpokladem pro přístup k digitálně šířenému obsahu, jeho využívání a šíření.
To je významné zejména v těch oblastech veřejného zájmu, které tento program řeší.
(9) Podpora spolehlivých obchodních modelů zdokonalí návaznost projektů zahájených na základě tohoto programu, a tím zlepší podmínky pro větší hospodářskou návratnost služeb založených na přístupu k digitálně šířenému obsahu a jeho opakovaném používání.
(10) Legislativní rámec je definován tak, aby řešil všechny výzvy digitálně šířeného obsahu v informační společnosti. [4] [5] [6]
(11) Odlišné zvyklosti členských států nadále představují technické překážky, které brání širokému přístupu, používání, opakovanému používání a využívání informací veřejného sektoru ve Společenství.
(12) Pokud digitálně šířený obsah zahrnuje osobní údaje, je třeba respektovat směrnice 95/46/ES [7] a 2002/58/ES [8] a použité technologie by měly respektovat soukromí a pokud možno mu věnovat zvýšenou pozornost.
(13) Opatření Společenství přijatá v souvislosti s obsahem informací by měla podporovat mnohojazyčné a multikulturní zvláštnosti Společenství.
(14) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9].
(15) Komise by měla zajistit vzájemné doplňování a součinnost tohoto programu se souvisejícími iniciativami a programy Společenství, zejména s těmi, které se týkají vzdělávání a kultury a Evropského rámce interoperability.
(16) Toto rozhodnutí vytváří pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán prvotním odkazem při každoroční rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [10].
(17) Jelikož cílů tohoto opatření, totiž snahy o usnadnění přístupu k digitálně šířenému obsahu a jeho používání a využívání v Evropě, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států vzhledem k mezinárodní povaze uvedených problémů, a proto, z důvodu evropské oblasti působnosti a účinku, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Cíl programu
1. Toto rozhodnutí zavádí pro období 2005 až 2008 program Společenství za účelem usnadnění přístupu k digitálně šířenému obsahu a jeho používání a využívání, což usnadní vytváření a šíření informací v oblastech veřejného zájmu na úrovni Společenství.
Tento program se nazývá program "eContentplus" (dále jen "program").
2. Za účelem dosažení obecného cíle programu je třeba se zabývat těmito směry činnosti:
a) usnadnění přístupu k digitálně šířenému obsahu, jeho používání a využívání na úrovni Společenství;
b) usnadnění zlepšování kvality a zvyšování úrovně osvědčených postupů ve vztahu k digitálně šířenému obsahu mezi poskytovateli a uživateli digitálně šířeného obsahu napříč odvětvími;
c) posílení spolupráce mezi subjekty se zájmem na digitálně šířeném obsahu a zvyšování povědomí.
Činnosti, které mají být vykonány na základě směrů činnosti, jsou zaměřeny na informace veřejného sektoru, prostorové údaje a vzdělávací, kulturní a vědecký obsah, jak je stanoveno v příloze I. Program je prováděn v souladu s přílohou II.
Článek 2
Účast
1. Program je určen pro právnické osoby usazené v členských státech.
Rovněž je určen pro právnické osoby usazené v kandidátských zemích v souladu s dvoustrannými dohodami, které byly nebo budou s těmito zeměmi uzavřeny.
2. Program se mohou účastnit právnické osoby usazené ve státech ESVO, které jsou smluvními stranami Dohody o EHP, v souladu s ustanoveními uvedené dohody.
3. Programu se mohou bez finanční podpory Společenství účastnit právnické osoby usazené ve třetích zemích a mezinárodní organizace, pokud tato účast účinně přispívá k provádění programu. Rozhodnutí o takové účasti jsou přijímána postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 3
Pravomoci Komise
1. Komise je zodpovědná za provádění programu.
2. Komise na základě tohoto rozhodnutí vypracuje pracovní program.
3. Komise při provádění programu zajistí v úzké spolupráci s členskými státy obecnou slučitelnost a doplňkovost programu s jinými příslušnými politikami, programy a opatřeními Společenství, které se dotýkají rozvoje a používání evropského digitálně šířeného obsahu a podpory jazykové rozmanitosti informační společnosti, zejména s programy Společenství v oblasti výzkumu a technologického rozvoje, IDA, eTEN, eInclusion, eLearning, MODINIS a s akčním plánem pro bezpečnější internet.
4. Komise jedná postupem podle čl. 4 odst. 2 za účelem
a) přijetí a změny pracovního programu;
b) stanovení kritérií a obsahu výzev k předkládání návrhů v souladu s cílem stanoveným v článku 1;
c) hodnocení projektů navrhovaných na základě výzev k předkládání návrhů na financování Společenstvím v odhadované výši příspěvku Společenství rovné 1 milionu EUR nebo vyšší;
d) jakékoli odchylky od pravidel stanovených v příloze II.
5. Komise informuje výbor uvedený v článku 4 o postupu provádění programu.
Článek 4
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Dohled a hodnocení
1. Za účelem zajištění účinného využívání pomoci Společenství Komise zajistí, aby činnosti na základě tohoto rozhodnutí podléhaly předběžnému posouzení, dalšímu sledování a následnému hodnocení.
2. Komise vykonává dohled nad prováděním projektů na základě tohoto programu.
Komise hodnotí způsob a dopady provádění projektů za účelem posouzení, zda bylo dosaženo původních cílů.
Nejpozději v polovině roku 2006 podá Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění směrů činnosti uvedených v čl. 1 odst.
2. V této souvislosti podá Komise zprávu o souladu částky pro období 2007 až 2008 s finančním výhledem.
V případě potřeby přijme Komise v rámci rozpočtových procesů v období 2007 až 2008 opatření nezbytná pro zajištění souladu ročních rozpočtových položek s finančním výhledem.
Po skončení programu Komise předloží závěrečnou hodnotící zprávu.
4. Komise předá výsledky svých kvantitativních a kvalitativních hodnocení Evropskému parlamentu a Radě spolu s vhodnými návrhy na změnu tohoto rozhodnutí.
Výsledky budou předány před předložením návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie pro roky 2007 a 2009.
Článek 6
Finanční rámec
1. Finanční rámec pro provádění činnosti Společenství na základě tohoto rozhodnutí pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008 se stanoví na 149 milionů EUR, z čehož je 55,6 milionů EUR pro období do 31. prosince 2006.
2. Pro období následující po 31. prosinci 2006 je částka považována za potvrzenou, bude-li pro tuto etapu shodná s finančním výhledem platným pro období začínající rokem 2007.
3. Roční rozpočtové položky pro období 2005 až 2008 schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu. Orientační rozdělení výdajů je obsaženo v příloze III. Ve Štrasburku dne 9. března 2005. Za Evropský parlament předseda J. P. Borrell Fontelles Za Radu předseda N. Schmit
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2005
o jmenování člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/456/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou italskou vládou,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Angelo GRASSO je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Giacomina TARICCA pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. dubna 2005,
kterým se povoluje uvádění isomaltulosy na trh jako nové potraviny nebo nové složky potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2005) 1001)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2005/457/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 30. října 2003, předložila společnost Cargill Incorporated prostřednictvím společnosti Cerestar příslušným orgánům Spojeného království žádost o uvedení isomaltulosy na trh jako nové potraviny nebo nové složky potravin.
(2) Dne 19. března 2004 vydaly příslušné orgány Spojeného království zprávu o prvním posouzení.
(3) Ve zprávě o prvním posouzení došel příslušný subjekt pro posuzování potravin Spojeného království k závěru, že navrhovaná použití isomaltulosy jsou z hlediska lidské spotřeby bezpečná.
(4) Dne 15. dubna 2004 zaslala Komise zprávu o prvním posouzení všem členským státům.
(5) Před uplynutím 60denní lhůty stanovené v čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 258/97 byly v souladu s uvedeným ustanovením vzneseny odůvodněné námitky proti uvedení dotyčného produktu na trh.
(6) Na zasedání dne 10. prosince 2004 přezkoumali odborníci členských států zprávu o prvním posouzení, pokud jde o posouzení rizik, přičemž nebyly nutné další konzultace s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin.
(7) Pokud jde o údaje o výživě uváděné při označování potravin obsahujících isomaltulosu nebo v reklamě na ně, platí pravidla směrnice Rady 90/496/EHS ze dne 24. září 1990 o nutričním označování potravin [2].
(8) Na základě zprávy o prvním posouzení se stanovuje, že isomaltulosa splňuje kritéria podle čl. 3 odst. 1 uvedeného nařízení.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Isomaltulosa, jak je specifikována v příloze, může být uváděna na trh Společenství jako nová potravina nebo nová složka potravin pro použití v potravinách.
Článek 2
Označení "isomaltulosa" se uvede při označování samotného produktu nebo v seznamu složek u potravin, které ji obsahují.
V nápadně vyobrazené poznámce pod čarou vztahující se pomocí hvězdičky (*) k označení "isomaltulosa" se uvedou slova "isomaltulosa je zdrojem glukosy a fruktosy".
Tato slova musí být vytištěna typem písma alespoň stejné velikosti, jakou má samotný seznam složek.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno společnosti Cargill Incorporated, c/o Cerestar, Havenstraat 84, B-1800 Vilvoorde.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. června 2005,
kterým se Itálii přiznává odchylka podle čl. 3 odst. 2 směrnice Rady 92/102/EHS o identifikaci a evidování zvířat
(oznámeno pod číslem K(2005) 1826)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/458/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/102/EHS ze dne 27. listopadu 1992 o identifikaci a evidování zvířat [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 směrnice 92/102/EHS mohou být členské státy oprávněny vyloučit ze seznamu uvedeného v čl. 3 odst. 1 hospodářství, která mají v držení nejvýše tři ovce nebo kozy, pro něž nevyžadují prémie, nebo jedno prase, pokud jsou tato zvířata určena pro použití nebo spotřebu držitele a pokud jsou před jakýmkoli přesunem podrobena kontrolám stanoveným uvedenou směrnicí.
(2) Italské orgány požádaly o toto povolení, pokud jde o hospodářství s nejvýše jedním prasetem a poskytly přiměřená ujištění ohledně veterinárních kontrol.
(3) Itálii by tudíž mělo být povoleno uvedenou odchylku použít.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Itálie je oprávněna použít odchylku podle čl. 3 odst. 2 směrnice 92/102/EHS, pokud jde o hospodářství s nejvýše jedním prasetem.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 2005,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému přezkoumání vzhledem k případnému zařazení pinoxadenu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2005) 1839)
(Text s významem pro EHP)
(2005/459/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vypracování seznamu Společenství účinných látek povolených pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Syngenta Ltd předložila dokumentaci týkající se účinné látky pinoxaden orgánům Spojeného království dne 31. března 2004 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Orgány Spojeného království sdělily Komisi, že na základě předběžného přezkoumání lze usuzovat, že dokumentace týkající se uvedené látky vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Předložená dokumentace také vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS týkající se jednoho přípravku na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byla dokumentace následně žadatelem zaslána Komisi a ostatním členským státům a postoupena Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Toto rozhodnutí by mělo formálně potvrdit na úrovni Společenství, že uvedená dokumentace je považována v zásadě za vyhovující požadavkům na údaje a informace podle přílohy II a, alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku, vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele o předložení dalších údajů nebo informací za účelem objasnění některých bodů dokumentace.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, dokumentace týkající se účinné látky uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, která byla předložena Komisi a členským státům vzhledem k možnosti zařazení této látky do přílohy I uvedené směrnice, vyhovuje v zásadě požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II uvedené směrnice.
Dokumentace splňuje rovněž požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III uvedené směrnice, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku, s ohledem na navrhovaná užití.
Článek 2
Členský stát zpravodaj provede důkladné přezkoumání dané dokumentace a oznámí Komisi co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2005
o jmenování italského náhradníka Výboru regionů
(2005/461/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh italské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů pro období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006.
(2) Po odstoupení pana Lorenza DELLAIE, které bylo Radě oznámeno dne 16. března 2005, se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Mario MAGNANI, consigliere provinciale della Provincia autonoma di Trento (radní autonomní provincie Trento) je jmenován náhradníkem Výboru regionů pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2005
o jmenování německé náhradnice Výboru regionů
(2005/462/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh německé vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů pro období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006.
(2) Po odstoupení pana Karstena NEUMANNA, které bylo Radě oznámeno dne 21. prosince 2004, se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Paní Barbara BORCHARDT, Mitglied des Landtags Mecklenburg-Vorpommern (členka zemského sněmu spolkové země Meklenbursko-Přední Pomořany) je jmenována náhradnicí Výboru regionů pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. června 2005,
kterým se zřizuje styčná skupina pro výměnu a koordinaci informací o koexistenci geneticky modifikovaných, konvenčních a ekologických plodin
(2005/463/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V doporučení 2003/556/ES ze dne 23. července 2003 o pokynech pro rozvoj národních strategií a ověřených postupů k zajištění koexistence geneticky modifikovaných, konvenčních a ekologických plodin [1] se Komise vyslovila ve prospěch přístupu, jenž by členským státům ponechal prostor k rozvoji a realizaci opatření pro uvedenou koexistenci.
Komise se v této souvislosti oznámila, že se zaměří na usnadnění výměny informací o probíhajících a plánovaných výzkumných projektech na národní úrovni i na úrovni Společenství.
(2) Podle článku 26a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [2] shromažďuje Komise informace založené na studiích na úrovni Společenství i na národní úrovni a zajišťuje jejich koordinaci, sleduje vývoj, pokud jde o koexistenci v členských státech.
(3) Pro účely uvedených úkolů by měla Komise mezi členskými státy zřídit fórum pro výměnu informací ohledně výsledků vědeckých studií i ověřených postupů v rámci národních strategií pro koexistenci geneticky modifikovaných, konvenčních a ekologických plodin.
Pro Komisi je podstatné, aby měla možnost svolávat zasedání pracovní skupiny a přizvat si v případě potřeby odborníky jak na národní úrovni, tak odjinud.
(4) Proto se považuje za vhodné zřídit styčnou skupinu, jež by Komisi pomáhala v oblasti koexistence geneticky modifikovaných, konvenčních a ekologických plodin (pod zkratkou "COEX-NET"),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Při Komisi se zřizuje styčná skupina pro výměnu a koordinaci informací ohledně vědeckých studií i ověřených postupů v oblasti koexistence geneticky modifikovaných, konvenčních a ekologických plodin (dále jen "skupina").
Článek 2
1. Skupina se skládá z odborníků na národní úrovni jmenovaných členskými státy a předsedá jí zástupce Komise.
2. Zástupce Komise může přizvat k účasti na zasedáních i práci skupiny rovněž další odborníky.
3. Sekretariát zasedáním a práci skupiny zajišťuje Komise.
4. Skupina zasedá v budovách Komise, formu i rozvrh určuje Komise.
Článek 3
1. Podle článku 2 hradí náklady spojené s účastí odborníků na zasedáních Komise v souladu s pravidly pro náhradu cestovních výdajů, příspěvků na pobyt a dalších výdajů, s výhradou odstavců 2 a 3.
2. Odborníci jmenovaní členskými státy obdrží náhradu cestovních výdajů a odborníci přizvaní Komisí obdrží náhradu cestovních výdajů a příspěvky na pobyt.
3. U odborníků jmenovaných členskými státy obdrží náhradu nákladů pouze jeden účastník zasedání na členský stát.
4. Za poskytované služby neobdrží odborníci žádnou náhradu.
Článek 4
Odborníci, kteří se účastní práce skupiny, jsou nezávislí na průmyslových, komerčních a obchodních nebo jiných kolidujících zájmech.
Článek 5
Aniž jsou dotčena ustanovení článku 287 Smlouvy, jsou odborníci povinni nesdělovat informace, jichž nabyli na základě práce skupiny, pokud je zástupce Komise uvědomí, že jde materiál důvěrné povahy.
Článek 6
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. června 2005
o provádění programů zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech
(oznámeno pod číslem K(2005) 1827)
(Text s významem pro EHP)
(2005/464/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví finanční příspěvek Společenství na provádění technických a vědeckých opatření nezbytných pro rozvoj veterinárního práva Společenství a pro vzdělávání a odbornou přípravu v oboru veterinárního lékařství.
(2) Vědecký výbor pro otázky zdraví a dobré životní podmínky zvířat ve své zprávě ze dne 27. června 2000 doporučil, aby bylo prováděno zjišťování influenzy ptáků u hejn drůbeže a volně žijícího ptactva, zejména s cílem stanovit míru rozšíření infekcí způsobených podtypy H5 a H7 viru influenzy ptáků.
(3) Směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], definuje opatření Společenství pro tlumení, která mají být uplatněna v případě výskytu ohniska influenzy ptáků u drůbeže.
Neupravuje však pravidelné zjišťování této choroby u drůbeže a volně žijícího ptactva.
(4) Rozhodnutí Komise 2002/649/ES [3] a 2004/111/ES [4] proto upravila předkládání programů dozoru nad influenzou ptáků členskými státy Komisi.
(5) Rozhodnutí Komise 2002/673/ES [5] a 2004/630/ES [6] schválila programy za účelem zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijícího ptactva předložené členskými státy na období stanovená v těchto programech.
(6) Během těchto zjišťování byla v několika státech zjištěna přítomnost různých podtypů H5 a H7 virů influenzy ptáků.
I když lze současnou míru výskytu virů influenzy ptáků považovat za poměrně nízkou, je důležité pokračovat v dozoru a zlepšovat s cílem lepšího porozumění epizootologie virů nízkopatogenní influenzy ptáků a předejití nepozorovaného šíření těchto virů v drůbeží populaci.
Výsledky šetření provedených v členských státech se ukázaly být velmi užitečnými při monitorování přítomnosti podtypů viru influenzy ptáků, které by mohly představovat značné riziko, kdyby se mutací přeměnily ve virulentnější formu.
S ohledem na získané výsledky a současnou nákazovou situaci ve Společenství je vhodné zvýšit celkovou částku příspěvku Společenství za účelem zabezpečení zvýšeného dozoru.
(7) Členské státy by proto měly předkládat Komisi ke schválení své programy zjišťování influenzy ptáků, aby jim mohla být poskytnuta finanční pomoc Společenství.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy předloží Komisi ke schválení nejpozději do 30. června 2005 programy pro provádění zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijícího ptactva podle přílohy.
Článek 2
Finanční příspěvek Společenství na opatření uvedená v článku 1 činí 50 % nákladů vynaložených v členských státech, s maximální výší 1200000 EUR pro všechny členské státy dohromady.
Článek 3
Maximální výše hrazených nákladů na testování nepřesáhne:
pro test ELISA : 1 EUR/test;
pro imunodifúzní test v agarovém gelu : 0,6 EUR/test;
pro test HI na H5/H7 : 4 EUR/test;
test izolace viru : 30 EUR/test.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 2005,
kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt z řepky olejné (Brassica napus L., linie GT73) geneticky modifikovaný pro toleranci vůči herbicidu glyfosátu
(oznámeno pod číslem K(2005) 1838)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/465/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
po konzultaci Evropského úřadu pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2001/18/ES je pro uvedení produktu obsahujícího geneticky modifikovaný organismus nebo kombinaci geneticky modifikovaných organismů nebo produktu sestávajícího z takových organismů třeba písemný souhlas vydaný příslušným orgánem postupem podle uvedené směrnice.
(2) Společnost Monsanto S.A. předala oznámení o uvedení produktu z geneticky modifikované řepky olejné (Brassica napus L., linie GT73) na trh příslušnému orgánu Nizozemska.
(3) Oznámení se vztahuje na stejná využití jako v případě jiné řepky olejné s výjimkou využití v potravinách nebo jako potravin a při pěstování odrůd odvozených z geneticky modifikovaného produktu (transformace GT73) ve Společenství.
Oznámení se týká dovozu a skladování řepky olejné GT73 a jejího využití jako krmiva nebo při zpracování na krmivo a průmyslového využití a využití v produktech.
(4) Postupem podle článku 14 směrnice 2001/18/ES vypracoval příslušný orgán Nizozemska hodnotící zprávu, která se předkládá Komisi a příslušným orgánům dalších členských států.
Tato hodnotící zpráva došla k závěru, že nevznikly žádné důvody, na jejichž základě by měl být odepřen souhlas s uvedením řepky olejné GT73 na trh.
(5) Příslušné orgány některých členských států vznesly proti uvedení produktu na trh námitku.
(6) Ze stanoviska přijatého dne 11. února 2004 Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [2], na základě všech poskytnutých důkazů vyplývá, že Brassica napus L. linie GT73 je stejně bezpečná jako běžná řepka olejná pro člověka i pro zvířata, a v kontextu navrhovaných použití i pro životní prostředí.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin také zjistil, že plán monitorování poskytnutý držitelem souhlasu je pro zamýšlená využití řepky olejné GT73 vhodný.
(7) Prověření každé z námitek z hlediska směrnice 2001/18/ES, informací předložených v oznámení a stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin ukazuje, že není důvod domnívat se, že uvedení Brassica napus L. linie GT73 na trh nepříznivě ovlivní zdraví lidí nebo zvířat nebo životní prostředí.
(8) Rafinovaný olej z řepky olejné GT73 byl komerčně uvolněn pro potravinářské účely ve Společenství postupem podle článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [3].
(9) Pro řepku olejnou GT73A by měl být přidělen jednoznačný identifikátor pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES a nařízení Komise (ES) č. 65/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se zavádí systém pro rozvoj a přidělování jednoznačných identifikátorů pro geneticky modifikované organismy [4].
(10) Náhodné nebo technicky nevyhnutelné stopy geneticky modifikovaných organismů v produktech jsou vyňaty z požadavků na označování a sledovatelnost v souladu s prahovými hodnotami zavedenými podle směrnice 2001/18/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [5].
(11) S přihlédnutím ke stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin není nutné zavádět zvláštní podmínky pro předpokládané užívání s ohledem na manipulaci s produktem nebo na balení produktu a ochranu konkrétních ekosystémů, životního prostředí nebo zeměpisných oblastí.
(12) S přihlédnutím ke stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin by měl být zaveden vhodný řídící systém pro prevenci pěstování zrn řepky olejné GT73.
(13) Před uvedením produktu na trh by měla být použitelná potřebná opatření pro zajištění jeho označování a sledovatelnosti ve všech fázích uvedení na trh včetně ověření vhodnou a ověřenou metodologií.
(14) Opatření tohoto rozhodnutí nejsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 30 směrnice 2001/18/ES, a Komise proto předložila Radě návrh týkající se těchto opatření. Protože Rada do uplynutí lhůty stanovené v čl. 30 odst. 2 směrnice 2001/18/ES navrhovaná opatření nepřijala ani vůči nim nezaujala odmítavé stanovisko v souladu s čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6], Komise by měla daná opatření přijmout,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Souhlas
Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, zejména nařízení (ES) č. 258/97 a nařízení (ES) č.
1829/2003, poskytne příslušný orgán Nizozemska v souladu s tímto rozhodnutím písemný souhlas s uvedením produktu popsaného v článku 2 na trh, jak bylo oznámeno společností Monsanto Europe S.A. (reference C/NL/98/11).
Souhlas v souladu s čl. 19 odst. 3 směrnice 2001/18/ES jasně stanoví podmínky, které se na něj vztahují a které jsou vymezeny v článcích 3 a 4.
Článek 2
Produkt
1. Geneticky modifikované organismy, jež mají být uvedeny na trh jako produkty nebo v produktech, dále jen "produkty", jsou zrna řepky olejné (Brassica napus L.) s tolerancí k herbicidu glyfosátu, získávaná z řepky olejné linie GT73, která byla transformována pomocí Agrobacterium tumefaciens za užití vektoru PV-BNGT04.
Produkt obsahuje následující DNA ve dvou kazetách:
a) Kazeta 1
Gen 5-enolpyruvylshikimát-3-fosfát synthasa (epsps) odvozený z Agrobacterium sp. kmene CP4 (CP4 EPSPS), který zajišťuje toleranci glyfosátu při regulaci promotéru modifikovaného mozaikového viru krtičníku (P-CMoVb), koncové sekvence genu hrachu rbcS E9 kódující malou podjednotku karboxylasy/oxygenasy biofosfátu ribulosy a chloroplastový tranzitní peptid s N-terminálem sekvence CTP2 z genu epsps Arabidopsis thaliana.
b) Kazeta 2
Varianta 247 původního genu oxidoreduktasy glyfosátu (goxv247) odvozená z Ochrobactrum anthropi linie LBAA, který zajišťuje toleranci glyfosátu při regulaci promotéru modifikovaného mozaikového viru krtičníku (P-CMoVb), koncové sekvence Agrobacterium tumefaciens a chloroplastový tranzitní peptid s N-terminálem sekvence CTP1 z genu karboxylasy/oxygenasy biofosfátu ribulasy (Arab-ssu1a) z Arabidopsis thaliana.
Produkt neobsahuje gen adenyltransferasy (aad) kódující rezistenci k streptomycinu a spectinomycinu přítomnému v použitém transformačním vektoru.
2. Jednoznačný identifikátor produktu je MON-00073-7.
3. Souhlas se týká zrn plodu odvozeného z kříženců řepky olejné linie GT73 s jakoukoli tradičně vypěstovanou řepkou olejnou, ať jako produkt, nebo v produktu.
Článek 3
Podmínky pro uvedení na trh
Produkt lze uvést na trh pro stejná využití jako u jakékoli jiné řepky olejné, s výjimkou pěstování a využití jako potravin nebo v potravinách, a může být uveden na trh za těchto podmínek:
a) lhůta platnosti souhlasu je 10 let ode dne udělení souhlasu;
b) jednoznačný identifikátor produktu je MON-00073-7;
c) aniž je dotčen článek 25 směrnice 2001/18/ES, držitel souhlasu musí kdykoli na požádání zpřístupnit příslušným orgánům pozitivní i negativní kontrolní vzorky produktu nebo jeho genetického materiálu nebo referenčních materiálů;
d) slova "Tento produkt obsahuje geneticky modifikované organismy" nebo "Tento produkt obsahuje geneticky modifikovanou řepku olejnou GT73" se uvedou na etiketě produktu nebo v dokumentu doprovázejícím produkt, pokud jiné právní předpisy Společenství nestanoví prahovou hodnotu, pod níž se tyto informace nepožadují; a
e) pokud produkt nezískal povolení k uvedení na trh za účelem pěstování, na etiketě produktu nebo v dokumentu doprovázejícím produkt se uvedou slova "není určeno pro pěstování".
Článek 4
Monitorování
1. Během lhůty platnosti souhlasu držitel souhlasu zajistí, že je zaveden a prováděn plán monitorování obsažený v oznámení, aby byly kontrolovány veškeré nežádoucí účinky na zdraví lidí nebo zvířat nebo na životní prostředí, jež vznikají při manipulaci s produktem nebo při jeho užívání.
2. Držitel souhlasu poskytne hospodářským subjektům a uživatelům přímé informace o bezpečnosti a všeobecných vlastnostech produktu a o podmínkách monitorování, včetně vhodných řídících opatření, jež mají být přijata v případě náhodného rozsypání zrn.
Technické pokyny pro provedení tohoto článku jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
3. Držitel souhlasu předloží Komisi a příslušným orgánům členských států výroční zprávy o výsledcích monitorovacích činností.
4. Aniž je dotčen článek 20 směrnice 2001/18/ES, je oznámený plán monitorování se souhlasem Komise a příslušného orgánu členského státu, který přijal původní oznámení, držitelem souhlasu přepracován podle výsledků monitorovacích činností.
5. Držitel souhlasu bude schopen Komisi a příslušným orgánům členských států prokázat:
a) že stávající monitorovací sítě stanovené v plánu monitorování, který je součástí oznámení, shromažďují informace vhodné pro monitorování produktu;
b) že se tyto stávající monitorovací sítě dohodly, že tyto informace zpřístupní držiteli souhlasu přede dnem předložení zprávy o monitorování Komisi a příslušným orgánům členských států podle odstavce 3.
Článek 5
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne, kdy je detekční metoda pro řepku olejnou GT73 potvrzena referenční laboratoří Společenství uvedenou v příloze nařízení (ES) č. 1829/2003, jak je stanoveno v nařízení Komise (ES) č. 641/2004 [7] o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1829/2003.
Článek 6
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Oprava rozhodnutí Komise 2005/465/ES ze dne 22. června 2005, kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt z řepky olejné (Brassica napus L., linie GT73) geneticky modifikovaný pro toleranci vůči herbicidu glyfosátu
(Úřední věstník Evropské unie L 164 ze dne 24. června 2005)
Vyhlášení rozhodnutí 2005/465/ES je třeba považovat za neplatné.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
z dne 19. května 2004
o státní podpoře, kterou se Belgie chystá poskytnout společnosti SIOEN Fibres SA
(oznámeno pod číslem K(2004) 1622)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/467/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o EHP, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co byly zúčastněné strany vyzvány k tomu, aby předložily své připomínky v souladu s výše uvedenými články [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1) Dopisem ze dne 20. prosince 2002 oznámily belgické úřady, že hodlají poskytnout podporu společnosti Sioen Fibres SA (dále jen "SIOEN") na investice do zařízení na výrobu polyesterového průmyslového vlákna.
Komise požádala v dopise ze dne 12. února 2002 o doplňující informace a obdržela od belgických úřadů odpověď dopisem ze dne z 11. března 2003.
(2) Dopisem ze dne 2. května 2003 informovala Komise Belgii o svém rozhodnutí zahájit ve věci této podpory řízení uvedené v čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(3) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby vyjádřily své připomínky ke zmíněné podpoře.
(4) Komise obdržela připomínky Belgie dne 8. července 2003.
Mezinárodní výbor pro umělé hedvábí a syntetická vlákna (CIRFS) předložil své připomínky dne 10. července 2003 a Španělské sdružení výrobců chemických vláken (PROFIBRA) předložilo své připomínky dne 15. července 2003.
Tyto připomínky zúčastněných třetích stran byly předány Belgii, která předložila své připomínky dne 8. října 2003.
Dne 7. listopadu 2003 se uskutečnila schůze s belgickými úřady a společností SIOEN.
Dne 27. listopadu 2003 souhlasil výbor CIRFS s tím, že některé informace obsažené v jeho příspěvku ze dne 10. července 2003, které byly původně klasifikovány jako přísně důvěrné, budou dány k dispozici belgickým úřadům.
Tyto informace byly zaslány Belgii dne 1. prosince 2003.
Belgie předložila své připomínky dne 19. ledna 2004.
II. PODROBNÝ POPIS
(5) SIOEN je velký podnik podnik působící v sektoru syntetických vláken.
Patří z 99,99 % společnosti Sioen Industries SA, která měla v roce 2001 obrat 226,02 milionů EUR a zaměstnávala zhruba 3900 pracovníků.
(6) SIOEN uvádí investici s nárokem na podporu ve výši 19,46 milionů EUR na období od května 2001 do června 2003.
Cílem této investice je rozšíření kapacity pro výrobu vysoce odolného polyesterového průmyslového vlákna [3]. Toto vlákno je určeno k výrobě ochranných látek, které se používají k výrobě koncových výrobků, jako jsou plachty kamionů, stanové plachty nebo airbagy.
Podle Belgie není určeno k využití v textilním odvětví (výroba oděvů nebo koberců).
Celá investice by měla umožnit vytvoření 39 pracovních míst.
(7) Investice zvyšuje výrobní kapacitu z 8500 tun ročně v roce 2002 na 14850 tun ročně od roku 2003 [4].
Belgie tvrdí, že zařízení nelze snadno a s nízkými náklady upravit k výrobě jiného typu vláken.
Reálná roční produkce činila v roce 2002 7650 tun a od roku 2003 se zvýšila na 13543 tun. V rámci vertikální integrační struktury společnosti Sioen Industries je celý objem produkce určen výhradně k využití uvnitř skupiny.
(8) Plánovaná podpora ve výši 2,86 milionů EUR má být přidělena v rámci povoleného režimu podpor [5], který se však nevztahuje na podpory v odvětví syntetických vláken. Žádost o podporu byla podána dne 18. května 2001 u valonských úřadů, které ji schválily dne 29. srpna 2002 s výhradou souhlasu Komise.
Maximální výše povolené podpory v regionu Hainaut pro velké společnosti činí podle předpisů Společenství (čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy) 17,5 % čistého grantového ekvivalentu.
(9) V rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení vyjádřila Komise s ohledem na situaci na trhu a na účinek investice, jež má dostat státní podporu, na výrobní kapacitu, pochyby o tom, zda tato podpora splňuje kritéria slučitelnosti se společným trhem, která jsou stanovena pro podpory poskytované v odvětví syntetických vláken [6].
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(10) Připomínky CIRFS lze shrnout následovně.
(11) CIRFS poznamenává, že odvětví syntetických vláken je obzvlášť citlivé na narušování hospodářské soutěže vyvolávané státními podporami.
V tomto odvětví, kam spadá i vysoce odolné polyesterové průmyslové vlákno, mají státní podpory, pokud nejsou přísně kontrolovány, ze své podstaty tendenci ovlivňovat podmínky obchodu v míře, která je v rozporu s veřejným zájmem.
(12) Pokud jde o otázku toho, zda existuje strukturální nedostatek na straně nabídky, CIRFS uvádí, že výpočty belgických úřadů nenaznačují, že by takovýto nedostatek panoval, vezmeme-li v úvahu roční průměry za dva roky předcházející tomu, v němž byl oznámen záměr poskytnout podporu.
Tuto hypotézu podporují i důvěrné údaje CIRFS, zjištěné na základě prohlášení jejích členů a odhadů týkajících se nečlenů, podle nichž činila míra využití kapacity ve Společenství v roce 2000 91,45 %, v roce 2001 88,06 % a v roce 2002 88,23 %.
(13) Pokud jde o dopad na trh, CIRFS upozorňuje, že investice společnosti SIOEN, pro které je podpora plánována, znamenají výrazný nárůst výrobní kapacity, a to jak pro společnost SIOEN samotnou, tak pro odvětví jako celek.
V tomto ohledu CIRFS rovněž poznamenává, že žádný výrobce z řad jeho členů nezaznamenává v současnosti uspokojivou návratnost kapitálu či uspokojivé tržby, a že by tudíž dopad státní podpory na jejich konkurenční pozici byl obzvlášť negativní.
CIRFS dále vysvětluje, že jeden z konkurenčních výrobců se sotva opět prosadil na trhu po nucené správě a že udělení státní podpory konkurentovi by mohlo mít vážný dopad na jeho plán obnovy.
Další výrobci v Evropské unii investovali za posledních pět let do této činnosti částku odhadovanou na 59 milionů EUR, a přitom žádnou investiční podporu nedostali, a to i když se nacházeli v podporovaných regionech.
A konečně CIRFS očekává, že trh bude i nadále silně konkurenční a že ziskové marže budou ještě po řadu let nízké, a to nejen z důvodu konkurence mezi výrobci z Evropské unie, ale také v důsledku dumpingového dovozu.
(14) Připomínky sdružení PROFIBRA lze shrnout následovně.
(15) PROFIBRA vyjádřila své obavy v souvislosti s podporou pro společnost SIOEN v dopise ze dne 15. července 2003. Žádost společnosti SIOEN o podporu nemůže ospravedlnit žádná okolnost.
PROFIBRA upozorňuje, že zvýšení kapacity plánované společností SIOEN představuje 74,4 % její současné kapacity, což se rovná 3,5 % celkové evropské kapacity.
Při současných podmínkách zaměstnanosti, v globalizovaném prostředí a při absenci restrikcí v přístupu na evropský trh neodpovídá žádost o podporu žádné podnikatelské nebo ekonomické logice.
PROFIBRA zpochybňuje rovněž tezi o nedostatku na straně nabídky, neboť míra využití kapacit činila v roce 2000 86,7 % a v roce 2001 89,5 %.
Hovoří rovněž o výrazném nárůstu dovozu a upozorňuje, že společnost, která v tomto odvětví nedosahuje využití svých kapacit alespoň 85 až 90 %, může podle veškeré pravděpodobnosti pouze vykazovat ztráty.
IV. PŘIPOMÍNKY BELGIE
(16) Připomínky Belgie k pochybnostem vyjádřeným Komisí v jejím rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení a k připomínkám třetích stran.
(17) Belgie upozorňuje, že CIRFS a PROFIBRA jsou profesionální sdružení, která zastupují největší výrobce vysoce odolných polyesterových průmyslových vláken a k jejichž členům společnost SIOEN nepatří.
Belgie zpochybňuje nestrannost těchto připomínek, které považuje za nepodložené, nepřesné a nejednoznačné.
Žádá Komisi, aby tyto připomínky hodnotila obezřele, a to tím spíše, že k danému trhu nejsou k dispozici žádné oficiální statistiky.
(18) Pokud jde o otázku, zda existuje strukturální nedostatek na straně nabídky, Belgie upozorňuje, že pro vysoce odolné polyesterové průmyslové vlákno neexistují oficiální statistiky.
Společnost SIOEN shromáždila informace o výrobních a spotřebních kapacitách u hlavních výrobců působících na trhu, aby získala co nejlepší odhad míry využití kapacit.
Na základě těchto informací, které byly poskytnuty in tempore non suspecto, vysvětluje Belgie, že míra využití kapacit pro vysoce odolné polyesterové průmyslové vlákno převyšuje 90 %.
Belgické úřady proto došly k závěru, že v období 2000 až 2002 se odvětví vyznačovalo strukturálním nedostatkem nabídky, což potvrdila i řada odborníků.
(19) Společnost SIOEN v tomto ohledu dále vysvětluje, že vlákno, které vyrábí, má vysokou přidanou hodnotu a že se trh vyznačuje od roku 1999 relativně silnou stabilitou cen.
Společnost rovněž odmítá obvinění CIRFS, že se ziskové marže v odvětví ocitnou pod silným tlakem.
V této souvislosti zdůrazňuje, že členové sdružení CIFRS působí na méně výnosných trzích, než je trh s vysoce odolným polyesterovým vláknem, zatímco společnost SIOEN vděčí za dobré výsledky svým rozsáhlých aktivitám v oblasti výzkumu a vývoje, zaměřeným na trvalé zvýšení kvality, a své přítomnosti na vysoce výnosných mezerách na trhu.
(20) Belgie se domnívá, že zvýšení kapacity společnosti SIOEN je v souladu s předpisy, které se týkají podpor.
Aby bylo možné určit, zda je změna kapacit velká či nikoli, musela by Komise v souladu s regulací vzít v úvahu několik skutečností.
(21) Za prvé, Belgie upozorňuje, že navýšená výroba, která je výsledkem zvýšení kapacity společnosti SIOEN, se spotřebovává výlučně uvnitř skupiny.
Produkce společnosti SIOEN by neměla mít žádný vliv na ceny nebo ziskové marže ostatních výrobců vysoce odolných polyesterových vláken.
(22) Za druhé, podpora se týká investičního projektu vyspělé technologie, který společnosti SIOEN umožní dodat své skupině výrobek s velice zvláštními vlastnostmi.
Toto polyesterové průmyslové vlákno, vyvinuté interně a neustále zlepšované, není na trhu k dispozici.
Proto je zvýšení kapacity firmy SIOEN motivováno její vertikální integrací a výsledná výroba bude zcela spotřebována uvnitř skupiny.
(23) Za třetí, Belgie zdůrazňuje, že zvýšení kapacity o 3,5 % není v poměru k evropskému trhu nijak výrazné a že je nižší než 5 %, které Komise nepovažovala za výrazný nárůst ve svém rozhodnutí ohledně firmy SIOEN z roku 1999 [7].
Kdyby v tomto případě chtěla Komise hodnotit navýšení kapacity na úrovni společnosti, a nikoli v poměru k evropskému trhu, bylo by to v rozporu s jejím rozhodnutím z roku 1999.
(24) A konečně Belgie také zdůrazňuje, že hodnocení navýšení kapacity na úrovni společnosti by bylo diskriminační vůči drobným výrobcům, neboť v případě velké společnosti s již vysokou výrobní kapacitou by dané zvýšení kapacity představovalo jen relativně nízkou míru navýšení.
V. HODNOCENÍ PODPORY
1. Existence podpory
(25) Ustanovení čl. 87 odst. 1 Smlouvy obsahuje zásadu, podle níž, není-li uvedeno jinak, podpory, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují některé firmy nebo druhy výroby, jsou neslučitelné se společným trhem, neboť ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(26) Podpora plánovaná pro společnost SIOEN představuje dotaci financovanou z veřejných zdrojů.
Umožní společnosti uskutečnit příslušnou investici, aniž by musela nést celé náklady.
Společnost SIOEN působí v odvětví činnosti, kde dochází k velkému objemu obchodování mezi členskými státy a kde panují obtížné konkurenční podmínky, jak dokazuje existence sektorové regulace do 31. prosince 2002 [8].
Dotace plánovaná pro společnost SIOEN proto představuje podporu ve smyslu čl. 87 odst.
2. Slučitelnost podpory
(27) Ustanovení čl. 87 odst. 2 Smlouvy obsahuje výčet typů podpory, které jsou slučitelné se Smlouvou. Vzhledem k povaze a předmětu plánované podpory a k zeměpisné poloze společnosti se na daný projekt nevztahují písmena a), b) a c). Čl. 87 odst. 3 specifikuje další formy podpory, které by bylo možné považovat za slučitelné se společným trhem. Komise si všímá, že projekt se nachází v zóně Blanc Ballot v Mouscronu (region Hainaut), což je zóna, v níž je podle čl. 87 odst. 3 písm. c) možné poskytovat podpory. Maximální povolená míra podpory pro velké společnosti je 17,5 % čistého grantového ekvivalentu. Belgie hodlá poskytnout podporu v míře odpovídající 50 % stropu pro regionální podpory.
(28) Od roku 1977 jsou podmínky pro udělování podpor na činnost výrobců syntetických vláken stanoveny rámcem, jehož znění a oblast působnosti se postupně několikrát měnily, naposledy v roce 1996 [9].
Od 1. ledna 2003 již tento rámec neplatí a v odvětví syntetických vláken již nejsou přípustné žádné dotace [10].
V souladu s bodem 39 poslední větou sdělení Komise o víceodvětvovém rámci pro regionální podpory poskytované na rozsáhlé investiční projekty [11] však "oznámení, která Komise zaevidovala před dnem 1. ledna 2003 v souvislosti s ... odvětvím syntetických vláken, budou posuzována podle kritérií platných v okamžiku podání oznámení".
Vzhledem k tomu, že oznámení o zmíněné podpoře bylo podáno dne 20. prosince 2002, musí se posuzovat s ohledem na uvedený rámec.
(29) Rámec vyžaduje, aby byl oznámen každý plán na udělení podpor výrobcům syntetických vláken, bez ohledu na to, jaká je forma podpory a zda Komise příslušný režim povolila či nikoli, pokud tyto podpory nesplňují kritérium de minimis a představují přímou podporu:
- extruze a/nebo texturace všech generických typů vláken na bázi polyesteru, polyamidu, akrylátu nebo polypropylenu, bez ohledu na jejich koncové využití,
- nebo polymerizace (včetně polykondenzace), pokud je na úrovni používaného zařízení integrována do extruze,
- nebo jakéhokoli dalšího vedlejšího procesu, který je spojen se současnou instalací kapacity extruze a/nebo texturace budoucím příjemcem nebo jinou společností skupiny, ke které náleží, a který je při specifické průmyslové činnosti, o níž je řeč, do této kapacity na úrovni používaných zařízení běžně integrován.
(30) V tomto případě by plánovaná dotace byla určena na podporu výroby syntetických vláken, která spadají do oblasti působnosti rámce, tedy instalace nové kapacity pro extruzi polyesterového průmyslového vlákna.
Je proto správné, že o ní byla Komise vyrozuměna.
(31) Rámec uvádí kritéria, která Komise používá při zkoumání projektů spadajících do oblasti působnosti kontroly.
Zejména je v něm uvedeno, že aby bylo možné hodnotit slučitelnost plánovaných podpor, posuzuje se především jejich dopad na trhy příslušných výrobků, tedy v tomto případě vláken, jejichž výrobu by zmíněné dotace podpořily.
Podle tohoto rámce jsou investiční podpory pro velké společnosti, tj. společnosti, které nepatří mezi malé a střední podniky, přípustné do výše 50 % platného stropu podpor pouze tehdy, jestliže podpora vede k výraznému snížení odpovídajících kapacit nebo jestliže se trh příslušných výrobků vyznačuje strukturálním nedostatkem na straně nabídky a jestliže podpora nevede k výraznému zvýšení příslušných kapacit.
Společnost SIOEN má status velké společnosti, neboť skupina, ke které náleží, zaměstnává více než 250 osob a vykazuje obrat vyšší než 40 milionů EUR [12].
(32) Komise se domnívá, že zvýšení kapacity se musí hodnotit na úrovni společnosti.
Proto aby bylo možné zhodnotit změny kapacity spojené s podporovaným projektem, je nutno srovnávat kapacitu příjemce před a po udělení podpory (přičtením přírůstku kapacity plynoucího z projektu a odečtením kapacit, které budou zlikvidovány).
(33) Belgie ve svých připomínkách hovoří o rozhodnutí Komise ze dne 28. července 1999 [13], v němž Komise neměla námitky vůči podpoře poskytnuté společnosti SIOEN.
Belgie upozorňuje, že v tomto případě bylo navýšení kapacity firmy SIOEN hodnoceno ve vztahu k celkové kapacitě trhu a navýšení kapacity o 5 %, které bylo výsledkem tehdejšího projektu, nebylo považováno za velké.
Komise se však domnívá, že v tom případě se jednalo o zcela výjimečnou situaci, naprosto odlišnou od té, která panuje v současném případě, neboť tehdy neměla společnost před investicí pro extruzi žádnou kapacitu.
Hodnocení nové kapacity ve vztahu k celkové kapacitě trhu bylo tehdy oprávněné, protože společnost SIOEN byla na trhu nová a neměla pro daný produkt k dispozici žádnou výrobní kapacitu.
Kdyby Komise tehdy hodnotila kapacitu na úrovni společnosti, znamenala by každá nová kapacita nového subjektu na trhu automaticky "velké" navýšení.
Takový přístup by byl diskriminující vůči novým společnostem na trhu.
V současné době je firma SIOEN zavedeným výrobcem, který již má svou výrobní kapacitu, a proto již není důvod neuplatnit dlouhodobou praxi Komise, která spočívá v hodnocení kapacity na úrovni společnosti.
(34) Pokud jde o argument Belgie, že v případě strukturálního nedostatku na straně nabídky je třeba hodnotit zvýšení kapacity ve vztahu k celkové kapacitě trhu, Komise poznamenává, že rámec nestanoví rozdílné způsoby měření kapacity podle toho, zda panuje strukturální nedostatek nabídky.
Rámec stanoví méně přísné podmínky v případě strukturálního nedostatku nabídky již v tom smyslu, že u velkých společností nevyžaduje, aby podpora byla doprovázena "výrazným snížením kapacit", ale pouze to, aby nevedla k "výraznému zvýšení kapacit".
Nestanoví však jako další výhodu, že v případě strukturálního nedostatku nabídky se zvýšení kapacity nemá měřit na úrovni společnosti, nýbrž v poměru k celkové kapacitě trhu.
Proto bez ohledu na to, zda se trh vyznačuje strukturálním nedostatkem nabídky či nikoli, nesmí podpora v žádném případě vést k výraznému navýšení kapacit.
(35) Po zahájení řízení Belgie potvrdila a vysvětlila Komisi na základě dokumentů od výrobce strojů, že specializované stroje nelze snadno upravit na výrobu jiného typu vláken.
Na tomto základě Komise přijímá metodu používanou pro měření kapacit.
Podle Belgie zvyšuje investice kapacitu pro výrobu polyesterového průmyslového vlákna z 8500 tun ročně v roce 2002 na 14850 tun ročně od roku 2003 (na základě průměrného decitexu 1100 dtex), což představuje na úrovni společnosti výrazné zvýšení zhruba o 75 %.
(36) Komise se domnívá, že vzhledem k tomu, že firma SIOEN výrazně zvyšuje svou kapacitu, není již nutné zabývat se tím, zda v tomto případě existuje na trhu strukturální nedostatek.
(37) Komise nepřijímá argument společnosti SIOEN, že výroba uskutečněná díky tomuto zvýšení bude zcela spotřebována v rámci skupiny SIOEN, takže nebude mít žádný dopad na ceny nebo ziskové marže ostatních výrobců polyesterového průmyslového vlákna.
I kdyby byla nová výroba kompletně spotřebována uvnitř skupiny SIOEN vzhledem k její vertikální integraci, nelze vyloučit, že by vlákno mohlo za jiných okolností být dodáno třetími výrobci, což dokládají reakce dvou zainteresovaných třetích osob.
(38) Vzhledem k tomu, jaký bude účinek investice, na kterou je podpora určena, na výrobní kapacity, domnívá se Komise, že podpora nesplňuje hlavní kritéria slučitelnosti se společným trhem, která jsou uvedena v rámci, neboť by vedla k výraznému navýšení příslušných kapacit.
Není již proto nutné hodnotit další dvě kritéria uvedená v regulaci (situace na trhu daného produktu, inovační charakter daného výrobku).
V každém případě Komise poznamenává, že není jasně prokázáno, že trh zmíněného produktu se vyznačuje strukturálním nedostatkem nabídky, a sice s ohledem na informace poskytnuté třetími osobami (CIRFS a PROFIBRA) k situaci v oblasti kapacit v EU a na údaje sdělené Belgií v původním oznámení ohledně dvou let předcházejících oznámení (míra využití kapacit nižší než 90 %).
(39) Žádná další výjimka uvedená v čl. 87 odst. 3 Smlouvy se na tento případ nevztahuje. Investice není umístěna v regionu spadajícím pod čl. 87 odst. 3, bod a) Smlouvy. Je zřejmé, že podpora není určena k posílení realizace projektu významného z hlediska společného evropského zájmu, ani k vyřešení vážných ekonomických problémů členského státu, jak to stanoví čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy. A konečně belgické úřady neprokázaly a Komise neshledala, že by tato podpora mohla být určena k dosažení jiného horizontálního nebo sektorového cíle ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) nebo d) Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou se Belgie chystá poskytnout společnosti SIOEN Fibres SA, ve výši 2,86 milionů EUR, je neslučitelná se společným trhem.
Proto tato podpora nemůže být poskytnuta.
Článek 2
Belgie je povinna informovat Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která učinila pro jeho splnění.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. června 2004
o režimu podpory, který Švédsko zavedlo pro osvobození od daně z energie od 1. ledna 2002 do 30. června 2004
(oznámeno pod číslem K(2004) 2210)
(Pouze švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/468/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) uvedené dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek podle čl. 88 odst. 2 prvního pododstavce Smlouvy [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1) Dopisem ze dne 11. června 2003 informovala Komise Švédsko o svém rozhodnutí zahájit řízení uvedené v čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ve věci osvobození od energetické daně z elektřiny ve prospěch výrobního průmyslu.
(2) Dopisem ze dne 9. července 2003, který Komise zaevidovala týž den (A/34842), se Švédsko vyjádřilo k zahájení řízení.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie dne 9. srpna 2003 [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby ve věci podpory podaly připomínky.
(4) Komise obdržela dne 29. září 2003 připomínky Sdružení švédských podniků (Svenskt näringsliv).
(5) Připomínky sdružení Svenskt näringsliv byly doručeny ve stanovené lhůtě [3] a Komise je předala švédské vládě, která měla možnost se k nim vyjádřit.
Švédsko žádné připomínky nepodalo.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ OHLEDNĚ PODPORY
(6) Zákon o dani z energie ("Lagen om skatt på energ") byl ve Švédsku zaveden v roce 1957.
Podle zákona se energetická daň vybírá z fosilních paliv a z elektřiny.
Daň má kladný vliv na životní prostředí, pokud jde o úsporu energie a energetickou účinnost.
(7) Daň z elektřiny platí v plném rozsahu domácnosti, podniky v odvětví služeb i výrobní podniky, pokud se jedná o elektřinu používanou k vytápění, které není článkem výrobního procesu.
(8) Podle kapitoly 11 § 3 zákona o dani z energie se elektřina používaná ve výrobním procesu v průmyslu (NACE Rev. 1 oddíl C a D) zcela osvobozuje od daně z energie [4].
Osvobození od daně bylo zavedeno ve své nynější podobě 1. ledna 1993, tzn. před přistoupením Švédska k EHP a EU.
Od té doby nebylo změněno.
(9) Sazba daně z elektrické energie dosáhla ve sledovaném období částky 0,198 až 0,241 švédských korun za kWh.
(10) Švédské orgány odhadují, že úplné snížení povede ke ztrátě daňových příjmů státu ve výši cca 11 miliard švédských korun ročně (cca 1,19 miliard EUR).
(11) Komise zahájila řízení, protože měla pochybnosti ohledně charakteru opatření jako státní podpory a ohledně slučitelnosti údajné podpory se společným trhem.
Komise se domnívá, že systém osvobození od daně představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Komise zpochybnila slučitelnost údajné podpory s obecnými zásadami Společenství pro státní podporu na ochranu životního prostředí [5] (dále jen "obecné zásady").
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
Připomínky sdružení Svenskt näringsliv
(12) Sdružení Svenskt näringsliv se domnívá, že daň z elektřiny a z emisí oxidu uhličitého je nutno považovat za dvě složky téhož systému energetické daně.
Důvodem je úzká vazba mezi těmito dvěma daněmi: aby nedošlo k přílišnému nárůstu poptávky po elektřině, je třeba zvýšení daně z emisí oxidu uhličitého vyvážit odpovídajícím zvýšením daně z elektřiny.
(13) V souhrnu vzrostlo zdanění energie od roku 1993 do 2004 o 27 miliard švédských korun (cca 3 miliardy EUR).
Toto zvýšení by nebylo možné bez úplného osvobození výrobního odvětví od energetické daně.
Tím nevede úplné osvobození od daně z elektřiny ke ztrátě státních příjmů, tzn. opatření není financováno ze státních prostředků.
(14) Sdružení Svenskt näringsliv se domnívá, že je v logice systému učinit výjimku pro švédský výrobní průmysl, neboť průmysl má dostatek důvodů k úsporám elektřiny, protože elektřina tvoří velkou položku v nákladech těchto podniků.
Aby bylo možno udržet konkurenceschopnost švédského průmyslu, zatímco se zdanění energie jako celek zvyšuje, je třeba průmysl osvobodit od daně z elektřiny.
(15) Z důvodů, které uvádí švédská vláda (bod odůvodnění 21), se sdružení Svenskt näringsliv domnívá, že opatření nenarušuje ani nemůže narušit hospodářskou soutěž, ani nezvýhodňuje určitá odvětví výroby.
(16) Z níže uvedených důvodů sdružení Svenskt näringsliv v každém případě popírá, že by bylo možno požadovat navrácení podpory.
(17) Zaprvé lze podle článku 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [6], vyžadovat pouze navrácení protiprávní podpory, která je v čl.1 písm. f) téhož nařízení definována jako "nová podpora uskutečňovaná v rozporu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy". Protože Komise v bodě 2.2 svého rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení uvádí, že opatření představuje existující podporu, nelze požadovat navrácení ex tunc.
(18) Zadruhé nelze požadovat navrácení z důvodu oprávněných očekávání příjemců podpory.
Příslušný zákon byl navržen švédskou vládou a přijat švédským parlamentem.
Podniky by neměly být povinny zpochybňovat rozhodnutí vlastního parlamentu.
To platí o to více, že existují dřívější rozhodnutí Komise [7], ve kterých byla opatření ve prospěch výrobního odvětví schválena jako obecná opatření.
Dále umožňuje směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [8], zachovat od 1. ledna 2004 nulovou sazbu daně z elektřiny pro velké spotřebitele elektřiny.
Rozumný hospodářský subjekt musí mít právo oprávněně očekávat, že tomu tak je i dva roky před tímto datem.
(19) Zatřetí by požadavek navrácení byl v rozporu se zásadou proporcionality.
Účelem požadavku navrácení je znovu obnovit údajně narušenou hospodářskou soutěž.
Jelikož se sdružení Svenskt näringsliv nedomnívá, že opatření narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž, neexistuje oprávněný veřejný zájem na navrácení.
Kromě toho by pro mnoho z dotčených podniků bylo obtížné podporu navrátit a u určitých podniků nelze vyloučit nebezpečí konkurzu.
(20) Navíc sdílí sdružení Svenskt näringsliv názor švédské vlády (viz bod odůvodnění 28), že Komise nesplnila svou povinnost uvedenou v čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999.
IV. PŘIPOMÍNKY ŠVÉDSKÉ VLÁDY
Osvobození od daně nepředstavuje výhodu pro švédský výrobní průmysl
(21) Švédský výrobní průmysl používá vysoký podíl elektřiny v porovnání se soutěžiteli v jiných zemích, kteří místo toho používají uhlí nebo zemní plyn.
Jelikož tyto energetické zdroje byly v mnoha členských státech osvobozeny od daně, domnívá se Švédsko, že je vhodné osvobodit švédský výrobní průmysl od daně z elektřiny.
Dále je švédská úroveň daně v energetické oblasti obecně vysoká v porovnání s odpovídající úrovní ve většině ostatních členských států.
Bez osvobození od daně z elektřiny pro určitá odvětví by nebylo bývalo možné těchto úrovní dosáhnout.
(22) Švédská vláda proto nesouhlasí s tím, že osvobození od daně zvýhodňuje švédský průmysl ve srovnání s ostatními členskými státy.
Úprava systému energetické daně vyžaduje přiměřené období
(23) Dopisem ze dne 16. března 2001 přijala švédská vláda příslušná opatření navržená v bodech 75–77 obecných zásad.
(24) Dne 8. listopadu 2001 bylo rozhodnutím Soudního dvora ohledně slevy na energetickou daň v Rakousku vyjasněno, že osvobození určitého hospodářského odvětví od energetické daně představuje státní podporu, věc C-143/99, Adria-Wien Pipeline [9].
(25) Švédská vláda tvrdí, že v okamžiku, kdy Švédsko přijalo příslušná opatření navržená podle obecných zásad, nebylo zcela jasné, zda je opatření státní podporou.
Po rozsudku ve věci Adria-Wien Pipeline bylo švédské vládě jasné, že opatření obsahuje prvky, které v oblasti státní podpory způsobují problémy.
Švédsko však tvrdí, že vzhledem k technické složitosti energetické daně byla od přijetí rozhodnutí vlády do doby, než změněné předpisy mohly vstoupit v platnost, zapotřebí přiměřená lhůta.
Od 1. července 2004 se pro výrobní průmysl plánuje zavedení energetické daně z elektřiny, která odpovídá minimálním úrovním stanoveným v nové směrnici o zdanění energie 2003/96/ES.
Daň z elektřiny a daň z energii je třeba považovat za jeden daňový systém
(26) Ve Švédsku se vybírá energetická daň z fosilních paliv a z elektřiny a daň z emisí oxidu uhličitého u fosilních paliv.
Švédská vláda považuje tyto daně za části téhož daňového systému, jehož cílem je zvyšovat energetickou účinnost a snižovat emise oxidu uhličitého.
Švédská vláda proto tvrdí, že Komise ve svém posouzení o slučitelnosti se společným trhem musí zohlednit daňové zatížení vyplývající ze všech částí daňového systému jako celek, a nikoliv posuzovat osvobození od daně z elektřiny jako izolovaný jev.
Komise při návrhu vhodných opatření nedodržela postup uvedený v nařízení (ES) č. 659/1999.
Podpora tímto není protiprávní a nemůže být tedy vyžadováno její navrácení
(27) Švédská vláda poskytla Komisi opakovaně informace, které ozřejmují celý příslušný režim podpory [10]. Švédsko se proto domnívá, že svou povinnost podle čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, totiž poskytnout Komisi všechny informace nezbytné pro přezkoumání existujících režimů podpory, splnilo.
(28) Švédská vláda tvrdí, že Komise porušila čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999, který vyžaduje, aby Komise před navržením vhodných opatření informovala členský stát, jestliže považuje opatření za neslučitelné se společným trhem. Aniž by Komise takové informace poskytla, navrhla opatření nikoliv pro jednotlivé režimy, nýbrž pro všechny režimy, které platily v okamžiku, kdy nové obecné zásady týkající se životního prostředí vstoupily v platnost.
(29) V důsledku formálně chybného postupu není podpora protiprávní, a nelze proto vyžadovat její navrácení.
Žádost o navrácení podpory by představovala zdanění se zpětnou účinností, což není podle švédské ústavy přípustné
(30) Podle kapitoly 2 § 10 odstavce 2 ústavního zákona o formě vlády (Regeringsformen) nesmí být vybírána daň, pokud není založena na předpisu, který platil v okamžiku vzniku skutečnosti, která daň vyvolala.
(31) Vzhledem k tomu, že švédský zákon o dani z energie neobsahuje pravidla, podle kterých jsou podniky ve výrobním průmyslu povinny platit daň z elektřiny, představovala by změna zákona takové zdanění se zpětnou účinností, které je podle švédské ústavy protiprávní.
V. POSOUZENÍ PODPORY
Posuzované období
2 Komise shledala, že opatření představovalo existující podporu ve smyslu definice v čl. 1 písm. b) bodu i) nařízení (ES) č.
659/1999 v okamžiku přistoupení Švédska k Evropské unii do 1. ledna 2002. Švédsko výslovně přijalo příslušná opatření navržená Komisí, podle kterých měly být veškeré existující režimy podpory životního prostředí přizpůsobeny obecným zásadám (bod 77).
Komise shledala, že k tomu v tomto případě nedošlo.
Švédsko bylo proto požádáno, aby podalo veškeré připomínky, které by mohly být relevantní pro prošetření období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2005.
(33) Připomínky obdržené od švédské vlády dopisem ze dne 9. července 2003 se výslovně týkají období, ohledně kterého Komise požadovala informace.
Švédská vláda využila svého práva na obranu, pokud jde o celé období.
(34) Třetím stranám byla poskytnuta možnost podat připomínky k použití režimu podpory, pokud jde o totéž období.
Sdružení Svenskt näringsliv podalo své připomínky k osvobození od energetické daně dopisem ze dne 29. září 2003.
Právo třetí strany na poskytnutí stanoviska bylo tedy dodrženo.
(35) Zákonem o změně zákona (1994:1776) o dani z energie [11] bude zaveden nový systém daně z elektřiny.
Plánuje se, že zákon vstoupí v platnost 1. července 2004, a byl oznámen Komisi dopisem ze dne 1. dubna 2004 [12].
Komise tedy pro toto opatření přijme zvláštní rozhodnutí.
(36) Posouzení slučitelnosti se společným trhem se tedy týká období od 1. ledna 2002 do doby ukončení platnosti současného systému.
Existence podpory
(37) Aby opatření bylo považováno za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, musí být současně splněny čtyři podmínky. Opatření musí zvýhodňovat určité podniky, musí být selektivní, musí být financováno ze státních prostředků a musí ovlivňovat obchod mezi členskými státy.
(38) Při posouzení, jak opatření zvýhodňuje příjemce podpory, musí Komise porovnat podniky, které se z faktického i právního hlediska nacházejí ve srovnatelné situaci [13].
Komise proto nemůže posoudit postavení švédského výrobního průmyslu vůči jinému evropskému výrobnímu průmyslu, nýbrž musí posoudit zvýhodnění švédského výrobního průmyslu v porovnání se situací jiných podniků ve Švédsku.
V tomto ohledu skutečnost, že opatření zbavuje podniky ve výrobním odvětví nákladů, které by jinak musely nést, zvýhodňuje tyto podniky oproti jiným odvětvím švédského průmyslu.
Tím, že osvobození od daně bude povoleno jen určitým podnikům, zvýhodňuje opatření tyto podniky oproti jiným podnikům, což může případně narušit hospodářskou soutěž.
(39) Osvobození je omezeno na podniky výrobního odvětví (NACE Rev. 1 oddíl C a D).
Soudní dvůr ES rozhodl [14] že "ani velký počet způsobilých podniků, ani okolnost, že tyto podniky patří k různým a významným odvětvím, neznamená, že státní iniciativu lze považovat za obecné ekonomicko-politické opatření".
Sdružení švédských podniků odkazuje na to, že Komise v rozhodnutích o podpoře N 255/96 a NN 72a/2000 schválila švédskou úpravu daně z emisí oxidu uhličitého jako obecné opatření.
To není správné.
V prvním rozhodnutí se úprava daně z emisí oxidu uhličitého považuje za státní podporu, která je slučitelná se společným trhem.
Druhé rozhodnutí se týká prodloužení téže úpravy a schvaluje se podle stejných ustanovení.
Naopak je běžnou praxí Komise [15] potvrzenou judikaturou Soudního dvora ES [16] považovat osvobození pro energeticky náročný průmysl nebo pro dané hospodářské odvětví za selektivní opatření.
Z toho Komise vyvozuje závěr, že osvobození od daně je selektivní.
(40) Komise se domnívá, že selektivita opatření není ospravedlněná logikou systému, protože neodpovídá základní logice daně.
Naopak se osvobození jasně odchyluje od základní struktury a funkce daně.
Účelem daně je směrovat podniky k přijetí opatření na úsporu energie.
Přestože příslušné podniky již ve velkém rozsahu přijímají opatření na úsporu energie, aby snížily energetické náklady, má energetická daň doplňující stimulační účinek.
Obecně závisí spotřeba energie na technologii a určuje se proto pouze krátkodobě.
Dlouhodobě je obvykle možné, mimo jiné prostřednictvím technického pokroku a inovace, dosáhnout dalších výnosů z efektivity.
V tomto ohledu nemůže osvobození od energetické daně pro podniky výrobního odvětví, které jsou podle definice také znečišťovateli, jelikož spotřeba energie ve všech odvětvích je pro životní prostředí stejně škodlivá, zapadat do logiky systému.
(41) Opatření jde na náklady státu a je financováno ze státních prostředků, protože stát souhlasí se ztrátou příjmů z daní.
Komise nesouhlasí se sdružením Svenskt näringsliv, že nedochází ke ztrátě příjmů z daní v důsledku toho, že se daně z elektřiny a emisí oxidu uhličitého, které se ve skutečnosti platí, zvýšily.
Naopak vede zvýšená sazba daně v důsledku osvobození k ještě větší ztrátě příjmů z daní.
(42) Alespoň někteří z příjemců podpory jsou činní v odvětvích, ve kterých probíhá obchod mezi členskými státy.
Opatření tak může takový obchod ovlivnit a narušit hospodářskou soutěž.
(43) Souhrnně se Komise domnívá, že opatření je státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(44) Komise trvá na svém postoji, že energetickou daň z elektřiny nelze posuzovat společně s energetickou daní z emisí oxidu uhličitého. Jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2, jsou k tomu dva důvody. Zaprvé se daň z emisí oxidu uhličitého nevybírá ze spotřeby elektřiny. Za druhé nemá energetická daň z elektřiny stejný stimulační účinek na emise oxidu uhličitého jako daň z emisí oxidu uhličitého, protože ve Švédsku se 90% elektřiny vyrábí v jaderných a vodních elektrárnách. Energetickou daň z elektřiny je proto třeba posuzovat odděleně.
(45) Do 31. prosince 2001 byl režim podpory existující státní podporou ve smyslu čl. 1 písm. b) bodu i) nařízení (ES) č.
659/1999. Podle bodu 77 obecných zásad a jako důsledek toho, že Švédsko přijalo vhodná opatření, měly však veškeré existující státní podpory na ochranu životního prostřední být do 1. ledna 2002 přizpůsobeny tak, aby byly slučitelné s obecnými zásadami.
(46) Švédská vláda tvrdí, že pro zavedení nového systému energetické daně, který je slučitelný s obecnými zásadami, je třeba přiměřené období.
Za prvé mezi lhůtou k přizpůsobení režimu podpor tak, aby byl slučitelný s obecnými zásadami, a vstupem přepracovaného systému energetické daně uplynulo 2,5 roku.
Přestože Komise připouští, že zdanění energie je přirozeně složité, domnívá se, že období 2,5 roku je nepřiměřeně dlouhé.
Zadruhé nevyužila švédská vláda možnosti prodloužit lhůtu k provedení obecných zásad pro určitá opatření, což Francie i Německo udělaly [17].
Naopak švédské orgány přijaly dopisem ze dne 16. března 2001 opatření, která Komise navrhla.
Jestliže švédská vláda měla problémy se změnou režimu podpory ve stanovené lhůtě, mohla přijmout navržená opatření s výjimkou jejich použití na zmíněný režim.
(47) V důsledku toho Komise posoudila slučitelnost podpory podle obecných zásad. V rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise názor, že jiné výjimky než uvedené v čl. 87 odst. 2 nebo čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES nejsou použitelné. Toto stanovisko je třeba potvrdit po provedeném řízení podle čl. 88 odst. 2. Během tohoto řízení nebyly předneseny žádné nové okolnosti, které by zmírnily pochybnosti, které Komise vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení. Komise proto vyvozuje následující závěry.
(48) V bodě 51.2 obecných zásad se uvádí, že ustanovení bodu 51.1 lze použít v případě, že daň má značně pozitivní účinek, pokud jde o ochranu životního prostředí, a tam, kde se osvobození stalo nutným z důvodu významné změny ekonomických podmínek, které staví podniky do zvlášť obtížné situace v oblasti hospodářské soutěže.
Účelem energetické daně je orientace na úsporu energie a na energetickou účinnost.
Současný švédský systém energetické daně se od roku 1993 nezměnil.
V tomto ohledu se opatření staví na roveň s výjimkou z existující daně, která byla stanovena při přijetí daně.
Je proto zahrnuto v bodě 51.2 obecných zásad, který odkazuje na kritéria slučitelnosti v bodě 51.1.
(49) Pro období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2003 je použitelný bod 51.1 písm. b), druhá odrážka obecných zásad, protože osvobození se týká vnitrostátní daně, která byla zavedena při neexistenci poplatku Společenství.
Podle tohoto ustanovení zaplatí podniky, které mají prospěch ze snížení, také značnou část vnitrostátního poplatku.
Důvodem toho je i nadále stimulovat tyto podniky ke zvyšování výkonnosti v rámci životního prostředí.
To vyplývá ze znění bodu 51.1 písm. b) první odrážky, která "pro povzbuzení podniků přijmout opatření pro zlepšení ochrany životního prostředí" připouští snížení harmonizované daně, jestliže daň, kterou podniky mající prospěch ze snížení ve skutečnosti platí, je vyšší než minimální částka Společenství.
Uvedené osvobození vede k nulové sazbě daně z elektřiny, kterou výrobní odvětví používá při výrobním procesu.
Komise tedy může vyvodit závěr, že podniky nezaplatily významnou část vnitrostátního poplatku.
Opatření v jeho současné podobě tedy nelze za období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2003 prohlásit za slučitelné s obecnými zásadami.
Jelikož není slučitelné ani z žádného jiného důvodu, musí být opatření prohlášeno za neslučitelné se společným trhem.
(50) Jak je uvedeno v bodě odůvodnění 18, vstoupila směrnice 2003/96/ES v platnost 1. ledna 2004.
V této směrnici je výslovně brán ohled na cíl ochrany životního prostředí (viz zvláště body odůvodnění 3, 6, 7 a 12).
Komise se proto domnívá, že dodržování minimálních úrovní daní, které jsou stanoveny směrnicí 2003/96/ES, dává podnikům podnět ke zlepšování ochrany životního prostředí.
Z tohoto důvodu může Komise uznat dodržování minimálních úrovní daní také za rovnocenné s významnou částí vnitrostátního poplatku vyžadovaného podle bodu 51.1 písm. b) druhé odrážky obecných zásad.
Proto lze švédské opatření pro období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2003 prohlásit za slučitelné se společným trhem pouze do té míry, do jaké daň, kterou příjemci podpory musejí zaplatit, splňuje minimální sazby stanovené směrnicí 2003/96/ES.
Neslučitelná podpora dosahuje tedy částky, která je výsledkem použití minimálních úrovní stanovených ve směrnici 2003/96/ES.
(51) Pro období od 1. ledna 2004 do skončení platnosti nynějšího systému je zmíněná daň harmonizovaná směrnicí 2003/96/ES.
Proto je použitelný bod 51.1 písm. b) první odrážka obecných zásad.
Podle tohoto ustanovení lze schválit snížení daně, jestliže částka, kterou podniky po snížení ve skutečnosti zaplatí, zůstane vyšší než minimální částka Společenství.
Podle článku 10 směrnice 2003/96/ES je minimální sazba daně z elektřiny stanovena na 0,5 EUR za MWh pro obchodní účely.
Stanovená minimální sazba daně nebyla tedy v tomto případě dodržena. Podle čl.
17 odst. 2 a 4 stejné směrnice lze uplatňovat až nulovou úroveň zdanění pro energeticky náročné podniky, které se v uzavřených dohodách či rovnocenných opatřeních zavázaly k provedení opatření k dosahování cílů v oblasti životního prostředí nebo ke zlepšování energetické účinnosti, a to přibližně se stejnými výsledky, jakých by bylo dosaženo při dodržení minimálních sazeb Společenství.
V tomto případě nejsou podmínky pro použití nulové sazby daně splněny.
Pro období po 1. lednu 2004 proto také platí, že švédské opatření lze prohlásit za slučitelné pouze do té míry, do jaké jsou příjemci podpory povinni zaplatit minimální sazby stanovené směrnicí 2003/96/ES.
(52) Komise tedy usuzuje, že v období od 1. ledna 2002 do doby, než osvobození ve své současné podobě přestane platit, opatření není slučitelné s obecnými zásadami a se směrnicí 2003/96/ES.
Neslučitelná podpora odpovídá částce, která je výsledkem použití minimální úrovně stanovené směrnicí 2003/96/ES.
Vyžádání navrácení podpory, která je neslučitelná se společným trhem
(53) Ukáže-li se, že protiprávně poskytnutá státní podpora je neslučitelná se společným trhem, musí se podle čl. 14 odst.
1 nařízení (ES) č. 659/1999 rozhodnout o jejím navrácení od příjemce podpory.
Vyžádáním navrácení podpory se podle možnosti obnoví stav hospodářské soutěže, která vládla před povolením podpory. Skutečnost, že se podpora poskytla v souladu s vnitrostátním právem, což je běžný případ, neovlivňuje vyžádání navrácení podpory, protože právo Společenství má přednost před vnitrostátním právem.
(54) V čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 se však uvádí, že "Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by to bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství". Judikatura Soudního dvora ES [18] a vlastní rozhodovací praxe Komise stanovily, že když příjemce podpory následkem opatření Komise oprávněně očekává, že podpora byla poskytnuta v souladu s právem Společenství, je vyžádání navrácení podpory v rozporu s obecnou zásadou práva Společenství.
(55) Je povinností členských států převzít odpovědnost za to, že vnitrostátní opatření budou slučitelná s pravidly Společenství o státní podpoře, aby se zabránilo narušení hospodářské soutěže, ohlásit každou státní podporu Komisi v souladu s čl.
88 odst. 3 Smlouvy o ES a do přezkoumání upustit od jejího zavedení.
V zásadě se podniky nemohou odvolávat na oprávněné očekávání, pokud jde o protiprávní státní podporu. Jestliže by se podniky mohly úspěšně odvolávat na vnitrostátní právo, přestože bylo přijato v dobré víře, avšak není slučitelné s pravidly o státní podpoře, a proto narušuje hospodářskou soutěž, nebyl by splněn účel kontroly státních podpor ze strany Společenství.
(56) V rozsudku ve věci 265/85, Van den Bergh en Jurgens BV v. Komise [19], konstatoval Evropský soudní dvůr, že "… se všechny hospodářské subjekty, ve kterých nějaká instituce vzbudila oprávněnou naději, mohou spolehnout na zásadu ochrany oprávněného očekávání.
Jestliže však obezřetný a rozvážný hospodářský subjekt mohl předvídat, že bude přijato opatření Společenství, které pravděpodobně ovlivní jeho zájmy, nemůže se na tuto zásadu odvolat, bude-li opatření přijato."
(57) Švédské orgány tvrdí, že nelze vyžadovat navrácení podpory, protože Komise nesplnila své povinnosti podle čl. 17 odst.
659/1999. V daném ohledu navrhla Komise členským státům, aby pro přizpůsobení existující podpory novým obecným zásadám změnily existující režimy podpory v oblasti životního prostředí tak, aby byly do 1. ledna 2002 slučitelné s obecnými zásadami.
V právní praxi [20] se potvrdilo, že takový návrh, uvedený v obecných zásadách, představuje způsob pevné a pravidelné spolupráce, v jejímž rámci Komise ve spolupráci s členskými státy nepřetržitě posuzuje existující režimy podpory a navrhuje vhodná opatření, která je třeba přijmout.
Dohoda o úplném seznamu všech existujících režimů podpory mezi Komisí a každým členským státem by byla nepraktická, a je vhodné přenechat odpovědnost za přizpůsobení režimů podpory členským státům.
To platí o to více, že jsou zapojené do vypracování nových obecných zásad a již před vstupem těchto zásad v platnost si jsou vědomy jejich dopadu na existující režimy podpory.
V tomto případě švédské orgány tvrdí, že Švédsko informovalo Komisi o režimu podpory, například předložením úplného znění švédského zákona o dani z energie.
Komise se domnívá, že tyto údaje byly zaslány a použity v jiné souvislosti a že poskytnutí těchto informací v žádném případě nemůže nahradit formální oznámení, jak je vyžadováno podle čl. 88 odst.
(58) Sdružení Svenskt näringsliv tvrdí, že podpora je existující podporou, a že proto nelze vyžadovat její navrácení.
Komise se domnívá, že opatření bylo existující podporou pouze do 31. prosince 2001.
Od 1. ledna 2002 se podpora stala novou podporou, protože opatření mělo být přizpůsobeno obecným zásadám.
Komise proto s argumentem sdružení Svenskt näringsliv nesouhlasí.
(59) Z výše uvedených důvodů se Komise nedomnívá, že argumenty Švédska poskytují důvod pro rozhodnutí bez vyžádání navrácení podpory. Z judikatury Soudního dvora ES však vyplývá, že Komise má z vlastního podnětu vzít v úvahu výjimečné okolnosti, které v souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 odůvodňují, že upustí od požadavku navrácení protiprávně poskytnuté podpory, je-li vyžádání navrácení podpory v rozporu s obecnou zásadou práva Společenství, např. s ohledem na oprávněná očekávání příjemců.
(60) Podle článku 19 nařízení (ES) č. 659/1999 je členský stát vázán provést vhodná opatření pouhým přijetím navrhovaných opatření.
Toto bylo potvrzeno judikaturou [21].
Proto platí, že změna statusu opatření z existující podpory na novou podporu byla důsledkem skutečnosti, že švédská vláda přijala vhodná opatření, která byla navržena v obecných zásadách.
(61) Na základě čl. 26 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 je myslitelné, že skutečnost, že Komise schválení obecných zásad švédskou vládou nezveřejnila, mohla vést k tomu, že někteří příjemci se v dobré víře domnívali, že předmětná vnitrostátní opatření jsou stále považována za existující podporu. V článku 26 se uvádí, že Komise zveřejní "souhrnné sdělení o rozhodnutích přijatých podle... článku 18 ve spojení s čl. 19 odst. 1". V článku 18 téhož nařízení se uvádí, že "pokud Komise.., dospěje k názoru, že existující režim podpory není nebo již není slučitelný se společným trhem, vydá doporučení navrhující dotyčnému členskému státu vhodná opatření." V čl. 19 odst. 1 nařízení se uvádí, že pokud členský stát přijme navrhovaná opatření, Komise "toto zjištění zaznamená" a uvědomí o tom členský stát.
(62) Komise nezveřejnila přijetí vhodných opatření navrhovaných Komisí k provádění obecných zásad každým státem.
Proto je pro Komisi těžké dokázat, že příjemci byli řádně informováni o přijetí švédskou vládou a z toho vyplývající změně statusu podpory z existující na novou podporu. V okamžiku zveřejnění rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl.
88 odst. 2 však muselo být příjemcům jasné, že opatření již není existující podporou a že by mohlo být neslučitelné s obecnými zásadami.
Zveřejnění této věci proběhlo dne 9. srpna 2003.
(63) S ohledem na všechny tyto úvahy usuzuje Komise v této záležitosti, že vyžádání navrácení podpory, která byla poskytnuta přede dnem zveřejnění rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení, by odporovalo zásadě ochrany oprávněného očekávání.
Komise proto podle článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 rozhodla, že nebude vyžadovat navrácení podpory za období od 1. ledna 2002 do 8. srpna 2003.
(64) Navrácení podpory, která byla poskytnuta podle režimu podpory od 9. srpna 2003, však bude vyžadováno.
VI. ZÁVĚR
(65) Komise se domnívá, že Švédsko protiprávně zachovalo v platnosti zákon (1994:1776) o dani z energie od 1. ledna 2002 beze změny v rozporu s povinností, která vychází z přijetí vhodných opatření navrhovaných Komisí, a s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
(66) Režim podpory je státní podporou ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(67) Podpora je od 1. ledna 2002 neslučitelná s obecnými zásadami, zvláště bodem 51.1. písm. b) obecných zásad, a všemi dalšími výjimkami uvedenými v čl. 87 odst.
2 a 3 Smlouvy o ES. Protože neexistují jiné důvody pro slučitelnost režimu podpory jako takového, je tento neslučitelný se společným trhem.
(68) Navrácení protiprávně vyplacené podpory musí být vyžádáno v souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999. V tomto případě začíná období, jehož se týká navrácení podpory, dnem zveřejnění rozhodnutí Komise o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 ve věci a končí dnem vstupu nového systému daně z energie v platnost, tzn. je třeba vyžádat navrácení podpory poskytnuté v období od 9. srpna 2003 do 30. června 2004.
(69) Toto rozhodnutí se týká zmíněného režimu podpory a musí být provedeno okamžitě, zvláště pokud jde o navrácení veškerých jednotlivých podpor poskytnutých v rámci režimu.
Komise také poznamenává, že rozhodnutím ve věci režimu podpory není dotčena možnost, aby jednotlivá podpora byla posouzena, zcela nebo částečně, jako podpora v souladu se společným trhem podle vlastního hodnocení, například na základě toho, že na individuální podporu se vztahují pravidla de minimis nebo v souvislosti s budoucím rozhodnutím Komise nebo jako důsledek nařízení o výjimce,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Osvobození od daně, které Švédsko od 1. ledna 2002 povolilo podle zákona (1994:1776) o dani z energie, je režimem státní podpory, který Švédsko používá protiprávně v rozporu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES. Taková podpora je neslučitelná se společným trhem do té míry, do jaké příjemci podpory nejsou povinni zaplatit minimální sazby daně, jak jsou stanoveny ve směrnici 2003/96/ES.
Jelikož pro slučitelnost není použitelný žádný jiný důvod, musí být tato podpora prohlášena za neslučitelnou se společným trhem.
Článek 2
Švédsko musí zrušit režim podpory uvedený v článku 1, pokud je stále účinný.
Článek 3
1. Švédsko musí přijmout veškerá opatření nezbytná k tomu, aby si od příjemců podpory vyžádalo navrácení podpory uvedené v článku 1.
2. Švédsko musí zastavit vyplácení podpory, která dosud nebyla vyplacena, ode dne vstupu tohoto rozhodnutí v platnost.
3. Navrácení musí proběhnout neprodleně a v souladu s postupy vnitrostátního práva za předpokladu, že tyto postupy umožňují provést toto rozhodnutí neprodleně a účinně.
4. Podpora, jejíž navrácení bude vyžadováno, musí zahrnovat úrok, který běží ode dne, kdy podpora byla příjemcům dána k dispozici, do dne, kdy byla skutečně navrácena.
5. Úrok se vypočte na základě ustanovení uvedených v článcích 9 až 11 nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [22].
Článek 4
Švédsko do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí informuje Komisi, jaká opatření jsou plánována a jaká již byla pro dosažení souladu s rozhodnutím přijata.
K podání těchto údajů se použije formulář připojený v příloze.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. června 2005,
kterým se potřetí mění rozhodnutí 2004/614/ES, pokud jde o dobu použitelnosti ochranných opatření proti influenze ptáků v Jižní Africe
(oznámeno pod číslem K(2005) 1863)
(Text s významem pro EHP)
(2005/469/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2004/614/ES ze dne 24. srpna 2004 o ochranných opatřeních proti vysoce patogenní influenze ptáků v Jihoafrické republice [3] přijala Komise ochranná opatření proti influenze ptáků v hejnech ptáků nadřádu běžci v Jižní Africe.
(2) Jižní Afrika informovala v prosinci 2004 Komisi o tom, že se nákazová situace v hejnech ptáků nadřádu běžci zlepšila.
Uvedené informace však Komisi neumožnily učinit závěr, že choroba je skutečně utlumena.
Jižní Afrika nepředala žádné další informace a současná nákazová situace se jeví jako nejasná.
(3) Za těchto okolností je vhodné prodloužit použitelnost rozhodnutí 2004/614/ES o dalších šest měsíců.
Pokud Jižní Afrika podá další informace, může být na jejich základě uvedené rozhodnutí přezkoumáno před ukončením období šesti měsíců.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 7 rozhodnutí 2004/614/ES se datum " 30. června 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. června 2005,
kterým se ukončuje proces šetření pirátství zvukových nahrávek Společenství v Thajsku a jeho vlivů na obchod Společenství se zvukovými nahrávkami
(2005/470/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 5. června 1991 Komise obdržela od evropské kanceláře Mezinárodní federace gramofonového průmyslu (IFPI), která zastupuje prakticky všechny výrobce zvukových nahrávek ve Společenství, stížnost podle nařízení Rady (EHS) č. 2641/84 ze dne 17. září 1984 o posílení společné obchodní politiky, a zejména ochrany proti nedovoleným obchodním praktikám [2].
(2) V této stížnosti se tvrdilo, že v Thajsku dochází ve velkém měřítku k pirátství zvukových nahrávek Společenství a že takové pirátství poškozuje příslušné výrobní odvětví Společenství, a zejména ovlivňuje vývoz zvukových nahrávek Společenství do Thajska a na další třetí trhy.
(3) Komise rozhodla, že stížnost obsahuje dostatečné důkazy pro zahájení šetření.
V Úředním věstníku Evropských společenství bylo zveřejněno příslušné oznámení [3].
(4) Po zahájení daného procesu provedla Komise věcné a právní šetření a dne 20. února 1992 předložila svou zprávu o výsledku šetření poradnímu výboru.
Z ní vyplynulo, že v referenčním období, a zejména v důsledku toho, že thajské orgány řádně neprosazovaly tehdy platné thajské právní předpisy o autorském právu, dosáhla úroveň pirátství zvukových nahrávek (s mezinárodním repertoárem) pravděpodobně až 90 %, a že tato situace způsobila podstatné škody výrobnímu odvětví Společenství, zejména v podobě ušlých zisků z prodeje na thajském trhu (a na některých třetích trzích).
(5) Komise poté zahájila jednání s thajskými orgány, z nichž v září 1992 vyplynul závazek thajské vlády snížit v co nejkratší době míru pirátství zvukových nahrávek ES na zanedbatelnou úroveň a v první fázi dosáhnout do jednoho roku podstatného snížení.
Nový thajský zákon o autorském právu vstoupil v platnost dnem 21. března 1995.
Zavedl řadu opatření, jejichž cílem je zjednodušit postup proti pirátům a působit odrazujícím dojmem na potenciální i skutečné pachatele, zejména výrazně zpřísněnými tresty.
Za těchto okolností bylo rozhodnutím Komise 96/40/ES [4] rozhodnuto, že bude proces šetření pozastaven a situace dále podrobně sledována.
(6) Komise provedla další věcné a právní šetření a dne 29. května 2002, dne 13. října 2003 a dne 29. června 2004 předložila poradnímu výboru tři zprávy.
Z těchto zpráv vyplynulo, že Thajsko přijalo opatření zaměřená na účinné snížení míry pirátství zvukových nahrávek, včetně přijetí právních předpisů v oblasti optických médií thajským parlamentem, většího postihu osob podílejících se na pirátství hudebních nahrávek, užší koordinace mezi různými thajskými orgány zabývajícími se bojem proti pirátství hudebních nahrávek a mezi thajskými úřady a sdruženími hudebního průmyslu a pořádání veřejných kampaní s cílem zvýšit povědomí spotřebitelů o nepříznivých účincích pirátství.
(7) I přes tyto iniciativy zůstává pirátství zvukových nahrávek (s mezinárodním repertoárem) v Thajsku vážným problémem a do Evropské unie jsou nadále vyvážena značná množství pirátských zvukových nahrávek.
Tyto přetrvávající problémy však lze lépe řešit jinak než šetřením podle nařízení (ES) č. 3286/94.
(8) V souvislosti s ustanoveními o trvalé dvoustranné a regionální spolupráci mezi Thajskem a Společenstvím je třeba usilovat o dosažení dalšího pokroku při omezování pirátství zvukových nahrávek Společenství v Thajsku.
(9) Opatření na řešení otázky pirátství je možné vytvářet také v rámci dvoustranné dohody o partnerství a spolupráci uzavřené mezi Thajskem a Společenstvím.
(10) Společenství může rovněž nadále podporovat snahy posílit technickou kapacitu thajských orgánů v boji proti pirátství zvukových nahrávek, a to prostřednictvím programů finanční podpory.
(11) Úsilí Thajska při řešení problému pirátství zvukových nahrávek Společenství je možné sledovat v rámci mechanismů uvedených ve "Sdělení o strategii prosazování práv duševního vlastnictví ve třetích zemích" [5].
(12) Z tohoto důvodu je vhodné proces šetření ukončit.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem poradního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Proces šetření pirátství zvukových nahrávek Společenství
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. listopadu 2002
o řízení k uplatnění článku 81 Smlouvy o ES určené společnostem BPB PLC, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA a Gyproc Benelux N.V.
(Věc COMP/E-1/37.152 – Sádrokartonové desky)
(oznámeno pod číslem K(2002) 4570)
(Pouze anglické, francouzské, německé a nizozemské znění je závazné)
(2005/471/ES)
Dne 27. listopadu 2002 Komise přijala rozhodnutí o řízení k uplatnění článku 81 Smlouvy o ES.
V souladu s článkem 30 nařízení (ES) č. 1/2003 [1], kterým se nahrazuje článek 21 nařízení 17 [2], zde Komise zveřejňuje názvy zúčastněných stran a podstatu rozhodnutí, včetně uložených sankcí, přičemž bere v úvahu oprávněný zájem stran na tom, aby nebylo zveřejněno jejich obchodní tajemství.
Nedůvěrné znění rozhodnutí je k dispozici v závazných jazykových zněních a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství Evropské komise pro hospodářskou soutěž: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
I. SHRNUTÍ
1. Podniky, jimž je určeno toto rozhodnutí
(1) Toto rozhodnutí o porušení článku 81 Smlouvy je určeno následujícím podnikům:
- BPB PLC (dále jen "BPB"),
- Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG (dále jen: "Knauf Westdeutsche Gipswerke"),
- Société Lafarge SA (dále jen: "Lafarge"),
- Gyproc Benelux NV (dále jen: "Gyproc").
2. Povaha porušení předpisů
(2) BPB, Knauf [3], Lafarge a Gyproc uzavřely a bez přerušení prováděly komplexní a trvající dohodu, která byla v rozporu s čl. 81 odst. 1 Smlouvy a která se projevila následujícím jednáním představujícím dohodu nebo jednání ve vzájemné shodě:
- zástupci společností BPB a Knauf se setkali v roce 1992 v Londýně a vyjádřili společné přání stabilizovat trhy na území Německa (dále jen "německý trh"), Spojeného království (dále jen "britský trh"), Francie (dále jen "francouzský trh"), Nizozemska, Belgie a Lucemburska (dále jen "trh Beneluxu"),
- zástupci společností BPB a Knauf, k nimž se později připojili zástupci společností Lafarge a Gyproc, používali od roku 1992 systémy pro výměnu informací o objemech prodeje na německém, francouzském a britském trhu a trhu Beneluxu se sádrokartonovými deskami,
- zástupci společností BPB, Knauf a Lafarge se několikrát vzájemně předem informovali o zvýšení cen na britském trhu,
- s ohledem na zvláštní vývoj německého trhu se zástupci společností BPB, Knauf, Lafarge a Gyproc setkali v roce 1996 ve Versailles, v roce 1997 v Bruselu a v roce 1998 v Haagu, aby si rozdělili nebo alespoň stabilizovali německý trh,
- zástupci společností BPB, Knauf, Lafarge a Gyproc se několikrát vzájemně informovali a dohodli se na zvýšení cen na německém trhu v letech 1996 až 1998.
3. Trvání
(3) Účast dotyčných společností na porušování předpisů trvala:
- BPB: minimálně od 31. března 1992 do 25. listopadu 1998,
- Knauf: minimálně od 31. března 1992 do 25. listopadu 1998,
- Lafarge: minimálně od 31. srpna 1992 do 25. listopadu 1998,
- Gyproc: minimálně od 6. června 1996 do 25. listopadu 1998.
4. Etapy řízení
(4) Na základě informací, které Komise obdržela, provedla v souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení č. 17 v období od listopadu 1998 do července 1999 kontroly v objektech různých společností. Po těchto kontrolách zaslala v lednu, červenci a září roku 1999 a v březnu 2000 některým společnostem žádost o informace.
(5) Dne 18. dubna 2001 Komise zahájila v této věci řízení ohledně pěti společností, jmenovitě BPB, Knauf, Lafarge, Gyproc a Etex SA, a přijala oznámení o námitce. Všechny strany řízení předložily Komisi písemné připomínky.
Slyšení v této věci se uskutečnilo 17. července 2001 a zúčastnily se ho všechny společnosti, jimž bylo určeno oznámení o námitce.
(6) Vzhledem k tomu, že se Komise domnívá, že dostupné důkazy nedostačují k prokázání účasti společnosti ETEX SA na jednotném, komplexním a trvajícím porušování předpisů, není toto rozhodnutí určeno společnosti ETEX SA.
5. Produkt a trh
(7) Produktem, který je předmětem řízení, jsou sádrokartonové desky.
Jedná se o výrobek, který se skládá z vrstvy sádry mezi dvěma vrstvami papíru nebo jakéhokoli jiného materiálu a který se používá jako prefabrikovaný stavební materiál.
Sádrokartonové desky mají různé velikosti a tloušťky a obvykle se používají pro obkládání vnitřních stěn, vytváření nenosných příček a jako střešní a podlahová krytina v obytných, obchodních a administrativních budovách.
Sádrokartonové desky jsou zajímavým produktem pro stavební průmysl, protože jsou stabilní, trvanlivé, lehce se instalují, jsou odolné vůči ohni a levné.
Sádrokartonové desky zajímají také přímo spotřebitele.
Často se totiž používají při stavbě moderních budov a jsou oblíbené mezi kutily.
Sádrokartonové desky jsou identifikovatelným produktem; název vyrábějící firmy má v několika státech hodnotu obecného názvu ("gyproc" v Belgii, "placoplâtre" ve Francii atd.).
(8) Celková roční hodnota německého, britského a francouzského trhu a trhu Beneluxu činila v období 1997 a 1998 přibližně 1210 milionů ECU pro objem přibližně 692 milionů m2 v roce 1997 a 710 milionů m2 v roce 1998.
Podniky, které se účastnily dohody, společně vyrobily téměř veškerý objem sádrokartonových desek prodaných na uvedených trzích.
II. POKUTY
1. Základní pokuta
(9) Komise přihlíží při stanovení výše pokuty ke všem příslušným okolnostem, zejména k závažnosti a době trvání porušování předpisů, což jsou kritéria výslovně uvedená v čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17.
a) Závažnost porušení předpisů
(10) S ohledem na povahu dotyčného chování, na jeho konkrétní dopad na trh se sádrokartonovými deskami a na skutečnost, že bylo zaměřeno na čtyři hlavní trhy v Evropském společenství, se Komise domnívá, že se podniky, jimž je určeno toto rozhodnutí, dopustily velice závažného porušení čl. 81 odst. 1 Smlouvy.
b) Rozdílné zacházení
(11) V kategorii velice závažných porušení může Komise zacházet s jednotlivými podniky rozdílně, aby přihlédla ke skutečné hospodářské schopnosti daných podniků významně poškodit hospodářskou soutěž a aby stanovila výši pokuty na dostatečně odrazující úrovni.
V tomto případě je vhodné takto postupovat, neboť existuje výrazný rozdíl ve velikosti podniků, které se podílely na porušování předpisů.
Podniky, kterým je určeno toto rozhodnutí, jsou proto rozděleny do třech kategorií podle jejich podílu na trhu vypočteném na základě tržeb z prodeje daného produktu na čtyřech dotčených trzích v posledním úplném roce porušování předpisů, tedy v roce 1997. Do první skupiny patří společnost BPB, jejíž podíl na trhu činil přibližně 40–45 %, do druhé skupiny patří společnosti Knauf s podílem 25–30 % a Lafarge s podílem 20–25 % a třetí skupinu tvoří společnost Gyproc, která měla na trhu přibližně podíl 7–10 %.
(12) Kromě toho je v případě společnosti Lafarge s ohledem na její velikost a celkové zdroje nutné zajistit, aby pokuta byla dostatečně odrazující, a je ji proto nutno zvýšit o 100 %.
c) Doba, během níž docházelo k porušování předpisů
(13) Společnosti Knauf a BPB porušovaly čl. 81 odst.
1 Smlouvy v období minimálně od 31. března 1992 do 25. listopadu 1998. Společnost Lafarge se dopouštěla stejného porušování v období minimálně od 31. srpna 1992 do 25. listopadu 1998.
Společnost Gyproc se aktivně zúčastnila porušování minimálně od 6. června 1996 do 25. listopadu 1998.
(14) Komise dospěla k závěru, že porušování předpisů bylo dlouhodobé (více než pět let) v případě společností Knauf, BPB a Lafarge a střednědobé (jeden rok až pět let) v případě společnosti Gyproc, a proto zvyšuje o 65 % výši základní pokuty uložené společnostem BPB a Knauf Westdeutsche Gipswerke, o 60 % výši základní pokuty uložené společnosti Lafarge a o 20 % výši základní pokuty uložené společnosti Gyproc.
2. Přitěžující okolnosti
(15) Komise již v minulosti přijala opatření vůči společnostem BPB a Lafarge kvůli jednání ve shodě: společnosti BPB De Eendracht NV [4] (která je součástí skupiny řízené BPB, jíž je určeno toto rozhodnutí) byly uloženy pokuty za to, že se podílela na nedovolené dohodě v odvětví kartonu, a společnosti Lafarge SA [5] (tehdy Lafarge Coppée SA) za to, že se podílela na nedovolené dohodě v odvětví cementu.
(16) Ze skutečností uvedených v tomto rozhodnutí vyplývá, že společnosti BPB a Lafarge se i po oznámení výše uvedených rozhodnutí aktivně účastnily jednání ve shodě v odvětví sádrokartonových desek.
Skutečnost, že tyto společnosti zopakovaly stejný typ jednání v jiném odvětví než v tom, v němž jim byly uloženy pokuty, ukazuje, že první uložená pokuta tyto podniky nevedla ke změně chování, což Komise považuje za přitěžující okolnost.
(17) V případě BPB neznemožňuje skutečnost, že rozhodnutí 94/601/ES bylo určeno BPB De Eendracht NV, dceřiné společnosti BPB, použití takové přitěžující okolnosti v tomto řízení.
BPB De Eendracht NV byla v době uvedeného rozhodnutí dceřinou společností BPB PLC, Komise proto má za to, že se jedná o jednu a tutéž společnost ve smyslu článku 81 Smlouvy a že společnost, kterou Komise odsoudila k pokutě, je nejen povinna ukončit své protisoutěžní jednání, ale také přizpůsobit svou obchodní politiku v celém Společenství rozhodnutí, které jí bylo určeno v jednotlivém případě, což BPB neučinila, ale jednala zcela opačně, jak o tom svědčí toto rozhodnutí [6].
Skutečnost, že stejná společnost již byla odsouzena za porušování předpisů, a že navzdory vydanému rozhodnutí a uložené pokutě pokračovala ve své účasti na obdobném porušení stejného ustanovení smlouvy, představuje recidivu.
(18) Vzhledem k přitěžujícím okolnostem se zdá odůvodněné zvýšit pokutu uloženou společnostem BPB a Lafarge o 50 %.
3. Polehčující okolnosti
(19) Přestože společnost Gyproc nese odpovědnost za porušování předpisů během období, kdy se na něm podílela, tedy od června 1996 do listopadu 1998, byla podle dostupných důkazů v objektivně jiné situaci než ostatní společnosti, jimž je určeno toto rozhodnutí.
Komise proto uznává, že společnost Gyproc nehrála v jednání ve shodě stejnou úlohu jako ostatní společnosti.
Mezi různé okolnosti, které Komise zjistila, patří skutečnost, že během podstatné části období, v němž se podílela na jednání ve shodě, společnost Gyproc nemohla zabránit tomu, aby o ní společnost BPB nezískávala a nepředávala informace, neboť společnost BPB byla zastoupena v její správní radě; kromě toho společnost Gyproc stále představovala destabilizační prvek, takže přispěla k omezení dopadů jednání ve shodě na německý trh a nebyla přítomna na britském trhu, kde byly projevy jednání ve shodě nejčastější.
(20) Pokuta společnosti Gyproc se proto snižuje o 25 % z důvodu polehčujících okolností.
4. Použití sdělení Komise o neukládání pokut nebo snížení výše pokut v případech jednání ve shodě ("sdělení o shovívavosti"): významné snížení pokuty
(21) Předtím, než Komise přijala oznámení o námitce, jí společnosti BPB a Gyproc poskytly informace a/nebo dokumenty.
Rozsah a kvalita spolupráce těchto společností s Komisí se však lišily.
(22) BPB byla prvním účastníkem jednání ve shodě, který po žádosti Komise o informace poskytl materiály, které doplnily informace zjištěné během ověřování a potvrdily existenci jednání ve shodě, jak je uvedeno níže.
Mezi těmito materiály byly podrobné informace o schůzkách, zejména o schůzce v Londýně, a o výměně informací o hlavních evropských trzích, zejména britském trhu.
Společnost BPB kromě toho přiznala část skutečností, které byly popsány v oznámení o námitce.
Přesto popírá, že by některé skutečnosti, které byly popsány v oznámení o námitce a využity v tomto rozhodnutí, představovaly porušování předpisů.
(23) Společnost Gyproc rovněž poskytla důkazní materiály, které přispěly k získání důkazu o porušování předpisů.
Tato společnost rovněž poskytla na žádost Komise informace o schůzkách kartelu a upřesnila, v jakém období se tyto schůzky konaly v různých členských státech a které společnosti se jich účastnily.
Kromě toho během setkání, které se uskutečnilo na její žádost s útvary Komise, poskytl zástupce společnosti vysvětlivky k rukopisným poznámkám.
Společnost Gyproc rovněž Komisi dobrovolně poskytla rukopisné poznámky, o nichž Komise při ověřování nevěděla a které obsahovaly zejména údaje o výměně informací o objemech prodeje během schůzky ve Versailles.
Společnost Gyproc nepopírá existenci skutečností uvedených v oznámení o námitce ani to, že představují porušení předpisů Společenství v oblasti hospodářské soutěže.
(24) Komise se za těchto podmínek domnívá, že existují důvody pro snížení pokuty uložené společnosti BPB o 30 % a společnosti Gyproc o 40 %.
5. Celková výše pokut uložených tímto rozhodnutím
(25) V důsledku toho je nutné stanovit výši pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 písm. a) nařízení č. 17 takto:
BPB: 138,6 milionů EUR,
Knauf Westdeutsche Gipswerke: 85,8 milionů EUR,
Lafarge: 249,6 milionů EUR,
Gyproc: 4,32 milionů EUR.
III. ROZHODNUTÍ
(26) Společnosti BPB PLC, skupina Knauf, Société Lafarge S.A a Gyproc Benelux N.V. porušily čl. 81 odst. 1 Smlouvy tím, že se účastnily dohod a jednání ve shodě v odvětví sádrokartonových desek.
(27) Porušování trvalo:
a) BPB PLC: minimálně od 31. března 1992 do 25. listopadu 1998;
b) Knauf: minimálně od 31. března 1992 do 25. listopadu 1998;
c) Société Lafarge S.A.: minimálně od 31. srpna 1992 do 25. listopadu 1998;
d) Gyproc Benelux N.V.: minimálně od 6. června 1996 do 25. listopadu 1998.
(28) Výše uvedené společnosti ukončí porušování předpisů, jestliže tak již neučinily.
V rámci svých činností souvisejících se sádrokartonovými deskami se zdrží veškerých dohod a jakéhokoli jednání ve shodě, které by mohlo mít stejný nebo podobný cíl či účinek jako výše uvedené porušování předpisů.
(29) Uvedeným společnostem se ukládají následující pokuty:
BPB PLC: 138,6 milionů EUR;
Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG: 85,8 milionů EUR;
Société Lafarge SA: 249,6 milionů EUR;
Gyproc Benelux NV: 4,32 milionů EUR.
[1] Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst.
L 1, 4.1.2003, s. 1).
Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst.
L 68, 6.3.2004, s. 1).
[2] Nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962 – První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst.
13, 21.2.1962, s. 204/62).
Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1/2003.
[3] Výraz "Knauf" v tomto rozhodnutí označuje všechny společnosti skupiny Knauf.
[4] Rozhodnutí Komise 96/401/ES ze dne 13. července 1994 o řízení k uplatnění článku 85 (nyní článku 81) Smlouvy o ES (věc IV/C/33.833 – Karton) (Úř. věst.
L 243, 19.9.1994, s. 1), kterým se ukládá pokuta 1750000 ECU.
14. května 1998 Soud prvního stupně snížil tuto pokutu na 750000 ECU (rozsudek ze dne 14. května 1998, T-311/94, BPB De Eendracht NV v. Komise, Sb. rozh. s.
II-1129).
[5] Rozhodnutí Komise 94/815/ES ze dne 30. listopadu 1994 o řízení k uplatnění článku 85 (nyní článku 81) Smlouvy o ES (věc IV/33.126 a 33.322 – Cement) (Úř. věst.
L 343, 30.12.1994, s. 1), kterým se ukládá pokuta 22872000 ECU.
15. března 2000 Soud prvního stupně snížil tuto pokutu na 14248000 ECU (rozsudek ze dne 15. března 2000, T-43/95, Cimenteries CBR e.a. v. Komise, Sb. rozh.
II-491).
[6] Viz rovněž rozhodnutí Komise 2002/405/ES ze dne 20. června 2001 o řízení k uplatnění článku 82 Smlouvy o ES (COMP/E-2/36.041/PO – Michaelin) (Úř. věst.
L 143, 31.5.2002, s. 1), body odůvodnění 361–363.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. června 2005
o financování studií, posouzení dopadů a hodnocení v oblastech bezpečnosti potravin, zdraví zvířat, dobrých životních podmínek zvířat a zootechniky
(2005/472/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 90/424/EHS provádí Společenství technická a vědecká opatření nutná pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy nebo podporuje členské státy při provádění těchto opatření.
(2) Studie, posouzení dopadů, jakož i systematická a včasná hodnocení výdajových programů tvoří pro Komisi pevně danou prioritu a slouží jako prostředek pro hodnocení správy přidělených prostředků, a zároveň jsou prostředkem podpory využívání získaných zkušeností po celé organizaci, zejména za situace, kdy se dostává stále většího významu správě zaměřené na výsledky.
(3) Ke splnění těchto úkolů bylo v posledním čtvrtletí 2004 vyhlášeno nabídkové řízení na rámcovou smlouvu týkající se hodnocení v oblastech bezpečnosti potravin, zdraví zvířat, dobrých životních podmínek zvířat a zootechniky.
(4) Očekává se, že tato rámcová smlouva by měla poskytnout vyšší jakost, včasné a relevantní informace, které budou sloužit jako základ pro budoucí rozhodování Společenství.
(5) Všechny jednotlivé úkoly budou předmětem zvláštních dohod.
Tyto dohody budou uzavřeny mezi Komisí a vybraným dodavatelem podle podmínek rámcové smlouvy.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Opatření popsaná v příloze tohoto rozhodnutí se schvalují pro účel jejich financování.
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. května 2005
o jmenování rakouské náhradnice Výboru regionů
(2005/473/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh rakouské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů pro období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po odstoupení pana Edmunda FREIBAUERA, které bylo Radě oznámeno dne 8. února 2005, se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Náhradnicí Výboru regionů pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006, je jmenována: paní Johanna MIKL-LEITNEROVÁ, "Landesrätin", členka zemské vlády Dolního Rakouska, jako nástupkyně pana Edmunda FREIBAUERA.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2004
o dani z nákupu masa (asanační daň) zavedené Francií
(oznámeno pod číslem K(2004) 4770)
(Pouze francouzské znění je závazné.)
(2005/474/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co byly zúčastněné strany v souladu s uvedeným článkem [1] vyzvány k předložení připomínek a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dne 15. dubna 1999 zaslala Komise Francii v důsledku stížnosti žádost o informace o dani z nákupu masa (dále rovněž "asanační daň"), která se týká financování asanačních činností na území Francie.
Francouzské orgány odpověděly dopisem ze dne 12. května 1999.
(2) Komise předtím zahájila řízení pro porušení povinnosti stanovené v článku 226 Smlouvy vůči asanační dani [2].
Dopisem ze dne 29. července 1998 byla Francii zaslána také výzva. Po ní dne 18. září 2000 následovalo odůvodněné stanovisko.
Dne 26. června 2002 Komise rozhodla o zastavení řízení.
(3) Opatření bylo přijato do seznamu neoznámených podpor pod číslem NN 17/2001.
V březnu roku 2001 byl přijat dodatek k původní stížnosti.
Komise mezitím obdržela novou stížnost, ve které se opakují údaje z první stížnosti.
(4) Dopisem ze dne 10. července 2002 Komise uvědomila Francii o rozhodnutí zahájit v souladu s čl. 88 odst. 2 Smlouvy řízení vůči asanační dani.
(5) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [3].
Komise vyzvala ostatní členské státy a třetí zúčastněné strany k předložení připomínek k danému opatření.
(6) Francouzské orgány zaslaly poznámky dopisem ze dne 10. října 2002.
Komise obdržela připomínky od třetích stran, které byly francouzským orgánům zaslány dopisem ze dne 11. února 2003; francouzské orgány na ně odpověděly dopisem ze dne 9. dubna 2003.
Dopisem ze dne 14. července 2004 byly na francouzských orgánech požadovány dodatečné údaje, které tyto orgány zaslaly dopisem ze dne 23. září 2004.
(7) Toto rozhodnutí se vztahuje pouze k financování veřejné služby zpracování uhynulých zvířat (dále rovněž jen "VAS") v období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002; v roce 2002 byl zahájen postup vyšetřovacího řízení.
Financování VAS od 1. ledna 2003 je posuzováno v rámci státní podpory č. NN 8/2004.
(8) Od 1. ledna 2004 byla asanační daň zrušena.
Financování VAS je od nynějška zaručeno výtěžkem "daní z porážky", vůči které Komise nevyslovila námitku [4].
V rámci šetření této složky zaslaly francouzské orgány Komisi k tomuto případu rovněž informace relevantní pro tento případ, zejména dopisem ze dne 29. prosince 2003.
II. POPIS
1. ASANAČNÍ DAÑ
(9) Asanační daň byla ustanovena článkem 302a ZD francouzského všeobecného daňového zákoníku, vycházejícím z článku 1 francouzského zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 o sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních odpadů, kterým se mění zemědělský zákoník [5].
Podle tohoto ustanovení vstoupila asanační daň v platnost dne 1. ledna 1997.
(10) Zákon č. 96-1139 mění článek 264 francouzského zemědělského zákoníku, ve kterém se nyní tvrdí: "sběr a odstraňování kadáverů zvířat a také zbytků masa a vnitřností z jatek, prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat je úlohou veřejné služby podléhající působnosti státu".
(11) Naopak podle článku 271 zemědělského zákoníku, rovněž pozměněného zmíněným zákonem, "odstraňování veterinárních konfiskátů, jiných než jsou konfiskáty uvedené v článku 264 a také odstraňování původních živočišných odpadů z jatek nebo ze zařízení pro zpracování a přípravu krmiv nebo potravin živočišného původu nespadá do veřejné asanační služby.
Je zajišťováno ve výhradní příslušnosti těchto jatek a zařízení.
Pokud nejsou samy k tomuto účelu schváleny nebo registrovány, jsou povinny pověřit zpracováním zařízení schválená nebo registrovaná k této činnosti správním orgánem."
(12) Sběr zahrnutý v úloze veřejné služby se týká zvířat uhynulých na státním území a zejména takových, která byla usmrcena ve francouzských jatkách a pro lidskou spotřebu nejsou vhodná.
Sběr kadáverů se provádí pouze tehdy, pokud se jedná o zvířata nebo dokonce jejich části s minimální váhou 40 kg.
Zákon z VAS, financované asanační daní, specificky vylučuje plnění pro osoby, které vlastní nebo drží kadáver zvířete a které ho "mohou" předat schválené osobě, aniž by k tomu byly povinny (článek 265 II zemědělského zákoníku).
Též jsou vyloučeny všechny kadávery tzv. zvířat "v zájmovém chovu", která jsou v držení soukromých osob.
Toto vyloučení dává podnět k asanační činnosti financované soukromými osobami.
(13) Soukromé podniky, které jsou pověřeny prováděním asanačních služeb, jsou vybírány prefekty prostřednictvím veřejných soutěží, jejichž podmínky jsou vymezeny v zemědělském zákoníku.
Příslušné zadávací podmínky stanoví způsob odměňování těchto činností, jejichž prováděním je držitel zakázky pověřen, přičemž je vyloučeno jakéhokoliv odměňování vybírané od uživatelů veřejné služby.
Proto musí kafilérie pověřené VAS uživatelům (hlavně chovatelé a jatka) poskytovat při sběru a odstraňování služby zdarma a jsou odměňovány výhradně státem (článek 264-2 zemědělského zákoníku).
(14) Asanační daň se vybírá z nákupu masa a některých dalších produktů jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto produktů.
(15) Daní jsou v zásadě povinné všechny osoby, které provádějí maloobchodní prodej.
Jejím základem je u nákupů bez ohledu na původ produktu hodnota bez daně z přidané hodnoty (DPH):
- maso a droby, čerstvé nebo vařené, chlazené nebo mražené, drůbeží, králičí, ze zvěře nebo ze skotu, ovcí, koz, prasat a koňů, oslů a jejich kříženců,
- solená masa, uzenářské výrobky, sádlo, zpracované masové konzervy a konzervy z drobů,
- krmivo na základě masa a drobů.
Podniky, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok je nižší než 2500000 francouzských franků (FRF) [6] (381122 EUR) bez DPH, jsou od daně osvobozeny.
Sazby pro vyměření daně jsou stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,5 % do 125000 FRF (19056 EUR) a na 0,9 % nad 125000 FRF.
Poté byly zvýšeny na 2,1 % a 3,9 % (bod odůvodnění 18).
(16) Původně, tj. od 1. ledna 1997 byl výnos z daně přidělen do fondu za tímto účelem zvláště založeného, jehož předmětem bylo financování služby sběru a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, tj. činností stanovených článkem 264 zemědělského zákoníku jako úloha veřejné služby. Fond byl řízen Národním střediskem pro plánování struktur zemědělství (CNASEA).
(17) Zákon 98-546 ze dne 2. července 1998 o různých ustanoveních hospodářského a finančního charakteru [7], uložil v období od 1. července 1998 do 31. prosince 1998 těmto poplatníkům dodatečnou daň, aby se financovalo zejména odstraňování moučky savců, která není v souladu s normami Společenství týkajícími se inaktivace původců bovinní spongiformní encefalopatie (BSE), a zejména výdaje vyplývající z nákupu, přepravy, uskladnění a zpracování.
Podniky, jejichž obrat byl během předcházejícího kalendářního roku nižší než 3500000 FRF (533571 EUR) bez DPH, byly od této dodatečné daně osvobozeny.
Sazby pro vyměření daně byly stanoveny podle výše měsíčních nákupů bez DPH na 0,3 % do 125000 FRF (19056 EUR) a 0,5 % nad 125000 FRF.
(18) Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 (zákon č. 2000-1353 ze dne 30. prosince 2000) [8] byly provedeny určité změny v mechanizmu asanační daně, které vstoupily v platnost 1. ledna 2001.
Účelem těchto změn bylo čelit účinkům krize BSE a z nich plynoucím vícenákladům.
Základ daně byl tedy rozšířen i na "ostatní masné výrobky".
Sazba daně byla od nynějška stanovena na 2,1 % při výši měsíčních nákupů do 125000 FRF (19056 EUR) a na 3,9 % nad 125000 FRF.
Kromě toho byly všechny podniky s obratem za předcházející kalendářní rok nižším než 5000000 FRF (762245 EUR) bez DPH od nynějška od daně osvobozeny.
Nakonec byl od 31. prosince 2000 výtěžek z daně místo do fondu uvedeného v bodě odůvodnění 16 přidělován přímo do souhrnného rozpočtu státu.
(19) Toto navýšení asanační daně reagovalo zejména na nutnost likvidace nejenom kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat – jejichž počet je bezpochyby v důsledku krize BSE vyšší než v minulosti, nebo částí kadáverů, které byly dříve používány k výrobě živočišných mouček nebo jiných výrobků, ale také živočišných mouček, jejichž použití bylo dočasně zakázáno rozhodnutím Rady 2000/766/ES ze dne 4. prosince 2000 o některých ochranných opatřeních ve vztahu k přenosným spongiformním encefalopatiím a o zkrmování živočišných bílkovin [9].
2. ARGUMENTY VYJÁDŘENÉ KOMISÍ V RÁMCI ZAHÁJENÍ VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
2.1 K EXISTENCI PODPORY
86 odst. 2 se stanoví, že podniky pověřené řízením služeb obecného ekonomického zájmu podléhají předpisům Smlouvy, zejména předpisům o hospodářské soutěži v mezích, kdy použití těchto předpisů nebrání plnění práv nebo skutečnosti zvláštní úlohy, která jim byla přidělena.
Rozvoj obchodu nesmí být ovlivňován opatřením, které je v protikladu zájmu Společenství.
(21) Francouzské orgány mají zato, že financované činnosti spadají do oblasti veřejného zájmu.
Komise neměla v zásadě žádné námitky pokud se jedná o charakter veřejné služby, který orgány chtěly této službě dát.
Jedná se skutečně o rozhodnutí podložené důvody veřejného zdraví a ochrany životního prostředí.
Komise však požádala francouzské orgány o podrobný popis všech činností financovaných prostřednictvím asanační daně, aby mohla pochopit jejich význam.
Zdálo se skutečně, že činnosti, které nejsou stanovené v zákoně č. 96-1139, jako je likvidace živočišných mouček zakázaných k prodeji, byly také financovány prostřednictvím daně.
(22) Soudní dvůr Evropských společenství rozhodl [10], že čl. 86 odst. 2 Smlouvy je nutno vykládat v tom smyslu, aby nezahrnoval veřejnou podporu, kterou využívají podniky pověřené řízením služby obecného ekonomického zájmu, pokud tato výhoda přesahuje vícenáklady veřejné služby. Při zahájení vyšetřovacího řízení v této věci bylo u Soudního dvora několik nevyřízených sporů ohledně toho, zda by opatření mělo být ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy posuzováno jako podpora, pokud výhoda, kterou využívají určité podniky, nepřesahuje vícenáklady, které nesou k plnění závazků veřejné služby uložených vnitrostátními předpisy. Komise měla zato, že je třeba nejprve stanovit, zda veřejné úhrady prováděné kafilériím mohly být považovány za činnost, kterou lze hodnotit jako veřejnou službu. Potom by bylo nutno stanovit, zda tyto úhrady přesahovaly náklady, které tyto podniky nesly k provedení takových činností.
(23) Avšak při zahájení vyšetřovacího řízení neměla Komise všechny nezbytné údaje, aby stanovila, zda byla řádně dodržena všechna kritéria k vytvoření veřejné služby.
Aby byla schopna vyslovit se k povaze veřejných soutěží, používaných v daném případě k výběru kafilérie, požádala Komise francouzské orgány o zaslání všech údajů o provádění výše uvedených veřejných soutěží, které by jí umožnily posoudit dodržení zejména směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby [11] podle judikatury Soudního dvora v této věci [12].
(24) Komise také chtěla disponovat údaji, které se týkají zejména dopadu podpor na dotčené podniky, a získat přímý důkaz, že tyto podpory sloužily pouze k financování vícenákladů na úkoly plněné v obecném zájmu, aniž by prostředky mohly být nasměrovány k jiným konkurenčním činnostem, kterým by se tyto podniky mohly věnovat.
Komise, která uznala, že VAS může vytvářet službu obecného ekonomického zájmu, se domnívala, že při zahájení vyšetřovacího řízení existovaly určité otazníky týkající se účinků podpory na přímé příjemce služby a také způsobu, jakým byla samotná služba financována.
(25) V okamžiku zahájení řízení umožnil bod 5.6.2 obecných zásad Společenství týkající se státních podpor v odvětví zemědělství [13] (dále jen "obecné zemědělské zásady") přezkoumávat případ od případu podpory ve prospěch odvětví zemědělství, jako podpory na sběr, náhradu a úpravu původních zemědělských odpadů. Toto se mělo provádět s ohledem na zásady vyložené ve Smlouvě a v rámci státních podpor Společenství na ochranu životního prostředí [14].
Pokud se podpory podle zmíněného rámce ukáží jako nezbytné, musí být omezeny na striktní kompenzaci vícenákladů na výrobu ve srovnání s tržní cenou daných výrobků nebo služeb.
Tyto podpory musí být rovněž dočasné a v zásadě sestupné, aby v přiměřené lhůtě dávaly podnět k dodržování zásady věrnosti cen.
V tomto ohledu se Komise rovněž opírala o bod 11.4.5 obecných zemědělských zásad, který se týká tlumení přenosných nákaz zvířat.
(26) Vůbec se však nezdálo, že by přijímající zemědělské podniky a jatka ve Francii přispívaly na výdaje vyplývající ze služby.
Proto byla Komise názoru, že podpora nemohla odpovídat podmínkám stanoveným předpisy Společenství.
Měla tedy pochybnosti o slučitelnosti podpor, které spočívají ve zproštění zemědělských podniků a jatek od výdajů souvisejících se sběrem a likvidací kadáverů zvířat, masa a vnitřností z jatek.
(27) Pokud se jedná o zpracování kadáverů zvířat, nebylo vůbec vidět, že by přijímající zemědělské podniky a jatka v rámci francouzského systému přispívaly na náklady uvedeného zpracování.
Tato bezplatnost se kromě toho ukazovala jako trvalá a ne jako sestupná. V rámci státní podpory č.
NN 76/2000 [15]. Komise uznala, že pokud se jedná o odvoz koster zvířat, slouží odvoz k ukončení návyku, podle kterého zemědělci kostry, velmi znečišťující a nebezpečné pro životní prostředí a zdraví, spalují, zakopávají nebo je ponechávají volně.
Komise rovněž připomněla, že běžně neschvaluje podpory na fungování, které ulehčují podnikům od části finančních nákladů souvisejících se znečištěním nebo se škodlivými účinky, které vyvolávají.
Komise poznamenala, že od této zásady již byly schváleny odchylky, zejména při řízení odpadů.
Při zahájení vyšetřovacího řízení v této věci neměla Komise údaje, kterými by ukázala, že tato trvalá a nesestupná podpora nákladů na sběr a následné zpracování kadáverů byla nezbytná, a tudíž zdůvodnitelná zejména v rámci globálního programu tlumení určitých nákaz a/nebo programu na ochranu lidského zdraví.
Komise také poznamenala, že se francouzské právní předpisy, jimiž byla zavedena povinnost odvozu kadáverů, nevztahoval na všechny zemědělce.
(28) Pokud se jedná o maso a droby z jatek, schválila Komise při zahájení řízení za velmi přesných podmínek 100 % převzetí určitých nákladů státem, které by běžně byly k tíži producentů.
Komise tedy uznala, že podpory vyplývající z asanační služby by mohly vzhledem k odpadům živočišného původu prohlášeným za nevhodné ke spotřebě zachovávat podmínky uvedené v bodě 11.4.5 obecných zemědělských zásad a použít odchylku stanovenou v článku 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy. Pro použití této odchylky však Komise požadovala, aby francouzské orgány u každého druhu zvířete, kterého se služba týká, prokázaly, že se vždy jedná o odpad, pocházejí z nakažených zvířat nebo že jeho odstraňování má zamezit šíření choroby zvířat.
To platilo rovněž pro dodatečnou daň uloženou v průběhu období od 1. července 1998 do 31. prosince 1998.
(29) Pokud se jedná o obchodní podniky osvobozené od placení daně, měla Komise při zahájení vyšetřovacího řízení důvody věřit, že podpora spadala do oblasti působnosti bodu 3.5 obecných zemědělských zásad. Tím se stanoví, že aby byly považovány za slučitelné se společným trhem, musí mít všechna opatření na podporu určitý podnět nebo musí vyžadovat kompenzaci příjemce.
V daném případě se zdálo, že osvobození spočívalo ve snížení nákladů bez jakéhokoliv podnětu a jakékoliv kompenzace ze strany příjemců.
Slučitelnost s pravidly hospodářské soutěže nebyla tedy při zahájení vyšetřovacího řízení prokázána.
(30) Pokud se jedná o likvidaci živočišných mouček, Komise nebyla při zahájení vyšetřovacího řízení schopna vyjádřit se ke slučitelnosti jejího financování, protože přesně neznala druh výrobku, kterého se podpora týkala, a zejména, zda se podpora vztahovala na moučky vyrobené po zákazu Společenství v prosinci 2000.
Komise navíc nevěděla, zda kompenzace uhrazené v rámci zmíněné likvidace zahrnovaly nadměrnou kompenzaci buď vlastníkům mouček nebo podnikům pověřeným jejich likvidací.
Komise požádala francouzské orgány o upřesnění druhu výrobků, kterých se podpora týkala, s uvedením data jejich výroby a o poskytnutí všech údajů, které umožní prověřit, jak byla vyloučena jakákoliv nadměrná kompenzace.
2.2 FINANCOVÁNÍ PODPOR
(31) Do 31. prosince 2000 byla VAS financována prostřednictvím nepřímé daně, vybírané od maloobchodníků s masem a masnými výrobky.
Výtěžek z této daně byl přidělován do fondu, pověřeného její správou.
Komise připomněla, že běžně uznává, že financování státní podpory prostřednictvím povinných poplatků může mít ochranářský účinek přesahující podporu ve vlastním slova smyslu, a proto podpora nemůže být financována nepřímými daněmi, kterými jsou rovněž zatíženy výrobky dovážené z jiných členských států.
Komise při zahájení vyšetřovacího řízení uznala, že částka na financování VAS získaná použitím daně na výrobky dovážené z jiných členských států by mohla vytvářet podporu neslučitelnou s pravidly hospodářské soutěže, a proto by takto financovaná státní podpora mohla být ve stejné míře neslučitelná se Smlouvou.
(32) Od 1. ledna 2001 byl výtěžek z daně přímo přidělován do souhrnného rozpočtu státu.
Komise připomněla, že podle své zkušenosti uznává, že obecné zavedení výtěžku z daně do vnitrostátního rozpočtového systému znemožňuje vytvoření vazby mezi uvedenou daní a financováním služby stanovené, poskytované a financované státem.
Proto již nebylo možné tvrdit, že má daň vzhledem k ostatním výrobkům diskriminační povahu, protože výtěžek z daně splynul se zbytkem státních příjmů, aniž by financování podpor mohlo být přímo připisováno státu.
(33) Vyskytovaly se však závažné pochybnosti o existenci skutečného rozdělení mezi zdrojem a jeho použitím.
Zdálo se, že výtěžek daně byl v rozpočtu jednou přidělen do přesně stanovené kapitoly ministerstva zemědělství, odkud byl následně převeden do rozpočtu CNASEA, která je organizací pověřenou finanční správou asanační služby [16].
Přiměřenost mezi výtěžkem z daně a financováním služby se kromě toho ukazovala jako téměř dokonalá.
(34) Soudní dvůr připomněl, že by případná existence vazby mezi systémem zdanění a podporou představovala vážnou obtíž při posuzování slučitelnosti podpory se Smlouvou.
Soudní dvůr upřesňuje, že v případě vážné obtíže při hodnocení slučitelnosti vnitrostátního opatření s ustanoveními Smlouvy bude Komise vzhledem ke zmiňovaným ustanovením [17] schopna pochopit otázky předložené v podaných stížnostech pouze zahájením řízení stanoveného čl. 88 odst.
(35) Při zahájení vyšetřovacího řízení nebyla Komise schopna vyslovit se ke slučitelnosti systému se Smlouvou zejména z důvodu existence potenciálně diskriminačního systému vzhledem k výrobkům dováženým z ostatních členských států, rovněž zahrnutým do daně.
(36) Komise oznámila, že pokud bylo financování státní podpory považováno za neslučitelné s pravidly používanými pro hospodářskou soutěž, takto financované podpory by měly být, tak jak přetrvávala nesprávnost financování, rovněž považovány za neslučitelné.
Regulérnost financování podpory je skutečně podmínkou nezbytnou k vyhlášení její slučitelnosti.
2.3 ČL.
86 ODST. 2 SMLOUVY
(37) Komise také připomněla, že veškeré porušení pravidel hospodářské soutěže, odůvodnitelné prostřednictvím čl. 86 odst.
2 Smlouvy se musí omezovat na opatření velmi nutná pro fungování služby obecného ekonomického zájmu. Avšak při zahájení vyšetřovacího řízení Komise neviděla, jak byla bezplatnost asanačního systému pro chovatele a jatka nezbytná pro řádné fungování systému a služby obecného ekonomického zájmu.
Zrovna tak Komise neshledala, proč řádné fungování asanační služby vyžadovalo různé podpory na chod ve prospěch podniků nepodléhajících dani nebo kafilérií, které se týkaly případné úhrady při poskytnutí asanační služby nad čisté náklady.
Také nepochopila, v čem bylo nezbytné zdanění výrobků, pocházejících z ostatních členských států.
(38) Nakonec Komise nemohla při zahájení vyšetřovacího řízení vyloučit, že všechny účinky vyplývající z organizace francouzského asanačního systému mohly ovlivňovat rozvoj obchodu mezi členskými státy v rozporu se zájmem Společenství a učinily tak čl. 86 odst.
2 Smlouvy nepoužitelný. Jak bylo sděleno dříve, tyto účinky se mohly vztahovat jak na prodej masa, tak na služby jatek.
3. DALŠÍ DŮLEŽITÉ ÚDAJE
(39) Jak již bylo zdůrazněno v bodu odůvodnění 2, dne 18. září 2000 vydala Komise odůvodněnou vyhlášku o asanační dani.
Komise v této vyhlášce konstatovala, že systém asanační daně vytvářel diskriminační daňové opatření neslučitelné s článkem 90 Smlouvy, protože se používal na maso pocházející z ostatních členských států, přestože pouze francouzští producenti masa využívali VAS financovanou z výtěžku uvedené daně.
87 odst. 1 Smlouvy [18] v souvislosti s asanační daní, předložená v souladu s článkem 234 Smlouvy správním odvolacím soudem v Lyonu.
Soudní dvůr vynesl rozsudek v této věci (dále jen "věc GEMO") dne 20. listopadu 2003.
(41) Ve věci GEMO požádal správní odvolací soud v Lyonu Soudní dvůr, aby se rozhodnutím o předběžné otázce vyjádřil k otázce, zda je daň z nákupu masa stanovená článkem 302 ZD všeobecného daňového zákoníku součástí právní úpravy, kterou lze považovat za podporu ve smyslu článku 87 Smlouvy.
(42) Soudní dvůr odpověděl, že činnost sběru a odstraňování kadáverů zvířat a odpadu z jatek, kterou využívají francouzští chovatelé a jatka, je přičitatelná státu. Soudní dvůr dospěl k názoru, že čl.
87 odst. 1 Smlouvy musí být vykládán v tom smyslu, že systém, který zajišťuje chovatelům a jatkám bezplatný sběr a odstraňování jatečních odpadů, musí být hodnocen jako státní podpora.
III. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ TŘETÍMI STRANAMI
(43) Zúčastněné strany předložily následující připomínky, které byly Francii předány ke dni 11. února 2003.
1. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ URČITÝMI ZÚČASTNĚNÝMI PODNIKY
(44) Podniky, které předložily následující poznámky, požádaly o utajení totožnosti.
Komise po přezkoumání uvedených důvodů považovala za vhodné jejich přání respektovat.
(45) Podle těchto podniků je asanační daň podpora ve smyslu článku 87 Smlouvy zejména ve prospěch chovatelů a jatek. Podle čl.
87 odst. 1 Smlouvy tak osvobozením chovatelů a jatek od finančního zatížení, které jim náleží, přinesla asanační daň hospodářskou výhodu "některým podnikům", kterou je dotčen "obchod mezi členskými státy" a "narušena hospodářská soutěž" tím, že snižuje náklady na francouzský vývoz masa a zatěžuje dovoz masa náklady na odstraňování nebezpečných živočišných produktů, náklady, kterými jsou již zatíženy v zemi původu.
(46) Opatření je prý mimo jiné protiprávní, protože nebylo oznámeno Komisi.
Důsledkem konečného rozhodnutí Komise o slučitelnosti nebyla dodatečná regularizace prováděcích právních aktů, které byly neplatné, protože byly přijaty při nerespektování zákazu uvedeného v čl. 88 odst.
3 Smlouvy. Proto je podpora neslučitelná.
(47) Asanační služba by nakonec neměla vstupovat do rámce ustanovení čl. 86 odst.
2 Smlouvy. Ačkoli je pravda, že asanační služba musí být nějak financována, není však nezbytné, aby toto financování bylo zajištěno prostřednictvím neslučitelné podpory.
Toto financování by mohlo zcela vytvářet náklady, které by uživatelé služby měli převzít na sebe a které by se odrážely v ceně masa placené spotřebitelem.
Daň kromě toho vytváří diskriminaci mezi tuzemskými výrobky a podobnými dováženými výrobky, která v rozporu se zájmem Společenství ovlivňuje vývoj obchodu. Toto použití vytváří překážku při použití čl.
86 odst. 2 Smlouvy.
2. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ SDRUŽENÍM PODNIKŮ ZPRACOVÁVAJÍCÍCH POTRAVINÁŘSKÉ VÝROBKY (ADEPALE)
(48) ADEPALE připomíná, že na počátku vytvoření daně se objevují vážné problémy s odstraňováním kadáverů skotu následně po nákaze BSE.
Avšak největší část kadáverů, která měla být zlikvidována, pocházela z mléčného stáda, které produkuje maso pouze okrajově.
Proto se ADEPALE domnívá, že specifická oblast daně "maso" a úplné osvobození poskytnuté na mléčné výrobky není přijatelné.
Obecněji, pokud je nutno vyměřit poplatek v odvětvích produkujících kadávery, které mají být odstraňovány, je toto třeba provést nediskriminačním způsobem; úvaha by se tak měla použít i na vaječné výrobky.
(49) Pokud se uplatňuje na masné výrobky, které obsahují alespoň 10 % hmotnostních masa, ovlivňuje daň různé a rozmanité přísady připravovaných jídel jako jsou rostlinné produkty, balení a obecněji režijní náklady a náklady na pracovní síly podniků na výrobu připravovaných jídel.
ADEPALE odmítá práh 10 % zvolený francouzskými orgány a domnívá se, že masný výrobek je výrobek, v němž má maso většinový hmotnostní podíl.
(50) ADEPALE mimo jiné konstatuje, že v praxi se jedná o daň na spotřebu, která u určitých výrobků diskriminačním způsobem zatěžuje prodejní cenu pro spotřebitele.
Vzniká významný rozdíl v konkurenceschopnosti mezi výrobky obsahujícími více jak 10 % masa a mezi všemi ostatními potravinářskými výrobky, tj. mléčnými a vaječnými výrobky, rostlinnými produkty a veškerými připravovanými výrobky s obsahem masa méně než 10 %.
(51) Nakonec, pokud je důvodem k dani zajištění veřejného zdraví, financování zdravotního dohledu je podle ADEPALE v zásadě upraveno směrnicí Rady 96/43/ES ze dne 26. června 1996, kterou se mění a kodifikuje směrnice 85/73/EHS tak, aby se zajistilo financování veterinárních prohlídek a kontrol živých zvířat a některých živočišných produktů, a kterou se mění směrnice 90/675/EHS a 91/496/EHS [19] a transpozicí uvedené směrnice do francouzského práva.
3. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ FEDERACÍ OBCHODNÍCH A DISTRIBUČNÍCH PODNIKŮ (FCD)
(52) FCD již byla názoru, že podpora poskytovala dvojí výhodu: omezovala rizika podnikatele, která měly běžně nést kafilérie a zahrnovala vyřazení nákladů, které běžně zatěžovaly rozpočet chovatelů a jatek jako producentů kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů.
(53) FCD v současnosti zejména zdůrazňuje, že při nedostatku vyhovujících opatření, která by zajišťovala provádění skutečné hospodářské soutěže při přidělování veřejných zakázek k asanaci a při existenci nadměrné kompenzace při financování této služby, přetrvává neslučitelnost francouzského mechanizmu financování VAS s čl. 86 odst. 2 Smlouvy.
(54) FCD také upozorňuje, že veřejné prostředky, které využívali francouzští asanátoři, byly určeny nejen k financování VAS, definované zákonem, ale i k financování dalších činností, které nespadají do oblasti působnosti zákona, jako je likvidace živočišných mouček vyrobených jak po zákazu Společenství z prosince 2000, tak před tímto datem, na kterou byla asanátorům spěšně a bez veřejné soutěže vyplacena podpora 205 milionů EUR.
(55) FCD ohlašuje existenci nové protiprávní státní podpory od roku 2002 financované prostřednictvím daně z nákupu masa ve prospěch řezníků, kteří sami likvidují kosti páteře v přímém kontaktu s míchou skotu staršího dvanácti měsíců.
Částka na tuto podporu činila 20 milionů EUR.
4. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ ŠPANĚLSKEM
(56) Španělsko oznamuje, že dovoz masa a masných výrobků pocházejících z jiných zemí je systémem diskriminován, protože musí bez jakékoliv náhrady platit daň; výtěžek z daně využívají pouze francouzští chovatelé a jatka.
(57) Ve Španělsku by se tento problém zákazem všech vnitrostátních systémů podpor v této zemi od 1. ledna 2002 a tím, že by veškeré náklady na likvidaci masných odpadů byly již zahrnuty v ceně vyvážených výrobků, zhoršil.
Pokud se jedná o mrtvá zvířata nacházející se v zemědělských podnicích, od tohoto data by byla také zrušena veškerá podpora a systém pojištění, kterým jsou hrazeny případné výdaje chovatelů.
IV. PŘIPOMÍNKY PŘEDLOŽENÉ FRANCIÍ
(58) Dopisem ze dne 10. října 2002 předložily francouzské orgány připomínky k rozhodnutí Komise zahájit řízení stanovené v čl. 88 odst.
2 Smlouvy vzhledem k dané podpoře. Na žádost Komise byly dopisem ze dne 23. září 2004 zaslány dodatečné údaje.
(59) Francouzské orgány považovaly za nezbytné krátce připomenout obecnou hospodárnost VAS.
Vysvětlily tak, že VAS byla vytvořena zákonem č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 v souvislosti s krizí BSE.
Tento zákon se váže ke zdravotnímu systému, který obsahuje dvě podstatná rozhodnutí:
- rozhodnutí ze dne 28. června 1996, kterým se mění rozhodnutí ze dne 30. prosince 1991 a stanoví spalování konečných produktů pocházejících z vysoce rizikových materiálů jako jsou hospodářská užitková zvířata nezabíjená pro lidskou spotřebu, jiné kadávery zvířat, zvířata usmrcená v rámci tlumení nákazy, zbytky zvířat, které vykazují klinické příznaky nákazy přenosné na člověka nebo na jiná zvířata, zvířata uhynulá během přepravy, zbytky zvířat, které ohrožují zdraví osob nebo zvířat,
- rozhodnutí ze dne 10. září 1996, kterým se zastavuje propouštění na trh a propouštění ke spotřebě určitých tkání přežvýkavců a produktů, které je obsahují, nazývaných specifický rizikový materiál (SRM).
Tímto rozhodnutím bylo stanoveno pozastavení propouštění mozku, míchy a očí určitého skotu, ovcí a koz na trh a jejich používání za stejných podmínek jako vysoce rizikový materiál.
(60) Tato rozhodnutí přijatá k zajištění ochrany zdraví spotřebitelů preventivně zakazovala vstup uvedených produktů do potravního řetězce a ukládala jejich povinné spalování.
Podle francouzských orgánů měla tato ustanovení smysl pouze tehdy, pokud se vázala k systému, který zaručoval úplnou účinnost.
Tak tomu nebylo u právní úpravy asanace vzešlé ze zákona č. 75-1336 ze dne 31. prosince 1975, kterým se doplňuje a mění zemědělský zákoník s ohledem na asanační průmysl [20], který spočívá ve zhodnocení produktů sbíraných asanátorem náhradou za monopol sběru v udaném okruhu.
(61) Za těchto podmínek francouzské orgány rozhodly o založení veřejné asanační služby pověřené sběrem a odstraňováním všech materiálů s vysokým specifikovaným rizikem, určených ke spálení.
(62) Článek 264 zemědělského zákoníku změněný zákonem č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 udává: "sběr a odstraňování kadáverů zvířat a také sběr a odstraňování masa a jatečního odpadu prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a spotřebu zvířat vytvářejí úlohu veřejné služby, která závisí na působnosti státu".
(63) Po vyhlášení zákona č. 2001-1275 ze dne 28. prosince 2001 byl pojem SRM, který se v rámci VAS stal součástí jako jateční konfiskát, v těchto ustanoveních výslovně uváděn.
(64) Francouzské orgány Komisi v tomto směru upřesnily, že VAS se používá pouze na produkty, které představují zdravotní riziko pro zdraví lidí nebo zvířat, v roce 1996 tedy kolem 10 % živočišných odpadů, ostatní vedlejší produkty pocházející z živočišné výroby byly nadále sbírány v soukromoprávním smluvním rámci.
Tato procentní sazba se rozšířením seznamu specifického rizikového materiálu od roku 2000 zvyšuje na 30 %.
Tato právní úprava se odlišuje od právní úpravy ustanovené vyhláškou č. 2000-1166 ze dne 1. prosince 2000 [21] o přijetí opatření k odškodnění podniků vyrábějící určité moučky a tuky zakázané rozhodnutím ze dne 14. listopadu 2000 při výrobě krmiv.
Posledně uvedená právní úprava byla oznámena Komisi dne 18. ledna 2002.
(65) Pokud se jedná o moučky, francouzské orgány upřesňují, že VAS zahrnuje spalování pouze takových mouček, které pocházejí ze zpracování produktů sbíraných v rámci této služby.
Nefinancuje spalování produktů vyplývajících ze zákazu používání mouček v krmivech.
(66) Od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2000 bylo financování VAS zajišťováno daní stanovenou v článku 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996, která byla přidělována do fondu řízeného prostřednictvím CNASEA.
Od 1. ledna 2001 je zajišťováno státním rozpočtem.
1. K EXISTENCI PODPORY KAFILÉRIÍM
(67) Francouzské orgány poukazují na to, že Komise v bodech 27 až 48 rozhodnutí o zahájení řízení připouští, že VAS, odůvodněná veřejným zdravím a ochranou životního prostředí, by se mohla odvolávat na pojem obecného zájmu ve smyslu čl. 86 odst.
2 Smlouvy. Komise se zejména dotazovala na odměnu podniků pověřených VAS z veřejných prostředků.
(68) Francouzské orgány vysvětlily, že celková výše částek uhrazených kafilériím dosahuje za období 1997–2002 částku 828552389 EUR.
Odpovídá součtu nákladů na výdaje veřejné asanační služby (VAS).
Částky byly hrazeny podnikům buď podle veřejných zakázek, nebo podle rozhodnutí o rekvizici.
Veřejné soutěže se nejčastěji uskutečňovaly na úrovni departementu nebo regionu a rovněž tak rekvizice, které byly předmětem nařízení prefekta.
(69) Vzhledem k podmínkám udělování veřejných zakázek a předpisům použitým na rekvizice se francouzské orgány domnívají, že je vyloučeno, že by prováděné úhrady mohly mít dopad na případné konkurenční činnosti přijímajících podniků.
(70) Francouzské orgány uvádějí, že v souladu s ustanoveními článku 264-2 zemědělského zákoníku, který vyplývá z vyhlášky č. 96-1229 ze dne 27. prosince 1996 o veřejné asanační službě a kterým se mění zemědělský zákoník [22] změněný vyhláškou č.
97-1005 ze dne 30. října 1997 [23], podléhá VAS postupům pro zadávání veřejných zakázek. Článkem 264-2 zemědělského zákoníku se tak zejména stanoví:
"I — Prefekt v každém departementu je pověřen prováděním veřejné asanační služby a za tímto účelem zadává podle postupů stanovených zákoníkem veřejné zakázky, nezbytné zakázky, za než je osoba zodpovědná ve smyslu čl. 44 tohoto zákoníku.
Pokud to však odůvodňuje povaha činností, mohou být zakázky zadávány stejnému podniku na celé nebo částečné plnění v několika departementech. […]
II — Odchylně od ustanovení I tohoto článku mohou být určité zakázky nezbytné k provádění veřejné asanační služby zadávány v celostátním měřítku, pokud technické nebo hospodářské důvody odůvodní koordinaci na takové úrovni […]."
(71) Francouzské orgány vysvětlují, že s použitím článku 264-2 zemědělského zákoníku zahrnují tyto zakázky zvláště správní doložky vymezující povahu plnění, které je předmětem této smlouvy, způsob odměňování za činnosti, jejichž provádění je svěřeno držiteli zakázky, které je odděleno od jakýchkoliv odměn vybíraných od uživatelů veřejné služby, údaje umožňující posuzovat kvalitu služby, jakož i technické doložky vymezující technické podmínky sběru, přepravy, zpracování a případně likvidace kadáverů zvířat a jatečního odpadu při dodržení požadovaných hygienických záruk.
(72) Na tomto základě byly veřejné zakázky zadávány za následujících podmínek:
- v roce 1997 obsahovaly departementální zakázky tři skupiny: sběr, zpracování do mouček a spalování mouček.
Skupina týkající se spalování byla skoro ve všech případech bezvýsledná, což vysvětluje vytváření velkých zásob mouček pocházejících z produktů, podléhajících veřejné asanační službě,
- v roce 1998 se zakázky zadané na úrovni departementů týkaly pouze sběru a zpracování do mouček.
Pokud se jedná o spalování, byla zahájena celostátní veřejná soutěž, ale z nedostatku přiměřené infrastruktury se ukázala jako neúčinná.
Cementárny, které se v naléhavém případě skutečně ukázaly jako nejlépe uzpůsobený průmysl ke spalování mouček jako náhradních paliv, měly být technicky přizpůsobeny a nebyly nutně umístěny v regionech produkujících dotčené živočišné odpady,
- v roce 1999 a 2000 byly zakázky na sběr a zpracování obnoveny na departementální úrovni a zakázky týkající se spalování byly zadávány pouze v departementech s produkcí mouček, buď z důvodu přítomnosti zpracovatelského závodu nebo z důvodu existence skladu mouček.
(73) Francouzské orgány zdůraznily, že většina řízení o veřejných zakázkách neumožňovala zajistit poskytnutí plnění nezbytných pro řádný chod VAS.
(74) Francouzské orgány musely v mnohých případech a zejména ve fázi spalování mouček přistupovat z důvodů naléhavosti, hygieny a veřejného pořádku k rekvizicím. Tyto rekvizice byly prováděny na základě usnesení č.
59-63 ze dne 6. ledna 1959 o rekvizici majetku a služeb [24] a prováděcí vyhlášky č. 62-367 ze dne 26. března 1962 [25].
(75) Tyto předpisy zejména stanoví, že odměna za požadované plnění se vyplácí ve formě příspěvků, které mohou vyrovnávat pouze přímou a určitou materiální ztrátu, která byla poskytovateli služeb uložena rekvizicí.
Tyto příspěvky výhradně zohledňují výdaje prokázané poskytovatelem jako skutečné a nezbytné, odměnu za práci, amortizaci a výnosnost jistiny, hodnocené podle běžných podkladů.
Naopak se neplatí žádné odškodnění za ušlý zisk, který by poskytovatel mohl nabýt volným použitím zrekvírovaných prostředků nebo volným pokračováním v jeho pracovní činnosti.
(76) Francouzské orgány předaly souhrnnou tabulku veřejných zakázek a provedených rekvizicí podle roku a departementu.
Tato směrná tabulka vyplývá z šetření, prováděného v departementech.
(77) Francouzské orgány vysvětlily, že veřejné zakázky byly přednostně zadávány na úrovni departementů na různou dobu (od 6 měsíců až po tři roky).
Rekvizice byly nezbytné k tomu, aby se čelilo bezvýsledným veřejným soutěžím nebo aby byla zajištěna plynulost veřejné asanační služby během fází přípravy zakázek nebo při náhlém navýšení množství a druhu vedlejších produktů určených k likvidaci, které vyplývá z nových opatření zdravotní ochrany.
(78) Tabulka uvedená v bodu odůvodnění 76 jasně po zřízení VAS (v roce 1997) ukazuje obrat k rekvizici z důvodu zdravotní nutnosti, dohledu nad řádným zadáváním veřejných zakázek na sběr a zpracování všech vedlejších produktů v letech 1998 až 2000.
Od roku 2000 byly konstatovány obtíže s prodlužováním zakázek z důvodu velmi zásadních změn v oblasti příslušných rizikových materiálů.
V roce 2001 se regionální veřejné soutěže prováděné v souladu s novými předpisy pro veřejné zakázky podle národního vzoru ukázaly jako bezvýsledné a vedly k úkolu od roku 2002 rychle zevšeobecnit obrat k rekvizicím.
Stát tedy podle francouzských orgánů nechtěl uzavírat dlouhodobé smlouvy z důvodu právní nejistoty, která ležela na francouzské právní úpravě v důsledku prvních diskusí o předloze obecných zásad Komise.
(79) Na tomto právním základě zajišťuje provádění asanačních prací několik podniků.
Největší CAILLAUD, SARIA, FERSO-BIO a Équarrissage Moderne du Var mají třináct závodů, které zpracovávají syrový odpad pocházející z VAS na živočišné moučky.
Další podniky jako VERDANNET a SOTRAMO zajišťují pouze sběr těchto odpadů.
Další se účastní pouze fáze spalování mouček.
Jsou to čtyři cementárenské skupiny LAFARGE, CALCIA, VICAT a HOLCIM.
(80) Francouzské orgány udávají, že ve všech fázích sběru a zpracování jsou odpady pocházející z VAS zpracovávány odděleně.
Pokud se jedná o zpracování, provádí se v závodech specificky schválených výnosem o zařízeních vytříděných ke zpracování vysoce rizikových materiálů.
S ohledem na tuto specifičnost představuje zpracování materiálů pocházejících z VAS téměř většinu činnosti těchto závodů.
Proto může být přesně stanoveno plnění prováděných služeb.
Část, kterou tvoří odměna za službu, lze v průměru odhadovat na 30 % obratu průmyslových skupin v odvětví zpracování.
(81) Závěrem, vzhledem k vytvoření VAS textem legislativní povahy a vzhledem k požadavkům, které se týkají zadávání veřejných zakázek nebo rekvizice, se francouzské orgány domnívají, že odměna vyplácená podnikům s povinným plněním v rámci VAS nepřesahuje vícenáklady vzniklé plněním povinností, které jim náleží.
2. K EXISTENCI PODPORY CHOVATELŮM A JATKÁM
(82) Francouzské orgány připomínají, že Komise uznává, že celkové osvobození chovatelů a jatek od plateb za sběr kadáverů a odpadu by mohlo vytvářet podporu tím, že je zprošťuje nákladů na sběr a likvidaci odpadů, které by jim náležely.
I když by mohla být taková podpora zdůvodněna jako tlumení nákazy, Komise se domnívá, že by mohla být neslučitelná se společným trhem tím, že přesahuje opatření schválená obecnými zemědělskými zásadami.
(83) Francouzské orgány předběžně upozorňují Komisi na zvláštní charakter období od roku 1996 do roku 2000 vzhledem k trhu s masem.
I když kadávery a ostatní zbytky byly ve Francii skutečně prohlášeny za nevhodné ke spotřebě a podle výnosů ze dne 28. června a 10. září 1996 podléhají povinnosti spálení, byly tytéž produkty v jiných členských státech nadále zpracovávány.
(84) Rozhodnutí na úrovni Společenství, kterými se požadovalo stažení a likvidace stejných výrobků z trhu, nabyla pro specifický rizikový materiál účinnosti teprve od 1. října 2000 na základě rozhodnutí Komise 2000/418/ES ze dne 29. června 2000, kterým se upravuje používání materiálu představujícího riziko z hlediska přenosných spongiformních encefalopatií a kterým se pozměňuje rozhodnutí 94/474/ES [26] a od 1. března 2001 na základě rozhodnutí Komise 2001/25/ES ze dne 27. prosince 2000, kterým se zakazuje použití určitých vedlejších živočišných produktů v krmivech [27].
(85) Podle francouzských orgánů lze při nedostatku harmonizace během čtyř let uznat, že stanovení ceny hovězího masa v jiných členských státech zahrnující případné náklady na sběr kadáverů a ostatního odpadu vzalo rovněž v úvahu zhodnocení těchto produktů.
Ve Francii se mohlo osvobození od nákladů týkajících se asanace těchto produktů odrážet v ceně masa z oblasti chovu skotu, ale podle francouzských orgánů nemohl být tento vliv větší než odraz v této oblasti nákladů způsobených úhradou nižší, než je asanační poplatek.
(86) Francouzské orgány jsou názoru, že pokud by měla být v důsledku založení VAS snížena cena masa, ukázala by se jako jasná výhoda ve prospěch vývozu francouzského masa do ostatních členských států, což nebyl tento případ.
Ostatně nebylo možné konstatovat žádnou výhodu ve vývoji vývozu do Spojeného království, jediného členského státu, kde z důvodu rozsahu krize BSE byl zaveden rozsáhlý systém pro zpracování a spalování kadáverů.
(87) Pokud by však měla Komise uvažovat o existenci podpory ve smyslu článku 87 Smlouvy, francouzské orgány se domnívají, že by měla být posuzována jako opatření, které je součástí mechanizmu k tlumení nákazy zvířat.
Její slučitelnost by mohla být přezkoumána s ohledem na pracovní dokument ze dne 10. listopadu 1986 použitý při založení veřejné asanační služby nebo s ohledem na obecné zemědělské zásady a zejména na bod 11.4 a následující. Jediným cílem ustanovení přijatých ve Francii je skutečně pouze odstraňování rizika kontaminace.
(88) Ať je důvod stanovený Komisí jakýkoliv, francouzské orgány se domnívají, že podpory mohou být schvalovány, jakmile ustanovení Společenství nebo vnitrostátní ustanovení umožní vytvořit úřední rámec pro tlumení nákazy vedoucí zejména k její eradikaci prostřednictvím omezujících opatření, která dávají podnět kompenzacím.
V daném případě je nesporné, že tlumení BSE je součástí rámce souboru opatření, přijatých jak na úrovni Společenství, tak na vnitrostátní úrovni.
(89) Krize BSE jasně ukázala zdravotní rizika vzniklá z použití kadáverů a odpadů hodnocených jako "vysoce rizikových" a specifického rizikového materiálu v krmivech.
V této souvislosti musí být veškeré odstraňování produktů považovaných za nebezpečné zajišťováno v podmínkách, které zakazují riziko ohledně lidského zdraví a zdraví zvířat.
(90) Pokud se jedná o kadávery, francouzské orgány tvrdí, že samotná Komise vyvodila důsledky z nutnosti zakázat využití těchto produktů a zákonem zakázala využívat při výrobě krmiv pro chovná zvířata nejenom zvířata usmrcená v zemědělském podniku v rámci opatření pro tlumení nákazy, ale také veškerý skot, kozy, ovce, lichokopytníky a drůbež uhynulou v zemědělském podniku, ale nikoli zvířata poražená za účelem lidské spotřeby (výše uvedené rozhodnutí 2001/25/ES).
(91) Ostatně jak se ukázalo, francouzské orgány tvrdí, že stažení kadáverů z potravního řetězce chovných zvířat provedené v roce 2001 vedlo v jiných, od nynějška dotčených členských státech k přijetí státních opatření, směřujících k zajištění odstraňování kadáverů.
(92) Podle francouzských orgánů spadají jateční konfiskáty s ohledem na lidské zdraví a zdraví zvířat do stejné kategorie nebezpečných produktů.
Týkají se produktů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu, jejichž seznam je stanoven výnosem ze dne 17. března 1992 o podmínkách, které musí splňovat jatka pro jatečná zvířata k produkci a prodeji čerstvého masa a kterým se stanoví podmínky veterinární prohlídky těchto zařízení, a výnosem ze dne 8. června 1996, kterým se stanoví podmínky veterinární prohlídky drůbeže po porážce a který se týká zejména transpozice různých směrnic Společenství přijatých ve veterinární oblasti.
(93) Jak pro kadávery, tak pro jateční konfiskát, včetně SRM, se sběr a zpracování provádí úpravou, oddělenou od ostatních odpadů.
(94) Proto francouzské orgány uznávají, že opatření financovaná prostřednictvím VAS jsou v rámci tlumení nákaz zvířat odůvodněná.
3. K EXISTENCI PODPORY PODNIKŮM OSVOBOZENÝM OD ÚHRADY DANĚ
(95) Pokud se jedná o možnou existenci podpory pro podniky osvobozené od úhrady daně stanovené článkem 1 zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 a kodifikované v článku 302a ZD všeobecného daňového zákoníku, podaly francouzské orgány následující vysvětlení.
(96) Od roku 1997 do roku 2000 platily tuto daň všechny osoby, které prováděly maloobchodní prodej masa a ostatních výrobků jako solených mas, uzenin, sádla, masových konzerv, drobů zpracovaných jako krmiva na základě masa a drobů, jejichž obrat za předcházející kalendářní rok se rovnal alespoň 2,5 milionům FRF bez DPH.
(97) Článkem 35 opravného finančního zákona na rok 2000 se základ daně rozšiřuje na všechny masné výrobky.
(98) Od 1. ledna 2001 byly rovněž zvýšeny sazby pro vyměření daně podle výše měsíčních nákupů bez DPH z 0,6 % na 2,1 % do 125000 FRF a z 1 % na 3,9 % nad 125000 FRF.
Souvztažně byl práh pro vyměření daně zvýšen na 5 milionů FRF (763000 EUR) bez DPH.
(99) Podle francouzských orgánů se stanovení prahu pro vyměření daně zakládá na objektivním a racionálním kritériu.
Byl vypočítán podle obratu dosaženého daňovými poplatníky, aby nezpůsoboval narušení hospodářské soutěže mezi nimi.
(100) Kritérium bylo objektivní v tom, že stanovení prahu vylučuje přihlížení k jakýmkoliv dalším zřetelům, jako je částka dosažených výnosů.
Byla racionální, neboť odpovídá prahu obratu v běžném reálném systému vyměření DPH.
Francouzské orgány v tomto směru připomínají, že daň z nákupu masa je hrazena a kontrolována podle pravidel použitých pro DPH.
Tytéž prahy mohly být stanoveny v různých situacích, jako je například daň z určitých výdajů na reklamu.
(101) Podniky osvobozené od placení daně jsou skutečně hlavně živnostenská řeznictví a uzenářství, pro které by úhrada daně vytvářela příliš vysoké náklady.
(102) Navíc francouzské orgány oznamují, že i když by se mělo přihlížet k argumentu Komise, podle něhož je tento výběr schopen ovlivnit obchod uvnitř Společenství, byly by důsledky zmiňovaného výběru velmi omezeny, pokud:
- se obchodní domy zásobují hlavně na francouzském trhu.
Dovoz masa z ostatních členských států dosahuje přibližně 16 % celkové spotřeby masa ve Francii a je hlavně určen k domácímu stravování.
Obchodní domy tedy maso z jiných členských států ve velkém množství neprodávají,
- specializovaní řezníci neprodávají výhradně regionální nebo tuzemské maso.
Určitá řeznictví se naopak z velké části zásobují v zahraničí.
4. K FINANCOVÁNÍ MECHANIZMU
(103) Francouzské orgány vysvětlují, že Komise má zato, že VAS mohla být financována prostřednictvím daně neslučitelné s článkem 90 Smlouvy, kterým se zakazují vnitřní diskriminační zdanění.
Zejména připomínají řízení pro porušení povinnosti zahájené v roce 1998.
(104) K tomuto bodu zaslaly francouzské orgány Komisi opětovně jako odpověď na upomínku ze dne 29. července 1998 argumenty rozpracované v poznámce pro Komisi ze dne 18. září 1998.
V této poznámce francouzské orgány usuzovaly, že asanační daň nesplňuje žádné z požadovaných kritérií, aby byla hodnocena jako celní sazba nebo daň se stejným účinkem jako celní sazba, dokonce aby ve smyslu Smlouvy vytvářela diskriminační zdanění.
Upozorňují však Komisi na to, že ve snaze o smír byla uvedená daň od 1. ledna 2001 přidělena do souhrnného rozpočtu státu (článek 35 opravného finančního zákona na rok 2000).
(105) Pokud se jedná o tvrzení, podle kterých by neexistovalo skutečné odloučení mezi výtěžkem daně a jeho přidělováním od 1. ledna 2001, jsou francouzské orgány názoru, že taková tvrzení je nutno považovat za neodůvodněná.
Daň je jako ostatní srovnatelné zdroje přidělována do souhrnného státního rozpočtu bez přidělení ke konkrétní kapitole ministerstva zemědělství.
Toto ministerstvo je pověřeno prováděním VAS, je však nezbytné, aby mu byly poskytovány prostředky k zajištění tohoto úkolu.
Francouzské orgány ujišťují, že tyto prostředky v žádném případě nepocházejí z výtěžku daně vybírané jinde.
(106) Francouzské orgány připomínají, že předmětem zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996 je upravit sběr a odstraňování kadáverů zvířat a jatečního odpadu nevhodného pro lidskou spotřebu.
K tomu je vytvořena VAS a také způsoby jejího financování prostřednictvím nového zdaňování. Zákon č.
96-1139 v tomto směru mění zemědělský zákoník a také všeobecný daňový zákoník.
Ustanovení zařazené do všeobecného daňového zákoníku článkem 1 zákona č. 96-1139 by se mohlo nacházet na jeho místě, stejně tak důležitém jako ve finančním zákoně na rok 1997.
Avšak z procesních důvodů a kvůli paralelnosti mezi novými výdaji státu a nezbytnými příjmy a také vlivem podobnosti cílů, neboť výtěžek daně byl dříve určen k podpoře fondu na financování VAS, bylo zákonem č. 96-1139 stanoveno vložení článku 302a ZD do všeobecného daňového zákoníku.
(107) Francouzské orgány připomínají, že daň stanovená článkem 302a ZD všeobecného daňového zákoníku je daní z nákupu masa.
I když je pro svůj původní cíl běžně nazývána jako "asanační daň", nikdy toto pojmenování nenesla. Odst.
1 zákona č. 96-1139 stanovil, že výtěžek daně vybrané podle článku 302a ZD všeobecného daňového zákoníku byl určen pro fond, jehož účelem je financovat sběr a odstraňování kadáverů a jatečního odpadu nevhodného pro spotřebu.
(108) Opravný finanční zákon na rok 2000 ukončil od 31. prosince 2000 podporu fondu daní z nákupu masa.
Daň z nákupu masa, která se tedy od 1. ledna 2001 jako taková projevuje v příjmu z daní do státního rozpočtu, již není určena ke specifickým výdajům, ale je převedena do souhrnného státního rozpočtu.
Fond ustanovený zákonem č. 96-1139 již není dotován.
Byl vyrovnán a výdaje týkající se VAS jsou stejně jako všechny ostatní výdaje, které má na starosti, připisovány přímo k rozpočtu ministerstva zemědělství.
Opravný finanční zákon na rok 2000 je opravným finančním zákonem, jehož účelem není měnit podstatu zákona č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996, cílem kterého je založení VAS, ale měnit všeobecný daňový zákoník a způsob financování uváděné veřejné služby vytvořením specifické kapitoly rozpočtu.
(109) Pokud se jedná o vývoj výše daně po roce 2000, francouzské orgány udávají, že ke změnám sazeb a základu daně z nákupu masa přistoupily po jejím přidělení do souhrnného státního rozpočtu od 1. ledna 2001.
Do 1. ledna 2004 nebyly provedeny další změny.
Účelem navýšení, ke kterým se přistoupilo v opravném finančním zákonu na rok 2000, bylo společně s dalšími daňovými a rozpočtovými opatřeními přizpůsobit státní výdaje a zdroje.
(110) Podle francouzských orgánů je pravda, že financování VAS ministerstvem zemědělství vytvářelo nový významný výdaj, který spočíval v opětném průvodním vyrovnání státních zdrojů.
Od tohoto data neexistuje opatření, které by indexovalo sazby daně k potřebě financování VAS.
Francouzské orgány kromě toho vysvětlují, že změny sazeb a základu daně vytvořily výtěžek, který byl z obecnějších důvodů rozpočtové vyrovnanosti od roku 2001 všeobecně vyšší než vývoj výdajů na VAS (viz tabulka 1).
(111) Francouzské orgány upřesnily, že prostředky určené pro VAS nebyly používány k jiným účelům než je financování této služby.
Od roku 1997 do roku 2000 sloužil fond řízený CNASEA pouze ke sběru, zpracování a spalování vysoce rizikových materiálů, které byly součástí rámce VAS.
Nebylo možné přijmout jiné použití, protože podle francouzských orgánů byly během tohoto období zhodnocovány ostatní vedlejší produkty asanace.
(112) Výtěžek daně je mimo jiné v tomto období podstatně nižší než náklady na VAS.
Po 1. lednu 2001 se o částkách nezbytných na fungování VAS ve prospěch ministerstva zemědělství pověřeného financováním a prováděním VAS ročně hlasovalo v Parlamentu.
Tyto částky byly stanoveny výhradně podle předpokladů výdajů na VAS a bez ohledu na výši výtěžku, který mohl být z daně.
(113) Francouzské orgány nakonec připomínají, že výtěžek z daně podporoval specifický fond k financování VAS pouze od roku 1997 do roku 2000.
Ministerstvo zemědělství tedy během tohoto období prostředky k úhradě výloh VAS nepřidělovalo.
Kapitola rozpočtu 44-71 byla vytvořena v roce 2001.
Od roku 1997 do roku 2000 nebyly ve fondu dotovaném daní z nákupu masa zaznamenány přebytky.
(114) Po 1. lednu 2001 již nemůže být podle francouzských orgánů vytvářena souvztažnost mezi vybíráním daně a prostředky přidělenými ministerstvem zemědělství, které pocházejí z celkových prostředků státního rozpočtu.
(115) Tabulka 1 zaslaná francouzskými orgány ukazuje příjmy z daně a výdaje na VAS.
Z toho vyplývá, že celková částka příjmů z asanační daně v období mezi 1997 a 2002 činila 1337676215 EUR, celková částka zaplacená na VAS byla 828552389 EUR.
(v EUR) _BAR_
_BAR_ Příjmy z daně zapsané ve státní pokladně _BAR_ Výdaje na VAS _BAR_ Příjmy z daně zapsané ve státní pokladně _BAR_ Rozpočtový rámec převedený na CNASEA _BAR_ Výdaje na VAS _BAR_
1997 _BAR_ 83702949 _BAR_ 63577613 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
1998 _BAR_ 111557213 _BAR_ 101235325 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
1999 _BAR_ 98223855 _BAR_ 104428265 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
2000 _BAR_ 93868217 _BAR_ 147839108 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
mezisoučet 1 _BAR_ 387352234 _BAR_ 417080311 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
2001 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 423083271 _BAR_ 185684975 _BAR_ 181777656 _BAR_
2002 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 527240710 _BAR_ 224891780 _BAR_ 229694422 _BAR_
mezisoučet 2 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 950323981 _BAR_ 410576755 _BAR_ 411472078 _BAR_
5. POZNÁMKY K PŘIPOMÍNKÁM TŘETÍCH STRAN
(116) Dopisem ze dne 9. dubna 2003 francouzské orgány odpověděly na připomínky předložené třetími stranami.
Těmito připomínkami byly vyvolány následující poznámky.
(117) Pokud se jedná o poznámky, podle kterých se VAS nepodřizuje oblasti použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy, francouzské orgány se domnívají, že podniky pověřené VAS musí být zejména z důvodů ochrany veřejného zdraví považovány za podniky pověřené službou obecného ekonomického zájmu.
(118) Pokud se jedná o připomínky FCD, musely francouzské orgány upřesnit, že VAS provádí odvoz a likvidaci vysoce rizikového materiálu jakéhokoliv původu a neexistuje tedy rozdíl při zpracování podle uživatelů VAS.
(119) Pokud se jedná o údajnou nadměrnou kompenzaci při úhradě za VAS, francouzské orgány uznávají, že v úhradách pro asanační podniky nelze získat nadměrnou kompenzaci, pokud je služba odměňována buď v rámci zadávání veřejných zakázek, nebo rekvizic, které vedou k odškodňování nahrazujícímu přímou a určitou materiální ztrátu vyplývající z povinnosti, kterou je hospodářský subjekt zatížen.
(120) Francouzské orgány vysvětlují, že oproti tomu, co tvrdí FCD, prostředky přidělené na VAS nefinancují ostatní činnosti, které nespadají do oblasti použití zákona.
VAS se proto odlišuje od mechanizmu realizovaného k provádění odstraňování mouček po zákazu přidávání těchto mouček do krmiv.
(121) Francouzské orgány vysvětlují, že rozšířením úkolů na všechny SRM, zmiňované FCD, dochází pouze k provádění ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [28].
Před vstupem výše uvedeného nařízení v platnost nebyly páteře skotu staršího dvanácti měsíců jako SRM registrovány.
Veškeré SRM, které nebyly ve francouzském zákonu pod tímto pojmem uváděny, spadaly podle francouzských orgánů do kategorie jatečních konfiskátů.
Zavedení těchto páteří do seznamu SRM, třebaže se nevyjímají na jatkách, ale v řeznictví, by francouzské orgány vedlo k výslovnému stanovení SRM v zákonu.
Pokud by toto učinily, změna právního řádu by pouze použila zásadu rovného zacházení, kterou se požaduje, aby všichni držitelé SRM mohli využívat VAS za stejných podmínek.
(122) Pokud se jedná o poznámky španělské vlády, poskytly francouzské orgány číselné údaje, které ukazují, jak oproti vývozu francouzského masa vzrostl od roku 1995 španělský vývoz čerstvého nebo mraženého masa jak do členských států, tak do třetích zemí.
Za těchto podmínek se francouzské orgány domnívají, že se španělské orgány nemohou odvolávat na vliv bezplatnosti VAS ve Francii, aby odůvodnily nepříznivý vývoj obchodu s masem, což je tvrzení, na jehož podporu nepřinášejí žádný číselný důkaz.
V. HODNOCENÍ
1. ČL. 87 ODST. 1 SMLOUVY.
(123) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy jsou podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků v jakékoliv formě, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud jimi je dotčen obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem, není-li výjimkami stanovenými uvedenou Smlouvou stanoveno jinak.
(124) Na základě článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [29] jsou články 87 až 89 Smlouvy použity v odvětví vepřového masa. Na základě článku 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [30] jsou použity v odvětví hovězího masa. Před přijetím tohoto nařízení byly ve stejném odvětví použity na základě čl. 24 nařízení Rady (EHS) č. 805/68 ze dne 27. června 1968 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [31]. Na základě článku 19 nařízení Rady (EHS) č. 2777/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s drůbežím masem [32] jsou použity v odvětví drůbežího masa.
1.1 EXISTENCE SELEKTIVNÍ VÝHODY FINANCOVANÉ ZE STÁTNÍCH PROSTŘEDKŮ
(125) Soudní dvůr byl již doveden k tomu, aby se vyjádřil k francouzské veřejné asanační službě v rámci věci GEMO. Jak Soudní dvůr v uvedené věci upřesňuje, čl.
87 odst. 1 Smlouvy se přikazuje určit, zda má státní opatření v rámci daného právního systému takovou povahu, aby zvýhodňovalo "určité podniky nebo určitá odvětví výroby" ve srovnání s jinými.
V případě kladné odpovědi splňuje opatření podmínku základní selektivnosti pojmu státní podpory udanou v uvedeném ustanovení.
(126) Podle Soudního dvora se navíc za podporu považují pomoci, které mohou v jakékoliv formě přímo nebo nepřímo zvýhodňovat podniky, nebo které je nutno považovat za hospodářskou výhodu, jakou by podnik za běžných tržních podmínek nezískal [33].
(127) Mimo jiné se podle judikatury Soudního dvora za podporu stále považují pomoci zmírňující různými formami náklady, které běžně zatěžují rozpočet podniku a které tímto, aniž by v přesném slova smyslu byly subvencemi, mají tutéž povahu a tentýž účinek [34].
(128) Daný systém je financován nepřímou daní zavedenou orgány veřejné moci, a proto je systém přičitatelný státu, jak ostatně upřesňuje Soudní dvůr v rozsudku GEMO.
(129) Pokud se jedná o existenci nebo dokonce povahu podpory, musí být zjišťována na úrovni potenciálních uživatelů asanačního systému a jeho financování.
Komise během zahájení vyšetřovacího řízení určila následující základní kategorie potenciálních uživatelů VAS:
- kafilérie,
- chovatelé a jatka,
- držitelé živočišných mouček,
- podniky s maloobchodním prodejem masa, jejichž roční obrat je nižší než 2,5 milionů FRF (od roku 2001 5 milionů FRF).
Během vyšetřovacího řízení a na základě údajů poskytnutých Komisi lze stanovit novou kategorii uživatelů:
- řezníci a bourárny, které drží SRM.
1.1.1 Podpora kafilériím
(130) Komise při zahájení vyšetřovacího řízení uznala, že nejprve bylo nutno zjistit, zda veřejné platby provedené kafilériím, lze považovat za odměnu za činnost, která může být hodnocena jako veřejná služba.
Potom bylo třeba zjistit, zda tyto platby převyšovaly náklady, které tyto podniky nesly při provádění takových činností.
(131) Podle francouzského zákona plní kafilérie, pokud se jedná o sběr a odstraňování kadáverů zvířat a sběr a odstraňování masa a zbytků z jatek prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a pro výživu zvířat, úlohu veřejné služby stanovenou zákonem.
(132) Soudní dvůr ve věci GEMO skutečně připomněl, že podle článku 264-1 zemědělského zákoníku je veřejná asanační služba svěřena podnikům, kterým byly přiděleny veřejné zakázky se smlouvami uzavřenými s prefekty každého departementu.
(133) Skutečnost, že VAS je financována příjmy z nepřímé daně, kterou byli zatíženi prodejci masa, znamená, že podniky provádějící tuto službu využívají veřejné prostředky ke krytí výdajů vyplývajících z uvedené služby.
(134) Asanační činnost je ostatně hospodářskou činností.
Ve Francii je odvětví ovládáno dvěma velkými podniky, které se dělí o 80 % až 90 % trhu a alespoň v jednom případě dosahují obratu vyššího než 152 milionů EUR [35].
(135) Z rozsudku Soudního dvora ze dne 24. července 2003 ve věci Altmark [36] vyplývá, že veřejné dotace směřující k umožnění provozování veřejných služeb nespadají do působnosti článku 87 Smlouvy, pokud je nutno takové dotace považovat za kompenzaci, která představuje vyrovnání plnění, prováděných přijímajícími podniky při plnění závazků veřejné služby.
Soudní dvůr však stanoví, že se vyžaduje spojení následujících podmínek:
a) za prvé, přijímající podnik byl skutečně pověřen plněním závazků veřejné služby a tyto závazky byly jasně vymezeny;
b) za druhé, parametry, na základě kterých se počítá kompenzace, byly předem objektivně a transparentně stanoveny;
c) za třetí, kompenzace nepřesáhne úroveň, která je nezbytná k úhradě všech nebo části nákladů vzniklých z plnění závazků veřejné služby se zohledněním příslušných příjmů a také přiměřeného zisku za plnění těchto závazků;
d) za čtvrté, pokud výběr podniku, který má být pověřen plněním závazků veřejné služby nebyl proveden v rámci řízení veřejné zakázky, byla výše nezbytná kompenzace stanovena na základě analýzy nákladů průměrného podniku, řádně řízeného a vhodně vybaveného tak, aby mohl uspokojit požadované potřeby veřejné služby, který by se zavázal k plnění těchto závazků s přihlédnutím k příslušným příjmům a přiměřenému zisku z plnění těchto závazků.
(136) K podmínkám judikatury Altmark Komise učinila poznámky, které následují v bodech odůvodnění 137 až 153.
(137) Pokud se jedná o první podmínku, byla VAS vytvořena zákonným ustanovením, zákonem č. 96-1139 ze dne 26. prosince 1996, kodifikovaným v článcích L 226-1 až L 226-10 zemědělského zákoníku.
Článkem L 226-1 zemědělského zákoníku se stanoví, že:
"sběr a odstraňování kadáverů zvířat a sběr a odstraňování masa, drobů a vedlejších produktů zvířat z jatek, prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a spotřebu zvířat a také sběr a odstraňování materiálů, které představují specifické riziko s ohledem na subakutní a přenosnou spongiformní encefalopatii, nazývaných jako specifický rizikový materiál, jehož seznam byl stanoven ministrem zemědělství, vytvářejí úlohu veřejné služby závisející na působnosti státu."
(138) Komise na základě údajů, které má, uznává, že první podmínka judikatury Altmark je splněna.
(139) Pokud se jedná o druhou podmínku, Komise uznává, že parametry, na základě kterých se počítá kompenzace, byly předem objektivně a transparentně stanoveny.
Prováděcí vyhláška č. 96-1229 ze dne 27. prosince 1996 stanoví, že VAS podléhá řízení zadávání veřejných zakázek s přesnými podmínkami.
(140) Podle francouzských orgánů se článkem R 226-7 zemědělského zákoníku zejména stanoví, že v každém departementu je prefekt pověřen plněním VAS a k tomuto účelu zadává podle postupů vymezených předpisem o veřejných zakázkách potřebné zakázky.
Avšak pokud jsou udány odůvodněné úvahy technického nebo hospodářského charakteru, zakázka se zadává na celostátní úrovni.
S použitím článku R 226-10 zemědělského zákoníku tyto zakázky zvláště zahrnují správní doložky vymezující povahu plnění, které je předmětem této zakázky, způsob odměňování za činnosti, jejichž provádění je svěřeno držiteli zakázky, které je odděleno od jakýchkoliv odměn vybíraných od uživatelů veřejné služby, údaje umožňující posuzovat kvalitu a náklady, způsoby předávání informací o podmínkách organizace a fungování služby veřejnosti, jakož i technické doložky vymezující technické podmínky sběru, přepravy, zpracování a případně likvidace kadáverů zvířat a jatečního odpadu při dodržení požadovaných hygienických záruk.
(141) Postup zadávání veřejných zakázek, které v daném případě závisí na příloze IA směrnice 92/50/EHS, má proto podle francouzských orgánů zaručovat celkovou transparentnost při stanovení potřeb a vymezení očekávaného plnění.
V Úředním věstníku Evropských společenství bylo vyhlášeno přes 300 veřejných soutěží.
(142) Pouze pokud se veřejné soutěže ukáží jako bezvýsledné, tj., že nebyla podána žádná nabídka nebo vhodná nabídka, byly na základě zákoníku o územních celcích v souladu s nařízením č. 59-63 ze dne 6. ledna 1959 a prováděcí vyhláškou č. 62-367 ze dne 26. března 1962 provedeny rekvizice, kterými se stanoví odměna ve formě příspěvku s přihlédnutím pouze ke všem skutečným a nezbytným výdajům ze strany poskytovatele, bez odškodnění ušlého zisku, který by mohla přinést jakákoliv další požadovaná odborná činnost podniku.
(143) Francouzské orgány předaly Komisi tabulku, kterou podle roku a podle departementu dokazují, že provádění úlohy asanace bylo skutečně předmětem buď veřejné zakázky nebo rekvizice.
(144) Komise na základě údajů, které má, uznává, že je splněna druhá podmínka judikatury Altmark.
(145) Pokud se jedná o třetí podmínku, kterou je úroveň kompenzace, francouzské orgány zajišťují, aby nepřekračovala úroveň nezbytnou k úhradě všech nebo části nákladů vyplývajících z plnění závazků veřejné služby.
Obrat k řízením veřejných zakázek zahrnuje uvedení podniků do hospodářské soutěže směřující k výběru nejvýhodnějšího návrhu pro orgány veřejné moci.
Pokud se, jak bylo připomenuto dříve, veřejné soutěže ukázaly jako bezvýsledné, použil se způsob rekvizice.
Výpočet kompenzace byl i z důvodu použití francouzských předpisů pro rekvizici rovněž prováděn na úrovni nejnižší úplaty.
(146) Předpisy platné ve Francii skutečně stanoví, že odměna za požadované plnění se vyplácí ve formě příspěvků, které smějí nahrazovat pouze přímou a určitou materiální ztrátu, kterou rekvizice způsobila poskytovateli.
Tyto příspěvky výhradně zohledňují výdaje prokázané poskytovatelem jako skutečné a nezbytné, odměnu za práci, amortizaci a výnosnost jistiny, hodnocené podle běžných podkladů.
Naopak se neplatí žádné odškodnění za ušlý zisk, který by poskytovatel mohl nabýt volným použitím zrekvírovaných prostředků nebo volným pokračováním v jeho pracovní činnosti.
(147) Pokud se jedná o třetí podmínku judikatury Altmark, je nutno provést následující úvahy.
Během zahájení vyšetřovacího řízení v této věci Komise požádala francouzské orgány, aby jí poskytly všechny údaje týkající se zejména částek uhrazených dotčeným podnikům a důkaz, že tyto podpory sloužily pouze k financování vícenákladů na úkoly plněné k řízení služby obecného ekonomického zájmu ve smyslu čl. 86 odst.
2 Smlouvy. Kromě toho byly uvedené orgány požádány o prokázání, že prostředky nemohly být přesměrovány na případné konkurenční činnosti, kterým by se přijímající podniky mohly věnovat (křížové dotace).
(148) Komise poznamenává, že francouzské orgány se omezily na vysvětlení, že celková výše částek uhrazených asanačním podnikům za období od roku 1997 do roku 2002 dosahuje 828552389 EUR a že odpovídá plné ceně výdajů na veřejnou asanační službu.
Komise se tak musí vyjadřovat pouze na základě uvedených údajů.
(149) Nedostatek přesnějších a číselných údajů týkajících se úhrad provedených asanačním podnikům za období od roku 1997 do roku 2002, kterými v daném případě dokazuje, že uváděné úhrady v žádném případě nepřesahovaly vícenáklady vyvolané plněním VAS, brání Komisi s jistotou určit, že třetí podmínka judikatury Altmark byla skutečně splněna.
Komise kromě toho nemůže pro nedostatek přesnějších údajů přistoupit k vyšetřovacímu řízení případné existence křížových dotací ve zmíněných podnicích.
(150) Tyto pochybnosti jsou rovněž potvrzeny zprávou z roku 1997 provedenou na požádání francouzského ministra zemědělství Stálým výborem pro koordinaci inspekcí (zpráva COPERCI), podle které "mohly asanační podniky během vybírání výtěžku daně určené k odměňování jejich plnění využívat určité velkorysosti", podle které "existuje potenciální riziko dvojí úhrady za provedení spálení z důvodu jeho úhrady a nedostatku jeho skutečného provedení" a "asanační činnost, která byla před krizí "šílených krav" strukturálně ztrátová, se opětovně stala ziskovou."
(151) Komise uznává, že proto nelze, jak vyžaduje Soudní dvůr, tvrdit, že kompenzace nepřesahuje úroveň nezbytnou k úhradě všech nebo části nákladů vzniklých z plnění závazků veřejné služby se zohledněním příslušných příjmů a také přiměřeného zisku za plnění těchto závazků.
(152) Je však pravda, že tvrzení stěžovatelů nebylo také podepřeno přesnými číselnými údaji, které se týkají úhrad asanačním podnikům, a náklady na činnosti vyplývající z plnění VAS nebyly takové, aby prokázaly nadměrnou kompenzaci těmto podnikům.
Ostatně nepřiměřenost mezi příjmy z daně a náklady na VAS sama o sobě neukazuje nevyváženost mezi provedenými úhradami a náklady na asanaci.
(153) Podle předcházejících úvah a údajů poskytnutých francouzskými orgány nemůže Komise usuzovat, že všechny podmínky předložené rozsudkem Altmark byly splněny a že by proto úhrady provedené asanačním podnikům nemohly uniknout z vymezení státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(154) I když hlavní příjemci opatření financovaných daní byli zemědělci a jatka (viz bod 1.1.2), nemůže Komise vyloučit, že úhrady asanačním podnikům obsahovaly prvek podpory ve smyslu článku 87 Smlouvy.
1.1.2 Podpora chovatelům a jatkám
(155) Soudní dvůr ve věci GEMO rozhodl, že skutečnost, že je činnost sběru a odstraňování kadáverů zvířat a odpadů z jatek, kterou využívají chovatelé a jatka, prováděna soukromými podniky, nemůže zpochybňovat případnou kvalifikaci jako státní podpory, protože na počátku systému uvedené činnosti stojí orgány veřejné moci.
Tato činnost je přičitatelná státu.
(156) Soudní dvůr usoudil, že čl. 87 odst. 1 Smlouvy musí být vykládán v tom smyslu, že systém, který bezplatně zajišťuje chovatelům a jatkám sběr a odvoz odpadů z jatek, musí být hodnocen jako státní podpora zemědělcům a jatkám.
(157) V daném případě nejsou pochybnosti o tom, že opatření pro chovatele a jatka jsou financována z veřejných prostředků, zejména rozpočtovými dotacemi a/nebo výnosem z daně, kterou orgány veřejné moci učinily povinnou.
1.1.3 Držitelé živočišných mouček
(158) Pokud živočišné moučky, na něž se vztahuje VAS, pocházejí ze zpracování odpadů z VAS a nejedná se o moučky spadající do zákazu prodeje vyhlášeného od roku 2000, je třeba dojít k závěru, že likvidace těchto mouček je pouze etapou nezbytnou k provedení VAS a že likvidace tohoto materiálu bez jakékoliv obchodní hodnoty je činností zahrnutou ve VAS.
Proto musí být tento materiál přezkoumán stejně jako "podpory chovatelům a jatkám", protože představuje pouze postupující fázi likvidace odpadů, které produkují.
Náklady na konečnou likvidaci odpadů jsou skutečně součástí celkových nákladů, za než je zodpovědný producent těchto odpadů, a pokud jsou převzaty namísto něho, nabízí mu stát pouze dodatkovou podporu.
(159) Francouzské orgány zajistily, že VAS přebírá spalování mouček pouze ze zpracování produktů sebraných v rámci této služby.
Nefinancuje spalování produktů vyplývajících ze zákazu používat moučky v krmivech.
Tato otázka je ostatně předmětem vyšetřovacího řízení ze strany Komise v rámci jiného, v současnosti přezkoumávaného opatření (n° NN 44/2002).
Z tohoto důvodu netvoří součást tohoto rozhodnutí.
1.1.4 Podpora řeznictvím a bourárnám, které drží SRM
(160) Jedná se o opatření platné od 1. ledna 2002, financované rovněž prostřednictvím asanační daně ve prospěch řezníků, kteří zejména sami odstraňují kosti páteře v přímém kontaktu s míchou skotu staršího dvanácti měsíců.
(161) Francouzské orgány vysvětlily, že do roku 2002 páteře skotu staršího dvanácti měsíců nebyly zaznamenány jako SRM.
Zavedení těchto páteří do seznamu SRM, i když nejsou vyjímány na jatkách, ale v řeznictví, by francouzské orgány vedlo k výslovnému stanovení SRM jako odpadů využívajících VAS zákonem.
Francouzské orgány jsou názoru, že všechny SRM, které nebyly uvedeny pod tímto pojmem, náleží podle francouzského zákona do kategorie jatečních konfiskátů.
(162) Pokud se však na tyto odpady využívají VAS a nejsou přepravovány ze strany jatek, je nutno usuzovat, že jejich likvidace vytváří náklady, které v první řadě náleží řezníkům, kteří musejí manipulovat s páteří skotu staršího dvanácti měsíců.
(163) Úvahy provedené ohledně "podpor chovatelům a jatkám" jsou obdobně použity pro řezníky, kteří drží SRM dotčené tímto aspektem VAS.
Proto bezplatný odvoz páteří od řezníků a z bouráren od 1. ledna 2002 představuje státní podporu těmto podnikům.
1.1.5 Podpora obchodu osvobozenému od úhrady daně
(164) Pojem podpory je Soudním dvorem vykládán tak, že nestanoví opatření, která zavádějí nákladové rozlišení podniků, pokud toto rozlišení vyplývá z charakteru a hospodárnosti daného nákladového systému.
Je na členském státu, který takové nákladové rozlišení podniků zavedl, aby dokázal, že je skutečně charakterem a hospodárností daného systému odůvodněné [37].
(165) Zákonem č. 96-1139 se stanoví osvobození podniků prodávajících maso maloobchodním způsobem, jejichž roční obrat je nižší než 2,5 milionu FRF (tento práh byl následně zvýšen na 5 milionů FRF, viz bod odůvodnění 18).
Takové osvobození předpokládá pro stát ztrátu prostředků [38] a podle charakteru a hospodárnosti daňového systému, jehož cílem je zajišťovat státní příjmy, se neukazuje jako odůvodněné.
(166) Osvobození se skutečně nevztahuje na obrat realizovaný prodejem masa, ale na celkový obrat z prodeje.
Tak je například možné, že podnik, který prodává výhradně maso a tímto prodejem masa dosahuje obratu 2,4 milionu FRF, by dani nepodléhal.
Naopak podnik všeobecně zabývající se potravinami s celkovým obratem 10 milionů FRF, z něhož 1 milion FRF pochází z prodeje masa, bude dani podléhat.
Protože se daň počítá z hodnoty masných výrobků, nezdá se odůvodněné osvobodit od úhrady daně podnik s vyšším obratem z prodeje masa, zatímco by jeho konkurent, který s masnými výrobky realizoval nižší obrat, dani podléhal.
(167) Proto uvedené osvobození vytváří pro osvobozený obchod [39] selektivní výhodu.
Jedná se tedy o podporu pro osvobozené prodejce, jejichž daňové zatížení je zmírněno.
Na základě číselných údajů, uvedených v bodu odůvodnění 171, které se týkají obchodu s masem Komise usoudila, že osvobození obchodníků, kteří realizují obrat nižší než 2,5 milionu FRF (a následně 5 milionů FRF), od daně je výhoda, vytvářející státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1.2 DOTČENÍ OBCHODU
(168) Ke zjištění, zda dotyčné podpory spadají do oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy, je třeba nakonec stanovit, zda jimi může být dotčen obchod mezi členskými státy.
(169) Soudní dvůr konstatoval, že pokud výhoda poskytnutá jedním členským státem posílí v obchodu uvnitř Společenství postavení kategorie podniků vzhledem k dalším konkurenčním podnikům, je nutno tento obchod považovat za ovlivněný touto výhodou [40].
(170) Pokud se jedná o asanaci, je tato činnost službou, kterou lze nabízet přes hranice.
To je ostatně dokázáno existencí několika velkých nadnárodních podniků, které působí v tomto odvětví a nabízejí služby v několika členských státech, z nichž jedním je Francie.
Komise tedy poznamenává, že platbami poskytnutými francouzským asanátorům je dotčen ve smyslu čl. 87 odst.
(171) Pokud se jedná o asanační podniky, chovatele a jatka, bourárny a řezníky držící SRM, skutečnost, že mezi členskými státy k obchodu s masnými výrobky dochází, je jasně dokázána existencí několika společných organizací trhu v odvětví uvedených v bodu odůvodnění 124.
Tabulka 2 ukazuje úroveň nejdůležitější obchodní výměny mezi Francií a ostatními členskými státy s dotčenými výrobky během prvního roku použití asanační daně.
Francie/EU 14 _BAR_ Hovězí maso _BAR_ Vepřové maso _BAR_ Drůbež _BAR_
Tuny _BAR_ 286000 _BAR_ 465000 _BAR_ 140000 _BAR_
Miliony ECU _BAR_ 831 _BAR_ 1003 _BAR_ 258 _BAR_
Tuny _BAR_ 779000 _BAR_ 453000 _BAR_ 468000 _BAR_
Miliony ECU _BAR_ 1967 _BAR_ 954 _BAR_ 1069 _BAR_
(172) Zdá se také důležité poznamenat, že podle číselných údajů poskytnutých Komisi Francie v roce 1999 dovezla za 2297 milionů FRF živých zvířat, i když dovoz masa a poživatelného jatečního odpadu představoval skoro 17000 milionů FRF.
Naprostá většina masitých výrobků dovážených do Francie se již od nynějška podrobila asanačním činnostem v zemi původu.
(173) V tomto směru a jak uvedla Komise při zahájení vyšetřovacího řízení, citují stěžovatelé také oběžník zveřejněný francouzským generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž, spotřebu a potlačování podvodů, podle něhož daň z nákupu masa "může mít za následek poškození čistých obchodních rozpětí nebo snížení objemu odbytišť zahraničních producentů", a proto "vyvolává riziko nepříznivé změny podmínek obchodu".
(174) Komise tedy usoudila, že pokud se jedná o opatření ve prospěch chovatelů a jatek, existuje alespoň potenciální dopad na obchod.
(175) Pokud se jedná o obchod osvobozený od daně, zastává Komise názor, že existuje zejména v příhraničních oblastech, a tedy na přeshraniční obchod, alespoň potenciální dopad osvobození od daně.
(176) Závěrem se ukazuje, že všemi těmito podporami dohromady může být dotčen obchod mezi členskými státy.
Dotčená odvětví jsou skutečně značně otevřena hospodářské soutěži na úrovni Společenství, a proto jsou citlivá na jakékoliv opatření ve prospěch podniků v jednom nebo druhém členském státě.
1.3 NARUŠENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
(177) Soudní dvůr mimo jiné v rozsudku GEMO prohlásil, že pomoc veřejných orgánů směřující k osvobození chovatelů a jatek od finančního zatížení v rámci VAS se ukazuje jako hospodářská výhoda, která může narušit hospodářskou soutěž.
Komise uznává, že takový závěr je použitelný i v případě kafilérií, řeznictví a bouráren držících SRM a v obchodě osvobozeném od úhrady.
Všechny hospodářské subjekty jsou činné na trhu otevřeném hospodářské soutěži, kde je objem obchodní výměny popsaný v bodě odůvodnění 171 velmi velký, velikost určitých zemědělsko-potravinářských podniků, kterých se podpora týká, je značná.
1.4 ZÁVĚRY O CHARAKTERU "PODPORY" VE SMYSLU ČL. 87 ODST.
(178) Podle předcházejícího má Komise zato, že opatření pro kafilérie, chovatele a jatka, bourárny a řezníky, kteří drží SRM, a obchodníky osvobozené od úhrady daně, jim poskytují výhodu, kterou nemohou využívat ostatní hospodářské subjekty.
Tato výhoda, pokud je schopna ovlivnit obchod mezi členskými státy, narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňuje určité podniky nebo určitá odvětví výroby.
Proto Komise soudí, že se tato opatření vztahují k čl. 87 odst.
2. ZKOUMÁNÍ SLUČITELNOSTI PODPOR
(179) Článek 87 Smlouvy však uznává výjimky z obecné zásady neslučitelnosti státních podpor se Smlouvou, třebaže některé z nich nebyly jasně použity, zejména výjimky stanovené v odstavci 2 uvedeného článku.
Francouzské orgány se na tyto výjimky neodvolávaly.
(180) Pokud se jedná o odchylky stanovené v čl. 87 odst.
3 Smlouvy, musí být během zkoumání každého programu regionálních nebo odvětvových podpor nebo každého jednotlivého případu použití systémů obecných podpor vykládány striktně.
Mohou být přiznány zejména pouze v případě, kdy by Komise mohla stanovit, že je podpora nezbytná k realizaci jednoho z dotyčných cílů. Schválení přijetí uvedených odchylek podporám, které takovou protihodnotu nezahrnují, by znamenalo umožnit ohrožení obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže bez odůvodnění vzhledem k zájmu Společenství a souvztažně nenáležité výhody pro hospodářské subjekty některých členských států.
(181) Komise má zato, že dané podpory nejsou v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy určeny k napomáhání hospodářskému rozvoji regionu, ve kterém je abnormálně nízká životní úroveň nebo ve kterém je vážná částečná zaměstnanost. Nejsou také určeny na pomoc uskutečnění významného projektu společného evropského zájmu nebo k nápravě vážné poruchy v hospodářství členského státu v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy. Podpory nejsou také určeny na pomoc kultuře nebo zachování kulturního dědictví v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy však stanoví, že mohou být považovány za slučitelné se společným trhem podpory určené k usnadnění rozvoje některých činností nebo některých hospodářských regionů, pokud neovlivní podmínky obchodu v takové míře, která by byla v rozporu se společným zájmem.
Aby mohla být použita odchylka uvedená pod daným písmenem, musí podpory přispívat k rozvoji dotyčného odvětví.
2.1 PROTIPRÁVNOST PODPOR
(183) Komise musí předem upozornit na to, že Francie Komisi v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy neoznámila právní úpravu, kterou se stanoví asanační daň, ani činnosti z ní financované. Čl. 1 písm. f) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 88 Smlouvy o ES [41], se protiprávní podpora vymezuje jako nová podpora provedená v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Povinnost oznámení státních podpor je uvedena v čl. 1 písm. c) uvedeného nařízení [42].
(184) Protože opatření provedená Francií obsahují prvky státní podpory, vyplývá z toho, že se jedná o nové podpory neoznámené Komisi, a proto ve smyslu Smlouvy protiprávní.
2.2 STANOVENÍ OBECNÝCH ZÁSAD POUŽITÝCH NA NEOZNÁMENÁ OPATŘENÍ
(185) Pokud se jedná o státní podporu financovanou pomocí nepřímé daně, předmětem vyšetřovacího řízení ze strany Komise musí být jak financované činnosti, tj. podpory, tak jejich financování.
Pokud je podle Soudního dvora způsob financování podpory zejména prostřednictvím povinných příspěvků nedílnou součástí opatření na podporu, musí vyšetřovací řízení tohoto opatření na podporu prováděné Komisí vzít nezbytně v úvahu tento způsob financování [43].
(186) V souladu s bodem 23.3 obecných zemědělských zásad a se sdělením Komise o stanovení pravidel použitých k posuzování protiprávních státních podpor [44], musí být každá protiprávní podpora ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 hodnocena v souladu s pravidly a obecnými zásadami platnými v okamžiku, kdy je podpora poskytnuta.
(187) V roce 2002 Komise přijala obecné zásady Společenství, které se týkají státních podpor souvisejících s testy TSE na uhynulých zvířatech nebo na jatečních odpadech [45] (dále jen "obecné zásady TSE").
Tyto obecné zásady se používají od 1. ledna 2003.
V bodě 44 obecných zásad TSE se stanoví, že mimo případy týkající se zejména uhynulých zvířat a jatečních odpadů, budou protiprávní podpory ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č.
659/1999 přezkoumány v souladu s pravidly a obecnými zásadami používanými v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta. Proto tyto dva druhy podpor tak obecné zásady TSE vytvářejí relevantní rámec pro zkoumání daného případu.
(188) Body 46 a 47 obecných zásad TSE stanoví řadu ustanovení týkajících se uhynulých zvířat a jatečních odpadů, které jsou použitelné v daném případě.
(189) Pokud se podle bodu 46 obecných zásad TSE jedná o státní podpory vedoucí k úhradě nákladů vzniklých v důsledku uhynulých zvířat, Komise do současnosti jasně nevymezila jednak svou politiku, zejména s ohledem na vztah mezi pravidly směřujícími k tlumení nákaz stanovenými v bodě 11.4 obecných zemědělských zásad, jimiž se schvalují státní podpory, které mohou dosahovat až 100 %, a jednak použití zásady "znečišťovatel platí" a pravidel týkajících se podpory na zpracování odpadů.
Proto pokud se jedná o protiprávní státní podpory vedoucí k úhradě nákladů souvisejících s odvozem a likvidací uhynulých zvířat, poskytnutých na úrovni produkce, zpracování a prodeje zvířat do data použití obecných zásad TSE, a aniž by bylo dotčeno dodržení dalších ustanovení práva Společenství, bude Komise schvalovat státní podpory, které mohou dosahovat až 100 % těchto nákladů.
(190) Pokud se podle bodu 47 obecných zásad TSE jedná o státní podpory související s jatečními odpady, přijala Komise od ledna roku 2001 řadu samostatných rozhodnutí, kterými se schvalují státní podpory s úhradou nákladů vzniklých odstraňováním specifického rizikového materiálu, masokostních mouček a krmiv s obsahem těchto produktů, které musí být podle nových právních předpisů Společenství o přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) odstraněny, až do výše 100 % těchto nákladů.
Tato rozhodnutí se zakládala zvláště na bodu 11.4 obecných zemědělských zásad, kterými se bere v úvahu krátkodobý charakter podpor a nutnost dlouhodobě dodržovat zásadu "znečišťovatel platí".
Komise výjimečně schválila, aby takové státní podpory byly rovněž poskytovány dalším hospodářským subjektům, které pracují v oblasti produkce živých zvířat, například jatkám.
U protiprávních státních podpor poskytnutých do konce roku 2002 použije Komise na srovnatelné náklady tytéž zásady, související s novým právním řádem Společenství k TSE, aniž by bylo dotčeno dodržení dalších ustanovení práva Společenství.
(191) Pokud se jedná o případné podpory na chod dalším hospodářským subjektům, musí být přezkoumány podle obecných zemědělských zásad.
2.3 ANALÝZA PODLE POUŽITÝCH USTANOVENÍ
2.3.1 Podpory
2.3.1.1 Podpory kafilériím
(192) Obecné zásady TSE v bodě 46 stanoví, že pokud se jedná o protiprávní státní podpory směřující k úhradě nákladů souvisejících s odvozem a likvidací uhynulých zvířat, poskytnutých na úrovni produkce, zpracování a prodeje zvířat do data použití uvedených obecných zásad, a aniž by bylo dotčeno dodržení dalších ustanovení práva Společenství, bude Komise schvalovat státní podpory, které mohou dosahovat až 100 % těchto nákladů.
(193) Bodem 47 obecných zásad TSE se stanoví, že u státních podpor souvisejících s jatečními odpady, přijala Komise od ledna roku 2001 řadu samostatných rozhodnutí, kterými se schvalují státní podpory s úhradou nákladů vzniklých odstraňováním specifického rizikového materiálu, masokostních mouček a krmiv s obsahem těchto produktů, které musí být podle nového právního řádu Společenství k TSE odstraněny, do 100 %.
(194) Komise též poznamenává, že v souladu s body 33 a 34 obecných zásad TSE byly podniky v zásadě vybírány a odměňovány v souladu s tržními zásadami, nediskriminačně, přičemž se případně v souladu s právním řádem Společenství použil postup veřejné soutěže a v každém případě se použil dostatečný stupeň zveřejnění, aby se na příslušném trhu se službami zajistila volná hospodářská soutěž a umožnila se kontrola nestrannosti pravidel pro veřejnou soutěž.
Pokud se jedná o rekvizici, Komise schvaluje, že vzhledem k naléhavosti přijatých opatření a nedostatku odezvy ve veřejných soutěžích byla tato cesta rovněž vhodná.
(195) Bod 47 obecných zásad TSE připomíná, že Komise výjimečně schválila, aby takové státní podpory byly rovněž poskytovány dalším hospodářským subjektům, které pracují v odvětví produkce živých zvířat, například jatkám.
Komise je názoru, že tato výjimka musí také zahrnovat další podniky, které plní úkoly úzce související s odvětvím produkce živých zvířat, jako jsou kafilérie.
(196) Na základě vyjádřených skutečností může Komise učinit závěr, že příslušné podpory kafilériím poskytované ve Francii v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 ve výši 100 % vzniklých nákladů odpovídají podmínkám obecných zásad TSE.
2.3.1.2 Podpory chovatelům – Uhynulá zvířata
(197) Obecnými zásadami TSE se v bodě 46 stanoví, že pokud se jedná o protiprávní státní podpory směřující k úhradě nákladů souvisejících s odvozem a likvidací uhynulých zvířat, poskytnutých na úrovni produkce, zpracování a prodeje zvířat do data použití obecných zásad TSE a aniž by bylo dotčeno dodržení dalších ustanovení práva Společenství, bude Komise schvalovat státní podpory, které mohou dosahovat až 100 % těchto nákladů.
(198) Na základě vyjádřených skutečností může tedy Komise usuzovat, že podpory chovatelům poskytované ve Francii v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 ve výši 100 % vzniklých nákladů odpovídají podmínkám obecných zásad TSE.
2.3.1.3 Podpory jatkám – Maso a odpady zkonfiskované na jatkách
(199) Obecnými zásadami TSE se v bodě 46 stanoví, že pokud se jedná o státní podpory související z jatečním odpadem, Komise schvaluje protiprávní státní podpory poskytované do konce roku 2002, které hradily až 100 % nákladů vzniklých odstraňováním specifického rizikového materiálu, masokostních mouček a krmiv s obsahem těchto produktů, které musí být podle nového právního řádu Společenství k TSE odstraněny.
(200) Na základě vyjádřených skutečností může tedy Komise usuzovat, že dané podpory jatkám poskytované ve Francii v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 ve výši 100 % vzniklých nákladů odpovídají podmínkám obecných zásad TSE.
2.3.1.4 Podpory jatečním řezníkům – SRM zkonfiskovaný u jatečních řezníků
(201) Bod 47 obecných zásad SPE se obdobně použije v případě SRM – v tomto případě páteří skotu staršího dvanácti měsíců – zkonfiskovaného na porážecích linkách a v bourárnách.
(202) Na základě vyjádřených skutečností může tedy Komise usuzovat, že podpory řezníkům s držením SRM, které by mohly být poskytnuty v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 ve výši 100 % vzniklých nákladů odpovídají podmínkám obecných zásad TSE.
2.3.1.5 Podniky osvobozené od placení daně
(203) Komise konstatovala, že osvobození podniků, jejichž roční obrat je nižší než 2,5 milionu FRF, znamená pro stát ztrátu prostředků a že se pro charakter a hospodárnost daňového systému neukazuje jako odůvodněné.
Pokud stát ovšem může stanovit opatření nezbytná k jeho racionálnímu a účinnému fungování, jako například paušální vyměření daně malým podnikům, aby se zmírnila zejména jejich účetní náročnost [46], je velmi podivné, že tato opatření mohla vést až k úplnému a pouhému osvobození.
Navíc, i když bylo takové osvobození použito, je Komise názoru, že by mělo být omezeno na okrajové případy [47], kdy je jednak účetní náročnost a jednak řízení ze strany daňových úřadů nákladnější než počítaný příjem.
(204) Avšak v tomto případě není vůbec zřejmé odůvodnění stanovení prahu na 2,5 milionu FRF jako závažné částky a nezdá se, že vychází z přípravných prací zákona č. 96-1139 [48].
Selektivní rozpětí příslušného osvobození je zřejmé, pokud se přihlédne k tomu, že se podle informací Komise prodává 80 % masa a masných výrobků v obchodních domech, které podle informací Komise mají v průměru celkové obraty a zvláště obraty týkající se masa podstatně vyšší než práh [49], zatímco malé obchody (řeznictví), které v průměru dosahují obratu nižšího než práh (1,6 milionu FRF), vytvářejí konkurenční vztah s velkými.
(205) Účinek prahu osvobození se tak ukazuje jako osvobození ve prospěch řeznictví a dalších obchodů, zatímco jednoznačně většinová část prodeje uskutečňovaná obchodními domy je zdaněna.
Pokud se kromě toho práh vztahuje k celkovému obratu (a ne výhradně k obratu "z masa") je možné, že řeznictví, dosahující obratu například 2,4 milionu FRF, je od daně osvobozeno, zatímco obchodní dům, který by prodal méně masa, ale dosahoval celkového obratu vyššího než práh, by musel daň zaplatit.
Zdá se tak, že příslušné osvobození vede na základě kritéria, které neodpovídá racionálnosti obsažené v systému poplatků, k diskriminačnímu jednání mezi jednotlivými maloobchodními prodejci masa.
(206) Komise nepovažuje za prokázané, že by takové osvobození bylo odůvodněno hospodárností daňového systému, francouzské orgány v tomto směru neposkytly žádný závažný údaj.
(207) Pokud se jedná o podniky prodávající zemědělské výrobky (a také výrobky mimo přílohu i Smlouvy, vzhledem k tomu, že daň zatěžuje i výrobky s obsahem masa, protože Komise považuje obchod uvnitř Společenství za ovlivněný), Komise uznává, že podpora se vztahuje k oblasti použití bodu 3.5 obecných zemědělských zásad.
Tím se stanoví, že aby byla považována za slučitelná se společným trhem, musí mít všechna opatření na podporu motivující charakter nebo vyžadovat náhradu příjemce.
Kromě výjimek výslovně stanovených v právním řádu Společenství nebo v obecných zemědělských zásadách, jsou jednostranné státní podpory určené pouze ke zlepšení finanční situace výrobců a které nijak nepřispívají rozvoji odvětví, a zejména podpory poskytnuté pouze na základě ceny, množství, výrobní jednotky nebo jednotky výrobních prostředků přirovnávány k podporám na fungování neslučitelným se společným trhem.
(208) V tomto případě spočívá osvobození, jehož slučitelnost s pravidly pro hospodářskou soutěž nemohla být stanovena, ve zmírnění nákladů bez jakéhokoliv motivujícího prvku a jakékoliv náhrady ze strany příjemců.
(209) Pokud se jedná o podpory poskytované do 1. ledna 2000, Komise v té době již využívala v praxi pojem podpory na činnost uvedený v bodě 3.5 obecných zemědělských zásad.
Z toho vyplývá, že se nepoužije odchylka od zásady zákazu podpory stanovená čl. 87 odst.
(210) Komise podle předcházejícího usuzuje, že toto daňové osvobození vytváří podporu neslučitelnou s použitými pravidly pro hospodářskou soutěž.
2.3.2 Financování podpor
2.3.2.1 Do 31. prosince 2000
(211) Francouzské orgány rozhodly financovat VAS prostřednictvím nepřímé daně do 31. prosince 2000, přidělované do fondu, který ji spravoval, a zatěžující maloobchodníky s masem a masnými výrobky.
(212) Během řízení pro porušení povinnosti uvedeného v bodě odůvodnění 2 Komise konstatovala, že tento způsob financování asanační služby vylučuje jakoukoliv odměnu vybíranou od uživatelů asanační služby.
Převzetí nákladů na asanační činnosti státem vede ke snížení výrobní ceny francouzské produkce.
Daň se tak ukazuje jako náhrada schválené výhody úplným veřejným financováním sběru a likvidace kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů.
(213) S výjimkou živých zvířat dovážených a poražených ve Francii podléhají naopak produkty z ostatních členských států prodávané ve Francii dani za stejných podmínek a bez rozdílu, ale nevyužívají žádnou z výhod vyplývajících z financování fondu.
U těchto produktů se tedy jedná o čisté finanční zatížení.
Jinak řečeno, jestliže se daň opravdu uplatňuje vzhledem pravidlům pro základ, zúčtování a vymahatelnost na původní tuzemské produkty a na produkty dalších členských států za stejných podmínek, z hlediska přidělení výnosu z daně taková paralelnost neexistuje.
(214) V rámci zmíněného řízení pro porušení povinnosti Komise přezkoumala slučitelnost asanační daně s ohledem na články 25 a 90 Smlouvy.
(215) Komise tak měla zato, že asanační daň neporušila článek 25 Smlouvy a že tedy nemůže být hodnocena jako poplatek s účinkem rovnocenným clu, protože francouzské orgány prokázaly, že daň není výhradně určena na činnosti, které jsou k užitku tuzemských produktů, tj. francouzského masa.
(216) Pokud se jedná o článek 90 Smlouvy, Komise usoudila, že Francie použitím takzvané asanační daně z nákupu masa a dalších výrobků, specifikovaných jakoukoliv osobou, která provádí maloobchodní prodej těchto výrobků, i když uvedená daň, pokud se jedná o francouzské výrobky, je alespoň částečně nahrazena úplným veřejným financováním asanace a sběru kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů, zatímco produkty prodávané z jiných členských států podléhají dani za stejných podmínek, ale nedostávají výhody vyplývající z fondu, ke kterému je daň určena, nedodržela závazky, kterým podléhá na základě článku 90 Smlouvy.
(217) Komise tedy má zato, že asanační daň je porušením článku 90 Smlouvy, protože vytvořila daňovou diskriminaci ke škodě výrobků pocházejících z jiných členských států.
Toto se týká veškerého dováženého masa a živých zvířat, pokud nevyužívají asanační činnosti.
K tomuto bodu je třeba připomenout, že dovoz masa pocházejícího z jiných členských států do Francie je mnohem vyšší než dovoz živých zvířat.
(218) V souladu s judikaturou Soudního dvora [50] má Komise běžně zato, že financování státní podpory prostřednictvím povinných poplatků může mít dopad na podporu tím, že má ochranářský účinek, který jde nad rámec vlastní podpory.
Příslušná daň skutečně představuje povinný poplatek.
Podle této stejné judikatury Komise uznává, že podpora nemůže být financována nepřímými daněmi, které jsou uvaleny rovněž na produkty dovážené z jiných členských států.
(219) S ohledem na tuto judikaturu a na to, že daň slouží k financování státní podpory ve smyslu článku 87 Smlouvy a že má vzhledem k článku 90 Smlouvy, pokud se z produktů pocházejících z jiných členských států musí také platit daň, avšak bez toho, že by přijímaly výhody vyplývající z fondu, k němuž je přidělena, diskriminační charakter, Komise má zato, že výtěžek daně, která je uvalena na produkty dovážené z jiných členských států, představuje s ohledem na pravidla hospodářské soutěže nenáležité financování podpory.
2.3.2.2 Po 31. prosinci 2000
(220) Od 1. ledna 2001 je výtěžek z asanační daně přidělován do souhrnného státního rozpočtu a ne již do za tímto účelem vytvořeného fondu.
Komise obecně uznává, že vložení výtěžku z daně do celostátního rozpočtového systému již neumožňuje sledovat vazbu mezi uvedenou daní a financováním stanovené služby poskytované a financované státem.
Proto by již nebylo možné tvrdit, že má daň vůči ostatním výrobkům diskriminační charakter, neboť by výtěžek z daně splýval se zbytkem státních příjmů, aniž by mu mohlo být přímo připisováno financování podpor.
(221) Řízení pro porušení povinnosti bylo Komisí zastaveno dne 26. června 2002.
Avšak stížnost předložená Komisi posunovala argumenty, které měly být uváženy do rámce tohoto řízení.
Tyto argumenty vyvolaly pochybnosti ohledně skutečné zrušení propojenosti zdroje a jeho použití.
(222) Pokud je tedy pravda, že nový systém sestavený francouzskými orgány spočíval v přidělení výtěžku z daně do souhrnného státního rozpočtu, zdálo by se, že výtěžek daně byl v rozpočtu jednou přidělen do přesně stanovené kapitoly ministerstva zemědělství, odkud byl následně převeden do rozpočtu CNASEA, která je organizací pověřenou finanční správou asanační služby.
Číselné údaje, které měla Komise, také zpochybňovaly toto rozdělení.
(223) Komise po přezkoumání francouzských legislativních dokumentů zkoumala údajné rozdělení zdroje a jeho použití.
Takové rozdělení by se skutečně mohlo v praxi navrátit k témuž daňovému systému, který Komise v rámci řízení pro porušení povinnosti uvedeného v bodě odůvodnění 2 uvedla vzhledem k článku 90 Smlouvy v pochybnost.
(224) Francouzské orgány připouštějí, že v rámci předložení nových ustanovení týkajících se daně byl kladen důraz na nezbytnost pokračovat ve financování VAS.
Tento důvod byl tím logičtější, že daň byla k tomuto přesně stanovenému cíli určena od 1. ledna 1997.
(225) Je ovšem pravda, že nebyl na právní úrovni přijat žádný kogentní dokument ke stanovení financování VAS z výtěžku asanační daně, jak to bylo učiněno v roce 1997. Článek 1 zákona č.
96-1139 ze dne 26. prosince 1996 v této době stanovil, aby byl výtěžek z daně přidělován do fondu, jehož cílem bylo financovat sběr a odstraňování kadáverů zvířat a jatečních konfiskátů prohlášených za nevhodné pro lidskou spotřebu a spotřebu zvířat.
(226) Francouzské orgány vysvětlují, že od 1. ledna 2001 již neexistuje fond sloužící k financování VAS a že prostředky přidělované na VAS spadají stejně jako ostatní výdaje do rozpočtu ministerstva zemědělství.
Kromě toho částky týkající se výtěžku z daně a nákladů na VAS nejsou stejné.
V roce 2003 dosahuje výtěžek z daně 550 milionů EUR, i když celková částka prostředků přidělených ministerstvu zemědělství byla na tentýž rok stanovena na 280 milionů EUR.
(227) Proto francouzské orgány mají zato, že i když byl ponechán původní název, není již tento poplatek specificky určen k financování VAS.
(228) Komise poznamenává, že ve věci, která není v současné době Soudním dvorem rozhodnuta [51], generální advokát poznamenal, že následující kritéria zdůrazňují existenci přímé a nerozlučné vazby mezi daní a státní podporou: a) opatření, kdy je dotčená podpora udržována výtěžkem z daně; b) opatření, kdy je výtěžek z daně specificky přidělován na podporu; c) opatření vyplývající z dotčených předpisů, podle kterých má vazba mezi výtěžkem z daně a jeho specifickým určením jako podpory závazný charakter; d) opatření a způsob, kdy spojení daň/podpora ovlivňuje vztahy v hospodářské soutěži v dotčeném (pod)odvětví nebo v dotčeném druhu podniků.
(229) Komise, která má zato, že se jedná o relevantní parametry, konstatuje, že od 1. ledna 2001 nebyla ve francouzském zákonu skutečně proveden odkaz na přidělení asanační daně ke konkrétnímu cíli; od tohoto data se daň již tedy nezdá být specificky přidělovanou na financování VAS.
Není také možné konstatovat existenci vazby mezi výtěžkem z asanační daně a jejím určením.
(230) Komise bere na vědomí poznámky francouzských orgánů, podle kterých nebyly prostředky určené na VAS použity k jiným účelům než financování této služby.
Tabulka 1 ostatně ukazuje, že příjmy z daně za roky 2001 a 2002 (950323981 EUR) a celková částka uhrazená na VAS (411472078 EUR) se od sebe dalece liší, že takto tomu bylo rovněž v každém z těchto roků a že na financování VAS byla určena pouze část výtěžku z daně, což silně hovoří pro zrušení propojení asanační daně a financování VAS od 1. ledna 2001.
(231) Komise kromě toho poznamenává, že po zahájení vyšetřovacího řízení neobdržela od stěžovatelů další údaje, které by jasně a s konečnou platností podpořily jejich argumenty v této věci.
Argumenty poskytnuté ze strany stěžovatelů neumožnily Komisi stanovit vazbu mezi nepřímou daní a systémem podpory.
(232) Komise tedy v rámci řízení vůči posuzovanému protiprávnímu jednání opětovně potvrzuje svá stanoviska a dochází k závěru, že od 1. ledna 2001 existuje rozdělení asanační daně a financování VAS.
2.3.2.3 Stanoviska ke dvěma obdobím
(233) Pokud je financování státní podpory považováno za neslučitelné s použitými pravidly pro hospodářskou soutěž, musí být takto financovaná podpora považována Komisí rovněž za neslučitelnou tak dlouho, jak dlouho trvalo nesprávné financování.
Regulérnost financování státní podpory je skutečně nezbytnou podmínkou k prohlášení její slučitelnosti.
VI. ZÁVĚR
(234) Systém státních podpor, které Francie v rámci financování veřejné asanační služby, financované prostřednictvím daně z nákupu masa, kterou byly zatíženy i produkty pocházející z jiných členských států, zavedla v období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2000 ve prospěch kafilérií, chovatelů a jatek, dodržel ustanovení Společenství použitelná na úrovni zmíněných příjemců.
Komise však také mohla v úrovni financování podpory konstatovat porušení článku 90 Smlouvy.
Z tohoto důvodu Komise nemůže prohlásit daný systém za slučitelný, protože uplatňoval diskriminaci mezi dováženými a tuzemskými výrobky.
(235) Komise v daném případě považuje za vhodné přijmout v tomto případě podmíněné rozhodnutí s použitím možnosti nabídnuté čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, podle něhož může Komise připojit ke kladnému rozhodnutí podmínky, které jí umožní uznat slučitelnost se společným trhem, a závazky, které jí umožní kontrolovat dodržování jejího rozhodnutí.
(236) K nápravě porušení článku 90 a tak k odstranění diskriminace se zpětnou působností musí Francie ve lhůtě a za podmínek stanovených Komisí přistoupit k navrácení části daně, kterou byly zatíženy produkty pocházející z jiných členských států.
Náprava tohoto porušení by učinila dotčené podpory slučitelnými s článkem 87 Smlouvy.
(237) Komise stanoví podmínky, jimiž se uvedené navrácení musí řídit.
Francie musí za naprostého dodržení následujících podmínek navrátit daňovým poplatníkům část daně, která byla v období mezi 1. lednem 1997 a 31. prosincem 2000 uvalena na maso pocházející z jiných členských států:
- Francie jednotlivě oznámí daňovým poplatníkům v maximální lhůtě šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí specifické právo na refundaci, kterého se těší,
- k podání žádosti o navrácení musí mít poplatníci lhůtu v souladu s vnitrostátním právem a v každém případě minimálně šest měsíců,
- navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
- navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky.
Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb [52],
- francouzské orgány přijmou všechny přiměřené důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část daně, kterou bylo zatíženo maso pocházející z jiných členských států,
- právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení daně,
- v případě, kdy poplatník daň ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na její zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení,
- francouzské orgány zašlou Komisi ve lhůtě maximálně dvaceti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí komplexní zprávu, kterou prokáží řádné provedení opatření k refundaci.
(238) Francie se zavázala dodržet tyto podmínky dopisem ze dne 9. prosince 2004.
(239) Pokud by Francie nedodržela svůj závazek vzhledem k těmto podmínkám, mohla by Komise buď opětovně zahájit formální vyšetřovací řízení tak, jak je stanoveno v článku 16 nařízení (ES) č. 659/1999, nebo předložit tuto záležitost Soudnímu dvoru tak, jak je stanoveno v článku 23 uvedeného nařízení.
Komise má zato, že první možnost by byla v tomto případě nejvhodnější.
Důsledkem takové možnosti by mohlo být, jak je stanoveno v článku 14 uvedeného nařízení, přijetí konečného záporného rozhodnutí se zinkasováním nazpět celkové podpory poskytnuté v průběhu dotčeného období, jejíž částka se odhaduje na 417080311 EUR.
(240) Systém státních podpor, který uplatňovala Francie v období mezi 1. lednem 2001 a 31. prosincem 2002 ve prospěch kafilérií, chovatelů a jatek v rámci financování veřejné asanační služby, financované prostřednictvím daně z nákupu masa, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
(241) Systém státních podpor, který Francie uplatňovala v roce 2002 ve prospěch řezníků a bouráren, kteří drží SRM v rámci financování veřejné asanační služby, financované prostřednictvím daně z nákupu masa, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
(242) Opatření ve formě osvobození od platby daně z nákupu masa ve prospěch některých podniků obchodujících s masem platné v období mezi 1. lednem 1997 a 31. prosincem 2002 představuje státní podporu neslučitelnou se společným trhem.
(243) Opatření, která jsou předmětem tohoto rozhodnutí, nebyla oznámena Komisi v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy, a představují tedy ve smyslu čl. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 659/1999 protiprávní podpory.
(244) Komise lituje, že Francie uskutečnila uvedená opatření, jimiž porušila čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(245) Jelikož se jedná o podpory provedené bez vyčkání konečného rozhodnutí Komise, je třeba připomenout, že vzhledem ke kogentnímu charakteru procesních pravidel, stanovených v čl. 88 odst. 3 Smlouvy, kterým Soudní dvůr přiznal v rozsudcích Carmine Capolongo vs. Azienda Agricola Maya [53], Gebrueder Lorenz GmbH vs. Německo [54] a Steinicke a Weinlig vs. Německo [55] přímý účinek, nemůže být napravena dodatečně protiprávnost posuzované podpory (rozsudek Národní federace pro zahraniční obchod s potravinami a druzí vs. Francie [56]).
(246) Soudní dvůr připomněl, že pokud opatření na podporu, jejíž nedílnou součástí je financování, bylo provedeno při nerespektování oznamovací povinnosti, jsou vnitrostátní soudy povinny v zásadě nařídit navrácení daní nebo příspěvků specificky vybíraných k financování této podpory.
Také připomíná, že je na vnitrostátních soudech, aby hájily práva osob podléhajících pravomoci soudu vůči případnému nerespektování ze strany vnitrostátních orgánů zákazu provádění podpor, který je stanoven v čl. 88 odst.
3 poslední větě Smlouvy a má přímý účinek. Takové nerespektování, pokud na ně poukáží osoby podléhající pravomoci soudu, které mají aktivní legitimaci, a je zjištěno vnitrostátními soudy musí vést v souladu s vnitrostátním právem k vyvození všech důsledků, pokud se jedná jak o platnost prováděcích aktů k dotčeným opatřením na podporu, tak o zpětné zinkasování poskytnutých finančních podpor [57].
(247) Komise nemá údaje, v nichž je podrobně uvedeno, do jaké míry skutečně povede navrácení daně na tomto základě prováděné nebo navrácení daně, které má být na tomto základě provedeno, k celkové refundaci zejména celé částky daně vybrané z masa pocházejícího z jiných členských států.
(248) V případě neslučitelnosti protiprávních podpor se společným trhem se čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 stanoví, že Komise rozhodne, že dotčený členský stát přijme veškerá nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil. Toto navrácení je nezbytné k ustanovení předchozí situace se zrušením všech finančních výhod, které mohl příjemce protiprávně poskytnuté podpory od data poskytnutí této podpory neoprávněně využívat.
(249) Francie musí zinkasovat zpět dané neslučitelné podpory, zejména podpory podnikům osvobozeným od úhrady daně z nákupu masa.
Celkovou částku podpor, které mají být zinkasovány zpět, tvoří částky vyplacené ve formě osvobození určitých podniků obchodujících s masem od platby daně z nákupu masa v průběhu dotčeného období.
(250) Čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 659/1999 stanoví, že refundace zahrnuje úroky, které jsou počítány na základě přiměřené úrokové sazby stanovené Komisí. Tyto úroky běží od data, ke kterému byla protiprávní podpora dána k dispozici příjemci.
(251) Podpory musí být navráceny v souladu s postupy stanovenými francouzskými právními předpisy.
Částky zahrnují úroky od data, ke kterému byla podpora vyplacena až do data jejich skutečného nahrazení.
Jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb [58].
(252) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny důsledky, které případně Komise vyvodí k financování společné zemědělské politiky prostřednictvím Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Systém státních podpor, který Francie uplatňovala od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2000 ve prospěch kafilérií v rámci financování veřejné asanační služby, financovaný prostřednictvím daně z nákupu masa, která zatěžovala také výrobky pocházející z jiných členských států, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, pokud Francie dodrží závazky uvedené v odstavci 4 tohoto článku.
2. Systém státních podpor, který Francie uplatňovala od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2000 ve prospěch chovatelů v rámci financování veřejné asanační služby, financovaný prostřednictvím daně z nákupu masa, která zatěžovala také výrobky pocházející z jiných členských států, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, pokud Francie dodrží závazky uvedené v odstavci 4 tohoto článku.
3. Systém státních podpor, který Francie uplatňovala od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2000 ve prospěch jatek v rámci financování veřejné asanační služby, financovaný prostřednictvím daně z nákupu masa, která zatěžovala také výrobky pocházející z jiných členských států, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy, pokud Francie dodrží závazky uvedené v odstavci 4 tohoto článku.
4. Francie poplatníkům daně z masa navrátí část daně, kterou bylo v období mezi 1. lednem 1997 a 31. prosincem 2000 zatíženo maso pocházející z jiných členských států. Toto musí být provedeno za úplného dodržení následujících podmínek:
- Francie jednotlivě oznámí daňovým poplatníkům v maximální lhůtě šesti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí specifické právo na refundaci, kterého se těší,
- k podání žádosti o navrácení musí mít poplatníci lhůtu v souladu s vnitostátním právem a v každém případě minimálně šest měsíců,
- navrácení musí být provedeno v maximální lhůtě šesti měsíců od podání žádosti,
- navrácené částky musí být od data, kdy byly vybrány, až do data skutečného navrácení aktualizovány s ohledem na úroky.
Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb,
- francouzské orgány přijmou všechny přiměřené přímé důkazy ze strany poplatníků, jimiž bude dokázána zaplacená část daně, která byla uvalena na maso pocházející z jiných členských států,
- právo na refundaci nesmí podléhat dalším podmínkám, zejména podmínce nepřevedení daně,
- v případě, kdy poplatník daň ještě nezaplatil, francouzské orgány se formálně zřeknou požadavku na její zaplacení včetně případných narostlých úroků z prodlení,
- Francie zašle Komisi ve lhůtě maximálně dvaceti měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí komplexní zprávu, kterou prokáže řádné provedení tohoto článku.
5. Tento článek se nedotýká práv k navrácení daně z nákupu masa, která by poplatníci mohli mít na základě dalších ustanovení práva Společenství.
Článek 2
1. Systém státních podpor, který Francie uplatňovala od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2002 ve prospěch kafilérií v rámci financování veřejné asanační služby, financované prostřednictvím daně z nákupu masa, která byla uvalena také na produkty pocházející z jiných členských států, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
2. Systém státních podpor, který Francie uplatňovala od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2002 ve prospěch chovatelů v rámci financování veřejné asanační služby, financované prostřednictvím daně z nákupu masa, která byla uvalena také na produkty pocházející z jiných členských států, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
3. Systém státních podpor, který Francie uplatňovala od 1. ledna 2001 do 31. prosince 2002 ve prospěch jatek v rámci financování veřejné asanační služby, financované prostřednictvím daně z nákupu masa, která byla uvalena také na produkty pocházející z jiných členských států, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
4. Systém státních podpor, který Francie uplatňovala od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2002 ve prospěch řezníků a bouráren držících specifický rizikový materiál (SRM) v rámci financování veřejné asanační služby, financované prostřednictvím daně z nákupu masa, která byla uvalena také na produkty pocházející z jiných členských států, je slučitelný se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
Článek 3
Opatření ve formě osvobození od úhrady daně z nákupu masa ve prospěch určitých podniků obchodujících s masem platné v období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2002 vytváří státní podporu neslučitelnou se společným trhem.
Francie přijme opatření nezbytná k zinkasování nazpět podpor vyplacených příjemcům podle tohoto systému.
Celková částka podpor, které mají být zinkasovány nazpět, musí být aktualizována s ohledem na úroky od data, ke kterému byla podpora vyplacena, až do data jejich skutečného zinkasování nazpět.
Tyto úroky jsou počítány na základě referenční sazby Komise stanovené metodou určení referenčních úrokových a diskontních sazeb.
Článek 4
Francie uvědomí Komisi ve lhůtě dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která přijala k dosažení souladu s rozhodnutím.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. června 2005
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2002/308/ES o seznamech schválených oblastí a schválených rybích hospodářství, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto nákazy
(oznámeno pod číslem K(2005) 1766)
(Text s významem pro EHP)
(2005/475/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na články 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/308/ES [2] stanoví seznam schválených oblastí a schválených rybích hospodářství nacházejících se v neschválených oblastech, pokud jde o určité choroby ryb.
(2) Francie, Německo, Itálie a Španělsko předložily důkazy pro získání statusu schválené oblasti, pokud jde o VHS a IHN, pro určité oblasti na jejich území.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že tyto oblasti splňují požadavky článku 5 směrnice 91/67/EHS.
Mohou proto žádat o udělení statusu schválených oblastí a měly by být přidány do seznamu schválených oblastí.
(3) Dánsko, Francie, Německo a Španělsko předložily důkazy pro získání statusu schválených hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o VHS a IHN, pro určitá hospodářství na jejich území.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že tato hospodářství splňují požadavky článku 6 směrnice 91/67/EHS.
Mohou proto žádat o udělení statusu schváleného hospodářství v neschválené oblasti a měly by být přidány do seznamu schválených hospodářství.
(4) Německo a Itálie požádaly o technické změny v seznamu schválených hospodářství nacházejících se v neschválených oblastech, zejména kvůli změně vlastnictví.
(5) Rozhodnutí 2002/308/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/308/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. června 2005
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o metodě výpočtu uplatňovaných cel z loupané rýže, a o změně rozhodnutí 2004/617/ES, 2004/618/ES a 2004/619/ES
(2005/476/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. června 2003 Rada zmocnila Komisi k zahájení jednání podle článku XXVIII GATT 1994 s cílem změnit některé koncese pro rýži.
V souladu s tím Evropské společenství dne 2. července 2003 oznámilo WTO záměr změnit některé koncese v plánu CXL ES.
(2) Jednání vedla Komise za konzultací s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise jednala se Spojenými státy americkými, které mají zájem hlavního dodavatele u produktu kódu HS 1006 20 (loupaná rýže) a zájem významného dodavatele u produktu kódu HS 1006 30 (omletá rýže), dále s Thajskem, které má zájem hlavního dodavatele u produktu kódu HS 1006 30 (omletá rýže) a zájem významného dodavatele u produktu kódu HS 1006 20 (loupaná rýže), a konečně s Indií a Pákistánem, které mají zájem významného dodavatele u produktu kódu HS 1006 20 (loupaná rýže).
(4) Dohody s Indií a Pákistánem byly schváleny jménem Společenství prostřednictvím rozhodnutí Rady 2004/617/ES [1] a 2004/618/ES [2] Nová celní sazba pro loupanou rýži (kód KN 100620) a omletou rýži (kód KN 100630) byla stanovena rozhodnutím Rady 2004/619/ES [3].
(5) Komise úspěšně sjednala dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými, a tato dohoda by tedy měla být schválena.
(6) Aby mohla být dohoda plně uplatňována od 1. března 2005 do přijetí změny nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [4], měla by být Komise zmocněna přijmout dočasné odchylky od uvedeného nařízení a přijmout prováděcí opatření.
(7) Ze stejného důvodu by měla být také do 30. června 2006 prodloužena platnost odpovídajících odchylek obsažených v rozhodnutích 2004/617/ES, 2004/618/ES a 2004/619/ES.
(8) V zájmu právní jistoty je dále vhodné v rozhodnutích 2004/617/ES a 2004/618/ES jasně stanovit, že zmocnění udělené Komisi k přijetí dočasných odchylek od nařízení (ES) č. 1785/2003 v rámci provádění dotyčných dohod zahrnuje rovněž zmocnění k přijetí prováděcích opatření.
(9) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměnu dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o metodě výpočtu uplatňovaných cel z loupané rýže se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. V míře nezbytné pro umožnění plného uplatňování této dohody od 1. března 2005 se Komise může odchýlit od nařízení (ES) č. 1785/2003 postupem podle čl. 6 odst. 2 tohoto rozhodnutí, dokud nebude uvedené nařízení změněno, avšak nejdéle do 30. června 2006.
2. Komise přijme prováděcí pravidla k dohodě postupem podle čl. 6 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
V rozhodnutí 2004/617/ES se článek 2 nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. V míře nezbytné pro umožnění plného uplatňování této dohody k 1. září 2004 se Komise může odchýlit od nařízení (ES) č. 1785/2003 postupem podle čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí, dokud nebude uvedené nařízení změněno, avšak nejdéle do 30. června 2006.
2. Komise přijme prováděcí pravidla k dohodě postupem uvedeným v čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí."
Článek 4
V rozhodnutí 2004/618/ES se článek 2 nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. V míře nezbytné pro umožnění plného uplatňování této dohody k 1. září 2004 se Komise může odchýlit od nařízení (ES) č. 1785/2003 postupem podle čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí, dokud nebude uvedené nařízení změněno, avšak nejdéle do 30. června 2006.
2. Komise přijme prováděcí pravidla k dohodě postupem podle čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí."
Článek 5
V rozhodnutí 2004/619/ES se v článku 2 datum " 30. června 2005" nahrazuje datem " 30. června 2006".
Článek 6
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny zřízený článkem 25 nařízení (ES) č. 1784/2003 [6].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 7
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat dohodu zavazující Společenství [7].
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. června 2005,
kterým se stanoví odchylka od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející z Chorvatska
(oznámeno pod číslem K(2005) 1920)
(2005/477/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Itálie a Slovinska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES nesmějí být rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející ze třetích zemí v zásadě dováženy na území Společenství.
(2) Itálie a Slovinsko požádaly o odchylku pro povolení dovozu rostlin Vitis L., kromě plodů, z Chorvatska nebo o časově omezené období, aby specializované školky mohly tyto rostliny ve Společenství před jejich zpětným vývozem do Chorvatska namnožit.
(3) Komise se domnívá, že nehrozí riziko rozšiřování škodlivých organismů na rostliny nebo rostlinné produkty za předpokladu, že rostliny Vitis L., kromě plodů, pocházející z Chorvatska budou splňovat zvláštní podmínky stanovené tímto rozhodnutím.
(4) Členské státy by proto měly být na omezenou dobu zmocněny vydat povolení pro dovoz rostlin splňujících tyto zvláštní podmínky na své území.
(5) Pokud se prokáže, že zvláštní podmínky stanovené v tomto rozhodnutí nejsou dostačující, aby zamezily zavlečení škodlivých organismů do Společenství, nebo že nebyly dodrženy, bude zmocnění ukončeno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 4 odst. 1 směrnice 2000/29/ES se zřetelem na zákaz uvedený v příloze III části A bodu 15 uvedené směrnice jsou členské státy zmocněny vydat povolení pro dovoz rostlin Vitis L., kromě plodů, pocházejících z Chorvatska, na svá území za účelem jejich očkování ve Společenství (dále jako "rostliny").
Aby vyhověly této odchylce, musejí rostliny kromě požadavků uvedených v přílohách I a II směrnice 2000/29/ES splňovat také podmínky stanovené v příloze tohoto rozhodnutí a musejí být dovezeny do Společenství mezi 1. lednem 2006 a 31. březnem 2006.
Článek 2
Členské státy, které využijí odchylku uvedenou v článku 1, musejí Komisi a ostatním členským státům nejpozději do 1. července 2006 poskytnout:
a) informace o množství rostlin dovezených na základě tohoto rozhodnutí a
b) podrobnou odbornou zprávu o úředních kontrolách uvedených v bodě 6 přílohy.
Každý členský stát, v němž budou rostliny po dovezení na jeho území očkovány, poskytnou Komisi a ostatním členským státům nejpozději do 1. července 2006 podrobnou odbornou zprávu o úředních kontrolách a zkouškách uvedených v bodě 8 písm. b) přílohy.
Článek 3
Členské státy uvědomí neprodleně Komisi a ostatní členské státy o všech zásilkách, jež byly dovezeny na jejich území podle tohoto rozhodnutí, u nichž se následně zjistilo, že nejsou v souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. června 2005
o jmenování člena Výboru regionů
(2005/478/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh britské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006.
(2) Po odstoupení Dereka BODENA se uvolnilo místo člena Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členem Výboru regionů na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006, je jmenován:
pan Dave QUAYLE,
Member of the North West Regional Assembly
Trafford Metropolitan Borough Council
jako nástupce pana Dereka BODENA.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. června 2005
o jmenování náhradníka Výboru regionů
(2005/479/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh britské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006.
(2) Po úmrtí Ruth BAGNALLOVÉ se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Náhradnicí Výboru regionů na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006, je jmenována paní Sharon TAYLOROVÁ, Member of the East of England Regional Assembly (Stevenage Borough Council), jako nástupkyně paní Ruth BAGNALLOVÉ.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. dubna 2004
týkající se případů COMP/D2/32448 a 32450 Compagnie Maritime Belge SA (Kroky navazující na rozsudek Soudního dvora ze dne 16. března 2000)
(oznámeno pod číslem K(2004) 1779)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2005/480/ES)
I. ÚVOD
(1) Dne 30. dubna 2004 Komise přijala rozhodnutí týkající se řízení podle článku 82 Smlouvy o ES, kterým uložila pokutu ve výši 3400000 EUR antverpské přepravní společnosti Compagnie Maritime Belge, SA (dále jen "CMB").
Podle ustanovení článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [1] Komise zveřejňuje jméno strany a hlavní obsah rozhodnutí s ohledem na zákonný zájem podniků na ochraně jejich obchodních zájmů.
Veřejně přístupnou verzi celého znění rozhodnutí naleznete v závazných jazycích případu a v pracovních jazycích Komise na webové stránce generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html.
II. POSTUP
(2) Rozhodnutí je výsledkem tzv. případu Cewal, ve kterém Komise uložila pokuty členům lodní konference zvané Associated Central West Africa Lines (dále jen "Cewal") pro porušení článku 86 Smlouvy o ES (v současnosti článek 82, jak je na něj dále odkazováno).
(3) V rozhodnutí Komise 93/82/EHS [2] (dále jen "původní rozhodnutí") Komise mimo jiné stanovila, že Cewal a dvě další lodní konference, Cowac a Ukwal a podniky, které byly členy uvedených konferencí, porušily čl. 85 odst. 1 Smlouvy o ES (v současnosti čl. 81 odst. 1, jak je na něj dále odkazováno). Kromě toho podniky, které byly členy sdružení Cewal, svojí účastí ve třech různých formách zneužívání dominantního postavení také porušily článek 82 Smlouvy o ES. Podnikům bylo nařízeno toto protiprávní jednání ukončit.
(4) V původním rozhodnutí Komise uložila pokuty za porušení článku 82 Smlouvy o ES čtyřem členským podnikům sdružení Cewal.
CMB byla uložena pokuta ve výši 9,6 miliónů ECU.
(5) Všechny čtyři společnosti a CMBT, dceřinná společnost CMB, podaly k soudu první instance žádosti o zrušení původního rozhodnutí.
Ve svém rozsudku ze dne 8. října 1996 [3] (dále jen "rozsudek soudu první instance") soud první instance žádosti zamítl.
Snížil však pokuty. Pokuta CMB byla snížena na 8640000 ECU.
(6) CMB, CMBT a další společnost, které byla uložena pokuta, Dafra-Lines A/S, se odvolaly proti rozsudku soudu první instance.
Ve svém rozsudku ze dne 16. března 2000 [4] (dále jen "rozsudek ESD") ESD zamítl všechny důvody pro odvolání uvedené v souvislosti s podstatou původního rozhodnutí,
- zrušil však články původního rozhodnutí, kterým byly uloženy pokuty,
- a zamítl zbývající část odvolání.
(7) Důvod pro zrušení spočíval v tom, že v oznámení o námitkách Komise jasně neuvedla,
- že zamýšlí uložit pokutu každému jednotlivému členovi sdružení Cewal a
- že výše pokut by byly stanoveny v souladu s posouzením účasti každé společnosti na jednání zakládajícím údajné protiprávní jednání.
(8) Dne 16. dubna 2003 Komise zaslala společnosti CMB nové oznámení o námitkách, kde ji informovala, že má v úmyslu přijmout nové rozhodnutí, kterým uloží pokuty za protiprávní jednání konstatované v původním rozhodnutí.
V oznámení o námitkách Komise jednoznačně uvědomila společnost CMB, že má v úmyslu uložit pokuty jednotlivě a že výše uložené pokuty bude stanovena v souladu s posouzením účasti každé společnosti na jednání zakládajícím protiprávní jednání.
III. ROZHODNUTÍ
(9) Toto rozhodnutí je založeno na závěrech o věci samé z původního rozhodnutí. Obsahuje jednoznačné prohlášení, že toto rozhodnutí neznamená doplnění nebo pozměnění předložených skutečností nebo protiprávního jednání zjištěného v původním rozhodnutí.
Vzhledem k tomu rozhodnutí obsahuje pouze popisné shrnutí prvků původního rozhodnutí, které tvoří základ protiprávního jednání v něm zjištěného, a popis toho, jak byly tyto prvky posuzovány soudem první instance a ESD.
(10) V původním rozhodnutí Komise zjistila, že členové sdružení Cewal měli společné dominantní postavení na lodních trasách mezi zairskými a severoevropskými přístavy. Tohoto dominantní postavení zneužívali za účelem odstranění konkurence ze strany dvou dalších konkurenčních lodních společností:
- trváním na provádění dohody o exkluzivitě mezi sdružením Cewal a zairskou kvazi-vládní institucí (Ogefrem),
- systematickým používáním strategie vysílání konkurenčních lodí do stejného přístavu ("fighting ships") a
- zavedením dohod o 100 % věrnosti a používáním černých listin, které by umožňovaly odvetná opatření proti uživatelům používajícím nezávislá plavidla.
(11) V právním posouzení se odráží, že Komise považuje prvky původního rozhodnutí ohledně existence, charakteru a rozsahu protiprávního jednání:
- za věc pravomocně rozsouzenou (res judicata), nebo
- za věc, která již nabyla definitivní povahy, protože lhůta pro podání žaloby proti nim již dávno vypršela.
(12) Pokud jde o právní posouzení situace ohledně pokut, je zaujat postoj, že společnosti CMB bylo umožněno náležitě se obhajovat, pokud jde o pokutu, která jí měla být uložena, a o prvky opodstatňující pokutu.
(13) Pokud jde o promlčecí lhůty, je stanoveno, že nevypršela ani pětiletá ani desetiletá promlčecí doba podle nařízení Rady (EHS) č. 2988/74 [5], a je tudíž v pravomoci Komise uložit novou pokutu.
IV. POKUTA
(14) Komise považuje za nezbytné uložit společnosti CMB pokutu podle čl. 19 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 4056/86 [6] za porušení článku 82 Smlouvy o ES zjištěné v původním rozhodnutí.
(15) Toto rozhodnutí je založeno na úvahách o uložení, výši a rozdělení pokut v původním rozhodnutí a souvisejících úvahách soudu první instance.
(16) Uložená pokuta je také založena na obecných zásadách 1998.
Pokud jde o částky za závažnost, byla zohledněna povaha protiprávního jednání, jeho skutečný dopad na trh a příslušný geografický trh.
(17) Příslušným geografickým trhem se rozumí trh lodní přepravy mezi severoevropskými přístavy a Zairem.
(18) Porušení článku 82 Smlouvy o ES, kterého se dopustila společnost CMB a ostatní členové sdružení Cewal, je závažné povahy, protože vedlo k tomu, že si sdružení Cewal udrželo faktický monopol na svých trasách do Zairu a zpět.
Kromě toho se protiprávního jednání dopouštěli proto, aby vyřadili z trhu jediného konkurenta.
(19) Rovněž byla zohledněna skutečnost, že předseda a tajemník sdružení Cewal patřili mezi zaměstnance společnosti CMB a sdružení Cewal mělo své kanceláře ve stejných prostorách jako společnost CMB.
(20) Ve svém rozhodnutí soud první instance rozhodl, že z důvodu odstrašení byla Komise podle zákona oprávněna zohlednit skutečnost, že v době, kdy bylo přijato původní rozhodnutí, převážela plavidla náležící skupině CMB téměř všechen náklad konference.
Nicméně protože v době přijetí tohoto rozhodnutí se na případ nevztahovala žádná taková specifická okolnost, nebyla tato okolnost brána v úvahu při výpočtu pokuty v tomto rozhodnutí.
(21) Na základě výše uvedených úvah Komise stanovila základní částku ve výši 1 milion EUR za každé porušení.
(22) Tyto základní částky byly navýšeny o 20 %, 15 % a 20 % se zřetelem na trvání protiprávního jednání.
(23) Vzhledem k časovému odstupu od doby, kdy bylo toto jednání ukončeno, stejně jako k době uplynulé od rozsudku ESD do vydání oznámení o námitkách v dubnu 2003, byla ze všech tří částek odečtena částka 50000 EUR.
(24) To vedlo Komisi k tomu, aby uložila pokutu ve výši 3,4 milionů EUR.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
[2] Úř. věst.
L 34, 10.2.1993, s. 20.
[3] Spojené věci T-24/93, T-25/93, T-26/93 a T-28/93 CMB, CMBT a Dafra-Lines vs. Komise [1996] Sb. rozh.
II-1201.
[4] Spojené věci C-395/96 P a C-396/96 P CMB, CMBT a Dafra-Lines vs. Komise [2000] Sb. rozh.
I-1365.
[5] Úř. věst. L 319, 29.11.1974, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 1/2003.
[6] Úř. věst. L 378, 31.12.1986, s. 4. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1/2003.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady 2005/481/SZBP
ze dne 13. června 2005
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Ukrajinou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 24 a 38 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na zasedání ve dnech 27. a 28. listopadu 2003 se Rada rozhodla pověřit předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, zahájením jednání s některými třetími státy v souladu s články 24 a 38 Smlouvy o Evropské unii s cílem, aby Evropská unie s každým z nich uzavřela dohodu o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(2) Na základě tohoto zmocnění k zahájení jednání sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, dohodu s Ukrajinou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Ukrajinou o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru BiH/6/2005
ze dne 14. června 2005
o jmenování velitele sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině
(2005/483/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2004/570/SZBP ze dne 12. července 2004 o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1], a zejména na článek 6 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 4 společné akce 2004/570/SZBP byl generálmajor A. David LEAKEY jmenován velitelem sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině.
(2) Velitel operace EU doporučil, aby byl novým velitelem sil EU pro vojenskou operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině jmenován generálmajor Gian Marco CHIARINI.
(3) Dne 1. června 2005 podpořil nominaci Vojenský výbor EU.
(4) Podle článku 6 společné akce 2004/570/SZBP zmocnila Rada Politický a bezpečnostní výbor přijímat další rozhodnutí o jmenování velitele sil EU.
(5) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii, a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění rozhodnutí a činností Unie, které mají vliv na obranu.
(6) Evropská rada na svém zasedání
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. července 2005
o postupu ověřování shody stavebních výrobků podle čl. 20 odst. 2 směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o sestavy pro chladírenské skladovací prostory a sestavy pro chladírenské skladovací prostory s obvodovým pláštěm
(oznámeno pod číslem K(2005) 1961)
(Text s významem pro EHP)
(2005/484/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 13 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Komisi se vyžaduje, aby v souvislosti se dvěma postupy pro ověření shody výrobku podle čl. 13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS zvolila co nejméně obtížný postup v souladu s bezpečností. To znamená, že je nutné rozhodnout, zda je pro daný výrobek nebo skupinu výrobků systém řízení výroby u výrobce, za nějž je odpovědný výrobce, nezbytnou a postačující podmínkou prokázání shody, nebo zda se z důvodů souvisejících s plněním kritérií uvedených v čl. 13 odst. 4 směrnice 89/106/EHS pro daný účel požaduje účast schváleného certifikačního orgánu.
13 odst. 4 směrnice 89/106/EHS se požaduje, aby byl takto stanovený postup uveden v pověřeních a v technických specifikacích.
Je tedy žádoucí stanovit, které výrobky nebo která skupina výrobků budou předmětem technických specifikací.
13 odst. 3 směrnice 89/106/EHS jsou podrobně popsány v příloze III dané směrnice.
Je tedy nezbytné jasně vymezit metody, kterými je třeba tyto dva postupy podle přílohy III uplatňovat, a to pro každý výrobek nebo skupinu výrobků, neboť příloha III uvádí určité systémy jako přednostní.
(4) Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. a) směrnice 89/106/EHS odpovídá systémům stanoveným v první možnosti bez průběžného dozoru a v druhé a třetí možnosti bodu ii) oddílu 2 přílohy III směrnice 89/106/EHS. Postup uvedený v čl. 13 odst. 3 písm. b) odpovídá systémům stanoveným v bodu i) oddílu 2 přílohy III a v první možnosti s průběžným dozorem bodu ii) oddílu 2 přílohy III.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Shoda výrobků stanovených v příloze I se ověřuje postupem, při němž je kromě systému řízení výroby provozovaného výrobcem do posuzování a dozoru nad řízením výroby nebo samotným výrobkem zapojen schválený certifikační orgán.
Článek 2
Postup ověřování shody stanovený v příloze II se uvede v pověřeních pro řídící pokyny pro evropská technická schválení.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 2005
kterým se mění rozhodnutí 2001/881/ES a 2002/459/ES, pokud jde o seznam stanovišť hraniční kontroly
(oznámeno pod číslem K(2005) 1835)
(Text s významem pro EHP)
(2005/485/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], a zejména na čl. 6 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2001/881/ES ze dne 7. prosince 2001, kterým se stanoví seznam stanovišť hraniční kontroly schválených pro veterinární kontroly zvířat a živočišných produktů ze třetích zemí a aktualizují prováděcí pravidla pro kontroly, jež mají provádět znalci Komise [4], by mělo být aktualizováno, aby se zohlednil vývoj v některých členských státech ohledně těchto stanovišť a inspekcí prováděných v souladu s uvedeným rozhodnutím.
(2) Seznam stanovišť hraniční kontroly stanovený rozhodnutím 2001/881/ES (dále jen "seznam") obsahuje pro každé stanoviště hraniční kontroly číslo jednotky Traces.
Traces je automatizovaný systém zavedený rozhodnutím Komise 2004/292/ES ze dne 30. března 2004 o zavedení systému Traces a o změně rozhodnutí 92/486/EHS [5]. Traces nahradil předcházející systém ANOMO pro sledování pohybu zvířat a některých produktů v rámci obchodu a dovozů uvnitř Společenství, jenž byl založen na síti zavedené rozhodnutím Komise 91/398/EHS ze dne 19. července 1991 o počítačové síti spojující veterinární orgány (ANIMO) [6].
(3) Po uspokojivé kontrole provedené v souladu s rozhodnutím 2001/881/ES by na tento seznam měla být na seznam doplněna další stanoviště hraniční kontroly v těchto místech: Sines v Portugalsku, Bratislava na Slovensku, Valetta na Maltě a Manston ve Spojeném království.
(4) Na základě sdělení Švédska a Spojeného království by měla být ze seznamu vyškrtnuta stanoviště hraniční kontroly v Norrköpingu a Varbergu ve Švédsku a v Portsmouthu ve Spojeném království.
(5) Kromě toho by měl tento seznam být aktualizován, pokud jde o řadu stanovišť hraniční kontroly již schválených podle rozhodnutí 2001/881/ES, aby zohledňoval poslední změny, jež se týkají kategorií zvířat nebo produktů, které mohou být na těchto stanovištích kontrolovány, a organizace inspekčních středisek v rámci těchto stanovišť.
(6) Seznam jednotek uvedený v rozhodnutí Komise 2002/459/ES ze dne 4. června 2002, kterým se zřizuje seznam jednotek počítačové sítě ANIMO a zrušuje rozhodnutí 2000/287/ES [7], uvádí u každého stanoviště hraniční kontroly ve Společenství číslo jednotky Traces.
V zájmu zajištění soudržnosti právních předpisů Společenství by tento seznam měl být náležitým způsobem aktualizován, aby zohledňoval příslušné změny a shodoval se se seznamem uvedeným v rozhodnutí 2001/881/ES.
Rozhodnutí 2002/459/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2001/881/ES se nahrazuje přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha rozhodnutí 2002/459/ES se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. června 2005
o způsobilosti výdajů vzniklých určitým členským státům v roce 2005 v souvislosti se shromažďováním a správou údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky
(oznámeno pod číslem K(2005) 1858)
(Pouze anglické, dánské, estonské, finské, francouzské, italské, lotyšské, litevské, maltské, německé, nizozemské, polské, portugalské, španělské, švédské a řecké znění je závazné)
(2005/486/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/439/ES ze dne 29. června 2000 o finančním příspěvku Společenství na výdaje vzniklé členským státům při shromažďování údajů a na financování studií a pilotních projektů pro provádění společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2000/439/ES se stanoví podmínky, za kterých mohou členské státy získat přípěvek Společenství na výdaje vyplývající z jejich vnitrostátních programů v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1543/2000 ze dne 29. června 2000, kterým se stanoví rámec Společenství pro shromažďování a správu údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky [2].
Podle uvedeného rozhodnutí Komise na základě informací poskytnutých členskými státy rozhodne každý rok o způsobilosti výdajů odhadovaných členskými státy a o výši finanční pomoci Společenství v následujícím roce.
(2) Komise obdržela roční návrhy vnitrostátních programů z Belgie, Dánska, Německa, Estonska, Řecka, Španělska, Francie, Irska, Itálie, Kypru, Lotyšska, Litvy, Malty, Nizozemska, Polska, Portugalska, Finska, Švédska a Spojeného království, ve kterých tyto státy charakterizují údaje, které hodlají shromažďovat v období mezi 1. lednem 2005 a 31. prosincem 2005 v souladu s nařízením (ES) č.
1543/2000. Rovněž předložily žádosti o finanční příspěvek na výdaje podle článku 4 rozhodnutí 2000/439/ES.
(3) Podle článku 6 nařízení Komise (ES) č. 1639/2001 ze dne 25. července 2001, kterým se stanoví minimální a rozšířené programy Společenství pro shromažďování údajů v odvětví rybolovu a kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1543/2000 [3], přezkoumala Komise vnitrostátní programy členských států na rok 2005 a na základě těchto programů posoudila způsobilost výdajů. První splátka by měla být dotčeným členských států vyplacena v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. a) rozhodnutí 2000/439/ES na základě tohoto posouzení.
(4) Druhá splátka bude vyplacena v roce 2006 poté, co bude Komisi předána finanční a technická zpráva o činnosti podrobně popisující stav naplňování cílů stanovených při vypracování minimálního a rozšířeného programu, a Komise potvrdí přijetí této zprávy v souladu s čl. 6 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2000/439/ES a čl. 6 odst. 2 nařízení Komise 1639/2001.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto rozhodnutím se pro rok 2005 stanoví výše způsobilých výdajů pro každý členský stát a míry finančního příspěvku Společenství pro shromažďování a správu údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky.
Článek 2
Výdaje vzniklé při shromažďování a správě údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky uvedené v příloze I mají nárok na finanční příspěvek Společenství, který může dosahovat 50 % způsobilých výdajů na minimální program podle článku 5 nařízení (ES) č. 1543/2000.
Článek 3
Výdaje vzniklé při shromažďování a správě údajů nezbytných k řízení společné rybářské politiky uvedené v příloze II mají nárok na finanční příspěvek Společenství, který může dosahovat 35 % způsobilých výdajů na rozšířený program podle článku 5 nařízení (ES) č. 1543/2000.
Článek 4
1. Komise vyplatí první splátku ve výši 50 % finančního příspěvku uvedeného v přílohách I a II.
2. Druhá splátka bude vyplacena v roce 2006 po přijetí a schválení finanční a technické zprávy podle čl. 6 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2000/439/ES.
Článek 5
1. Směnný kurz eura, který se použije k výpočtu způsobilých částek podle tohoto rozhodnutí, je kurz platný v květnu 2004.
2. Prohlášení o výdajích a žádosti o zálohy v národních měnách, které podaly členské státy neúčastnící se třetí fáze hospodářské a měnové unie, se přepočtou na euro v kurzu platném v měsíci, v němž Komise obdržela tato prohlášení a tyto žádosti.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Maltské republice, Nizozemskému království, Polské republice, Portugalské republice, Finské republice, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. července 2005
o nezařazení triazamátu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku
(oznámeno pod číslem K(2005) 1960)
(Text s významem pro EHP)
(2005/487/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS stanoví, že členský stát může během období 12 let od oznámení uvedené směrnice povolit uvést na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I dané směrnice, které jsou již na trhu dva roky ode dne oznámení směrnice, přičemž se tyto látky postupně přezkoumávají v rámci pracovního programu.
(2) Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla pro druhou etapu pracovního programu dle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS. Pokud jde o účinnou látku triazamát, oznamovatel dne 7. července 2004 informoval Komisi o tom, že si již nepřeje, aby byla tato látka zařazena do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tato účinná látka by proto neměla být zařazena do dané přílohy a členské státy by měly odejmout veškerá povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících triazamát.
(3) Měla by být poskytnuta lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob, která by umožnila, aby tyto zásoby byly použity během jednoho dalšího vegetačního období.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Triazamát se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
1. byla do 4.1.2006 odejmuta povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících triazamát;
2. ode dne zveřejnění nebyla vydávána ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících triazamát.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy dle čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob musí být co nejkratší a končí nejpozději dnem 4.1.2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. července 2005,
kterým se přiznávají odchylky za účelem uvedení statistických systémů členských států do souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 501/2004 o čtvrtletních finančních účtech vládních institucí
(oznámeno pod číslem K(2005) 1861)
(Pouze anglické, české, dánské, estonské, francouzské, italské, litevské, lotyšské, německé, polské, řecké, slovenské, slovinské a španělské znění je závazné)
(2005/488/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 501/2004 ze dne 10. března 2004 o čtvrtletních finančních účtech vládních institucí [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 a 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na žádosti České republiky, Dánského království, Spolkové republiky Německo, Estonské republiky, Řecké republiky, Španělského království, Francouzské republiky, Irska, Italské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Lucemburského velkovévodství, Republiky Malta, Rakouské republiky, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účelem nařízení (ES) č. 501/2004 je stanovení seznamu a vymezení hlavních charakteristik kategorií Evropského systému účtů (ESA 95) pro finanční transakce a finanční aktiva a závazky pro sektor vládních institucí a každý z jeho subsektorů.
Členské státy musí čtvrtletně předávat údaje Komisi (Eurostatu) na základě postupného přechodu.
(2) Podle čl. 6 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 501/2004 však může Komise členským státům přiznat jednu nebo více odchylek od lhůty pro předání čtvrtletních údajů stanovené nařízením. Tyto odchylky se přiznávají pro různé účely a podléhají různým podmínkám.
(3) V souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 501/2004 několik orgánů členských států dopisem požádalo o přiznání odchylek, které by jim umožnily uvést vnitrostátní statistické systémy do souladu s požadavky nařízení.
(4) Podle informací poskytnutých Eurostatu jsou žádosti členských států o odchylku důsledkem potřeby provést větší změny vnitrostátních statistických systémů, aby bylo dosaženo úplné shody s nařízením (ES) č.
501/2004. Žádané odchylky by proto měly být přiznány v plném rozsahu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členským státům uvedeným v příloze, za podmínek a s výhradou omezení v ní stanovených, se přiznávají odchylky za účelem umožnění těmto členským státům uvést své vnitrostátní statistické systémy do souladu s nařízením (ES) č. 501/2004.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice, Dánskému království, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Republice Malta, Rakouské republice, Polské republice, Republice Slovinsko a Slovenské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. července 2005,
kterým se povolují odchylky některým členským státům, pokud jde o první předání čtvrtletních údajů podle nařízení Rady (ES) č. 1222/2004
(oznámeno pod číslem K(2005) 1874)
(Pouze české, dánské, francouzské, polské, portugalské, řecké a slovinské znění je závazné)
(2005/489/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1222/2004 ze dne 28. června 2004 o sestavování a předávání údajů o čtvrtletním veřejném zadlužení [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení č. 1222/2004 stanoví sestavování a předávání údajů o čtvrtletním veřejném zadlužení, přičemž používá definici veřejného zadlužení s výjimkou referenčního období stejně jako nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [2].
(2) Ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení č. 1222/2004 stanoví, že pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují závažné změny, může Komise výjimečně prodloužit lhůtu pro první předání čtvrtletních údajů nejvýše o jeden rok.
(3) O tyto odchylky požádaly příslušné orgány České republiky, Dánska, Řecka, Francie, Polska, Portugalska a Slovinska.
(4) Podle informací, které Komise (Eurostat) obdržela, je příčinou těchto žádostí dotčených členských států skutečnost, že jsou vyžadovány důležité změny jejich statistických systémů, které nemohou být provedeny před 31. prosincem 2004.
(5) Požadované odchylky by proto měly být povoleny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členským státům uvedeným v článku 2 tohoto rozhodnutí se povolují odchylky od lhůty pro první předání údajů o čtvrtletním veřejném zadlužení stanovené nařízením (ES) č. 1222/2004.
Platnou lhůtou pro tyto členské státy je 31. prosinec 2005.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice, Dánskému království, Řecké republice, Francouzské republice, Polské republice, Portugalské republice a Slovinské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. července 2005,
kterým se zastavuje antidumpingové řízení týkající se dovozu některých potrubních tvarovek pocházejících z Tchaj-wanu a Vietnamu
(2005/490/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní antidumpingové nařízení"), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [2] dne 11. srpna 2004 informovala Komise po konzultaci o zahájení antidumpingového řízení ohledně dovozu do Společenství potrubních tvarovek (jiných než litinových tvarovek, přírub a tvarovek se závitem) ze železa nebo oceli (kromě korozivzdorné oceli) s maximálním vnějším průměrem nepřesahujícím 609,6 mm, a to takového typu, který se používá ke svařování natupo nebo jiným účelům, pocházejících z Tchaj-wanu a Vietnamu, obvykle kódů KN 73079311, 73079319, 73079930 a 73079990.
(2) Antidumpingové řízení bylo zahájeno v návaznosti na podnět, který podle článku 5 základního antidumpingového nařízení podal dne 28. června 2004 Výbor na obranu výrobního odvětví Evropské unie vyrábějícího ocelové tvarovky pro svařování natupo (dále jen "žadatel") jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 60 %, celkové výroby těchto potrubních tvarovek ve Společenství.
Podnět obsahoval přímé důkazy o existenci dumpingu uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostačující pro zahájení řízení.
(3) Komise o zahájení řízení oficiálně informovala vyvážející výrobce ve Vietnamu a Tchaj-wanu, dovozce/obchodníky a jejich sdružení, dodavatele a uživatele, o nichž je známo, že se jich záležitost dotýká, zástupce dotčených vyvážejících zemí a stěžující si výrobce ve Společenství.
Zúčastněné strany dostaly příležitost písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení.
II. STAŽENÍ PODNĚTU A ZASTAVENÍ ŘÍZENÍ
(4) Dopisem Komisi ze dne 23. března 2005 žadatel oficiálně stáhl svůj podnět.
(5) Podle čl. 9 odst. 1 základního antidumpingového nařízení platí, že pokud je podnět stažen, může být řízení zastaveno s výjimkou případu, kdy to není v zájmu Společenství.
(6) Komise se domnívala, že toto řízení by mělo být zastaveno, neboť šetření neodhalilo žádné okolnosti, které by naznačovaly, že zastavení není v zájmu Společenství.
Zúčastněné strany o tom byly informovány a dostaly příležitost se vyjádřit.
Žádné připomínky však nebyly obdrženy.
(7) Komise proto dospěla k závěru, že antidumpingové řízení týkající se dovozu některých potrubních tvarovek pocházejících z Tchaj-wanu a Vietnamu do Společenství by mělo být zastaveno bez uložení antidumpingových opatření.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem poradního výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Antidumpingové řízení týkající se dovozu potrubních tvarovek (jiných než litinových tvarovek, přírub a tvarovek se závitem) ze železa nebo oceli (kromě korozivzdorné oceli) s maximálním vnějším průměrem nepřesahujícím 609,6 mm, a to takového typu, který se používá ke svařování natupo nebo jiným účelům, obvykle kódů KN 73079311, 73079319, 73079930 a 73079990 a pocházejících z Tchaj-wanu a Vietnamu se zastavuje.
Rozhodnutí Rady
ze dne 31. ledna 2005
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou o vědeckotechnické spolupráci
(2005/492/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 170 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala s Egyptem jménem Společenství dohodu o vědeckotechnické spolupráci.
(2) Dohoda parafovaná dne 4. března 2004 by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat Dohodu mezi Evropským společenstvím a Egyptskou arabskou republikou o vědeckotechnické spolupráci jménem Společenství, s výhradou jejího pozdějšího uzavření.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. října 2003
související s jednáním podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru proti Chisso Corporation, Daicel Chemical Industries, Ltd, Hoechst AG, The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd a Ueno Fine Chemicals Industry, Ltd
(Případ č. C.37.370 – Sorbity)
(oznámeno pod číslem K(2003) 3426)
(pouze anglické a německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/493/ES)
Dne 1. října 2003 Komise přijala rozhodnutí týkající se jednání podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
V souladu s ustanoveními článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1] Komise zveřejňuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí stejně jako výši uložených pokut s ohledem na oprávněný zájem podniků při ochraně svých obchodních zájmů.
Veřejně přístupnou verzi celého znění rozhodnutí naleznete v závazných jazycích případu a v pracovních jazycích Komise na webových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
I. SHRNUTÍ PROTIPRÁVNÍHO JEDNÁNÍ
Společnosti, kterým je toto rozhodnutí určeno, a povaha protiprávního jednání
(1) Toto rozhodnutí je určeno společnostem Chisso Corporation (dále jen "Chisso"), Daicel Chemical Industries, Ltd (dále jen "Daicel"), Hoechst AG (dále jen "Hoechst"), The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd (dále jen "Nippon") a Ueno Fine Chemicals Industry, Ltd (dále jen "Ueno").
(2) Společnosti, kterým je toto rozhodnutí určeno, se dopustily jednotného a soustavného porušování čl. 81 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouvy o ES" nebo "Smlouvy") a od 1. ledna 1994 porušování čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohody o EHP") pokrývající celé území EHP, kdy
- se dohodly na cílových cenách,
- si rozdělily objemové kvóty pro sorbity,
- se rozhodly nedodávat technologie společnostem, které by potenciálně vstoupily na trh, a
- kontrolovaly svá protikonkurenční opatření.
Trvání protiprávního jednání
(3) Podniky se dopouštěly protiprávního jednání minimálně od 31. prosince 1978 do minimálně 30. listopadu 1995 v případě společnosti Nippon a minimálně do 31. října 1996 v případě ostatních společností.
Trh pro sorbity
(4) Sorbity jsou chemické konzervační prostředky (antimikrobiální látky) používané zejména v potravinách a nápojích, které jsou schopny zpomalit nebo zabránit růstu mikroorganismů jako jsou kvasinky, baktérie, plísně nebo houby.
Jejich základními mechanismy jsou snižování využitelnosti vody a zvyšování kyselosti.
Tyto přísady jsou někdy také využívány pro uchování dalších důležitých vlastností potravin jako je chuť, barva, textura a nutriční hodnota.
Sorbity se používají nejen jako konzervační prostředky v potravinách a nápojích, velmi dobře se uplatňují také při stabilizaci dalších druhů výrobků jako jsou farmaceutické výrobky, kosmetika, potraviny pro zvířata chovaná v zájmovém chovu a krmiva pro hospodářská zvířata.
(5) Existují tři hlavní druhy sorbitů: kyselina sorbová, sorban draselný a sorban vápenatý.
(6) Kyselina sorbová je základní výrobek.
Jedná se o fyziologicky inertní mastnou kyselinu rozkládající se a zužitkovávanou v těle.
Nemá žádný vliv na pach či chuť výrobků, k jejichž konzervaci slouží. Často se používá v margarínech, majonézách, salátech, sýrech, rybích výrobcích, masných výrobcích a uzeninách, ovocných výrobcích, nápojích, cukrářských a pekařských výrobcích, ale také ve fungistatických balicích materiálech.
Jedná se o látku technicky náročnou na výrobu, zatímco další sorbitové výrobky jsou výsledkem technicky jednodušší přeměny z kyseliny sorbové.
Výroba kyseliny sorbové vyžaduje dvě nezbytné suroviny keten a krotonaldehyd, kdy prvně uvedená látka (plyn) musí být vyrobena přímo na místě.
Nezbytné vysoké investice do výrobních závodů znamenají závažné překážky pro další společnosti, které by potenciálně vstoupily na trh.
(7) Sorban draselný se používá v případech, kdy je požadovaná vysoká rozpustnost ve vodě.
Použití kyseliny sorbové je omezeno z důvodu její nízké rozpustnosti ve vodě.
Proto je sorban draselný hlavní formou používanou ve většině výrobků s vysokým obsahem vody.
(8) Sorban vápenatý se vyrábí v malých množstvích a používá se pro povrchovou úpravu papíru na balení sýrů ve Francii a Itálii.
(9) Kyselina sorbová a její soli (včetně sorbanu draselného) se řadí mezi hlavní konzervační prostředky používané v západní Evropě.
Kyselina sorbová představuje 30 % prodeje sorbitů, zatímco sorban draselný představuje zbývajících 70 %.
(10) Konzervační prostředky jsou "hotové" výrobky nevyžadující intenzívní výzkum a vývoj. Vyhlídky, že se na trhu objeví nové konzervační prostředky, jsou minimální.
(11) Sorbity jsou vedoucím segmentem výrobků v oblasti konzervačních prostředků.
Hlavními výrobky nahrazujícími sorbity jsou benzoan sodný a draselný spolu s parabeny.
Nicméně, řada výrobků dává z důvodu kvality přednost sorbitům, bez ohledu na jejich vyšší cenu.
Žádný z těchto výrobků nepředstavuje dokonalou náhradu, přičemž v odvětví potravinářských konzervačních prostředků zejména trh s parabeny ovládá pouze jedna společnost.
Poptávka po sorbitech není cenově proměnlivá, protože existuje jenom málo možností jejich dalších použití, jsou-li vůbec jaké.
(12) Z geografického hlediska se jedná o celosvětový trh. Překračuje tedy geografické území, na které se vztahují sankce, a sice EHP.
Činnost kartelu
(13) Struktura, organizace a fungování kartelu byly založeny na rozdělení podílů na trhu.
Společnost Hoechst zastupovala evropský trh a společnosti Daicel, Chisso, Nippon a Ueno společně jako skupina zastupovaly japonský trh.
(14) Schůzky kartelu se konaly na několika různých úrovních. Dvakrát do roka se konaly schůzky mezi společností Hoechst a čtyřmi japonskými výrobci ("společné schůzky"), dále to byly přípravné schůzky japonských výrobců ("přípravné schůzky") a bilaterální schůzky a telefonní kontakty ("bilaterální kontakty").
(15) Před každou společnou schůzkou se japonští výrobci účastnili řady přípravných schůzek za účelem ujednání cen a objemových kvót, které měly být projednávány se společností Hoechst.
(16) Vedle skupinových schůzek se konala řada bilaterálních schůzek a telefonních kontaktů mezi společností Hoechst a japonskými výrobci.
II. POKUTY
Základní částka
(17) Po zvážení povahy protiprávního jednání v tomto případě, jeho skutečného dopadu na trh se sorbity a skutečnosti, že pokrývalo celý společný trh a po vytvoření EHP celý trh EHP, se Komise domnívá, že se podniky, kterých se toto rozhodnutí týká, dopustily porušení čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP, které bylo velmi závažné.
Rozdílný přístup
(18) V kategorii velmi závažného protiprávního jednání umožňuje škála možných pokut použít pro jednotlivé podniky rozdílný přístup, který bere v úvahu faktickou ekonomickou schopnost viníků způsobit závažné škody konkurenci.
Tento přístup je zejména nutný v případech, kdy – stejně jako v tomto případě – existuje značná nerovnost mezi tržními podíly podniků, které se dopustily protiprávního jednání.
(19) Za okolností tohoto případu, který zahrnuje několik podniků, je nezbytné při stanovení základní částky pokut zohlednit konkrétní hmotnost a skutečný dopad protiprávního jednání každého podniku na konkurenci.
Za tímto účelem je možné rozdělit uvedené podniky do různých skupin podle daného významu uvedených podniků na příslušném trhu.
(20) V tomto případě proto Komise považuje za správné brát celosvětový obrat tohoto výrobku za poslední rok, ve kterém se všechny uvedené společnosti dopouštěly protiprávního jednání (1995), jako základ pro porovnání relativního významu každého podniku na příslušném trhu.
(21) Podle informací o celosvětovém obratu výrobku, které poskytly samy společnosti v odpovědi na žádost Komise byla v roce 1995 společnost Hoechst zdaleka největším výrobcem sorbitů na celosvětovém trhu s […]* [2] % podílem na trhu (v EHP […]* %).
Proto je zařazena do první skupiny.
Společnosti Daicel, Chisso, Nippon a Ueno mají podíl na trhu pohybující se mezi […]* % a […]* % (v EHP mezi […]* % a […]* %).
Proto jsou zařazeny do druhé skupiny.
(22) Na základě již uvedeného je příslušná počáteční částka pokut, které mají být v tomto případě uloženy, vyplývající z kritéria relativního významu na daném trhu pro obě uvedené skupiny stanovena v této výši:
- první skupina: 20 miliónů EUR,
- druhá skupina: 6,66 miliónů EUR
Dostatečný odrazující účinek
(23) Za účelem zajištění, že pokuta bude mít dostatečný odrazující účinek na velké podniky, a s přihlédnutím ke skutečnosti, že velké podniky mají právní a ekonomické znalosti a infrastruktury, které jim umožňují snadněji rozeznat, že se jejich činnost zakládá na protiprávním jednání, a díky nimž si mohou být vědomi následků tohoto jednání podle zákona o konkurenci, měla by být dále upravena počáteční částka pro společnost Hoechst.
(24) V případě společnosti Hoechst, která je zdaleka největším podnikem, kterého se týká toto rozhodnutí, se Komise domnívá, že příslušná počáteční částka pokuty vyplývající z kritéria relativního významu na daném trhu vyžaduje další úpravu směrem nahoru s přihlédnutím k velikosti společnosti a jejím celkovým zdrojům.
Proto by měla být počáteční částka pokuty uložené této společnosti, která je stanovena ve 22. bodě odůvodnění, zvýšena o 100 % na částku 40 miliónů EUR.
Trvání
(25) Komise se domnívá, že společnosti Chisso, Daicel, Hoechst a Ueno porušovaly čl. 81 odst. 1 Smlouvy a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP v období od 31. prosince 1978 do 31. října 1996. Dopustily se dlouhodobého protiprávního jednání v délce sedmnácti let a deseti měsíců. Počáteční částka pokut stanovená z hlediska závažnosti pro společnosti Chisso, Daicel, Ueno a Hoechst by proto měla být zvýšena o 175 %.
(26) Společnost Nippon porušovala čl. 81 odst. 1 Smlouvy a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP v období od 31. prosince 1978 do 30. listopadu 1995. Dopustila se dlouhodobého protiprávního jednání v délce šestnácti let a jedenácti měsíců. Počáteční částka pokuty uložené této společnosti, která byla stanovena ve 22. bodě odůvodnění z hlediska závažnosti, by proto měla být zvýšena o 165 %.
(27) Komise proto stanoví základní částky pokut pro společnost Chisso ve výši 18,315 miliónů EUR, pro společnost Daicel ve výši 18,315 miliónů EUR, pro společnost Hoechst ve výši 110 miliónů EUR, pro společnost Nippon ve výši 17,649 miliónů EUR a pro společnost Ueno ve výši 18,315 miliónů EUR.
Přitěžující okolnosti
(28) Vedoucí úloha společnosti Hoechst v kartelu a její recidivní chování by proto měly být považovány za přitěžující okolnosti odůvodňující zvýšení o 30 % základní částky pokuty z prvního důvodu a 50 % z druhého důvodu.
(29) Společnost Daicel byla spolu se společností Hoechst hnací silou kartelu.
Tyto dva podniky byly zdaleka nejsilnějšími členy kartelu s největším podílem na trhu a sdílely stejné zájmy.
Skutečnost, že společnost Hoechst hrála vedoucí úlohu v protiprávním jednání, neznamená, že společnost Daicel se tohoto jednání také nedopouštěla.
Nicméně Komise akceptuje, že další členové kartelu vynaložili určitou iniciativu, aby realizovali své společné protikonkurenční cíle.
S ohledem na výše uvedené by měla být základní částka zvýšena v případě společnosti Daicel o 30 %.
(30) V souvislosti s protiprávním jednáním společnosti Chisso neexistují přitěžující okolnosti.
(31) V souvislosti s protiprávním jednáním společnosti Nippon neexistují přitěžující okolnosti.
(32) V souvislosti s protiprávním jednáním společnosti Ueno neexistují přitěžující okolnosti.
Polehčující okolnosti
(33) V souvislosti s protiprávním jednáním společnosti Hoechst neexistují polehčující okolnosti.
(34) V souvislosti s protiprávním jednáním společnosti Daicel neexistují polehčující okolnosti.
(35) V souvislosti s protiprávním jednáním společnosti Chisso neexistují polehčující okolnosti.
(36) V souvislosti s protiprávním jednáním společnosti Nippon neexistují polehčující okolnosti.
(37) S odkazem na případ společnosti Ueno bude Komise považovat neprovedení dohodnutého rozdělení objemových kvót jako polehčující okolnost.
Použití vyhlášky o mírnějším postihu z roku 1996 (1996 Leniency Notice)
(38) Pro tento případ jednoznačně nelze použít vyhlášku o mírnějším postihu z roku 2002.
Dělící linie pro použití ratione temporis vyhlášky z roku 1996 a vyhlášky z roku 2002 leží v bodě 28 vyhlášky z roku 2002 v tomto znění:
"Ode dne 14. února 2002 se touto vyhláškou nahrazuje vyhláška z roku 1996 pro všechny případy, ve kterých podniky nekontaktovaly Komisi za účelem využití výhodného přístupu stanoveného v této vyhlášce."
(39) V tomto případě několik podniků – včetně společnosti Hoechst – Komisi "kontaktovalo" již před uvedeným datem.
Proto zůstává použitelná vyhláška z roku 1996.
(40) V souladu s částí B vyhlášky z roku 1996 Komise snižuje pokutu, která by jinak byla společnosti Chisso uložena, pokud by nespolupracovala s Komisí, o 100 %.
(41) Komise tedy neukládá společnosti Chisso žádnou pokutu.
Podstatné snížení pokut ("část D": snížení od 10 % do 50 %)
(42) Po řádném zvážení spolupráce společnosti Hoechst podle vyhlášky z roku 1996 Komise snižuje o 50 % pokutu, která by byla společnosti uložena, pokud by nespolupracovala s Komisí, a to podle první a druhé odrážky části D odst. 2 uvedené vyhlášky.
(43) Po řádném zvážení spolupráce společnosti Nippon podle vyhlášky z roku 1996 Komise snižuje o 40 % pokutu, která by byla společnosti uložena, pokud by nespolupracovala s Komisí, a to podle první a druhé odrážky části D odst. 2 uvedené vyhlášky.
(44) Po řádném zvážení spolupráce společnosti Daicel podle vyhlášky z roku 1996 a po přihlédnutí k fázi postupu, kdy k této spolupráci došlo, Komise snižuje o 30 % pokutu, která by byla společnosti uložena, pokud by nespolupracovala s Komisí, a to podle první a druhé odrážky části D odst. 2 uvedené vyhlášky.
(45) Po řádném zvážení spolupráce společnosti Ueno podle vyhlášky z roku 1996 a po přihlédnutí k fázi postupu, kdy k této spolupráci došlo, Komise snižuje o 25 % pokutu, která by byla společnosti uložena, pokud by nespolupracovala s Komisí, a to podle první a druhé odrážky části D odst. 2 uvedené vyhlášky.
(46) S ohledem na povahu spolupráce uvedených společností a s ohledem na podmínky stanovené ve vyhlášce o mírnějším postihu z roku 1996, budou pokuty, které mají být uloženy společnostem, jimž je určeno toto rozhodnutí, sníženy takto:
a) Chisso: snížení o 100 %
b) Daicel: snížení o 30 %
c) Hoechst: snížení o 50 %
d) Nippon: snížení o 40 %
e) Ueno: snížení o 25 %.
Platební schopnost
Argumentace společností Chisso a Ueno
(47) Společnost Chisso uvádí, že se její finanční situace v posledních letech zhoršila z důvodu těžké hospodářské krize Japonska trvající přes dvě dekády a z důvodu obrovského finančního zatížení společnosti z důvodu náhrady škod a asanačních nákladů, které jsou důsledkem otrav sloučeninami rtuti.
Ve svém podání ze dne 10. června 2003 společnost Chisso dále vysvětluje a popisuje svou nejistou finanční pozici a předkládá Komisi finanční údaje.
(48) Komise zaregistrovala, že společnost Ueno nepředložila konsolidované údaje.
Po přezkoumání finanční situace společnosti Ueno na základě nekonsolidovaných údajů Komise dochází k závěru, že v případě této společnosti není vhodné upravovat částku pokuty.
Přihlédnutí ke špatné finanční situaci podniku by se rovnalo udělení neoprávněné konkurenční výhody podnikům nejhůře přizpůsobeným podmínkám trhu.
Protože Komise neukládá společnosti Chisso pokutu, je její argument irelevantní.
Rozhodnutí
(49) Pokuty, které budou uloženy podle čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003, by měly být v této výši:
- Daicel Chemical Industries, Ltd: 16,6 miliónů EUR
- Hoechst AG: 99,0 miliónů EUR
- The Nippon Synthetic Chemical Industry Co. Ltd: 10,5 miliónů EUR
- Ueno Fine Chemicals Industry, Ltd: 12,3 miliónů EUR
(50) Uvedené podniky musí okamžitě přestat jednat protiprávně, pokud tak již neučinily. Musí se vyvarovat opakování úkonů a jednání, jako je protiprávní jednání zjištěné v tomto případě, a úkonů či jednání, které by měly stejný nebo podobný předmět či účinek.
[1] Úř. věst.
L 1, 4.1.2003, s. 1.
[2] Části tohoto textu byly vynechány za účelem neprozrazení důvěrných informací; tyto části jsou uvedeny v hranatých závorkách a označeny hvězdičkou.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/363/ES o některých ochranných veterinárních opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2005) 2110)
(Text s významem pro EHP)
(2005/494/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [3], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2005/363/ES ze dne 2. května 2005 o některých ochranných veterinárních opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii [4] bylo přijato v reakci na výskyt afrického moru prasat v provincii Nuoro a v části provincie Sassari na Sardinii.
(2) Itálie Komisi informovala o nejnovějším vývoji této choroby v provinciích Sassari a Oristano na Sardinii.
(3) Oblasti Sardinie uvedené v čl. 5 odst. 2 písm. b) bodu i) rozhodnutí 2005/363/ES, které jsou vyloučeny z odchylek stanovených v tomto článku, jež italským orgánům za určitých podmínek povolují odeslání vepřového masa, by tudíž měly být rozšířeny o provincii Orestano a obce Calangianus, Sant'Antonio di Gallura a Telti z provincie Sassari.
(4) Rozhodnutí 2005/363/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2005/363/ES se nahrazuje zněním uvedeným v této příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/495/SZBP
ze dne 13. června 2005
o uzavření dohody mezi Evropskou unií a Ukrajinou o rámci pro účast Ukrajiny na operacích Evropské unie pro řešení krizí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podmínky účasti třetích států na operacích EU pro řešení krizí by měly být stanoveny v dohodě, která stanoví rámec pro takovou případnou budoucí účast, a nikoli vymezeny pro každou jednotlivou operaci samostatně.
(2) Na základě zmocnění Rady ze dne 23. února 2004 sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Ukrajinou o rámci pro účast Ukrajiny na operacích Evropské unie pro řešení krizí.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Ukrajinou o rámci pro účast Ukrajiny na operacích Evropské unie pro řešení krizí se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je tímto oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 97/757/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Madagaskaru, pokud jde o příslušný úřad a osvědčení o zdravotní nezávadnosti
(oznámeno pod číslem K(2005) 2513)
(Text s významem pro EHP)
(2005/496/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příslušným úřadem na Madagaskaru, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je podle rozhodnutí Komise 97/757/ES [2] úřad "Direction des services vétérinaires (DSV) du ministère de l’élevage".
(2) Po restrukturalizaci madagaskarské správy se příslušný úřad změnil na "Direction de la santé animale et du phytosanitaire (DSAPS) du ministère de l’agriculture, de l’élevage et de la pêche (MAEP)".
(3) Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat používání platných předpisů.
(4) DSAPS vydal oficiální ujištění, že jsou dodržovány normy pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu a akvakultury stanovené ve směrnici 91/493/EHS a splněny hygienické požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(5) Rozhodnutí 97/757/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po dni zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 97/757/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem na Madagaskaru, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je úřad Direction de la santé animale et du phytosanitaire (DSAPS) du ministère de l’agriculture, de l’élevage et de la pêche (MAEP)."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury dovážené z Madagaskaru musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "MADAGASKAR" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí."
3. V článku 3 se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce úřadu DSAPS-MAEP a úřední razítko úřadu DSAPS-MAEP v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení."
4. Příloha A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. srpna 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2002/472/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu z Bulharské republiky
(oznámeno pod číslem K(2005) 2454)
(Text s významem pro EHP)
(2005/497/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/472/ES ze dne 20. června 2002, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu z Bulharské republiky [2], stanoví, že pro zařazení nových provozoven a plavidel na seznam provozoven a plavidel, z nichž jsou povoleny dovozy z Bulharska, je třeba provést inspekci Společenství.
(2) Rozhodnutí 2002/472/ES rovněž stanoví, že se snížení frekvence fyzických kontrol, které se stanoví v rozhodnutí Komise 94/360/ES [3], pro produkty rybolovu dovážené z Bulharska nepoužije.
(3) Z výsledku nové inspekční návštěvy odborníků Komise vyplývá, že Bulharsko nyní splňuje podmínky a je schopno poskytnout hygienické záruky alespoň rovnocenné těm, které se uplatňují ve Společenství.
S ohledem na výsledky je vhodné poskytnout snížení frekvence fyzických kontrol, zařadit nové provozovny na seznam a použít postup stanovený v článku 5 rozhodnutí Rady 95/408/ES [4] pro budoucí úpravy uvedeného seznamu.
(4) Rozhodnutí 2002/472/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po dni zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/472/ES se mění takto:
1. Články 4 a 5 se zrušují.
2. Přílohy I a II se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. srpna 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. července 2005,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Alžírska
(oznámeno pod číslem K(2005) 2533)
(Text s významem pro EHP)
(2005/498/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Alžírsku byla jménem Komise provedena inspekce za účelem ověření podmínek, za nichž se produkují, skladují a odesílají do Společenství produkty rybolovu.
(2) Požadavky právních předpisů Alžírska týkající se hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména úřad "Direction des services vétérinaires (DSV) – Ministère de l’agriculture et du développement rural" je schopen účinně ověřovat provádění platných právních předpisů.
(4) Úřad DSV vydal oficiální ujištění, že jsou dodržovány normy pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovené v kapitole V přílohy směrnici 91/493/EHS a splněny hygienické požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(5) Je třeba stanovit podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených z Alžírska do Společenství podle směrnice 91/493/EHS.
(6) Je rovněž nutné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [2]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení zaslaného úřadem DSV Komisi.
(7) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po dni zveřejnění, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Alžírsku, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je úřad "Direction des services vétérinaires (DSV) – Ministère de l’agriculture et du développement rural".
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené z Alžírska do Společenství musí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce je přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze I.
2. Osvědčení o zdravotní nezávadnosti se vypracuje nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
3. V osvědčení o zdravotní nezávadnosti se uvede jméno, kvalifikace a podpis zástupce úřadu DSV a úřední razítko téhož úřadu v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Produkty rybolovu musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "ALŽÍRSKO" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. srpna 2005.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. července 2005,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Baham
(oznámeno pod číslem K(2005) 2518)
(Text s významem pro EHP)
(2005/499/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na Bahamách byla jménem Komise provedena inspekce za účelem ověření podmínek, za nichž se produkují, skladují a odesílají do Společenství produkty rybolovu.
(2) Požadavky bahamských právních předpisů týkající se hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména úřad "Department of fisheries (DF)" je schopen účinně ověřovat provádění platných právních předpisů.
(4) Úřad DF vydal oficiální ujištění, že jsou dodržovány normy pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovené v kapitole V směrnice 91/493/EHS a splněny hygienické požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(5) Je třeba stanovit podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených z Baham do Společenství podle směrnice 91/493/EHS.
(6) Je rovněž nutné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [2]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení zaslaného úřadem DF Komisi.
(7) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po dni zveřejnění, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem na Bahamách, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je úřad "Department of Fisheries (DF)".
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené z Baham do Společenství musí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce je přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze I.
2. Osvědčení o zdravotní nezávadnosti se vypracuje nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
3. V osvědčení o zdravotní nezávadnosti se uvede jméno, kvalifikace a podpis zástupce úřadu DF a úřední razítko téhož úřadu v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Produkty rybolovu musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "BAHAMY" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. srpna 2005.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. července 2005,
kterým se stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Grenady
(oznámeno pod číslem K(2005) 2545)
(Text s významem pro EHP)
(2005/500/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V Grenadě byla jménem Komise provedena inspekce za účelem ověření podmínek, za nichž se produkují, skladují a odesílají do Společenství produkty rybolovu.
(2) Požadavky právních předpisů Grenady týkající se hygienických kontrol a sledování produktů rybolovu lze považovat za rovnocenné požadavkům směrnice 91/493/EHS.
(3) Zejména úřad "Public Health Department (PHD) v rámci ministerstva zdravotnictví a životního prostředí (MHE)" je schopen účinně ověřovat provádění platných právních předpisů.
(4) Úřad PHD-MHE vydal oficiální ujištění, že jsou dodržovány normy pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu stanovené v kapitole V přílohy směrnice 91/493/EHS a splněny hygienické požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(5) Je třeba stanovit podrobná ustanovení týkající se produktů rybolovu dovážených z Grenady do Společenství podle směrnice 91/493/EHS.
(6) Je rovněž nutné vypracovat seznam schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů a seznam mrazírenských plavidel vybavených v souladu s požadavky směrnice Rady 92/48/EHS ze dne 16. června 1992, kterou se stanoví minimální hygienická pravidla pro produkty rybolovu získané na palubě některých plavidel podle čl. 3 odst.
1 písm. a) bodu i) směrnice 91/493/EHS [2]. Tyto seznamy je třeba vypracovat na základě sdělení zaslaného úřadem PHD-MHE Komisi.
(7) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po dni zveřejnění, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příslušným úřadem v Grenadě, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "Public Health Department (PHD) v rámci ministerstva zdravotnictví a životního prostředí (MHE)".
Článek 2
Produkty rybolovu dovážené z Grenady do Společenství musí splňovat požadavky stanovené v článcích 3, 4 a 5.
Článek 3
1. Ke každé zásilce je přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze I.
2. Osvědčení o zdravotní nezávadnosti se vypracuje nejméně v jednom úředním jazyce členského státu, v němž se provádějí kontroly.
3. V osvědčení o zdravotní nezávadnosti se uvede jméno, kvalifikace a podpis zástupce úřadu PHD-MHE a úřední razítko téhož úřadu v barvě odlišné od barvy ostatních potvrzení.
Článek 4
Produkty rybolovu musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel nebo chladírenských skladů nebo z registrovaných mrazírenských plavidel uvedených v příloze II.
Článek 5
S výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "GRENADA" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž pocházejí.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. srpna 2005.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 97/296/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě, pokud jde o Alžírsko, Bahamy a Grenadu
(oznámeno pod číslem K(2005) 2551)
(Text s významem pro EHP)
(2005/501/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 97/296/ES ze dne 22. dubna 1997, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě [2], uvádí seznam zemí a území, z nichž je povolen dovoz produktů rybolovu určených k lidské spotřebě.
Část I přílohy uvedeného rozhodnutí obsahuje seznam zemí a území, na které se vztahuje zvláštní rozhodnutí na základě směrnice Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [3], a část II uvedené přílohy obsahuje seznam zemí a území, které splňují podmínky čl. 2 odst.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/498/ES [4], 2005/499/ES [5] a 2005/500/ES [6] stanoví zvláštní podmínky pro dovoz produktů rybolovu z Alžírska, Baham a Grenady.
Tyto země by proto měly být zahrnuty do seznamu v části I přílohy rozhodnutí 97/296/ES.
(3) V zájmu jasnosti by se příslušné seznamy měly nahradit v celém rozsahu.
(4) Rozhodnutí 97/296/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Toto rozhodnutí se použije od téhož data jako rozhodnutí 2005/498/ES, 2005/499/ES a 2005/500/ES, pokud jde o dovoz produktů rybolovu z Alžírska, Baham a Grenady.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 97/296/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 28. srpna 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2004
vztahující se k řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Případ COMP/C.37.750/B2 – Brasseries Kronenbourg – Brasseries Heineken)
(oznámeno pod číslem K(2004) 3597)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(2005/503/ES)
Komise dne 29. září 2004 přijala rozhodnutí ohledně řízení podle článku 81 Smlouvy o ES.
Podle ustanovení článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1] Komise tímto zveřejňuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí, včetně všech uložených sankcí, a to se zohledněním oprávněného zájmu podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Nedůvěrné znění celého textu rozhodnutí v jazycích případu, jejichž znění je závazné, a v pracovních jazycích Komise, je na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž (http://europa.eu.int/comm/competition/index_fr.html).
I. ÚVOD
(1) Rozhodnutí se týká "smírčí" dohody o prodeji piva ve Francii ke spotřebě mimo domácnost ("konzumace na místě").
Komise shromáždila důkazy prokazující, že 21. března 1996 uzavřely dvě hlavní pivovarnické skupiny ve Francii, totiž Brasseries Kronenbourg SA a Heineken France SA (dříve: "Sogebra") a jejich příslušné mateřské společnosti v dané době, totiž Groupe Danone a Heineken NV tuto dohodu, a to po "akviziční válce" o velkoobchody nápoji.
Dohoda se týká jednak akvizice velkoobchodů nápoji s cílem rychle zastavit rostoucí náklady na jejich získávání a jednak udržení rovnováhy integrovaných distribučních sítí dotčených stran.
K provádění "smírčí" dohody však nikdy nedošlo.
II. STRUČNÉ VYLÍČENÍ PŘÍPADU
1. Východiska případu a procesní úkony
(2) Případ byl zahájen na základě údajů poskytnutých společností Interbrew NV (v současnosti: "Inbev NV") v souvislosti s případem belgického pivovarnického kartelu (rozhodnutí Komise 2003/569/ES ze dne 5. prosince 2001 o řízení podle článku 81 smlouvy o ES (případ IV/37.614/F3 – PO/Interbrew a Alken-Maes) (Úř. věst.
L 200, 7.8.2003, s. 1)).
Komise na základě těchto údajů provedla v roce 2000 několik kontrol a šetření ukončila žádostí o informace.
(3) Dne 4. února 2004 Komise zahájila řízení a schválila oznámení o námitce vůči společnostem Brasseries Kronenbourg SA, Heineken France SA, Groupe Danone a Heineken NV. Všechny strany předložily Komisi písemnou odpověď. Přitom se zřekly svého práva na slyšení.
2. Dotčené odvětví
(4) Tento případ se týká prodeje piva ve Francii ke konzumaci na místě.
(5) Společnosti, které jsou stranami dohody, představovaly cca tři čtvrtiny spotřeby piva ve Francii v roce 1999.
3. Podstata porušení předpisů
(6) Komise zjistila následující porušení předpisů: Společnosti Heineken NV a Heineken France SA oznámily dne 12. února 1996 společnostem Groupe Danone a Brasseries Kronenbourg S.A svůj záměr získat skupiny firem Fischer a Saint Arnould.
Protože tyto skupiny distribuovaly významné množství piva Kronenbourg, došlo ke skutečné akviziční válce.
Každá z pivovarnických skupin tak získala velký počet velkoobchodů nápoji, což vedlo k inflačnímu nárůstů akvizičních nákladů na tyto velkoobchody.
Pivovary Brasseries Kronenbourg SA, Heineken France SA a jejich příslušné mateřské společnosti, Groupe Danone a Heineken NV proto 21. března 1996 uzavřely "smírčí" dohodu o získávání velkoobchodníků a rovnováze svých integrovaných distribučních sítí.
Konkrétně se dohodly na:
- dočasném zastavení akvizice (zákaz získávat velkoobchody mimo schválený seznam),
- zajištění rovnováhy celkového množství piva distribuovaného v sítích jednotlivých stran a
- zajištění rovnováhy objemů značek piva prodávaných jednotlivými stranami, jež budou distribuovány druhou stranou.
(7) Dohoda je zřejmá z interní zprávy skupiny Heineken. Společnosti Groupe Danone a Brasseries Kronenbourg SA navíc ani existenci smírčí dohody nepopíraly.
Je však třeba říci, že Komise nemá žádné důkazy o provádění dohody.
Velkoobchody uvedené na schváleném seznamu u jedné strany naopak sdělily, že je získala druhá strana a že strany pokračovaly ve získávání velkoobchodů mimo schválený seznam.
V letech 1996 až 2002 se strany navíc v distribučních sítích, které ovládaly, snažily vytlačit konkurenční pivo svým vlastním pivem.
Dohoda, která měla zajistit rovnováhu mezi značkami, se tak stala bezpředmětnou.
III. POSOUZENÍ Z PRÁVNÍ STRÁNKY
1. Zamýšlené omezení
(8) "Smírčí" dohoda z 21. března 1996 měla umožnit skupinám Heineken a Danone omezit náklady, neboť jejím cílem bylo rychle zastavit růst nákladů na získávání velkoobchodů.
Dohoda navíc připomíná dohodu, jejímž účelem bylo rozdělení podílů na trhu mezi oběma skupinami. Cílem stran bylo vskutku zajistit, že žádná ze stran se nestane na trhu dominantní, a to dvojí rovnováhou uvedenou výše v bodě II.3.
81 odst. 1 smlouvy není nutno brát v úvahu skutečné dopady dohody, jakmile se zjistí, že jejím cílem je bránit, omezovat nebo narušovat hospodářskou soutěž na jednotném trhu.
Protože cílem dohody bylo v tomto případě omezit konkurenci požadavkem na zmrazení akvizice a vytvořením rovnováhy mezi integrovanými distribučními sítěmi stran, Komise došla k závěru, že došlo k porušení předpisů ve smyslu článku 81 smlouvy, a to přesto, že dohoda neměla žádné dopady.
2. Zjevné dopady na obchod mezi členskými státy
(10) Precedenčním právem je dáno, že má-li mít dohoda dopad na obchod mezi členskými státy, musí být možné na základě objektivních právních hledisek nebo skutečností s dostatečnou pravděpodobností předpokládat, že může mít přímý či nepřímý, skutečný či potenciální dopad na strukturu obchodu mezi členskými státy.
A to je tento případ.
(11) Distribuční sítě francouzských pivovarů jsou opravdu jednou z možných cest na trh pro zahraniční pivovary, které takové sítě ve Francii nemají.
Smírčí dohoda, jejímž cílem je nastolení rovnováhy mezi integrovanými distribučními sítěmi společností Heineken NV/Heineken France SA a Groupe Danone/Brasseries Kronenbourg SA na národní úrovni, by mohla v případě zahraničních pivovarů za této situace vskutku ovlivnit podmínky přístupu na trh konzumace na místě, a tím i objem dovozu.
Hlavní dovozce piva do Francie, společnost Interbrew France, navíc při distribuci významného množství svých výrobků ke konzumaci na místě, byl a nadále je závislý na distribučních sítích společností Heinekenē, France SA a Brasseries Kronenbourg SA.
Proto může dohoda, jejímž cílem je omezení konkurence mezi distribučními sítěmi posledně jmenovaných společností, ovlivnit obchodní podmínky, za kterých tyto společnosti nabízejí distribuci výrobků skupiny Interbrew France.
IV. SANKCE
1. Základní částka
Závažnost porušení předpisů
(12) Komise bere v úvahu: i) podstatu porušení předpisů; ii) skutečné dopady tohoto porušení na trh, lze-li je kvantifikovat a iii) zeměpisnou velikost příslušného trhu.
i) Smírčí dohoda je plošná a je určena k omezení hospodářské soutěže mezi podniky, které mají významný podíl na trhu.
Dohodu, jejímž cílem je rychle omezit náklady na získávání velkoobchodů ukončením akvizičního boje, však nelze považovat za jasné porušení předpisů srovnatelné s dohodou o určování cen.
Jakákoli dohoda, jejímž cílem je nastolit v dlouhodobějším výhledu rovnováhu mezi distribučními sítěmi obou dotčených pivovarnických skupin, je v podstatě dohodou o rozdělení trhu.
V tomto případě se však nejedná o rozdělení trhu v "klasickém" slova smyslu, protože cílem dohody bylo v zásadě zabránit jedné skupině v získání dominantního postavení na trhu, a ne odstranit hospodářskou soutěž mezi oběma skupinami nebo bránit konkurenci třetích stran.
ii) K praktickému provádění dohody nedošlo, a proto trh nijak neovlivnila.
iii) Ohledně zeměpisné velikosti trhu Komise zohledňuje skutečnost, že dohoda se týká celého pevninského území Francie, ale pouze trhu konzumace na místě, což nepředstavuje ani třetinu celkového objemu prodeje ve Francii.
(13) Na základě výše uvedeného má Komise za to, že adresáti tohoto rozhodnutí se dopustili závažného porušení článku 81 smlouvy.
Doba trvání porušení předpisů
(14) Protože nedošlo k praktické realizaci dohody, nejsou důvody pro navýšení základní částky pokuty, která je uložena dotčeným společnostem.
(15) Proto byla u obou společností (Groupe Danone/Brasseries Kronenbourg SA a Heineken NV/Heineken France SA) stanovena základní částka ve výši 1000000 EUR.
2. Přitěžující okolnosti
(16) Společnosti Groupe Danone (tehdy: "BSN") již byla v roce 1984 uložena pokuta za dohody o rozdělení trhu, které měly za cíl udržení stávajícího stavu a nastolení rovnováhy na trhu (rozhodnutí Komise 84/388/EHS ze dne 23. července 1984 o řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS (IV/30.988 – dohody a jednání ve vzájemné shodě v odvětví plochého skla ve státech Beneluxu) (Úř. věst.
L 212, 8.8.1984, s. 13)).
Recidiva je přitěžující okolností, což opravňuje k 50 % navýšení základní částky pokuty uložené společnosti Groupe Danone/Brasseries Kronenbourg SA.
Žádné další přitěžující okolnosti nebyly zjištěny.
3. Polehčující okolnosti
(17) Nebyly zjištěny žádné polehčující okolnosti.
4. Výsledná částka pokuty
(18) Výsledná částka pokuty uložené jednotlivým podnikům je proto následující:
- Groupe Danone a Brasseries Kronenbourg SA musí společně a nerozdílně zaplatit částku 1500000 EUR,
- Heineken NV a Heineken France SA musí společně a nerozdílně zaplatit částku 1000000 EUR.
[1] Úř. věst.
L 1, 4.1.2003, s. 1.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 96/355/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících ze Senegalu, pokud jde o příslušný úřad a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti
(oznámeno pod číslem K(2005) 2651)
(Text s významem pro EHP)
(2005/505/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příslušným úřadem v Senegalu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je podle rozhodnutí Komise 97/757/ES [2] úřad "Ministère de la pêche et des transports maritimes – Direction de l’océanographie et des pêches maritimes – Bureau du contrôle des produits halieutiques (MPTM-DOPM-BCPH)".
(2) Po restrukturalizaci senegalské správy se příslušný úřad změnil na "Ministère de l’economie maritime – Direction des pêches maritimes – Bureau de contrôle des produits halieutiques (MEM-DPM-BCPH)".
(3) Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat používání platných předpisů.
(4) Úřad MEM-DPM-BCPH vydal oficiální ujištění, že jsou dodržovány normy pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu a akvakultury stanovené ve směrnici 91/493/EHS a splněny hygienické požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(5) Rozhodnutí 96/355/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po dni zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 96/355/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem v Senegalu, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je úřad "Ministère de l’economie maritime – Direction des pêches maritimes – Bureau de contrôle des produits halieutiques (MEM-DPM-BCPH)"."
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury dovážené ze Senegalu musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovem "SENEGAL" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí."
3. V článku 3 se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce úřadu MEM-BCPH a úřední razítko úřadu MEM-DPM-BCPH v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení."
4. Příloha A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 29. srpna 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 1999/120/ES, pokud jde o zahrnutí jednoho zařízení v Albánii do prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet zvířecí střeva
(oznámeno pod číslem K(2005) 2657)
(Text s významem pro EHP)
(2005/506/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí, pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/120/ES ze dne 27. ledna 1999, kterým se stanoví prozatímní seznamy zařízení třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz zvířecích střev [2] stanoví prozatímní seznamy zařízení ve třetích zemích, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet zvířecí střeva.
(2) Albánie sdělila název jednoho zařízení, které vyrábí zvířecí střeva a o němž příslušné orgány osvědčují, že je v souladu s předpisy Společenství.
(3) Toto zařízení by proto mělo být zahrnuto do seznamů stanovených rozhodnutím 1999/120/ES.
(4) Jelikož v dotčeném zařízení dosud neproběhly inspekce na místě, neměla by se na dovozy z tohoto zařízení vztahovat snížená četnost prohlídek zboží podle směrnice Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3].
(5) Rozhodnutí 1999/120/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 1999/120/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 22. července 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externího auditora De Nederlandsche Bank
(2005/512/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na článek 27.1 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky ECB/2005/9 ze dne 20. května 2005 Radě Evropské unie o externím auditorovi De Nederlandsche Bank [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank Eurosystému mají ověřovat nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.
(2) Funkční období současných externích auditorů De Nederlandsche Bank (dále jen "DNB") skončilo a nebude prodlouženo.
Proto je nezbytné jmenovat od rozpočtového roku 2005 externího auditora.
(3) DNB vybrala za svého nového externího auditora Josephuse Andrease Nijhuise, autorizovaného účetního znalce a předsedu představenstva PricewaterhouseCoopers BV, jednajícího svým jménem, a ECB se domnívá, že vybraný auditor splňuje požadavky nezbytné pro jmenování.
(4) Rada guvernérů ECB doporučila, aby funkční období tohoto externího auditora bylostanoveno na dobu neurčitou s tím, že bude každý rok znovu potvrzeno.
(5) Je vhodné řídit se doporučením Rady guvernérů ECB a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí 1999/70/ES [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se odstavec 8 nahrazuje tímto:
"8. Josephus Andreas Nijhuis, autorizovaný účetní znalec a předseda představenstva PricewaterhouseCoopers BV, jednající svým jménem, se schvaluje jako externí auditor De Nederlandsche Bank od rozpočtového roku 2005 na dobu neurčitou s tím, že tato doba bude každý rok znovu potvrzena."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude oznámeno Evropské centrální bance.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. července 2005
o harmonizovaném využití rádiového spektra v kmitočtovém pásmu 5 GHz pro bezdrátové přístupové systémy (WAS), jejichž součástí jsou rádiové místní sítě (RLAN)
(oznámeno pod číslem K(2005) 2467)
(Text s významem pro EHP)
(2005/513/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 676/2002/ES ze dne 7. března 2002 o předpisovém rámci pro politiku rádiového spektra v Evropském společenství (rozhodnutí o rádiovém spektru) [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Doporučení Komise 2003/203/ES ze dne 20. března 2003 o harmonizaci poskytování veřejného přístupu prostřednictvím sítí RLAN k veřejným sítím a službám elektronických komunikací ve Společenství [2] doporučilo členským státům umožnit poskytování veřejného přístupu prostřednictvím sítí RLAN k veřejným sítím a službám elektronických komunikací v dostupném pásmu 5 GHz.
(2) Rovněž se má za to, že v rámci rozhodnutí č. 676/2002/ES bude zapotřebí dále harmonizovat zejména pásmo 5 GHz, aby byla zaručena jeho dostupnost pro sítě RLAN ve všech členských státech a aby se zmírnilo rostoucí přetížení pásma 2,4 GHz přiděleného systémům RLAN rozhodnutím Evropského radiokomunikačního výboru (01)07 [3].
(3) Příslušné části pásma 5 GHz byly přednostně přiděleny pohyblivé službě, s výjimkou letecké pohyblivé služby, ve všech třech regionech Mezinárodní telekomunikační unie (ITU) na Světové radiokomunikační konferenci v roce 2003 (WRC-03), přičemž byla zohledněna potřeba chránit jiné přednostní služby v těchto kmitočtových pásmech.
(4) Konference WRC-03 přijala rozhodnutí ITU-R 229 o "využití pásem 5150–5250, 5250–5350 MHz a 5470–5725 MHz pohyblivou službou pro bezdrátové přístupové systémy, jejichž součástí jsou rádiové místní sítě", které bylo pobídkou pro další evropskou harmonizaci s cílem umožnit systémům RLAN rychle vstoupit do Evropské unie.
(5) Pro uvedenou harmonizaci udělila Komise dne 23. prosince 2003 Evropské konferenci správ pošt a telekomunikací (CEPT) pověření [4] podle čl. 4 odst. 2 rozhodnutí č. 676/2002/ES harmonizovat rádiové spektrum v pásmu 5 GHz pro využití systémy RLAN.
(6) Na základě tohoto pověření CEPT prostřednictvím svého Výboru pro elektronické komunikace definovala ve zprávě [5] ze dne 12. listopadu 2004 a ve svém rozhodnutí ECC/DEC(04)08 ze dne 12. listopadu 2004 pro využívání konkrétních kmitočtů v pásmu 5 GHz konkrétní technické a provozní podmínky, které jsou přijatelné pro Komisi a Výbor pro rádiové spektrum a měly by se ve Společenství použít, aby se zajistil harmonizovaný vývoj systémů WAS/RLAN ve Společenství.
(7) Zařízení WAS/RLAN musí splňovat požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [6]. Ustanovení čl.
3 odst. 2 uvedené směrnice výrobcům ukládají povinnost zajistit, aby zařízení nezpůsobovala škodlivé rušení jiným uživatelům spektra.
(8) V několika členských státech existuje nezbytná potřeba provozovat vojenské a meteorologické radary v pásmech mezi 5250 a 5850 MHz, což vyžaduje zvláštní ochranu před škodlivým rušením systémy WAS/RLAN.
(9) Rovněž existuje potřeba stanovit pro systémy WAS/RLAN vhodné meze ekvivalentního izotropicky vyzářeného výkonu a vhodná provozní omezení, například omezení na použití uvnitř budov, zejména ve frekvenčním pásmu 5150–5350 MHz, kde je třeba chránit systémy služby družicového průzkumu Země (aktivní), služby kosmického výzkumu (aktivní) a modulačních spojů družicové pohyblivé služby.
(10) Jak je uvedeno ve zprávě CEPT, sdílení mezi radary ve službě rádiového určování a systémy WAS/RLAN v kmitočtových pásmech 5250–5350 MHz a 5470–5725 MHz je proveditelné pouze při použití omezení výkonu a při použití technologií potlačení, které zajistí, že systémy WAS/RLAN nebudou rušit radarové aplikace/systémy.
Harmonizovaná norma EN 301 893 [7] vypracovaná Evropským institutem pro normalizaci v telekomunikacích (ETSI) s cílem poskytnout předpoklad souladu zařízení WAS/RLAN se směrnicí 1999/5/ES proto zahrnuje automatickou regulaci výkonu (Transmitter Power Control – TPC) a dynamickou volbu kmitočtu (Dynamic Frequency Selection – DFS).
Automatická regulace výkonu (TPC) v systémech WAS/RLAN v pásmech 5250–5350 MHz a 5470–5725 MHz usnadní sdílení s družicovými službami výrazným snížením souhrnného rušení.
Dynamická volba kmitočtu, která splňuje požadavky na detekci, provoz a odezvu stanovené v příloze I doporučení ITU-R M. 1652 [8], zamezí tomu, aby systémy WAS/RLAN používaly kmitočty využívané radary.
Bude sledována účinnost technologií potlačení uvedených v normě EN 301 893, které mají za cíl chránit radary s pevným kmitočtem.
Účinnost těchto technologií je předmětem přezkumu za účelem zohlednění nového vývoje na základě studie členských států týkající se vhodných způsobů a postupů testování pro technologie potlačení.
(11) Na úrovni Společenství a úrovni ITU se uznává potřeba dalších studií a možnost vývoje alternativních technických a provozních podmínek pro systémy WAS/RLAN při zachování odpovídající ochrany jiných přednostních služeb, zejména radiolokace.
Navíc je žádoucí, aby vnitrostátní správní orgány provedly měřicí kampaně a testování s cílem usnadnit koexistenci různých služeb.
Takové studie a vývoj se zohlední při budoucím přezkumu tohoto rozhodnutí.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rádiové spektrum,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Účelem tohoto rozhodnutí je harmonizovat podmínky pro dostupnost a účinné využívání kmitočtových pásem 5150–5350 MHz a 5470–5725 MHz pro bezdrátové přístupové systémy (WAS), jejichž součástí jsou rádiové místní sítě (RLAN).
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí následující definice:
a) "Bezdrátovými přístupovými systémy (WAS), jejichž součástí jsou rádiové místní sítě (RLAN)" (Wireless Access System – WAS, Radio Local Area Network – RLAN) se rozumí širokopásmové rádiové systémy, které umožňují bezdrátový přístup veřejným i soukromým aplikacím bez ohledu na použitou síťovou topologii.
b) "Použitím uvnitř budov" se rozumí použití uvnitř budovy nebo na místech podobných, například v letadle, kde stínění zpravidla poskytne potřebný útlum umožňující sdílení s jinými službami.
c) "Středním ekvivalentním izotropicky vyzářeným výkonem (e.i.r.p.)" (equivalent isotropic radiated power – e.i.r.p.) se rozumí ekvivalentní izotropicky vyzářený výkon po dobu vysílání, který odpovídá nejvyššímu výkonu, pokud je použita regulace výkonu.
Článek 3
Členské státy nejpozději do 31. října 2005 vyhradí kmitočtová pásma 5150–5350 MHz a 5470–5725 MHz a použijí veškeré vhodné související prostředky pro zavedení systémů WAS/RLAN v souladu s konkrétními podmínkami stanovenými v článku 4.
Článek 4
1. V kmitočtovém pásmu 5150–5350 MHz je použití systémů WAS/RLAN omezeno na použití uvnitř budov při maximálním středním e.i.r.p. 200 mW.
Maximální střední hustota e.i.r.p. je navíc omezena
a) pro pásmo 5150–5250 MHz na 0,25 mW/25 kHz v libovolném pásmu širokém 25 kHz;
b) pro pásmo 5250–5350 MHz na 10 mW/MHz v libovolném pásmu širokém 1 MHz.
2. V kmitočtovém pásmu 5470–57254 MHz je použití systémů WAS/RLAN uvnitř a vně budov omezeno maximálním středním e.i.r.p. 1 W a maximální střední hustotou e.i.r.p. 50 mW/MHz v libovolném pásmu širokém 1 MHz.
3. Systémy WAS/RLAN pracující v pásmech 5250–5350 MHz a 5470–5725 MHz musí být vybaveny automatickou regulací výkonu, která průměrně poskytuje činitel potlačení rušení alespoň 3 dB oproti maximálnímu povolenému výstupnímu výkonu uvedených systémů.
Není-li automatická regulace výkonu použita, snižuje se maximální povolený střední e.i.r.p. a odpovídající mez střední hustoty e.i.r.p. pro pásma 5250–5350 MHz a 5470–5725 MHz o 3 dB.
4. Systémy WAS/RLAN pracující v pásmech 5250–5350 MHz a 5470–5725 MHz musí používat technologie potlačení, které poskytují alespoň takovou míru ochrany jako požadavky na detekci, provoz a odezvu popsané v normě EN 301 893, aby byl zajištěn provoz slučitelný se systémy rádiového určování.
Tyto technologie potlačení musí vyrovnávat pravděpodobnost výběru konkrétního kanálu ze všech dostupných kanálů, aby se v průměru zajistilo téměř rovnoměrné rozprostření zátěže spektra.
5. Členské státy technologie potlačení pravidelně přezkoumávají a podávají o přezkumu zprávu Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 96/609/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z Pobřeží slonoviny, pokud jde o příslušný úřad a vzor osvědčení o zdravotní nezávadnosti
(oznámeno pod číslem K(2005) 2584)
(Text s významem pro EHP)
(2005/514/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příslušným úřadem v Pobřeží slonoviny, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je podle rozhodnutí Komise 96/609/ES [2] úřad "Ministère de l’Agriculture et des Ressources Animales – Direction Générale des Ressources Animales (MARA-DGRA)".
(2) Po restrukturalizaci správních orgánů v Pobřeží slonoviny se příslušný úřad změnil na úřad "Ministère de la Production Animale et des Ressources Halieutiques – Direction des Services Vétérinaires et de la Qualité (MIPARH-DSVQ)".
(3) Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat používání platných předpisů.
(4) MIPARH-DSVQ vydal oficiální ujištění, že jsou dodržovány normy pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu a akvakultury stanovené ve směrnici 91/493/EHS a splněny hygienické požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(5) Rozhodnutí 96/609/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po datu zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 96/609/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem v Pobřeží slonoviny, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je úřad "Ministère de la Production Animale et des Ressources Halieutiques – Direction des Services Vétérinaires et de la Qualité (MIPARH-DSVQ)"".
2. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Produkty rybolovu a akvakultury dovážené z Pobřeží slonoviny musejí splňovat tyto podmínky:
1. ke každé zásilce musí být přiložen očíslovaný originál osvědčení o zdravotní nezávadnosti, který je řádně vyplněn, podepsán, opatřen datem a vyhotoven na jednom listu v souladu se vzorem uvedeným v příloze A tohoto rozhodnutí;
2. produkty musejí pocházet ze schválených provozoven, výrobních plavidel, chladírenských skladů nebo mrazírenských plavidel uvedených v příloze B tohoto rozhodnutí;
3. s výjimkou volně ložených zmrazených produktů rybolovu určených ke konzervaci musejí být všechna balení nesmazatelně označena slovy "POBŘEŽÍ SLONOVINY" a schvalovacím/registračním číslem provozovny, výrobního plavidla, chladírenského skladu nebo mrazírenského plavidla, z nichž produkty pocházejí."
3. V článku 3 se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce úřadu MIPARH-DSVQ a úřední razítko úřadu DSAPS-MAEP v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení."
4. Příloha A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 2. září 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/292/ES o zavedení systému TRACES a o změně rozhodnutí 92/486/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 2663)
(Text s významem pro EHP)
(2005/515/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 20 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na rozhodnutí Rady 92/438/EHS ze dne 13. července 1992 o informatizaci veterinárních postupů při dovozu (projekt Shift), o změně směrnic 90/675/EHS, 91/496/EHS a 91/628/EHS a rozhodnutí 90/424/EHS a o zrušení rozhodnutí 88/192/EHS [2], a zejména na článek 12 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/292/ES ze dne 30. března 2004 o zavedení systému TRACES a o změně rozhodnutí 92/486/EHS [3] stanoví, že všechny společné veterinární vstupní doklady pro produkty budou od 30. června 2005 ukládány do systému TRACES.
(2) Došlo k určitému zpoždění při poskytnutí nespřaženého systému pro sběr dokladů, kterým se má čelit mimořádnému nárůstu pracovní zátěže, a při vytvoření rozhraní, které umožní komunikaci mezi vnitrostátními systémy a systémem TRACES.
(3) Školení dopravců prováděné členskými státy za účelem zajištění jejich aktivní spolupráce při uvádění údajů do systému TRACES bude vyžadovat určitou dobu.
(4) V důsledku toho je třeba odložit datum povinného ukládání společných vstupních dokladů pro produkty, které je stanoveno v rozhodnutí 2004/292/ES.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 3 odst. 3 rozhodnutí 2004/292/ES se datum " 30. června 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2005".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. dubna 2005
o zřízení Evropského poradního výboru pro výzkum v otázkách bezpečnosti
(2005/516/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2003 Komise vytvořila skupinu osobností výzkumu v otázkách bezpečnosti, jejímž hlavním posláním bylo navrhnout zásady a priority Evropského programu pro výzkum v otázkách bezpečnosti (ESRP).
(2) Na základě zprávy "Výzkum pro bezpečnou Evropu", kterou skupina osobností předložila v roce 2004, navrhla Komise ve svém sdělení ze dne 7. září 2004 nazvaném "Výzkum v otázkách bezpečnosti: Další kroky" [1] vytvoření Evropského poradního výboru pro výzkum v otázkách bezpečnosti (ESRAB).
(3) Je nezbytné vytvořit výbor ESRAB a vymezit jeho úkoly a strukturu.
(4) Výbor ESRAB by měl přispět k obsahu a provádění programu ESRP.
(5) Ve výboru ESRAB by měli být zastoupeni odborníci z různých skupin zúčastněných subjektů, a to z řad uživatelů, výrobního odvětví a výzkumných organizací.
Podle oblastí působnosti by se měl výbor ESRAB skládat ze dvou skupin s odlišnými, ale zároveň se doplňujícími úlohami.
(6) Měla by být stanovena pravidla týkající se zveřejňování informací členy výboru ESRAB, aniž by byly dotčeny bezpečnostní předpisy Komise uvedené v příloze rozhodnutí Komise 2001/844/ES, ESUO a Euratom [2].
(7) Je vhodné stanovit období pro používání tohoto rozhodnutí.
Komise včas zváží účelnost jeho prodloužení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Poradní výbor
S účinkem od 1. července 2005 se při Komisi zřizuje poradní výbor nazvaný "Evropský poradní výbor pro výzkum v otázkách bezpečnosti" (dále jen výbor ESRAB).
Článek 2
Úkoly
Komise může výbor ESRAB konzultovat ve všech otázkách týkajících se obsahu a provádění Evropského programu pro výzkum v otázkách bezpečnosti (ESRP), který má být uskutečněn prostřednictvím rámcového programu ES pro výzkum.
Výbor ESRAB vykonává své funkce na základě plné znalosti evropských politických souvislostí, zejména se znalostí výzkumných činností prováděných na vnitrostátní úrovni a na podporu politických iniciativ týkajících se evropského výzkumu.
Výbor ESRAB zejména, ale nikoliv výlučně, předkládá Komisi doporučení v těchto oblastech:
a) strategická poslání, oblasti zájmu a priority programu ESRP na základě zprávy skupiny osobností "Výzkum pro bezpečnou Evropu" a s ohledem na zřízení Evropské obranné agentury a na vnitrostátní a mezivládní činnosti;
b) technologická způsobilost, které má být dosaženo u evropských zúčastněných subjektů; výbor doporučí strategii, která zlepší technologickou základnu evropského průmyslu, a tím zvýší jeho konkurenceschopnost;
c) strategické a provozní aspekty programu ESRP s ohledem na zkušenosti a výsledky získané v rámci přípravné akce na posílení evropského průmyslového potenciálu v oblasti výzkumu bezpečnosti [3], zprostředkované útvary Komise s aktivním zájmem o oblast bezpečnosti včetně výzkumu zahrnutého do rámcového programu ES pro výzkum a jinými odbornými nebo poradními skupinami;
d) otázky týkající se provádění, jako výměna utajovaných informací a práv duševního vlastnictví;
e) optimalizace využívání veřejného výzkumu a vyhodnocovacích infrastruktur v rámci programu ESRP;
f) komunikační strategie zaměřená na zvyšování povědomí o programu ESRP a na poskytování informací o výzkumných programech zúčastněných subjektů.
Předsedové obou skupin výboru ESRAB, tak jak jsou vymezeny v čl. 4 odst. 1, mohou Komisi upozornit na to, že je žádoucí konzultovat výbor ESRAB v dalších otázkách.
Článek 3
Členství ve výboru ESRAB — jmenování
1. Členové výboru ESRAB jsou jmenováni Komisí z řad předních odborníků a stratégů s odbornými znalostmi v oblastech uvedených v článku 2.
2. Členové jsou jmenováni ad personam, přičemž nejsou jmenováni náhradníci.
Členové vystupují svým jménem a radí Komisi nezávisle na vnějších pokynech.
Členové nerozšiřují informace získané výborem ESRAB během jeho činností, považuje-li Komise dotyčné informace za důvěrné.
3. Členové jsou jmenováni na období nepřesahující dobu použitelnosti tohoto rozhodnutí.
Zůstávají ve funkci, dokud nejsou nahrazeni nebo jim neuplyne funkční období.
4. Členové, kteří již nejsou schopni účinně přispívat k práci výboru ESRAB, kteří odstoupí nebo nedodrží podmínky uvedené v odstavci 2 tohoto článku nebo v článku 287 Smlouvy, mohou být Komisí nahrazeni na zbývající část funkčního období.
5. Seznam členů výboru ESRAB spolu s pozdějšími změnami zveřejní Komise pro informaci v Úředním věstníku Evropské unie, řadě C.
Článek 4
Činnost
1. Výbor ESRAB se skládá ze dvou skupin:
a) skupina, která se zabývá požadavky poptávky po výzkumu v otázkách bezpečnosti;
b) skupina, která se zabývá požadavky dodavatelského řetězce technologií.
2. Členové výboru ESRAB zvolí pro obě skupiny předsedu.
3. Po dohodě s Komisí mohou být na základě pověření jedné nebo obou skupin výboru ESRAB zřízeny podskupiny ad hoc, které se zabývají zvláštními otázkami.
Tyto podskupiny budou rozpuštěny, jakmile splní své pověření.
4. Pro řešení určitých bodů pořadu jednání může Komise přizvat odborníky či pozorovatele, včetně osob z útvarů Komise se zvláštní kvalifikací, aby usměrňovali činnost výboru ESRAB nebo aby se účastnili zasedání podskupin ad hoc, je-li to považováno za užitečné nebo nezbytné.
5. Skupiny výboru ESRAB se obvykle scházejí v kancelářích Komise podle možností a harmonogramu stanoveného Komisí.
Obě skupiny výboru ESRAB mohou využívat sekretářské služby Komise.
Mohou pořádat společné schůze, aby byly zajištěna jednotnost přístupů a účinnější koordinace.
Těmto společným schůzím spolupředsedají předsedové obou skupin výboru ESRAB.
6. Skupiny výboru ESRAB přijmou na základě návrhu Komise schválený mandát, včetně jednacího řádu.
7. Na rozesílání pracovních dokumentů, závěrů, zápisů nebo jiných příslušných dokumentů se zřizuje intranet s omezeným přístupem.
Článek 5
Výdaje
Komise v souladu s pravidly platnými v rámci Komise uhradí členům a vybraným odborníkům cestovní výdaje vzniklé v souvislosti s činnostmi výboru ESRAB.
Členům a vybraným odborníkům za výkon funkce nepřísluší odměna.
Článek 6
Zveřejnění informací
Pravidla týkající se zveřejňování informací členy výboru ESRAB stanoví jednací řád výboru ESRAB.
Každá osoba, která se účastní činností výboru ESRAB, se zdrží zveřejnění informací, k nimž získala touto cestou přístup.
Článek 7
Použitelnost
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem 31. prosince 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. listopadu 2004
o podpisu rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o obecných zásadách účasti Albánské republiky na programech Společenství
(2005/517/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Společenství sjednala s Albánskou republikou rámcovou dohodu o obecných zásadách účasti Albánské republiky na programech Společenství.
(2) Dohoda, která byla parafována dne 2. října 2004, by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S výhradou pozdějšího uzavření je předseda Rady oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat jménem Evropského společenství rámcovou dohodu mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o obecných zásadách účasti Albánské republiky na programech Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. listopadu 2004
o podpisu rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou o obecných zásadách účasti Bosny a Hercegoviny na programech Společenství
(2005/518/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Společenství sjednala s Bosnou a Hercegovinou rámcovou dohodu o obecných zásadách účasti Bosny a Hercegoviny na programech Společenství.
(2) Dohoda, která byla parafována dne 30. září 2004, by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S výhradou pozdějšího uzavření je předseda Rady oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat jménem Evropského společenství rámcovou dohodu mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou o obecných zásadách účasti Bosny a Hercegoviny na programech Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. listopadu 2004
o podpisu rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o obecných zásadách účasti Chorvatské republiky na programech Společenství
(2005/519/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Společenství sjednala s Chorvatskou republikou rámcovou dohodu o obecných zásadách účasti Chorvatské republiky na programech Společenství.
(2) Dohoda, která byla parafována dne 30. července 2004, by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S výhradou pozdějšího uzavření je předseda Rady oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat jménem Evropského společenství rámcovou dohodu mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o obecných zásadách účasti Chorvatské republiky na programech Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. listopadu 2004
o podpisu protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, týkajícího se rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o obecných zásadách účasti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na programech Společenství
(2005/520/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Společenství sjednala s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií protokol k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, týkající se rámcové dohody o obecných zásadách účasti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na programech Společenství.
(2) Dohoda, která byla parafována dne 25. října 2004, by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S výhradou pozdějšího uzavření je předseda Rady oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat jménem Evropského společenství protokol k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, týkající se rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o obecných zásadách účasti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na programech Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. listopadu 2004
o podpisu rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o obecných zásadách účasti Srbska a Černé Hory na programech Společenství
(2005/521/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s druhou větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Společenství sjednala se Srbskem a Černou Horou rámcovou dohodu o obecných zásadách účasti Srbska a Černé Hory na programech Společenství.
(2) Dohoda, která byla parafována dne 4. října 2004, by měla být podepsána s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S výhradou pozdějšího uzavření je předseda Rady oprávněn jmenovat osobu zmocněnou podepsat jménem Evropského společenství rámcovou dohodu mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o obecných zásadách účasti Srbska a Černé Hory na programech Společenství
Rozhodnutí Rady
ze dne 30. května 2005,
kterým se schvaluje přistoupení Evropského společenství k Mezinárodní úmluvě na ochranu nových odrůd rostlin, ve znění revidovaném v Ženevě dne 19. března 1991
(2005/523/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Mezinárodní úmluva na ochranu nových odrůd rostlin (dále jen „úmluva UPOV“), přijatá v Ženevě dne 19. března 1991, poskytuje šlechtitelům nových odrůd rostlin na základě souboru jednotných a jasně vymezených zásad výhradní vlastnické právo.
(2) Pravomoc Společenství uzavírat mezinárodní dohody nebo smlouvy či k nim přistupovat není pouze výslovně dána Smlouvou, ale může vyplývat z jiných ustanovení Smlouvy a aktů přijatých na jejich základě ustanovení orgány Společenství.
(3) Předmět úmluvy UPOV rovněž spadá do oblasti působnosti stávajících předpisů Společenství v dané oblasti.
(4) Z toho vyplývá, že schválení úmluvy UPOV je záležitostí jak Společenství, tak jeho členských států.
(5) Pokud jde o otázky spadající do pravomoci Společenství, měla by být úmluva UPOV schválena jeho jménem,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Revidované znění úmluvy UPOV se schvaluje jménem Společenství, pokud jde o otázky spadající do jeho pravomoci.
2. Revidované znění úmluvy UPOV a prohlášení Evropského společenství se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné jménem Společenství uložit listinu o přistoupení u generálního tajemníka Mezinárodní unie pro ochranu nových odrůd rostlin.
Článek 3
Za každý rozpočtový rok zaplatí Společenství dobrovolný příspěvek odpovídající počtu příspěvkových jednotek uvedenému v prohlášení v příloze za podmínek v něm uvedených a v mezích stanovených pro tento účel v souhrnném rozpočtu Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. června 2005
o uzavření rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o obecných zásadách účasti Albánské republiky na programech Společenství
(2005/524/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou, odst. 3 druhým pododstavcem a odst. 4 této smlouvy.
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Soluni v červnu 2003 schválila "Soluňskou agendu pro západní Balkán: směrem k evropské integraci", která uvádí, že programy Společenství budou otevřeny zemím účastnícím se procesu stabilizace a přidružení podle zásad stanovených pro účast kandidátských zemí.
(2) Komise doporučila ve sdělení "Příprava účasti zemí západního Balkánu na programech a agenturách Společenství" uzavřít s Albánií, s Bosnou a Hercegovinou, s Chorvatskem, s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a se Srbskem a Černou Horou rámcové dohody, které by stanovily obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.
(3) V souladu se směrnicemi pro jednání, které Rada přijala dne 29. dubna 2004, sjednala Komise jménem Společenství s Albánskou republikou rámcovou dohodu o obecných zásadách její účasti na programech Společenství.
(4) Tato dohoda byla podepsána jménem Společenství dne 22. listopadu 2004 v Bruselu s výhradou pozdějšího uzavření.
(5) Pokud jde o některé programy vyplývající z dohody, nestanoví Smlouva jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308.
(6) Podmínky pro účast Albánské republiky na programech Společenství, zejména finanční příspěvek, který by měl být placen, by měla určit jménem Společenství Komise.
K tomuto účelu by Komisi měl být nápomocen výbor jmenovaný Radou.
(7) Albánská republika může požádat o finanční pomoc pro účast na programech Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 2666/2000 ze dne 5. prosince 2000 o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii [2] nebo podle jakéhokoliv podobného nařízení, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Albánskou republiku a které může být přijato později.
(8) Provádění dohody by mělo být pravidelně posuzováno.
(9) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o obecných zásadách účasti Albánské republiky na programech Společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
1. Komise je oprávněna určit jménem Společenství podmínky pro účast Albánské republiky na jakémkoli programu, zejména pokud jde o finanční příspěvek, který má být placen.
Komisi je při tomto úkolu nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
2. Pokud Albánská republika požádá o vnější pomoc, použijí se postupy stanovené nařízením (ES) č. 2666/2000 a obdobnými nařízeními, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Albánskou republiku a které mohou být přijaty později.
Článek 3
Nejpozději tři roky po vstupu uvedené dohody v platnost a posléze každé tři roky posoudí Komise její provádění a podá zprávu Radě.
Tato zpráva může být případně doprovázena vhodnými návrhy.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 10 Dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. června 2005
o uzavření rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou o obecných zásadách účasti Bosny a Hercegoviny na programech Společenství
(2005/525/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou, odst. 3 druhým pododstavcem a odst. 4 této smlouvy.
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Soluni v červnu 2003 schválila "Soluňskou agendu pro západní Balkán: směrem k evropské integraci", která uvádí, že programy Společenství budou otevřeny zemím účastnícím se procesu stabilizace a přidružení podle zásad stanovených pro účast kandidátských zemí.
(2) Komise doporučila ve sdělení "Příprava účasti zemí západního Balkánu na programech a agenturách Společenství" uzavřít s Albánií, s Bosnou a Hercegovinou, s Chorvatskem, s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a se Srbskem a Černou Horou rámcové dohody, které by stanovily obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.
(3) V souladu se směrnicemi pro jednání, které Rada přijala dne 29. dubna 2004, sjednala Komise jménem Společenství s Bosnou a Hercegovinou rámcovou dohodu o obecných zásadách její účasti na programech Společenství.
(4) Tato dohoda byla podepsána jménem Společenství dne 22. listopadu 2004 v Bruselu s výhradou pozdějšího uzavření.
(5) Pokud jde o některé programy vyplývající z dohody, nestanoví Smlouva jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308.
(6) Podmínky pro účast Bosny a Hercegoviny na programech Společenství, zejména finanční příspěvek, který by měl být placen, by měla určit jménem Společenství Komise.
K tomuto účelu by Komisi měl být nápomocen výbor jmenovaný Radou.
(7) Bosna a Hercegovina může požádat o finanční pomoc pro účast na programech Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 2666/2000 ze dne 5. prosince 2000 o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii [2] nebo podle jakéhokoliv podobného nařízení, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Bosnu a Hercegovinu a které může být přijato později.
(8) Provádění dohody by mělo být pravidelně posuzováno.
(9) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda mezi Evropským společenstvím a Bosnou a Hercegovinou o obecných zásadách účasti Bosny a Hercegoviny na programech Společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
1. Komise je oprávněna určit jménem Společenství podmínky pro účast Bosny a Hercegoviny na jakémkoli programu, zejména pokud jde o finanční příspěvek, který má být placen.
Komisi je při tomto úkolu nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
2. Pokud Bosna a Hercegovina požádá o vnější pomoc, použijí se postupy stanovené nařízením (ES) č. 2666/2000 a obdobnými nařízeními, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Bosnu a Hercegovinu a které mohou být přijaty později.
Článek 3
Nejpozději tři roky po vstupu uvedené dohody v platnost a posléze každé tři roky posoudí Komise její provádění a podá zprávu Radě.
Tato zpráva může být případně doprovázena vhodnými návrhy.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 10 Dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. června 2005
o uzavření rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o obecných zásadách účasti Chorvatské republiky na programech Společenství
(2005/526/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou, odst. 3 druhým pododstavcem a odst. 4 této smlouvy.
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Soluni v červnu 2003 schválila "Soluňskou agendu pro západní Balkán: směrem k evropské integraci", která uvádí, že programy Společenství budou otevřeny zemím účastnícím se procesu stabilizace a přidružení podle zásad stanovených pro účast kandidátských zemí.
(2) Komise doporučila ve sdělení "Příprava účasti zemí západního Balkánu na programech a agenturách Společenství" uzavřít s Albánií, s Bosnou a Hercegovinou, s Chorvatskem, s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a se Srbskem a Černou Horou rámcové dohody, které by stanovily obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.
(3) V souladu se směrnicemi pro jednání, které Rada přijala dne 29. dubna 2004, sjednala Komise jménem Společenství s Chorvatskou republikou rámcovou dohodu o obecných zásadách její účasti na programech Společenství.
(4) Tato dohoda byla podepsána jménem Společenství dne 22. listopadu 2004 v Bruselu s výhradou pozdějšího uzavření.
(5) Pokud jde o některé programy vyplývající z dohody, nestanoví Smlouva jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308.
(6) Podmínky pro účast Chorvatské republiky na programech Společenství, zejména finanční příspěvek, který by měl být placen, by měla určit jménem Společenství Komise.
K tomuto účelu by Komisi měl být nápomocen výbor jmenovaný Radou.
(7) Chorvatská republika může požádat o finanční pomoc pro účast na programech Společenství podle nařízení Rady (EHS) č. 3906/89 ze dne 18. prosince 1989 o hospodářské pomoci některým zemím střední a východní Evropy [2] nebo podle jakéhokoliv podobného nařízení, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Chorvatskou republiku a které může být přijato později.
(8) Rámcová dohoda bude připojena ve formě protokolu k Dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Chorvatskou republikou na straně druhé o stabilizaci a přidružení, která vstoupila v platnost dnem 1. února 2005, a bude tvořit její nedílnou součást.
(9) Provádění dohody by mělo být pravidelně posuzováno.
(10) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda mezi Evropským společenstvím a Chorvatskou republikou o obecných zásadách účasti Chorvatské republiky na programech Společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
1. Komise je oprávněna určit jménem Společenství podmínky pro účast Chorvatské republiky na jakémkoli programu, zejména pokud jde o finanční příspěvek, který má být placen.
Komisi je při tomto úkolu nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
2. Pokud Chorvatská republika požádá o vnější pomoc, použijí se postupy stanovené nařízením (EHS) č. 3906/89 a obdobnými nařízeními, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Chorvatskou republiku a které mohou být přijaty později.
Článek 3
Nejpozději tři roky po vstupu uvedené dohody v platnost a posléze každé tři roky posoudí Komise její provádění a podá zprávu Radě.
Tato zpráva může být případně doprovázena vhodnými návrhy.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 10 Dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. června 2005
o uzavření rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o obecných zásadách účasti Srbska a Černé Hory na programech Společenství
(2005/527/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou, odst. 3 druhým pododstavcem a odst. 4 této smlouvy.
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Soluni v červnu 2003 schválila "Soluňskou agendu pro západní Balkán: směrem k evropské integraci", která uvádí, že programy Společenství budou otevřeny zemím účastnícím se procesu stabilizace a přidružení podle zásad stanovených pro účast kandidátských zemí.
(2) Komise doporučila ve sdělení "Příprava účasti zemí západního Balkánu na programech a agenturách Společenství" uzavřít s Albánií, s Bosnou a Hercegovinou, s Chorvatskem, s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a se Srbskem a Černou Horou rámcové dohody, které by stanovily obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.
(3) V souladu se směrnicemi pro jednání, které Rada přijala dne 29. dubna 2004, sjednala Komise jménem Společenství se Srbskem a Černou Horou rámcovou dohodu o obecných zásadách jeho účasti na programech Společenství.
(4) Tato dohoda byla podepsána jménem Společenství dne 22. listopadu 2004 v Bruselu s výhradou pozdějšího uzavření.
(5) Pokud jde o některé programy vyplývající z dohody, nestanoví Smlouva jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308.
(6) Podmínky pro účast Srbska a Černé Hory na programech Společenství, zejména finanční příspěvek, který by měl být placen, by měla určit jménem Společenství Komise.
K tomuto účelu by Komisi měl být nápomocen výbor jmenovaný Radou.
(7) Srbsko a Černá Hora může požádat o finanční pomoc pro účast na programech Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 2666/2000 ze dne 5. prosince 2000 o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii [2] nebo podle jakéhokoliv podobného nařízení, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Srbsko a Černou Horu a které může být přijato později.
(8) Provádění dohody by mělo být pravidelně posuzováno.
(9) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rámcová dohoda mezi Evropským společenstvím a Srbskem a Černou Horou o obecných zásadách účasti Srbska a Černé Hory na programech Společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
1. Komise je oprávněna určit jménem Společenství podmínky pro účast Srbska a Černé Hory na jakémkoli programu, zejména pokud jde o finanční příspěvek, který má být placen.
Komisi je při tomto úkolu nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
2. Pokud Srbsko a Černá Hora požádá o vnější pomoc, použijí se postupy stanovené nařízením (ES) č. 2666/2000 a obdobnými nařízeními, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Srbsko a Černou Horu a které mohou být přijaty později.
Článek 3
Nejpozději tři roky po vstupu uvedené dohody v platnost a posléze každé tři roky posoudí Komise její provádění a podá zprávu Radě.
Tato zpráva může být případně doprovázena vhodnými návrhy.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 10 Dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. června 2005
o uzavření protokolu k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, týkajícího se rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o obecných zásadách účasti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na programech Společenství
(2005/528/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na články 13, 71, 80, 95, 127, 137, 149, 150, 151, 152, 153, 157, 166, 175, 280 a 308 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou, odst. 3 druhým pododstavcem a odst. 4 této smlouvy.
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Soluni v červnu 2003 schválila "Soluňskou agendu pro západní Balkán: směrem k evropské integraci", která uvádí, že programy Společenství budou otevřeny zemím účastnícím se procesu stabilizace a přidružení podle zásad stanovených pro účast kandidátských zemí.
(2) Komise doporučila ve sdělení "Příprava účasti zemí západního Balkánu na programech a agenturách Společenství" uzavřít s Albánií, s Bosnou a Hercegovinou, s Chorvatskem, s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií a se Srbskem a Černou Horou rámcové dohody, které by stanovily obecné zásady jejich účasti na programech Společenství.
(3) V souladu se směrnicemi pro jednání, které Rada přijala dne 29. dubna 2004, sjednala Komise jménem Společenství s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií protokol k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, týkající se rámcové dohody o základních zásadách její účasti na programech Společenství.
(4) Tato dohoda byla podepsána jménem Společenství dne 22. listopadu 2004 v Bruselu s výhradou pozdějšího uzavření.
(5) Pokud jde o některé programy vyplývající z dohody, nestanoví Smlouva jiné pravomoci než pravomoci stanovené v článku 308.
(6) Podmínky pro účast Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na programech Společenství, zejména finanční příspěvek, který by měl být placen, by měla určit jménem Společenství Komise.
K tomuto účelu by Komisi měl být nápomocen výbor jmenovaný Radou.
(7) Bývalá jugoslávská republika Makedonie může požádat o finanční pomoc pro účast na programech Společenství podle nařízení Rady (ES) č. 2666/2000 ze dne 5. prosince 2000 o pomoci pro Albánii, Bosnu a Hercegovinu, Chorvatsko, Svazovou republiku Jugoslávii a Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii [2] nebo podle jakéhokoliv podobného nařízení, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonie a které může být přijato později.
(8) Provádění dohody by mělo být pravidelně posuzováno.
(9) Uvedený protokol bude tvořit nedílnou součást Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonie na straně druhé, která vstoupila v platnost dnem 1. dubna 2004.
(10) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol k Dohodě o stabilizaci a přidružení mezi Evropskou unií a jejími členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, týkající se rámcové dohody mezi Evropským společenstvím a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o obecných zásadách účasti Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na programech Společenství se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [3].
Článek 2
1. Komise je oprávněna určit jménem Společenství podmínky pro účast Bývalé jugoslávské republiky Makedonie na jakémkoli programu, zejména pokud jde o finanční příspěvek, který má být placen.
Komisi je při tomto úkolu nápomocen zvláštní výbor jmenovaný Radou.
2. Pokud Bývalá jugoslávská republika Makedonie požádá o vnější pomoc, použijí se postupy stanovené nařízením (ES) č. 2666/2000 a obdobnými nařízeními, které stanoví vnější pomoc Společenství pro Bývalou jugoslávskou republiku Makedonii a které mohou být přijaty později.
Článek 3
Nejpozději tři roky po vstupu uvedené dohody v platnost a posléze každé tři roky posoudí Komise její provádění a podá zprávu Radě.
Tato zpráva může být případně doprovázena vhodnými návrhy.
Článek 4
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení podle článku 10 Dohody.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. července 2005
o úpravě příspěvků poskytovaných členům a náhradníkům Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/554/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 258 čtvrtý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 166 čtvrtý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na žádost předloženou Evropským hospodářským a sociálním výborem dne 4. dubna 2005,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Článek 2 rozhodnutí 81/121/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Denní příspěvek na den cesty činí:
- 130 EUR pro členy a náhradníky.
2. Denní příspěvek na den zasedání činí:
- 208 EUR pro členy a náhradníky.
3. Prokáže-li příjemce uspokojivým způsobem, že mu vznikly výdaje spojené s přenocováním v místě výkonu pracovních povinností, bude mu vyplacen dodatečný denní příspěvek ve výši 30 EUR."
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dne 12. července 2005.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. července 2005
o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(oznámeno pod číslem K(2005) 2685)
(Pouze anglické, dánské, francouzské, italské, německé, nizozemské, portugalské, řecké a španělské znění je závazné)
(2005/555/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci výboru fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 5 nařízení (EHS) č. 729/70 a článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999, jakož i čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [3], stanoví, že Komise provede nezbytná šetření, sdělí členským státům výsledky těchto šetření, seznámí se s připomínkami členských států, svolá dvoustranná jednání s cílem dosáhnout dohody s dotyčnými členskými státy a formálně sdělí své závěry členským státům, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES ze dne 1. července 1994 o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu [4].
(2) Členské státy měly možnost požádat o zahájení smírčího řízení.
Tato možnost byla v některých případech využita a zpráva vydaná po ukončení tohoto řízení byla přezkoumána Komisí.
(3) Články 2 a 3 nařízení (EHS) č. 729/70, jakož i článek 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 stanoví, že lze financovat pouze náhrady na vývoz při vývozu do třetích zemí a intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů, které byly poskytnuty nebo prováděny na základě předpisů Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.
(4) Na základě provedených šetření, výsledků dvoustranných jednání a smírčích řízení bylo zjištěno, že část výdajů vykázaných členskými státy nesplňuje tyto podmínky a nelze ji tudíž financovat v rámci záruční sekce EZOZF.
(5) Je třeba uvést částky, které nebyly uznány k financování v rámci záruční sekce EZOZF a které se nevztahují na výdaje vynaložené dříve než dvacet čtyři měsíců přecházejících písemnému sdělení, ve kterém Komise oznámila členským státům výsledky šetření.
(6) Pro případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí, sdělila Komise členským státům v rámci souhrnné zprávy vyhodnocení částek, které je třeba vyloučit z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
(7) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční dopady, které může Komise vyvodit z rozsudků Soudního dvora ve věcech projednaných ke dni 15. února 2005 a týkajících se záležitostí, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výdaje schválených platebních orgánů členských států, které byly vykázány v rámci záruční sekce EZOZF a které jsou uvedeny v příloze, jsou vyloučeny z financování Společenství z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Dánskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Lucemburskému velkovévodství, Nizozemskému království, Portugalské republice, Rakouské republice, Řecké republice, Spojenému království Velké Británie a Severního Irska, Spolkové republice Německo a Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. prosince 2003
o státní podpoře, kterou Německo poskytlo formou půjčky od společnosti Wagnisbeteiligungsgesellschaft a institutu Landesförderinstitut společnosti Neue Harzer Werke GmbH
(oznámeno pod číslem K(2003) 4496)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/564/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedenými články [1] a se zřetelem k těmto vyjádřením,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 23. února 1999 sdělilo Německo Komisi, že poskytlo podporu společnosti Neue Harzer Werke GmbH (dále jen "NHW").
(2) Dopisem ze dne 13. července 2000 oznámilo Německo Komisi své rozhodnutí zahájit ve věci této podpory řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise vyzvala zúčastněné subjekty, aby se vyjádřily k podpoře, jež je předmětem tohoto řízení.
(4) Dne 17. října 2001 přijala Komise formou rozhodnutí 2002/377/ES o státní podpoře, kterou Německo poskytlo společnosti Neue Harzer Werke GmbH [3], záporné rozhodnutí ohledně části této podpory, která se týkala restrukturalizace společnosti v létech 1996 až 1999.
(5) Dopisem ze dne 17. října 2001 oznámila Komise Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES o dalších opatřeních této podpory.
(6) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [4].
Komise vyzvala zúčastněné subjekty, aby se vyjádřily k podpoře, jež je předmětem tohoto řízení.
II. POPIS PODPORY
(7) Příjemce podpory, společnost NHW, má sídlo ve spolkové zemi Sasko-Anhaltsko, podporované oblasti ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. a) Smlouvy o ES. Společnost NHW byla založena v březnu 1996, kdy její vlastníci v rámci dohody o nabytí aktiv získali aktiva Společnosti Harzer Werke GmbH, jež se nacházela v platební neschopnosti.
Společnost NHW vyvíjela podnikatelskou činnost v oblasti slévárenství železa. Podnik měl původně dvě výrobní linky: na odlévání do pískových forem a na odstředivé lití.
(8) Dne 24. července 2000 byla společnost NHW nucena podat návrh na konkurs.
Se souhlasem výboru věřitelů byly dne 4. ledna 2001 prodány části podniku novému investorovi, společnosti ASSET GmbH, za cenu 1 DEM.
(9) Německo dále sdělilo Komisi, že v červenci 2001 snahy nového investora, společnosti ASSET GmbH, o další provozování podniku ztroskotaly a bylo nutno pokračovat v konkursním řízení.
(10) K uspokojení věřitelů NHW bylo nadále možné prodat majetkové hodnoty pouze v rámci řízení o konkursu.
Výroba litím do pískových forem byla zastavena dne 21. prosince 2001 a příslušná aktiva se stala předmětem likvidace.
Výroba odstředivým litím údajně pokračuje i během řízení o konkursu a má být se souhlasem výboru věřitelů v rámci dohody o nabytí aktiv prodána novému investoru.
(11) Toto šetření se týká restrukturalizace společnosti NHW prováděné v letech 1996 až 1999.
(12) Podle plánu restrukturalizace z roku 1996 mělo být v průběhu tří let znovu dosaženo rentability podniku.
Náklady na restrukturalizaci činily 8431203 EUR (16,49 milionu DEM).
V souvislosti s tímto plánem obdržela společnost NHW podporu ve výši 4963110 EUR (9,707 milionu DEM) k financování restrukturalizace v letech 1996 až 1999.
(13) Restrukturalizace byla financována takto:
Tabulka 1
Státní příspěvky na restrukturalizaci
(v DEM) _BAR_
1. _BAR_ Grant: Společné programy spolkové vlády a spolkových zemí (programové zdroje) _BAR_ 4402000 _BAR_
2. _BAR_ Příplatek na investice _BAR_ 531000 _BAR_
3. _BAR_ Půjčka WBG poskytnutá v rámci konsolidačního programu _BAR_ 2000000 _BAR_
4. _BAR_ Půjčka LFI poskytnutá v rámci konsolidačního programu _BAR_ 744000 _BAR_
5. _BAR_ Grant BvS _BAR_ 2000000 _BAR_
Celkem DEM _BAR_ 9677000 _BAR_
EUR _BAR_ 4947771 _BAR_
Tabulka 2
Soukromé příspěvky na restrukturalizaci
(v DEM) _BAR_
6. _BAR_ Kapitálová injekce _BAR_ 500000 _BAR_
7. _BAR_ Úvěr, který poskytla Kreditanstalt für Wiederaufbau (KFW) _BAR_ 2750000 _BAR_
8. _BAR_ Investiční úvěr, který poskytla Norddeutsche Landesbank (Nord LBD) _BAR_ 2000000 _BAR_
9. _BAR_ Leasing _BAR_ 1179000 _BAR_
10. _BAR_ Peněžní tok _BAR_ 354000 _BAR_
Mezisoučet DEM _BAR_ 6783000 _BAR_
EUR _BAR_ 3468093 _BAR_
Celkem (Tabulka 1 + 2) DEM _BAR_ 16460000 _BAR_
EUR _BAR_ 8415864 _BAR_
(14) Jelikož Německo sdělilo, že opatření 1 až 4 v tabulce 1 byla provedena v souladu se schválenými úpravami podpor, byla tato opatření původně klasifikována jako existující podpory a neposuzovala se v rámci přezkumného řízení zahájeného dne 13. července 2000.
Původně bylo tudíž pouze opatření č. 5 považováno za restrukturalizační podporu ad hoc, jejíž slučitelnost se společným trhem bylo nutno posoudit.
(15) Dne 17. října 2001 přijala Komise rozhodnutí 2002/377/EG o podpoře ad hoc ve výši 1022584 EUR (2 milionů DEM), které bylo posouzeno na základě směrnic Společenství o státních podporách k záchraně a restrukturalizaci podniků v nesnázích [12] z roku 1994 (dále jen: směrnice z roku 1994).
V tomto rozhodnutí dospěla Komise k závěru, že je podpora ad hoc na restrukturalizaci NHV neslučitelná se společným trhem.
(16) Opatření č. 7, 8 a 9 v tabulce 2 nebyla při posuzování vzata v úvahu jako soukromé příspěvky, neboť Německo vzdor vyžádání informací ve smyslu článku 10 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [13] nepodalo potřebné informace, aby bylo možno přezkoumat, zda byla tato opatření provedena za tržních podmínek.
(17) Téhož dne, kdy bylo přijato rozhodnutí 2002/377/EG k opatření č. 5, rozhodla Komise o rozšíření formálního přezkumného řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES na opatření č. 3 a č. 4 v tabulce 1, která představují částku 1402985 EUR (2,744 milionu DEM). Tato opatření byla součástí balíčku restrukturalizace stejně jako opatření posuzovaná v rozhodnutí 2002/377/ES, ale z formálních důvodů nemohla být posuzována v původním přezkumu, neboť byla údajně udělena na základě schválených úprav podpor, a proto musela být považována za existující podporu. Jestliže opatření představuje existující podporu, nemůže být přímo předmětem jednotlivého posouzení podle čl. 88 odst. 2, neboť takováto opatření musí být zásadně považována za opatření, která již byla schválena.
(18) V rozhodnutí o rozšíření formálního přezkumu dospěla Komise k závěru, že podpory ve výši 1402985 EUR (2,744 milionů DEM) nejsou slučitelné s kriterii dříve schválených úprav podpor, a proto jsou de facto považovány za podporu ad hoc k provádění plánu restrukturalizace a musí být stejně jako dříve posouzené podpory ad hoc slučitelné s výjimečnými úpravami pro schvalování podpor na restrukturalizaci.
III. STANOVISKO NĚMECKA
(19) Dopisem ze dne 14. října 2003 předložilo Německo doplňující údaje k údajně soukromým příspěvkům na restrukturalizaci (opatření č. 7, 8 a 9 v tabulce 2).
Podle těchto údajů:
a) obsahovalo opatření č. 7 úrokovou subvenci ve výši 2812 EUR (5500 DEM);
b) obsahovalo opatření č. 8 úrokovou subvenci ve výši 8684 EUR (6985 DEM);
c) nebylo opatření č. 9 provedeno.
IV. POSOUZENÍ
(20) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované ze státních prostředků určitým podnikům, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy. Opatření, na něž se vztahuje čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, a která nepředstavují existující podporu, jsou zpravidla neslučitelná se společným trhem, nelze-li na ně aplikovat některou z výjimek upravených v čl. 87 odst. 2 nebo 3 Smlouvy o ES.
1. Státní podpora
(21) Komise konstatuje, že úrokové subvence obsažené v opatřeních č. 7 a č. 8 tabulky 2 činí celkem 11496 EUR, takže nedosahují strop pro podpory de minimis stanovené nařízením Komise (ES) č. 69/2001 o použití článků 87 a 88 na podpory de minimis [14]. Opatření zahrnutá tímto rozhodnutím není tudíž nutno dále zkoumat.
3 a č. 4 – oba úvěry v celkové výši 1 402985 EUR – nespadají v rozporu s tvrzením Německa pod existující úpravy podpor.
Z důvodů uvedených v předchozích rozhodnutích o zahájení řízení musí být tudíž považovány za podpory ad hoc na restrukturalizaci NHW.
(23) Tyto úvěry Německo poskytlo za účelem financování restrukturalizace společnosti NHW jakožto podniku v nesnázích.
Tím byly určitému podniku poskytnuty hospodářské výhody, které by za běžných tržních podmínek nezískal.
Tato opatření mohou tudíž narušit hospodářskou soutěž.
Vzhledem k povaze podpory a ke skutečnosti, že v odvětví, v němž vyvíjí společnost podnikatelskou činnost, existuje obchod mezi členskými státy, spadá toto finanční opatření do oblasti působnosti čl. 87 odst.
2. Výjimky upravené v článku 87 Smlouvy o ES
(24) Ustanovení čl. 87 odst. 2 a 3 stanoví, za jakých podmínek je podpora slučitelná se společným trhem, popřípadě za jakých podmínek může být za slučitelnou se společným trhem považována.
(25) Oba úvěry byly – stejně jako ostatní restrukturalizační opatření, jež byla předmětem rozhodnutí 2002/377/ES – uděleny v létech 1996 až 1999 za účelem restrukturalizace NHW.
Oba úvěry proto musí být stejně jako již vyhodnocená opatření posouzeny na základě směrnic Společenství upravujících státní podpory k záchraně a restrukturalizaci podniků v nesnázích; tyto směrnice podrobně upravují podmínky pozitivního užití volné úvahy Komise podle čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES. Třebaže se podnik nachází v oblasti způsobilé pro poskytování podpor, je nutno podpory ad hoc poskytované podnikům v nesnázích posuzovat podle těchto směrnic i v případech, v nichž se přihlíží k potřebám regionálního rozvoje.
Výsledkem restrukturalizace musí být zejména hospodářsky rentabilní podnik, který přispívá k rozvoji oblasti, aniž by potřeboval pokračující pomoc [15].
(26) Jak již bylo podrobně uvedeno v rozhodnutí 2002/377/ES, byla podle informací, jež předložilo Německo, veškerá pomoc příjemci poskytnuta před vyhlášením směrnic Společenství o státních podporách na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [16] z roku 1999 (dále jen "směrnice z roku 1999").
Proto je podle bodu 7.5 směrnice z roku 1999 nutno na předmětná opatření uplatnit ustanovení směrnic z roku 1994.
(27) Dále je třeba konstatovat, že tato opatření představují součást plánu restrukturalizace, který byl Komisí posouzen již v rozhodnutí 2002/377/ES.
a) Obnovení rentability
(28) Podle směrnic z roku 1994 musí vést plán restrukturalizace v přiměřené době k obnovení dlouhodobé rentability; podnik tudíž musí být s to obstát vlastními silami v tržních podmínkách.
(29) Komise restrukturalizační podporu vyhodnotila na základě tohoto kritéria již v rozhodnutí 2002/377/ES a dospěla při tom k závěru, že nebylo splněno kritérium rentability stanovené směrnicí z roku 1994, neboť plán restrukturalizace nemohl být považován za vhodný k obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku.
Tento závěr vycházel z následujících skutečností:
a) obrat stanovený v restrukturalizačním plánu byl nadhodnocený;
b) v plánu nebyly dostatečně zohledněny režijní náklady, které představovaly jeden z důvodů původního ztroskotání podniku;
c) snížení stavu zaměstnanců z 203 na 177 nepostačovalo k významnějšímu snížení osobních nákladů;
d) plánované provozní náklady, zejména vysoké náklady na údržbu, byly nadměrně vysoké.
(30) Jelikož byly oba úvěry poskytnuty na týž restrukturalizační projekt a na základě téhož plánu restrukturalizace, Komise nemůže než znovu konstatovat, že uvedený plán nemohl zajistit rentabilitu společnosti.
b) Zamezení nepřípustným zkreslováním hospodářské soutěže
(31) Další předpoklad směrnic z roku 1994 spočívá v tom, že budou provedena opatření k co největšímu vyrovnání negativních účinků na hospodářskou soutěž.
Pokud společnost působí na trzích s nadměrnou kapacitou, měly by být její kapacity sníženy.
(32) V této souvislosti je třeba konstatovat, že společnost NHW – jak již bylo zevrubně popsáno v rozhodnutí 2002/377/ES – bylo nutno v době udělení podpory považovat za malý/střední podnik.
Podle směrnic z roku 1994 zaujme Komise méně restriktivní postoj ke snížení kapacity, jedná-li se o poskytnutí restrukturalizační pomoci malým a středním podnikům [17].
(33) Jelikož byla podpora poskytnuta malému/střednímu podniku s velmi malým podílem na trhu, dospívá Komise k závěru, že podpora poskytnutá NHV nemohla vést k nepřípustnému zkreslení hospodářské soutěže ve smyslu směrnic z roku 1994.
c) Přiměřenost nákladů přínosu restrukturalizace
(34) Podle směrnic z roku 1994 se musí podpora omezit na nejmenší možnou míru nutnou k uskutečnění restrukturalizace.
(35) V rozhodnutí 2002/377/ES dospěla Komise k závěru, že požadavek přiměřenosti nebyl splněn ve dvojím ohledu.
(36) Za prvé je příjemce podpory na základě požadavku přiměřenosti povinen financovat podstatnou část nákladů na restrukturalizaci z vlastních prostředků nebo z vnějších zdrojů získaných za ceny, které odpovídají tržním podmínkám.
Z dostupných informací vyplývá, že investor skutečně poskytl příspěvek ve výši 0,5 milionu DEM.
Jelikož v průběhu šetření nebyly předloženy další informace o podmínkách finančního leasingu (opatření 9 tabulky 2), nebyla Komise schopna posoudit, zda se v daném případě skutečně jednalo o příspěvek poskytnutý za tržních podmínek.
Nehledě k tomu nepostačovalo vyhodnocení finančního leasingu k posouzení dostatečnosti příspěvku poskytnutého příjemcem podpory.
(37) Navíc nemohly být ostatní příspěvky považovány za příspěvky poskytnuté příjemcem podpory.
Jelikož nebyly vzdor nařízení o poskytnutí informací předloženy doplňující informace o úvěru, který poskytla KFW (opatření 7 v tabulce 2), neměla Komise možnost posoudit, zda se jednalo o částky poskytnuté za tržních podmínek.
Stejná argumentace platí i pro úvěr, který poskytla Nord LBD (opatření 8 v tabulce 2).
Tento peněžní tok (opatření 10 v tabulce 2) nemohl být považován za příspěvek příjemce.
Tento peněžní tok pocházel z větší části z předchozích státních podpor.
Kromě toho tyto finanční prostředky nebyly v roce 1996, kdy byl sestaven plán restrukturalizace, dosud shromážděny, a tudíž nebylo známo, zda budou shromážděny, popřípadě jaké výše dosáhnou.
(38) Tyto částky proto nebylo možno považovat za částky, jež dal k dispozici příjemce, a tudíž nemohly být vzaty v úvahu při posuzování přiměřenosti podpory.
Náklady na restrukturalizaci tak dosáhly výše 16,49 milionu DEM, přičemž příspěvek státních agentur činil 9,707 milionu DEM (58,9 % podíl) a příspěvek investora 1,679 milionu DEM (10,2 % podíl) (který však možná činil jen 0,5 milionu DEM a představoval tak pouze 3 % podíl).
Na základě tohoto skutkovému stavu dospěla Komise k závěru, že příspěvek příjemce nelze považovat za značný ve smyslu směrnic z roku 1994.
(39) Podle nejnovějších informací poskytnutých Německem nebylo opatření č. 9 v tabulce 2 nikdy provedeno.
V rozporu s vysvětleními a zjištěními obsaženými v rozhodnutí 2002/377/ES nebyl na restrukturalizaci nikdy poskytnut příspěvek v této výši.
7 a č. 8 v tabulce 2, jež dosáhla výše 2428636 EUR (4,75 milionu DEM), přefinancována z veřejných prostředků a obsahují úrokové subvence ve výši 11496 EUR.
Tato opatření spojená s příspěvky z veřejných prostředků nelze proto považovat za soukromé příspěvky.
(41) Vzhledem k uvedeným skutečnostem a s přihlédnutím k nejnovějším informacím existují ještě pádnější důvody pro to, aby nebyly příspěvky poskytnuté příjemcem považovány za značné ve smyslu směrnic z roku 1994.
(42) Podle směrnic z roku 1994 z požadavku přiměřenosti navíc vyplývá, že lze investice financovat z podpor jen do té míry, nakolik je to nutné k provedení restrukturalizace.
V opačném případě není podpora omezena na nejnižší nutnou míru.
V rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda byla podpora omezena na nejnižší nutnou míru, neboť podnik nabyl v době restrukturalizace 20 % podíl na společnosti Torgelow GmbH.
Jelikož vzdor nařízení o poskytnutí informací žádné informace o pozadí této majetkové účasti předloženy nebyly, nemohla Komise posoudit, zda byla tato akvizice nutná pro restrukturalizaci prováděnou v roce 1996.
Komise proto v rozhodnutí 2002/377/ES konstatovala, že podpora nebyla omezena na nejmenší možnou míru.
Dané posouzení musí být potvrzeno v souvislosti s tímto rozhodnutím.
V. ZÁVĚR
(43) Vzhledem k výše uvedeným vývodům lze konstatovat, že podpory poskytnuté společnosti NHW za prvé nesplňují požadavek poměrnosti a za druhé nebyly spojeny s realistickým plánem restrukturalizace, jež by podniku umožnil po provedení restrukturalizace obstát z vlastních sil v hospodářské soutěži.
Komise tudíž dospěla k závěru, že podpora nesplňuje předpoklady stanovené směrnicemi z roku 1994, a tudíž není slučitelná se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 1402985 EUR, kterou Německo poskytlo společnosti Neue Harzer Werke GmbH ve formě úvěru od společnosti Wagnisbeteiligungsgesellschaft, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možno získat od příjemce nazpět podporu uvedenou v článku 1, jež mu byla udělena protiprávně.
2. Vrácení podpory bude neprodleně vyžádáno postupem daným vnitrostátními procesními předpisy, za podmínky, že tento postup umožní okamžitý a skutečný výkon rozhodnutí.
Podpora, kterou je nutno vrátit, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy mohl příjemce touto protiprávně udělenou podporou disponovat, až do okamžiku jejího plného vrácení.
Úroky se vypočítají na základě referenční sazby používané k výpočtu grantového ekvivalentu regionální pomoci.
Článek 3
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, jaká opatření přijalo k jeho splnění.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. března 2004
o režimu podpory používaném v Rakousku ohledně vracení energetických daní na zemní plyn a elektřinu v letech 2002 a 2003
(oznámeno pod číslem K(2004) 325)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/565/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě zúčastněným stranám k zaujetí stanoviska podle uvedených článků [1] a při zohlednění těchto stanovisek,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dne 8. října 2002 byl ve Sbírce zákonů Rakouské republiky publikován 158. spolkový zákon z roku 2002, jehož článek 6 stanoví změnu zákona o slevě z energetických daní z roku 1996.
(2) Komise informovala Rakousko dopisem ze dne 30. dubna 2003 o svém rozhodnutí zahájit kvůli podpoře obsažené v těchto zákonech řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Dne 20. srpna 2003 byl ve Sbírce zákonů Rakouské republiky publikován 71. spolkový zákon z roku 2003, jehož čl. 54 odst.
6 prodlužuje platnost zákona o slevě z energetických daní z roku 1996 ve znění 158. spolkového zákona z roku 2002 až do 31. prosince 2003.
(4) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo publikováno v Úředním věstníku Evropské unie [2]. Komise vyzvala všechny další účastníky k vyjádření se k dané podpoře.
(5) Rakousko se vyjádřilo k zahájení řízení dopisem ze dne 4. července 2003, který Komise týž den registrovala (A/34759).
(6) Komise dne 12. srpna 2003 obdržela stanovisko od Vereinigung der österreichischen Industrie (Sdružení rakouského průmyslu), dne 18. srpna 2003 stanovisko společnosti Stahl- und Walzwerk Marienhütte GmbH a dne 14. srpna 2003 stanovisko společnosti Jungbunzlauer Ges.m.b.H. Stanovisko rakouské Bundesarbeitskammer (Spolkové komory práce) bylo zrušeno dopisem ze dne 21. listopadu 2003.
(7) Všechna stanoviska byla podána ve stanovené lhůtě [3].
Komise stanoviska předala dále Rakousku, které se ale k tomuto ještě nevyjádřilo.
(8) Dopisem ze dne 5. prosince 2003, který Komise zapsala dne 8. prosince 2003 (A/38575), poskytlo Rakousko další informace o provádění slevy z energetických daní v letech 2002 a 2003.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
(9) Podle zákona o daních z elektřiny a podle zákona o daních ze zemního plynu, které byly oba schváleny dne 1. června 1996, je daň z elektřiny popř. ze zemního plynu vybírána za dodávku elektrické energie a zemního plynu, s výjimkou elektrárenských a plynárenských podniků, jakož i ostatních dalších prodejců, na spotřebu elektrické energie a zemního plynu elektrárenskými popř. plynárenskými podniky, jakož i na spotřebu vlastní vyrobené nebo do daňového území dovezené elektrické energie popř. zemního plynu.
(10) Dlužník daně je zpravidla dodavatelem elektrické energie nebo zemního plynu.
Příjemce dodávky energie musí dlužníkovi daně nahradit dále zúčtovanou daň z energie.
Dodávající podnik musí částku daní z energie, která připadá na příslušného příjemce dodávky, otevřeně příjemci vykázat nejpozději v ročním zúčtování.
(11) Daň z elektrické energie činí ve zkoumaném období 0,015 EUR/kWh.
Daň ze zemního plynu činí 0,0436 EUR/m3.
1. Je možné na zákonná opatření členského státu, která stanovují částečnou slevu z energetických daní na zemní plyn a elektrickou energii, která poskytují slevu ale pouze podnikům, jejichž těžiště spočívá prokazatelně ve výrobě hmotného majetku, nahlížet jako na státní podporu ve smyslu článku 92 Smlouvy o ES?
2. Při souhlasném zodpovězení první otázky: Je možné na takové zákonné opatření i potom nahlížet jako na podporu podle článku 92 Smlouvy o ES, pokud je poskytován všem podnikům bez ohledu na to, zda těžiště prokazatelně spočívá ve výrobě hmotného majetku?
[4] Rakousko zákon o slevě z energetických daní z roku 1996 změnilo 158. spolkovým zákonem z roku 2002, který v článku 6 stanoví, že od 1. ledna 2002 mají všechny podniky nárok na vrácení energetické daně na zemní plyn a elektrickou energii, pokud tyto daně překročí celkem 0,35 % čisté hodnoty výroby.
Čistá hodnota výroby je definována jako částka rozdílu mezi obraty ve smyslu § 1 odst. 1 bod 1 a 2 zákona o dani z obratu z roku 1994 a obraty ve smyslu § 1 odst.
1 bod 1 a 2, které jsou podniku přinášeny. V zákonu o dani z obratu z roku 1994 jsou takové obraty definovány jako dodávky a ostatní služby, které podnikatel provádí v tuzemsku za úhradu.
Zákon zahrnuje vlastní spotřebu, ale vylučuje dovozy.
Prvních 363 EUR není uhrazeno.
(13) Sleva platí na dobu od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2003.
(14) Zaplacené slevy činí přibližně 330 mil. EUR/rok.
(15) Komise zahájila řízení, protože existovaly pochybnosti o charakteru opatření jakožto podpory a o slučitelnosti domnělých podpor.
Podle názoru Komise systém vracení daní zvýhodňoval ve skutečnosti energeticky intenzivní podniky a byl podle tohoto selektivní.
Komise zpochybnila, že je domnělá podpora slučitelná s rámcem společenství pro státní podpory na ochranu životního prostředí [5].
III. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
Stanovisko rakouského sdružení průmyslníků
(16) Podle názoru Sdružení rakouského průmyslu není opatření selektivní, a nepředstavuje tak státní podporu.
Rakousko realizovalo rozsudek Soudního dvora ve věci Adria-Vídeň, podle kterého vnitrostátní opatření, která stanovují slevu z energetické daně na zemní plyn a elektrickou energii, nepředstavují státní podpory "pokud jsou zaručeny všem podnikům v tuzemsku nezávisle na předmětu jejich činnosti".
Rakouský Ústavní soud formuloval text zdůvodnění ke druhé otázce předložení Evropskému soudnímu dvoru se závěrem, že by se Rakousko mohlo dostat do situace, že slevu z energetické daně rozšíří na všechny podniky.
Soudní dvůr si byl tedy plně vědom funkce režimu slev a jistě zohlednil možné právní důsledky v Rakousku.
Proto je podstatná pouze otázka, "zda je učiněno rozlišování s ohledem na zvýhodňování".
(17) Sdružení rakouského průmyslu je toho mínění, že opatření není ve skutečnosti selektivní.
Počet zvýhodněných podniků činí přibližně 2500 až 3000, napříč všemi oblastmi hospodářství a velikostmi podniků.
(18) Kromě toho není opatření zaměřeno pouze na podniky s vysokou spotřebou energií.
Sleva na dani se vypočítává na základě čisté hodnoty výroby.
Tato hodnota je závislá na ekonomické situaci podniku.
Ztráty nebo vysoké investice by vedly k nižší čisté hodnotě výroby.
V takových případech by i podniky s nízkou spotřebou energií profitovaly z daňové slevy.
Ve vztahu k delšímu časovému období by se nejednalo vždy o stejný okruh zvýhodněných.
(19) Sdružení rakouského průmyslu považuje srovnání uvedená Komisí s jinými případy za nepatřičná, v nich sice některé opatření nebylo podle právního textu selektivní, ale ve skutečnosti selektivním bylo.
V popsaných případech se jednalo o cíl podpory kolem velkých průmyslových podniků, částečně dokonce o jeden konkrétní podnik.
Rakouské opatření proti tomu neomezuje okruh zvýhodněných, ani podle velikosti podniku, odvětví, činnosti nebo částky investic.
(20) K slučitelnosti konstatuje Sdružení rakouského průmyslu, že dodržování minimálních sazeb, jak je zadáno ve směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [6] (dále "směrnice o zdaňování energie"), je možné považovat za podstatnou část daně.
Stanovisko společnosti Stahl- und Walzwerk Marienhütte Ges.m.b.H
(21) Společnost Stahl- und Walzwerk Marienhütte Ges.m.b.H popisuje ekonomický kontext zdaňování energií zvláště pro ocel a uplatňuje, že aplikace regulérních rakouských sazeb daní z energií pro energeticky intenzivní podniky by měla za následek neprodlené zastavení výroby v Rakousku.
(22) Mechanismus korektur pro energeticky intenzivní podniky nemá žádné negativní účinky na řídicí efekt systému energetických daní.
Náklady na energii jsou samy dostatečným podnětem, aby bylo možné učinit možná substituční opatření, a energetická daň neplní žádné další efekty.
Toto se má zohledňovat, pokud se kontroluje, zda je opatření zdůvodněné charakterem daňového systému.
(23) Soudní dvůr Evropských společenství se ve věci C-143/99 chtěl jasně vyjádřit také k rozdílu mezi energeticky intenzivními podniky a ostatními podniky.
Jinak by byl nezodpověděl druhou otázku předložení rakouského Ústavního soudu, neboť tato otázka není relevantní pro rozhodovací proces v případu projednávaném před rakouským soudem.
(24) I když je jedno opatření zařazeno jako státní podpora, musí Komise respektovat oprávněná očekávání dotčených podniků.
Tyto podniky by se mohly opírat o zákon, který byl v Rakousku výslovně schválen, aby bylo možné realizovat rozsudek Adria-Vídeň.
Od podniku nelze požadovat, aby se zabýval otázkami evropského práva podrobněji než legislativa v dobré víře.
Kromě toho Soudní dvůr sám jako evropský orgán vzbudil oprávněná očekávání tím, že zodpověděl druhou otázku předloženou rakouským Ústavním soudem.
Stanovisko společnosti Jungbunzlauer GmbH
(25) Společnost Jungbunzlauer GmbH ve svém stanovisku uvádí, že sleva z energetické daně není podporou ve smyslu přímé peněžní platby státu.
Ekonomické zatížení zdaněním energií má ležet na koncových spotřebitelích energií.
Aby bylo možné tohoto dosáhnout, má legislativa k dispozici několik možností volby.
Aby bylo možné zjednodušit správní náklady, vybírala se daň u dodavatelů energií.
Podniky by daň platily dodavatelům energií společně s cenou za energie a poté by jim stát hradil přeplatek.
Na základě této struktury byl zákon o slevě z energetických daní koncipován ve formě jedné slevy.
Legislativa by se byla také mohla rozhodnout pro to, že daň z energií bude vybírána přímo u konečného spotřebitele.
V tomto případě by sleva nebyla bývala nutná.
(26) Je na vnitrostátní legislativě, aby omezila daňové zatížení.
Horní hranice daná kritériem 0,35 % čisté hodnoty výroby není za právních aspektů podpory relevantní, nýbrž stanovuje zatížení daní z energií při průmyslovém používání na 0,35 % čisté hodnoty výroby.
Toto platí také pro stanovené minimální zatížení ve výši 363 EUR.
(27) Evropský soudní dvůr ve svém rozsudku Adria-Vídeň rozhodl o rakouském opatření v jeho celku.
Pokud by toto nebylo bývalo zamýšleno, byl by se Soudní dvůr nejprve tázal, zda je sleva z energetických daní selektivní, potom by se byl zabýval tím, zda vyloučení podniků služeb v rámci slev z energetických daní způsobí selektivitu.
Dále je v bodě 36 rozsudku objasněno, že rakouské opatření, které bylo Soudnímu dvoru známo v plném rozsahu, nepředstavuje státní podporu.
(28) Opatření není selektivní, nýbrž se jedná o všeobecné ekonomické opatření.
Tento názor sdělil také generální advokát ve věci C-143/99.
(29) Opatření neznehodnocuje hospodářskou soutěž a neomezuje obchod.
(30) Podobná opatření existují také v jiných členských státech.
Kromě toho by směrnice ke zdanění energetických produktů rovněž stanovila snížení daní a vrácení přeplatku daní pro podniky, aby mohly chránit investice a pracovní místa.
IV. STANOVISKO RAKOUSKA
Rakousko považuje slevu z energetické daně za všeobecné opatření
(31) Dopisem ze 4. července 2003, který byl Komisi doručen dne 4. července 2003, potvrdilo Rakousko svůj názor, že sleva z energetické daně je všeobecným opatřením.
Ve druhé předložené otázce rakouský Ústavní soud vysvětlil i svůj motiv, tzn., pokud původní opatření představovalo státní podporu, mohl by Ústavní soud zrušit omezení na podniky, jejichž těžiště spočívá ve výrobě hmotného majetku.
Rakouský Ústavní soud chtěl vědět, zda by zrušením omezení vznikla protiprávní státní podpora nebo by byla rozšířena.
Evropský soudní dvůr si toho byl vědom, protože to ve zprávě zpravodaje Watheleta znamená, že Ústavní soud vychází z toho, že v případě zrušení omezení je rozšíření na všechny podniky přípustné pouze tehdy, pokud to nepředstavuje žádnou novou podporu, která musí být předem oznámena.
Jinak by byla bývala druhá předložená otázka čistě teoretická a byla by musela být Evropským soudním dvorem zamítnuta.
(32) Dále rakouský Ústavní soud zrušil pouze omezení na původní okruh oprávněných ke slevě a ne celý zákon o slevě z energetických daní.
(33) Na tomto pozadí není možné argumentovat, že Evropský soudní dvůr nebyl o struktuře rakouského opatření informován nebo že byl informován špatně.
Naopak Soudní dvůr v bodě 7 rozsudku popsal rakouský systém správně a v bodě 36 odpověděl na druhou otázku, že "vnitrostátní opatření jako taková nepředstavují ve výchozím řízení státní podpory".
Rakousko oznamuje, že slevu z energetické daně změní se zpětnou účinností
(34) Dopisem ze dne 5. prosince 2003 Rakousko Komisi sdělilo, že ministerstvo financí navrhne rakouskému parlamentu, aby slevu z energetických daní na elektřinu a zemní plyn změnila pro obě skupiny oprávněných osob se zpětnou účinností.
(35) Podniky, pro které nebylo možné zákon o slevě z energetických daní aplikovat do 31. prosince 2001, získají nárok na stoprocentní daňovou slevu pro daně, které překročí 0,35 % jejich čisté hodnoty výroby v roce 2002.
V roce 2003 tyto podniky zaplatí 20 % vnitrostátních daňových sazeb pro zemní plyn a elektřinu.
Toto minimální zatížení respektuje minimální daňové sazby "směrnice pro zdaňování energií", která vstupuje v platnost 1. ledna 2004.
Podle směrnice je částka minimální daně v porovnání s vnitrostátní daní přibližně 3,3 % pro elektřinu a cca 14 % pro zemní plyn.
(36) Podniky, pro které bylo možné zákon o slevě z energetických daní aplikovat před 31. prosincem 2001, zaplatí v letech 2002 a 2003 120 % minimální sazby daně pro zemní plyn a elektřinu, jak je stanoveno v dodatku I tabulky C směrnice pro zdaňování energií ("ustanovení o 120 %").
Zatížení 120 % minimální sazby daně pro zemní plyn a elektřinu statisticky odpovídá průměrnému daňovému zatížení pro podniky podle směrnice pro zdaňování energie, včetně zdaňování elektřiny, zemního plynu a uhlí.
Ustanovení o 120 % povede k dalšímu daňovému zatížení od cca 10 do 15 % současného čistého příjmu z daní.
Další zatížení není tak vysoké, protože většina dotčených podniků platí podle platných pravidel již značně více než těchto 120 %.
Ale podniky, pro které ustanovení o 120 % vede ke zvýšení kvůli daňovému zatížení, budou v průměru platit přibližně o 50 % více než dosud, některé dokonce podstatně více.
(37) Rakousko Komisi sdělilo, že všechny průběžné platby byly bezprostředně po zahájení formálního kontrolního řízení zastaveny.
Rakousko ovšem nemohlo podat žádné údaje k počtu podniků, které musí vrátit část již zaplacené slevy, nebo k dotyčným částkám.
Rakousko potvrdilo, že pro všechny zpětné platby budou aplikovány platné referenční úrokové sazby EU.
V. UZNÁNÍ PODPOR
Uznání na léta 2002 a 2003
(38) Ačkoli se zahájené řízení vztahuje na ustanovení 158. spolkového zákona z roku 2002, která byla aplikovatelná v roce 2002, považuje Komise za odůvodněné zkontrolovat i rok 2003, aniž by bylo nutné učinit zvláštní rozhodnutí o rozšíření formálního kontrolního postupu na toto časové období.
Komise konstatuje, že 71. spolkový zákon z roku 2003 nechává ustanovení zavedená 158. spolkovým zákonem 2002 zcela bez změn.
Takto jsou ustanovení z let 2002 a 2003 identická.
Komise je proto toho názoru, že účastníci měli možnost se vyjádřit ke všem aspektům relevantním pro uznání režimu.
(39) Časové prodloužení uvedlo Rakousko v platnost po rozhodnutí Komise o zahájení formálního kontrolního řízení.
To lze srovnávat se situací, kde jeden členský stát mění právní předpisy, které jsou předmětem řízení o porušení smlouvy, ale změnou neodstraňuje všechna domnělá porušení a skutkové podstaty, jak jsou popsány ve stanovisku opatřeném důvody, jsou po předání tohoto stanoviska zachovány.
V takových případech soud Komisi dovolí, aby v řízení pokračovala a aby své závěry uzpůsobila změněným okolnostem [7].
(40) Ve svém dopise z 5. prosince 2003 se Rakousko odvolává výslovně na dobu od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2003 a hájí tak svá práva na obhajobu s ohledem na celé časové období.
(41) V praxi se k aplikaci režimu jak v roce 2002, tak i v roce 2003 mohou vyjádřit i třetí osoby.
Sdružení rakouského průmyslu sice v roce 2002 dne 12. srpna předložilo své písemné stanovisko ke slevě z energetické daně, tzn. před zveřejněním 71. spolkového zákona 2003 o prodloužení slevy z energetické daně.
V dalším sledu bylo sdružení zastoupeno při několika poradách mezi Komisí a rakouskou vládou a při této příležitosti se vyjádřilo i k roku 2003.
Tímto bylo respektováno jeho právo na vyjádření.
(42) Ve stanovisku společnosti Jungbunzlauer GmbH ze 14. srpna 2003 je popsán podnik a je konstatováno, že údaje skutkové podstaty se týkají "zvláště (také) roku 2002".
Podnik se vyjádřil k existenci podpory a přednesl argumenty, které jsou v podstatě nezávislé na roku aplikace.
Tímto bylo respektováno právo na vyjádření.
(43) Společnost Marienhütte GmbH zaujala k zahájení řízení stanovisko dne 18. srpna, tedy rovněž před publikováním 71. spolkového zákona 2003.
Poznámky jsou rovněž v podstatě nezávislé na roku aplikace ustanovení o slevě z energetické daně.
Právo na vyjádření bylo takto respektováno.
(44) Komisi nebyla doručena ani opožděná stanoviska, ani nebylo požadováno předložení stanoviska po uplynutí lhůty stanovené v rozhodnutí o zahájení řízení.
Existence podpory
(45) Po uzavřené kontrole dochází Komise k závěru, že dotyčné opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(46) Podle názoru Komise prospívá daňová sleva, i když teoreticky platí pro všechny podniky, které dosahují prahovou hodnotu 0,35 % čisté hodnoty výroby, ve skutečnosti podnikům, které vykazují vysokou spotřebu energií v poměru k čisté hodnotě výroby, a je tedy selektivní.
(47) Podle názoru Komise se Soudní dvůr ve věci C-143/99 nevyjádřil ke všem aspektům původního režimu daňových slev, nýbrž toliko k omezení na podniky, jejichž těžiště spočívá ve výrobě materiálního majetku.
Pro zodpovězení obou otázek předložených rakouským Ústavním soudem nebylo požadováno, aby Soudní dvůr hodnotil další aspekty opatření.
Otázky se nevztahovaly na rakouský systém celkově, nýbrž v podstatných bodech na omezený rozsah aplikace.
Není možné vycházet z toho, že Soudní dvůr pouze proto, protože existovaly rozsáhlejší informace, zaujal k jedné otázce implicitně stanovisko, kterým se nezabýval.
Rozsudek Soudního dvora se vztahoval obecně na "všeobecná opatření, která stanoví slevu z energetických daní".
Pokud by byl Soudní dvůr zamýšlel vyjádřit se ke všem aspektům rakouského opatření, je možné vycházet z toho, že by se byl vyjádřil explicitněji.
(48) Komise nesdílí názor, že by byl Soudní dvůr druhou otázku předloženou rakouským Ústavním soudem nezodpověděl, pokud by byl neměl v úmyslu se vyjádřit ke všem aspektům slevy z energetické daně.
Soudní dvůr nejprve zodpověděl druhou otázku předloženou rakouským Ústavním soudem.
Tato otázka se nevztahovala na projednávané řízení.
Proto Soudní dvůr jasně podal svou odpověď na první otázku ke konkrétní skutkové podstatě spíše v obecném kontextu a odpověděl, opíraje se o stálou judikaturu, že státní opatření, které prospívá všem podnikům ve vnitrostátním výsostném území bez rozdílu, nemůže představovat státní podporu.
(49) Precedenční případy ukazují, že opatření může být ve svém účinku selektivní, i když je lze podle zákona aplikovat na všechny oblasti hospodářství.
Toto jsou pouze příklady pro to, jak se může vyskytnout selektivita ve skutečnosti.
Je nasnadě, že opatření platné pro kontrolu nestanovuje žádná omezení podle velikosti podniku, odvětví, činnosti nebo částky investic.
Účinkem prahové hodnoty je ovšem to, že opatření je ve skutečnosti upraveno pro energeticky intenzivní podniky.
Sdružení rakouského průmyslu sice uplatňovalo, že také podniky s nízkou spotřebou energií mohou z daňové slevy profitovat, pokud mají vysoké investice nebo zaznamenávají vysoké ztráty, ale tento argument není blíže vysvětlen.
Spíše byl během formálního kontrolního řízení prokázán účinek různých způsobů řešení na základě příkladů podniků v energeticky intenzivních odvětvích.
Toto je také potvrzeno ve stanovisku společnosti Marienhütte, ve kterém je opatření označeno výslovně jako korekční mechanismus pro energeticky intenzivní podniky.
Dále Komise konstatuje, že se Rakousko nevyjádřilo k argumentu Sdružení rakouského průmyslu.
Rakousko nepodalo zvláště žádné údaje ke skutečně zvýhodněným osobám, také ne k tomu, zda se okruh skutečně zvýhodněných po novelizaci zákona signifikantně změnil.
Proto nemá Komise žádné údaje, ze kterých by bylo možné vyvozovat, že se účinek opatření substančně liší od opatření platného před 1. lednem 2002, které bylo omezeno na podniky s těžištěm ve výrobě hmotného majetku.
Dále Komise konstatuje, že Rakousko 120 % určení vypočetlo rovněž na základě výběru z cca 240 energeticky intenzivních podniků a uplatňovalo, že neexistovaly žádné údaje o všech podnicích oprávněných ke slevě.
Všechno toto důrazně ukazuje na to, že opatření je efektivně orientováno na energeticky intenzivní podniky.
(50) Komise nesdílí rovněž názor společnosti Jungbunzlauer GmbH, podle kterého kritérium 0,35 % čisté hodnoty výroby odpovídá maximálnímu daňovému zatížení a podle kterého není taková horní hranice relevantní pro podporu.
Aniž by bylo obecně nutné prověřit poslední argument, nestanovuje v tomto případě kritérium žádné obecné maximální daňové zatížení pro všechny podniky bez rozdílu.
Podniky musí zpravidla hradit plné daňové sazby, s výjimkou těch, které dosáhnou prahové hodnoty, která je ve skutečnosti upravena tak, aby ji bylo možné aplikovat pouze pro energeticky intenzivní podniky.
Stanovením objektivních kritérií, totiž horní daňové hranice pro určité podniky – ve stávajícím případě zvláště energeticky intenzivní podniky – opatření vede k rozdílnému zacházení.
V tom se liší od minimálního daňového zatížení ve výši 363 EUR, na které odkazuje společnost Jungbunzlauer GmbH a které bez rozdílu efektivity platí pro všechny podniky.
(51) V rozhodnutí o zahájení řízení vyjádřila Komise pochybnosti o tom, zda by rozšíření rozsahu působnosti efektivně změnilo účinky opatření.
Komise konstatuje, že ani Rakousko, ani intervenující strany nepředložily údaje, které by tyto pochybnosti mohly odstranit.
Rakousko zvláště nepředložilo žádná čísla, která prokazují, že z rozšířené oblasti působnosti profituje signifikantně více podniků ve všech oblastech hospodářství.
V každém případě není vysoké číslo zvýhodněných u jednoho opatření samo o sobě podle jurisdikce Soudního dvora žádným důkazem pro to, že opatření je možné zařadit jako obecné opatření.
(52) Komise zohledňuje také to, že v několika členských státech jsou v platnosti opatření se stejným účinkem, pro která nebylo požadováno schválení jako státní podpora nebo která jsou kontrolována Komisí z moci úřední [8].
(53) Komise je toho názoru že selektivitu opatření není možné zdůvodnit charakterem a logikou systému, protože toto neodpovídá daňové logice obsažené v systému.
Sleva představuje spíše jasné odchýlení od obecné struktury a způsobu funkce daňového systému.
Komise dále konstatuje, že energetická daň sleduje dvojí cíl: za prvé mají být podniky podněcovány k tomu, aby činily opatření pro úsporu energií.
I když dotčené podniky taková opatření již ve velkém rozsahu provádějí, aby snížily náklady na energie, není řečeno, že zdanění energie nemá žádný další daňový efekt.
Spotřeba energie je všeobecně závislá na technologii, a proto je stanovena pouze krátkodobě.
Dlouhodobě lze očekávat další efektivní zisky díky technickému pokroku a inovacím.
Komise kromě toho konstatuje, že společnost Marienhütte GmbH nevysvětlila blíže údajnou absenci daňového efektu.
Za druhé, i když nemůže být spotřeba energie v krátké době dále redukována, vybírá se daň, aby bylo možné získat státní prostředky pro obecné účely, také s ohledem na to, že spotřeba energie způsobuje náklady pro společnost, jejich nápravu musí stát zajistit.
Proto nemůže být v charakteru a logice systému, aby energeticky intenzivní podniky, podle definice původci znečištění, byly osvobozeny od energetické daně.
(54) Komise nesdílí názor společnosti Jungbunzlauer GmbH, že by opatření nepředstavovalo státní podporu, pokud by zákonodárce vybíral daň od koncového uživatele.
Správní struktura opatření nemá v tomto případě žádný vliv na charakter podpory.
I když by zákonodárce nevybíral daň bezprostředně u koncového uživatele, pravděpodobně by zavedl rozdílné ošetření různých druhů uživatelů, představovalo by také toto diferencování státní podporu.
(55) Všechna jiná kritéria státní podpory ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES jsou splněna. Opatření zbavuje podniky nákladů, které by jinak musely nést a poskytuje jim ta výhodu.
Opatření musí být připsáno státu a je financováno ze státních prostředků, protože stát přijímá snížení daňového příjmu.
Tím, že je daňová sleva poskytována pouze určitým podnikům, zvýhodňuje opatření tyto v porovnání s jinými podniky, což může zfalšovat hospodářskou soutěž.
Přinejmenším někteří zvýhodnění jsou činní v odvětvích, ve kterých existuje obchod mezi členskými státy.
Opatření proto může omezovat obchod.
Dále je nutné konstatovat, že opatření představuje státní podporu a že je možné jej zařadit jako novou podporu, protože byla zavedeno po vstupu Rakouska do Evropské unie a Komisí nebyla nikdy schválena.
Slučitelnost podpory
(56) Komise kontrolovala slučitelnost podpory na základě rámce Společenství pro státní podpory na ochranu životního prostředí (dále "rámec Společenství").
V rozhodnutí o zahájení řízení Komise zastupovala názor, že při tehdejším stavu nebylo jasně možné aplikovat žádné jiné určení výjimky čl. 87 odst.
2 a 3 Smlouvy o ES. V průběhu formálního kontrolního řízení nevyplynuly žádné nové záchytné body, které by byly mohly vyhradit pochybnosti Komise přednesené v rozhodnutí o zahájení formálního kontrolního řízení.
Komise proto dospěla k následujícímu závěru:
(57) S ohledem na podniky, pro které nebylo až do 31. prosince 2001 možné aplikovat zákon o slevě z energetických daní, zavedla novelizace 158. spolkovým zákonem z roku 2002 novou výjimku ze stávající daně.
Podle bodu 51.2 rámce Společenství mohou být aplikovány předpisy pod bodem 51.1, pokud má daň respektovaný pozitivní účinek na ochranu životního prostředí a pokud jsou zapotřebí výjimky kvůli podstatné změně ekonomických podmínek, které přivádějí podniky do zvláště obtížné konkurenční situace.
Rakousko k tomuto neučinilo žádné údaje, ačkoli tomu tak bylo.
Rakousko také nestanovilo daň podstatně výše, takže se nepoužije bod 52 rámce Společenství.
Za těchto okolností může členský stát poskytnout daňové úlevy pouze v souladu s bodem 53 pododstavcem 2, který odkazuje na body 45 a 46 rámce Společenství.
Podle tohoto mohou být podpory podnikům poskytnuty až do doby pěti let, pokud se jejich intenzita omezí na 50 % vícenákladů nebo se degresivně snižuje po dobu pěti let.
Rakouský zákon neomezuje ani daňovou slevu na 50 % vícenákladů, ani nepožaduje progresivní požadavek na vrácení.
(58) S ohledem na podniky, pro které zákon o slevě z energetických daní platil již před 31. prosincem 2001, zůstává systém daňových slev nezměněn.
Zde opatření stanovuje osvobození od stávající daně, o kterém bylo rozhodnuto při jeho zavedení.
Spadá proto pod bod 51.2 rámce Společenství, který odkazuje na kritéria slučitelnosti v bodu 51.1.
Z posledního určení se zdá být aplikovatelný pouze bod 51.1. písm. b) druhá odrážka.
Podle tohoto musí podniky platit podstatnou část vnitrostátní daně.
Rakousko pro zkoumané období nepředložilo žádné údaje, které by umožnily, aby bylo možné zjistit skutečnou část daně, kterou musí dotčené podniky platit.
Proto nemůže Komise dojít k závěru, že podniky platí podstatnou část vnitrostátní daně.
(59) Při zohlednění předcházejících úvah dochází Komise k závěru, že zákon o slevě z energetických daní z roku 1996, který byl článkem 158. spolkového zákona z roku 2002 prodloužen bez dalších změn do 31. prosince 2003, neodpovídá požadavkům rámce Společenství a je neslučitelný se společným trhem Společenství.
Slučitelnost oznámené změny podpory [9]
(60) S ohledem na podniky, pro které zákon o slevě z energetických daní až do 31. prosince 2001 neplatil, je opatření ve změně přislíbené Rakouskem slučitelné s body 53 a 45 rámce Společenství.
Podpora činí 100 % vícenákladů v prvním roce a ve druhém roce je zredukován na 80 %.
Ve zkoumaném období je tedy lineárně požadován ke vrácení.
Kromě toho je Komise toho názoru, že sleva ve druhém roce ponechává zvýhodněným daňovou částku, která je stále ještě nad prahovou hodnotou požadovanou ve směrnici o zdaňování energie od roku 2004.
(61) S ohledem na podniky, pro které zákon o slevě z energetických daní platil až do 31. prosince 2001, je podpora podle názoru Komise slučitelné s bodem 51.1. písm. b) druhou odrážkou rámce Společenství.
Podle bodu 51.1. písm. b) druhé odrážky musí zvýhodněné osoby platit podstatnou část vnitrostátní daně.
Důvodem pro toto je, že má být podnikům dán podnět, aby zlepšily svůj ekologický výkon.
Toto vyplývá ze znění bodu 51.1. písm. b) první odrážka, podle kterého má být snížena harmonizovaná daň, pokud je částka zaplacená zvýhodněným osobám vyšší než minimální částka Společenství, "aby se podnik považoval jako podněcovaný k tomu, aby učinil něco pro zlepšení ochrany životního prostředí."
Během zkoumaného období byla rakouská daň z energie vnitrostátní daní; od 1. ledna 2004 bylo směrnicí pro zdaňování energie zavedeno harmonizované zdaňování, které stanovuje minimální daňové sazby pro užívání energetických produktů, které jsou zdaňovány a uhrazovány podle rakouských zákonů o daních z energie.
Směrnice pro zdaňování energie výslovně zdůrazňuje cíle ochrany životního prostředí (viz zvláště důvody úvahy 3, 6, 7 a 12).
Proto je Komise toho názoru, že respektování minimálních sazeb směrnice pro zdaňování energie dává podnikům podnět, aby zlepšily ochranu životního prostředí.
Dodržování minimálních sazeb může být proto spatřováno také jako podstatná část vnitrostátní daně, jak je toto požadováno v bodě 51.1 písm. b) druhá odrážka rámce Společenství.
Rakousko stanovuje minimální daňové zatížení podniků tak, aby byly dodržovány minimální daňové sazby nejen pro zemní plyn a elektřinu, nýbrž také pro uhlí, pro které dosud v Rakousku nebyla vybírána žádná daň z energií.
Tímto Rakousko zajišťuje, že minimální daňové zatížení v letech 2002 a 2003 odpovídá daňové úrovni a že je také zapojen minimální ekologický efekt, o který směrnice celkově usiluje.
Ochrana dobré víry
(62) Pokud je protiprávně poskytovaná státní podpora posuzována jako neslučitelná se společným trhem, musí být od příjemce požadována zpět.
Po navrácení této podpory by se měla, pokud je to možné, obnovit soutěžní pozice existující před poskytnutím. Ve čl.
1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [10] je ale uvedeno: "Komise nebude vyžadovat navrácení podpory, pokud by toto bylo v rozporu s obecnými zásadami práva Společenství."
Podle jurisdikce Evropského soudního dvora a rozhodovací praxe Komise porušuje rozhodnutí o požadavku na navrácení všeobecnou zásadu práva Společenství, pokud v důsledku opatření Komise ze strany příjemce podpory mohla oprávněná důvěra trvat na tom, že podpora byla poskytnuta v souladu s právem Společenství.
(63) Členský stát se musí postarat o to, aby byla vnitrostátní opatření v souladu s pravidly hospodářské soutěže Společenství, aby bylo možné zabránit narušení hospodářské soutěže a aby byla opatření ve formě podpory Komisi oznamována podle čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES a prováděna až po jejich přezkoumání. Podniky nemohou zásadně klást žádná oprávněná očekávání protiprávních podpor.
Pokud by se podniky mohly úspěšně opírat o vnitrostátní zákon vydaný v dobré víře, který ale neodpovídá předpisům pro podpory, a proto znehodnocuje hospodářskou soutěž, nemohlo by být dosaženo cíle kontroly podpor Společenstvím.
(64) Ve svém rozsudku Van den Bergh en Jurgens [11] Soudní dvůr rozhodl:
"Podle platné jurisdikce Soudního dvora se může každý účastník hospodářství, u kterého orgán Společenství vyvolal odůvodněná očekávání, odvolat na zásadu ochrany dobré víry.
Pokud je obezřetný a uvážlivý účastník hospodářství schopen předvídat výnos nějakého opatření Společenství dotýkajícího se jeho zájmů, nemůže se v případě jeho výnosu odvolávat na tuto zásadu."
(65) Rakousko Komisi nepředložilo žádný argument pro existenci oprávněné důvěry ze strany zvýhodněných v rámci režimu. Z jurisdikce Soudního dvora ale vyplývá, že je Komise zavázána automaticky zohledňovat mimořádné okolnosti, které podle čl. 14 odst. 1 Nařízení (ES) č. 659/1999 ospravedlňují upuštění od požadavků na navrácení protiprávních podpor, pokud by tento požadavek na navrácení byl v rozporu s všeobecnými zásadami práva Společenství, jako je zásada ochrany dobré víry.
(66) V daném případě bere Komise na jedné straně na vědomí, že existující vnitrostátní opatření ukládalo značné zatížení pro rakouské podniky v zájmu ochrany životního prostředí.
Zatížení takového druhu by bylo bývalo bez daňové slevy zkoumané v tomto rozhodnutí těžkým zatížením zvláště pro energeticky intenzivní podniky.
Když bylo vnitrostátní opatření navrženo, neexistovala žádná pevná praxe pro právní posuzování pro výjimky nebo redukce daní takového druhu, které jsou formálně aplikovány na různá hospodářská odvětví, ale jsou přesto selektivní, protože poskytují vlastní, skutečnou a specifickou výhodu ve prospěch určitých odvětví.
Na druhé straně je možné si představit, že by v daném případě bylo mohlo znění odpovědi Soudního dvora na druhou otázku v rozsudku Adria-Vídeň vést k tomu, že někteří příjemci podpory v dobré víře vycházeli z toho, že by sporná vnitrostátní opatření projednávaná před vnitrostátním soudcem přestala být selektivními, a proto by již nepředstavovala státní podporu, pokud by se jejich zvýhodnění rozšířilo na jiná odvětví než na odvětví výroby hmotného majetku.
Při zohlednění všech těchto úvah dochází Komise k závěru, že v daném případě by požadavek na navrácení porušoval princip ochrany dobré víry.
V souladu se článkem 14 nařízení č. 659/1999 proto Komise rozhoduje, že by nemělo být požadováno navrácení.
Podpory pro zemědělskou primární produkci
(67) Režim daňových slev platí pro zemědělství a lesnictví za stejných podmínek jako pro jiná zvýhodněná odvětví.
Rámec Společenství pro státní podpory na ochranu životního prostředí není aplikován na zemědělství.
Při hodnocení podpor přesahujících odvětví v rámci daní z energie [12] Komise ale uvážila stejné ošetření zemědělství a lesnictví s jinými hospodářskými odvětvími s výhradou obecných pokynů pro podpory na ochranu životního prostředí.
Shora uvedené výklady platí proto také pro posuzování podpor pro zemědělství.
VI. ZÁVĚR
(68) Komise konstatuje, že Rakousko zákon o slevě z energetických daní z roku 1996 ve znění 158. spolkového zákona z roku 2002, který byl beze změny prodloužen až do 31. prosince 2003, provedlo protiprávně při porušení čl. 88 odst.
(69) S ohledem na podniky, pro které zákon o slevě z energetických daní až do 31. prosince 2001 neplatil, je režim podpor neslučitelný s rámcem Společenství pro podpory na ochranu životního prostředí, zejména s body 52 a 45, jakož i s ostatními ustanoveními o výjimkách v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES.
(70) S ohledem na podniky, pro které zákon o slevě z energetických daní platil již před 31. prosincem 2001, je režim podpor neslučitelný s rámcem Společenství pro podpory na ochranu životního prostředí, zejména s bodem 51.1. písm. b) druhým pododstavcem a s ostatními ustanoveními o výjimkách v čl. 87 odst.
2 a 3 Smlouvy o ES. Protože nemohou být pro režim uvedeny žádné jiné důvody slučitelnosti, je režim neslučitelný se společným trhem.
(71) Při zohlednění mimořádných okolností daného případu a v souladu se článkem 14 nařízení (ES) č. 659/1999 však není požadováno žádné navrácení.
(72) Komise bere na vědomí, že rakouská vláda přislíbila, že slevu energetických daní změní se zpětnou účinností.
Komise považuje shora popsané změny za slučitelné s rámcem Společenství pro podpory na ochranu životního prostředí, zvláště s bodem 52 ve spojení s bodem 45 a bodem 51.1 písm. b) odst. 2.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Daňová sleva, kterou Rakousko poskytovalo v roce 2002 podle zákona z roku 1996 o slevě z energetických daní novelizovaného 158. spolkovým zákonem a která byla beze změny prodloužena do 31. prosince 2003, představuje protiprávní státní podporu, která je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
Rakousko zruší režim podpory uvedený v článku 1, pokud je dále účinná.
Článek 3
Rakousko učiní všechny potřebné kroky k tomu, aby byla opatření uzpůsobena se zpětnou účinností, jak bylo rakouskými úřady přislíbeno v jejich dopise z 5. prosince 2003.
Článek 4
Rakousko sdělí Komisi do dvou měsíců po oznámení tohoto rozhodnutí opatření, která byla učiněna k naplnění tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. prosince 2004
o řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc č. C.37.533 – cholinchlorid)
(oznámeno pod číslem K(2004) 4717)
(Pouze anglické, francouzské a německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/566/ES)
Dne 9. prosince 2004 přijala Komise rozhodnutí o řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP.
V souladu s ustanoveními článku 30 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1] tímto Komise s přihlédnutím k oprávněnému zájmu podniků na ochraně jejich podnikatelských zájmů vyhlašuje jména stran a podstatný obsah rozhodnutí, včetně uložených pokut.
Nedůvěrná verze plného znění rozhodnutí je k dispozici v závazných jazycích věci a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na této adrese: http://europa.eu.int/comm/competition
I. SHRNUTÍ PROTIPRÁVNÍHO JEDNÁNÍ
1. Úvod
(1) Toto rozhodnutí je určeno Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemical Internationals BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV, společně a nerozdílně (dále jen "Akzo Nobel"), BASF AG (dále jen "BASF"), Bioproducts Incorporated (dále jen "Bioproducts"), Chinook Group Limited Partnership a Chinook Group Limited, společně a nerozdílně (dále jen "Chinook"), DuCoa LP (dále jen "DuCoa") a UCB SA (dále jen "UCB").
(2) Adresáti se společně podíleli na jediném pokračujícím porušování čl. 81 odst. 1 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen "Smlouva o ES" nebo "Smlouva") a ode dne 1. ledna 1994 také čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (dále jen "Dohoda o EHP"), a to na celém území EHP.
(3) Poté, co Komise v dubnu 1999 obdržela žádost o shovívavost od společnosti Bioproducts, dodavatele ze Spojených států amerických, zahájila šetření v celém výrobním odvětví cholinchloridu.
Šetření se týkalo období od roku 1992 do konce roku 1998 (dále jen "období šetření").
2. Trh s cholinchloridem
(4) Cholinchlorid patří do skupiny ve vodě rozpustných vitaminů B-komplex (vitamin B4).
Používá se zejména v průmyslu výživy zvířat jako běžný potravinový doplněk, především pro drůbež a prasata, u nichž urychluje růst, snižuje úmrtnost, zvyšuje účinnost krmení, zvyšuje produkci vajec a zlepšuje kvalitu masa.
(5) Na počátku období šetření se cholinchlorid vyráběl zejména v Evropě a v Severní Americe (ve Spojených státech a v Kanadě), i když se výrobní kapacity nacházely též v Číně, Indii, Japonsku, Koreji a na Tchaj-wanu.
Severoameričtí výrobci vyváželi cholinchlorid do Střední a Jižní Ameriky, do Evropy, na Dálný východ a do jihovýchodní Asie.
Evropští výrobci začínali s vývozem do Střední a Jižní Ameriky, Afriky, na Dálný východ a do jihovýchodní Asie. Evropští i severoameričtí výrobci měli výrobní zařízení také v různých částech světa a zvyšovali místní výrobu, aby mohli snížit náklady na přepravu a skladování a mohli lépe proniknout na místní trhy.
Zejména zřídila společnost BASF výrobní zařízení v Mexiku, Brazílii a Thajsku, společnosti Akzo Nobel a UCB v Číně, společnost DuCoa v Mexiku a společnost Chinook v Singapuru.
(6) V roce 1997, v posledním celém roce protiprávního jednání, se velikost světového trhu s cholinchloridem odhadovala na 183,7 milionu EUR, z čehož EHP tvořil 52,6 milionu EUR.
Během období šetření ovládali porušující výrobci více než 80 % světového trhu.
Dotčení evropští výrobci ovládali téměř 80 % území EHP.
3. Popis kartelu
(7) Pokud jde o EHP, fungoval cholinchloridový kartel na dvou různých, ale velmi propojených úrovních, na celosvětové a na evropské úrovni.
Na celosvětové úrovni se na činnostech proti hospodářské soutěži v rámci EHP podíleli od června 1992 do dubna 1994 všichni výrobci, jichž se toto řízení týká.
Mezi tyto činnosti patřilo stanovování a zvyšování celosvětových cen, rozdělení celosvětových trhů, ovládání distributorů a zpracovatelů a výměna důvěrných obchodních informací.
(8) Severoameričtí výrobci se nepodíleli na několika dalších jednáních evropských výrobců, která byla zaměřena proti hospodářské soutěži a na nichž evropští výrobci koordinovali své chování na evropském trhu.
Tato jednání se konala od března 1994 do října 1998.
Mezi činnosti patřilo stanovování a zvyšování cen (jak v EHP jako celku, tak na jednotlivých vnitrostátních trzích, i pro jednotlivé odběratele), rozdělení jednotlivých odběratelů mezi zapojené podniky, stanovení podílu na trhu v rámci celého trhu EHP pro každý podnik, ovládání distributorů a zpracovatelů a výměna důvěrných obchodních informací.
(9) Komise zjistila, že opatření na celosvětové a evropské úrovni tvoří část celkového systému, který vymezoval kroky členů kartelu v EHP a omezoval jejich individuální obchodní chování, aby dosáhli společného cíle zaměřeného proti hospodářské soutěži, a to narušení normálních konkurenčních podmínek pro cholinchlorid v EHP.
Severoameričtí výrobci se na tomto systému podíleli po část období (od října 1992 do dubna 1994, celkem jeden rok a šest měsíců) a evropští výrobci po celé období (od října 1992 do září 1998, celkem pět let a jedenáct měsíců).
II. POKUTY
1. Promlčecí lhůta
(10) Severoameričtí výrobci se přestali na protiprávním jednání podílet na konci celosvětového jednání, které se odehrálo od 14. do 20. dubna 1994.
Komise poprvé zahájila šetření protiprávního jednání dne 26. května 1999.
Protože byly tyto kroky podniknuty po více než pěti letech od doby, kdy severoameričtí výrobci ukončili svou účast na protiprávním jednání [2], nelze severoamerickým výrobcům Bioproducts, Chinook a DuCoa uložit žádnou pokutu.
2. Základní částka
Závažnost
(11) Protiprávní jednání v tomto případě spočívalo především v tajné dohodě mezi členy kartelu o pevných cenách v EHP, která byla podporována sdílením trhu a dohodnutým postupem vůči konkurenci. Takové typy plošného omezování patří ze své podstaty k nejhorším porušením čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP. S ohledem na podstatu tohoto protiprávního jednání a na skutečnost, že se dotýkalo celého jednotného trhu a, po jeho vytvoření, i EHP jako celku, je Komise toho názoru, že se společnosti Akzo Nobel, BASF a UCB dopustily velmi závažného porušení čl. 81 odst. 1 Smlouvy a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP. Podle Komise jsou tyto skutečnosti natolik vážné, že musí být porušení posouzeno jako velmi závažné, i přesto, že skutečný dopad protiprávního jednání nelze stanovit.
Odlišné zacházení
(12) Sazebník pravděpodobných pokut v kategorii závažných protiprávních jednání umožňuje, aby se vůči podnikům použilo odlišného zacházení a zohlednila se tak skutečná ekonomická schopnost pachatelů způsobit konkurenci významnou újmu.
Vzhledem k tomu, že protiprávní jednání začalo na celosvětové úrovni a podíleli se na něm severoamerické společnosti, které, mimo jiné, souhlasily s tím, že se stáhnou z evropského trhu, považuje Komise za vhodné použít v tomto případě pro stanovení vzájemné váhy porušujících podniků jejich podíl na celosvětovém trhu.
Největším operátorem na trhu na světě byla společnost Chinook s podílem 19,3 %. Proto spadá do první kategorie.
DuCoa s podílem na trhu 16,3 % spadá do druhé kategorie. UCB s podílem na trhu 13,4 %, Bioproducts s podílem 12,2 % a Akzo Nobel s podílem 12 % spadají do třetí kategorie.
A konečně BASF s podílem na trhu 9,1 % spadá do čtvrté kategorie.
Dostatečné odrazení
(13) Sazebník pravděpodobných pokut v kategorii závažných protiprávních jednání také umožňuje, aby byly uloženy pokuty v takové výši, aby měly dostatečně odrazující účinek, s ohledem na velikost každého podniku.
V tomto směru bere Komise na vědomí, že v roce 2003, posledním finančním roce před učiněním tohoto rozhodnutí, byl obrat UCB 3 miliardy EUR, Akzo Nobel 13 miliard EUR a BASF 33,4 miliardy EUR.
V souladu s tím se Komise domnívá, že je přiměřené, aby byla pokuta udělená společnosti Akzo Nobel vynásobena koeficientem 1,5 a pokuta BASF koeficientem 2.
Doba trvání
(14) Společnosti Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV, BASF AG a UCB SA se podílely na protiprávním jednání přinejmenším od 13. října 1992 do 30. září 1998, celkem pět let a jedenáct měsíců.
3. Přitěžující okolnosti
Opakované protiprávní jednání
(15) V době, kdy společnost BASF jednala protiprávně, vztahovala se na ni již předchozí rozhodnutí Komise zakazující kartelovou činnost, jmenovitě rozhodnutí 69/243/EHS [3] a 94/599/ES [4].
Skutečnost, že společnost BASF opakovaně jednala stejným způsobem, byť v jiném odvětví, než na která se vztahovaly předchozí udělené pokuty, ukazuje, že předchozí pokuty nepřiměly BASF ke změně chování v celém podniku.
Pro Komisi to představuje přitěžující okolnost.
Tato přitěžující okolnost je příčinou zvýšení základní částky pokuty BASF o 50 %.
V případech opakovaného protiprávního jednání Komise 50 % přirážku uplatňuje běžně.
4. Polehčující okolnosti
Krátká doba protiprávního jednání
(16) BASF a UCB nárokují snížení za krátkou dobu trvání.
Kartelové protiprávní jednání je ze své podstaty těžkým proviněním proti antimonopolní legislativě.
Společnosti podílející se na takovém porušování obvykle velmi dobře vědí, že jednají protiprávně.
Komise zastává názor, že při takovém vědomě protiprávním jednání si skutečnost, že bylo protiprávní jednání ukončeno bez zásahu Komise, nezasluhuje žádnou zvláštní odměnu než tu, že bylo období protiprávního jednání kratší, než by jinak bylo.
Neprovádění
(17) Akzo Nobel, BASF a UCB tvrdí, že protiprávní jednání nebo jeho prvky nebyly vůbec nebo částečně či účinně provedeny.
Komise zastává názor, že opatření, pokud jde o trh EHP, byla provedena, přinejmenším evropskými výrobci.
Opatření byla naplňována, především pokud jde o rozhodující prvky cen a rozdělení klientů v Evropě a o ovládání zpracovatelů přesto, že mohlo být takové naplňování ne zcela úspěšné kvůli zbývajícím konkurentům na trhu.
Žádný ze tří dotčených výrobců neprojevil žádný náznak, že by si v období, kdy se držel kartelových dohod uzavřených v rámci EHP, přál od těchto dohod odstoupit nebo že by v tomto směru vykonal nějaké kroky.
Délka šetření
(18) BASF tvrdí, že by mělo být poskytnuto snížení kvůli dlouhé době šetření.
Komise podotýká, že obecně neexistuje nutnost, aby snižovala výši pokuty kvůli délce šetření.
Platí obvyklé promlčecí lhůty stanovené v článku 25 nařízení (ES) č. 1/2003.
Především odstavec 5 uvedeného článku stanoví, že promlčení nastane nejpozději dnem, kdy uplynula doba rovnající se dvojnásobku promlčecí lhůty, aniž by Komise uložila pokutu nebo penále.
Tato lhůta pro toto řízení ještě ani zdaleka neuplynula.
Krize
(19) BASF tvrdí, že by mělo být poskytnuto snížení kvůli tomu, že se cholinchloridové odvětví údajně nacházelo v krizi.
Komise podotýká, že když podnik náhodou nevytváří z určité obchodní činnosti zisk, neopravňuje jej to k tomu, aby uzavřel s konkurenty tajnou dohodu, aby mohli společně podvádět odběratele i ostatní konkurenty.
Je obecně platným pravidlem, že podniky riskují v kartelech, ne pokud mají vysoké zisky, ale právě v případě, kdy se jejich odvětví potýká s problémy.
Kárná opatření a program plnění předpisů
(20) Společnost BASF tvrdí, že by jí měla být pokuta snížena, protože proti zaměstnancům účastnícím se protiprávního jednání podnikla kárná opatření a protože zavedla program plnění předpisů.
Komise sice vítá opatření, která podnik učinil, aby předešel kartelovému protiprávnímu jednání v budoucnosti, tato opatření však již nemohou změnit skutečnost, že k protiprávnímu jednání došlo a že je třeba jej tímto rozhodnutím patřičně potrestat.
Účinná spolupráce mimo oznámení o shovívavosti z roku 1996
(21) Společnost UCB jako první dobrovolně informovala Komisi, že se evropští výrobci vedle jednání na celosvětové úrovni několikrát sešli také na evropské úrovni.
Důkazy, které společnost UCB o těchto jednáních dobrovolně poskytla, umožnily, aby Komise stanovila dobu trvání protiprávního jednání na pět let a jedenáct měsíců.
Kdyby Komise věděla pouze o opatřeních na celosvětové úrovni, bylo by trvání protiprávního jednání jeden rok a šest měsíců.
Aby Komise odměnila společnost UCB za zjištění delšího trvání, považuje za vhodné snížit jí základní částku pokuty o 25,8 % za polehčující okolnost.
Toto snížení odpovídá 40 % nárůstu základní částky, který vznikl prodloužením trvání protiprávního jednání z jednoho roku a šesti měsíců na pět let a jedenáct měsíců.
5. Použití oznámení o shovívavosti z roku 1996
Výrazné snížení pokuty (oddíl D: snížení od 10 % do 50 %)
(22) Společnosti Akzo Nobel, BASF a UCB spolupracovaly s Komisí v různých fázích šetření, aby získaly příznivé zacházení stanovené v oznámení o shovívavosti z roku 1996, které se na toto řízení vztahuje [5].
BASF
(23) BASF byla třetí společností, která dobrovolně poskytla důkazy o celosvětových opatřeních.
Když společnost BASF předložila své důkazy, měla již Komise k dispozici důkazy o těchto opatřeních poskytnuté společnostmi Chinook a Bioproducts.
Bez ohledu na hodnotu důkazů předložených společností Chinook byly důkazy předložené společností Bioproducts samy o sobě dostatečně rozhodným důkazem existence kartelu ve smyslu oddílu B oznámení o shovívavosti z roku 1996.
Když tedy společnost BASF předložila své důkazy, nebyla prvním podnikem, který o existenci kartelu poskytl Komisi rozhodný důkaz.
Proto se oddíly B a C oznámení o shovívavosti z roku 1996 nevztahují ani na BASF, ani na druhé dva evropské výrobce.
(24) Pokud jde o podstatu důkazů předložených BASF, které se týkaly pouze celosvětových opatření, lze říci, že podstatně přispěly k prokázání existence protiprávního jednání ve smyslu oddílu D oznámení o shovívavosti z roku 1996, což umožňuje snížit pokutu o 10 až 50 %.
Hodnota důkazů však byla dosti omezena vzhledem k rozsáhlým důkazům, které již o celosvětových opatřeních měla Komise k dispozici.
(25) Poté, co společnost BASF obdržela oznámení o námitce, sdělila Komisi, že až na některé faktické opravy, které Komise přijala, nemá podstatné výhrady k faktům, na nichž Komise zakládá svá tvrzení.
(26) S ohledem na několik zmíněných bodů spolupráce zastává Komise názor, že má BASF nárok na 20 % snížení pokuty, která by jinak byla uložena.
UCB
(27) Společnost UCB dobrovolně informovala Komisi o devíti kartelových jednáních na evropské úrovni, která se konala od března 1994 do října 1998.
Informace obsahovaly jména účastnících se podniků a krátký všeobecný popis obsahu jednání.
Také byly dodány soudobé zprávy o prvních dvou kartelových jednáních, která se uskutečnila v roce 1994.
V době, kdy společnost UCB předložila tyto důkazy, Komise o žádných jednáních na evropské úrovni nevěděla.
Dohromady představují tyto důkazy významný a závažný přínos pro prokázání protiprávního jednání, přestože pro období 1995–1998 nebyly předloženy žádné soudobé písemné důkazy.
(28) Poté, co společnost UCB obdržela oznámení o námitce, sdělila Komisi, že až na některé faktické opravy, které Komise přijala, nemá podstatné výhrady k faktům, na nichž Komise zakládá svá tvrzení.
V tomtéž podání však společnost UCB tvrdí, že ačkoli se několika jednání na celosvětové úrovni zúčastnila, nikdy nebyla stranou žádné dohody na celosvětové úrovni.
Komise ve svém rozhodnutí toto tvrzení zamítla jako nepodložené.
Protože tedy společnost UCB po obdržení oznámení o námitce napadla základní prvek faktů, na nichž Komise zakládá svá tvrzení, neposkytuje se této společnosti žádné snížení za to, že nenapadá fakta, na nichž Komise zakládá svá tvrzení.
(29) S ohledem na několik zmíněných bodů spolupráce zastává Komise názor, že má UCB nárok na 30 % snížení pokuty, která by jinak byla uložena.
Akzo Nobel
(30) Společnost Akzo Nobel předložila v lednu 2002 dobrovolnou zprávu o evropských opatřeních.
Tato zpráva obsahovala podrobný popis obsahu opatření na evropské úrovni, včetně mnoha informací, které společnost UCB neposkytla.
Při udělení shovívavého snížení by však měla být zohledněna skutečnost, že společnost Akzo Nobel poskytla tuto zprávu až dva a půl roku poté, co důkazy o těchto opatřeních předložila společnost UCB.
(31) Poté, co společnost Akzo Nobel obdržela oznámení o námitce, sdělila Komisi, že až na některé faktické opravy, které Komise přijala, nemá podstatné výhrady k faktům, na nichž Komise zakládá svá tvrzení.
(32) S ohledem na několik zmíněných bodů spolupráce zastává Komise názor, že má Akzo Nobel nárok na 30 % snížení pokuty, která by jinak byla uložena.
Toto hodnocení zohledňuje, že na jedné straně byla zpráva Akzo Nobel o evropských opatřeních pro Komisi téměř stejně přínosná jako informace a důkazy poskytnuté dříve společností UCB, ale byla předložena o dva a půl roku později a na druhé straně, že narozdíl od UCB nenapadla společnost Akzo Nobel fakta, na nichž Komise zakládá svá tvrzení.
Výsledkem je, že mají oba podniky nárok na stejné procentuální snížení.
6. Rozhodnutí
(33) Tyto podniky porušovaly čl. 81 odst. 1 Smlouvy a – ode dne 1. ledna 1994 – i čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP tím, že se v uvedených obdobích podílely na souboru dohod a společně dohodnutých postupů, které zahrnovaly stanovování cen, rozdělení trhu a dohodnuté činnosti proti konkurenci v odvětví cholinchloridu v rámci EHP:
a) Akzo Nobel NV, spolu s Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV od 13. října 1992 do 30. září 1998;
b) BASF AG od 13. října 1992 do 30. září 1998;
c) Bioproducts Incorporated od 13. října 1992 do 14. dubna 1994;
d) Chinook Group Limited Partnership, spolu s Chinook Group Limited, od 13. října 1992 do 14. dubna 1994;
e) DuCoa, LP od 13. října 1992 do 14. dubna 1994;
f) UCB SA od 13. října 1992 do 30. září 1998.
(34) Za uvedené protiprávní jednání se udělují tyto pokuty:
a)Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV a Akzo Nobel Functional Chemicals BV, společně a nerozdílně: _BAR_ 20,99 milionu EUR; _BAR_
b)BASF AG: _BAR_ 34,97 milionu EUR; _BAR_
c)UCB SA: _BAR_ 10,38 milionu EUR; _BAR_
(35) Podniky uvedené výše v 33. bodu odůvodnění ihned ukončí své protiprávní jednání, pokud tak již neučinily.
Zdrží se opakování jakéhokoli činu nebo jednání, jako je zjištěné protiprávní jednání v tomto případě, a jakéhokoli činu nebo jednání se stejným cílem nebo účinkem.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
[2] Viz článek 1 nařízení Rady (EHS) č. 2988/74 (Úř. věst. L 319, 29.11.1974, s. 1) a článek 25 nařízení (ES) č. 1/2003.
[3] Úř. věst.
L 195, 7.8.1969, s. 11.
[4] Úř. věst.
L 239, 14.9.1994, s. 14.
[5] Podle bodu 28 oznámení o shovívavosti z roku 2002 ze dne 14. února 2002 se oznámení z roku 1996 nahrazuje oznámením z roku 2002 ve všech případech, kdy se Komisi žádný podnik nepřihlásí o příznivé zacházení stanovené v oznámení.
Protože v daném případě požádalo Komisi do 14. února 2002 o shovívavost několik podniků, použije se oznámení o shovívavosti z roku 1996.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. července 2005,
kterým se pozastavuje postup přezkoumání překážek obchodu, které spočívají v opatřeních, jež Uruguayská východní republika ukládá, a v postupech, jež uplatňuje, a které ovlivňují obchod se skotskou whisky
(2005/567/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 3286/94 ze dne 22. prosince 1994, kterým se stanoví postupy Společenství v oblasti společné obchodní politiky k zajištění výkonu práv Společenství podle mezinárodních obchodních pravidel, zejména pravidel sjednaných v rámci Světové obchodní organizace [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 2. září 2004 podalo sdružení Scotch Whisky Association (SWA) stížnost podle článku 4 nařízení (ES) č. 3286/94 (dále jen "nařízení").
(2) SWA tvrdilo, že vývozu whisky ze Společenství do Uruguayské východní republiky bylo bráněno řadou překážek obchodu ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení.
(3) Všechny údajné překážky obchodu měly spojitost s uruguayským vnitřním systémem spotřební daně.
(4) Komise po řádné konzultaci s poradním výborem zřízeným nařízením rozhodla, že stížnost obsahuje dostatečné důkazy pro zahájení přezkoumání.
Dne 23. října 2004 bylo proto v Úředním věstníku Evropské unie zveřejněno oznámení o zahájení přezkoumání [2].
(5) Během přezkoumání vláda Uruguaye vyjádřila připravenost jednat o řešení otázek vznesených ve stížnosti a navrhla:
a) zrušit požadavek, že stáří whisky musí činit méně než tři roky, aby mohla být zařazena do nejnižší daňové kategorie.
Toto opatření nabude účinku dne 1. července 2005;
b) uplatňovat stejné zacházení na domácí a dováženou whisky, pokud jde o požadavek připevňování pruhových kolků.
Uruguayská východní republika změní své právní předpisy do 30. června 2005 a uvedené opatření vstoupí v platnost po přechodném období 90 dnů;
c) podpořit změnu struktury daně IMESI tak, aby bylo provedeno její sladění s většinou obvyklých daňových systémů na mezinárodní úrovni.
Tato změna pomůže řešit otázku údajného nedostatku průhlednosti a předvídatelnosti.
Předpokládá se, že uvedený reformní proces bude ukončen do konce roku 2006.
(6) Komise se proto domnívá, že je vhodné uvedené přezkoumání pozastavit.
(7) Společenství bude provádění vyjednaného řešení sledovat a poté, co vláda Uruguaye splní své závazky, řízení ukončí.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem poradního výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Přezkoumání překážek obchodu, které spočívají v opatřeních, jež Uruguayská východní republika ukládá, a v postupech, jež uplatňuje, a které ovlivňují obchod se skotskou whisky, se pozastavuje.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. července 2005
o žádosti Maďarské republiky uplatňovat sníženou sazbu DPH na dodávky zemního plynu
(oznámeno pod číslem K(2005) 2514)
(Pouze maďarské znění je závazné)
(2005/568/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], naposledy pozměněnou směrnicí 2004/66/ES [2], a zejména na čl. 12 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dopisem zaevidovaným v Komisi dne 12. dubna 2005 informovala Maďarská republika Komisi o svém záměru uplatňovat sníženou sazbu DPH na dodávky zemního plynu.
(2) Podle přílohy X smlouvy o přistoupení může Maďarsko uplatňovat sníženou sazbu DPH na dodávky zemního plynu a elektřiny do jednoho roku od přistoupení k EU.
Od 1. ledna 2004 uplatňuje Maďarsko na dodávky elektřiny standardní sazbu DPH.
(3) Maďarsko hodlá pokračovat v uplatňování snížené sazby DPH na dodávky zemního plynu (15 %) a standardní sazby na elektřinu (25 %).
Toto rozlišení sazeb nezpůsobuje ani narušení hospodářské soutěže, ani přechod ze spotřeby elektřiny na spotřebu plynu.
To je především v důsledku vnitrostátních pravidel pro stanovení cen, která jsou pro zemní plyn a elektřinu odlišná, a v důsledku toho, že z technického-technologického hlediska mohou být tyto dva produkty navzájem nahrazeny jen pro účely vytápění.
Podle informací poskytnutých maďarskými orgány je cena za elektřinu téměř trojnásobkem ceny za zemní plyn.
(4) Pravidla DPH týkající se místa dodávky zemního plynu, která byla stanovena v šesté směrnici o DPH, byla změněna směrnicí 2003/92/ES [3].
Dodávka zemního plynu v poslední fázi od velkoobchodníků a distributorů ke konečnému spotřebiteli je zdaněna v místě, kde spotřebitel využívá a skutečně spotřebovává zboží ve snaze zajistit, aby ke zdanění došlo v zemi skutečné spotřeby.
(5) Opatření, které Maďarská republika zamýšlí přijmout, spočívá ve všeobecném uplatňování snížené sazby DPH na dodávky zemního plynu podle čl. 12 odst. 3 písm. b) šesté směrnice o DHP.
(6) Vzhledem k tomu, že se jedná o obecné opatření, které nestanoví žádnou výjimku, považuje se riziko narušení hospodářské soutěže za nulové. Vzhledem k tomu, že podmínka stanovená v čl.
12 odst. 3 písm. b) šesté směrnice je splněna, může Maďarsko uplatňovat příslušné opatření počínaje oznámením tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Maďarsko může uplatňovat opatření sdělené dopisem ze dne 12. dubna 2005, kterým se na dodávku zemního plynu uplatňuje snížená sazba DPH, a to bez ohledu na podmínky výroby a dodávek.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Maďarské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. července 2005,
kterým se upravují opravné koeficienty použitelné od 1. srpna 2004, 1. září 2004, 1. října 2004, 1. listopadu 2004, 1. prosince 2004 a 1. ledna 2005 na odměny úředníků, smluvních a dočasných zaměstnanců Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích a na odměny části úředníků setrvávajících na pracovním místě v deseti nových členských státech po dobu nejvýše patnácti měsíců od přistoupení (ustanovení čl. 33 odst. 4 smlouvy o přistoupení deseti nových členských států)
(2005/569/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Služební řád úředníků Evropských společenství a Pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, stanovené nařízením Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1], a zejména na čl. 13 druhý pododstavec přílohy X uvedeného nařízení,
s ohledem na smlouvu o přistoupení deseti členských států, a zejména na čl. 33 odst. 4 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízením Rady (ES, Euratom) č. 257/2005 [2] byly stanoveny podle čl. 13 prvního pododstavce přílohy X služebního řádu opravné koeficienty použitelné ode dne 1. července 2004 na odměny úředníků a smluvních a dočasných zaměstnanců Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích a na odměny části úředníků setrvávajících na pracovním místě v deseti nových členských státech, v měnách těchto zemí po dobu nejvýše patnácti měsíců od přistoupení.
(2) Od 1. srpna 2004, 1. září 2004, 1. října 2004, 1. listopadu 2004, 1. prosince 2004 a 1. ledna 2005 by některé z těchto opravných koeficientů měly být upraveny v souladu s čl. 13 druhým pododstavcem přílohy X služebního řádu, jelikož ze statistických údajů, které má Komise k dispozici, vyplývá, že změna životních nákladů, přepočítaná podle opravného koeficientu a odpovídajícího směnného kurzu, je pro některé třetí země vyšší než 5 % od jejich posledního stanovení nebo úpravy,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S účinkem od 1. srpna 2004, 1. září 2004, 1. října 2004, 1. listopadu 2004, 1. prosince 2004 a 1. ledna 2005 se upravují opravné koeficienty použitelné na odměny úředníků, smluvních a dočasných zaměstnanců Evropských společenství vykonávajících služební povinnosti ve třetích zemích a na odměny části úředníků setrvávajících na pracovním místě v deseti nových členských státech po dobu nejvýše patnácti měsíců od přistoupení, vyplácené v měnách těchto zemí tak, jak je stanoveno v příloze.
Směnné kurzy používané pro výpočet těchto odměn se stanoví v souladu s prováděcími pravidly k finančnímu nařízení a odpovídají datu uvedenému v prvním pododstavci.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. června 2005
o jmenování dvou německých členů a dvou německých náhradníků Výboru regionů
(2005/570/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh německé vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006.
(2) Po uplynutí funkčního období pana Stanislawa TILLICHA a paní Ulrike RODUSTOVÉ se uvolnila dvě místa členů Výboru regionů a po uplynutí funkčního období pana Volkera SCHIMPFFA a paní Heide SIMONISOVÉ se uvolnila dvě místa náhradníků Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členy nebo náhradníky Výboru regionů na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006, jsou jmenováni:
a) jako členové:
pan Uwe DÖRING
Minister für Justiz, Arbeit und Europa des Landes Schleswig-Holstein
jako nástupce paní Ulrike RODUSTOVÉ;
pan Hermann WINKLER
Sächsischer Staatsminister und Chef der Staatskanzlei,
Mitglied des Sächsischen Landtages
jako nástupce pana Stanislawa TILLICHA;
b) jako náhradníci:
pan Peter Harry CARSTENSEN
Ministerpräsident des Landes Schleswig-Holstein
jako nástupce paní Heide SIMONISOVÉ;
pan Georg MILBRADT
Ministerpräsident des Freistaates Sachsen,
Mitglied des Sächsischen Landtages
jako nástupce pana Volkera SCHIMPFFA.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2001/264/ES, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady
(2005/571/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/338/ES, Euratom ze dne 22. března 2004, kterým se přijímá jednací řád Rady [1], a zejména na článek 24 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dodatek 2 k bezpečnostním předpisům Rady Evropské unie, přiloženým k rozhodnutí 2001/264/ES [2], obsahuje srovnávací tabulku bezpečnostních klasifikací.
Tato tabulka byla změněna rozhodnutím Rady 2004/194/ES ze dne 10. února 2004, kterým se mění rozhodnutí 2001/264/ES [3].
(2) Francie a Německo oznámily generálnímu sekretariátu Rady změny svých bezpečnostních úrovní.
(3) Rozhodnutí 2001/264/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V rozhodnutí 2001/264/ES se dodatky 1 a 2 nahrazují zněním obsaženým v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2000/86/ES, kterým se stanoví zvláštní podmínky dovozu produktů rybolovu pocházejících z Číny a kterým se zrušuje rozhodnutí 97/368/ES, pokud jde o příslušný úřad a osvědčení o zdravotní nezávadnosti
(oznámeno pod číslem K(2005) 2751)
(Text s významem pro EHP)
(2005/572/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/493/EHS ze dne 22. července 1991 o hygienických předpisech pro produkci a uvádění produktů rybolovu na trh [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příslušným úřadem v Číně, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je podle směrnice 2000/86/ES [2] "State Administration for Entry/Exit Inspection and Quarantine (CIQ SA)".
(2) Po restrukturalizaci čínské správy se příslušný úřad změnil na "General Administration for Quality Supervision, Inspection and Quarantine (AQSIQ)".
(3) Tento nový úřad je schopen účinně ověřovat používání platných předpisů.
(4) AQSIQ vydal oficiální ujištění, že jsou dodržovány normy pro hygienické kontroly a sledování produktů rybolovu a akvakultury stanovené ve směrnici 91/493/EHS a splněny hygienické požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným uvedenou směrnicí.
(5) Rozhodnutí 2000/86/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Je třeba, aby se toto rozhodnutí použilo 45 dní po datu zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, čímž se zajistí potřebné přechodné období.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/86/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Příslušným úřadem v Číně, který ověřuje a potvrzuje, že produkty rybolovu a akvakultury splňují požadavky směrnice 91/493/EHS, je "General Administration for Quality Supervision, Inspection and Quarantine (AQSIQ)" ".
2. V článku 3 se odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. V osvědčení musí být uvedeno jméno, funkce a podpis zástupce AQSIQ a úřední razítko AQSIQ v barvě odlišné od barvy ostatních údajů uvedených na osvědčení."
3. Příloha A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 6. září 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2002/994/ES o některých ochranných opatřeních, pokud jde o produkty živočišného původu dovážené z Číny
(oznámeno pod číslem K(2005) 2764)
(Text s významem pro EHP)
(2005/573/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Poté, co byl v některých produktech živočišného původu dovážených z Číny zjištěn výskyt reziduí veterinárních léčivých přípravků, a poté, co byly během inspekční návštěvy Číny zjištěny nedostatky, pokud jde o právní úpravu veterinárních otázek a o systém kontroly reziduí u živých zvířat a živočišných produktů, přijala Komise rozhodnutí 2002/69/ES [2].
(2) Čínské orgány následně provedly nápravná opatření a poskytly další údaje i doplňkové záruky.
Spolu s uspokojivými výsledky kontrol provedených útvary Komise a členskými státy umožnila tato opatření provést změny rozhodnutí 2002/69/ES a následně přijmout i několik opatření, jimiž by se povolil dovoz produktů živočišného původu z Číny.
Změny byly zakotveny v rozhodnutí Komise 2002/994/ES ze dne 20. prosince 2002 o některých ochranných opatřeních, pokud jde o produkty živočišného původu dovážené z Číny [3], kterým se zrušilo rozhodnutí 2002/69/ES.
(3) Výsledky kontrol provedených členskými státy u produktů, jejichž dovoz byl povolen, jsou od zahájení uplatňování rozhodnutí 2004/621/ES všeobecně uspokojivé.
V úvahu tak může přicházet i povolení dovozu z Číny v případě krmiv pro zvířata v zájmovém chovu.
S ohledem na zanedbatelné riziko pro spotřebitele by mělo být rozhodnutí odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Pro zlepšení právní jasnosti ohledně škály výrobků živočišného původu, u nichž je zakázán dovoz z Číny, by mělo dojít k vyjasnění znění rozhodnutí 2002/994/ES.
(5) Rozhodnutí 2002/994/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/994/ES se mění takto:
1. Články 2 a 3 se nahrazují tímto:
"Článek 2
1. Členské státy zakážou dovoz produktů uvedených v článku 1.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz produktů uvedených v příloze tohoto rozhodnutí v souladu se zvláštními veterinárními a hygienickými podmínkami vztahujícími se na dané produkty a článkem 3 v případě produktů uvedených v části II přílohy.
Článek 3
Členské státy povolí dovoz zásilek produktů uvedených v části II přílohy doprovázených prohlášením příslušného čínského orgánu, ve kterém je uvedeno, že každá zásilka byla před expedicí podrobena chemickému testu, aby se zajistilo, že dotyčné produkty nepředstavují nebezpečí pro lidské zdraví.
Tento test musí být proveden zejména s ohledem na zjištění přítomnosti chloramfenikolu a nitrofuranu a jeho metabolitů.
Výsledky analytických zkoušek musí být přiloženy."
2. Příloha se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 26. července 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. července 2005
o splnění podmínek stanovených v článku 3 Dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, a to s ohledem na prodloužení období stanoveného v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě
(2005/576/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 87 odst. 3 písm. e) této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 29. července 2002 o podpisu a prozatímním používání Dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, a to s ohledem na prodloužení období stanoveného v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě,
s ohledem na Dodatkový protokol k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, a to s ohledem na prodloužení období stanoveného v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě, a zejména na článek 3 uvedeného protokolu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská dohoda zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé [1] (dále jen "Evropská dohoda") vstoupila v platnost dnem 1. února 1995.
(2) Podle čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě může Rumunsko během prvních pěti let po vstupu Evropské dohody v platnost a odchylně od odst. 1 bodu 3 výjimečně poskytovat, pokud jde o výrobky z oceli, veřejnou podporu pro účely restrukturalizace, pokud tato podpora na konci období restrukturalizace povede k tomu, že podniky, které podporu přijímají, budou životaschopné v běžných tržních podmínkách, pokud výše a míra takové podpory budou přísně omezeny na nejnižší možnou míru nezbytnou pro obnovení životaschopnosti a budou postupně snižovány a pokud bude restrukturalizační program spojen s celkovou racionalizací a snížením kapacity Rumunska.
(3) Počáteční pětileté období skončilo dnem 31. prosince 1997.
(4) Rumunsko požádalo o prodloužení výše uvedeného období v prosinci 1997.
(5) Toto období je vhodné prodloužit o dodatečné období osmi let, počínaje dnem 1. ledna 1998, nebo až do přistoupení Rumunska k Evropské unii, podle toho, co nastane dříve.
(6) Za tímto účelem byl dne 23. října 2002 Společenstvím a Rumunskem podepsán dodatkový protokol k Evropské dohodě a od uvedeného dne je prozatímně používán.
(7) Podle článku 2 dodatkového protokolu lze výše uvedené období prodloužit pouze za předpokladu, že Rumunsko předloží Komisi restrukturalizační program a obchodní plán, které splňují požadavky čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě a byly posouzeny a schváleny rumunským vnitrostátním orgánem pro státní podporu (Rada pro hospodářskou soutěž).
(8) V prosinci 2004 předložilo Rumunsko Komisi restrukturalizační program a obchodní plán společností, jež byly nebo jsou příjemci státní podpory pro účely restrukturalizace.
(9) Podle článku 3 dodatkového protokolu lze výše uvedené období prodloužit pouze za předpokladu, že Komise vypracuje závěrečné posouzení restrukturalizačního programu a obchodních plánů.
(10) Komise vypracovala závěrečné posouzení restrukturalizačního programu a obchodního plánu předložených Rumunskem.
Z tohoto posouzení vyplývá, že realizace restrukturalizačního programu a obchodního plánu umožní, aby příslušné společnosti byly v běžných tržních podmínkách životaschopné.
Dále z něj vyplývá, že částka státní podpory pro účely restrukturalizace, jak je uvedena v daných plánech, je přísně omezena na nejnižší možnou míru nezbytnou pro dosažení životaschopnosti příslušných společností a byla postupně snižována a ukončena na konci roku 2004.
Posouzení stanoví, že bude provedena celková racionalizace a snížena nadbytečná výrobní kapacita společností, které podporu přijímají.
Ze závěru posouzení je tudíž zřejmé, že restrukturalizační program a obchodní plány splňují požadavky čl. 9 odst.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Restrukturalizační program a obchodní plány, jež Rumunsko předložilo Komisi podle článku 2 Dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Rumunskem na straně druhé, a to s ohledem na prodloužení období stanoveného v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě, jsou v souladu s čl. 9 odst. 4 protokolu 2.
Článek 2
Období, během něhož může Rumunsko výjimečně poskytovat, pokud jde o výrobky z oceli, veřejnou podporu pro účely restrukturalizace v souladu s čl. 9 odst. 4 protokolu 2, se prodlužuje o dodatečné období osmi let, počínaje dnem 1. ledna 1998, nebo až do přistoupení Rumunska k Evropské unii, podle toho, co nastane dříve, jak je stanoveno v článku 1 dodatkového protokolu.
Rozhodnutí Rady
ze dne 22. července 2005
o jmenování soudců Soudu pro veřejnou službu Evropské unie
(2005/577/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 225a této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 140b této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/752/ES, Euratom ze dne 2. listopadu 2004 o zřízení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie [1], a zejména na čl. 3 odst. 1 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2004/752/ES, Euratom byl na základě článků 225a a 245 Smlouvy o ES a článků 140b a 160 Smlouvy o ESAE zřízen Soud pro veřejnou službu Evropské unie.
Uvedeným rozhodnutím byla k tomuto účelu připojena příloha k protokolu o statutu Soudního dvora (dále "příloha I statutu Soudního dvora").
(2) Článek 3 přílohy I statutu Soudního dvora stanoví:
"1. Soudce jmenuje Rada postupem stanoveným v čl. 225a čtvrtém pododstavci Smlouvy o ES a čl. 140b čtvrtém pododstavci Smlouvy o ESAE po konzultaci s výborem zřízeným tímto článkem. Při jmenování soudců dbá Rada na vyvážené složení Soudu na co nejširším zeměpisném základě z řad státních příslušníků členských států a z hlediska zastoupení vnitrostátních právních systémů.
2. Každá osoba, která má občanství Unie a která splňuje podmínky stanovené v čl. 225a čtvrtém pododstavci Smlouvy o ES a čl. 140b čtvrtém pododstavci Smlouvy o ESAE, může předložit svou kandidaturu. Rada stanoví na doporučení Soudního dvora kvalifikovanou většinou podmínky a postupy pro předkládání a vyřizování kandidatur.
3. Zřizuje se výbor složený ze sedmi osob z řad bývalých členů Soudního dvora a Soudu prvního stupně a obecně uznávaných právníků.
Rada rozhoduje na doporučení předsedy Soudního dvora kvalifikovanou většinou o jmenování členů výboru a pravidlech jeho fungování.
4. Výbor vydává stanovisko ke vhodnosti kandidátů na výkon funkce soudce Soudu pro veřejnou službu.
Výbor připojí k tomuto stanovisku seznam kandidátů, kteří mají nejvhodnější zkušenosti na nejvyšší úrovni.
Tento seznam musí obsahovat počet kandidátů, který odpovídá alespoň dvojnásobku počtu soudců, které má Rada jmenovat."
(3) Rozhodnutím 2005/150/ES, Euratom [2] stanovila Rada podmínky a postupy pro předkládání kandidatur ke jmenování soudců Soudu pro veřejnou službu Evropské unie, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 2 přílohy I protokolu o statutu Soudního dvora.
(4) Rozhodnutím 2005/49/ES, Euratom [3], stanovila Rada pravidla fungování výboru stanoveného v čl. 3 odst. 3 přílohy I protokolu o statutu Soudního dvora.
(5) Rozhodnutím 2005/151/ES, Euratom [4] jmenovala Rada členy výboru stanoveného v čl. 3 odst. 3 přílohy I protokolu o statutu Soudního dvora.
(6) Veřejná výzva k podávání kandidatur na jmenování soudců Soudu pro veřejnou službu byla zveřejněna dne 23. února 2005 (Úř. věst. C 47 A, s.
1) a lhůta pro předložení kandidatur uplynula dne 15. dubna 2005.
Bylo potvrzeno obdržení dvě stě čtyřiceti tří kandidatur.
(7) Výbor zřízený čl. 3 odst. 3 přílohy I statutu Soudního dvora se sešel v průběhu května a června roku 2005 několikrát. Na konci svých jednání vydal stanovisko a připojil k němu seznam v souladu s čl. 3 odst. 4 přílohy I statutu Soudního dvora. V seznamu je uvedeno čtrnáct kandidátů.
(8) V souladu s čl. 225a čtvrtým pododstavcem Smlouvy o ES a čl. 140b čtvrtým pododstavcem Smlouvy o ESAE jmenuje soudce Soudu pro veřejnou službu Rada.
(9) Je tedy třeba jmenovat sedm osob uvedených na výše zmíněném seznamu a zároveň dbát na vyvážené složení Soudu na co nejširším zeměpisném základě z řad státních příslušníků členských států a z hlediska zastoupení vnitrostátních právních systémů, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 1 přílohy I statutu Soudního dvora.
2 druhým pododstavcem první větou přílohy I statutu Soudního dvora jsou soudci Soudu pro veřejnou službu jmenováni na dobu šesti let. Odchylně od uvedeného ustanovení stanoví čl.
3 odst. 2 rozhodnutí 2004/752/ES, Euratom, že jakmile složí všichni soudci Soudu slib, určí předseda Rady losováním tři soudce tohoto soudu, kteří přestanou vykonávat své funkce uplynutím prvních tří let funkčního období.
Toto určení je třeba řádně oznámit prostřednictvím zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
(11) Rovněž je třeba vzít na vědomí, že pokud jde o určení prvního předsedy Soudu pro veřejnou službu, stanoví čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2004/752/ES, Euratom, že Rada může rozhodnout o použití postupu podle čl. 4 odst. 1 přílohy I statutu Soudního dvora, který stanoví, že soudci volí ze svého středu předsedu Soudu pro veřejnou službu na dobu tří let. Tuto možnost je třeba využít,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Soudci Soudu pro veřejnou službu Evropské unie jsou jmenováni:
- Irena BORUTOVÁ
- Stéphane GERVASONI
- Heikki KANNINEN
- Horstpeter KREPPEL
- Paul J. MAHONEY
- Charisios TAGARAS
- Sean VAN RAEPENBUSCH
Článek 2
Čtyři z těchto soudců jsou jmenováni na dobu šesti let od 1. října 2005 do 30. září 2011.
Ostatní tři soudci jsou jmenováni na dobu tří let od 1. října 2005 do 30. září 2008.
Generální sekretariát Rady zveřejní
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. července 2005,
kterým se stanoví odchylka od rozhodnutí Rady 2001/822/ES, pokud jde o pravidla původu pro jádra hřebenatek rodu Placopecten magellanicus ze Saint-Pierre a Miquelonu
(oznámeno pod číslem K(2005) 2819)
(2005/578/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2001/822/ES ze dne 27. listopadu 2001 o přidružení zámořských zemí a území k Evropskému společenství [1], a zejména na článek 37 přílohy III uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. dubna 2005 Saint-Pierre a Miquelon požádal na sedm let o odchylku z pravidel původu, tak jak jsou stanovená v příloze III rozhodnutí 2001/822/ES, pokud jde o roční množství 250 tun jader hřebenatek rodu Placopecten magellanicus, čerstvých nebo zmrazených, vyvážených ze Saint-Pierre a Miquelonu.
(2) Saint-Pierre a Miquelon podložil svou žádost jednak zpožděním, ke kterému došlo při zavedení chovu zmíněných mušlí v zálivu Miquelon, jednak skutečností, že místní produkce mušlí je i nadále z velké části založena na larvách dovážených z Kanady.
Tyto larvy, stejně jako nezpracované hřebenatky a jádra hřebenatek dovážené z Kanady dočasně nahradí objemy dodávek nezpracovaných hřebenatek, které se nedostávají místnímu zpracovatelskému průmyslu.
(3) Požadovaná odchylka je odůvodněna na základě přílohy III rozhodnutí 2001/822/ES, a zejména čl. 37 odst.
1 uvedeného rozhodnutí, zejména pokud jde o rozvoj stávajícího průmyslu na Saint-Pierre a Miquelonu.
Tato odchylka je nutná pro udržení chodu továrny, která zaměstnává značný počet osob. Za předpokladu, že budou dodrženy určité podmínky týkající se množství, dozoru a trvání, tato odchylka nemůže způsobit vážnou újmu ekonomickému odvětví Společenství nebo jednoho či více členských států.
(4) Proto je třeba udělit odchylku pro určitá množství jader hřebenatek rodu Placopecten magellanicus zpracovávaných na Saint-Pierre a Miquelonu a dovážených do Společenství.
2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství [2], stanoví pravidla pro správu celních kvót.
Tato pravidla se obdobně použijí na správu množství, pro která je dotyčná odchylka udělena.
(6) Z důvodu skončení platnosti rozhodnutí 2001/822/ES ke dni 31. prosince 2011 musí být zavedeno vhodné ustanovení k zajištění platnosti odchylky po 31. prosinci 2011 pro případ, že by bylo přijato nové rozhodnutí o přidružení zámořských zemí a území ke Společenství před tímto datem nebo že by platnost rozhodnutí 2001/822/ES byla prodloužena.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro celní kodex,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od ustanovení uvedených v příloze III rozhodnutí 2001/822/ES se pokládají jádra hřebenatek rodu Placopecten magellanicus, čerstvá nebo zmrazená, čísla KN 0307 a upřesněná v příloze, která jsou zpracována na Saint-Pierre a Miquelonu, za pocházející ze Saint-Pierre a Miquelonu, jsou-li získána z larev, nezpracovaných hřebenatek nebo jader hřebenatek rodu Placopecten magellanicus nepocházejících ze Saint-Pierre a Miquelonu, v souladu s podmínkami stanovenými v tomto rozhodnutí.
Článek 2
Odchylka stanovená v článku 1 se použije pro množství uvedená v příloze, která se dovezou ze Saint-Pierre a Miquelonu do Společenství v období mezi 1. srpnem 2005 a 31. červencem 2012.
Článek 3
Články 308a, 308b a 308c nařízení (EHS) č. 2454/93 týkající se správy celních kvót se obdobně použijí pro správu množství uvedených v příloze.
Článek 4
1. Celní orgány Saint-Pierre a Miquelonu přijmou opatření nezbytná k provádění množstevních kontrol vývozu produktů uvedených v článku 1.
Za tímto účelem musí veškerá osvědčení vydaná v souladu s tímto rozhodnutím obsahovat odkaz na toto rozhodnutí.
2. Příslušné orgány Saint-Pierre a Miquelonu předloží Komisi každé tři měsíce výkaz množství, pro která byla vydána průvodní osvědčení EUR.1 na základě tohoto rozhodnutí, a pořadová čísla těchto osvědčení.
Článek 5
V kolonce 7 průvodních osvědčení EUR.1 vydaných na základě tohoto rozhodnutí se uvede jeden z těchto údajů:
- "Derogation – Commission Decision 2005/578/EC",
- "Dérogation – Décision 2005/578/CE de la Commission".
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije od 1. srpna 2005 do 31. prosince 2011.
V případě, že budou po 31. prosinci 2011 přijata nová preferenční opatření nahrazující rozhodnutí 2001/822/ES, se toto rozhodnutí použije i nadále až do dne ukončení platnosti těchto nových opatření, avšak nejpozději do 31. července 2012.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. července 2005
o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF)
(oznámeno pod číslem K(2005) 2756)
(Pouze anglické, francouzské, italské, nizozemské, portugalské, řecké a španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/579/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 písm. c) uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [2], a zejména na čl. 7 odst. 4 uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem fondu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 5 nařízení (EHS) č. 729/70 a článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999, jakož i čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF [3], stanoví, že Komise provede nezbytná šetření, sdělí členským státům výsledky těchto šetření, seznámí se s připomínkami členských států, svolá dvoustranná jednání s cílem dosáhnout dohody s dotyčnými členskými státy a formálně sdělí své závěry členským státům, přičemž odkáže na rozhodnutí Komise 94/442/ES ze dne 1. července 1994 o zavedení smírčího řízení v rámci schválení účetní závěrky záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) [4].
(2) Členské státy měly možnost požádat o zahájení smírčího řízení.
Tato možnost byla v některých případech využita a zpráva vydaná po ukončení tohoto řízení byla přezkoumána Komisí.
(3) Články 2 a 3 nařízení (EHS) č. 729/70, jakož i článek 2 nařízení (ES) č. 1258/1999 stanoví, že lze financovat pouze náhrady při vývozu do třetích zemí a intervence zaměřené na stabilizaci zemědělských trhů, které byly poskytnuty nebo prováděny na základě předpisů Společenství v rámci společné organizace zemědělských trhů.
(4) Na základě provedených šetření, výsledků dvoustranných jednání a smírčích řízení bylo zjištěno, že část výdajů vykázaných členskými státy nesplňuje tyto podmínky, a nelze ji tudíž financovat v rámci záruční sekce EZOZF.
(5) Je třeba uvést částky, které nebyly uznány k financování v rámci záruční sekce EZOZF a které se nevztahují na výdaje vynaložené dříve než dvacet čtyři měsíců předcházejících písemnému sdělení, ve kterém Komise oznámila členským státům výsledky šetření.
(6) Pro případy, na které se vztahuje toto rozhodnutí, sdělila Komise členským státům v rámci souhrnné zprávy vyhodnocení částek, které je třeba vyloučit z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
(7) Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny finanční dopady, které může Komise vyvodit z rozsudků Soudního dvora ve věcech projednaných ke dni 15. dubna 2005 a týkajících se záležitostí, které jsou předmětem tohoto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Výdaje schválených platebních orgánů členských států, které byly vykázány v rámci záruční sekce EZOZF a které jsou uvedeny v příloze, jsou vyloučeny z financování Společenství z důvodu jejich neslučitelnosti s předpisy Společenství.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Francouzské republice, Italské republice, Nizozemskému království, Portugalské republice, Řecké republice, Spojenému království Velké Británie a Severního Irska a Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. července 2005,
kterým se zamítá uvádění betainu na trh jako nové potraviny nebo nové složky potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2005) 2770)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(2005/580/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. ledna 2003 předložila společnost Finnfeeds Finland Ltd příslušným orgánům Finska žádost o uvedení betainu na trh jako nové potraviny nebo nové složky potravin.
(2) Dne 3. července 2003 vydaly příslušné orgány Finska zprávu o prvním posouzení.
(3) Ve zprávě o prvním posouzení došly příslušné orgány Finska k závěru, že betain lze uvést na trh.
(4) Dne 18. srpna 2003 Komise zaslala zprávu o prvním posouzení všem členským státům.
(5) Před uplynutím 60 denní lhůty stanovené v čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 258/97 byly v souladu s uvedeným ustanovením vzneseny odůvodněné námitky proti uvedení betainu na trh.
(6) Ve stanovisku ze dne 22. února 2005 k žádosti ohledně použití betainu jako nové potraviny v EU [2] došel Evropský úřad pro bezpečnost potravin k závěru, že bezpečnost betainu v případě zamýšleného použití navrhovaného žadatelem nebyla stanovena.
(7) Jelikož se neprokázalo, že výrobek vyhovuje kritériím stanoveným v čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 258/97, neměl by být uveden na trh Společenství.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Betain nesmí být uveden na trh Společenství jako potravina nebo složka potravin.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno společnosti Finnfeeds Finland Ltd, Sokeritehtaantie 20, FI-02460 Kantvik.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. července 2005,
kterým se povoluje uvádění izomaltulosy na trh jako nové potraviny nebo nové složky potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97
(oznámeno pod číslem K(2005) 2776)
(Pouze německé znění je závazné)
(2005/581/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 4. března 2004 vznesla společnost Südzucker AG žádost k příslušným německým orgánům uvést na trh izomaltulosu jako novou potravinu nebo novou složku potravin.
(2) Dne 1. října 2004 vydal příslušný německý subjekt pro posuzování potravin svou zprávu o prvním posouzení.
V této zprávě došel k závěru, že navrhovaná použití izomaltulosy jsou z hlediska lidské spotřeby bezpečná.
(3) Dne 30. listopadu 2004 Komise zaslala zprávu o prvním posouzení všem členským státům.
(4) Před uplynutím šedesátidenní lhůty stanovené v čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 258/97 byly v souladu s uvedeným ustanovením vzneseny odůvodněné námitky proti uvedení dotyčného produktu na trh. Tyto námitky/připomínky byly projednány s členskými státy na zasedání stálého výboru dne 14. února 2005 v souvislosti s první žádostí o uvedení izomaltulosy na trh Společenství, předloženou společností Cargill.
(5) Pokud jde o nutriční údaje, uváděné při označování potravin obsahujících izomaltulosu nebo v reklamě na ně, použije se směrnice Rady 90/496/EHS ze dne 24. září 1990 o nutričním označování potravin [2].
(6) Na základě zprávy o prvním posouzení se stanovuje, že izomaltulosa splňuje kritéria podle čl. 3 odst. 1 nařízení (ES) č. 258/97.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Izomaltulosa, jak je specifikována v příloze, může být uváděna na trh Společenství jako nová potravina nebo nová složka potravin pro použití v potravinách.
Článek 2
Označení "izomaltulosa" se uvede při označování samotného produktu nebo v seznamu složek u potravin, které ji obsahují.
V nápadně vyobrazené poznámce pod čarou vztahující se pomocí hvězdičky (*) k označení "izomaltulosa" se uvedou slova "izomaltulosa je zdrojem glukosy a fruktosy".
Tato slova musí být vytištěna typem písma alespoň stejné velikosti, jakou má samotný seznam složek.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno společnosti Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt, Maximilianstraβe 10, D-68165 Mannheim.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. října 2002
týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP
(COMP/E-2/37.784 – Aukčni domy uměleckých děl)
(oznámeno pod číslem K(2002) 4283 v konečném znění a opravy K(2002) 4283/7 a K(2002) 4283/8)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/590/ES)
Dne 30. října 2002 Komise přijala rozhodnutí (K(2002) 4283 v konečném znění) týkající se řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP.
Dne 6. listopadu 2002 Komise schválila v písemném řízení K(2002) 4283/7 opravu verze K(2002) 4283/5 rozhodnutí K(2002) 4283 v konečném znění, a v písemném řízení K(2002) 4283/8 opravu verze K(2002) 4283/6 rozhodnutí K(2002) 4283 v konečném znění. Podle ustanovení článku 21 nařízení č.
17 [1] Komise tímto zveřejňuje jména stran a hlavní obsah rozhodnutí. Bere v úvahu oprávněný zájem podniků na ochraně jejich obchodního tajemství.
Nedůvěrné znění celého rozhodnutí je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_cs.html
I. SOUHRNNÁ ZPRÁVA O PROTIPRÁVNÍM JEDNÁNÍ
1. Určení
(1) Toto rozhodnutí je určeno těmto podnikům a/nebo sdružením podniků:
- Christie’s International plc,
- Sotheby’s Holdings Inc.
2. Doba a podstata protiprávního jednání
(2) Christie's International plc (dále jen "Christie’s") a Sotheby's Holdings Inc. (dále jen "Sotheby’s"), dva hlavní celosvětoví soutěžitelé v oblasti dražeb na bázi provize předmětů výtvarného umění, starožitností, nábytku, sběratelských předmětů a memorabilií (dále jen také obecně "umělecké předměty"), uzavřely a účastnily se od 30. dubna 1993 minimálně do 7. února 2000 trvající dohody a/nebo jednání ve vzájemné shodě podle čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 Dohody o EHP, které se týkaly cen a jiných podmínek prodeje v dražbách.
(3) Společnosti souhlasily, mimo jiné, s přijetím shodných struktur pro provize prodejcům, se sazbami, o nichž není možné jednat (nahradily dřívější sjednatelné sazby), se zvýšením poplatků z provize a s neposkytnutím zvláštních podmínek prodávajícím.
Kromě toho také stanovily určité obchodní podmínky, takže mezi sebou vyloučily nebo omezily soutěž na trhu s dražbami uměleckých předmětů.
Dále zavedly kontrolní mechanismus k zajištění dodržování jejich dohody a/nebo jednání ve vzájemné shodě.
3. Trh se službami dražeb uměleckých předmětů
(4) Předměty výtvarného umění, starožitnosti, nábytek, sběratelské předměty a memorabilia se běžně prodávají prostřednictvím dražby.
Neexistují žádná omezení, pokud jde o druh předmětů, které lze prodávat prostřednictvím dražby, ani pokud jde o minimální hodnotu, kterou tyto předměty musí mít.
Dražby lze provádět pro zvláštní jednotlivou sbírku, nebo určité téma, druh předmětů nebo dobu nebo druh umění.
(5) Hlavní dražební místa uměleckých předmětů jsou pro obě společnosti Londýn a New York.
Pravidelné dražby se však konají také v Ženevě, Curychu, Amsterdamu, Římě, Miláně, Hongkongu a Melbourne.
Nejdůležitější dražby uměleckých předmětů se plánují a konají jako slavnostní a exkluzivní společenské události pro bohaté zákazníky.
(6) Prodeje se plánují dlouho dopředu podle mezinárodní "sezóny".
Nejdůležitější prodeje se tradičně konají na jaře a na podzim; dražební společnosti proto dosahují nejvyšších příjmů a provozních výnosů ve druhém a čtvrtém čtvrtletí.
(7) Vlastníci "dodají" zboží, které chtějí prodat, dražební společnosti, která má zkušenosti s prodejem, zorganizuje dražbu, vydá katalog a zajistí propagaci dražby.
Zboží se obvykle nabízí k prodeji po jednotlivých položkách (takzvaných partiích).
Také předměty, které tvoří součást celé sbírky, jsou obvykle pro účel prodeje rozděleny na jednotlivé partie.
Dražební společnost prodává zboží jako zástupce dodavatele, vystavuje kupujícímu účet za prodané zboží a předává kupujícímu obdrženou platbu po odečtení provize, nákladů a daní.
Procentní sazba účtovaná dodavateli/prodejci se běžně označuje jako "prodejní provize"; tato provize se vypočítává obvykle na základě "kupní ceny v dražbě", to znamená ceny, za kterou poslední nabízející získá příklep.
Osobám, které nabývají předměty v dražbách, se také účtuje procentní sazba "kupní ceny v dražbě" (tzv. "kupní provize").
4. Způsob činnosti kartelu
(8) Od dubna 1993 dohodly Christie's a Sotheby's společný plán k omezení hospodářské soutěže v různých oblastech.
Jednalo se především o podmínky pro prodávající, ale také pro kupující, a o další aspekty.
Různé prvky plánu byly změněny a vylepšeny na jednáních vysokých představitelů vedení společností podniků během let, které následovaly a trvaly do února roku 2000.
(9) Dohoda a/nebo jednání ve vzájemné shodě mezi Christie's a Sotheby's spočívaly:
a) pokud jde o prodávající:
- v dohodě o zavedení nové "klouzavé stupnice" u prodejní provize [2],
- v dohodě o podmínkách, za kterých se tato stupnice používá, včetně skutečnosti, že o ni nebylo možné jednat, nebyly tedy možné výjimky (ledaže již byly sjednány),
- v dohodě o modalitách a počátku jejich zavedení,
- v dohodě o sledování dodržování stupnice výměnou seznamů povolených výjimek za účelem kontroly provádění dohody, zabránění odchylek a diskuse o nich,
- v dohodě, že prodejcům nebude při dražbách poskytnuta žádná záruka, pokud jde o minimální cenu,
- v dohodě o ustanovení o sdílení vyššího výtěžku s prodejcem, pokud bude zboží prodáno za vyšší než zaručenou cenu,
- v dohodě o neposkytnutí záloh prodejcům za jednotlivé partie,
- v dohodě a/nebo jednání ve vzájemné shodě o podmínkách pro zálohy u zvláštních prodejů v dražbách,
- v dohodě o minimálních úrokových sazbách pro půjčky,
- v dohodě o omezení provize placené obchodním prodejcům/obchodníkům a omezení praxe v poskytování pojištění obchodním prodejcům,
- v dohodě o omezení platby počáteční provize (na 1 % příplatku kupujícího v případech, ve kterých prodávajícímu nevzniká žádná provize);
b) pokud jde o kupující:
- v dohodě o omezení úvěrových podmínek pro obchodní kupující na 90 dní;
c) ostatní prvky:
- v dohodě o omezení jejich úsilí uvádění na trh (zabránění tvrzením/prohlášením, pokud jde o podíly na trhu nebo uplatnění nároku "vedení" na trhu s uměním nebo v jeho určité části).
(10) Kromě toho, za účelem provádění dohod a/nebo jejich změny, strany jednaly a vyměňovaly si informace během pravidelných schůzek nebo (telefonních) rozhovorů o veškerých otázkách nebo záležitostech (dražbách, prodávajících, obchodnících, kupujících), které mezi nimi mohly vyvolat nebo podnítit soutěž nebo jinak být v rozporu nebo ohrozit jejich dohodu o nesoutěžení.
II. POKUTY
1. Základní částka pokuty
Závažnost protiprávního jednání
(11) Vzhledem k povaze zkoumaného jednání, jeho skutečného dopadu na trhu dražeb uměleckých předmětů, a ke skutečnosti, že postihuje celý společný trh a EHP po jeho vytvoření, domnívá se Komise, že se podniky dotčené tímto rozhodnutím dopustily velmi závažného protiprávního jednání podle čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP.
Povaha protiprávního jednání
(12) Kartel představuje úmyslné porušení čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP. Účastníci kartelu se s plným vědomím protiprávnosti svého jednání spojili, aby vytvořili tajný a institucionalizovaný protiprávní systém, s cílem vyloučit soutěž mezi oběma nejvýznamnějšími dražebními společnostmi. Protiprávní jednání spočívalo hlavně v postupech určování cen, které patří svou povahou k nejzávažnějším porušením čl. 81 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP.
(13) Kartelové dohody byly v každém zúčastněném podniku formulovány, řízeny a podporovány na nejvyšší úrovni.
Svou povahou to vede k významnému narušení hospodářské soutěže, která prospívá výlučně společnostem, které se účastní kartelu, a vysoce poškozuje zákazníky.
Dopad protiprávního jednání na EHP
(14) Protiprávního jednání se dopustily dva největší podniky na trhu s dražbami uměleckých předmětů. Toto jednání postihlo prodeje podniků v EHP a v jiných zemích.
Společný plán ke zvýšení příjmů provedly oba podniky.
Vzhledem k vysokému podílu na trhu zúčastněných společností a ke skutečnosti, že se dohoda týkala všech prodejů uskutečněných společnostmi v EHP, měla skutečný dopad na trh EHP.
Rozloha relevantního zeměpisného trhu
(15) Pro účely zjištění závažnosti protiprávního jednání proto Komise vychází z toho, že celé Společenství a také EHP po jeho založení byly postiženy kartelem.
(16) Komise proto stanoví základní částku pokuty pro oba podniky na 25,2 milionů EUR.
Doba trvání protiprávního jednání
(17) Podle názoru Komise musí být jako doba trvání protiprávního jednání zohledněna doba od 30. dubna 1993 do 7. února 2000.
Protiprávní jednání tak trvalo šest let a devět měsíců.
V důsledku toho se jedná o dlouhotrvající protiprávní jednání, které vede u částky stanovené kvůli závažnosti protiprávního jednání ke zvýšení o 65 %.
(18) Na základě výše uvedeného stanoví Komise základní částku pokuty takto:
- Christie’s: 41,58 milionů EUR,
- Sotheby’s: 41,58 milionů EUR.
2. Přitěžující a polehčující okolnosti
(19) Podle názoru Komise se v tomto případě neuplatní žádné přitěžující nebo polehčující okolnosti.
3. Použití horní hranice 10 % obratu
(20) Jelikož takto vypočítaná částka pro Sotheby's přesáhne 10 % celosvětového obratu dosaženého v roce před tímto rozhodnutím, bude základní částka pro Sotheby’s snížena v souladu s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 na 34,05 milionů EUR.
4. Použití "oznámení o shovívavosti z roku 1996" [3]
(21) Jelikož byly žádosti o shovívavost podány v roce 2000, tedy v rámci tehdy platného oznámení o shovívavosti, použije se na případ oznámení o shovívavosti a nikoli jeho revidované znění přijaté v roce 2002.
Neuvalení pokuty nebo velmi podstatné snížení její částky ("Oddíl B")
(22) Christie’s jako první informovala Komisi o existenci kartelu a uvedla rozhodující důkaz, bez kterého by kartel nejspíš nebyl odhalen.
V době zveřejnění těchto informací nezahájila Komise šetření a ani neměla k dispozici dostatečné informace ke zjištění existence kartelu.
Kromě toho Christie’s ukončila svou účast v kartelu, když Komisi potvrdila, že kvůli ohlášenému chování neexistují žádné kontakty se Sotheby's, a když byl veřejně oznámen nový systém prodejní provize pouze několik dní poté, co předložila důkazní materiál Komisi.
Kromě toho Christie's nepřetržitě spolupracovala s Komisí a nebylo zjištěno, zda nutila Sotheby's k účasti na kartelu nebo hrála v kartelu ve srovnání se Sotheby's rozhodující úlohu.
(23) Podle názoru Komise splňuje proto Christie’s příslušné podmínky oddílu B oznámení o shovívavosti.
Významné snížení pokuty ("Oddíl D")
(24) Komise zaznamenala, že s ní Sotheby's v průběhu šetření plně spolupracovala.
Kromě toho poskytla Komisi informace a důkazní materiál, který přispěl ke zjištění existence protiprávního jednání.
Dále nepopřela skutečnosti, o které Komise opírá svá tvrzení.
Připustila existenci několika prvků protiprávního jednání, které Komise popsala v tomto rozhodnutí.
(25) Sotheby’s proto splňuje podmínky uvedené v oddíle D první a druhé odrážce oznámení.
Závěr ohledně použití oznámení o shovívavosti
(26) Vzhledem k povaze jejich spolupráce a s ohledem na podmínky stanovené v oznámení o shovívavosti tedy Komise sníží pokuty adresátům tohoto rozhodnutí takto:
- Christie’s: 100 %,
- Sotheby’s: 40 %.
5. Rozhodnutí
(27) Ukládají se následující pokuty:
- Christie’s International plc: 0 milionů EUR,
- Sotheby’s Holdings Inc.: 20,4 milionů EUR.
(28) Uvedené podniky okamžitě ukončí protiprávní jednání, pokud tak již neučinily.
Zdrží se jak zopakování jakéhokoli jednání nebo chování shledaného v tomto případě jako protiprávní jednání, tak všech opatření, která mají stejný cíl nebo účinek.
[1] Úř. věst. 13, 21.2.1962, s. 204/62. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1216/1999 (Úř. věst. L 148, 15.6.1999, s. 5).
[2] Klouzavá stupnice znamená, že se procentní sazba provize, kterou musí prodejce zaplatit při prodeji, mění při určitých limitních hodnotách.
Čím je cena dosažená za dodaný předmět vyšší, tím nižší je v praxi procentní sazba, kterou musí prodejce zaplatit.
[3] Oznámení Komise o neuvalení nebo snížení pokut v případech týkajících se kartelu (Úř. věst.
C 207, 18.7.1996, s. 4).
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. července 2005,
kterým se mění dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví ryb, masa a mléka v Polsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 2813)
(Text s významem pro EHP)
(2005/591/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Slovinské republiky a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie [1], a zejména na přílohu XII, kapitolu 6, oddíl B, pododdíl I bod 1 písm. e) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Polsku byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/458/ES [2], 2004/471/ES [3], 2004/474/ES [4] a 2005/271/ES [5].
(3) Podle úředního prohlášení polského příslušného orgánu čtyři další zařízení v odvětví ryb, masa a mléka dokončila proces modernizace a jsou nyní zcela v souladu s právními předpisy Společenství.
(4) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zařízení uvedená na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí se odstraňují z dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/592/SZBP
ze dne 29. července 2005,
kterým se provádí společný postoj 2004/161/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Zimbabwe
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/161/SZBP [1], a zejména na článek 6 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společným postojem 2004/161/SZBP přijala Rada opatření mimo jiné pro zabránění vstupu na území členských států a průjezdu přes ně osobám, které se podílejí na činnostech, jež závažně narušují demokracii, respektování lidských práv a právní stát v Zimbabwe, a přijala opatření ke zmrazení jejich finančních prostředků a hospodářských zdrojů.
(2) Dne 13. června 2005 Rada přijala rozhodnutí Rady 2005/444/SZBP [2], kterým se provádí společný postoj 2004/161/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Zimbabwe v důsledku změn ve vládě.
(3) Je třeba aktualizovat seznam osob, na něž se vztahují omezující opatření, obsažený v příloze společného postoje 2004/161/SZBP, aby zahrnoval osoby odpovědné za současné porušování lidských práv známé pod názvem "Operace Murabatsvina" (nucená demolice a vnitřní přesídlení),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob uvedený v příloze společného postoje 2004/161/SZBP se nahrazuje seznamem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/593/SZBP
ze dne 18. července 2005
o uzavření dohody mezi Evropskou unií a Chilskou republikou o účasti Chilské republiky na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize v Bosně a Hercegovině (operace ALTHEA)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. července 2004 přijala Rada společnou akci 2004/570/SZBP o vojenské operaci Evropské unie v Bosně a Hercegovině [1].
(2) Podle čl. 11 odst. 3 uvedené společné akce jsou podrobnosti týkající se účasti třetích států předmětem dohody podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) Na základě zmocnění Rady ze dne 13. září 2004 sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Chilskou republikou o účasti Chilské republiky na vojenské operaci Evropské unie pro řešení krize
Rozhodnutí Rady
ze dne 29. července 2005
o jmenování čtyř členů správní rady Evropské agentury pro léčivé přípravky
(2005/594/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky [1], a zejména na čl. 65 odst. 1 a čl. 65 odst. 4 uvedeného nařízení,
s ohledem na seznam kandidátů, který byl sestaven Komisí dne 25. února 2005,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Mary Geraldine BAKEROVÁ, narozena
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. srpna 2005
o uznání systému identifikace a evidence ovcí v Irsku podle čl. 4 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 21/2004
(oznámeno pod číslem K(2005) 2911)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/597/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17. prosince 2003 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o změně nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnic 92/102/EHS a 64/432/EHS [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příslušný orgán Irska předložil spolu s náležitou dokumentací žádost o uznání systému identifikace a evidence ovcí, jenž je prováděn v tomto členském státu.
(2) V návaznosti na veterinární inspekci Komise v Irsku provedli znalci Komise audit systému identifikace a evidence ovcí a shledali ho plně funkčním za předpokladu, že budou splněny určité závazky.
(3) Irsko přijalo ke dni 9. července 2005 veškerá opatření nutná k zajištění souladu s nařízením (ES) č. 21/2004.
(4) Příslušný orgán by měl provádět náležité kontroly, aby ověřil řádné provádění systému identifikace a registrace ovcí.
(5) Systém identifikace a evidence ovcí
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. srpna 2005,
kterým se zakazuje uvádění na trh produktů získaných ze skotu narozeného nebo chovaného ve Spojeném království před 1. srpnem 1996 pro jakýkoli účel, a kterým se tato zvířata osvobozují od některých opatření pro tlumení a eradikaci stanovených v nařízení (ES) č. 999/2001
(oznámeno pod číslem K(2005) 2916)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/598/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 pátý pododstavec, čl. 13 odst. 3, čl. 16 odst. 7 a článek 23 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Stanovisko Vědecké komise pro biologická nebezpečí, zřízené při Evropském úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA), ze dne 21. dubna 2004, týkající se vědeckého zdůvodnění navrhovaných změn vývozního režimu založeného na datu zákazu zkrmování některých materiálů (DZZNM) Spojeného království a pravidla "starší než třicet měsíců" (OTM), došlo k závěru, že skot, narozený nebo chovaný ve Spojeném království před 1. srpnem 1996, by měl být vyloučen z potravinového a krmivového řetězce kvůli vyššímu výskytu bovinní spongiformní encefalopatie (BSE) v této skupině.
U skotu narozeného po uvedeném datu je podle názoru vědecké komise riziko BSE pro spotřebitele v rozmezí srovnatelném s ostatními členskými státy.
Od 1. srpna 1996 je ve Spojeném království zakázáno používat masovou a kostní moučku ze savců v krmivu pro hospodářská zvířata.
(2) Za těchto okolností je třeba zakázat uvádění všech produktů, které jsou složené ze surovin nebo které obsahují suroviny získané ze skotu narozeného nebo chovaného ve Spojeném království před 1. srpnem 1996, na trh a zajistit zničení těchto surovin, aby se předešlo riziku přenosu přenosné spongiformní encefalopatie (TSE) na lidi nebo zvířata.
(3) Podle vědeckých doporučení, která stanoví, že kůže nepředstavují riziko, by neměly být uloženy žádné podmínky týkající se obchodování s nimi.
Mělo by být tedy možné použít kůže takových zvířat při výrobě usní.
(4) Uvádění kůží na trh by mělo splňovat podmínky nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [2], a nařízení Komise (ES) č. 878/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření podle nařízení (ES) č. 1774/2002 u některých vedlejších produktů živočišného původu zařazených jako materiály kategorie 1 a 2 a určených pro technické účely [3]. Jelikož se na mléko a mléčné výrobky podle nařízení (ES) č. 999/2001 nevztahují žádná omezení, mléko a mléčné výrobky by měly být rovněž vyňaty ze zákazu uvádění na trh.
(5) Nařízení Komise (ES) č. 1326/2001 ze dne 29. června 2001, kterým se stanoví přechodná opatření umožňující přechod k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií a kterým se mění přílohy VII a XI uvedeného nařízení [4], pozastavilo na přechodné období provádění určitých opatření z nařízení (ES) č. 999/2001, a zejména opatření týkajících se uvádění na trh produktů podle článku 16 uvedeného nařízení. Za těchto okolností musí být tedy zákaz uvádění produktů získaných ze zvířat narozených nebo chovaných ve Spojeném království před 1. srpnem 1996 na trh přijat jako přechodné opatření, dokud nebude přijato a nevstoupí v platnost rozhodnutí, kterým se určí stav BSE ve Spojeném království.
(6) Články 12 a 13 nařízení (ES) č. 999/2001 stanoví pravidla týkající se opatření, která se použijí při podezření na TSE a při potvrzení výskytu TSE.
Článek 13 uvádí, že členské státy provádějící náhradní opatření, která poskytují rovnocenné záruky jako opatření o omezení pohybu, usmrcení a likvidaci zvířat stanovená v uvedených článcích, mohou odchylně použít tato náhradní opatření, pokud byla schválena v souladu s postupem projednávání ve výborech.
(7) Dne 24. května 2001 Spojené království požádalo, aby opatření, která používá, byla uznána za rovnocenná opatřením o omezení pohybu a usmrcení zvířat požadovaným podle článků 12 a 13 nařízení (ES) č. 999/2001.
(8) Vědecký řídící výbor (VŘV) přijal dne 11. ledna 2002 stanovisko o dalších bezpečnostních opatřeních zajišťovaných různými programy porážky za současných podmínek ve Spojeném království a v Německu. VŘP uznal, že opatření používaná ve Spojeném království, zejména úplný zákaz použití v krmivech, použití opatření na likvidaci pro skot "starší než třicet měsíců" (OTM program) a zákaz používání specifikovaného rizikového materiálu, pokud jsou skutečně použitá, poskytují úroveň ochrany, kterou nelze účinněji zlepšit usmrcením a likvidací ohrožených zvířat, jak požaduje čl. 13 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 999/2001.
(9) Vzhledem k tomu, že žádný produkt, s výjimkou mléka a mléčných výrobků i kůží zpracovaných pouze pro použití při výrobě usní, pocházející ze skotu narozeného nebo chovaného ve Spojeném království před 1. srpnem 1996 nesmí být uveden na trh, opatření pro likvidaci uvedených zvířat na konci jejich produktivního života v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002 by měla být podle stanoviska VŘP ze dne 11. ledna 2002 považována za opatření poskytující rovnocenné záruky jako opatření podle článků 12 a 13 nařízení (ES) č. 999/2001. Na ohrožená zvířata narozená po 31. červenci 1996 by se měla i nadále vztahovat opatření pro eradikaci stanovená v nařízení (ES) č. 999/2001.
(10) Je proto vhodné, souběžně se zákazem uvádění na trh, osvobodit Spojené království od většiny požadavků na tlumení a eradikaci stanovených v článcích 12 a 13 nařízení (ES) č. 999/2001 v případě zvířat narozených nebo chovaných ve Spojeném království před 1. srpnem 1996.
(11) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Žádný produkt složený ze surovin nebo obsahující suroviny získané ze skotu narozeného nebo chovaného ve Spojeném království před 1. srpnem 1996, s výjimkou mléka, nesmí být uveden na trh.
2. Při úmrtí každého kusu skotu narozeného nebo chovaného ve Spojeném království před 1. srpnem 1996 se musí odstranit všechny části jeho těla v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002.
3. Bez ohledu na odstavce 1 a 2 je možno v souladu s nařízením (ES) č. 1774/2002 a s ustanoveními čl. 4 odst. 1 a článku 5 nařízení (ES) č. 878/2004 použít kůži dotčených zvířat při výrobě usní.
Článek 2
1. V případech, kdy existuje podezření na přenosnou spongiformní encefalopatii (TSE) nebo kdy dojde k jejímu úřednímu potvrzení u kusu skotu narozeného nebo chovaného ve Spojeném království před 1. srpnem 1996, osvobodí se Spojené království od provádění požadavků:
a) podle článku 12 nařízení (ES) č. 999/2001 týkajících se úředního omezení v pohybu skotu z tohoto hospodářství, s výjimkou zvířat narozených do dvanácti měsíců po 1. srpnu 1996, do doby, než jsou známy výsledky klinických a epizootologických vyšetření;
b) podle článku 13 nařízení (ES) č. 999/2001 a přílohy VII uvedeného nařízení týkajících se u potvrzených případů identifikace a likvidace jiných zvířat než postiženého zvířete.
2. Podle nařízení (ES) č. 999/2001 se však identifikují, usmrcují a likvidují tato zvířata:
a) v případě potvrzené choroby u samice všichni potomci narození během dvou let před nebo po klinickém vzplanutí choroby u samice;
b) v případě potvrzené choroby u zvířete narozeného 12 měsíců před 1. srpnem 1996 všechna zvířata z kohorty zvířat narozených po 31. červenci 1996.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. června 2005
o podpisu Dohody, kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná v Cotonou dne 23. června 2000
(2005/599/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 této smlouvy ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada svým rozhodnutím ze dne 27. dubna 2004 pověřila Komisi zahájením jednání se státy AKT za účelem změny Dohody o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsané v Cotonou dne 23. června 2000 [1](dále jen "dohoda z Cotonou").
Jednání byla uzavřena v únoru 2005.
(2) Dohoda, kterou se mění dohoda z Cotonou, by tedy měla být podepsána jménem Evropského společenství,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Podpis Dohody, kterou se mění Dohoda o partnerství mezi členy skupiny afrických, karibských a tichomořských států na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, podepsaná
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. července 2005
o hlavních směrech politik zaměstnanosti členských států
(2005/600/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 128 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů,
s ohledem na stanovisko Výboru pro zaměstnanost,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 2 Smlouvy o Evropské unii stanoví Unii mimo jiné cíle podporovat hospodářský a sociální pokrok a vysokou úroveň zaměstnanosti.
Článek 125 Smlouvy o založení Evropského společenství stanoví, že členské státy a Společenství pracují na rozvoji koordinované strategie zaměstnanosti a zejména na podpoře kvalifikace, vzdělání a přizpůsobivosti pracovníků a schopnosti trhů práce reagovat na hospodářské změny.
(2) V březnu 2000 zahájila Evropská rada na zasedání v Lisabonu strategii, která se zaměřuje na udržitelný hospodářský růst při zvýšení počtu a kvality pracovních míst a větší sociální soudržnosti a která stanoví dlouhodobé cíle v oblasti zaměstnanosti, avšak po pěti letech není cílů strategie zdaleka dosaženo.
(3) Předložení integrovaného balíčku hlavních směrů politiky zaměstnanosti a hlavních směrů hospodářské politiky pomůže Lisabonskou strategii opětovně zaměřit na růst a zaměstnanost.
Hlavní úlohu při provádění cílů Lisabonské strategie týkajících se zaměstnanosti má evropská strategie zaměstnanosti.
Také posilování sociální soudržnosti představuje klíčový prvek úspěchu Lisabonské strategie.
A naopak, jak je uvedeno v sociální agendě, úspěch evropské strategie zaměstnanosti přispěje k dosažení větší sociální soudržnosti.
(4) V souladu se závěry jarního zasedání Rady ve dnech 22. a 23. března 2005 musí Unie zmobilizovat všechny vhodné zdroje na úrovni jednotlivých členských států i na úrovni Společenství, včetně politiky soudržnosti, ve třech rozměrech Lisabonské strategie (hospodářském, sociálním a životního prostředí), aby se tak více využilo jejich součinnosti v celkovém rámci udržitelného rozvoje.
(5) Cíle týkající se plné zaměstnanosti, kvality pracovních míst, produktivity práce a sociální soudržnosti musí být vyjádřeny v jasných prioritách: přilákat více lidí do zaměstnání a udržet je v něm, zvýšit nabídku pracovních sil a modernizovat systémy sociální ochrany; zvýšit adaptabilitu pracovníků a podniků; a zvýšit investice do lidského kapitálu prostřednictvím lepšího vzdělávání a kvalifikace.
(6) Hlavní směry zaměstnanosti by měly být v plném rozsahu přezkoumávány pouze jednou za tři roky a jejich aktualizace během tohoto období do roku 2008 by měla být přísně omezena.
(7) Výbor pro zaměstnanost a Výbor pro sociální ochranu vypracovaly společné stanovisko k Integrovaným hlavním směrům pro růst a zaměstnanost (2005–2008).
(8) Doporučení Rady ze dne 14. října 2004 o provádění politik zaměstnanosti členských států [3] zůstává nadále platným odkazem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Hlavní směry politik zaměstnanosti členských států se přijímají ve znění uvedeném v příloze.
Článek 2
Členské státy přihlížejí k těmto hlavním směrům ve svých politikách zaměstnanosti, o kterých podávají zprávu ve svých národních reformních programech.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma u katarální horečky ovcí v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2005) 2929)
(Text s významem pro EHP)
(2005/603/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 3 písm. c) a na čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro tlumení katarální horečky ovcí uvnitř Společenství, včetně vymezení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu, aby zvířata tato pásma opouštěla.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
(3) Dne 7. června 2005 předložila Itálie Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat zprávu, podle níž prokázal systém dozoru uplatňovaný v Itálii, že po dobu více než dvou let nebyl v provincii Massa Carrara v Toskánsku v oběhu žádný virus.
(4) Tato provincie by se proto měla považovat za prostou katarální horečky ovcí a měla by být na základě odůvodněné žádosti předložené Itálií vymazána ze seznamu italských provincií uvedených v pásmu B přílohy I rozhodnutí 2005/393/ES.
(5) Rozhodnutí 2005/393/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I v části pro pásmo B rozhodnutí 2005/393/ES se v řádce pro Toskánsko zrušuje údaj "Massa Carrara."
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po dni jeho vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2005,
kterým se mění rozhodnutí 93/52/EHS, pokud jde o prohlášení některých oblastí Itálie za prosté brucelózy (B. melitensis), a rozhodnutí 2003/467/ES, pokud jde o prohlášení některých provincií Itálie za prosté brucelózy skotu a oblasti Piemonte za prostou enzootické leukózy skotu
(oznámeno pod číslem K(2005) 2932)
(Text s významem pro EHP)
(2005/604/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na přílohu A kapitolu II odst. 7 a přílohu D kapitolu I písm. E uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [2], a zejména na přílohu A kapitolu 1 oddíl II uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/52/EHS ze dne 21. prosince 1992, kterým se shledává, že některé členské státy nebo oblasti splňují podmínky týkající se brucelózy (B. melitensis), a přiznává se jim status členského státu nebo oblasti úředně prostých této choroby [3], uvádí seznam oblastí členských států, které jsou uznány za úředně prosté brucelózy (B. melitensis) podle směrnice 91/68/EHS.
(2) V oblastech Marche a Piemonte je alespoň 99,8 % hospodářství s ovcemi a kozami hospodářstvími, která jsou úředně prostá brucelózy.
Uvedené oblasti se kromě toho zavázaly splnit některé jiné podmínky směrnice 91/68/EHS, pokud jde o namátkové kontroly, které se mají vykonávat poté, co budou uvedené provincie uznány za prosté brucelózy.
(3) Oblasti Marche a Piemonte by tedy měly být uznány za úředně prosté brucelózy (B. melitensis), pokud jde o hospodářství s ovcemi a kozami.
(4) Seznamy oblastí členských států prohlášených za prosté tuberkulózy skotu, brucelózy skotu a enzootické leukózy skotu jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 2003/467/ES ze dne 23. června 2003, kterým se stanoví status stád skotu úředně prostých tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu v některých členských státech nebo oblastech členských států [4].
(5) Itálie, pokud jde o provincie Alessandria, Asti, Biella, Novara, Verbania a Vercelli v oblasti Piemonte, předložila Komisi dokumentaci prokazující splnění odpovídajících podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS tak, aby dané provincie mohly být prohlášeny za úředně prosté brucelózy, pokud jde o stáda skotu.
(6) Itálie, pokud jde o oblast Piemonte, předložila také Komisi dokumentaci prokazující splnění odpovídajících podmínek stanovených ve směrnici 64/432/EHS tak, aby daná oblast mohla být prohlášena za úředně prostou enzootické leukózy skotu, pokud jde o stáda skotu.
(7) Na základě hodnocení dokumentace předložené Itálií by provincie Alessandria, Asti, Biella, Novara, Verbania a Vercelli v oblasti Piemonte měly být prohlášeny za úředně prosté brucelózy skotu a oblast Piemonte by měla být prohlášena za úředně prostou enzootické leukózy skotu.
(8) Rozhodnutí 93/52/EHS a 2003/467/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(9) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 93/52/EHS se mění v souladu s přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Přílohy II a III rozhodnutí 2003/467/ES se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření oznámená Slovenskou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení se nepoužijí po přistoupení
(2005/C 137/05)
(Text s významem pro EHP)
Datum přijetí rozhodnutí: 19. května 2004
Členský stát: Slovenská republika
Podpora č.: Státní podpora č. SK 75/2003
Název: Slovenská Sporiteľňa, a.s.
Cíl: Podpora bankovního odvětví
Další informace: Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že se po přistoupení nepoužijí opatření ve prospěch společnosti Slovenská Sporiteľňa, a.s. oznámená Slovenskou republikou podle prozatímního mechanismu v souladu s přílohou IV.3 aktu o přistoupení.
Závazné jazykové znění (závazná jazyková znění) rozhodnutí bez důvěrných údajů lze nalézt na této internetové stránce:
http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/
Datum přijetí rozhodnutí: 14. července 2004
Členský stát: Slovenská republika
Podpora č.: Státní podpora č. SK 4/04
Název: OTP Banka Slovensko, a.s.
Cíl: Podpora bankovnictví
Jiné údaje: Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření ve prospěch OTP Banky Slovensko, a.s., oznámená Slovenskou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení, se nepoužijí po přistoupení.
Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření oznámená Českou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení se nepoužijí po přistoupení
(2005/C 137/06)
(Text s významem pro EHP)
Datum přijetí rozhodnutí: 14. července 2004
Členský stát: Česká republika
Podpora č.: CZ 46/2003
Název: Investiční a poštovní banka, a.s.
(IPB)/Československá obchodní banka, a.s.
(ČSOB)
Cíl: podpora bankovního odvětví
Další informace: rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že se po přistoupení nepoužijí opatření ve prospěch IPB/ČSOB, oznámená Českou republikou podle prozatímního mechanismu v souladu s přílohou IV.3 aktu o přistoupení.
Závazné jazykové znění (závazná jazyková znění) rozhodnutí bez důvěrných údajů lze nalézt na této internetové stránce:
http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/
Datum přijetí rozhodnutí: 3. března 2004
Členský stát: Česká republika
Podpora č.: CZ 51/2003
Název: Pragobanka, a.s.
Účel: podpora bankovnictví
Další informace: Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření ve prospěch Pragobanky, a.s., oznámené Českou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení, se nepoužije po přistoupení.
Závazné jazykové znění (závazná jazyková znění) rozhodnutí bez důvěrných údajů lze nalézt na této internetové stránce:
http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/
Datum přijetí rozhodnutí: 3. března 2004
Členský stát: Česká republika
Podpora č.: CZ 56/003
Název: Coop Banka, a.s.
Účel: podpora bankovnictví
Další informace: Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že opatření ve prospěch Coop Banky, a.s., oznámená Českou republikou v rámci přechodného mechanismu podle přílohy IV.3 aktu o přistoupení, se nepoužijí po přistoupení.
Závazné jazykové znění (závazná jazyková znění) rozhodnutí bez důvěrných údajů lze nalézt na této internetové stránce:
http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/
Datum přijetí rozhodnutí: 19. května 2004
Členský stát: Česká republika
Podpora č.: CZ 80/2004
Název: První Městská Banka, a.s.
Cíl: podpora bankovního odvětví
Další informace: rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje, že se po přistoupení nepoužije opatření ve prospěch společnosti První Městská Banka, a.s., oznámené Českou republikou podle prozatímního mechanismu v souladu s přílohou IV.3 aktu o přistoupení.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. srpna 2005,
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu
(oznámeno pod číslem K(2005) 2933)
(Text s významem pro EHP)
(2005/605/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s obecnými pravidly přílohy II rozhodnutí Komise 93/195/EHS [2] je zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu k dostihům, soutěžím nebo kulturním akcím omezen na koně, kteří pobývali ve kterékoli ze třetích zemí uvedených ve stejné skupině v příloze I uvedeného rozhodnutí méně než 30 dnů.
(2) Vzhledem k rozsahu veterinárního dohledu a skutečnosti, že dotyční koně jsou drženi odděleně od zvířat nižšího nákazového statusu, měla by se měla doba dočasného vývozu prodloužit na méně než 90 dní a odpovídajícím způsobem by měly být stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro zvláštní dostihy, soutěže nebo kulturní akce v Kanadě nebo Spojených státech amerických po jejich dočasném vývozu.
(3) V roce 2005 se ve Spojených státech amerických v upomínku 60. výročí zachránění rakouských lipicánů generálem Georgem Pattonem na konci druhé světové války uskuteční přehlídky Španělské jezdecké školy ve Vídni.
Tyto přehlídky by se měly považovat za zvláštní událost v oblasti jízdy na koních, která je způsobilá pro uplatnění zvláštních podmínek pro zpětný dovoz.
(4) Rozhodnutí 93/195/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(5) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se třetí odrážka nahrazuje tímto:
"— se zúčastnili zvláštních dostihů, soutěží nebo kulturních akcí
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. srpna 2005,
kterým se regionální poradní sbor pro pelagické populace v rámci společné rybářské politiky prohlašuje za funkční
(2005/606/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/585/ES ze dne 19. července 2004, kterým se v rámci společné rybářské politiky zřizují regionální poradní sbory [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na doporučení předané dne 19. května 2005 Nizozemskem jménem Dánska, Německa, Španělska, Francie, Irska, Nizozemska, Polska, Portugalska, Švédska a Spojeného království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2] a rozhodnutí 2004/585/ES stanoví rámec pro zřizování a fungování regionálních poradních sborů.
(2) Článek 2 rozhodnutí 2004/585/ES zřizuje regionální poraní sbor pro pelagické populace (treska modravá, makrela obecná, kranas, sleď obecný) ve všech oblastech spadajících pod Mezinárodní radu pro průzkum moří (dále jen "ICES") [3], vyjma Baltského moře.
(3) V souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2004/585/ES zástupci odvětví rybolovu a dalších zúčastněných skupin předložili Dánsku, Německu, Španělsku, Francii, Irsku, Nizozemsku, Polsku, Portugalsku, Švédsku a Spojenému království žádost týkající se fungování uvedeného regionálního poradního sboru.
3 odst. 2 rozhodnutí 2004/585/ES, dotčené členské státy určily, zda je žádost týkající se regionálního poradního sboru pro pelagické populace v souladu s ustanoveními uvedeného rozhodnutí.
Dne 19. května 2005 dotčené členské státy předaly Komisi doporučení týkající se daného regionálního poradního sboru.
(5) S ohledem na rozhodnutí 2004/585/ES a na cíle a zásady společné rybářské politiky Komise posoudila žádost zúčastněných stran a doporučení a dospěla k závěru, že regionální poradní sbor pro pelagické populace je schopen zahájit svoji činnost,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Regionální poradní sbor pro pelagické populace zřízený podle čl.
2 odst.
1 písm. f) rozhodnutí 2004/585/ES bude funkční od 16. srpna 2005.
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. srpna 2005
o financování výdajů na počítačovou podporu a komunikační činnosti v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat na rok 2005
(2005/607/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na články 17, 37 a 37a uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/292/ES ze dne 30. března 2004 [2] o zavedení integrovaného systému TRACES stanoví, že účast členských států na systému je povinná od 31. prosince 2004.
Je třeba stanovit výdaje nezbytné pro aktualizaci systému danou vývojem souvisejících veterinárních předpisů.
Vzhledem k technickým požadavkům spojeným s dostupností a stabilitou výrobního prostředí systému TRACES a požadavkům na bezpečnost je třeba opatřit počítačové vybavení a vytvořit skupinu pro kontrolu a správu výlučně pro tento systém.
Každodenní používání systému dále vyžaduje dostupnost vhodné logistické podpory.
(2) Je třeba zlepšit systém hlášení zavedený na základě směrnice 82/894/EHS ze dne 21. prosince 1982 o hlášení chorob zvířat ve Společenství [3] rozhodnutím Komise 2005/176/ES ze dne 1. března 2005 o stanovení kódované formy a kódů pro hlášení chorob zvířat podle směrnice Rady 82/894/EHS [4] aby se zajistilo lepší a vstřícnější použití, zejména prostřednictvím lepšího mapového rozhraní.
(3) V rámci provádění politiky informovanosti v oblasti ochrany zvířat je třeba přijmout opatření k provádění nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy pozměňující směrnice 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č.
1255/97 [5]. Zejména je třeba provést studie o používání technologie satelitní navigace a o vývoji informačního systému, který by byl slučitelný se stávajícími systémy, a zejména se systémem TRACES.
(4) Politika informovanosti o ochraně zvířat vyžaduje rovněž šíření informací o technickém a vědeckém vývoji v dané oblasti a provedení průzkumu o postoji spotřebitelů k otázce dobrých životních podmínek chovných zvířat.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Traces
Správa a aktualizace systému TRACES uvedeného v rozhodnutí 2004/292/ES se povoluje pro tyto částky a účely:
- 500000 EUR pro získání vybavení a technické podpory výlučně pro splnění požadavků dostupnosti a bezpečnosti systému,
- 300000 EUR pro získání nezbytné logistické podpory v rámci pomoci určené uživatelům systému,
- 200000 EUR pro získání nezbytné podpory pro údržbu systému za účelem jeho přizpůsobení právnímu a technickému vývoji.
Článek 2
Systém hlášení chorob zvířat
Údržba systému hlášení podle rozhodnutí 2005/176/ES a získání mapového počítačového programu pro tento systém se povoluje ve výši 115000 EUR.
Článek 3
Informace o dobrých životních podmínkách zvířat
1. V oblasti dobrých životních podmínek zvířat se povolují tato opatření ve výši 450000 EUR:
- studie pro stanovení specifikace systému navigace podle přílohy I kapitoly VI bodu 4 nařízení (ES) č. 1/2005,
- studie pro rozvoj informačních a sdělovacích technologií ve vztahu k vybavení pro satelitní navigaci umožňující zlepšit úřední kontroly v této oblasti.
2. Povoluje se provedení průzkumu typu "Eurobarometr" o postoji spotřebitelů k otázce dobrých životních podmínek chovných zvířat ve výši 250000 EUR.
3. Povoluje se zveřejnění informací ze strany Komise o právních předpisech Společenství v oblasti ochrany zvířat ve výši 145000 EUR.
Článek 4
Financování opatření podle článků 1, 2 a 3 a výběr dodavatelů se uskuteční na základě stávající rámcové smlouvy.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. srpna 2005,
kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt z kukuřice (Zea mays L., linie MON 863) geneticky modifikovaný pro rezistenci vůči bázlivci kukuřičnému
(oznámeno pod číslem K(2005) 2950)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/608/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
po konzultaci Evropského úřadu pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2001/18/ES je pro uvedení produktu obsahujícího geneticky modifikovaný organismus nebo kombinaci geneticky modifikovaných organismů nebo produktu sestávajícího z takových organismů na trh třeba písemný souhlas vydaný příslušným orgánem členského státu postupem podle uvedené směrnice.
(2) Společnost Monsanto SA předala příslušnému orgánu Německa oznámení o uvedení dvou produktů z geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L., linie MON 863 a hybrid MON 863 × MON 810) na trh.
(3) Oznámení se vztahuje na stejná využití a dovoz jako v případě jiných kukuřičných zrn včetně krmiv, avšak s výjimkou využití v potravinách a při pěstování odrůd odvozených z transformačního případu MON 863, jakož i s výjimkou pěstování hybridů MON 863 × MON 810 ve Společenství.
(4) Postupem podle článku 14 směrnice 2001/18/ES vypracoval příslušný orgán Německa hodnotící zprávu, která byla předložena Komisi a příslušným orgánům dalších členských států.
Tato hodnotící zpráva došla k závěru, že nevznikly žádné důvody, na jejichž základě by měl být odepřen souhlas s uvedením kukuřice MON 863 a kukuřice MON 863 × MON 810 na trh, jsou-li splněny určité podmínky.
(5) Příslušné orgány některých členských států vznesly proti uvedení produktu na trh námitky.
(6) Evropský úřad pro bezpečnost potravin ve stanovisku přijatém dne 2. dubna 2004, v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva [2], se zřizuje Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin, dospěl k závěru, že ze všech poskytnutých důkazů nevyplývá, že by produkt Zea mays L. linie MON 863 měl v rámci navrhovaného používání mít nepříznivý dopad na lidské zdraví a životní prostředí.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin shledal, že rozsah plánu monitorování, který byl držitelem souhlasu předložen, je v souladu se zamýšleným využitím MON 863.
(7) Evropský úřad pro bezpečnost potravin se domnívá, že v případě hybridu MON 863 × MON 810 je vědecky správné použít údaje z jednotlivých linií MON 863 a MON 810 pro hodnocení bezpečnosti hybridu MON 863 × MON 810, ale vzhledem k potřebě potvrzujících údajů pro hodnocení bezpečnosti samotného hybridu se rozhodl požadovat 90denní zkoušku krátkodobé toxicity hybridní kukuřice u krys, aby se dokončilo hodnocení jeho bezpečnosti.
Z toho důvodu bylo dokončeno jen hodnocení kukuřice linie MON 863.
(8) Z posouzení všech námitek s ohledem na směrnici 2001/18/ES a na informace předložené v oznámení a stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin nevyplývá, že by uvedení produktu Zea mays L. linie MON 863 na trh mělo mít nepříznivý dopad na lidské zdraví a životní prostředí.
(9) Kukuřici MON 863 by měl být přiřazen jednoznačný identifikační kód pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES [3] a nařízení Komise (ES) č. 65/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se zavádí systém pro rozvoj a přidělování jednoznačných identifikátorů pro geneticky modifikované organismy [4].
(10) Náhodné nebo technicky nevyhnutelné stopy geneticky modifikovaných organismů v produktech jsou vyňaty z požadavků na označování a sledovatelnost v souladu s prahovými hodnotami zavedenými podle směrnice 2001/18/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [5].
(11) S přihlédnutím ke stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin není nutné zavádět pro předpokládané užívání zvláštní podmínky pro manipulaci s produktem nebo na balení produktu a ochranu konkrétních ekosystémů, životního prostředí nebo zeměpisných oblastí.
(12) Před uvedením produktu na trh by měla být použitelná potřebná opatření pro zajištění jeho označování a sledovatelnosti ve všech fázích uvádění na trh včetně ověření vhodnou, schválenou metodologií detekce.
(13) Opatření tohoto rozhodnutí nejsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 30 směrnice 2001/18/ES, a Komise proto předložila Radě návrh týkající se těchto opatření. Protože Rada do uplynutí lhůty stanovené v čl. 30 odst. 2 směrnice 2001/18/ES navrhovaná opatření nepřijala, ani vůči nim nezaujala odmítavé stanovisko v souladu s čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6], Komise by měla daná opatření přijmout,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Souhlas
Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, zejména nařízení (ES) č. 258/97 a nařízení (ES) č. 1829/2003, poskytne příslušný orgán Německa v souladu s tímto rozhodnutím písemný souhlas s uvedením produktu popsaného v článku 2 na trh, jak bylo oznámeno společností Monsanto Europe SA (reference C/DE/02/9).
Souhlas v souladu s čl. 19 odst. 3 směrnice 2001/18/ES jasně stanoví podmínky, které se na něj vztahují a které jsou vymezeny v článcích 3 a 4.
Článek 2
Produkt
1. Geneticky modifikované organismy, jež mají být uvedeny na trh jako produkty nebo v produktech, dále jen "produkty", jsou zrna kukuřice (Zea mays L.) s rezistencí vůči bázlivci kukuřičnému (Diabrotica spp.), získávaná z buněčné kultury Zea mays linie AT824 (odvozené z nezralých embryí kukuřice inbrední linie AT), která byla transformována za použití technologie pro urychlování částic s omezeným fragmentem MluI DNA, který byl izolován z plazmidu PV-ZMIR13.
Produkt obsahuje následující DNA ve dvou kazetách:
a) Kazeta 1:
Modifikovaný gen cry3Bb1 odvozený z Bacillus thuringiensis subsp. kumamotoensis, který zajišťuje rezistenci vůči bázlivci kukuřičnému Diabrotica spp. při regulaci promotéru 4AS1 získaného z viru žilkové mosaiky květáku, translační stimulátor wtCAB z pšenice (Triticum aestivum), stimulátor transkripce ract1 intron gen z aktinu 1 z rýže (Oryza sativa) a koncové sekvence tahsp 17 3‘ z pšenice.
b) Kazeta 2:
Gen nptII z E. coli, který zajišťuje rezistenci vůči aminoglykosidům obsahujícím kanamycin a neomycin při regulaci promotéru 35S viru žilkové mosaiky květáku a koncové sekvence Agrobacterium tumefaciens, jakož i nefunkční zkrácený gen ble z E. coli.
2. Souhlas se týká zrn plodu odvozeného z kříženců kukuřice linie MON 863 s jakoukoli tradiční vypěstovanou kukuřicí, ať jako produkt, nebo v produktu.
Článek 3
Podmínky pro uvedení na trh
Produkt lze uvést na trh pro stejná využití jako u jakékoli jiné kukuřice, s výjimkou pěstování a využití jako potravin nebo v potravinách, a může být uveden na trh za těchto podmínek:
a) lhůta platnosti souhlasu je 10 let ode dne udělení souhlasu;
b) jednoznačný identifikátor produktu je MON-00863-5;
c) aniž je dotčen článek 25 směrnice 2001/18/ES, držitel souhlasu musí kdykoli na požádání zpřístupnit příslušným orgánům a kontrolním útvarům členských států, jakož i kontrolním laboratořím Společenství pozitivní i negativní kontrolní vzorky produktu nebo jeho genetického materiálu nebo referenčních materiálů;
d) aniž jsou dotčeny požadavky na označování podle nařízení (ES) č. 1829/2003, slova "Tento produkt obsahuje geneticky modifikované organismy" nebo "Tento produkt obsahuje geneticky modifikovanou kukuřici MON 863" se uvedou na etiketě produktu nebo v dokumentu provázejícím produkt, pokud jiné právní předpisy Společenství nestanoví prahovou hodnotu, pod níž se tyto informace nepožadují;
e) pokud produkt nezískal povolení k uvedení na trh za účelem pěstování, na etiketě produktu nebo v dokumentu provázejícím produkt se uvedou slova "není určeno pro pěstování".
Článek 4
Monitorování
1. Během lhůty platnosti souhlasu držitel souhlasu zajistí, že je zaveden a prováděn plán monitorování obsažený v oznámení, aby byly kontrolovány veškeré nežádoucí účinky na zdraví lidí nebo zvířat nebo na životní prostředí, jež vznikají při manipulaci s produktem nebo při jeho užívání.
2. Držitel souhlasu poskytne hospodářským subjektům a uživatelům přímé informace o bezpečnosti a všeobecných vlastnostech produktu a o podmínkách monitorování včetně vhodných řídicích opatření, která mají být přijata v případě náhodného rozsypání zrna.
3. Držitel souhlasu předkládá Komisi a příslušným orgánům členských států výroční zprávy o výsledcích monitorovacích činností.
4. Aniž je dotčen článek 20 směrnice 2001/18/ES, je oznámený plán monitorování se souhlasem Komise a příslušného orgánu členského státu, který přijal původní oznámení, držitelem souhlasu a/nebo příslušným orgánem členského státu, jež obdržel původní oznámení, přepracován podle výsledků monitorovacích činností.
5. Držitel souhlasu bude schopen Komisi a příslušným orgánům členských států prokázat:
a) že monitorovací sítě stanovené v plánu monitorování, který je součástí oznámení, shromažďují informace vhodné pro monitorování produktu a
b) že členové monitorovacích sítí se dohodli, že tyto informace zpřístupní držiteli souhlasu přede dnem předložení zprávy o monitorování Komisi a příslušným orgánům členských států podle odstavce 3.
Článek 5
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne, kdy bude použitelné rozhodnutí Společenství, kterým se povoluje uvedení produktů uvedených v článku 1 na trh pro použití jako potraviny nebo v potravinách ve smyslu nařízení (ES) č. 178/2002 a které zahrnuje metodu detekce těchto produktů, jež byla schválena referenční laboratoří Společenství.
Článek 6
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. srpna 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/240/ES, kterým se povolují metody třídění jatečně upravených těl prasat v Polsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 2985)
(Pouze polské znění je závazné)
(2005/609/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2005/240/ES [2] povolilo tři metody třídění jatečně upravených těl prasat v Polsku.
(2) Polská vláda požádala Komisi o povolení změn v popisu dvou přístrojů.
(3) Přezkoumání této žádosti odhalilo, že podmínky pro povolení změny popisu dotyčných přístrojů jsou splněny.
(4) Rozhodnutí 2005/240/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2005/240/ES se mění takto:
1. V části 2 se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Přístroj je vybaven soustavou ultrazvukových snímačů o frekvenci 3,5 MHz (U-Systems).
Výsledky měření se přepočtou na odhadovaný obsah libového masa pomocí samotného zařízení Ultra-FOM."
2. V části 3 se bod 2 nahrazuje tímto:
"2. Přístroj je vybaven 16 ultrazvukovými snímači o frekvenci 2 MHz (GE Inspection Technologies).
Ultrazvukové údaje obsahují měření tloušťky hřbetního sádla a tloušťky svalu.
Výsledky měření se převádějí na odhadovaný obsah libového masa za pomoci počítače."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Polské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. srpna 2005
o stanovení tříd reakce na oheň některých stavebních výrobků
(oznámeno pod číslem K(2005) 2925)
(Text s významem pro EHP)
(2005/610/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 20 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 89/106/EHS stanoví, že s cílem zohlednit různé úrovně ochrany staveb na vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni může být nezbytné stanovit v interpretačních dokumentech třídy odpovídající ukazatelům výrobků z hlediska každého základního požadavku.
Tyto dokumenty byly zveřejněny jako "Sdělení Komise k interpretačním dokumentům směrnice 89/106/EHS [2]".
(2) Pokud jde o základní požadavek na bezpečnost v případě požáru, uvádí interpretační dokument č. 2 řadu vzájemně souvisejících opatření, která dohromady tvoří strategii požární bezpečnosti, kterou lze různě rozvíjet v členských státech.
(3) Interpretační dokument č. 2 uvádí jedno z těchto opatření jako omezení vzniku a šíření ohně a kouře v daném prostoru tím, že bude omezena schopnost stavebních výrobků přispívat k plnému rozvinutí požáru.
(4) Úroveň tohoto omezení může být vyjádřena pouze různými úrovněmi ukazatelů reakce výrobků na oheň při jejich konečném použití.
(5) Jako harmonizované řešení byl v rozhodnutí Komise 2000/147/ES ze dne 8. února 2000, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci reakce stavebních výrobků na oheň [3], přijat systém tříd.
(6) V případě některých stavebních výrobků je nezbytné použít klasifikaci stanovenou v rozhodnutí 2000/147/ES.
(7) Reakce mnoha stavebních výrobků a/nebo materiálů na oheň v rámci klasifikace stanovené v rozhodnutí 2000/147/ES, je dobře zavedena a v dostatečné míře známá regulačním orgánům v oblasti požární bezpečnosti v členských státech, takže nevyžadují zkoušení této konkrétní funkční charakteristiky.
(8) Tam, kde je to vhodné, byly výrobky posuzovány s ohledem na jejich konečné použití.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Stavební výrobky a/nebo materiály, které splňují všechny požadavky na funkční charakteristiku "reakce na oheň" bez dalšího zkoušení, jsou stanoveny v příloze.
Článek 2
Zvláštní třídy určené k použití pro různé stavební výrobky a/nebo materiály v rámci klasifikace reakce na oheň přijaté v rozhodnutí 2000/147/ES jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. srpna 2005,
kterým se mění rozhodnutí 96/550/ES, kterým se povolují metody třídění jatečně upravených těl prasat ve Finsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 2995)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(2005/611/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 96/550/ES [2] povolilo dvě metody třídění jatečně upravených těl prasat ve Finsku.
(2) Finská vláda požádala Komisi o povolení žádosti o nové vzorce pro výpočet obsahu libového masa v jatečně upravených tělech v rámci existujících metod třídění a předložila podrobnosti požadované v článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [3].
(3) Z prozkoumání uvedené žádosti vyplývá, že podmínky pro povolení nových vzorců jsou splněny.
(4) Rozhodnutí 96/550/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 96/550/ES se mění takto:
1. V části 1 se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Obsah libového masa jatečně upraveného těla se vypočítá podle tohoto vzorce:
= 56,713 – 0,271 • X1 – 0,620 • X2 + 0,258 • X3
kde:
odhadovaný obsah libového masa v těle;
X1= tloušťka hřbetního sádla (včetně kůže) v milimetrech, měřeno 8 cm od podélné osy jatečně upraveného těla za posledním žebrem;
X2= tloušťka hřbetního sádla (včetně kůže) v milimetrech, měřeno 6 cm od podélné osy jatečně upraveného těla mezi 3. a 4. žebrem od konce;
X3= tloušťka svalů v milimetrech naměřená ve stejné době a na stejném místě jako u X2.
Rovnice platí pro jatečně upravená těla o hmotnosti mezi 51 a 120 kilogramy."
2. V části 2 se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. Obsah libového masa jatečně upraveného těla se vypočte podle následující rovnice:
= 69,931 – 0,843 • X1
kde:
odhadovaný obsah libového masa v těle;
X1= tloušťka hřbetního sádla (včetně kůže) v milimetrech, měřeno 6 cm od podélné osy jatečně upraveného těla mezi 3. a 4. žebrem od konce.
Rovnice platí pro jatečně upravená těla o hmotnosti mezi 51 a 120 kilogramy."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Finské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. července 2005,
kterým se přijímá závazek nabídnutý v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken pocházejících mimo jiné ze Saúdské Arábie
(2005/613/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 8 a 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Nařízením (ES) č. 428/2005 [2] (dále jen "konečným nařízením") Rada uložila konečné antidumpingové clo z dovozu polyesterových střižových vláken (PSF) pocházejících z Čínské lidové republiky a Saúdské Arábie, pozměnila konečné antidumpingové clo na tyto dovozy z Jižní Koreje a zastavila antidumpingové řízení týkající se takových dovozů pocházejících z Tchaj-wanu.
(2) Po zveřejnění konečných závěrů společnost Saudi Basic Industries Corporation (dále jen "společnost Sabic") předložila ve stanovené lhůtě útvarům Komise nabídku cenového závazku a následně i upravenou nabídku, a to jak svým jménem, tak jménem všech společností ve spojení včetně Arabian Industrial Fibres Company (Ibn Rushd), výrobce ve spojení daného výrobku.
Tyto nabídnuté závazky nebyly přijaty na základě skutečností uvedených v bodě 292 konečného nařízení.
Především minimální ceny, které původně nabídla společnost Sabic, neodstraňovaly poškozující účinek dumpingu.
Struktura prodeje této společnosti ve Společenství měla navíc takový charakter, že by nebylo možno účinně závazek sledovat.
(3) Následná setkání zástupců společnosti Sabic a útvarů Komise pak vyústila v zásadní úpravy nabídnutého závazku, čímž se vyřešily výše zmíněné problémy.
Upravená nabídka nejen odstranila poškozující účinek dumpingu, ale rovněž uspokojivě omezila riziko obcházení závazku formou křížové kompenzace jinými výrobky.
Navíc společnost změnila cesty svého prodeje ve Společenství tak, že Komise považuje za možné závazek účinně sledovat.
(4) Společnost Sabic sice učinila konečnou přijatelnou nabídku cenového závazku před zveřejněním konečných závěrů, ale v tak pozdním stádiu řízení, že z administrativních důvodů nebylo možné její přijetí zahrnout do konečného nařízení.
(5) Výrobní odvětví Společenství bylo o této upravené nabídce informováno a trvalo na tom, že přijetí cenového závazku by znamenalo, že takovéto dovozy by nadále evropské výrobce vážně poškozovaly vzhledem k tomu, že tvorba cen polyesterového střižového vlákna má cyklický charakter.
(6) V této souvislosti je třeba připomenout, že konečná nabídka předpokládá indexaci minimálních cen polyesterových střižových vláken ve vztahu k veřejným mezinárodním cenovým záznamům jejich hlavních surovin, tj.
PTA a MEG. Na cykličnost cen polyesterových střižových vláken, která hlavně odráží změny cen jejich surovin, se tudíž reaguje způsobem, který dostatečně vylučuje riziko, že dumping a jeho poškozující charakter přetrvává.
(7) V nabídnutém závazku se konečně uvádí, že bude podávána zpráva i o výrobcích odlišných od polyesterových střižových vláken, které odběratelé ve spojení ve Společenství prodávají stejným zákazníkům.
Riziko křížové kompenzace jinými výrobky je tedy do značné míry odstraněno.
(8) Z toho plyne, že žádné z tvrzení předložených výrobní odvětvím Společenství nemění závěr Komise, že závazek nabídnutý společností Sabic odstraňuje poškozující účinek dumpingu a dostatečnou měrou omezuje riziko obcházení křížovou kompenzací jinými výrobky.
B. ZÁVAZEK
(9) S ohledem na výše uvedené Komise dospěla k závěru, že závazek nabídnutý společností Sabic, který obsahuje indexaci minimálních cen ve vztahu k veřejným cenovým záznamům jeho hlavních surovin, může být přijat, jelikož odstraňuje poškozující účinek dumpingu.
Navíc se společnost zavázala k tomu, že bude Komisi poskytovat pravidelné a podrobné zprávy, které umožní účinné sledování závazku, a riziko jeho obcházení je omezené.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Závazek nabídnutý níže uvedenými společnostmi v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky a Saúdské Arábie se přijímá.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Saúdská Arábie _BAR_ vyrobeno a prodáváno společností Arabian Industrial Fibres Company (Ibn Rushd), Yanbu al Sinaiyah nebo vyrobeno společností Arabian Industrial Fibres Company (Ibn Rushd), Yanbu al Sinaiyah a prodáváno společností Saudi Basic Industries Corporation (Sabic), Rijád, prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství coby dovozci _BAR_ A671 _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. srpna 2005,
kterým se mění příloha XI směrnice Rady 2003/85/ES, pokud jde o národní laboratoře v některých členských státech
(oznámeno pod číslem K(2005) 3121)
(Text s významem pro EHP)
(2005/615/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2003/85/ES ze dne 29. září 2003, kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS a mění směrnice 92/46/EHS [1], a zejména na čl. 67 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z důvodů bezpečnosti je třeba průběžně aktualizovat seznam národních laboratoří oprávněných manipulovat s živým virem slintavky a kulhavky.
(2) Příslušné orgány Dánska, Německa a Polska oficiálně informovaly Komisi o změnách ohledně svých národních referenčních laboratoří pro slintavku a kulhavku.
(3) Příslušné orgány Slovenska oficiálně informovaly Komisi o dohodě, kterou uzavřely v souladu s čl. 68 odst. 2 směrnice.
(4) V zájmu jasnosti je třeba uvést členské státy v abecedním pořadí podle kódu ISO země.
(5) Je třeba přizpůsobit seznam národních laboratoří oprávněných manipulovat s živým virem slintavky a kulhavky a odpovídajícím způsobem změnit část A přílohy XI směrnice 2003/85/ES.
(6) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Seznam národních laboratoří oprávněných manipulovat s živým virem slintavky a kulhavky v části A přílohy XI směrnice 2003/85/ES se nahrazuje zněním v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. srpna 2005
o sledování a hodnocení situace v oblasti ochrany práv pracovníků v Bělorusku za účelem dočasného odstranění obchodních preferencí
(2005/616/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 ze dne 10. prosince 2001 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí v období od 1. ledna 2002 do 31. prosince 2004 [1], a zejména na články 26 a 29 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Celní preference udělené podle nařízení (ES) č. 2501/2001 mohou být dočasně odňaty, ať již úplně nebo částečně, je-li vážně a soustavně porušována svoboda sdružování a právo na kolektivní vyjednávání, jak jsou definovány v příslušných úmluvách Mezinárodní organizace práce (MOP).
(2) Podle nařízení Rady (ES) č. 2501/2001 se na Běloruskou republiku (dále jen "Bělorusko") vztahují všeobecné celní preference.
(3) Dne 29. ledna 2003 Komise obdržela informace od Mezinárodní konfederace nezávislých odborů (ICFTU), Evropské odborové konfederace (ETUC) a Světové konfederace práce (WCL), že v Bělorusku dochází k údajnému soustavnému a vážnému porušování svobody sdružování, která je definována v úmluvách Mezinárodní organizace práce (dále jen "MOP") č. 87 a 98.
(4) Jelikož byly předložené informace dostatečné pro zahájení šetření, Komise určila svým rozhodnutím ze dne 29. prosince 2003 [2], že je třeba šetření zahájit.
(5) Do šetření se zapojily běloruské úřady.
Písemné a ústní výpovědi, které Komise během šetření shromáždila, potvrzují dříve předložená obvinění. Bělorusko porušuje úmluvu MOP č.
87 o svobodě sdružování v mnoha zásadních bodech tím, že brání právu svobodně zakládat odborové organizace, právu se organizovat, právu na svobodnou volbu odborové organizace a těmto organizacím brání získávat právní subjektivitu.
Bělorusko brání odborovým organizacím ve fungování a v získávání finanční podpory od mezinárodních sesterských organizací a prosazuje jejich rozpuštění nebo pozastavení jejich činnosti.
Diskriminací odborů běloruská vláda též porušuje Úmluvu 98 z roku 1949 o právu organizovat se a kolektivně vyjednávat.
(6) Z dostupných informací lze tedy usoudit, že porušování práv jsou vážná a soustavná, což jsou dostatečné důvody k tomu, aby byl Bělorusku odejmut přístup k systému všeobecných preferencí.
Zpráva o závěrech šetření byla předána Výboru pro všeobecné preference.
(7) S ohledem na výše uvedené skutečnosti, bude Komise sledovat a hodnotit situaci v oblasti ochrany práv pracovníků v Bělorusku po dobu šesti měsíců.
Po uplynutí této doby má Komise v úmyslu předložit Radě návrh na dočasné odstranění obchodních preferencí, pokud se do té doby Bělorusko nezaváže přijmout nutná opatření, aby během osmi měsíců vyhovělo zásadám uvedeným v deklaraci MOP o základních principech a právech v práci z roku 1998.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro všeobecné preference,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
1. Komise bude šest měsíců od zveřejnění oznámení o období sledování a hodnocení
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. srpna 2005,
kterým se dočasně uznávají systémy identifikace a evidence ovcí a koz ve Spojeném království Velké Británie a Severního Irska podle čl. 4 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 21/2004
(oznámeno pod číslem K(2005) 3122)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2005/617/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17. prosince 2003 o stanovení systému identifikace a evidence ovcí a koz a o změně nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnic 92/102/EHS a 64/432/EHS [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příslušný orgán Spojeného království předložil spolu s náležitou dokumentací dvě žádosti o uznání systému identifikace a evidence ovcí a koz, jenž je prováděn ve Velké Británii a Severním Irsku.
(2) V návaznosti na veterinární inspekci Komise ve Spojeném království znalci Komise shledali, že zřízené a navrhované systémy identifikace a evidence ovcí a koz ve Velké Británii jsou v zásadě schopny zajistit dodržování většiny cílů stanovených v nařízení (ES) č. 21/2004, přestože je třeba se zaměřit na řadu nedostatků.
V Severním Irsku by navrhovaný systém identifikace a evidence ovcí a koz mohl zajistit soulad s většinou cílů stanovených nařízením (ES) č. 21/2004, jeho provádění by však vyžadovalo vysokou úroveň informovanosti a angažovanosti všech zúčastněných stran.
(3) Příslušný orgán Spojeného království se zavázal k řešení všech vzniklých problémů a především k tomu, že do 10 týdnů od udělení požadovaného souhlasu přijme nezbytná opatření k zajištění souladu s nařízením (ES) č. 21/2004.
(4) Systémy identifikace a evidence ovcí a koz ve Velké Británii a Severním Irsku by proto měly být dočasně schváleny na prozatímní období, aby mohly nahradit druhou identifikační značku ovcí, s výjimkou případu zvířat určených pro obchod uvnitř Společenství.
(5) Příslušný orgán by měl provádět náležité kontroly, aby ověřil řádné provádění systémů identifikace a registrace ovcí a koz.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Systémy identifikace a evidence ovcí a koz stanovené v čl. 4 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 21/2004 a prováděné Spojeným královstvím ve Velké Británii a Severním Irsku se tímto uznávají jako dočasně funkční ode dne 9. července 2005 nejpozději do dne 30. dubna 2006.
Článek 2
Komise bude ve spolupráci s orgány Spojeného království provádět kontroly na místě, aby ověřila provádění činnosti navrhované Spojeným královstvím.
Dočasný souhlas k provádění systému identifikace a evidence ovcí a koz udělený v článku 1 bude přezkoumán na základě výsledků kontrol do dne 31. ledna 2006.
Článek 3
Aniž jsou dotčena ustanovení, která mají být stanovena v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 21/2004, provede příslušný orgán každoročně náležité kontroly na místě, aby ověřil dodržování požadavků na identifikaci a evidenci ovcí a koz jejich držiteli.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. srpna 2005,
kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES pro účely stanovení maximálních hodnot koncentrací pro některé nebezpečné látky v elektrických a elektronických zařízeních
(oznámeno pod číslem K(2005) 3143)
(2005/618/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protože je zřejmé, že v některých případech nelze dosáhnout úplného zamezení výskytu těžkých kovů a bromovaných retardérů hoření, měly by se pro olovo, rtuť, kadmium, šestimocný chróm, polybromované bifenyly (PBB) a polybromovaný difenylether (PBDE) tolerovat určité hodnoty koncentrací v materiálech.
(2) Maximální navrhované hodnoty koncentrací vycházejí ze stávajících právních předpisů Společenství týkajících se chemikálií a pro zajištění vysoké úrovně ochrany jsou považovány za nejvhodnější.
(3) Podle čl. 5 odst. 2 vedla Komise konzultace s výrobci elektrických a elektronických zařízení, provozovateli recyklace a zpracovateli, organizacemi zaměřenými na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů a připomínky postoupila výboru zřízenému článkem 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [2].
(4) Dne 10. června 2004 předložila Komise opatření stanovená tímto rozhodnutím k hlasování výboru zřízenému podle článku 18 směrnice 75/442/EHS o odpadech. Výbor se ve prospěch těchto opatření neusnesl kvalifikovanou většinou.
Proto byl Radě v souladu s postupem stanoveným v článku 18 směrnice 75/442/EHS předložen dne 23. září 2004 návrh rozhodnutí Rady. Protože, v souladu s čl.
5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [3], Rada ke dni uplynutí lhůty stanovené v čl.
7 odst. 2 směrnice 2002/95/ES nepřijala navrhovaná opatření ani s nimi nevyjádřila nesouhlas, měla by navrhovaná opatření přijmout Komise,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze směrnice 2002/95/ES se vkládá nová poznámka, která zní:
"Pro účely čl. 5 odst. 1 písm. a) se pro olovo, rtuť, šestimocný chróm, polybromované bifenyly (PBB) a polybromovaný difenylether (PBDE) toleruje maximální hodnota koncentrace ve výši 0,1 % hmotnosti v homogenních materiálech a pro kadmium ve výši 0,01 % hmotnosti v homogenních materiálech.".
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. srpna 2005,
kterým se po šesté mění rozhodnutí 2004/122/ES o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých asijských zemích
(oznámeno pod číslem K(2005) 3183)
(Text s významem pro EHP)
(2005/619/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 a čl. 18 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/122/ES ze dne 6. února 2004 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých asijských zemích [3] bylo přijato v reakci na vypuknutí influenzy ptáků v několika asijských zemích.
(2) Rozhodnutí Komise 2000/666/ES ze dne 16. října 2000 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách [4] stanoví, že členské státy povolí dovoz ptactva ze třetích zemí uvedených na seznamu členů Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE) a že toto ptactvo bude před vstupem do Společenství podrobeno karanténě a testování.
(3) Rusko potvrdilo Komisi vypuknutí influenzy ptáků H5N1 na svém území dne 5. srpna 2005.
(4) Kazachstán potvrdil Mezinárodnímu úřadu pro nákazy zvířat vypuknutí influenzy ptáků H5, přestože ještě není znám typ neuraminidázy.
Vzhledem k blízkosti ohniska v Rusku se však pravděpodobně jedná o ten samý kmen.
(5) Kazachstán a Rusko jsou členy Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat a členské státy, tedy podle rozhodnutí 2000/666/ES musí přijímat dovozy ptactva kromě drůbeže z těchto zemí.
S ohledem na potenciální vážné důsledky spojené se zvláštním kmenem viru influenzy ptáků (H5N1), který je totožný s kmenem potvrzeným v několika asijských zemích, by dovoz těchto ptáků z Kazachstánu a Ruska měl být preventivně pozastaven.
(6) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [5], je dovoz nezpracovaného peří a jeho částí pocházejícího z Kazachstánu a Ruska povolen.
Vzhledem k současnému výskytu choroby v Kazachstánu a Rusku by tyto dovozy měly být rovněž preventivně pozastaveny.
(7) Ustanovení článku 4 rozhodnutí 2004/122/ES pozastavuje dovoz nezpracovaného peří a částí peří a jiných živých ptáků než drůbeže ve smyslu rozhodnutí 2000/666/ES z některých třetích zemí.
Kazachstán a Rusko by proto v zájmu zdraví zvířat a lidí měly být doplněny ke třetím zemím uvedeným v článku 4 rozhodnutí 2004/122/ES.
(8) Rozhodnutí 2004/122/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/122/ES se mění takto:
1. V názvu se slova "o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých asijských zemích" nahrazují slovy "o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých třetích zemích".
2. Ustanovení čl. 4 odst. 1 se nahrazuje tímto:
"1. Členské státy pozastaví dovoz z Kambodže, Číny včetně území Hongkongu, Indonésie, Kazachstánu, Laosu, Malajsie, Severní Koreje, Pákistánu, Ruska, Thajska a Vietnamu:
- nezpracovaného peří a částí peří, a
- "jiných živých ptáků než drůbeže" ve smyslu rozhodnutí 2000/666/ES, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu).".
Článek 2
Členské státy změní opatření, která uplatňují, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. srpna 2005,
kterým se mění příloha II rozhodnutí Rady 79/542/EHS, pokud jde o dovoz čerstvého masa z Argentiny a Ruska
(oznámeno pod číslem K(2005) 3147)
(Text s významem pro EHP)
(2005/620/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 a odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Část 1 přílohy II rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1979, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a veterinární a hygienické podmínky a podmínky veterinárních osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a z nich získaného čerstvého masa [2], stanoví seznam třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž je členským státům povoleno dovážet některá živá zvířata a z nich získané čerstvé maso.
(2) Území kódu AR-4 v Argentině je i bez očkování prosto slintavky a kulhavky.
Tuto skutečnost řádně odrážejí zvláštní podmínky uvedené v části 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS, jimiž se na uvedeném území povoluje používání veterinárních osvědčení podle vzorů BOV, OVI, RUW a RUF.
To však není v souladu s řádkem pro území kódu AR-4 v seznamu třetích zemí nebo částí třetích zemí v části 1 přílohy II uvedeného rozhodnutí.
Do uvedeného řádku by měly být z důvodu jasnosti a soudržnosti vloženy vzory RUW a RUF.
(3) Datum použití bylo u zeměpisných a časových omezení pro území kódu AR-8 nesprávně uvedeno a může vést k nejasnostem.
Z důvodu jasnosti by mělo být v tabulce zvláštních podmínek datum použití na časové období, ke kterému je dovoz nepovolen, opraveno na 17. března 2005.
(4) Regionu Murmansk se povoluje do Společenství dovoz masa z farmových nezdomácnělých zvířat jiných než prasatovitých a lichokopytníků.
Rusko požádalo Komisi, aby zařadila Jamalsko-něnecký autonomní okruh do seznamu třetích zemí nebo částí třetích zemí, odkud se do Společenství povoluje dovoz čerstvého masa z farmových sobů.
(5) Na základě uvedené žádosti uskutečnil Potravinový a veterinární úřad (FVO) ve dnech 22. až 26. listopadu 2004 v Jamalsko-něneckém autonomním okruhu kontrolní návštěvu.
Návštěva vedla k závěru, že v okruhu je uspokojivá veterinární situace a že příslušný veterinární orgán poskytuje odpovídající záruky, pokud jde o soulad s právem Společenství, zejména s body uvedenými v čl. 8 odst.
1 směrnice 2002/99/ES. Rusko poskytlo navíc akční plán, jenž uspokojivým způsobem vyhovuje všem doporučením zprávy o kontrolní návštěvě.
(6) Proto je vhodné zařadit Jamalsko-něnecký autonomní okruh do seznamu území, jimž se povoluje do Společenství dovoz čerstvého masa nezdomácnělých zvířat jiných než prasatovitých a lichokopytníků.
(7) Část 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost třicátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. října 2004,
kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP
(Věc č. COMP/M.3216 – Oracle/PeopleSoft)
(oznámeno pod číslem K(2004) 4217)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/621/ES)
Dne 26. října 2004 přijala Komise rozhodnutí ohledně spojení v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [1], a zejména v souladu s čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení. Úplné znění rozhodnutí ve znění, které nepodléhá utajení, lze v závazném jazyce věci a v pracovních jazycích Komise nalézt na internetové stránce generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
(1) Dne 14. října 2003 obdržela Komise oznámení v souladu s článkem 4 nařízení (EHS) č. 4064/89 (dále jen "nařízení o spojování") týkající se návrhu na spojení, v jehož rámci by na základě veřejné nabídky americká společnost Oracle Corporation (dále jen "Oracle") převzala ve smyslu čl.
3 odst. 1 písm. b) nařízení o spojování výhradní kontrolu nad americkou společností PeopleSoft Inc. (dále jen "PeopleSoft").
(2) Dne 17. listopadu 2003 zahájila Komise v souladu s čl. 6 odst.
1 písm. c) nařízení o spojování příslušné řízení. Po pečlivém šetření spojení a jeho případného dopadu na odběratele, konkurenty a ostatní subjekty na relevantních trzích zaslala Komise společnosti Oracle dne 12. března 2003 v souladu s článkem 18 nařízení o spojování své námitky.
Podle těchto námitek by důsledkem spojení mohl být vznik dominantního postavení, takže by byla podstatným způsobem omezena účinná soutěž v rámci společného trhu a v oblasti, na kterou se vztahuje platnost Dohody o EHP.
Ústní slyšení se konalo v Bruselu ve dnech 31. března a 1. dubna 2004.
(3) Dne 7. dubna 2004 na základě ústního slyšení podala Komise žádost o poskytnutí informací v souladu s článkem 11 nařízení o spojování, ve které vyzvala Oracle k předložení dodatečných informací, aby mohla vydat rozhodnutí "na základě širších skutečností". Poté, co společnost Oracle neodpověděla, přijala Komise dne 14. dubna 2004 v souladu s čl. 11 odst. 5 nařízení o spojování rozhodnutí, kterým k témuž datu pozastavila lhůty podle čl. 10 odst. 1 a čl. 10 odst. 3 nařízení o spojování. Po doručení podání, kterým společnost Oracle odpověděla na žádost Komise o informace, začaly lhůty v řízení opět běžet dne 7. října 2004.
(4) Souběžně s řízením vedeným Komisí přezkoumaly tuto transakci i orgány USA.
V USA se uskutečnilo soudní řízení před okresním soudem pro severní Kalifornii v San Francisku (dále jen "okresní soud pro severní Kalifornii" a řízení "soudní řízení v USA"), které bylo zahájeno dne 7. června 2004.
Okresní soud pro severní Kalifornii rozsudkem ze dne 9. září 2004 odmítl vydat předběžné opatření v této věci.
V průběhu řízení byla zveřejněna řada dokumentů podniků týkajících se transakce a některé z nich jsou na internetové stránce ministerstva spravedlnosti USA.
Dále byl zveřejněn přepis výpovědí asi 30 svědků, kteří byli vyslechnuti během soudního řízení.
Komise použila ve svém rozhodnutí část důkazů pocházejících ze soudního řízení v USA.
I. STRANY
(5) Oracle je veřejně obchodovatelná společnost registrovaná na burze, jejíž kmenové akcie jsou obchodovány v rámci systému NASDAQ, a působí v oblasti vytváření, vývoje, výroby a distribuce aplikačního softwaru pro podniky, databází a aplikačního softwaru pro servery a souvisejících služeb.
(6) PeopleSoft je veřejně obchodovatelná společnost registrovaná na burze, jejíž akcie jsou obchodovány v rámci systému NASDAQ, a působí v oblasti vytváření, vývoje, výroby a distribuce aplikačního softwaru pro podniky a souvisejících služeb.
V červenci 2003 získala společnost PeopleSoft kontrolu nad americkou společností J.D.Edwards (dále jen "JD Edwards"), která také působí v oblasti aplikačního softwaru.
II. TRANSAKCE
(7) Oznamovaná transakce zahrnuje veřejnou nabídku ke koupi veškerých nesplacených akcií společnosti PeopleSoft.
Společnost Oracle vyhlásila tuto veřejnou nabídku dne 9. června 2003.
Dobu platnosti nabídky společnost Oracle často prodlužuje.
Nabídka se dále vztahuje na nesplacené akcie, které vydala společnost PeopleSoft jako vklad při převzetí společnosti JD Edwards.
Společnost PeopleSoft nabídku napadla a představenstvo společnosti PeopleSoft ji nepodporuje.
III. RELEVANTNÍ TRHY
Sofistikovaná řešení nebo software pro oblast lidských zdrojů a systémů finančního řízení
(8) Oracle i PeopleSoft prodávají aplikační software určený pro podniky.
Jedná se o software, který podporuje významné obchodní činnosti nezbytné k účinnému řízení podnikání na úrovni podniku nebo pobočky, např. řízení podnikových financí, automatizaci prodeje a marketingu ve společnosti nebo řízení zdrojů v rámci korporačních projektů.
"Standardní" komerční aplikační software se označuje jako "konfekce", na rozdíl od přizpůsobovaného softwaru, který má stejné funkce jako konfekce, ale byl vyvinut přímo ve společnosti nebo za spolupráce s externími konzultanty.
(9) V rámci odvětví se obvykle aplikační software rozděluje do kategorií podle funkcí s přibližně obdobným účelem.
V této transakci se jedná o kategorie systémy finančního řízení a lidské zdroje, které se dohromady často označují jako plánování zdrojů podniku.
Soubor pro systémy finančního řízení obvykle zahrnuje účetní software (pohledávky, závazky, hlavní účetní kniha), software pro plánování a sestavování rozpočtu, výkaznictví, časový management, řízení výdajů a zajišťování finančních zdrojů, soubor pro lidské zdroje spojuje software týkající se personálních údajů, řízení platů, mezd a požitků.
Dalšími významnými složkami aplikačního software pro podniky je řízení vztahů se zákazníky a řízení dodávek.
(10) Podle zjištění Komise jsou relevantními výrobkovými trhy pro hodnocení této transakce trhy sofistikovaného aplikačního softwaru pro oblast systémů finančního řízení a lidských zdrojů.
Jelikož aplikace pro lidské zdroje a aplikace pro systémy finančního řízení nejsou ve vztahu ke kupujícím zaměnitelné, Komise tyto trhy považuje za dva samostatné trhy.
Sofistikovaný aplikační software pro oblast systémů finančního řízení a lidských zdrojů slouží potřebám velkých společností se složitou strukturou, které potřebují software a příslušné služby na zvláště vysoké úrovni, pokud jde, mimo jiné, o jejich rozšiřitelnost, schopnost nastavení (konfigurace), sofistikovanost, stanovení ceny, spolehlivost a kvalitu softwaru a uznávanou značku prodávajícího.
(11) Průzkumy trhu ukázaly, že vlastnosti sofistikovaného softwaru pro oblast systémů finančního řízení a lidských zdrojů se liší od vlastností produktů střední třídy.
Obecně řečeno jsou sofistikovaná softwarová řešení složitější, mají více schopností, mohou sloužit většímu počtu uživatelů (celkově i při souběžném užívání), jsou podstatně nákladnější (od dvojnásobku po pětinásobek i více) a ve srovnání s výrobky střední třídy vyžadují vyšší prováděcí náklady.
Sofistikovaný software pro oblast systémů finančního řízení a lidských zdrojů má širší škálu i rozsah schopností.
Sofistikovaný software musí sloužit velikému množství uživatelů (např. 30000 zaměstnanců současně používajících on-line samoobslužné portály pro zaměstnance) a musí zvládat vysoký objem transakcí, takže musí mít vysokou schopnost rozšiřitelnosti.
Produkty střední třídy obvykle dokáží sloužit několika stovkám uživatelů.
Sofistikovaný software pro oblast systémů finančního řízení a lidských zdrojů se dokáže přizpůsobit složitým organizačním strukturám velkých společností. V rámci své činnosti mají velké a složité organizace obvykle několik oddělení, zatímco ve středních a malých podnicích tyto funkce vykonává jediná osoba nebo několik pracovníků.
(12) Sofistikovaný software pro oblast systémů finančního řízení a lidských zdrojů musí umožňovat dodržování právních požadavků a účetních pravidel platných v hlavních hospodářských zónách a jurisdikcích (např. US-GAAP, IAS a jiné národní systémy); v této souvislosti lze velké a složité podnikové systémy používat v rámci několika regionů a pro různé měny současně nebo téměř v reálném čase.
Přinejmenším musí tato řešení nabízet mechanismy, které umožní velkým podnikům řídit tyto rozdíly s minimálním úsilím.
Mimo to musí aplikace používané velkými podniky současně podporovat několik jazyků, a to i na jednom jediném místě, někdy i japonštinu a čínštinu.
Řešení střední třídy jsou obvykle optimalizována pro použití v konkrétní hospodářské oblasti, a proto obvykle poskytují podstatně menší počet jazykových a zeměpisných verzí.
(13) Výběr aplikačního softwaru pro velké a složité podniky ovlivňuje i mimořádně vysoká míra údržby a podpory produktu, která je nedílnou součástí charakteristiky sofistikovaných řešení pro lidské zdroje a systémy finančního řízení, ve srovnání s řešeními střední třídy a požadavky na podporu ze strany průměrných odběratelů.
Složité podnikové systémy musejí brát v úvahu požadavky na nepřetržité pokrytí (24 hodin denně po dobu sedmi dnů v týdnu) vyplývající z požadavků kladených na globálně působící společnost.
U společností střední třídy je obvykle základní sídlo v USA nebo v Evropě propojeno s menšími odbytovými středisky nebo distributory v zahraničí.
(14) Základní architektura sofistikovaných řešení se již ve své podstatě liší od základní architektury produktů střední třídy.
Často může pouze víceúrovňová architektura dosáhnout takové výkonnostní úrovně, jaká je požadována od sofistikovaných řešení aplikačního softwaru pro podniky.
(15) Řešení střední třídy mají obvykle jednodušší rozhraní, případně jednodušší API (aplikační programovací rozhraní), takže je snazší propojit je s ostatními softwarovými produkty střední třídy a jinými menšími řešeními, ale nabízejí tak jen malé možnosti přímého rozšíření schopností softwaru.
Sofistikovaný software mívá složitá a speciálně vytvářená API, která umožňují úplnou a komplexní integraci s ostatními velkými softwarovými řešeními a dodatečné rozšíření pro specializovaná řešení a pro podporu vícenásobných oblíbených programovacích jazyků.
(16) V průběhu šetření Komise se dále ukázalo, že nejlepší či specializovaná softwarová řešení, včetně externího poskytování služeb týkajících se softwaru pro lidské zdroje, služeb v oblasti integrace systému a existujícího softwaru (který má zákazník již nainstalován), nepředstavují omezení hospodářské soutěže v souvislosti s malým, ale nikoli přechodným zvýšením ceny sofistikovaného softwaru, takže veškeré tyto produkty a služby nejsou součástí relevantních trhů.
Velké a složité podniky jako odběratelé
(17) Sofistikovaná řešení pro lidské zdroje a systémy finančního řízení obsahují software, který obvykle nakupují náročné organizace a společnosti, které mají velice vysoké požadavky na vlastnosti, očekávají vysokou úroveň výkonnosti a požadují krátkou reakční dobu a neustálou dostupnost souvisejících služeb.
(18) Proto Komise dospěla k závěru, že v případě sofistikovaných řešení pro systémy finančního řízení a lidské zdroje se v případě velkých a složitých podniků jedná o samostatné výrobkové trhy.
Prodejci sofistikovaného softwaru pro systémy finančního řízení a lidské zdroje
(19) Komise dále zjistila, kdo prodává sofistikovaný software pro systémy finančního řízení a lidské zdroje.
Tito dodavatelé znamenají omezení hospodářské soutěže v případě spojení společností Oracle a PeopleSoft na příslušném trhu.
(20) Komise zjistila, kdo jsou tito dodavatelé na trhu na základě prozkoumání nabídek, které předkládají dodavatelé odběratelům, tj. velkým a složitým podnikům, které potřebují v oblasti aplikací pro systémy finančního řízení a lidské zdroje vysokou funkčnost.
Na druhou stranu se však nezdá být tak snadné určit přesnou hranici mezi odběrateli podle náročnosti jejich požadavků, to znamená mezi odběrateli se zájmem o aplikační software, který dokáže uspokojit potřeby takových velkých a složitých podniků, a požadavky na aplikace určené pro průměrné odběratele.
Aby mohla toto šetření uskutečnit, použila Komise při popisu odběratelů a transakcí týkajících se použití tohoto softwaru určité parametry.
(21) Jako první vhodný parametr "náročnosti" požadavků velkých organizací zvažovala Komise čistou hodnotu licence ve výši 1 milionu EUR.
Tato hodnota se zdá být vhodným prvním znakem toho, že se nabídka vztahuje k řešení se sofistikovanými vlastnostmi, které nakupují velké a složité podniky, jakkoli to ale neznamená, že menší nabídky se nemohou v jednotlivých případech týkat sofistikovaných řešení pro systémy finančního řízení a lidských zdrojů.
Ovšem v případě licence o hodnotě přesahující 1 milion EUR lze s vysokou mírou spolehlivosti předpokládat, že ten, kdo vyhraje veřejnou soutěž na dodávku aplikací pro lidské zdroje a systémy finančního řízení převyšující tuto hranici, může být považován za dodavatele sofistikovaných řešení pro systémy finančního řízení a lidské zdroje.
Komise dále tuto hranici doplnila o vymezení velkých a složitých podniků jako odběratelů.
Průzkum trhu ukázal, že hranice 10000 zaměstnanců nebo příjmů převyšujících 1 miliardu EUR mohou být odpovídajícím parametrem pro přibližné určení velkého a složitého podniku.
Komise dospěla k závěru, že doplňkový soubor parametrů lze použít pro počáteční kategorizaci nabídek, aby se zjistilo, zda patří mezi nabídky sofistikovaného softwaru pro velké a složité podniky.
(22) Komise použila tyto parametry při analýze nabídek prodejců aplikačního softwaru pro podniky uskutečněných v letech 2001 a 2002 i nabídek, které předložila společnost Oracle v reakci na žádost Komise o dodatečné informace po ústním slyšení.
Komise dále prozkoumala dokumenty týkající se nabídek, které vyplynuly ze soudního řízení v USA, aby tak mohla určit dodavatele těchto softwarových aplikací.
(23) Na základě těchto důkazů dospěla Komise k závěru, že hlavními soutěžiteli na trhu sofistikovaných aplikací pro systémy finančního řízení a lidské zdroje pro velké a složité podniky jsou společnosti Oracle, PeopleSoft a SAP.
Každá z nich předložila v průběhu dvou let nejméně 50–100 nabídek, které splňují výše uvedené parametry a které se tedy týkají sofistikovaného softwaru pro velké a složité podniky (tj. společnosti s více než 10000 zaměstnanci a s příjmy převyšujícími částku 1 miliardy EUR).
Podle údajů Komise i podle podání společnosti Oracle ale příležitostně získávají zakázky na sofistikovaný software pro systémy finančního řízení a lidské zdroje sloužící potřebám velkých a složitých podniků i jiní soutěžitelé.
Jedná se o tyto prodejce sofistikovaného softwaru pro systémy finančního řízení, případně pro oblast lidských zdrojů: Lawson, Intentia, IFS, QAD a Microsoft.
I když tito prodejci získali jen omezený počet zakázek, ve velké části nabídek se v soutěžích o sofistikovaný software pro systémy finančního řízení a lidské zdroje umístili na druhém místě nebo se zúčastnili nabídek, kde hodnota licence převyšovala 1 milion EUR.
(24) Na základě databáze společnosti Oracle obsahující údaje o nabídkách i dalších dvou databází, které byly získány v souvislosti se soudním řízením v USA, Komise dále uskutečnila ekonometrickou analýzu, aby zjistila, zda údaje prokáží odlišnosti v chování společnosti Oracle podle toho, kteří konkurenti se účastní konečných fází soutěže.
Zjištění, že společnost Oracle byla relativně ochotnější poskytovat podstatné slevy v těch případech, kdy se užšího výběru účastnily společnosti SAP nebo PeopleSoft, na rozdíl od případů, kdy stála proti jiným konkurentům, by bylo nepřímým důkazem toho, že hlavními soutěžiteli jsou tito tři velcí poskytovatelé softwaru a že pouze společnosti Oracle, SAP a PeopleSoft prodávají sofistikovaný software pro systémy finančního řízení a lidské zdroje sloužící potřebám velkých a složitých podniků.
Hlavním zjištěním pak bylo, že se nepodařilo nalézt žádný podstatný rozdíl v chování společnosti Oracle, když byly jejími konkurenty společnosti SAP a PeopleSoft, ve srovnání s jednáním vůči ostatním konkurentům.
Tak tomu bylo i v tom případě, kdy se pozornost soustředila jen na velké obchodní případy.
(25) Komise dále uskutečnila analýzu vlastností a záběru softwaru pro systémy finančního řízení a lidské zdroje od dalších prodejců, společností Lawson, Intentia, IFS, QAD a Microsoft.
Zvláště na základě důkazů získaných ze soudního řízení v USA v San Francisku došla Komise k závěru, že přes omezení nabídky produktů těchto jednotlivých prodejců oproti nabídce společností Oracle, PeopleSoft a SAP v oblasti sofistikovaného softwaru pro systémy finančního řízení a lidské zdroje, má každý z nich na poli lidských zdrojů a systémů finančního řízení několik zákazníků, které lze považovat za velké a složité podniky.
Tito prodejci jsou schopni uspokojit jejich požadavky přinejmenším ve vertikálním směru v oblastech, na které se specializují.
(26) Relevantní trhy produktů tedy samostatně pokrývají sofistikovaná řešení pro oblast systémů finančního řízení a lidských zdrojů pro velké a složité podniky.
Hlavními soutěžiteli na těchto trzích jsou společnosti SAP, Oracle a PeopleSoft.
Komise ale dospěla k závěru, že i několik dalších prodejců by mohlo konkurovat společnostem Oracle, PeopleSoft a SAP přinejmenším ve vertikálním směru v oblastech, kde působí, takže je nelze vyloučit jako prodejce z trhů sofistikovaných aplikací pro systémy finančního řízení a lidské zdroje.
Pro účely této transakce je třeba společnosti Lawson, Intentia, IFS a Microsoft považovat za prodejce sofistikovaných aplikací pro systémy finančního řízení a lidské zdroje, zatímco společnost QAD lze považovat pouze za prodejce sofistikovaných aplikací pro systémy finančního řízení.
Řešení nebo software střední třídy pro lidské zdroje a systémy finančního řízení
(27) Komise zjistila, že trh softwarových aplikací pro podniky střední velikosti (s ročními příjmy přibližně od 30 milionů EUR do 1 miliardy EUR) tvoří samostatný trh, který existuje vedle trhu sofistikovaných řešení pro systémy finančního řízení a lidské zdroje a možná i vedle trhu aplikací pro malé podniky (tj. podniky s příjmy do 30 milionů EUR).
Aplikace přizpůsobené potřebám podniků střední velikosti obvykle zahrnují "konfekční" řešení, která mají jen omezený rozsah funkčnosti a která lze jen v omezené míře přizpůsobit individuálním potřebám podniku.
Dále lze rozlišit samostatné trhy řešení pro systémy finančního řízení a lidské zdroje i v oblasti softwaru střední třídy, protože jejich funkčnost pro systémy finančního řízení a lidské zdroje pro podniky střední velikosti není z hlediska poptávky zaměnitelná ani mezi sebou, ani s jinými funkčnostmi týkajícími se dalších základních pilířů (řízení vztahů se zákazníky a řízení dodávek atd.). Mimoto Komise zjistila, že aplikační software pro malé podniky pokrývá pouze základní potřeby podniků s jednotnou organizační strukturou.
(28) V každém případě lze přesné vymezení trhu produktů pro řešení střední třídy pro oblast lidských zdrojů a systémů finančního řízení a software pro malé podniky ponechat otevřené, protože z této transakce nevznikají obavy týkající se narušení hospodářské soutěže na základě kterékoli z těchto možných definic trhu.
Zeměpisný rozsah relevantních trhů
(29) Průzkum trhu jasně prokázal, že ze zeměpisného hlediska trh sofistikovaných řešení pro lidské zdroje a systémy finančního řízení pro velké a složité podniky zahrnuje celý svět.
Většina z těchto odběratelů hodnotí řešení aplikačního softwaru pro podniky nabízená prodejci v EHP, v USA a kdekoli jinde na světě, aniž by brali v úvahu to, z jaké zeměpisné oblasti příslušná společnost pochází.
Komise dále využila údaje o nabídkách, které jí poskytla společnost Oracle po ústním slyšení, aby zjistila, zda se chování společnosti Oracle mění podle místa soutěže.
V údajích nebylo nalezeno nic, co by naznačovalo, že by se průměrná sleva nabízená v rámci EHP lišila od hodnot nabízených v USA nebo kdekoli jinde na světě.
Komise proto dospěla k závěru, že trhy pro sofistikovaná řešení pro lidské zdroje a systémy finančního řízení jsou celosvětové.
(30) Pokud jde o řešení střední třídy pro systémy finančního řízení a lidské zdroje, zeměpisný rozsah těchto trhů zřejmě nepřesahuje oblast EHP.
Přesné vymezení ale může být ponecháno otevřené.
IV. HODNOCENÍ
A. Tržní podíl
(31) Bylo zvláště obtížné určit velikost tržních podílů na relevantních trzích, protože ani ve veřejně dostupných oborových studiích ani v materiálech soutěžitelů není k dispozici rozdělení příjmů prodejců podle segmentace trhů (náročnější trhy a průměrné trhy) a prodejci obvykle nerozdělují své zákazníky podle objemu jejich příjmů ani podle počtu zaměstnanců.
Proto se Komise pokusila zjistit sílu prodejců na základě jejich celkových příjmů uváděných v oborových zprávách bez ohledu na to, zda jich bylo dosaženo na náročnějších nebo na průměrných trzích.
Tyto tržní podíly jsou uvedeny v následující tabulce:
Zdroj: Gartner, ERP Market Experiences Further Decline: Market Statistics, 2002, zveřejněno 2003.
v (%) _BAR_
Celkový celosvětový příjem z licencí za rok 2002 _BAR_ Systémy finančního řízení _BAR_ Lidské zdroje _BAR_
Oracle _BAR_ 16 _BAR_ 13,5 _BAR_
PeopleSoft _BAR_ 9 _BAR_ 30 _BAR_
JD Edwards _BAR_ 3 _BAR_ 2,5 _BAR_
Oracle/PeopleSoft/JD Edw. společně _BAR_ 28 _BAR_ 46 _BAR_
SAP _BAR_ 51 _BAR_ 40 _BAR_
Lawson _BAR_ 4 _BAR_ 9 _BAR_
Intentia _BAR_ 1,5 _BAR_ 1,5 _BAR_
IFS _BAR_ 0,5 _BAR_ 1 _BAR_
QAD _BAR_ 1 _BAR_ — _BAR_
Microsoft MBS _BAR_ 14 _BAR_ 2,5 _BAR_
(32) Vzhledem k jejich omezenému významu pro příslušné trhy použila Komise tyto tržní podíly jen jako náznak relativní síly jednotlivých prodejců na trhu.
Tyto podíly ukazují, že společnosti Oracle, PeopleSoft (včetně JD Edwards) a SAP jsou hlavními soutěžiteli jak v oblasti systémů finančního řízení, tak i v oblasti lidských zdrojů a že podíl ostatních soutěžitelů lze odhadnout na 10–15 %.
SAP by si v oblasti systémů finančního řízení nadále podržel vedoucí postavení i vůči spojeným společnostem Oracle a PeopleSoft, zatímco spojené společnosti Oracle a PeopleSoft by dosáhly vedoucí pozice v oblasti lidských zdrojů.
B. Vznik dominantního postavení vedoucího k podstatnému narušení účinné hospodářské soutěže
Sofistikovaná řešení nebo software pro lidské zdroje a systémy finančního řízení
1. Nekoordinované vlivy
(33) V prohlášení o námitkách založila Komise své obavy částečně na zjištění, že bude existovat významná skupina odběratelů, pro které by po transakci zůstal v zásadě jen jediný dodavatel.
Tato obava vychází z definice trhu, na kterém by po fúzi zůstal jen Oracle a SAP.
V této skupině s omezenou volbou by po fúzi mimo jiné zůstali odběratelé, kterým nevyhovuje jeden z obou produktů; odběratelé, kteří dávají přednost tomu používat software společně s databází, kterou nevyrábí společnost Oracle [2]; odběratelé, kteří by rádi ukončili své vztahy s jednou z obou společností; odběratelé, kteří nechtějí být závislí na jediném dodavateli, a proto raději nakupují software pro systémy finančního řízení a lidské zdroje od dvou různých dodavatelů, a odběratelé, kteří nechtějí mít software i databázi od téhož dodavatele.
(34) Ve světle závěrů týkajících se definice trhu nemůže Komise trvat na svém předběžném závěru, že tato skupina zákazníků nebude mít v důsledku fúze de facto možnost výběru.
(35) Aby zjistila, zda oznamované spojení povede k nekoordinovaným vlivům, Komise uskutečnila na každém ze čtyř souborů dat řadu regresních analýz: jeden soubor dat z PeopleSoft, jeden soubor dat Oracle vytvořený pro Evropskou komisi a dva datové soubory Oracle ze soudního řízení v USA.
Jejich účelem bylo zjistit, do jaké míry měla soutěžní situace v rámci konkrétní nabídky (měřeno počtem uchazečů v posledním kole) vliv na výši slevy nabízené příslušnými prodávajícími (tj. PeopleSoft v datovém souboru PeopleSoft a Oracle v datových souborech Oracle).
(36) Komise obecně zjistila, že existuje velmi silná vazba mezi velikostí zakázky a nabízenou slevou.
V případě transakcí, v jejichž rámci byly v cenících uvedeny velice vysoké ceny, byla obecně tendence nabízet velmi vysoké slevy.
Komise dále zjistila, že v řadě regresních analýz, kde nebyla řádně vzata v úvahu vazba mezi velikostí zakázky a slevou, to mělo zřejmý vliv na chování konkurentů týkající se slevy.
Původní zjištění uvedené v prohlášení o námitkách skutečně vycházelo z této regrese.
Jakmile se vzala v úvahu velikost zakázky, počet uchazečů v posledním kole již neměl tento vliv.
(37) Zjištění, jako v tomto případě, že počet a totožnost soutěžitelů, kteří se účastní konkrétní veřejné soutěže, zřejmě nemá vliv na chování společnosti, samo o sobě nedokazuje, že fúze nebude mít nepříznivý vliv na zákazníky.
Může existovat řada důvodů, proč tento vliv v údajích z veřejných soutěžích chybí.
Na základě dostupných informací se nezdá být možné dojít ke konečnému závěru, který z těchto různých důvodů je nejvíce relevantní.
Pro Komisi ovšem není nezbytné, aby v této věci dospěla k závěru, protože je zřejmé, že díky neexistenci patrného vlivu soutěže na chování společnosti Oracle jsou údaje o veřejné soutěži nepoužitelné jako určující důkaz o protisoutěžním vlivu fúze.
2. Koordinované vlivy
(38) V prohlášení o námitkách založila Komise své obavy dále na zjištění, že kromě nekoordinovaných vlivů budou dva zbývající soutěžitelé schopni ještě více změkčit soutěžní podmínky tím, že budou koordinovat své soutěžní chování.
Teorie koordinace vychází z definice trhu, na kterém budou po spojení působit jen společnosti Oracle a SAP, a opírá se zvláště o symetrický tržní podíl společností Oracle a PeopleSoft po spojení a společnosti SAP a vypořádání pobídek mezi nimi vzhledem k tomu, že SAP je zdaleka největším distributorem databází Oracle.
Komise zjistila, že při přijímání společné politiky docházelo k rozdělování zákazníků v rámci duopolu, k menší cenové soutěži a k dohodě o zpomalení přidávání dalších vlastností a vylepšování produktů.
(39) Ve světle závěrů týkajících se definice trhu nemůže Komise dospět k závěru, že by fúze mohla vést ke vzniku kolektivního dominantního postavení spojených společností Oracle a PeopleSoft a společnosti SAP na základě koordinovaných vlivů.
(40) Na trhu, kde vedle společností Oracle, PeopleSoft a SAP působí i společnosti Lawson, Intentia, IFS, QAD a Microsoft jako prodávající sofistikovaných aplikací pro systémy finančního řízení a lidské zdroje, se zdá obtížné tvrdit, že by tito soutěžitelé dosáhli dohody ohledně výše uvedených parametrů.
Zvláště nebude možné rozdělit si zákazníky vzhledem k tomu, že tu je větší skupina případných prodejců tohoto softwaru.
Vyšší počet prodejců rovněž snižuje průhlednost trhu a vzhledem k tomu je obtížnější činit represivní akce.
Mimo to nejsou tržní podíly soutěžitelů symetrické.
Prodejci, mimo firem Oracle, PeopleSoft a SAP, mají na relevantních trzích podstatně menší podíly.
Nemají podobné strukturální vazby v oblasti databází jako SAP a Oracle. Zdá se, že prodej databází Oracle společností Lawson je ve srovnání s prodejem databází Oracle společností SAP jen nepatrný, zatímco Microsoft využívá v rámci svých produktů sloužících k plánování zdrojů podniku v každém případě své vlastní databáze.
(41) Komise navíc nemůže učinit závěr, že fúze povede ke koordinaci činností pouze spojených společností Oracle a PeopleSoft a SAP.
Zdá se, že ostatní prodejci uvedení v části o definici trhu – Lawson, Intentia, IFS, QAD a Microsoft – jsou vhodnou alternativou, protože údaje Komise a datové soubory, které předložila společnost Oracle po ústním slyšení (naposledy dne 27. září 2004), ukazují, že tito prodejci vyhrávají veřejné soutěže na dodávky softwaru na relevantních trzích.
Koordinace soutěžního chování spojených společností Oracle a PeopleSoft a společnosti SAP tedy nemůže úspěšně pokračovat.
Řešení nebo software střední třídy nebo pro lidské zdroje a systémy finančního řízení
(42) Pokud se jedná o trhy se softwarem střední třídy pro lidské zdroje a systémy finančního řízení, působí na něm podstatně více soutěžitelů než na trzích sofistikovaných řešení pro lidské zdroje a systémy finančního řízení.
Podnikům střední velikosti dodávají tyto společnosti: Oracle, PeopleSoft, SAP, Lawson, Intentia, IFS, QAD, Microsoft MBS, ale i Sage, SSA Baan, Unit4 Agresso (obě pro systémy finančního řízení a lidské zdroje); Hyperion, Systems Union nebo "Sun Systems" (jen pro systémy finančního řízení); Kronos, Ultimate, Midland, Meta4 a Rebus (jen pro lidské zdroje).
Nejsou k dispozici žádné hodnoty o konkrétních tržních podílech platné pro aplikace střední třídy.
Ovšem celkové příjmy dosažené v roce 2002 (na základě analytických zpráv) ukazují, že celosvětově by společnost SAP zůstala i nadále na tomto trhu pro systémy finančního řízení nejsilnějším soutěžitelem, a to před spojenými společnostmi Oracle a PeopleSoft.
Ostatní významní soutěžitelé jsou: Sage, Microsoft MBS, Hyperion, Systems Union a Lawson.
Pokud jde o řešení střední třídy v oblasti lidských zdrojů, spojené společnosti Oracle a PeopleSoft by se staly nejsilnějšími soutěžiteli, těsně před společností SAP.
Ostatní významní soutěžitelé v oblasti lidských zdrojů jsou: Kronos, Lawson, Sage a Microsoft MBS.
(43) Na evropské úrovni by vliv transakce poskytoval vzhledem k celkovým příjmům, které podle analytiků byly dosaženy v Evropě za rok 2002, ještě méně důvodů k obavám.
Postavení společnosti SAP v Evropě by bylo silnější než v celosvětovém měřítku jak v oblasti systémů finančního řízení, tak i lidských zdrojů, zatímco postavení spojených firem Oracle a PeopleSoft by bylo slabší.
Řada další prodejců představuje soutěžní omezení vůči spojujícím se soutěžitelům na celoevropském trhu, a to jak v případě softwaru střední třídy pro oblast lidských zdrojů, tak i pro oblast systémů finančního řízení.
(44) Vzhledem k omezené síle spojených společností Oracle a PeopleSoft na trzích aplikací pro lidské zdroje i systémy finančního řízení, které jsou upravené a které obvykle kupují společnosti střední velikosti, a k řadě dalších soutěžitelů, kteří též působí na těchto trzích, lze vyloučit, že by tato transakce mohla způsobit narušení soutěžního prostředí na trzích průměrných aplikací pro lidské zdroje a systémy finančního řízení, a to bez ohledu na přesné vymezení těchto trhů.
V. ZÁVĚR
(45) Komise dospěla k závěru, že v důsledku navrhovaného spojení nedojde ke vzniku ani k posílení samostatného ani kolektivního dominantního postavení na trzích sofistikovaných řešení pro lidské zdroje a systémy finančního řízení, i pokud jde o software střední třídy pro oblast lidských zdrojů a pro oblast systémů finančního řízení. Proto Komise prohlašuje, že spojení je slučitelné s pravidly společného trhu a s Dohodou o Evropském hospodářském prostoru, v souladu s čl. 2 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 nařízení o kontrole spojování podniků a článkem 57 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
[1] Úř. věst. L 395, 30.12.1989, s. 1. Nařízení naposledy pozměněno nařízením (ES) č. 1310/97 (Úř. věst. L 180, 9.7.1997, s. 1).
[2] Aplikační software pro podniky značky Oracle funguje pouze ve spojení s databázemi značky Oracle; software značky PeopleSoft a SAP používá ostatní databáze kromě databází Oracle.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady Evropské unie
ze dne 25. dubna 2005
o přijetí Bulharské republiky a Rumunska do Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 49 této smlouvy,
s ohledem na stanovisko Komise [1],
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [2],
vhledem k tomu, že Bulharská republika a Rumunsko podaly žádosti o členství
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. srpna 2005
o přijetí závazků nabídnutých v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů plochých válcovaných výrobků s orientovanou strukturou vyrobených z křemíkové elektrooceli, pocházejících ze Spojených států amerických a Ruska
(2005/622/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1](dále jen "základní nařízení"), a zejména na články 8 a 9 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Dne 28. května 2004 oznámila Komise prostřednictvím oznámení o zahájení (dále jen "oznámení o zahájení") zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie [2] zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů plochých válcovaných výrobků s orientovanou strukturou vyrobených z křemíkové elektrooceli, pocházejících ze Spojených států amerických (dále jen "USA") a Ruska, do Společenství a zahájení prozatímního přezkumu antidumpingového cla uvaleného na dovozy určitých elektrických plechů s orientovanou strukturou o šířce větší než 500 mm pocházejících z Ruska.
(2) Jelikož je zapotřebí blíže přezkoumat některé stránky uvedeného šetření a jelikož existuje souvislost s výše uvedeným prozatímním přezkumem, rozhodlo se o pokračování šetření bez uložení prozatímních opatření.
(3) Komise proto následně pokračovala v šetření dumpingu, újmy a zájmů Společenství a konečná zjištění a závěry tohoto šetření jsou uvedeny v nařízení Rady (ES) č. 1371/2005 [3] o uložení konečného antidumpingového cla z dovozů plochých válcovaných výrobků s orientovanou strukturou vyrobených z křemíkové elektrooceli pocházejících ze Spojených států amerických a Ruska (dále jen "konečné nařízení").
(4) Šetření potvrdilo prozatímní závěry o dumpingu působícím újmu ve vztahu k dovozům dotčeného výrobku pocházejícího z Ruska a USA.
B. ZÁVAZEK
(5) Po zveřejnění konečných závěrů nabídl jeden spolupracující vyvážející výrobce v Rusku (Novolipetsk Iron & Steel Corporation) a jeden spolupracující vyvážející výrobce v USA (AK Steel Corporation) cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. V těchto závazcích se uvedení vyvážející výrobci nabídli, že budou dotčený výrobek prodávat v cenových úrovních, které odstraní poškozující účinek dumpingu, nebo nad těmito cenovými úrovněmi.
(6) Tyto společnosti budou také Komisi pravidelně poskytovat podrobné informace o svých vývozech do Společenství, což znamená, že Komise může uvedené závazky účinně sledovat.
Navíc s ohledem na strukturu prodeje těchto společností Komise usuzuje, že riziko obcházení těchto závazků je omezené.
(7) Vzhledem k těmto skutečnostem se závazky považují za přijatelné.
(8) Aby Komise byla schopna účinně sledovat, zda společnosti plní své závazky, bude osvobození od cla při předložení žádosti příslušnému celnímu orgánu o propuštění do volného oběhu v souladu se závazky podmíněno předložením faktury obsahující alespoň údaje uvedené v příloze nařízení (ES) č. 1371/2005.
Tento rozsah informací je rovněž potřebný k tomu, aby celní orgány mohly s dostatečnou přesností ověřit, zda zásilka odpovídá obchodním dokladům.
V případech, kdy žádná taková faktura nebude předložena, nebo tato faktura nebude odpovídat deklarovanému výrobku, bude místo toho nutné zaplatit příslušnou sazbu antidumpingového cla.
(9) V případě porušení nebo odvolání závazků nebo v případě podezření na takové porušení může být uloženo antidumpingové clo podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního nařízení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Závazky nabídnuté níže uvedenými výrobci v souvislosti s probíhajícím antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů plochých válcovaných výrobků s orientovanou strukturou vyrobených z křemíkové elektrooceli, pocházejících ze Spojených států amerických a Ruska se přijímají.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Rusko _BAR_ Vyrobeno a prodáváno společností Novolipetsk Iron & Steel Corporation (NLMK) — 2, Metallurgov sq., Lipetsk — nebovyrobeno společností Novolipetsk Iron & Steel Corporation (NLMK) — 2, Metallurgov sq., Lipetsk — a prodáváno společností Stinol AG — Lugano, Švýcarsko prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství coby dovozci. _BAR_ A674 _BAR_
USA _BAR_ Vyrobeno společností AK Steel Corporation — 703, Curtis Street, Middletown, Ohio — nebovyrobeno společností AK Steel Corporation — 703, Curtis Street, Middletown, Ohio — a prodáváno společností AK Steel BV — Oosterhout, Nizozemsko prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství coby dovozci. _BAR_ A673 _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. srpna 2005
o prodloužení omezeného uznání "Hellenic Register of Shipping"
(oznámeno pod číslem K(2005) 2940)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/623/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/57/ES ze dne 22. listopadu 1994, kterou se stanoví společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a dohledem nad nimi a pro související činnosti námořní správy [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na dopis kyperských orgánů ze dne 2. dubna 2004, v němž se žádá o prodloužení omezeného uznání "Hellenic Register of Shipping" (dále jen "HRS") v souladu s čl. 4 odst. 2 směrnice 94/57/ES,
s ohledem na dopis od řeckých orgánů ze dne 7. září 2004, v němž se žádá o bezpodmínečné prodloužení omezeného uznání HRS v souladu s čl. 4 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Omezené uznání podle čl. 4 odst. 3 směrnice 94/57/ES je uznání udělované subjektům označovaným též jako klasifikační společnosti, jež splňují všechna kritéria kromě kritérií stanovených v bodech 2 a 3 oddílu "Všeobecné podmínky" přílohy A uvedené směrnice, je však časově i rozsahem omezené s cílem umožnit dotčenému subjektu získání dalších zkušeností.
(2) Rozhodnutím Komise 2001/890/ES [2] byl HRS uznán pro Řecko na základě čl. 4 odst. 3 na období tří let počínaje dnem 13. prosince 2001.
(3) Komise si ověřila, že HRS splňuje všechna kritéria obsažená v příloze ke směrnici 94/57/ES kromě kritérií stanovených v bodech 2 a 3 oddílu A uvedené přílohy nazvaného "Všeobecné podmínky".
(4) Z hodnocení provedeného Komisí však vyplynulo, že musí HRS i nadále rozvíjet svůj systém kvalitativních indikátorů s cílem zlepšit svou schopnost měření rizika a výkonu.
(5) Třebaže byly ukazatele výkonnosti této organizace v oblasti bezpečnosti a znečišťování životního prostředí v období 2000–2002 na nízké úrovni, vykazovaly v roce 2003 podle údajů zveřejněných v pařížském memorandu o porozumění trend k mírnému zlepšení a HRS si vytkla za cíl přizpůsobit svou výkonnost průměru uznaných organizací.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru COSS zřízeného podle článku 7 směrnice 94/57/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Omezené uznání "Hellenic Register of Shipping" udělené rozhodnutím 2001/890/EC se prodlužuje na období tří let od data přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Účinky prodlouženého uznání jsou omezeny na Řecko a Kypr.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice a Kyperské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. srpna 2005,
týkající se odchylky, pokud jde o označování vepřového masa a jeho dalšího použití pro některá hospodářství v pásmu dozoru nad africkým morem prasat na Sardinii v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2005) 3161)
(Pouze italské znění je závazné)
(2005/624/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/60/ES ze dne 27. června 2002, kterou se stanoví zvláštní ustanovení pro tlumení afrického moru prasat a kterou se mění směrnice 92/119/EHS, pokud jde o těšínskou chorobu prasat a africký mor prasat [1], a zejména na čl. 11 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2005/363/ES ze dne 2. května 2005 o některých ochranných veterinárních opatřeních proti africkému moru prasat na Sardinii v Itálii [2] bylo přijato v reakci na výskyt afrického moru prasat na Sardinii v Itálii.
(2) Na Sardinii se stále vyskytují ohniska afrického moru prasat a Itálie přijímá opatření k boji proti africkému moru prasat na Sardinii v rámci směrnice 2002/60/ES.
(3) Podle směrnice 2002/60/ES vymezí příslušný orgán ihned po úředním potvrzení výskytu afrického moru prasat u prasat v určitém hospodářství ochranné pásmo v okruhu alespoň tří kilometrů kolem ohniska, které bude zahrnuto také v pásmu dozoru v okruhu minimálně deset kilometrů.
(4) Směrnice 2002/60/ES rovněž stanoví, že prasata nesmějí být přemístěna z hospodářství, kde jsou chována ("hospodářství původu"), do ochranného pásma a pásma dozoru po dobu 40 a 30 dnů v tomto pořadí od ukončení předběžného čistění, dezinfekce a v případě nutnosti dezinsekce infikovaných hospodářství.
Jsou-li splněny přesně stanovené podmínky, mohou po těchto lhůtách příslušné orgány povolit přemístění prasat z hospodářství původu na jatka.
Zejména čerstvé maso dotyčných prasat je buď zpracováno, nebo označeno zvláštní značkou a zpracováno později.
(5) Směrnice 2002/60/ES povoluje odchylku od uvedených podmínek, která se členským státům udělí na jejich žádost a po předložení náležitého zdůvodnění.
(6) Ohnisko afrického moru prasat bylo potvrzeno v obci Anela na Sardinii dne 25. května 2005.
Příslušný orgán ihned vymezil ochranné pásmo v okruhu tří kilometrů kolem ohniska, které je zahrnuto v pásmu dozoru v okruhu deset kilometrů kolem tohoto místa.
Další ohnisko bylo potvrzeno ve vymezeném ochranném pásmu v obci Bultei dne 10. června 2005.
(7) Italské orgány požádaly Komisi o odchylku od označování čerstvého masa stanovenou zvláštní značkou a od podmínky, podle které musí být čerstvé maso pocházející z hospodářství nacházejících se ve vymezeném pásmu dozoru zpracováno.
Žádost byla zdůvodněna prokázáním vážných potíží při hledání trhu pro zpracované maso, důsledků pro životní podmínky prasat v některých hospodářstvích, pokud nejsou poražena včas, a nepatrného dodatečného rizika pro zdraví zvířat spojeného s takovou odchylkou, budou-li rovněž přijata specifická opatření pro kontrolu choroby.
Je proto vhodné zajistit, aby za určitých podmínek vepřové maso z hospodářství nacházejících se ve vymezeném pásmu dozoru nemuselo být zpracováno a označeno stanovenou zvláštní značkou a zpracováno později.
V zájmu toho, aby se zamezilo přítomnosti afrického moru prasat a jakémukoliv riziku rozšíření choroby, je třeba stanovit dodatečná opatření, pokud jde o hospodářství původu a přemísťování těchto prasat.
(8) Je třeba důsledně dodržovat postupy kontroly a odběru vzorků, pokud jde o přemísťování prasat z hospodářství ve vymezeném pásmu dozoru na jatka v souladu s diagnostickou příručkou [3]. V případě, že se použije odchylka podle čl. 11 odst. 4 směrnice 2002/60/ES, postupuje se podle kapitoly IV odst. 6 přílohy diagnostické příručky.
(9) Je rovněž vhodné stanovit, aby vepřové maso, výrobky z vepřového masa a jakékoliv ostatní výrobky obsahující vepřové maso prasat pocházejících z hospodářství, kterým je udělena tato odchylka, bylo označeno zvláštní značkou stanovenou rozhodnutím 2005/363/ES, aby bylo zajištěno, že toto vepřové maso, výrobky z vepřového masa a ostatní výrobky obsahující vepřové maso nebudou odesílány ze Sardinie, a aby se zabezpečila sledovatelnost takového vepřového masa a výrobků z něj.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví odchylku od podmínky týkající se zpracování čerstvého masa pocházejícího z prasat z hospodářství nacházejících se v pásmu dozoru, které bylo vymezeno kolem hospodářství v obcích Anela dne 25. května 2005 a Bultei dne 10. června 2005 na Sardinii v Itálii, kde byla úředně potvrzena diagnóza afrického moru prasat.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se použijí definice v článku 2 směrnice 2002/60/ES a článku 2 rozhodnutí 2005/363/ES.
Článek 3
Odchylka od čl. 10 odst. 3 písm. f čtvrtá odrážka směrnice 2002/60/ES
Příslušný orgán může povolit, aby čerstvé maso prasat, která byla v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. f) směrnice 2002/60/ES přemístěna přímo na jatka, nebylo zpracováno podle čl. 10 odst. 3 písm. f) čtvrtá odrážka, jsou-li splněny následující podmínky:
a) Hospodářství původu splňuje požadavky uvedené v článku 4.
b) Přemísťování prasat splňuje příslušné požadavky uvedené ve směrnici 2002/60/ES a především v čl. 11 odst. 1 písm. f) a v čl. 11 odst. 4, pokud jde o dobu 30 nebo 21 dnů v tomto pořadí po ukončení předběžného čištění, dezinfekce a v případě nutnosti dezinsekce infikovaných hospodářství, během nichž prasata nesmějí být přemístěna z hospodářství původu.
c) Vepřové maso, výrobky z vepřového masa a jakékoliv ostatní výrobky obsahující vepřové maso těchto prasat je označeno zvláštním označením zdravotní nezávadnosti nebo zvláštní identifikační značkou podle článku 4 rozhodnutí 2005/363/ES.
Článek 4
Požadavky, pokud jde o hospodářství původu
Hospodářství původu uvedené v článku 3 musí splňovat následující požadavky:
a) Hospodářství původu se nesmí nacházet v ochranném pásmu vymezeném po vypuknutí afrického moru prasat.
b) V hospodářství původu byla zavedena odpovídající biologická bezpečnostní opatření k zabránění zavlečení afrického moru prasat stejně jako kontrolní program ke zjištění afrického moru prasat, jak je uvedeno v programu eradikace schváleném rozhodnutím Komise 2005/362/ES [4], přičemž obojí bylo schváleno příslušným orgánem ještě před vymezením pásma dohledu kolem ohniska afrického moru prasat, ve kterém se hospodářství nachází.
c) Africký mor prasat nebyl v hospodářství původu diagnostikován alespoň dva roky před odesláním prasat z tohoto hospodářství.
Článek 5
Sdělování Komisi a ostatním členským státům
Každý měsíc od data tohoto rozhodnutí sděluje Itálie Komisi a ostatním členským státům všechny příslušné informace o použití tohoto rozhodnutí.
Článek 6
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 30. září 2005.
Článek 7
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. srpna 2005,
kterým se stanoví množství methylbromidu, jejichž použití je povoleno pro účely kritických použití v Evropském společenství od 1. ledna do 31. prosince 2005 podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu
(oznámeno pod číslem K(2005) 468)
(Pouze anglické, francouzské, italské, německé, nizozemské, polské, portugalské, řecké a španělské znění je závazné)
(2005/625/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [1], a zejména na čl. 3 odst. 2 podbod ii) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 3 odst. 2 podbodu i) písm. d) a čl. 4 odst. 2 podbodu i) písm. d) nařízení (ES) 2037/2000 zakazují výrobu a dovoz methylbromidu pro všechna použití po 31. prosinci 2004 vyjma, mimo jiné, pro kritická použití podle čl. 3 odst. 2 podbodu ii) a kritérií stanovených v rozhodnutí IX/6 smluvních stran Montrealského protokolu. Výjimky pro kritická použití mají sloužit jako omezené odchylky, jejichž cílem je poskytnout krátkou dobu pro přijetí náhradních látek.
(2) Rozhodnutí IX/6 uvádí, že methylbromid by měl být posuzován jako "kritický", pouze pokud žadatel stanoví, že nedostatečná dostupnost methylbromidu pro dané konkrétní použití by měla za následek závažné narušení trhu a že uživatel nemá k dispozici žádné technicky a ekonomicky dostupné náhradní produkty nebo látky, které by byly přijatelné z hlediska životního prostředí a zdraví a vhodné pro dané plodiny a s ohledem na okolnosti navržení látky.
Kromě toho by měla být případná výroba a spotřeba methylbromidu pro kritická využití povolena, pouze pokud byly podniknuty všechny technicky a ekonomicky dostupné kroky k minimalizaci kritického použití a jakékoliv související emise methylbromidu.
Žadatel by měl také prokázat, že je vyvíjeno odpovídající úsilí za účelem hodnocení náhradních produktů a látek, jejich uvedení na trh a získání jejich schválení ze strany vnitrostátních regulačních orgánů a že jsou prováděny výzkumné programy zaměřené na vývoj a využití náhradních produktů a látek.
(3) Komise obdržela 84 návrhů kritických použití methylbromidu z deseti členských států včetně Belgie (60825 kg), Francie (467135 kg), Německa (45250 kg), Řecka (227280 kg), Itálie (2298225 kg), Polska (44100 kg), Portugalska (130000 kg), Španělska (1059000 kg), Nizozemska (120 kg) a Spojeného království (140408 kg).
Celkové požadované množství činí 4472343 kg, z čehož 4111640 kg (92 %) připadá na předsklizňová použití a 360703 kg (8 %) na posklizňová použití methylbromidu.
(4) Za účelem stanovení množství methylbromidu, které může být v roce 2005 povoleno pro kritická použití, použila Komise kritéria obsažená v rozhodnutí IX/6 a čl. 3 odst.
2037/2000. Komise zjistila, že poté, co členské státy sestavily návrhy ohledně kritického použití, byly ve Společenství k dispozici vhodné náhradní látky a že se v uvedeném období staly tyto látky v mnoha smluvních stranách Montrealského protokolu rozšířenější.
Proto Komise stanovila, že pro kritická použití v každém z těchto členských států může být v roce 2005 použito 2777333 kg methylbromidu.
Toto množství odpovídá 14,4 % spotřeby methylbromidu v Evropském společenství v roce 1991 a vyplývá z něj, že více než 85 % methylbromidu bylo nahrazeno náhradními látkami.
Kategorie kritického použití jsou podobné kategoriím, které jsou vymezeny v příloze II tabulce A zpráv prvního mimořádného zasedání stran Montrealského protokolu [2] a v tabulce 1A rozhodnutí XVI/2 přijatého na šestnáctém zasedání smluvních stran Montrealského protokolu [3].
(5) Ustanovení čl. 3 odst. 2 podbodu ii) nařízení (ES) č. 2037/2000 ukládá Komisi také povinnost určit, kteří uživatelé mohou využívat výjimky pro kritické použití. Jelikož čl. 17 odst. 2 nařízení (ES) č. 2037/2000 ukládá členským státům povinnost vymezit minimální požadované kvalifikace pro zaměstnance zapojené do používání methylbromidu a jelikož fumigace je jediným použitím, stanovila Komise, že osoby provádějící fumigaci pomocí methylbromidu jsou jedinými uživateli navrženými členským státem a oprávněnými Komisí k používání methylbromidu pro kritická využití. Osoby provádějící fumigaci mají kvalifikaci k bezpečnému používání methylbromidu, a to například na rozdíl od zemědělců nebo vlastníků mlýnů, kteří obecně nemají kvalifikaci k používání methylbromidu, ale kteří vlastní pozemky a nemovitosti, na nichž bude methylbromid použit.
(6) Rozhodnutí IX/6 stanoví, že výroba a spotřeba methylbromidu pro kritická použití by měla být povolena, pouze pokud methylbromid není dostupný ze stávajících zásob nespotřebovaného nebo recyklovaného methylbromidu. Ustanovení čl. 3 odst. 2 podbodu ii) nařízení (ES) č. 2037/2000 stanoví, že výroba a dovoz methylbromidu jsou povoleny, pouze pokud není u žádné smluvní strany k dispozici recyklovaný nebo regenerovaný methylbromid. V souladu s rozhodnutím IX/6 a čl. 3 odst. 2 podbodem ii) nařízení (ES) č. 2037/2000 Komise určila, že pro kritická použití je k dispozici 205926 kg zásob. Evropská komise zavedla postupy pro udělování licencí s cílem zajistit, aby před povolením dovozu nebo výroby methylbromidu byly použity zásoby.
(7) Vzhledem k tomu, že se použití methylbromidu pro kritická využití uplatní od 1. ledna 2005, a aby bylo zajištěno, že zainteresované společnosti a provozovatelé mohou mít prospěch z licenčního režimu, je vhodné, aby se toto rozhodnutí použilo od stejného data.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 18 nařízení (ES) č. 2037/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Belgickému království, Spolkové republice Německo, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Nizozemskému království, Polské republice, Portugalské republice, a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se povoluje použít od 1. ledna do 31. prosince 2005 celkem 2777333 kg methylbromidu pro kritická použití v rámci specifických množství a kategorií použití uvedených v přílohách I–X.
Článek 2
Zásoby, o kterých příslušný orgán každého členského státu prohlásí, že jsou k dispozici pro kritická použití, se odečtou od množství, které může být dovezeno nebo vyrobeno pro kritická použití v daném členském státě.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Spolkové republice Německo, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Nizozemskému království, Polské republice, Portugalské republice a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2005 a jeho použitelnost skončí dnem 31. prosince 2005.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. srpna 2005,
kterým se povolují metody třídění jatečně upravených těl prasat v Nizozemsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 3234)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2005/627/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3220/84 stanoví, že třídění jatečně upravených těl prasat se určí odhadem obsahu libového masa v souladu se statisticky ověřovanými metodami vyhodnocování založenými na fyzickém měření jedné nebo více anatomických částí jatečně upraveného těla prasete. Předpokladem pro schválení metody třídění je to, že chyba statistického odhadu nepřekročí stanovenou maximální toleranci. Uvedená tolerance byla vymezena v čl. 3 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [2].
(2) Rozhodnutím Komise 87/131/EHS [3] byla povolena jedna metoda třídění jatečně upravených těl prasat v Nizozemsku.
(3) Vzhledem k technickým úpravám požádala nizozemská vláda Komisi, aby od 1. července 2006 povolila používání nové rovnice pro přístroj HGP 2, který je v současnosti využíván podle rozhodnutí 87/131/EHS, a rovněž požádala, aby Komise povolila novou metodu třídění jatečně upravených těl prasat, k čemuž předložila údaje požadované v článku 3 nařízení (EHS) č. 2967/85.
(4) Z vyhodnocení uvedené žádosti vyplynulo, že podmínky pro povolení těchto metod třídění jsou splněny.
(5) Změny přístrojů či metod třídění lze povolit výhradně prostřednictvím nového rozhodnutí Komise, které se přijme na základě získaných zkušeností.
Z tohoto důvodu lze stávající povolení zrušit.
(6) Z důvodu srozumitelnosti by mělo být rozhodnutí 87/131/EHS zrušeno a nahrazeno novým rozhodnutím.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro třídění jatečně upravených těl prasat podle nařízení (EHS) č. 3220/84 se v Nizozemsku povolují tyto metody:
a) přístroj zvaný Hennessy Grading Probe (HGP 2) a metody vyhodnocování s ním související, jež jsou podrobně uvedeny v části 1 přílohy;
b) přístroj zvaný VISION system (VCS 2000) a metody vyhodnocování s ním související, jež jsou podrobně uvedeny v části 2 přílohy.
Článek 2
Změny přístrojů či metody vyhodnocování nejsou povoleny.
Článek 3
Zrušuje se rozhodnutí 87/131/EHS.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí komise
ze dne 26. srpna 2005,
kterým se mění rozhodnutí 89/471/EHS, kterým se schvalují metody třídění jatečně upravených těl prasat v Německu
(oznámeno pod číslem K(2005) 3238)
(Pouze německé znění je závazné)
(2005/628/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 89/471/EHS [2] bylo schváleno používání několika metod třídění jatečně upravených těl prasat v Německu.
(2) Německá vláda požádala Komisi, aby schválila používání nového přístroje jako referenčního systému pro určování podílu libového masa v jatečně upravených tělech v rámci existujících metod třídění, a předložila podrobnosti požadované v článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [3].
(3) Z prozkoumání uvedené žádosti vyplývá, že podmínky pro schválení nového přístroje jsou splněny.
Použití přístroje "Ultrasound-Scanner SSD 256" jako referenčního systému pro určování podílu libového masa proto může být nahrazeno použitím přístroje "Ultrasonic Scanner GE Logiq 200pro".
(4) Rozhodnutí 89/471/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 89/471/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Metoda určování podílu libového masa založená na používání přístroje "Ultrasonic Scanner GE Logiq 200pro", jak je podrobně uvedeno v části 1 přílohy, se schvaluje jako metoda třídění jatečně upravených těl prasat."
2. Článek 4a se zrušuje.
3. V příloze se část 1 mění takto:
a) název se nahrazuje tímto:
"ČÁST 1
Ultrasonic Scanner GE Logiq 200pro"
;
b) odstavec 1 se nahrazuje tímto:
"1. Přístroj "Ultrasonic Scanner GE Logiq 200pro" je dvourozměrný ultrazvukový scanner s digitálním zpracováním obrazu.
Systém je vybaven lineární sondou 3,5 MHz, která v závislosti na zvoleném okně zobrazení umožňuje proniknout až do hloubky přibližně 20 cm.
Šířka snímání sondy je 9,4 cm, což odpovídá šířce dvou až tří žeber těla.
Metodu určování podle odstavce 2 je třeba používat jako metodu třídění jatečně upravených těl prasat stanovenou na základě hodnot měření získaných přístrojem "Ultrasonic Scanner GE Logiq 200pro".
Každý přístroj používaný na jatkách musí být kalibrován a musí dodávat hodnoty měření odpovídající hodnotám získaným při používání přístroje "Ultrasonic Scanner GE Logiq 200pro"."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. srpna 2005,
kterým se zřizuje Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství
(2005/629/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zavádění politiky Společenství pro rybolov a akvakulturu vyžaduje přispění vysoce kvalifikovaných vědeckých pracovníků, zejména pokud jde o uplatňování poznatků mořské biologie a biologie rybářství, technologie rybolovu, ekonomie rybářství a obdobných oborů, nebo pokud jde o potřeby výzkumu a shromažďování údajů v oblasti rybolovu a akvakultury.
(2) Toto přispění by měl poskytovat stálý Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR) zřízený při Komisi.
(3) V souladu s článkem 33 nařízení (ES) č. 2371/2002 Komise pravidelně konzultuje výbor VTHVR, pokud jde o záležitosti týkající se zachování a řízení živých vodních zdrojů včetně biologických, hospodářských, environmentálních, sociálních a technických hledisek, a při předkládání návrhů na řízení rybolovu podle uvedeného nařízení Komise vezme v úvahu doporučení VTHVR.
(4) Poradenství VTHVR v záležitostech týkajících se rybářství musí vycházet ze zásad excelence, nezávislosti, nestrannosti a transparentnosti.
(5) Je nezbytné, aby výbor VTHVR při odpovědích na různé konkrétní otázky co nejlépe využíval odborných znalostí získaných podle potřeby ve Společenství i mimo něj.
(6) S ohledem na počet a význam změn, jež je třeba učinit, by mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 93/619/ES ze dne 19. listopadu 1993 o zřízení Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřízení výboru
Zřizuje se Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (dále jen "výbor VTHVR").
Článek 2
Úloha výboru VTHVR
1. Komise od výboru VTHVR v pravidelných intervalech nebo považuje-li to za nutné vyžaduje poradenství v podobě stanovisek týkajících se záležitostí uvedených v čl. 33 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002. Komise může vyžadovat, aby takové stanovisko bylo v dané lhůtě přijato.
2. Výbor VTHVR může z vlastního podnětu poskytovat Komisi stanoviska týkající se záležitostí uvedených v čl. 33 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002.
3. Výbor VTHVR vypracovává výroční zprávu o:
a) o stavu rybolovných zdrojů spadajících pod Evropské společenství;
b) hospodářských dopadech stavu těchto rybolovných zdrojů;
c) vývoji rybolovných činností s ohledem na biologické, ekologické, technické a hospodářské faktory;
d) dalších hospodářských faktorech ovlivňujících rybolov.
Článek 3
Struktura
1. Výbor VTHVR se skládá nejméně z 30, avšak nejvýše z 35 členů.
2. Členy výboru VTHVR jsou vědečtí odborníci v oblastech mořské biologie, mořské ekologie, vědy v odvětví rybářství, ochrany přírody, populační dynamiky, statistiky, technologie rybolovných zařízení, akvakultury a ekonomie v odvětví rybářství a akvakultury.
Článek 4
Jmenování členů výboru VTHVR a vypracování seznamu náhradníků
1. Komise jmenuje členy výboru VTHVR ze seznamu vhodných kandidátů.
Tento seznam se vypracuje po zveřejnění otevřené výzvy k vyjádření zájmu v Úředním věstníku Evropské unie a na internetových stránkách Komise.
2. Členové výboru VTHVR jsou jmenováni na základě svých odborných znalostí a v souladu se zeměpisným rozložením, které odráží rozmanitost vědeckých otázek a přístupů ve Společenství.
3. Seznam členů výboru VTHR se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a spolu se stručným životopisem každého člena se zpřístupní na internetových stránkách Komise.
4. Kandidáti, kteří jsou shledáni vhodnými pro práci ve výboru VTHVR, avšak nejsou jmenováni, budou zapsáni do seznamu náhradníků. Komise může seznam náhradníků použít, aby našla vhodné kandidáty pro náhradu členů, kteří výbor VTHVR opustí v souladu s čl. 6 odst. 3.
5. Seznam náhradníků se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a zpřístupní se na internetových stránkách Komise.
Článek 5
Volba předsedy a místopředsedů
Výbor VTHVR si zvolí ze svých členů předsedu a dva místopředsedy na období tří let.
Předseda ani místopředsedové výboru VTHVR nemohou být do stejné funkce zvoleni na více než dvě po sobě jdoucí období.
Článek 6
Funkční období
1. Funkční období členů výboru VTHVR je tříleté a lze je na další tříleté období obnovit.
2. Po uplynutí tříletého období zůstávají předseda, místopředsedové i členové výboru VTHVR ve svých funkcích, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
3. Pokud se člen aktivně nepodílí na práci výboru VTHVR, prokáže střet zájmů nebo si přeje odstoupit, Komise může jeho členství ukončit.
Článek 7
Externí odborníci
Výbor VTHVR může se souhlasem Komise přizvat odborníky, kteří nejsou členy výboru VTHVR a kteří mají náležité vědecké vědomosti a odborné znalosti, aby přispívali k práci výboru.
Článek 8
Pracovní skupiny
Výbor VTHVR může se souhlasem Komise vytvářet zvláštní pracovní skupiny, které plní jasně vymezené úkoly.
Pracovní skupiny jsou složeny z externích odborníků a alespoň ze dvou členů výboru VTHVR.
Výboru VTHVR podávají podle daného časového rozpisu zprávy.
Článek 9
Hrazené poplatky a náhrady
1. Členové výboru VTHVR a externí odborníci mají nárok na náhradu za účast na setkáních výboru VTHVR a v pracovních skupinách, jakož i za zpravodajskou činnost u konkrétních záležitostí, jak je stanoveno v příloze.
2. Cestovní výlohy a denní diety členů výboru VTHVR a externích odborníků hradí Komise.
Článek 10
Vztah mezi výborem VTHVR a Komisí
1. Setkání výboru VTHVR a pracovních skupin schvaluje a svolává Komise.
2. Komise se může účastnit setkání výboru VTHVR a jeho pracovních skupin.
3. Komise může přizvat odborníky, kteří nejsou členy výboru VTHVR, k účasti na setkáních výboru a jeho pracovních skupin.
Článek 11
Jednací řád
1. Výbor VTHVR přijme se souhlasem Komise svůj jednací řád.
Jednací řád zajišťuje, že výbor VTHVR provádí své úkoly v souladu se zásadami excelence, nezávislosti a transparentnosti a přitom náležitě zohledňuje legitimní požadavky na daňové tajemství a obchodní důvěrnost.
2. Jednací řád se vztahuje zejména na:
a) volbu předsedy a místopředsedů výboru VTHVR;
b) postupy pro:
i) řešení žádostí o poradenství,
ii) přijímání stanovisek za běžných podmínek a, pokud naléhavost věci takový postup vyžaduje, zrychleným písemným postupem prostřednictvím korespondence;
c) zřízení a organizaci pracovních skupin, jmenování předsedů pracovních skupin a popis jejich úkolů;
d) zápisy z jednání včetně podrobností o stanoviscích, která se odchylují o stanovisek již přijatých;
e) úlohu externích odborníků;
f) jmenování zpravodajů a popis jejich úkolů;
g) formát a obsah vědeckých stanovisek a postupů pro zajištění a zvýšení jejich soudržnosti;
h) povinnosti a závazky členů výboru VTHVR a externích odborníků vůči jejich externím kontaktům;
i) zastoupení výboru VTHVR v Poradním výboru pro rybolov a akvakulturu (ACFA);
j) účast členů výboru VTHVR v regionálních poradních sborech.
3. Jednací řád se zveřejní na internetových stránkách Komise.
Článek 12
Rozhodnutí a stanoviska
1. Výbor VTHVR rozhoduje většinou svých členů přítomných na setkání.
Rozhodnutí a stanoviska lze přijímat pouze tehdy, pokud 70 % členů výboru VTHVR hlasovalo či se hlasování zdrželo.
2. Odůvodněná stanoviska menšiny jsou zahrnuta do stanovisek výboru VTHVR a připsána příslušným členům.
3. Stanoviska výboru VTHVR se neprodleně zveřejní na internetových stránkách Komise a vztahuje se na ně požadavek obchodní důvěrnosti.
Článek 13
Nezávislost
1. Členové výboru VTHVR jsou jmenováni a externí odborníci jsou zváni na základě osobních schopností.
Nemohou své povinnosti delegovat.
2. Členové výboru VTHVR a externí odborníci jednají nezávisle na členských státech či zúčastněných subjektech.
Učiní prohlášení, v němž se zavážou, že budou jednat ve veřejném zájmu, a prohlášení o zájmech, v němž uvedou, zda mají či nemají zájmy, které by mohly ovlivňovat jejich nezávislost.
Tato prohlášení jsou písemná a přístupná veřejnosti.
Členové výboru VTHVR činí roční prohlášení o závazcích.
3. Členové výboru VTHVR a externí odborníci na každém setkání výboru VTHVR a pracovních skupin prostřednictvím prohlášení uvedou jakékoli konkrétní zájmy, které by mohly být považovány za ovlivňující jejich nezávislost v souvislosti s konkrétními body jednání.
Článek 14
Důvěrnost
1. Členové výboru VTHVR a externí odborníci nevyzradí žádné informace, které jsou výsledkem práce výboru VTHVR či pracovních skupin, než ty, které jsou obsaženy ve stanoviscích výboru VTHVR.
2. Pokud Komise informuje výbor VTHVR, že je požadované stanovisko důvěrné, zúčastní se dané pracovní skupiny pouze členové výboru VTHVR a zástupce Komise.
Článek 15
Sekretariát výboru VTHVR
1. Komise zajistí výboru VTHVR a jeho pracovním skupinám služby sekretariátu.
2. Sekretariát odpovídá za technickou pomoc a administrativní podporu a koordinaci, jež mají usnadnit účinné fungování výboru VTHVR, a organizuje setkání pracovních skupin výboru.
3. Je-li to nezbytné, koordinuje sekretariát činnosti výboru VTHVR a jeho pracovních skupin s činnostmi jiných subjektů Společenství či mezinárodních subjektů.
Článek 16
Závěrečná ustanovení
1. Rozhodnutí 93/619/ES se zrušuje.
2. Členové výboru VTHVR jmenovaní v souladu s článkem 1 rozhodnutí 93/619/ES zůstávají ve funkci jako členové výboru zřízeného tímto rozhodnutím až do doby, než jsou v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí jmenováni noví členové výboru VTHVR.
3. Článek 5 se obdobně použije po uplynutí funkčního období členů uvedených v odstavci 2 tohoto článku.
4. Rozhodnutí 93/619/ES se zrušuje ke dni prvního setkání výboru zřízeného tímto rozhodnutím.
Oprava rozhodnutí Komise 2005/629/ES ze dne 26. srpna 2005, kterým se zřizuje Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství
(Úřední věstník Evropské unie L 225 ze dne 31. srpna 2005)
Rozhodnutí 2005/629/ES zní takto:
"
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. srpna 2005,
kterým se zřizuje Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství
(2005/629/)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 33 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zavádění politiky Společenství pro rybolov a akvakulturu vyžaduje přispění vysoce kvalifikovaných vědeckých pracovníků, zejména pokud jde o uplatňování poznatků mořské biologie a biologie rybářství, technologie rybolovu, ekonomie rybářství a obdobných oborů, nebo pokud jde o potřeby výzkumu a shromažďování údajů v oblasti rybolovu a akvakultury.
(2) Toto přispění by měl poskytovat stálý Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR) zřízený při Komisi.
(3) V souladu s článkem 33 nařízení (ES) č. 2371/2002 Komise pravidelně konzultuje výbor VTHVR, pokud jde o záležitosti týkající se zachování a řízení živých vodních zdrojů včetně biologických, hospodářských, environmentálních, sociálních a technických hledisek, a při předkládání návrhů na řízení rybolovu podle uvedeného nařízení Komise vezme v úvahu doporučení VTHVR.
(4) Poradenství VTHVR v záležitostech týkajících se rybářství musí vycházet ze zásad excelence, nezávislosti, nestrannosti a transparentnosti.
(5) Je nezbytné, aby výbor VTHVR při odpovědích na různé konkrétní otázky co nejlépe využíval odborných znalostí získaných podle potřeby ve Společenství i mimo něj.
(6) S ohledem na počet a význam změn, jež je třeba učinit, by mělo být zrušeno rozhodnutí Komise 93/619/ES ze dne 19. listopadu 1993 o zřízení Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zřízení výboru
Zřizuje se Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (dále jen "výbor VTHVR").
Článek 2
Úloha výboru VTHVR
1. Komise od výboru VTHVR v pravidelných intervalech nebo považuje-li to za nutné vyžaduje poradenství v podobě stanovisek týkajících se záležitostí uvedených v čl. 33 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002. Komise může vyžadovat, aby takové stanovisko bylo v dané lhůtě přijato.
2. Výbor VTHVR může z vlastního podnětu poskytovat Komisi stanoviska týkající se záležitostí uvedených v čl. 33 odst. 1 nařízení (ES) č. 2371/2002.
3. Výbor VTHVR vypracovává výroční zprávu o:
a) stavu rybolovných zdrojů spadajících pod Evropské společenství;
b) hospodářských dopadech stavu těchto rybolovných zdrojů;
c) vývoji rybolovných činností s ohledem na biologické, ekologické, technické a hospodářské faktory;
d) dalších hospodářských faktorech ovlivňujících rybolov.
Článek 3
Struktura
1. Výbor VTHVR se skládá nejméně z 30, avšak nejvýše z 35 členů.
2. Členy výboru VTHVR jsou vědečtí odborníci v oblastech mořské biologie, mořské ekologie, vědy v odvětví rybářství, ochrany přírody, populační dynamiky, statistiky, technologie rybolovných zařízení, akvakultury a ekonomie v odvětví rybářství a akvakultury.
Článek 4
Jmenování členů výboru VTHVR a vypracování seznamu náhradníků
1. Komise jmenuje členy výboru VTHVR ze seznamu vhodných kandidátů.
Tento seznam se vypracuje po zveřejnění otevřené výzvy k vyjádření zájmu v Úředním věstníku Evropské unie a na internetových stránkách Komise.
2. Členové výboru VTHVR jsou jmenováni na základě svých odborných znalostí a v souladu se zeměpisným rozložením, které odráží rozmanitost vědeckých otázek a přístupů ve Společenství.
3. Seznam členů výboru VTHVR se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a spolu se stručným životopisem každého člena se zpřístupní na internetových stránkách Komise.
4. Kandidáti, kteří jsou shledáni vhodnými pro práci ve výboru VTHVR, avšak nejsou jmenováni, budou zapsáni do seznamu náhradníků. Komise může seznam náhradníků použít, aby našla vhodné kandidáty pro náhradu členů, kteří výbor VTHVR opustí v souladu s čl. 6 odst. 3.
5. Seznam náhradníků se zveřejní v Úředním věstníku Evropské unie a zpřístupní se na internetových stránkách Komise.
Článek 5
Volba předsedy a místopředsedů
Výbor VTHVR si zvolí ze svých členů předsedu a dva místopředsedy na období tří let.
Předseda ani místopředsedové výboru VTHVR nemohou být do stejné funkce zvoleni na více než dvě po sobě jdoucí období.
Článek 6
Funkční období
1. Funkční období členů výboru VTHVR je tříleté a lze je na další tříleté období obnovit.
2. Po uplynutí tříletého období zůstávají předseda, místopředsedové i členové výboru VTHVR ve svých funkcích, dokud nejsou nahrazeni nebo jmenováni na další funkční období.
3. Pokud se člen aktivně nepodílí na práci výboru VTHVR, prokáže střet zájmů nebo si přeje odstoupit, Komise může jeho členství ukončit.
Článek 7
Externí odborníci
Výbor VTHVR může se souhlasem Komise přizvat odborníky, kteří nejsou členy výboru VTHVR a kteří mají náležité vědecké vědomosti a odborné znalosti, aby přispívali k práci výboru.
Článek 8
Pracovní skupiny
Výbor VTHVR může se souhlasem Komise vytvářet zvláštní pracovní skupiny, které plní jasně vymezené úkoly.
Pracovní skupiny jsou složeny z externích odborníků a alespoň ze dvou členů výboru VTHVR.
Výboru VTHVR podávají podle daného časového rozpisu zprávy.
Článek 9
Hrazené poplatky a náhrady
1. Členové výboru VTHVR a externí odborníci mají nárok na náhradu za účast na setkáních výboru VTHVR a v pracovních skupinách, jakož i za zpravodajskou činnost u konkrétních záležitostí, jak je stanoveno v příloze.
2. Cestovní výlohy a denní diety členů výboru VTHVR a externích odborníků hradí Komise.
Článek 10
Vztah mezi výborem VTHVR a Komisí
1. Setkání výboru VTHVR a pracovních skupin schvaluje a svolává Komise.
2. Komise se může účastnit setkání výboru VTHVR a jeho pracovních skupin.
3. Komise může přizvat odborníky, kteří nejsou členy výboru VTHVR, k účasti na setkáních výboru a jeho pracovních skupin.
Článek 11
Jednací řád
1. Výbor VTHVR přijme se souhlasem Komise svůj jednací řád.
Jednací řád zajišťuje, že výbor VTHVR provádí své úkoly v souladu se zásadami excelence, nezávislosti a transparentnosti a přitom náležitě zohledňuje legitimní požadavky na daňové tajemství a obchodní důvěrnost.
2. Jednací řád se vztahuje zejména na:
a) volbu předsedy a místopředsedů výboru VTHVR;
b) postupy pro:
i) řešení žádostí o poradenství,
ii) přijímání stanovisek za běžných podmínek a, pokud naléhavost věci takový postup vyžaduje, zrychleným písemným postupem prostřednictvím korespondence;
c) zřízení a organizaci pracovních skupin, jmenování předsedů pracovních skupin a popis jejich úkolů;
d) zápisy z jednání včetně podrobností o stanoviscích, která se odchylují od stanovisek již přijatých;
e) úlohu externích odborníků;
f) jmenování zpravodajů a popis jejich úkolů;
g) formát a obsah vědeckých stanovisek a postupů pro zajištění a zvýšení jejich soudržnosti;
h) povinnosti a závazky členů výboru VTHVR a externích odborníků vůči jejich externím kontaktům;
i) zastoupení výboru VTHVR v Poradním výboru pro rybolov a akvakulturu (ACFA);
j) účast členů výboru VTHVR v regionálních poradních sborech.
3. Jednací řád se zveřejní na internetových stránkách Komise.
Článek 12
Rozhodnutí a stanoviska
1. Výbor VTHVR rozhoduje většinou svých členů přítomných na setkání.
Rozhodnutí a stanoviska lze přijímat pouze tehdy, pokud 70 % členů výboru VTHVR hlasovalo či se hlasování zdrželo.
2. Odůvodněná stanoviska menšiny jsou zahrnuta do stanovisek výboru VTHVR a připsána příslušným členům.
3. Stanoviska výboru VTHVR se neprodleně zveřejní na internetových stránkách Komise a vztahuje se na ně požadavek obchodní důvěrnosti.
Článek 13
Nezávislost
1. Členové výboru VTHVR jsou jmenováni a externí odborníci jsou zváni na základě osobních schopností.
Nemohou své povinnosti delegovat.
2. Členové výboru VTHVR a externí odborníci jednají nezávisle na členských státech či zúčastněných subjektech.
Učiní prohlášení, v němž se zavážou, že budou jednat ve veřejném zájmu, a prohlášení o zájmech, v němž uvedou, zda mají či nemají zájmy, které by mohly ovlivňovat jejich nezávislost.
Tato prohlášení jsou písemná a přístupná veřejnosti.
Členové výboru VTHVR činí roční prohlášení o závazcích.
3. Členové výboru VTHVR a externí odborníci na každém setkání výboru VTHVR a pracovních skupin prostřednictvím prohlášení uvedou jakékoli konkrétní zájmy, které by mohly být považovány za ovlivňující jejich nezávislost v souvislosti s konkrétními body jednání.
Článek 14
Důvěrnost
1. Členové výboru VTHVR a externí odborníci nevyzradí žádné informace, které jsou výsledkem práce výboru VTHVR či pracovních skupin, než ty, které jsou obsaženy ve stanoviscích výboru VTHVR.
2. Pokud Komise informuje výbor VTHVR, že je požadované stanovisko důvěrné, zúčastní se dané pracovní skupiny pouze členové výboru VTHVR a zástupce Komise.
Článek 15
Sekretariát výboru VTHVR
1. Komise zajistí výboru VTHVR a jeho pracovním skupin ám služby sekretariátu.
2. Sekretariát odpovídá za technickou pomoc a administrativní podporu a koordinaci, jež mají usnadnit účinné fungování výboru VTHVR, a organizuje setkání pracovních skupin výboru.
3. Je-li to nezbytné, koordinuje sekretariát činnosti výboru VTHVR a jeho pracovních skupin s činnostmi jiných subjektů Společenství či mezinárodních subjektů.
Článek 16
Závěrečná ustanovení
1. Rozhodnutí 93/619/ES se zrušuje.
2. Členové výboru VTHVR jmenovaní v souladu s článkem 1 rozhodnutí 93/619/ES zůstávají ve funkci jako členové výboru zřízeného tímto rozhodnutím až do doby, než jsou v souladu s článkem 3 tohoto rozhodnutí jmenováni noví členové výboru VTHVR.
3. Článek 5 se obdobně použije po uplynutí funkčního období členů uvedených v odstavci 2 tohoto článku.
Rozhodnutí Komise
ze dne 26. srpna 2005,
kterým se v souladu se směrnicí Rady 2003/8/ES zavádí formulář pro předávání žádostí o právní pomoc
(2005/630/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2003/8/ES ze dne 27. ledna 2003 o zlepšení přístupu ke spravedlnosti v přeshraničních sporech stanovením minimálních společných pravidel pro právní pomoc v těchto sporech [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s výborem zřízeným podle článku 17 směrnice 2003/8/ES,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2004/844/ES [2] byl v souladu se směrnicí 2003/8/ES zaveden standardní formulář pro žádosti o právní pomoc.
(2) V souladu se směrnicí 2003/8/ES by Komise měla také zavést standardní formulář k usnadnění předávání žádostí o právní pomoc mezi soudními orgány členských států.
(3) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko na přijímání směrnice 2003/8/ES nepodílelo, a proto pro ně není ani závazná, ani použitelná,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Přijímá se standardní formulář pro předávání žádostí o právní pomoc uvedený v příloze tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. srpna 2005
o základních požadavcích podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES zajišťujících přístup záchranných služeb k polohovým majákům Cospas-Sarsat
(oznámeno pod číslem K(2005) 3059)
(Text s významem pro EHP)
(2005/631/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 písm. e) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Určité polohové majáky, konkrétně tísňové radiobóje pro udávání polohy (EPIRB), pracující na frekvenci 406 MHz se systémem Cospas-Sarsat, jsou součástí globálního námořního tísňového a bezpečnostního systému (GMDSS).
(2) V souladu s rozhodnutím Komise 2004/71/ES ze dne 4. září 2003 o základních požadavcích na námořní radiokomunikační zařízení, která jsou určena k instalaci na plavidlech, na něž se nevztahuje úmluva Solas, za účelem účasti v globálním námořním tísňovém a bezpečnostním systému (GMDSS) [2] musí výrobci bójí EPIRB zajistit navržení zařízení tak, aby byla zaručena jeho správná funkce, aby vyhovovalo všem provozním požadavkům GMDSS v podmínkách stavu nouze a aby umožňovalo jasnou a stabilní komunikaci.
(3) Na polohové majáky určené pro jiné účely se však rozhodnutí 2004/71/ES nevztahuje.
Vzhledem k tomu, že se očekává, že tyto modely polohových majáků Cospas-Sarsat budou používány v takovém množství případů jako nouzové majáky, a jelikož se na ně vztahuje směrnice 1999/5/ES, je třeba zajistit jejich navržení tak, aby byla zaručena jejich správná funkce podle schválených provozních požadavků a aby splňovaly požadavky systému Cospas-Sarsat.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro posuzování shody a pro dozor nad trhem v oblasti telekomunikací,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí se použije pro polohové majáky určené pro činnost při frekvenci 406 MHz se systémem Cospas-Sarsat, které nespadají do působnosti rozhodnutí 2004/71/ES.
Článek 2
Polohové majáky uvedené v článku 1 budou navrženy tak, aby byla zajištěna jejich správná funkce podle schválených provozních požadavků při jejich vystavení prostředí, ve kterém by mohly být používány.
V podmínkách stavu nouze musí umožňovat jasnou a stabilní komunikaci s vysokým stupněm věrnosti a splňovat všechny požadavky systému Cospas-Sarsat.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. srpna 2005
o přidělení jednoho dodatečného dne stráveného mimo přístav Německu v souladu s přílohou IV nařízení Rady (ES) č. 27/2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 3153)
(Pouze německé znění je závazné)
(2005/633/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 27/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro rok 2005 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů [1], a zejména na přílohu IVa bod 6 písm. e),
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení bodu 6 písm. a) přílohy IVa nařízení (ES) č. 27/2005 upřesňuje počet dnů, které může rybářské plavidlo Společenství od 1. února 2005 do 31. prosince 2005 strávit mimo přístav v zeměpisných oblastech vymezených v bodu 2 téže přílohy.
(2) Ustanovení bodu 6 písm. e) uvedené přílohy umožňuje Komisi, aby plavidlu, které má na palubě lovná zařízení uvedená v bodu 4 písm. a) o velikosti ok menší než 120 mm, přidělilo dodatečný den, který může strávit mimo přístav, a to na základě žádosti členského státu a za podmínky, že příslušný členský stát zavedl systém automatického pozastavení licencí k rybolovu v případě protiprávních jednání.
(3) Německo předložilo žádost a poskytlo informace o systému automatického pozastavení licencí k rybolovu v případě protiprávních jednání u plavidel, která mají na palubě vlečné sítě pro lov při dně, vlečné sítě či podobná tažená zařízení o velikosti ok větší než 120 mm, kromě vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích plavidla.
(4) S ohledem na předložené informace by se měl Německu přidělit jeden dodatečný den pro rybářská plavidla, která mají na palubě lovná zařízení uvedená v bodu 4 písm. a) přílohy IVa nařízení (ES) č. 27/2005 o velikosti ok větší než 120 mm,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Ke dnům stanoveným v bodu 6 písm. a) přílohy IVa nařízení (ES) č. 27/2005 se německým plavidlům, která mají na palubě vlečné sítě pro lov při dně, vlečné sítě či podobná tažená zařízení o velikosti ok větší než 120 mm, kromě vlečných sítí vlečených pomocí výložníků na bocích plavidla, přiděluje v každém kalendářním měsíci jeden dodatečný den.
Článek 2
Plavidlo, jemuž je podle článku 1 přidělen jeden dodatečný den, nesmí tento den převést na jiné plavidlo, pokud:
a) přijímající plavidlo nepoužívá po celou dobu lovná zařízení o velikosti ok větší než 120 mm;
b) nejsou splněny podmínky stanovené v bodu 10 přílohy IVa nařízení (ES) č. 27/2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 31. srpna 2005,
kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt z řepky olejné (Brassica napus L., linie GT73) geneticky modifikovaný pro toleranci vůči herbicidu glyfosátu
(oznámeno pod číslem K(2005) 3110)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2005/635/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
po konzultaci Evropského úřadu pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2001/18/ES je pro uvedení produktu obsahujícího geneticky modifikovaný organismus nebo kombinaci geneticky modifikovaných organismů nebo produktu sestávajícího z takových organismů třeba písemný souhlas vydaný příslušným orgánem postupem podle uvedené směrnice.
(2) Společnost Monsanto S.A. předala oznámení o uvedení produktu z geneticky modifikované řepky olejné (Brassica napus L., linie GT73) na trh příslušnému orgánu Nizozemska.
(3) Oznámení se vztahuje na stejná využití jako v případě jiné řepky olejné s výjimkou využití v potravinách nebo jako potravin a při pěstování odrůd odvozených z geneticky modifikovaného produktu (transformace GT73) ve Společenství.
Oznámení se týká dovozu a skladování řepky olejné GT73 a jejího využití jako krmiva nebo při zpracování na krmivo a průmyslového využití a využití v produktech.
(4) Postupem podle článku 14 směrnice 2001/18/ES vypracoval příslušný orgán Nizozemska hodnotící zprávu, která se předkládá Komisi a příslušným orgánům dalších členských států.
Tato hodnotící zpráva došla k závěru, že nevznikly žádné důvody, na jejichž základě by měl být odepřen souhlas s uvedením řepky olejné GT73 na trh.
(5) Příslušné orgány některých členských států vznesly proti uvedení produktu na trh námitku.
(6) Ze stanoviska přijatého dne 11. února 2004 Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, zřízeným nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin [2], na základě všech poskytnutých důkazů vyplývá, že Brassica napus L., linie GT73 je stejně bezpečná jako běžná řepka olejná pro člověka i pro zvířata, a v kontextu navrhovaných použití i pro životní prostředí.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin také zjistil, že plán monitorování poskytnutý držitelem souhlasu je pro zamýšlená využití řepky olejné GT73 vhodný.
(7) Prověření každé z námitek z hlediska směrnice 2001/18/ES, informací předložených v oznámení a stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin ukazuje, že není důvod domnívat se, že uvedení Brassica napus L., linie GT73 na trh nepříznivě ovlivní zdraví lidí nebo zvířat nebo životní prostředí.
(8) Rafinovaný olej z řepky olejné GT73 byl komerčně uvolněn pro potravinářské účely ve Společenství postupem podle článku 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 ze dne 27. ledna 1997 o nových potravinách a nových složkách potravin [3].
(9) Pro řepku olejnou GT73 by měl být přidělen jednoznačný identifikátor pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES a nařízení Komise (ES) č. 65/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se zavádí systém pro rozvoj a přidělování jednoznačných identifikátorů pro geneticky modifikované organismy [4].
(10) Náhodné nebo technicky nevyhnutelné stopy geneticky modifikovaných organismů v produktech jsou vyňaty z požadavků na označování a sledovatelnost v souladu s prahovými hodnotami zavedenými podle směrnice 2001/18/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [5].
(11) S přihlédnutím ke stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin není nutné zavádět zvláštní podmínky pro předpokládané užívání s ohledem na manipulaci s produktem nebo na balení produktu a ochranu konkrétních ekosystémů, životního prostředí nebo zeměpisných oblastí.
(12) S přihlédnutím ke stanovisku Evropského úřadu pro bezpečnost potravin by měl být zaveden vhodný řídící systém pro prevenci pěstování zrn řepky olejné GT73.
(13) Před uvedením produktu na trh by měla být použitelná potřebná opatření pro zajištění jeho označování a sledovatelnosti ve všech fázích uvedení na trh včetně ověření vhodnou a ověřenou metodologií.
(14) Opatření tohoto rozhodnutí nejsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 30 směrnice 2001/18/ES, a Komise proto předložila Radě návrh týkající se těchto opatření. Protože Rada do uplynutí lhůty stanovené v čl. 30 odst. 2 směrnice 2001/18/ES navrhovaná opatření nepřijala, ani vůči nim nezaujala odmítavé stanovisko v souladu s čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6], Komise by měla daná opatření přijmout,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Souhlas
Aniž jsou dotčeny jiné právní předpisy Společenství, zejména nařízení (ES) č. 258/97 a nařízení (ES) č. 1829/2003, poskytne příslušný orgán Nizozemska v souladu s tímto rozhodnutím písemný souhlas s uvedením produktu popsaného v článku 2 na trh, jak bylo oznámeno společností Monsanto Europe S.A. (reference C/NL/98/11).
Souhlas v souladu s čl. 19 odst. 3 směrnice 2001/18/ES jasně stanoví podmínky, které se na něj vztahují a které jsou vymezeny v článcích 3 a 4.
Článek 2
Produkt
1. Geneticky modifikované organismy, jež mají být uvedeny na trh jako produkty nebo v produktech, dále jen "produkty", jsou zrna řepky olejné (Brassica napus L.) s tolerancí k herbicidu glyfosátu, získávaná z řepky olejné linie GT73, která byla transformována pomocí Agrobacterium tumefaciens za užití vektoru PV-BNGT04.
Produkt obsahuje následující DNA ve dvou kazetách:
a) Kazeta 1:
Gen 5-enolpyruvylshikimát-3-fosfát synthasa (epsps) odvozený z Agrobacterium sp. kmene CP4 (CP4 EPSPS), který zajišťuje toleranci glyfosátu při regulaci promotéru modifikovaného mozaikového viru krtičníku (P-CMoVb), koncové sekvence genu hrachu rbcS E9 kódující malou podjednotku karboxylasy/oxygenasy biofosfátu ribulosy a chloroplastový tranzitní peptid s N-terminálem sekvence CTP2 z genu epsps Arabidopsis thaliana;
b) Kazeta 2:
Varianta 247 původního genu oxidoreduktasy glyfosátu (goxv247) odvozená z Ochrobactrum anthropi linie LBAA, který zajišťuje toleranci glyfosátu při regulaci promotéru modifikovaného mozaikového viru krtičníku (P-CMoVb), koncové sekvence Agrobacterium tumefaciens a chloroplastový tranzitní peptid s N-terminálem sekvence CTP1 z genu karboxylasy/oxygenasy biofosfátu ribulasy (Arab-ssu1a) z Arabidopsis thaliana.
Produkt neobsahuje gen adenyltransferasy (aad) kódující rezistenci k streptomycinu a spectinomycinu přítomnému v použitém transformačním vektoru.
2. Jednoznačný identifikátor produktu je MON-00073-7.
3. Souhlas se týká zrn plodu odvozeného z kříženců řepky olejné linie GT73 s jakoukoli tradičně vypěstovanou řepkou olejnou, ať jako produkt, nebo v produktu.
Článek 3
Podmínky pro uvedení na trh
Produkt lze uvést na trh pro stejná využití jako u jakékoli jiné řepky olejné, s výjimkou pěstování a využití jako potravin nebo v potravinách, a může být uveden na trh za těchto podmínek:
a) lhůta platnosti souhlasu je 10 let ode dne udělení souhlasu;
b) jednoznačný identifikátor produktu je MON-00073-7;
c) aniž je dotčen článek 25 směrnice 2001/18/ES, držitel souhlasu musí kdykoli na požádání zpřístupnit příslušným orgánům pozitivní i negativní kontrolní vzorky produktu nebo jeho genetického materiálu nebo referenčních materiálů;
d) slova "Tento produkt obsahuje geneticky modifikované organismy" nebo "Tento produkt obsahuje geneticky modifikovanou řepku olejnou GT73" se uvedou na etiketě produktu nebo v dokumentu doprovázejícím produkt, pokud jiné právní předpisy Společenství nestanoví prahovou hodnotu, pod níž se tyto informace nepožadují; a
e) pokud produkt nezískal povolení k uvedení na trh za účelem pěstování, na etiketě produktu nebo v dokumentu doprovázejícím produkt se uvedou slova "není určeno pro pěstování".
Článek 4
Monitorování
1. Během lhůty platnosti souhlasu držitel souhlasu zajistí, že je zaveden a prováděn plán monitorování obsažený v oznámení, aby byly kontrolovány veškeré nežádoucí účinky na zdraví lidí nebo zvířat nebo na životní prostředí, jež vznikají při manipulaci s produktem nebo při jeho užívání.
2. Držitel souhlasu poskytne hospodářským subjektům a uživatelům přímé informace o bezpečnosti a všeobecných vlastnostech produktu a o podmínkách monitorování, včetně vhodných řídících opatření, jež mají být přijata v případě náhodného rozsypání zrn.
3. Držitel souhlasu předloží Komisi a příslušným orgánům členských států výroční zprávy o výsledcích monitorovacích činností.
4. Aniž je dotčen článek 20 směrnice 2001/18/ES, je oznámený plán monitorování se souhlasem Komise a příslušného orgánu členského státu, který přijal původní oznámení, držitelem souhlasu přepracován podle výsledků monitorovacích činností.
5. Držitel souhlasu bude schopen Komisi a příslušným orgánům členských států prokázat:
a) že stávající monitorovací sítě stanovené v plánu monitorování, který je součástí oznámení, shromažďují informace vhodné pro monitorování produktu; a
b) že se tyto stávající monitorovací sítě dohodly, že tyto informace zpřístupní držiteli souhlasu přede dnem předložení zprávy o monitorování Komisi a příslušným orgánům členských států podle odstavce 3.
Článek 5
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne, kdy je detekční metoda pro řepku olejnou GT73 potvrzena referenční laboratoří Společenství uvedenou v příloze nařízení (ES) č. 1829/2003, jak je stanoveno v nařízení Komise (ES) č. 641/2004 [7] o prováděcích pravidlech k nařízení (ES) č. 1829/2003.
Článek 6
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. září 2005
o finančním příspěvku Společenství na základní průzkum výskytu Salmonelly spp. v hejnech brojlerů Gallus gallus, který má být proveden v členských státech
(oznámeno pod číslem K(2005) 3276)
(2005/636/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1] a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí 90/424/EHS provádí Společenství technická a vědecká opatření nutná pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy, nebo členské státy při provádění těchto opatření podporuje.
(2) Podle článku 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2160/2003 ze dne 17. listopadu 2003 o tlumení salmonel a některých jiných původců zoonóz vyskytujících se v potravním řetězci [2] je třeba stanovit cíl Společenství za účelem snížení výskytu salmonely v populacích brojlerů Gallus gallus (dále jen "brojlerů") do konce roku 2006.
(3) Ke stanovení tohoto cíle Společenství je nutné, aby byly k dispozici srovnatelné údaje o výskytu salmonely v populacích brojlerů v členských státech.
Tyto informace k dispozici nejsou, a proto je třeba provést speciální průzkum za účelem sledování výskytu salmonely u brojlerů během vhodného období, aby se vzaly v úvahu možné sezónní výkyvy.
(4) Průzkum by měl poskytnout technické informace potřebné pro rozvoj veterinárních předpisů Společenství.
Vzhledem k významu shromažďování srovnatelných údajů o výskytu salmonely u brojlerů v členských státech by mělo Společenství poskytnout členským státům na provádění specifických požadavků průzkumu finanční příspěvek.
Je vhodné uhradit vzniklé náklady na laboratorní vyšetření až do výše 100 %, s určitým limitem.
Všechny ostatní náklady, např. odběr vzorků, cestovné, správní náklady atd., by neměly být způsobilé k žádnému finančnímu příspěvku Společenství.
(5) Finanční příspěvek by mělo Společenství poskytnout za předpokladu, že průzkum bude proveden v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Společenství a že budou dodrženy další podmínky.
(6) Finanční příspěvek by mělo Společenství poskytnout až poté, co budou účinně provedena stanovená opatření, a za předpokladu, že orgány dodají všechny nezbytné údaje ve stanovených lhůtách.
(7) Je třeba ujasnit koeficient, který bude použit pro převod žádostí o platbu předložených v národních měnách podle čl. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [3].
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Cíl průzkumu a obecná ustanovení
1. Průzkum se provádí za účelem posouzení výskytu Salmonelly spp. ve Společenství v hejnech brojlerů Gallus gallus (dále jen "brojlerů"), u nichž se provádí odběr vzorků v období třech týdnů před jejich přesunem do vybraného zařízení na porážku (dále jen "průzkum").
2. Výsledky průzkumu se podle článku 4 nařízení (ES) č. 2160/2003 použijí ke stanovení cílů Společenství.
3. Průzkum se bude provádět po dobu jednoho roku ode dne 1. října 2005.
4. Pro účely tohoto rozhodnutí se pojmem "příslušný orgán" rozumí orgán nebo orgány členského státu podle článku 3 nařízení (ES) č. 2160/2003.
Článek 2
Rámec vzorku
1. Odběry vzorků pro účely průzkumu organizují členské státy a odběry jsou prováděny od 1. října 2005 v hospodářstvích s minimálně 5000 ptáky.
V každém vybraném hospodářství se provede odběr vzorků u jednoho hejna brojlerů odpovídajícího stáří.
V zemích, ve kterých je vypočítaný počet hejn, u nichž mají být odebrány vzorky, vyšší než počet hospodářství, která jsou k dispozici a v nichž je minimálně 5000 ptáků, však mohou být odebrány vzorky až u čtyř hejn na tomtéž hospodářství, aby bylo dosaženo vypočítaného počtu hejn.
Pokud je to možné, měla by tato doplňující hejna z jednoho hospodářství být z různých budov a vzorky by měly být odebírány v různých ročních obdobích.
Není-li počet hejn, u nichž mají být odebrány vzorky, stále dostačující, mohou být postupně vybírána také menší hospodářství, až bude dosaženo pokud možno alespoň 154 hejn.
Není-li počet hejn, u nichž mají být odebrány vzorky, stále dostačující, je možno odebrat vzorky u více než čtyř hejn na tomtéž hospodářství s tím, že je potřeba se zaměřit na větší hospodářství.
V zemích, kde je méně než 80 % ptáků chováno v hospodářstvích s výše než 5000 brojlery, mohou být od počátku postupně vybírána menší hospodářství.
2. Odběr vzorků provádí příslušný orgán nebo je prováděn pod jeho dohledem.
Článek 3
Zjišťování Salmonelly spp. a sérotypizace příslušných izolátů
1. Zjišťování Salmonelly spp. a sérotypizaci příslušných izolátů provádí národní referenční laboratoře pro salmonelu.
Avšak v případě, že národní referenční laboratoř nemá kapacitu k provedení všech analýz nebo není laboratoří, která provádí rutinní zjišťování, mohou příslušné orgány rozhodnout o určení omezeného počtu jiných laboratoří, které se zúčastní úřední kontroly salmonely a budou tyto analýzy provádět.
Tyto laboratoře musí mít prokázané zkušenosti s používáním požadované metody zjišťování salmonely, uplatňovat systém zajišťování jakosti podle normy ISO 17025 a musí být pod dohledem národní referenční laboratoře.
2. Zjišťování Salmonelly spp. se provádí v souladu s metodou doporučenou Referenční laboratoří Společenství pro salmonelu.
3. Sérotypizace příslušných izolátů se provádí podle Kaufmann-Whiteova schématu.
Článek 4
Shromažďování údajů, vyhodnocení a ohlašování
1. Vnitrostátní orgán, který je podle čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/99/ES [4] příslušný pro vypracování roční národní zprávy, shromáždí a vyhodnotí výsledky dosažené podle článku 3 tohoto rozhodnutí na základě postupu při odběru vzorků uvedeného v článku 2 a ohlásí všechny nezbytné údaje a své hodnocení Komisi.
2. Příslušné údaje shromážděné pro účely průzkumu předloží členské státy na žádost Komise Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin.
3. Údaje a výsledky shromážděné členskými státy se zveřejní ve formě, která zajišťuje zachování důvěrnosti.
Článek 5
Technické specifikace
Úlohy a činnosti stanovené v článcích 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí se provedou v souladu s technickými specifikacemi, které byly předloženy na zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat dne 19. července 2005 a zveřejněny na internetové stránce Komise (http://europa.eu.int/comm/food/food/biosafety/salmonella/index_en.htm).
Článek 6
Rozsah finančního příspěvku Společenství
1. Společenství poskytne finanční příspěvek na určité náklady vynaložené členskými státy na laboratorní vyšetření, tj. bakteriologické zjišťování Salmonelly spp. a sérotypizaci příslušných izolátů.
2. Maximální finanční příspěvek Společenství činí 20 EUR na test bakteriologického zjišťování Salmonelly spp. a 30 EUR na sérotypizaci příslušných izolátů.
3. Finanční příspěvek Společenství nepřesáhne za dobu provádění průzkumu částky uvedené v příloze I.
Článek 7
Podmínky poskytnutí finančního příspěvku Společenství
1. Finanční příspěvek podle článku 6 se poskytuje členským státům za předpokladu, že je průzkum prováděn v souladu s příslušnými ustanoveními právních předpisů Společenství, včetně pravidel hospodářské soutěže a pravidel zadávání veřejných zakázek, a dále v souladu s těmito podmínkami:
a) právní a správní předpisy požadované pro provádění průzkumu vstoupí v platnost do 1. října 2005;
b) zpráva o pokroku za první tři měsíce průzkumu bude předložena do 31. ledna 2006;
c) závěrečná zpráva o technickém provedení průzkumu, spolu s doklady prokazujícími vynaložené náklady a s výsledky dosaženými během období od 1. října 2005 do 30. září 2006, bude předložena nejpozději do 31. října 2006; doklad o vynaložených nákladech musí obsahovat minimálně informace stanovené v příloze II;
d) průzkum bude prováděn efektivně.
2. Na žádost dotčeného členského státu může být vyplacena záloha 50 % celkové částky uvedené v příloze I.
3. Nesplnění časové lhůty podle odst. 1 písm. c) má za následek postupné snižování finančního příspěvku, který má být vyplacen, a to do 15. listopadu 2006 o 25 %, do 1. prosince 2006 o 50 % a do 15. prosince 2006 o 100 %.
Článek 8
Přepočítací koeficient pro žádosti v národních měnách
U žádostí předložených v národní měně v měsíci "n" bude použit koeficient desátého dne měsíce "n + 1", nebo koeficient prvního dne před uvedeným dnem, pro který je koeficient stanoven.
Článek 9
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 2005.
Článek 10
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. července 2005
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Ukrajiny o obchodu s některými výrobky z oceli
(2005/638/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Ukrajinou [1] vstoupila v platnost dnem 1. března 1998.
(2) Ustanovení čl. 22 odst. 1 dohody o partnerství a spolupráci stanoví, že se obchod s některými výrobky z oceli řídí hlavou III uvedené dohody s výjimkou jejího článku 14 a ustanoveními další dohody.
(3) V letech 1995 — 2001 byl obchod s některými výrobky z oceli předmětem dohod mezi stranami a v letech 2002, 2003 a do 19. listopadu 2004 podléhal zvláštnímu režimu.
Dne 19. listopadu 2004 byla uzavřena další dohoda, která se vztahovala na období do 31. prosince 2004.
Mezi stranami byla sjednána nová dohoda, která se vztahuje na období do 31. prosince 2006.
(4) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Ukrajiny o obchodu s některými výrobky z oceli se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. července 2005
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a vládou Republikou Kazachstán o obchodu s některými výrobky z oceli
(2005/639/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy a Republikou Kazachstán [1] (dále jen "dohoda o partnerství a spolupráci") vstoupila v platnost dnem 1. července 1999.
(2) Ustanovení čl. 17 odst. 1 dohody o partnerství a spolupráci stanoví, že se obchod s některými výrobky z oceli řídí hlavou III uvedené dohody s výjimkou jejího článku 11 a ustanoveními dohody o množstevních ujednáních.
(3) V letech 2000 — 2004 byl obchod s některými výrobky z oceli předmětem dohod mezi stranami dohody o partnerství a spolupráci.
Je proto vhodné uzavřít novou dohodu, která zohlední vývoj vztahů mezi oběma stranami.
(4) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Dohoda mezi Evropským společenstvím a vládou Republiky Kazachstán o obchodu s některými výrobky z oceli se schvaluje jménem Společenství.
2. Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. prosince 2004
o státní podpoře Řecka ve prospěch snížení daňové sazby pro právnické osoby u investic nad 30 milionů EUR
(oznámeno pod číslem K(2004) 4566)
(Pouze řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/642/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec čl. 88 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle výše uvedených ustanovení [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
(1) Dne 3. března 2004 zahájila Komise formální vyšetřovací řízení opatření ke Snížení daňové sazby pro právnické osoby u investic nad 30 milionů EUR (K(2004) 456 v konečném znění).
(2) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k uvedenému opatření.
(3) Odpovědi ze strany řeckých orgánů k zahájení formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise dne 13. dubna 2004 (SG(2004) A/3964) a poslední informace poskytlo Řecko dne 17. srpna 2004 (A/36270).
(4) Od dalších zúčastněných stran neobdržela Komise žádnou odpověď.
II. POPIS
Opatření
(5) Dne 15. ledna 2004 přijalo Řecko zákon o "rozvoji a opatřeních sociální politiky – objektivita daňových kontrol a další ustanovení", který vstoupil v platnost dne 30. ledna 2004 dnem jeho zveřejnění v řeckém úředním věstníku č. 3220/2004 (FEK A 15).
Článek 1 zákona stanoví, že u podniků, které v Řecku investují více než 30 milionů EUR, se na období 10 let snižuje platná daňová sazba pro právnické osoby ve výši 35 % (běžná daňová sazba u právnických osob) na 25 %.
III. POSOUZENÍ
(6) Zákon, který byl předmětem formálního vyšetřovacího řízení, Řecko zrušilo se zpětnou působností zákonem č. 3259/2004, čl. 22 odst. 1 (vyhlášen dne 4. srpna 2004).
(7) Řecko potvrdilo, že žádný podnik nevyužil pobídky stanovené v článku 1 zákona č. 3220/2004.
(8) Jelikož uvedené opatření nebylo nikdy v praxi uplatněno a bylo mezitím zrušeno, je posouzení opatření a formální vyšetřovací řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES u tohoto opatření nyní bezpředmětné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Formální vyšetřovací řízení u opatření snížení daňové sazby pro právnické osoby u investic nad 30 milionů EUR, vedené podle článku 88 odst. 2 Smlouvy o ES a zahájené dne 3. března 2004, je uzavřeno.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o režimu podpory "Invest Northern Ireland Venture 2003", které Spojené království zamýšlí zavést ve prospěch malých a středních podniků v Severním Irsku
(oznámeno pod číslem K(2004) 3917)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/644/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě zúčastněných stran k předložení připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Orgány Spojeného království oznámily Komisi dopisem ze dne 20. března 2003, který byl Komisí zaregistrován dne 26. března 2003, režim rizikových investic v Severním Irsku v roce 2003.
(2) Komise si dopisem č. D/53203 ze dne 15. května 2003 a dopisem č. D/55504 ze dne 29. srpna 2003 vyžádala další informace týkající se oznámeného opatření.
(3) Orgány UK předložily požadované informace v dopisech ze dne 24. června 2003 a ze dne 30. září 2003, které byly Komisí zaregistrovány dne 1. července 2003 a dne 1. října 2003.
(4) Komise informovala Spojené království dopisem ze dne 26. listopadu 2003, že se rozhodla ve věci tohoto opatření zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(5) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise vyzvala ostatní zúčastněné strany k vyjádření.
(6) Spojené království předalo dopisem ze dne 6. ledna 2004, který byl Komisí zaregistrován dne 9. ledna 2004, svoji reakci na rozhodnutí Komise o zahájení řízení.
(7) V dopisech ze dne 25. února 2004, 27. února 2004, 1. března 2004, 2. března 2004, 3. března 2004, 4. března 2004 a 5. března 2004, které byly Komisí zaregistrovány dne 2. března 2004, 3. března 2004, 4. března 2004, 8. března 2004 a 10. března 2004, obdržela Komise připomínky od 11 zúčastněných stran.
(8) Komise dopisem č. D/52015 ze dne 18. března 2004 odeslala tyto připomínky Spojenému království, které dostalo možnost na tyto připomínky reagovat.
(9) Stanovisko Spojeného království k připomínkám zúčastněných stran bylo obdrženo dopisem ze dne 29. dubna 2004, který byl Komisí zaregistrován dne 3. května 2004.
(10) Další informace o oznámeném opatření předalo Spojené království dopisem ze dne 23. června 2004, který byl Komisí zaregistrován dne 24. června 2004.
II. PODROBNÝ POPIS OPATŘENÍ
1. Účel opatření
(11) Opatření je určeno pro poskytnutí rizikového kapitálu malým a středním podnikům [3] (dále jen "MSP") v Severním Irsku tak, že bude založen nový fond rizikového kapitálu.
(12) Fond Invest Northern Ireland Venture 2003 (dále jen "fond") je určen k řešení konkrétních finančních obtíží MSP v Severním Irsku.
(13) Komise dne 4. února 2003 schválila fond půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky [4], což je zastřešující režim pro všechny regiony ve Spojeném království, včetně Severního Irska.
(14) Fond půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky usměrňuje vytváření kapitálových fondů zaměřených na financování rizikového kapitálu MSP na celém území Spojeného království a na Gibraltaru.
(15) Komise ve svém rozhodnutí ze dne 4. února 2003 schválila poskytnutí státní podpory ve formě rizikového kapitálu, a to v určitých ekonomických oblastech, splňujících podmínky pro poskytnutí podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, ve výši maximálně 750000 EUR na jednu tranši.
(16) Protože Severní Irsko v současné době spadá mezi oblasti splňující podmínky pro poskytnutí pomoci podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES [5], jsou investice do MSP v Severním Irsku v rámci Rizikového fondu půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky omezeny na 750000 EUR na jednu tranši.
(17) Při daných výjimečných podmínkách, které nastaly v Severním Irsku, mají orgány UK v úmyslu poskytnout MSP v Severním Irsku formou oznámeného opatření financování rizikového kapitálu až do výše 1500000 GBP (2,2 milionů EUR) na jednu tranši a tím překročit maximální výši investic na jednu tranši, která byla povolena v rozhodnutí o fondu půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky.
(18) Všechna ostatní materiálová hlediska oznámeného opatření jsou v souladu s podmínkami uvedenými v rozhodnutí o fondu půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky.
2. Popis opatření
Právní základ uvedeného režimu
(19) Právním základem uvedeného režimu je článek 7 nařízení o průmyslovém rozvoji (Severního Irska) z roku 1982.
Rozpočet režimu
(20) Spojené království navrhuje založit fond rizikového kapitálu s rozpočtem 15 milionů GBP (22 milionů EUR) až 20 milionů GBP (29 milionů EUR).
(21) Pokud bude dosaženo částky menší než 20 milionů GBP (29 milionů EUR), sníží se úměrně tomu státní příspěvek.
(22) Pokud bude dosaženo částky vyšší než 20 milionů GBP (29 milionů EUR), přijme fond dodatečné investice od investorů ze soukromého sektoru.
Vládní dotace se na odpovídající úroveň nezvýší.
(23) Státní příspěvek nebude za žádných okolností vyšší než 50 procent celkového objemu fondu.
Doba trvání režimu
(24) Fond bude nově založen jako partnerství s omezenou dobou trvání 10 let, které může být při souhlasu všech investorů prodlouženo maximálně na 12 let, aby se usnadnilo úspěšné dosažení výstupů z fondu.
Příjemci režimu
(25) Režim se použije pouze pro malé a střední podniky v Severním Irsku.
(26) Z režimu jsou vyloučeny společnosti v obtížích.
(27) Finance nebudou poskytnuty na podnikání v sektorech s nadbytečnou kapacitou, včetně stavby lodí, a sektorech Evropského společenství uhlí a oceli.
Objem investic
(28) Fond bude vytvářet investice pro oprávněné MSP v rozsahu od 250000 GBP (367000 EUR) do 1,5 milionu GBP (2,2 milionu EUR).
Příležitostně mohou být vytvářeny pokračující investice pro další kolo dotací.
Taková rozhodnutí budou prováděna nezávisle na předcházejících investicích a budou založena na výkonnosti MSP, do kterého se má investovat.
Kumulace podpory v rámci režimu
(29) Orgány Spojeného království uvedly, že každý MSP, který přijme rizikové investiční dotace v rámci režimu, bude mít, po dobu trvání investic, každou jinou oprávněnou regionální podporu a podporu pro MSP sníženu o 30 % z výše podpory, která by jinak byla Komisí posouzena jako slučitelná.
Důvody pro zahájení řízení
(30) Sdělení Komise o státní podpoře a rizikovém kapitálu (dále jen "sdělení") [6] uznává úlohu opatření na poskytnutí státní dotace rizikového kapitálu, která jsou omezena na vyřešení identifikovatelných výpadků trhu.
(31) Ve sdělení se uvádí, že výpadek trhu mohou způsobit specifické faktory, jako jsou nepřesné nebo nesouměrné informace nebo vysoké transakční náklady, které nepříznivě ovlivní přístup MSP ke kapitálu, a ty mohou ospravedlnit státní podporu.
(32) Ve sdělení se dále uvádí, že ve Společenství neexistuje všeobecný výpadek trhu rizikového kapitálu, ale spíše mezery na trhu pro některé typy investic v určitém stupni života podniku a také jednotlivé obtíže v regionech, při kterých vzniká oprávnění poskytnout podporu ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES ("podporované oblasti").
(33) Sdělení potom vysvětluje, že Komise všeobecně, před tím než bude připravena schválit opatření rizikového kapitálu, bude vyžadovat, aby byly poskytnuty informace o výpadku trhu.
(34) Komise však může uznat případ výpadku trhu i bez dalšího požadování informací v tom případě, když každá finanční tranše opatření rizikového kapitálu pro danou společnost, která je plně nebo částečně financována formou státní podpory, dosáhne maximální výše 500000 EUR v nepodporovaných oblastech, 750000 EUR v oblastech splňujících podmínky pro poskytnutí pomoci podle čl. 87 odst. 3) písm. c) Smlouvy o ES, nebo 1 milion EUR v oblastech splňujících podmínky pro poskytnutí pomoci podle čl. 87 odst. 3) písm. a) Smlouvy o ES.
(35) Z toho vyplývá, že v těch případech, kdy jsou tyto částky překročeny, bude Komise požadovat, ještě před hodnocením slučitelnosti opatření podle pozitivních a negativních kritérií uvedených v bodu VIII.3 sdělení, prokázání výpadku trhu, kterým bude zdůvodněno opatření rizikového kapitálu.
(36) Režim Invest Northern Ireland Venture 2003 navržený Spojeným královstvím předpokládá investování rizikového kapitálu na investiční tranši pro MSP v Severním Irsku v rozpětí od 250000 GBP (367000 EUR) do 1,5 milionu GBP (2,2 milionu EUR).
(37) Podle mapy regionální podpory pro období let 2000–2006 ve Spojeném království je Severní Irsko označeno jako oblast splňující podmínky pro podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
(38) Komise by proto v souladu s ustanoveními sdělení uznala případ výpadku trhu bez poskytnutí dalších podkladů, pokud by bylo financování rizikovým kapitálem formou státní podpory omezeno na maximální částku 750000 EUR, jak se předpokládá pro podporované oblasti podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a podle bodu VI.5 sdělení.
(39) Spojené království ve svém oznámení vysvětlilo, že s výjimkou navrhované maximální výše tranše 1,5 milionu GBP (2,2 milionu EUR) jsou všechna ostatní materiálová hlediska navrhovaného opatření v souladu s již schváleným fondem půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky.
(40) Komise se proto domnívá, že její rozhodnutí o fondu půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky pokrývá všechny tyto investice navržené v rámci režimu Invest Northern Ireland Venture 2003 v rozpětí od 250000 GBP (367000 EUR) do 510000 GBP (750000 EUR) na jednotlivou investiční tranši.
(41) V souladu s ustanoveními sdělení bude zapotřebí, aby Spojené království poskytlo pro všechny investice rizikového kapitálu v rámci režimu Invest Northern Ireland Venture 2003, které jsou v rozpětí od 510000 GBP (750000 EUR) do 1,5 milionu GBP (2,2 milionu EUR), informace o výpadku trhu.
(42) Aby Spojené království prokázalo existenci výpadku trhu, odvolalo se na různé typické zvláštnosti trhu rizikového kapitálu v Severním Irsku, což je zdůrazněno v jedné studii [7].
Hlavní předložené argumenty byly:
a) existuje mezera v poskytování rizikového kapitálu pro MSP v Severním Irsku v objemu od 250000 GBP (367000 EUR) do 1,5 milionu GBP (2,2 milionu EUR);
b) i když takový výpadek trhu existuje také v jiných regionálních ekonomikách, v Severním Irsku je výraznější z následujících důvodů:
i) trh rizikového kapitálu v Severním Irsku mnoho let zaostává za zbytkem Spojeného království v oblasti celkových investic, počtu uzavřených obchodů, počtu fondů a dostupnosti kvalifikované správy fondů,
ii) velikost trhu Severního Irska, skutečnost, že je fyzicky oddělen od zbytku Spojeného království, a dlouhý trvalý dopad občanských nepokojů v Severním Irsku mají za následek absenci zcela soukromého sektoru fondů rizikového kapitálu, ať se sídlem v Severním Irsku nebo investujících do MSP v Severním Irsku z jiných částí Spojeného království,
iii) kromě toho je obtížné přilákat do Severního Irska zkušené správce fondů.
(43) Komise informovala Spojené království dopisem ze dne 26. listopadu 2003 o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ve věci režimu Invest Northern Ireland Venture 2003.
(44) Komise v tomto dopise uvedla, že má pochybnosti o tom, zda argumenty uvedené Spojeným královstvím na podporu existence výpadku trhu dostatečně opodstatňují poskytnutí tranší investic rizikového kapitálu, které značně přesahují maximální částky uváděné ve sdělení pro oblasti splňující podmínky pro poskytnutí podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
(45) Komise dále vysvětlila, že se domnívá, že bude zapotřebí provést důkladnější analýzu. Tato analýza bude muset zahrnovat všechny připomínky od zúčastněných stran.
Pouze s uvážením připomínek zúčastněných stran může Komise rozhodnout, zda opatření navrhované Spojeným královstvím ovlivňuje podmínky obchodování v takovém rozsahu, který není v souladu se společným zájmem.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(46) V odpověď na zveřejnění svého rozhodnutí zahájit formální řízení v Úředním věstníku Evropské unie obdržela Komise připomínky od těchto zúčastněných stran:
- Enterprise Equity (NI) Limited,
- Momentum Northern Ireland,
- Qubis Limited,
- Ulster Farmers’ Union,
- CBI Northern Ireland,
- Institute of Directors Northern Ireland,
- Investment Belfast Limited,
- Inter Trade Ireland,
- BDO Stoy Hayward,
- The Ulster Society of Chartered Accountants,
- International Fund for Ireland.
(47) Všechny připomínky byly pozitivní a podtrhovaly význam opatření a také přiměřenost navrhovaných maximálních částek pro investice.
(48) Argumenty předložené zúčastněnými stranami zdůrazňují potíže, které mají společnosti ze Severního Irska při získávání kapitálových prostředků ve výši od 1 milionu GBP (1,5 milionu EUR) do 1,5 milionů GBP (2,2 milionu EUR).
To je především důsledek těchto faktorů:
a) rizikové fondy ve zbytku Spojeného království zvyšují minimální úrovně investic, což se také odráží v Severním Irsku;
b) Severní Irsko se nachází na periferii, což nepříznivě ovlivňuje fondy, pokud jde o náklady;
c) fondy ve zbytku Spojeného království a v Irské republice převážně nemají zájem realizovat investice v tomto rozsahu a v Severním Irsku neexistuje žádný místní fond schopný takové investice realizovat;
d) všeobecně nesprávné negativní vnímání z důvodu občanských nepokojů v minulosti, které dále nepříznivě ovlivňuje postoj investorů, když posuzují Severní Irsko jako místo pro investování.
IV. PŘIPOMÍNKY SPOJENÉHO KRÁLOVSTVÍ
(49) Připomínky Spojeného království k rozhodnutí Komise zahájit formální řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES, jakož i k připomínkám zúčastněných stran, budou shrnuty v následujících bodech odůvodnění.
(50) Existuje řada ekonomických slabin, které musí být vyřešeny, aby se zlepšilo konkurenční postavení Severního Irska:
a) hrubý domácí produkt Severního Irska (HDP) na jednoho obyvatele je nižší než průměr v UK (77,5 % průměru v UK).
Tento rozdíl se okrajově snížil pouze v 90. letech minulého století (3 procentní body od roku 1989);
b) celková ekonomická produktivita, měřená HDP na jednoho zaměstnance, je v Severním Irsku nižší než ve Spojeném království (89 % průměru v UK);
c) velká závislost na malých podnicích: celkem 85000 podniků, z nichž 99 % zaměstnává méně než 50 zaměstnanců a 93 % zaměstnává méně než 10 zaměstnanců;
d) výroba zůstává závislá na "tradičních sektorech" s malou přidanou hodnotou, sektor služeb s vysokou přidanou hodnotou je pouze poloviční oproti UK;
e) malý počet podniků založených na znalostech v porovnání s jinými regiony UK;
f) malá úroveň inovací a aktivit v oblasti výzkumu a vývoje;
g) jeden z regionů UK s nejnižší mírou zakládání nových podniků;
h) nedostatek financí na splátky dluhů a vlastního kapitálu pro společnosti, které zahajují činnost.
(51) Kromě všeobecných ekonomických slabin je trh rizikového kapitálu v Severním Irsku v porovnání s jinými regiony UK nedostatečně vyvinutý:
a) úroveň investování rizikového kapitálu v Severním Irsku v období let 1985–2002 představovala pouze 0,7 % celkového investování rizikového kapitálu v UK, přičemž podíl Severního Irska na HDP Spojeného království je 2,2 %;
b) aktivity ve spojení s rizikovým kapitálem v Severním Irsku se musí zvýšit na čtyřnásobek své aktuální úrovně, aby došlo k přizpůsobení úrovně na jednoho obyvatele dosahované v jiných regionech UK, jako je Wales nebo Skotsko.
(52) Existuje řada obecných faktorů, které s tímto jevem souvisejí:
a) poloha na periferii: Severní Irsko je významně znevýhodněno díky své zeměpisné poloze;
b) růst domácího obchodu: růst místní ekonomiky byl v minulých letech z důvodu občanských nepokojů různými způsoby omezen;
c) kultura dotací: vzrostla díky potřebě vlády zasáhnout do aktivit podporujících průmyslový rozvoj Severního Irska. Intenzita vládních intervencí byla mnohem vyšší než jinde ve Spojeném království. V důsledku toho podniky nebyly připravené zabývat se získáváním nového kapitálu.
(53) Přestože v posledních letech bylo založeno několik fondů, je nutno založit jich více, zejména proto, aby vytvářely příslušný objem uzavřených obchodů, avšak také proto, aby rozšířily rozsah a zvýšily množství investorů:
a) Severní Irsko je v oblasti rizikového kapitálu jen špatně zastoupeno a má pouze malý počet místních fondů, které jsou většinou zaměřeny na obchody s malým objemem;
b) pouze tři správci fondů rizikového kapitálu pracují v regionu na plný úvazek;
c) většina dostupných fondů rizikového kapitálu nabízí objem investic nižší než 500000 GBP (730000 EUR);
d) studie předpokládají, že se průměrný objem financování technologických podniků v raném stadiu zvyšuje, jak trh dozrává.
Pro Severní Irsko se očekává kapitálová mezera při prvním kole financování během příštích pěti let v rozmezí od 250000 GBP (367000 EUR) do 1,5 milionu GBP (2,2 milionu EUR);
e) vzhledem k rostoucí škále projektů a předpokládanému zvýšení poptávky by se měly v Severním Irsku v příštích pěti letech založit dva nebo více komerčních fondů, každý s objemem 15 milionů GBP (22 milionů EUR), z nichž jeden by měl být fond podporovaný státem.
(54) Spojené království nemělo žádné další připomínky k odpovědím zúčastněných stran, kromě toho, že připomnělo velkou podporu založení navrženého fondu, vyjádřenou těmito zúčastněnými stranami.
V. HODNOCENÍ OPATŘENÍ
(55) Komise zkoumala režim ve smyslu článku 87 Smlouvy o ES a zejména na základě sdělení.
Výsledky tohoto hodnocení jsou shrnuty v 56. a následujících bodech odůvodnění.
1. Zákonnost
(56) Orgány UK oznámením režimu respektovaly své závazky podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
2. Existence státní podpory
(57) Spojené království potvrzuje, že s výjimkou povoleného maximálního objemu financování rizikovým kapitálem na jednu tranši jsou všechna ostatní materiálová hlediska režimu Invest Northern Ireland Venture 2003 v souladu s podmínkami uvedenými v rozhodnutí Komise o fondu půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky.
(58) Posouzení Komise, zda se v tomto případě jedná o státní podporu, se proto bude řídit hodnocením prováděným v tomto rozhodnutí.
(59) Komise ve svém rozhodnutí o fondu půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky uvedla, že v souladu s bodem IV.2 sdělení se musí při posuzování přítomnosti státní podpory brát v úvahu možnost, že opatření rizikového kapitálu může poskytovat podporu na různých úrovních.
(60) Komise učinila závěr, že fond půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky obsahoval státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES na úrovni investorů a na úrovni oprávněných MSP. Komise se také domnívá, že státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES nebyla poskytnuta na úrovni fondu, nebo u nezaručených půjček poskytnutých pro MSP při běžné referenční sazbě plus 4 procentní body nebo více, ani u zaručených půjček při běžné referenční sazbě.
(61) Toto hodnocení je stále platné pro hodnocení opatření oznámeného v tomto rozhodnutí.
3. Prokázání výpadku trhu
(62) Komise je, v souladu s ustanoveními sdělení, připravena uznat výpadek trhu bez předložení dalších důkazů, pokud jsou dotace rizikovým kapitálem částečně nebo zcela financované formou státní podpory pro MSP v oblastech splňujících podmínky pro poskytnutí pomoci podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES omezeny na maximální částku 750000 EUR, jak je uvedeno v bodu VI.5 sdělení.
(63) Opatření navrhované Spojeným královstvím předpokládá investice rizikového kapitálu pro MSP v Severním Irsku v rozsahu od 250000 GBP (367000 EUR) do 1,5 milionu GBP (2,2 milionu EUR) na jednu investiční tranši.
(64) Podle mapy regionální podpory ve Spojeném království pro období let 2000–2006 je v současné době Severní Irsko hodnoceno jako oblast splňující podmínky pro poskytnutí pomoci podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES. Avšak podle mapy regionální podpory ve Spojeném království pro období let 2000 – 2006 je Severní Irsko považováno za "netypický" region podle čl. 87 odst. 3 písm. c) s odpovídajícím stropem pro poskytování regionální podpory 40 %, který je obecně vyhrazen pro regiony splňujících podmínky pro poskytnutí pomoci podle čl. 87 odst. 3 písm. a).
(65) Komise v souladu s ustanoveními sdělení informovala Spojené království o tom, že vzhledem ke skutečnosti, že navrhované investice rizikového kapitálu podle oznámeného režimu jsou vyšší než 750000 EUR, což je mezní hodnota stanovená pro oblasti splňující podmínky pro poskytnutí pomoci podle čl. 87 odst. 3 písm. c), musí Spojené království prokázat výpadek trhu.
(66) Aby Spojené království prokázalo výpadek trhu v oblasti investic rizikového kapitálu pro MSP v Severním Irsku přesahujících 750000 EUR, předložilo argumenty uvádějící, že trh rizikového kapitálu v Severním Irsku je charakterizován mimořádnými zvláštnostmi, které jej odlišují od ostatních regionů Spojeného království.
(67) Argumenty předložené Spojeným královstvím byly podpořeny studií, která podtrhla to, že existuje mezera v poskytování soukromého rizikového kapitálu malým a středním podnikům v Severním Irsku v rozsahu od 250000 GBP (367000 EUR) do 1,5 milionu GBP (2,2 milionu EUR).
(68) I když taková mezera na trhu vzniká i v jiných regionálních ekonomikách, Spojené království uvedlo, že v Severním Irsku je to zřetelnější. To bylo dokázáno studií, kterou Spojené království předložilo.
(69) Podle této studie se aktivity v oblasti rizikového kapitálu v Severním Irsku, vzhledem k počtu obchodů a k hodnotě takových obchodů, výrazně liší od jiných regionů UK jako je Skotsko či region North West a Merseyside.
Zatímco počet obchodů společností v raném stadiu podnikání ve Skotsku v období let 2000–2002 byl 9,9 % z celkového objemu UK, a v regionu North West Merseyside to bylo 8,1 % celkového objemu UK, Severní Irsko vykázalo pouze 4,4 % celkového objemu UK.
U společností ve stadiu rozmachu to byly údaje 10,2 % celkového objemu UK ve Skotsku, 7,9 % celkového objemu UK v regionu North West a Merseyside a pouze 2,4 % celkového objemu UK v Severním Irsku.
(70) S ohledem na hodnotu obchodů společností v raném stadiu a ve stadiu rozmachu v období let 2000 – 2002 studie ukazuje, že investice u společností v raném stadiu představuje Skotsko 8,1 % z celkové hodnoty v UK, region North West a Merseyside 5,7 %, a Severní Irsko 2,2 % z celkové hodnoty v UK.
Rozdíl je ještě výraznější při posuzování společností ve stadiu rozmachu.
Potom Skotsko představuje 9,5 % z celkové hodnoty v UK, region North West a Merseyside 21,2 % z celkové hodnoty v UK, a Severní Irsko pouze 0,7 %.
(71) Tato skutečnost je dále podtržena údaji ze studie, které porovnávají průměrný objem obchodů v období let 2000–2002.
V tomto případě je průměr UK u investic podniků v raném stadiu 1,14 milionu GBP v porovnání k 0,93 milionu GBP ve Skotsku, 0,81 GBP milionu v regionu North West a Merseyside a 0,36 milionu GBP v Severním Irsku.
U MSP ve stadiu rozmachu je rozdíl znovu mnohem výraznější.
Zatímco ve Spojeném království je průměr 2,82 milionu GBP, ve Skotsku 2,63 milionu GBP a v regionu North West a Merseyside 7,62 milionu GBP, v Severním Irsku bylo dosaženo pouze 0,86 milionu GBP.
(72) Tato čísla podtrhující relativní slabiny trhu rizikového kapitálu v Severním Irsku – podle studie vykazuje Severní Irsko pouze 0,7 % z celkových investic v UK, ačkoliv představuje 2,2 % podílu HDP v UK – zejména pro MSP ve stadiu rozmachu mohou být vysvětlena, pokud se podíváme na fondy rizikového kapitálu, které jsou v současné době aktivní v Severním Irsku. Pouze jeden z 8 stávajících a aktivních fondů rizikového kapitálu nabízí financování obchodů s objemem od 250000 GBP do 1,5 milionu GBP, ten však již dosáhnul konce svého investičního období.
Všechny ostatní fondy nabízejí financování pouze obchodů s objemem do 250000 GBP.
(73) Studie, kterou Spojené království předložilo Komisi, argumentovala tím, že tato mezera v poskytování financí na obchody v objemu od 250000 GBP do 1,5 milionu GBP jasně souvisí se všeobecnými sociálně-ekonomickými podmínkami v Severním Irsku, jak je popsáno v 50. a následujících bodech odůvodnění výše.
Tyto zvláštnosti Severního Irska, konkrétně jeho poloha na periferii a dědictví po občanských nepokojích, zvýšily dva zdroje výpadku trhu – nepřesné nebo nesouměrné informace a vysoké transakční náklady – jak je popsáno ve sdělení.
(74) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení o navrhovaném opatření pro poskytnutí podpory podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES uvedla, že s ohledem na maximální investiční částky navrhované v daném režimu, které jsou výrazně vyšší než maximální investiční částky uváděné ve sdělení, bylo nutné vyžádat si připomínky od zúčastněných stran, aby bylo možno rozhodnout, zda opatření neovlivňuje podmínky obchodu v takovém rozsahu, který není v souladu se společným zájmem.
(75) Všechny doručené připomínky zúčastněných stran byly celkově pozitivní a podtrhovaly význam opatření a také přiměřenost navrhovaných maximálních částek pro investice.
(76) S uvážením informací uvedených v úvodním oznámení, připomínek předložených zúčastněnými stranami a také dodatečných informací dodaných Spojeným královstvím po rozhodnutí Komise zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES Komise rozhodla, že Spojené království poskytlo dostatečné důkazy o existenci výpadku trhu v Severním Irsku v oblasti rizikového kapitálu.
4. Slučitelnost opatření
(77) Spojené království potvrdilo, že s výjimkou povoleného maximálního objemu financování rizikovým kapitálem na jednu tranši jsou všechna ostatní materiálová hlediska režimu v souladu s rozhodnutím Komise o fondu půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky.
(78) Proto se hodnocení slučitelnosti oznámené státní podpory řídí hodnocením podle rozhodnutí o fondu půjček a rizikového kapitálu pro malé a střední podniky.
Komise ve svém rozhodnutí v tomto případě učinila závěr, že všechny pozitivní prvky podle bodu VIII.3 sdělení jsou splněny.
Z tohoto důvodu platí totéž i pro Invest Northern Ireland Venture 2003.
(79) Následující prvky jsou považovány za pozitivní prvky:
a) omezení investic na MSP v jejich počátečním a raném stupni a/nebo na MSP, které se snaží o expanzi nebo diverzifikaci;
b) zaměření na výpadek trhu rizikového kapitálu: poskytnutí financí pro MSP v první řadě ve formě vlastního jmění nebo kvazi-vlastního jmění;
c) rozhodnutí o investicích se řídí ziskem: investoři v tržní ekonomice poskytnou nejméně 40 % kapitálu fondu.
Veškerá rozhodnutí o investicích budou provádět profesionální správci fondu a jejich odměny budou přímo závislé na výkonnosti fondu;
d) minimalizace narušení mezi investory a investičními fondy: investoři budou vybíráni ve výběrovém řízení.
Soukromým investorům bude možnost investovat oznámena formou inzerce.
Z investování do fondu nebude vyloučena žádná osoba nebo organizace.
Investoři budou zvoleni výběrem preferenčních podmínek tak, aby do investování byl vtažen i soukromý sektor.
Aby se zabránilo nadměrné kompenzaci investorů, budou výnosy rozděleny mezi veřejné a soukromé investory podle jejich příslušného podílu na investici;
e) zaměření na sektory: jsou vyloučeny citlivé sektory;
f) investice na základě podnikatelských záměrů: všechny investice budou provedeny na základě schopného podnikatelského záměru a na základě různých jiných standardních podnikatelských testů, aby byla zajištěna životaschopnost projektu a očekávaná podnikatelská návratnost;
g) zabránění kumulace opatření na podporu poskytnutých jediné společnosti: orgány Spojeného království uvedly, že každý MSP, který přijme rizikové investiční dotace v rámci režimu, bude mít po dobu trvání investic každou jinou oprávněnou regionální podporu a podporu pro MSP sníženu o 30 % z výše podpory, která by jinak byla Komisí posouzena jako slučitelná.
(80) Proto je učiněn závěr, že do oznámeného režimu jsou zahrnuta všechna pozitivní hlediska, jak to vyžaduje sdělení.
VI. ZÁVĚR
(81) Komise došla k závěru, že režim Invest Northern Ireland Venture 2003 splňuje podmínky stanovené ve sdělení. Oznámené opatření lze proto označit jako slučitelné se společným trhem podle čl.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES jako podporu pro usnadnění rozvoje určitých ekonomických oblastí, která nepříznivě neovlivňuje podmínky obchodu v takovém rozsahu, který by nebyl v souladu se společným zájmem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Spojené království zamýšlí poskytnout v rámci režimu Invest Northern Ireland Venture 2003, je slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy. Zavedení podpory podle tohoto režimu je proto schváleno.
Článek 2
Spojené království musí předložit výroční zprávu o zavádění podpory.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 16. března 2005
o podpisu a prozatímním provádění Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Maďarské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/645/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 10. února 2004 pověřila Komisi, aby jménem Evropského společenství a jeho členských států sjednala s Marokem protokol o změně Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení o přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé [1] s cílem zohlednit přistoupení nových členských států k EU.
(2) Tato jednání byla uzavřena ke spokojenosti Komise.
(3) Ustanovení čl. 12 odst. 2 protokolu sjednaného s Marokem stanoví prozatímní provádění protokolu do jeho vstupu v platnost.
(4) Uvedený protokol by měl být podepsán jménem Společenství s výhradou případného pozdějšího uzavření a prozatímně prováděn,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat jménem Evropského společenství a jeho členských států Protokol k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii [2].
Článek 2
Protokol se provádí prozatímně ode dne 1. května 2004 s výhradou případného pozdějšího uzavření.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. srpna 2005
o zřízení registru míst, která mají tvořit interkalibrační síť v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 3140)
(2005/646/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici 2000/60/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [1], a zejména na oddíl 1.4.1 bod vii) přílohy V uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
4 odst. 1 písm. a) bod ii) směrnice 2000/60/ES požaduje, aby členské státy zajistily ochranu, zlepšení stavu a obnovu všech útvarů povrchových vod, s cílem dosáhnout dobrého stavu povrchových vod nejpozději do patnácti let ode dne vstupu uvedené směrnice v platnost, kromě určitých výjimek, v souladu s ustanoveními podle přílohy V. Ustanovení čl.
4 odst. 1 písm. a) bod iii) směrnice 2000/60/ES na členských státech požaduje, aby zajistily ochranu a zlepšení stavu všech umělých a silně ovlivněných vodních útvarů s cílem dosáhnout dobrého ekologického potenciálu a dobrého chemického stavu povrchových vod nejpozději do patnácti let ode dne vstupu uvedené směrnice v platnost, kromě určitých výjimek, v souladu s ustanoveními podle přílohy V. V souladu s bodem i) oddílu 1.4.1 přílohy V směrnice 2000/60/ES by měly být odkazy na ekologický stav chápány jako odkazy na ekologický potenciál, pokud se týká umělých a silně ovlivněných vodních útvarů.
(2) Oddíl 1.4.1 přílohy V směrnice 2000/60/ES stanoví postup k zajištění porovnatelnosti výsledků biologického monitoringu mezi členskými státy jako hlavní součásti klasifikace ekologického stavu.
To vyžaduje, aby výsledky monitorovacích a klasifikačních systémů členských států byly porovnávány v rámci interkalibrační sítě vytvořené z monitorovacích míst v každém členském státu a v každém ekoregionu Společenství.
Směrnice požaduje, aby členské státy podle potřeby shromažďovaly nezbytné informace k místům zahrnutým do interkalibrační sítě, aby tak bylo možné zhodnotit soulad vnitrostátního klasifikačního systému s normativními definicemi přílohy V směrnice 2000/60/ES a porovnatelnost klasifikačních systémů mezi členskými státy.
(3) Pro účely zřízení registru míst, která mají tvořit interkalibrační síť uvedenou v oddílu 1.4.1 bodě vii) přílohy V směrnice 2000/60/ES, byly členské státy požádány, aby vybraly příslušná místa na základě výkladu normativních definic pro hranice tříd mezi velmi dobrým a dobrým stavem a mezi dobrým a středně dobrým stavem.
Pro tato místa bylo vyžádáno oznámení o současné předběžné klasifikaci stavu.
Každý členský stát byl požádán, aby poskytl, pokud to bude možné, příslušné informace o nejméně dvou místech každé hranice mezi dvěma třídami, a to pro každý společný typ útvarů povrchových vod vybraných pro interkalibrační síť a vyskytujících se na jeho území.
Členské státy byly také vyzvány, aby uvedly místa, která se blíží výše zmíněným klasifikačním hranicím, ale nemusejí být nutně přesně na hranicích, jak byly předběžně klasifikovány podle současných vnitrostátních metod hodnocení.
(4) Členské státy byly také požádány, aby během procesu výběru posoudily všechny dostupné informace o vlivech a složkách biologické kvality.
Vlivy a složky kvality vybrané pro interkalibraci jsou ty, jež jsou nejčastěji monitorovány.
(5) Příslušné údaje a informace o každém místě, předávané členskými státy pro účely registrace takových míst, zahrnují mezi jiným popis místa a kritérií jeho typu, informace o vlivech, dostupnost údajů o všech biologických a podpůrných fyzikálně-chemických složkách, dostupnost referenčních podmínek, předběžnou klasifikaci stavu míst, kritéria použitá pro výběr míst a popis metodiky použité pro posouzení kvality biologických složek.
(6) Činnost prováděná v rámci klasifikace ekologického stavu by měla přispět k překonání některých omezení a nejistot současného přístupu a v budoucnu by mohla vést k revizi registru míst, zejména zohledňující výsledky interkalibračních cvičení.
Tato revize by mohla zvýšit věrohodnost výsledků interkalibrace i jejich přesnost, a více tak přispět k dosažení cílů směrnice 2000/60/ES.
Další revize by se mohly ukázat jako nezbytné při počátečních fázích cyklů plánů povodí, protože se mohou objevit nové skutečnosti v průběhu opakované tvorby plánů povodí, předpokládané v článku 13 směrnice 2000/60/ES.
(7) Oddíl 1.4.1 bod v) přílohy V směrnice 2000/60/ES požaduje, aby byla síť vytvořena z míst vybraných členskými státy ze škály těch typů útvarů povrchových vod, které se vyskytují v každém ekoregionu.
Za účelem zajištění srovnatelnosti povrchových vod mezi členskými státy s podobnými typy vodních útvarů je nezbytné, v souvislosti se zřízením registru míst, tato místa rozdělit podle zeměpisných interkalibračních skupin tvořených skupinami členských států, které sdílejí jednotlivé typy útvarů povrchových vod.
Každá taková skupina by tímto způsobem mohla porovnávat své výsledky a provádět interkalibrační cvičení mezi svými členy.
(8) Vzhledem k tomu, že Bulharsko, Norsko a Rumunsko sdílejí mnohá povodí přesahující hranice s členskými státy, zúčastní se tyto země interkalibračních cvičení dobrovolně, a proto navrhly seznam příslušných míst na základě stejného postupu jako členské státy.
(9) Opatření podle této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného v čl. 21 odst. 1 směrnice 2000/60/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Registr míst, která mají tvořit interkalibrační síť podle oddílu 1.4.1 vii) přílohy V směrnice 2000/60/ES, je stanoven v oddílu 1 přílohy tohoto rozhodnutí.
Tento registr zahrnuje také místa
Rozhodnutí Komise
ze dne 5. září 2005
o přidělení dovozních kvót na regulované látky na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000
(oznámeno pod číslem K(2005) 2036)
(Pouze anglické, francouzské, italské, německé, nizozemské, polské, řecké, slovinské a španělské znění je závazné)
(2005/647/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množstevní limity pro uvádění regulovaných látek na trh ve Společenství jsou stanoveny v článku 4 nařízení (ES) č. 2037/2000 a v příloze III uvedeného nařízení.
(2) Ustanovení čl. 4 odst. 2 bod i) písm. d) nařízení (ES) č. 2037/2000 zakazuje všem výrobcům a dovozcům uvádět na trh a používat pro vlastní potřebu methylbromid po 31. prosinci 2004. Ustanovení čl. 4 odst. 4 bodu i) písm. b) umožňuje odchylku z tohoto zákazu, pokud je methylbromid používán, aby byly splněny žádosti o licenci pro kritické použití podané uživateli určenými v souladu čl. 3 odst. 2 bodem ii). Množství methylbromidu, na který byla pro období od 1. ledna do 31. prosince 2005 vydána licence pro kritické použití, bylo zveřejněno ve zvláštním rozhodnutí.
(3) Ustanovení čl. 4 odst. 2 bodu iii) umožňuje odchylku od čl. 4 odst. 2 bodu i) písm. d), pokud je methylbromid vyroben nebo dovezen pro karanténní nebo předzásilkové aplikace. Množství methylbromidu, který lze pro tyto účely dovézt nebo vyrobit v roce 2005, nesmí překročit průměr vypočtené úrovně methylbromidu, který výrobce nebo dovozce uvedli na trh nebo použili pro vlastní potřebu pro karanténní nebo předzásilkové aplikace v letech 1996, 1997 a 1998.
(4) Ustanovení čl. 4 odst. 3 bodu i) písm. e) nařízení (ES) č. 2037/2000 stanoví celkovou vypočtenou úroveň hydrochlorfluoruhlovodíků, které mohou výrobci a dovozci uvést na trh nebo používat pro vlastní potřebu v období od 1. ledna do 31. prosince 2005.
(5) Komise zveřejnila oznámení dovozcům regulovaných látek, které poškozují ozonovou vrstvu, ve Společenství [2] a obdržela od nich prohlášení o plánovaných dovozech těchto látek pro rok 2005.
(6) V případě hydrochlorfluoruhlovodíků je přidělení kvót výrobcům a dovozcům v souladu s rozhodnutím Komise 2002/654/ES ze dne 12. srpna 2002, kterým se určuje mechanismus přidělování kvót výrobcům a dovozcům hydrochlorfluoruhlovodíků pro roky 2003 až 2009 podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 [3].
(7) Použitelnost rozhodnutí 2004/176/ES o přidělení množství regulovaných látek v roce 2004 skončila dne 31. prosince 2004.
Vzhledem ke zkušenostem získaným v tomto rozhodnutí a s tím spojeným udělováním licencí a za účelem zajištění, aby zúčastněné společnosti a hospodářské subjekty mohly i nadále v řádných lhůtách využívat systému udělování licencí, je vhodné prodloužit použitelnost tohoto rozhodnutí od 1. ledna 2005.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 18 odst. 2 nařízení (ES) č. 2037/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Množství regulovaných látek ve skupině I (chlorfluoruhlovodíky 11, 12, 113, 114 a 115) a ve skupině II (jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2005 ze zdrojů mimo Společenství, činí 5644000,00 kg potenciálu poškozování ozonu.
2. Množství regulovaných látek ve skupině III (halony), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2005 ze zdrojů mimo Společenství, činí 31584500,00 kg potenciálu poškozování ozonu.
3. Množství regulovaných látek ve skupině IV (tetrachlormethan), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2005 ze zdrojů mimo Společenství, činí 17601428,90 kg potenciálu poškozování ozonu.
4. Množství regulovaných látek ve skupině V (1,1,1-trichlorethan), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2005 ze zdrojů mimo Společenství, činí 550060,00 kg potenciálu poškozování ozonu.
5. Množství regulovaných látek ve skupině VI (methylbromid), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2005 ze zdrojů mimo Společenství pro karanténní a předzásilkové použití, činí 502736,06 kg potenciálu poškozování ozonu.
6. Množství regulovaných látek ve skupině VI (methylbromid), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000, které je určeno pro všechna použití s výjimkou použití karanténních a předzásilkových a použití kritických [4] a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2005 ze zdrojů mimo Společenství, činí 1587656,06 kg potenciálu poškozování ozonu.
7. Množství regulovaných látek ve skupině VIII (hydrochlorfluoruhlovodíky), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2005 ze zdrojů mimo Společenství, činí 3157554,752 kg potenciálu poškozování ozonu.
8. Množství regulovaných látek ve skupině IX (bromchlormethan), na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 2037/2000 a které může být propuštěno do volného oběhu ve Společenství v roce 2005 ze zdrojů mimo Společenství, činí 120612,000 kg potenciálu poškozování ozonu.
Článek 2
1. Dovozní kvóty na chlorfluoruhlovodíky 11, 12, 113, 114 a 115 a jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy I tohoto rozhodnutí.
2. Dovozní kvóty na halony na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy II tohoto rozhodnutí.
3. Dovozní kvóty na tetrachlormethan na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 se přidělují na uvedené účely a společnostem uvedeným v příloze III tohoto rozhodnutí.
4. Dovozní kvóty na 1,1,1-trichlorethan na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 se přidělují na uvedené účely a společnostem uvedeným v příloze IV tohoto rozhodnutí.
5. Dovozní kvóty na methylbromid na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy V tohoto rozhodnutí.
6. Dovozní kvóty na hydrochlorfluoruhlovodíky na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy VI tohoto rozhodnutí.
7. Dovozní kvóty na bromchlormethan na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 se přidělují na účely a společnostem podle přílohy VII tohoto rozhodnutí.
8. Dovozní kvóty na chlorfluoruhlovodíky 11, 12, 113, 114 a 115, jiné plně halogenované chlorfluoruhlovodíky, halony, tetrachlormethan, 1,1,1-trichlorethan, methylbromid, hydrobromfluoruhlovodíky, hydrochlorfluoruhlovodíky a bromchlormethan na období od 1. ledna do 31. prosince 2005 jsou stanoveny v příloze VIII tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno těmto podnikům:
Agropest S.A.
ul.
Górnicza 12/14
PL-91-765 Łódź
Albemarle Chemicals
Étang de la Gaffette
Boulevard Maritime — BP 28
F-13521 Port-de-Bouc
Alcobre, SA
Luis I, Nave 6-B
Polígono Industrial Vallecas
E-28031 Madrid
Alfa Agricultural Supplies SA
73, Ethnikis Antistaseos str,
GR-152 31 Halandri, Athens
Fujifilm Electronic Materials Europe
Keetberglaan 1A
Haven 1061
B-2070 Zwijndrecht
Asahi Glass Europe BV
World Trade Center
Strawinskylaan 1525
1077 XX Amsterdam
Nederland
Arkema SA
Cours Michelet — La Défense 10
F-92091 Paris-La Défense
Avantec SA
Boulevard Henri-Cahn — BP 27
F-94363 Bry-sur-Marne Cedex
BaySystems Iberia
Pau Clarís, 196
E-08037 Barcelona
Boc Gazy
ul.
Pory 59
PL-02-757 Warszawa
Calorie SA
503, rue Hélène-Boucher
ZI Buc — BP 33
F-78534 Buc Cedex
Caraïbes Froid SARL
BP 6033
Ste-Thérèse, route du Lamentin
F-97219 Fort-de-France (Martinique)
Cleanaway Ltd
Airborne Close
Leigh-on-Sea
Essex SS9 4EL
United Kingdom
Desautel SAS (FR)
Parc d'entreprises — BP 9
F-01121 Montluel Cedex
Dow Deutschland
Bützflethersand
D-21683 Stade
DuPont de Nemours (Nederland) BV
Baanhoekweg 22
3313 LA Dordrecht
Nederland
Dyneon GmbH
D-84504 Burgkirchen
Empor d.o.o.
Leskoškova 9a
SI-1000 Ljubljana
Etis d.o.o.
Tržaška 333
SI-1000 Ljubljana
Eurobrom BV
Postbus 158
2280 AD Rijswijk
Nederland
Fenner-Dunlop BV
Oliemolenstraat 2
9203 Drachten
Nederland
GAL Cycle-Air Ltd
3, Sinopis Street
Strovolos
PO Box 28385
Nicosia
Cyprus
Galco SA
Avenue Carton de Wiart 79
B-1090 Brussels
Galex SA
BP 128
F-13321 Marseille Cedex 16
Great Lakes Chemical (Europe) Ltd
Halebank
Widnes
Cheshire WA8 8NS
United Kingdom
Tazzetti Fluids S.r.l.
Corso Europa n. 600/a
I-10088 Volpiano (TO)
Harp International Ltd
Gellihirion Industrial Estate
Rhondda Cynon Taff
Pontypridd
CF37 5SX
United Kingdom
Honeywell Fluorine Products Europe BV
Kempenweg 90
Postbus 264
6000 AG Weert
Nederland
Ineos Fluor Ltd
PO Box 13
The Heath
Runcorn
Cheshire
WA7 4QF
United Kingdom
Laboratorios Miret, SA (LAMIRSA)
Géminis, 4. Pol.
Ind.
Can Parellada
E-08228 Les Fonts de Terrassa
(Barcelona)
Linde Gaz Polska
ul.
J. Lea 112
PL-30-133 Kraków
Matero
PO BOX 51744
3508 Limassol
Cyprus
Mebrom NV
Assenedestraat 4
B-9940 Rieme Ertvelde
Phosphoric Fertilizers Industry S.A.
Thessaloniki Plant, PO Box 10183
GR-54110 Thessaloniki
Poż-Pliszka
ul.
Szczecińska 45
PL-80-392 Gdańsk
Prodex-Systems
ul.
Artemidy 24
PL-01-497 Warszawa
P.U.P.H. SOLFUM Sp. z o.o.
ul.
Wojska Polskiego 83
PL-91-755 Łódź
Refrigerant Products Ltd
N9 Central Park Estate
Westinghouse Road
Trafford Park
Manchester M17 1PG
United Kingdom
Rhodia Organique Fine Ltd
PO Box 46
St Andrews Road
Avonmouth
Bristol
BS11 9YF
United Kingdom
Siemens SAS
9, boulevard Finot
F-77440 St-ThibaultdesVignes
Sigma Aldrich Chemie GmbH
Kappelweg 1
D-91625 Schnelldorf
Sigma Aldrich Chimie SARL
80, rue de Luzais
L'Isle d'Abeau Chesnes
F-38297 St-Quentin Fallavier
Sigma Aldrich Company Ltd
The Old Brickyard
New Road
Gillingham
SP8 4XT
United Kingdom
SJB Chemical Products BV
Wellerondom 11
3230 AG Brielle
Nederland
Solquimia Iberia, SL
Duque de Alba, 3, 1o
E-28012 Madrid
Solvay Fluor GmbH
Hans-Böckler-Allee 20
D-30173 Hannover
Solvay Solexis SpA
Viale Lombardia 20
I-20021 Bollate MI
Syngenta Crop Protection
Surrey Research Park
Guildford
Surrey
GU2 7YH
United Kingdom
Synthesia Espanola, SA
Conde Borrell, 62
E-08015 Barcelona
UAB Genys
Lazdiju, 20
SI-G10 Vilnius
Lithuania
Unitor ASA
Willembarendzstraat, 50
3165 AB Rotterdam/Albrandswaard
Nederland
Wigmors
ul.
Irysowa 5
PL-51-117 Wrocław
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2005 a jeho použitelnost skončí dnem 31. prosince 2005.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 2005
o ochranných opatřeních proti newcastleské chorobě v Bulharsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 3389)
(Text s významem pro EHP)
(2005/648/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. srpna 2005 potvrdilo Bulharsko vypuknutí newcastleské choroby ve správním okrese Vratsa v Bulharsku.
Newcastleská choroba je vysoce nakažlivá virová choroba postihující drůbež a ptactvo a existuje riziko, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního obchodu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zanesení choroby do Společenství představovalo, je proto vhodné přijmout okamžitá opatření týkající se dovozu živé drůbeže, ptáků nadřádu běžců a volně žijící i farmové pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů z Bulharska.
(3) Bulharsko sdělilo další informace o situaci kolem choroby a požádalo o regionalizaci, aby se pozastavil dovoz do Společenství pouze ze správního okresu Vratsa, neboť situace v ostatních částech země se jeví jako uspokojivá.
Údaje, které má Komise v současné době k dispozici, umožňují omezit ochranná opatření na určitý region.
(4) Proto by měl být ze správního okresu Vratsa v Bulharsku do Společenství pozastaven dovoz čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců a volně žijící i farmové pernaté zvěře, masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů nebo s jeho obsahem, pokud toto maso bylo získáno z ptáků usmrcených po 16. červenci 2005.
(5) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES [3] stanoví seznam třetích zemí, z nichž mohou členské země dovoz masných výrobků povolit, a stanoví režimy ošetření, kterými by se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím takových výrobků.
Ošetření, jež je třeba u výrobků provést, závisí na zdravotní situaci země původu s ohledem na druhy, z nichž bylo maso získáno; aby nedocházelo ke zbytečnému zatížení obchodu, měl by být nadále povolován dovoz výrobků z drůbežího masa pocházejícího z Bulharska, které byly ošetřeny za teploty minimálně 70 °C.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastavují dovoz živé drůbeže, ptáků nadřádu běžců, volně žijící i farmové pernaté zvěře a násadových vajec těchto druhů ze správních okresů v Bulharsku uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy pozastavují ze správních okresů v Bulharsku uvedených v příloze tohoto rozhodnutí dovoz:
a) čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců, volně žijící i farmové pernaté zvěře a
b) masných polotovarů a masných výrobků z masa druhů uvedených v písm. a) nebo s jeho obsahem.
Článek 3
1. Odchylně od čl. 2 písm. a) a b) povolují členské státy dovoz produktů uvedených ve zmíněném článku, které byly získány z drůbeže, ptáků nadřádu běžců a volně žijící i farmové pernaté zvěře dovážených ze správních okresů v Bulharsku uvedených v příloze tohoto rozhodnutí a poražených nebo usmrcených před 16. červencem 2005.
2. Ve veterinárním osvědčení, které doprovází zásilky produktů uvedených v odstavci 1, musí být uvedeno toto:
"Čerstvé drůbeží maso/čerstvé maso ptáků nadřádu běžců/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masné výrobky z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů/masné polotovary z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů [4] v souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2005/648/ES.
3. Odchylně od čl. 2 písm. b) tohoto rozhodnutí povolují členské státy dovoz masných výrobků z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud maso těchto druhů prošlo speciálním ošetřením uvedeným v bodech B, C či D části 4 přílohy II rozhodnutí 2005/432/ES.
Článek 4
Členské státy změní opatření, která uplatňují na dovoz, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato opatření poté neprodleně odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do dne 23. srpna 2006.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 649/2005/ES
ze dne 13. dubna 2005,
kterým se mění rozhodnutí č. 1419/1999/ES o zavedení akce Společenství na podporu projektu Evropské hlavní město kultury pro roky 2005 až 2019
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 151 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1419/1999/ES ze dne 25. května 1999 o zavedení akce Společenství na podporu projektu Evropské hlavní město kultury pro roky 2005 až 2019 [3] je zaměřeno na zhodnocení bohatství, rozmanitosti a společných charakteristických rysů evropských kultur a na podporu lepšího vzájemného poznání mezi evropskými občany.
(2) Příloha I rozhodnutí č. 1419/1999/ES stanoví časové pořadí, podle něhož mohou členské státy v rámci tohoto projektu předkládat návrhy.
Uvedená příloha se omezuje na členské státy v době přijetí rozhodnutí dne 25. května 1999.
(3) Článek 6 rozhodnutí č. 1419/1999/ES stanoví, že uvedené rozhodnutí lze přezkoumat zejména s ohledem na budoucí rozšíření Evropské unie.
(4) S ohledem na rozšíření z roku 2004 je důležité umožnit novým členským státům podávat během krátké doby návrhy v rámci projektu Evropské hlavní město kultury, aniž by se změnilo pořadí ostatních členských států, aby od roku 2009 až do konce současné akce Společenství bylo každý rok v členských státech možné vybrat dvě hlavní města.
(5) Rozhodnutí č. 1419/1999/ES by tedy mělo být změněno,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí č. 1419/1999/ES se mění takto:
1. Vkládá se nový bod odůvodnění, který zní:
"(12a) vzhledem k tomu, že je třeba přihlédnout k finančním dopadům tohoto rozhodnutí tak, aby bylo zajištěno dostatečné a vhodné financování Společenstvím pro jmenování dvou Evropských hlavních měst kultury;".
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Města v členských státech jsou jmenována Evropským hlavním městem kultury v pořadí stanoveném na seznamu v příloze I. Až do roku 2008 včetně se jmenování vztahuje na jedno město členského státu uvedeného v seznamu.
Počínaje rokem 2009 se jmenování vztahuje na jedno město z každého členského státu uvedeného v seznamu.
Časové pořadí uvedené v příloze I lze změnit vzájemnou dohodou mezi dotčenými členskými státy.
Jednotlivé členské státy předloží své návrhy na jedno či více měst Evropskému parlamentu, Radě, Komisi a Výboru regionů.
Návrh se předloží nejpozději čtyři roky před začátkem konání dotyčného projektu, případně společně s doporučením dotčeného členského státu."
3. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. září 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2003/63/ES, kterým se členské státy opravňují ke stanovení dočasných odchylek od směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o brambory pocházející z některých provincií Kuby, s výjimkou brambor určených k výsadbě
(oznámeno pod číslem K(2005) 3406)
(2005/649/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES se nesmějí do Společenství dovážet brambory pocházející z Kuby, které nejsou určeny k výsadbě.
Uvedená směrnice však povoluje odchylky od stanoveného pravidla, pokud neexistuje riziko šíření škodlivých organismů.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/63/ES [2] stanoví za zvláštních podmínek odchylku pro dovoz brambor, které nejsou určeny k výsadbě, pocházejících z některých provincií Kuby.
(3) Německo a Velká Británie požádaly o prodloužení použitelnosti uvedené odchylky.
(4) Situace odůvodňující uvedenou odchylku zůstává beze změn, a odchylka by proto měla být dále používána.
(5) Rozhodnutí 2003/63/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/63/ES se mění takto:
1. V článku 2 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
"Do 1. září každého kalendářního roku, v němž dovoz probíhá, poskytnou dovážející členské státy Komisi a ostatním členským státům informace o objemech dovezených podle tohoto rozhodnutí včetně podrobné technické zprávy o úředním testu podle bodu 2 písm. f) přílohy. Komisi se předává kopie každého rostlinolékařského osvědčení."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Článek 1 se vztahuje na brambory, které nejsou určené k výsadbě a které jsou dovezeny do Společenství v průběhu těchto období:
i) od 1. ledna 2006 do 31. května 2006;
ii) od 1. ledna 2007 do 31. května 2007;
iii) od 1. ledna 2008 do 31. května 2008."
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. září 2005
o finanční podpoře Společenství v rámci nouzových opatření pro tlumení katarální horečky ovcí ve Španělsku v roce 2004 a 2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 3440)
(Pouze španělské znění je závazné)
(2005/650/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky [1] ovcí, a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 a 4, čl. 3 odst. 5 druhou odrážku a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2004 a 2005 se ve Španělsku vyskytla ohniska katarální horečky ovcí.
Výskyt této choroby představuje vážné nebezpečí pro populaci ovcí ve Společenství.
(2) S cílem předejít co nejrychleji rozšíření nákazy zvířat musí Společenství finančně přispívat na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v rámci nouzových opatření pro tlumení choroby, jak je stanoveno v rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Komise přijala různá rozhodnutí, a to zejména poslední rozhodnutí 2005/393/ES [3] ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem, s cílem určit pásma dozoru a ochranná pásma a stanovit podmínky, kterým musejí odpovídat zvířata, jichž se týká přemísťování z těchto pásem.
3 odst. 2 rozhodnutí 90/424/EHS vhodná jedině opatření, která mají za cíl buď chránit zvířata proti napadení vektory (ošetření insekticidy, vypouštění zvířat v době, kdy je působení vektorů slabé), nebo předcházet rozšíření epidemie prostřednictvím přemísťování zvířat (rozhodnutí 2005/393/ES).
Porážka zvířat vnímavých druhů je vhodná pouze v případě zvířat, která jsou v klinickém stadiu choroby.
(5) Z důvodu vývoje výskytu choroby je proto vhodné provést očkovací kampaň v ochranných pásmech stanovených kolem ohnisek.
(6) Očkování je opatření, které umožňuje jako doplněk již přijatých opatření:
a) snížit úmrtnost ovcí;
b) předcházet virémii u skotu, a umožnit tak přemísťování zvířat tohoto druhu z pásem podléhajících omezení.
(7) V souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [4] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná na základě předpisů Společenství financována záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. K finanční kontrole těchto opatření dochází podle článků 8 a 9 zmíněného nařízení.
(8) Platba finančního příspěvku Společenství musí záviset na podmínce, že plánované činnosti byly skutečně provedeny a že orgány poskytnou veškeré nezbytné informace ve stanovených lhůtách.
(9) Dne 28. prosince 2004 předložilo Španělsko odhad nákladů vzniklých v rámci nouzových opatření pro tlumení choroby v přibližné výši 11,5 milionu EUR.
(10) Je proto třeba nyní před provedením kontrol Komisí stanovit výši platby první části finanční podpory Společenství.
Tato první část se má rovnat 50 % příspěvku Společenství stanovenému na základě odhadovaných nákladů jako náhrada ztrát chovatelům za zvířata a ostatní náklady.
(11) Je třeba upřesnit pojem "rychlá a přiměřená náhrada ztrát chovatelům" použitý v článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS, jakož i pojmy "přiměřené platby" a "odůvodněně platby" a kategorie způsobilých výdajů v rámci "jiných nákladů" spojených s povinným utracením zvířat.
(12) Španělské orgány celkově splnily své technické a správní povinnosti, pokud jde o opatření stanovená v článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schválení očkovací kampaně
Očkovací kampaň proti katarální horečce ovcí prováděná Španělskem v pásmech uvedených v příloze I rozhodnutí 2005/393/ES je schválena.
Článek 2
Poskytnutí finančního příspěvku Společenství Španělsku
Španělsko obdrží od Společenství finanční příspěvek na výdaje vzniklé v rámci nouzových opatření pro tlumení katarální horečky ovcí v roce 2004 a 2005:
1. ve výši 50 % výdajů vynaložených na:
a) rychlou a přiměřenou náhradu ztrát chovatelům ovcí, kteří byli nuceni porazit svá zvířata jako součást opatření pro tlumení ohnisek katarální horečky ovcí vyskytnuvších se v roce 2004 a 2005, podle ustanovení čl. 3 odst. 2 sedmé odrážky rozhodnutí 90/424/EHS a v souladu s tímto rozhodnutím;
b) výdaje spojené s opatřeními na zničení infikovaných zvířat, dezinsekcí a výdaje vynaložené na provedení očkování za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2 první a třetí odrážce, čl. 3 odst. 4 a 5 druhé odrážce rozhodnutí 90/424/EHS a tímto rozhodnutím;
2. ve výši 100 % výdajů vynaložených za zásobu očkovací látky za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 4 a 5 druhé odrážce rozhodnutí 90/424/EHS a tímto rozhodnutím.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a) "rychlou a přiměřenou náhradou ztrát" rozumějí platby vyplacené do devadesáti dnů ode dne porážky zvířat jako náhrada odpovídající tržní hodnotě (cena, kterou by majitel obvykle získal za zvíře bezprostředně před jeho nákazou nebo utracením s přihlédnutím k jeho zdraví, jakosti a věku), kterou měla zvířata bezprostředně před jejich nákazou, porážkou nebo zničením;
b) "přiměřenými platbami" rozumějí platby za nákup materiálu nebo služeb za přiměřené ceny v porovnání s tržními cenami před výskytem katarální horečky ovcí;
c) "odůvodněnými platbami" rozumějí platby za nákup materiálu nebo služeb uvedených v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí 90/424/EHS, jejichž charakteristika a přímá vazba na nucenou porážkou zvířat v hospodářstvích byly prokázány.
Článek 4
Způsob vyplacení finančního příspěvku
1. S výhradou výsledku případných kontrol uvedených v článku 7 je první část ve výši 2500000 EUR vyplacena v rámci finančního příspěvku Společenství uvedeného v článku 2 na základě podpůrných dokladů předložených Španělskem a týkajících se rychlé a přiměřené náhrady ztrát vlastníkům za nucenou porážku, zničení zvířat, dezinsekci hospodářství a případně očkování zvířat.
2. Zůstatek finančního příspěvku Společenství uvedeného v článku 2 bude stanoven v pozdějším rozhodnutí přijatém v souladu s postupem stanoveným v článku 41 rozhodnutí 90/424/EHS.
Článek 5
Způsobilé výdaje hrazené finančním příspěvkem Společenství
1. Finanční příspěvek Společenství uvedený v článku 2 se vztahuje pouze na odůvodněné a přiměřené platby týkající se způsobilých výdajů uvedených v příloze I.
2. Nedodržení platební lhůty uvedené v čl. 3 písm. a) španělskými orgány vede ke snížení způsobilých částek podle pravidel uvedených dále:
- 25 % snížení za platby uskutečněné 91 až 105 dní po porážce zvířat,
- 50 % snížení za platby uskutečněné 106 až 120 dní po porážce zvířat,
- 75 % snížení za platby uskutečněné 121 až 135 dní po porážce zvířat,
- 100 % snížení za platby přesahující 136 dní po porážce zvířat.
Komise však může uplatnit jiné časové měřítko nebo nižší či vůbec žádné snížení, jestliže se u určitých opatření setká s výjimečnými hospodářskými podmínkami nebo jestliže Španělsko předloží opodstatněná odůvodnění.
3. Finanční příspěvek Společenství uvedený v článku 2 nezahrnuje:
a) daň z přidané hodnoty;
b) platy státních úředníků a jiných zaměstnanců veřejné správy;
c) výdaje spojené s použitím veřejného vybavení, s výjimkou spotřebního materiálu;
d) náhrady za jiná než povinná utracení;
e) náhrady ztrát poskytované zároveň s jinými podporami Společenství, jako je porážková prémie, v rozporu s pravidly Společenství;
f) náhrady spojené se zničením nebo renovací hospodářských budov, náklady na infrastrukturu a náklady spojené s hospodářskými ztrátami a nezaměstnaností způsobenými výskytem choroby nebo zákazem repopulace.
Článek 6
Podmínky vyplacení a podpůrné doklady
1. Finanční příspěvek Společenství podle článku 2 se vyplácí na základě:
a) žádosti předložené v souladu s přílohami II, IIIa a IIIb ve lhůtě stanovené v odstavci 2;
b) dokladů o výdajích uvedených v článku 2, včetně epidemiologické zprávy o každém hospodářství, kde byla zvířata poražena a zničena, jakož i finanční zprávy;
c) výsledků případných kontrol na místě prováděných Komisí a uvedených v článku 7.
Doklady zmíněné ve výše uvedeném písmenu b) musejí být k dispozici pro audity na místě, které mají být provedeny Komisí.
Žádost uvedená v odst. 1 písm. a) musí být předložena ve formě počítačového souboru v souladu s přílohami II, IIIa a IIIb ve lhůtě šedesáti kalendářních dnů ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
V případě nedodržení uvedené lhůty bude finanční příspěvek Společenství snížen o 25 % za každý měsíc prodlení.
Článek 7
Kontroly na místě prováděné Komisí
Komise může ve spolupráci s příslušnými španělskými orgány provádět kontroly na místě týkající se provádění opatření uvedených v článku 2 a s nimi souvisejících výdajů.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2004
o státní podpoře č. C 38/03 prováděné Španělskem (další podpora na restrukturalizaci ve prospěch španělských státních loděnic)
(oznámeno pod číslem K(2004) 3918)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/652/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec čl. 88 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1013/97 ze dne 2. června 1997 o podpoře některým loděnicím při restrukturalizaci [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1540/98 ze dne 29. června 1998, kterým se stanoví nová pravidla pro podporu lodního stavitelství [2],
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými ustanoveními [3] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Na základě nařízení (ES) č. 1013/97 schválila Komise svým rozhodnutím ze dne 6. srpna 1997 [4] podporu na restrukturalizaci ve prospěch španělských státních loděnic, která činí přibližně 1,9 miliard EUR.
Podle rozhodnutí i podle nařízení (ES) č. 1013/97 bylo podmínkou přiznání podpory neposkytnutí žádné další podpory pro restrukturalizační účely.
(2) V letech 2000, 2001 a 2002 státní holdingová společnost Sociedad Estatal de Participationes Industriales (dále jen "SEPI") poskytla společnosti IZAR Construcciones navales (dále jen "IZAR") kapitálové injekce dosahující celkové výše 1477 milionů EUR.
Komise požadovala informace k této záležitosti svými dopisy ze dne 8. listopadu 2002 a 14. ledna 2003.
(3) Rozhodnutím ze dne 27. května 2003 Komise zahájila s ohledem na transakci, kterou společnost SEPI poskytla společnosti IZAR ve výši 1477 milionů EUR, řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES (dále jen "zahájení"). Španělské orgány byly o tomto rozhodnutí informovány dopisem Komise ze dne 28. května 2003.
(4) Španělsko předložilo své připomínky k zahájení řízení prostřednictvím dopisů ze dne 11. července 2003, 29. července 2003, 11. srpna 2003, 19. ledna 2004, 23. února 2004, 14. dubna 2004 a 26. července 2004.
(5) Po zahájení postupu Komise obdržela připomínky loděnice Royal Van Lent Shipyard prostřednictvím dopisu ze dne 24. září 2003, strany, která si nepřeje být jmenována, prostřednictvím dopisu ze dne 24. září 2003 a společnosti IZAR prostřednictvím dopisu ze dne 6. října 2003.
Dopisem ze dne 13. října 2003 byly tyto připomínky odeslány Španělsku.
Španělsko předložilo své připomínky v dopise ze dne 10. listopadu 2003.
Dne 17. listopadu 2003 podala společnost IZAR u Soudu prvního stupně žalobu [5] proti Komisi s požadavkem zrušit zahájení řízení.
II. PODROBNÝ POPIS PODPORY
PŘÍJEMCI
(6) V červenci 2000 se společnost SEPI rozhodla sloučit do jedné skupiny všechny vojenské a civilní loděnice a související aktivity ve státním vlastnictví, které v té době působily jako společnosti.
Proto společnost BAZAN dne 20. července 2000 koupila a sloučila se společností BAZAN, která následně změnila název na IZAR, veškeré civilní loděnice a související aktivity.
(7) Civilní aktivity společnosti IZAR se soustřeďují především v Astilleros de Cádiz ("Cádiz"), Astilleros de Puerto Real ("Puerto Real"), Astilleros de Sestao ("Sestao"), Astilleros de Sevilla ("Sevilla"), Juliana Constructora Gijonesa ("Juliana"), Fábrica de Manises ("Manises"), Astilleros de Fene ("Fene").
Společnost IZAR také vlastní především vojenské loděnice Ferrol, Cartagena a San Fernando.
PODPORA
(8) Vyšetřování se týká následujících kapitálových injekcí ze společnosti SEPI: 1322,227 milionů EUR (220 miliard ESP) poskytnutých společnosti BAZAN dne 28. července 2000, 105,171 milionů EUR poskytnutých společnosti IZAR v roce 2001 a 50 milionů EUR poskytnutých společnosti IZAR v roce 2002.
(9) V rozhodnutí o zahájení Komise poznamenala, že kapitál poskytnutý společností SEPI společnosti IZAR může civilnímu lodnímu stavitelství poskytnout ekonomické výhody, které by pravděpodobně nezískalo z obchodních zdrojů.
Tato opatření proto pravděpodobně představovala podporu.
Svou povahou tato podpora pravděpodobně narušuje hospodářskou soutěž.
(10) Na základě nedávné minulosti civilních loděnic proto měla Komise podezření, že civilní loděnice získaly finanční podporu prostřednictvím kapitálových injekcí poskytnutých společnosti IZAR, a měla pochybnosti o tom, zda je tato podpora v souladu s pravidly o státní podpoře loděnic.
Cílem tohoto postupu týkajícího se státní podpory je tedy ujasnit, zda některý kapitál poskytnutý společnosti IZAR neznamenal výhody pro civilní loděnice nebo jiné civilní aktivity.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
PŘIPOMÍNKY K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(11) Komise obdržela připomínky tří stran.
Strana žádající o udržení v anonymitě podala společnou připomínku k tomuto případu a k případu státní podpory č. C-40/2000 [6].
Zdůrazňuje, že šetřená podpora způsobila vážné narušení hospodářské soutěže na trhu rekreačních lodí.
Další společnou připomínku k tomuto případu a k případu č. C-40/2000 Komise obdržela od loděnice Royal van Lent Shipyard B.V. Společnost prohlašuje, že podpora udělovaná španělskou vládou v minulých letech byla pro mnoho konkurentů na trhu velkých jachet extrémně předpojatá.
(12) Komise obdržela také připomínky společnosti IZAR.
Společnost IZAR prohlašuje, že dotyčné kapitálové injekce spadají pod článek 296 Smlouvy o ES a že jakékoli problémy týkající se narušení hospodářské soutěže by se měly řešit v kontextu kooperačního postupu podle článku 298 Smlouvy o ES.
Společnost IZAR také prohlašuje, že kapitál poskytnutý společností SEPI není státním zdrojem a rozhodně spadá do principu tržního investora.
Na závěr IZAR uvádí, že možnost navrácení jakékoli podpory poskytnuté veřejným španělským loděnicím v roce 1997 je nepřijatelná, jelikož se jedná o stávající podporu.
IV. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKA
PŘIPOMÍNKY OBDRŽENÉ PO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(13) V průběhu řízení Španělsko Komisi poskytlo následující argumenty týkající se toho, proč podle jeho názoru dotčené kapitálové injekce nepředstavují státní podporu.
(14) Španělsko nejdříve tvrdí, že společnost SEPI jednala jako soukromý investor v tržní ekonomice, který se zaměřuje na maximalizaci zisků, a že Komise neprokázala, že zdroje společnosti SEPI pocházejí od státu nebo se dají státu přisoudit.
(15) Kapitál byl kromě toho poskytnut v kontextu plánu pro společnost BAZAN, která bývala vojenskou společností.
Kapitál byl poskytnut za účelem pokrytí mnoha nákladů souvisejících s tímto plánem vyvinutým v roce 1998.
Jedná se zejména o […] [7] milionů EUR souvisejících s tzv. externalizací sociálních nákladů spojených s předčasnými důchody bývalých zaměstnanců společnosti BAZAN.
Tato částka byla v letech 2000–2002 zaplacena pojišťovnám, které tyto důchody vyplácejí.
Zvýšené náklady na tyto závazky podle Španělska vysvětlují další kapitálové injekce poskytnuté společností SEPI společnosti IZAR v letech 2001 a 2002.
(16) Kromě toho společnost BAZAN zaplatila dalších asi […] milionů EUR těchto sociálních nákladů přímo některým zaměstnancům v předčasném důchodu.
(17) Zbytek poskytnutého kapitálu, představující […] milionů EUR, byl podle Španělska využit na pokrytí investic do vojenských oblastí podnikání nové společnosti IZAR a na rostoucí potřebu provozního kapitálu pro vojenské stavby.
(18) Španělsko také uvedlo, že by tato opatření měla být analyzována v kontextu článku 296 Smlouvy o ES, jelikož kapitál byl poskytnut společnosti BAZAN, která byla podle Španělska v době poskytnutí kapitálu čistě vojenskou společností.
(19) Španělsko dále vyjádřilo námitku proti možnosti, že by se některé z podpor povolených v roce 1997 staly neslučitelnými v případě, že by Komise prohlásila, že španělským státním loděnicím byla nezákonně poskytnuta další podpora.
(20) Jako odpověď na připomínky poskytnuté třetími stranami Španělsko plně souhlasí se vším, co uvedla společnost IZAR, a popírá, že je činnost společnosti IZAR v sektoru luxusních jachet významná.
(21) V pozdější fázi postupu poskytlo Španělsko další informace požadované Komisí, tj. odhadované ztráty civilních aktivit společnosti IZAR od 1. července 2000 do 31. prosince 2003 a informace o režijních nákladech společnosti IZAR během tohoto období.
V. POSOUZENÍ
PRÁVNÍ ZÁKLAD
87 odst. 1 Smlouvy o ES je jakákoli podpora udělená jakoukoli formou členským státem nebo prostřednictvím státních zdrojů, která narušuje nebo hrozí narušit hospodářskou soutěž zvýhodněním určitých podniků nebo výroby určitého zboží, pokud ovlivňuje obchodování mezi členskými státy, neslučitelná se společným trhem.
Podle zavedené judikatury evropských soudů je kritérium postižení obchodu splněno tehdy, když přijímající firma provádí hospodářské aktivity zahrnující obchod mezi členskými státy.
(23) Podle čl. 87 odst. 3 písm. e) Smlouvy o ES mohou být kategorie podpory specifikované rozhodnutím Rady, jednající oprávněnou většinou, na základě návrhu Komise považovány za slučitelné se společným trhem. Komise poznamenává, že na tomto základě Rada přijala nařízení (ES) č. 1540/98 (dále jen "nařízení o lodním stavitelství"), které bylo platné od 1. ledna 1999 do 31. prosince 2003. Ačkoli platnost nařízení (ES) č. 1540/98 vypršela dne 31. prosince 2003 a nevztahuje se na ně oznámení Komise o stanovení pravidel pro hodnocení nezákonné státní podpory [8], v zájmu důslednosti zamýšlí Komise – při použití širokého rozmezí hodnocení – v tomto případě použít tohoto nařízení.
(24) Lodní stavitelství je hospodářskou činností zahrnující obchod mezi členskými státy.
Z tohoto důvodu podpora lodního stavitelství spadá do působnosti čl. 87 odst.
(25) Komise poznamenává, že podle nařízení o lodním stavebnictví znamená termín "lodní stavitelství" stavbu námořních komerčních plavidel s vlastním pohonem.
Komise dále poznamenává, že společnost IZAR tyto lodi staví a v důsledku toho se jedná o podnikání, na které se toto nařízení vztahuje.
Komise dále poznamenává, že článek 2 uvedeného nařízení uvádí, že podpora poskytnutá pro lodní stavitelství, na opravy lodí a přestavby lodí může být slučitelná se společným trhem pouze tehdy, když odpovídá ustanovením nařízení.
Toto ustanovení se nevztahuje pouze na podpory udělené podnikům podnikajícím v těchto aktivitách, ale také na související subjekty.
(26) V srpnu roku 1997 Komise na základě nařízení (ES) č. 1013/97 výjimečně schválila balíček podpor na restrukturalizaci ve prospěch státních španělských civilních loděnic, aby byly ke konci roku 1998 opět životaschopné.
Celková částka podpory, včetně podpor schválených dříve, představovala 318 miliard peset (1,9 miliard EUR).
(27) Při udělení svého souhlasu Rada zdůraznila jednorázový a konečný charakter této podpory.
Španělská vláda se zavázala, že loděnice neobdrží žádné další podpory na restrukturalizaci, záchranu, kompenzaci ztrát nebo privatizaci.
Tyto závazky odrážely podmínky připojené k rozhodnutí Komise o schválení podpory. Totéž bylo zdůrazněno v první odrážce druhého pododstavce čl.
5 odst. 1 nařízení o lodním stavitelství.
Toto ustanovení uvádí, že žádné podpory pro účely záchrany nebo restrukturalizace nesmí být uděleny podniku, kterému byla poskytnuta tato podpora podle nařízení (ES) č. 1013/97.
(28) Následkem toho by dodatečná podpora, která byla povolena původním rozhodnutím Komise ze srpna roku 1997, musela být považována za neslučitelnou se společným trhem, pokud by nebyla schválena na jiném právním základě.
(29) Komise poznamenává, že loděnice Sestao, Puerto Real, Sevilla, Cádiz a Juliana byly podniky, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 1013/97 a rozhodnutí Komise z roku 1997, na které se odkazuje výše.
Jelikož byly Manises a Fene (bývalá Astano) během vyšetřovaného období majetkem loďařské společnosti IZAR, jsou tyto loděnice souvisejícími subjekty, a vztahuje se na ně tudíž nařízení o lodním stavitelství podle čl. 1 písm. g) tohoto nařízení.
POSOUZENÍ PODPORY
1. ROLE SPOLEČNOSTI SEPI
(30) Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního řízení Komise měla za to, že společnost SEPI jednala jménem státu, tj. že její chování v různých transakcích může být přisouzeno státu.
Španělsko namítlo a prohlásilo, že společnost SEPI funguje nezávisle na státě, a že její chování proto nemůže být přisouzeno státu.
Podle názoru Španělska společnost SEPI v každém případě jednala jako tržní investor, a finance poskytnuté společností SEPI nemohou být tudíž považovány za státní podporu.
(31) Komise poznamenává, že společnost SEPI je veřejná holdingová společnost, která je přímo závislá na ministerstvu financí.
Jako taková se považuje za veřejný podnik ve smyslu směrnice Komise 2000/52/ES ze dne 26. července 2000, kterou se mění směrnice 80/723/EHS o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [9], a to z důvodu, že díky vlastnictví nebo finanční účasti ve společnosti SEPI mohou mít veřejné orgány na společnost SEPI přímý nebo nepřímý vliv.
(32) Soud stanovil, kdy se finance považují za státní zdroje.
Uvedl například, že i když částky odpovídající dotyčnému opatření nejsou trvale uloženy ve státní pokladně, fakt, že jsou neustále pod veřejnou kontrolou, a jsou tudíž k dispozici příslušným vnitrostátním orgánům, stačí k tomu, aby byly považovány za státní zdroje (rozsudek soudu ve věci C-83/98 P Francie vs. Ladbroke Racing a Komise [10]).
To se jasně vztahuje na zdroje společnosti SEPI.
(33) Soud dále vydal rozhodnutí (rozsudek soudu C-482/99, Stardust marine [11]), které vymezilo kritéria pro přisouzení podpůrných opatření přijatých podnikem vlastněným státem.
To může být podle Soudu odvozeno z ukazatelů souvisejících s okolnostmi případu a z kontextu, za kterého bylo opatření přijato.
(34) Příklady ukazatelů, které Soud uvádí, jsou zapojení veřejné společnosti do struktur veřejné správy, povaha jejích aktivit a vykonávání těchto aktivit na trhu za normálních podmínek hospodářské soutěže se soukromými provozovateli, právní statut podniku (podle toho, zda se jedná o veřejnoprávní podnik nebo o podnik řídící se běžnými podnikovými zákony), intenzita dozoru veřejných orgánů nad řízením podniku, nebo jakýkoli jiný ukazatel, který ukazuje na zapojení veřejných orgánů do přijetí opatření nebo na nepravděpodobnost jejich nezapojení, a to také s ohledem na dosah opatření, jeho obsah nebo na podmínky, které obsahuje.
(35) Společnost SEPI je společnost se zvláštním právním statutem, její výroční zprávy například nejsou přístupné ve veřejném španělském rejstříku.
Dozor nad společností vykonává správní rada složená z velké části ze státních tajemníků a jiných osob přímo spojených s vládou.
Její aktivity zahrnují privatizace společností ve státním vlastnictví, což je aktivita těsně související s veřejnou politikou.
Kromě toho se společnost SEPI i v minulosti k loděnicím chovala způsobem, který se může přičítat státu, a to při poskytnutí části oprávněné podpory v roce 1997 a nezákonné podpory v roce 1998 [12].
Můžeme také poznamenat, že společnost SEPI poskytuje podporu i za jiných okolností, jako např. španělskému uhelnému průmyslu [13].
(36) Z bodů 31 a 32 uvedených výše vyplývá, že finance společnosti SEPI jsou státní zdroje.
Kromě toho z bodů 33 až 35 výše vyplývá, že poskytnutí v tomto případě šetřených financí loděnicím musí být považováno za přičitatelné státu, jelikož jsou poskytovány na základě podmínek neslučitelných s principy tržního hospodářství.
(37) Obecným principem, který se vztahuje na finanční transakce mezi státem a veřejnými společnostmi, je tzv. princip investora v tržním hospodářství.
Jestliže jsou finance společnosti SEPI státními zdroji, je nutné, aby společnost SEPI při svých hospodářských transakcích se svými dceřinými loďařskými společnostmi (ať už jsou tyto společnosti společnostmi s hospodářskými aktivitami anebo holdingové společnosti) jednala plně v souladu s principem investora v tržním hospodářství.
(38) Princip investora v tržním hospodářství podrobně vysvětluje sdělení Komise členským státům [14] o použití článků 92 a 93 Smlouvy o EHS a článku 5 směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky [15].
Soud také uvedl, např. ve věci C-40/85 [16], že vhodným způsobem stanovení, zda opatření představuje státní podporu, je použít kritérium toho, do jaké míry by byl podnik schopen získat stejné částky za stejných podmínek na soukromém kapitálovém trhu.
A dále "zejména, zda by za obdobných okolností soukromý akcionář s ohledem na budoucí možnost návratnosti a bez ohledu na sociální a regionální politiku a na odvětví upsal dotyčný kapitál".
(39) Komise nevylučuje, že finance poskytnuté společností SEPI nepředstavují podporu, pokud jsou kroky společnosti SEPI v souladu s principem tržního investora.
Komise bude proto v případě prošetřovaných kapitálových injekcí hodnotit, zda společnost SEPI jednala v souladu s principem tržního investora.
2. PODPORA V KAPITÁLOVÝCH INJEKCÍCH POSKYTNUTÝCH SPOLEČNOSTÍ SEPI SPOLEČNOSTI BAZAN/IZAN
a) Podpora čistě vojenské společnosti
(40) Španělsko prohlašuje, že dne 28. července 2000, kdy společnost BAZAN obdržela hlavní kapitálovou injekci, byla tato společnost čistě vojenskou společností, protože ještě neproběhla fúze s civilními loděnicemi, které nedávno před tím koupila.
Španělsko proto namítá, že na jakoukoli podporu poskytnutou společnosti BAZAN se vztahuje odchylka podle článku 296 Smlouvy o ES.
(41) Komise s touto námitkou nesouhlasí a poznamenává, že když byl kapitál poskytnut, vlastnila společnost BAZAN všechny dotčené civilní loděnice a související aktivity.
Není relevantní, zda společnost BAZAN vlastnila civilní aktivity formou 100 % vlastněných dceřiných společností nebo jako aktiva.
Můžeme také poznamenat, že k fúzi civilních společností se společností BAZAN došlo o dva měsíce později.
Pro zhodnocení, zda podpora nenarušila hospodářskou soutěž na společném trhu civilních loděnic, je důležité konečné užití financí jejich příjemcem.
b) Užití financí na sociální náklady
(42) Při zahájení postupu měla Komise pochybnosti o tom, zda sociální náklady související s minulostí společnosti BAZAN (před červencem 2000) souvisely výhradně s vojenskou výrobou, a to z důvodu skutečnosti, že vychází najevo, že společnost BAZAN v minulosti vyrobila několik civilních lodí.
Komise proto měla pochybnosti o tom, zda finance poskytnuté na pokrytí těchto nákladů spadají pod článek 296 Smlouvy o ES.
(43) Komise podotýká, že sociální náklady související s minulostí společnosti BAZAN skutečně pokrývají část celkového poskytnutého kapitálu.
Španělsko prokázalo, že […] milionů EUR bylo poskytnuto externím pojišťovacím společnostem na pokrytí nákladů na předčasné důchody bývalých zaměstnanců vojenských loděnic.
Tato částka pokrývá část kapitálu poskytnutého v roce 2000 a veškerý kapitál poskytnutý v roce 2001 a 2002.
Další kapitálové injekce poskytnuté v roce 2001 a 2002 byly motivovány neočekávaným nárůstem nákladů na tyto předčasné důchody.
Španělsko také namítlo, že dalších […] milionů EUR společnost BAZAN vyplatila přímo některým zaměstnancům společnosti BAZAN v předčasném důchodu.
(44) Sociální náklady související s vojenskou minulostí společnosti BAZAN přesto nepokrývají celkovou částku kapitálu poskytnutého společností SEPI.
Komise kromě toho neobdržela přesvědčující informace o potřebě vyššího provozního kapitálu pro vojenské loděnice, ani přesvědčující argument, proč by investice do vojenských loděnic měla být zcela financována vlastním kapitálem a ne především půjčkami, což představuje obvyklejší tržní chování.
Španělsko proto neprokázalo plné užití financí poskytnutých společností SEPI společnosti IZAR na vojenské účely.
c) Pokrytí ztráty z civilních aktivit
(45) Španělsko Komisi poskytlo odhadované finanční výsledky civilních aktivit společnosti IZAR v letech 2000–2003.
Tato informace uváděla celkovou ztrátu civilních aktivit společnosti IZAR ve výši 290 milionů EUR, jak dokládá tabulka 1.
Tabulka 1
Odhadované výsledky civilních aktivit společnosti IZAR v letech 2000–2003 [17]
(v milionech EUR) _BAR_
_BAR_ Gijon _BAR_ Sestao _BAR_ Pto Real _BAR_ Sevilla _BAR_ Cádiz _BAR_ Fene _BAR_ Manises _BAR_ Celkem _BAR_
2000 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ – 80,2 _BAR_
2001 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ – 103,6 _BAR_
2002 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ – 59,9 _BAR_
2003 _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ – 46,4 _BAR_
Celkem _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ – 290,1 _BAR_
(46) Tyto výsledky zahrnují mimořádné zisky, které ovlivnily zejména Puerto Real, Sestao a Sevilla v důsledku toho, že tyto společnosti měly v době, kdy byly za symbolickou cenu koupeny společností BAZAN, pozitivní účetní hodnotu.
Z tabulky plyne, že společnost IZAR pokryla ztráty ze svých civilních aktivit dosahující celkové částky 290 milionů EUR a vzniklých v období od 1. července 2000 do 31. prosince 2003.
(47) Kromě toho Španělsko poskytlo informace týkající se hlavních nákladů společnosti IZAR, které nebyly přiděleny civilním aktivitám ve výpočtu výsledků v tabulce 1.
Celková částka hlavních výdajů za období 2000 až 2003 činila […] milionů EUR.
Podíl civilních aktivit na obratu společnosti IZAR činil v tomto období […] %.
Použití této skutečnosti jako klíče k rozdělení hlavních nákladů by znamenalo další ztrátu z civilních aktivit ve výši 74 milionů EUR v daném období.
(48) Celkem civilní aktivity společnosti IZAR tedy představují odhadovanou ztrátu ve výši 364 milionů EUR za období od roku 2000 do roku 2003.
(49) Když společnost BAZAN tyto civilní aktivity koupila, měla omezené finanční zdroje (vlastní kapitál 100 milionů EUR ke konci roku 1999).
Dále se jeví, že společnost BAZAN utrpěla od roku 2000 do roku 2002 ztráty (založeno na výročních zprávách společnosti IZAR) z vojenských aktivit dosahující […] milionů EUR.
Můžeme proto konstatovat, že ztráty z civilních aktivit společnosti IZAR musely být pokryty kapitálovou injekcí poskytnutou v roce 2000.
Princip investora v tržním hospodářství
(50) Další hodnocenou otázkou je, zda by za obdobných okolností soukromý akcionář s ohledem na budoucí možnost návratnosti a bez ohledu na sociální a regionální politiku a na odvětví poskytl k užití dotyčný kapitál.
Soud také uvedl, že vhodnými způsoby stanovení, zda opatření představuje státní podporu, je použít kritérium toho, do jaké míry by byl podnik schopen získat stejné částky za stejných podmínek na soukromém kapitálovém trhu. Jedná se o tzv. zkoušku soukromého investora [18].
(51) Z informací poskytnutých Španělskem jasně plyne, že civilní společnosti koupené společností BAZAN v červenci roku 2000 měly hospodářské potíže (viz tabulka 2).
Tabulka 2
Účetní hodnoty a finanční rizika (odhadovaná Španělskem) v červenci 2000
(v milionech EUR) _BAR_
Společnost _BAR_ Účetní hodnota _BAR_ Odhadované riziko _BAR_ Odhadovaná hodnota _BAR_
Společnosti prodané společností AESA společnosti BAZAN/IZAR
Puerto Real _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Sestao _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Sevilla _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Společnosti prodané společností SEPI společnosti BAZAN/IZAR
Cádiz _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Juliana _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Manises _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Fene _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_ […] _BAR_
Celková částka _BAR_ 130,5 _BAR_ 192,6 _BAR_ – 62,1 _BAR_
(52) Dále neexistovaly žádné příznaky toho, že by se složitá finanční situace civilních aktivit, které byly po několik let ztrátové, zlepšila.
Může se proto vyloučit, že by civilní aktivity ve vlastnictví společnosti BAZAN/IZAR přinášely přijatelné zisky, a to s ohledem na jejich minulé výsledky a absenci jakýchkoli restrukturalizačních opatření do budoucna.
Totéž potvrzuje informace poskytnutá Španělskem, která uvádí, že každá z civilních aktivit společnosti IZAR měla, s několika menšími výjimkami, v každém roce od roku 2000 provozní ztráty.
(53) Z těchto důvodů je možno konstatovat, že společnost IZAR by nemohla získat půjčky nebo kapitál na pokrytí ztrát ze svých civilních aktivit na soukromých kapitálových trzích.
Proto poskytnutí kapitálu na tyto aktivity nevyhovuje zkoušce soukromého investora.
Ze stejných důvodů nemohla společnost SEPI očekávat výnos z tohoto kapitálu.
Poskytnutí těchto zdrojů společností SEPI společnosti IZAR tudíž nevyhovuje principu investora v tržním hospodářství.
Kapitál udělený k použití na civilní aktivity proto představuje státní podporu poskytnutou společnosti IZAR.
Tato státní podpora byla nezákonná, jestliže nebyla oznámena Komisi.
(54) Dále můžeme učinit závěr, že tato podpora byla neslučitelná se společným trhem, protože nemůže být schválena jako podpora na restrukturalizaci, jelikož ta z důvodů uvedených výše nebyla pro loděnice povolena.
Nemůže být schválena ani pro další dotčené aktivity, Fene a Manises, protože Španělsko nepředložilo žádný restrukturalizační plán.
Podpora nemůže být schválena ani podle žádných jiných ustanovení nařízení o lodním stavitelství.
Na základě dostupných informací by tato podpora nemohla být schválena ani na základě jiných odchylek předpokládaných v čl. 87 odst.
Půjčky splacené společností IZAR jménem tří aktivit
(55) Jak bylo stanoveno v rozhodnutí o státní podpoře ve věci C-40/00, splatila společnost IZAR půjčky dosahující 192,1 milionu EUR i s úrokem společnosti SEPI dne 12. září 2000.
Tyto finance byly poskytnuty v roce 1999 společnostem Juliana, Cádiz a Manises, které byly následně v červenci 2000 přebrány společností BAZAN/IZAR.
Jak bylo uvedeno v rozhodnutí ve věci C-40/00, informace související se splacením této půjčky budou použity v tomto vyšetřování.
(56) Podle informací získaných od Španělska nezahrnují ztráty z civilních aktivit v roce 2000 uvedené v tabulce 1 splátku výše uvedených půjček.
(57) Je zřejmé, že finance poskytnuté společností SEPI v roce 1999 zvýhodňovaly civilní společnosti Juliana, Cádiz a Manises.
Jelikož však byla splátka těchto půjček provedena z věcných účtů společnosti IZAR, došlo k tomu, že tyto tři společnosti, později rozdělené do obchodních jednotek, těžily z toho, že nemusely splatit uvedené půjčky.
Je tudíž jasné, že společnost IZAR prostřednictvím plateb ze svých vlastních zdrojů odlehčila společnostem Juliana, Cádiz a Manises od finančního břemena splatit půjčky.
(58) Komise hodnotila, zda by tyto půjčky splacené společností IZAR mohly být financovány z fondů získaných prostřednictvím nové půjčky společnosti IZAR za tržních podmínek.
S ohledem na tento aspekt má Komise za to, že bez kapitálové injekce v roce 2000, která byla použita, jak bylo uvedeno výše, na podporu civilních aktivit společnosti IZAR, by byla finanční situace společnosti IZAR daleko horší.
Z tohoto důvodu se může vyloučit to, že by IZAR mohl získat půjčku na tržní podmínky, pokud by nezískal nezákonnou a neslučitelnou podporu ve formě kapitálové injekce ve výši 364 milionů EUR.
(59) Splátka 192,1 milionu EUR společností IZAR společnosti SEPI by tedy měla být považována za další využití kapitálové injekce v šetření ve prospěch civilních aktivit společnosti IZAR.
Ze stejných důvodů, jak je uvedeno výše v případě pokrytí ztráty, se použití financí na civilní aktivity neslučovalo s principem investora v tržním hospodářství a odpovídající částka použitá z kapitálu poskytnutého společnosti IZAR představuje neslučitelnou státní podporu společnosti IZAR.
Shrnutí
(60) Na základě výše uvedeného hodnocení došla Komise k závěru, že civilní aktivity společnosti IZAR těžily z výhod kapitálové injekce poskytnuté společností SEPI společnosti IZAR v roce 2000, a to získáním prostředků na pokrytí ztráty ve výši 364 milionu EUR jak je uvedeno ve 48. bodě odůvodnění výše, a získáním podpory při splacení 192,1 milionů EUR, jak je uvedeno v 51. bodě odůvodnění výše.
Celková výše podpory tedy činí 556,1 milionu EUR.
Další kapitálové injekce poskytnuté v roce 2001 a 2002 společností SEPI společnosti IZAR byly použity na pokrytí neočekávaného vzrůstu nákladů na předčasné důchody bývalých zaměstnanců vojenských loděnic a nepředstavují podporu.
NÁHRADA PODPORY NA RESTRUKTURALIZACI POSKYTNUTÉ A SCHVÁLENÉ UŽ V ROCE 1997
(61) Jelikož pochybnosti o další neslučitelné státní podpoře španělským civilním loděnicím byly potvrzeny, musí Komise zhodnotit, jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení, zda budou některé z podpor na restrukturalizaci udělených v roce 1997 považovány za neslučitelné a zda budou nahrazeny.
(62) V této záležitosti má Komise s ohledem na připomínky Španělska a společnosti IZAR v kontextu tohoto postupu za to, že neexistují žádné důvody k tomu, aby se část podpory na restrukturalizaci schválené v roce 1997 považovala za neslučitelnou.
Důvodem je, že v souladu s rozhodnutím [19] schvalujícím podporu vypršelo, zároveň s poslední kontrolní zprávou [20] ze dne 13. října 1999, právo Komise žádat náhradu podpory schválené v roce 1997.
Proto se podpora schválená v roce 1997 stala stávající podporou, jakmile vypršelo kontrolní období.
ČLÁNEK 296
(63) Španělsko prohlašuje, že kapitálová injekce spadá do působnosti článku 296, a je tudíž mimo rozsah pravidel o státní podpoře, a to z toho důvodu, že BAZAN byla v době nabytí loděnic vojenská společnost.
(64) Není možno popřít, že civilní aktivity potřebovaly finanční podporu, aby jejich provoz mohl pokračovat po červenci roku 2000.
Pouhý fakt, že tvořily součást loďařské společnosti, která se účastnila vojenské výstavby, nemění povahu těchto loděnic a souvisejících aktivit.
Proto podpora těchto aktivit spadá do působnosti článku 87 Smlouvy.
VI. ZÁVĚR
(65) Komise došla k závěru, že Španělsko poskytlo nezákonně podporu ve výši 556 milionů EUR a porušilo čl. 88 odst.
3 Smlouvy. Tato podpora byla poskytnuta formou: kapitálové injekce ve výši 1322 milionu EUR poskytnuté společností SEPI společnosti IZAR v roce 2000, z nichž 556,1 bylo poskytnuto civilním aktivitám společnosti IZAR.
(66) Podpora by měla být nahrazena v celkové částce současným majitelem těchto aktivit, společností IZAR,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 556,1 milionu EUR nezákonně poskytnutá Španělskem ve prospěch společnosti IZAR v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Španělsko přijme veškerá nezbytná opatření k tomu, aby od společnosti IZAR získala náhradu podpory uvedené v článku 1 a nezákonně poskytnuté tomuto příjemci.
2. Náhrada má bezodkladný účinek v souladu s postupy vnitrostátních právních předpisů za předpokladu, že umožňují okamžité a účinné provedení tohoto rozhodnutí.
Částky, které budou zpětně získány, ponesou úrok běžící po celou dobu od data, kdy tyto částky byly poskytnuty příjemci k dispozici, do té doby, dokud nebudou skutečně nahrazeny.
Uplatněná úroková sazba bude stanovena na základě sazby použité pro výpočet ekvivalentu udělené regionální podpory. Úroková sazba bude uplatněna po celé období na základě celkové částky.
Článek 3
Španělsko bude informovat Komisi do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která již byla přijata a která jsou plánována pro splnění tohoto rozhodnutí.
Uvedené informace poskytne prostřednictvím dotazníku v příloze I tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru Darfur/1/2005
ze dne 29. července 2005
o jmenování vojenského poradce zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán
(2005/653/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/557/SZBP ze dne 18. července 2005 o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [1], a zejména na článek 4 této společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 18. července 2005 Rada přijala společnou akci 2005/556/SZBP o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán [2].
(2) Zvláštní zástupce EU zajišťuje koordinaci a návaznost příspěvků EU pro AMIS.
Pod vedením zvláštního zástupce EU řídí koordinační jednotka EU v Addis Abebě (ACC), kterou tvoří politický poradce, vojenský poradce a policejní poradce, každodenní koordinaci se všemi příslušnými činiteli EU a s Centrem správní kontroly a řízení (ACMC) v linii velení Africké unie v Addis Abebě, za účelem promyšlené a včasné podpory AMIS II ze strany EU.
(3) Vojenský poradce zvláštního zástupce EU pomáhá zajišťovat soudržnost vojenské složky podpůrné akce EU v Addis Abebě a odpovídá za řízení každodenní koordinace vojenské složky podpůrné akce EU s ACMC.
(4) Generální tajemník, vysoký představitel na doporučení zvláštního zástupce EU navrhl, aby byl vojenským poradcem zvláštního zástupce EU jmenován plukovník Philippe Mendez.
(5) Na základě článku 4 společné akce 2005/557/SZBP pověřila Rada Politický a bezpečnostní výbor jmenováním vojenského poradce zvláštního zástupce EU.
(6) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a akcí Evropské unie, které souvisejí s obranou,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Plukovník Philippe MENDEZ Mendez je jmenován vojenským poradcem zvláštního zástupce EU pro Súdán.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru Darfur/2/2005
ze dne 29. července 2005
o jmenování velitele policejního týmu EU/policejního poradce zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán
(2005/654/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/557/SZBP ze dne 18. července 2005 o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [1], a zejména na článek 4 této společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 18. července 2005 přijala Rada společnou akci 2005/556/SZBP o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán [2].
(2) Zvláštní zástupce EU zajišťuje koordinaci a návaznost příspěvků EU pro AMIS.
Pod vedením zvláštního zástupce EU řídí koordinační jednotka EU v Addis Abebě (ACC), kterou tvoří politický poradce, vojenský poradce a policejní poradce, každodenní koordinaci se všemi příslušnými činiteli EU a s Centrem správní kontroly a řízení (ACMC) v linii velení Africké unie v Addis Abebě, za účelem promyšlené a včasné podpory AMIS II ze strany EU.
(3) Policejní poradce zvláštního zástupce EU, který je rovněž velitelem policejního týmu EU, odpovídá za řízení každodenní koordinace policejních podpůrných akcí EU.
Velitel policejního týmu EU/policejní poradce zajišťuje běžné řízení policejní složky podpůrné akce a odpovídá za personální a disciplinární záležitosti.
(4) Generální tajemník, vysoký představitel na doporučení zvláštního zástupce EU navrhl, aby byl velitelem policejního týmu EU/policejním poradcem zvláštního zástupce EU jmenován Douglas Brand.
(5) Na základě článku 4 společné akce 2005/557/SZBP pověřila Rada Politický a bezpečnostní výbor jmenováním velitele policejního týmu EU/policejního poradce zvláštního zástupce EU,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Douglas BRAND je jmenován velitelem policejního týmu EU/policejním poradcem zvláštního zástupce EU pro Súdán.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. září 2004
o režimu podpor, které zavedla Itálie ve formě daňových dobropisů pro určité investice
(oznámeno pod číslem K(2004) 2638)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/655/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLECENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými ustanoveními [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) V dubnu 2003 italské orgány v souladu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy oznámily Komisi režim podpor investic v určitých oblastech. Protože vstup v platnost tohoto režimu podpor nebylo předběžně povoleno Komisí, byl zaznamenán pod číslem NN 53/03 jako podpora protiprávní.
(2) Italské orgány předložily doplňující informace dne 4. července 2003. Dne 17. září 2003 Komise rozhodla o zahájení formálního šetření podle čl.
88 odst. 2 Smlouvy (dále jen "rozhodnutí o zahájení řízení") a požádala Itálii o veškeré informace nezbytné pro posouzení tohoto opatření.
Rozhodnutí Komise bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [2].
Komise nedostala žádnou připomínku ani od zúčastněných třetích zemí, ani od Itálie.
(3) Komise dne 16. prosince 2003 opětovně vyzvala Itálii, aby poskytla informace a upřesnila, že pokud na tuto výzvu nedostane odpověď, vyhrazuje si právo vydat příkaz k poskytnutí informací v souladu s čl. 10 odst.
3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla článku 93 Smlouvy o ES [3].
Komise od Itálie nedostala žádnou informaci. Rozhodnutím ze dne 22. dubna 2004 Komise Itálii přikázala, aby jí do jednoho měsíce dodala veškeré příslušné informace nezbytné k úplnému posouzení tohoto opatření.
Komise v požadované lhůtě od Itálie nedostala žádnou informaci.
(4) Dne 26. května 2004 Itálie požádala o prodloužení této lhůty o 15 pracovních dní, aby mohla odpovědět na upomínku o poskytnutí informací.
Komise vzala v potaz záměr Itálie sdělit informace do 17. června 2004 a informovala ji, že stanovená lhůta již uběhla.
(5) Dopisem ze dne 17. června 2004 (zaevidovaný dne 22. června 2004) Itálie poskytla doplňující informace.
II. POPIS PODPORY
(6) Právním základem režimu je čl. 94 odst. 14 zákona č. 289 ze dne 27. prosince 2002 (finanční zákon 2003).
(7) Cílem systému podpor je podpora investic do určitých oblastí italského území tak, aby odpovídal cílům regionálního rozvoje.
Zůstane v platnosti do 31. prosince 2006 a uvedené roční částky pro roky 2003, 2004 a 2005 budou činit 2 miliony EUR.
(8) Stejně jako u dvou ostatních italských režimů státní regionální podpory povolených Komisí [4], jejichž oznámený režim představuje územní rozšíření, je podpora poskytována jako investiční pobídka ve formě daňových dobropisů pro investice do odepisovatelných aktiv.
Podpora je poskytována na "čisté" investice, které odpovídají rozdílu mezi 1. částkou investic do nových aktiv během stanoveného období a 2. částkami prodejů a odpisů všech podnikových aktiv během téhož období.
Výše pomoci je stanovena na 8 % čistého ekvivalentu dotace, se zvýšením o 10 procentních bodů v hrubé výši pro malé podniky a o 6 procentních bodů v hrubé výši pro střední podniky.
(9) Příjemci tohoto režimu jsou podniky mnoha odvětví [5] které investují do specifických oblastí italského území uvedených v článku 4 zákona č. 448 ze dne 23. prosince 1998 a dále v Oběžníku ministerstva financí č.
161 ze dne 25. srpna 2000. Jedná se o následující oblasti:
- provincie: Agrigente, Avellino, Bari, Bénévent, Brindisi, Cagliari, Caltanissetta, Campobasso, Caserte, Catane, Catanzaro, Cosenza, Crotone Enna, Foggia, Frosinone, Isernia, Lecce, Massa, Matera, Messine, Naples, Nuoro, Oristano, Palerme, Potenza, Reggio Calabria, Salerne, Sassari Syracuse, Tarante, Trapani, Vibo Valentia, Viterbo,
- obce Tivoli (Rome), Formia (Latina), Sora (Frosinone) a Cassino (Frosinone).
(10) Režim se nevztahuje na odvětví výroby, zpracování a uvádění na trh zemědělských produktů, ani na odvětví dopravy a ani na hutní průmysl, tak jak je definován ve víceodvětvovém rámci regionálních podpor určeném pro velké investiční projekty [6].
Režim se nevztahuje ani na podniky, které se nacházejí v potížích, jak jsou definovány v pokynech Společenství o státních podporách pro záchranu a restrukturalizaci podniků nacházejících se v potížích [7].
Podrobný popis všech podmínek, které musí podniky dodržet, aby mohly využívat dané podpory, je uveden v rozhodnutí o zahájení řízení [8].
III. ODŮVODNĚNÍ ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(11) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise uvedla, že toto opatření tvoří státní podporu podle čl. 87 odst.
1 Smlouvy a vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti této podpory se společným trhem, neboť zavádí regionální podpory investic v oblastech, které nemohou využít regionální odchylky podle čl. 87 odst.
3 písm. a) a c) Smlouvy. Podrobný seznam důvodů, proč bylo zahájeno řízení, které Itálie nenapadla, je uveden v rozhodnutí o zahájení řízení [9].
IV. POSOUZENÍ PODPORY
1. Opodstatněnost podpory
(12) Režim stanoví poskytování daňových dobropisů pro investice v určitých oblastech uvedených v právních a správních předpisech.
Komise se domnívá, že tímto se určitým podnikům poskytuje ekonomická výhoda ze státních zdrojů, což ovlivňuje obchodní soutěž a má rovněž i dopad na obchod uvnitř Společenství, jak vyplývá z důvodů uvedených v rozhodnutí o zahájení řízení [10].
(13) Takovéto opatření tedy tvoří podporu podle čl. 87 odst.
1 Smlouvy a je v zásadě zakázáno. Může být považováno za slučitelné se společným trhem, pouze pokud mohlo využít jedné z odchylek stanovených Smlouvou.
2. Legitimita podpory
(14) Jelikož uvedené opatření tvoří podporu, Komise s politováním konstatuje, že italské orgány nedodržely povinnost oznámení podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy a že zavedly opatření před tím, než bylo povolené Komisí.
3. Posouzení slučitelnosti podpory
(15) Uvedený režim podpor nemůže využívat odchylky podle čl. 87 odst. 2 Smlouvy, ze zřejmých důvodů ani odchylky podle čl. 87 odst. 3 písm. b) a d), jak je uvedeno v rozhodnutí o zahájení řízení [11]. Vzhledem k tomu, že výše uvedený režim vede k podpoře investic za účelem regionálního rozvoje a Itálie ho oznámila jako regionální podporu, Komise prozkoumá jeho slučitelnost se společným trhem na základě pokynů Společenství o státních regionálních podporách [12].
(16) V tomto smyslu Komise v rozhodnutí o zahájení řízení uvedla několik pochybností o slučitelnosti režimu uvedených podpor se společným trhem.
Uvádí, že všechny pochybnosti vyjádřené v té době jsou potvrzeny.
Zejména:
(a) režim stanoví poskytování podpor v oblastech, které nemohou využít regionální odchylky podle čl. 87 odst.
3 písm. a) a c) Smlouvy. Podle italské mapy regionálních podpor pro období 2000–2006 [13], nemohou provincie Campobasso, Frosinone, Isernia, Massa Carrara, Viterbe a obce Tivoli a Formia plně využít výše uvedených odchylek.
Z tohoto důvodu nemůže být v těchto oblastech zahájen žádný režim regionálních podpor;
(b) režim zřejmě také stanovil podpory v oblastech, které mohou využít odchylky podle čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy. Přesto, v těchto oblastech již Komise povolila [14] režimy podpor, které stanoví poskytování daňových dobropisů pro některé investice, které jsou stejné jako uvedený režim a které mohou být použity. Komise tedy předpokládá, že je možné, aby uvedený režim byl zejména používán v oblastech uvedených v písmenu a);
(c) režim přesně nestanoví závazek dodržet pokyny Společenství pro posuzování státní podpory v odvětví rybolovu a akvakultury nařízením Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [15] nařízením Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu [16] a nařízením Rady (ES) č. 2369/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 2792/1999 [17].
(17) Komise nevěděla, zda podpory byly poskytnuty v rámci daného režimu a v které oblasti, protože Itálie nedodala žádnou informaci.
Proto ji Komise přikázala, že požadované informace musí dodat.
V souladu s nařízením (ES) č. 659/1999, nesplní-li členský stát příkaz k poskytnutí informací, je Komise oprávněna rozhodnout o neoprávněných podporách na základě dostupných informací.
(18) Itálie na příkaz neodpověděla ve lhůtě stanovené Komisí.
Přesto Komise zohlední informace, které Itálie předala po této lhůtě a ve kterých uvedla, že:
- režim podpor předtím ještě nikdy nebyl použit,
- žádný podnik nevyužil podpory podle uvedeného režimu, protože v okamžiku, kdy byl zaveden, v roce 2002, související správní pokyny ještě nebyly přijaty a daňový kodex nutný pro použití postupu daňových dobropisů ještě nebyl přijat.
(19) Komise vzala na vědomí prohlášení Itálie, že žádný z podniků nevyužíval podpor v rámci uvedeného režimu.
Komise také uvádí, že právní předpisy, které se týkají přijímání daňových dobropisů, které zakládají právo na využití, pokud není uveden odkaz na následující správní pokyny, vstoupily v platnost dne 1. ledna 2003 a jsou stále v platnosti.
Itálie nepřijala žádný závazek a neuvedla nic, co se týká zrušení režimu podpor v budoucnu. Z tohoto důvodu Komise považuje za nutné přijmout rozhodnutí týkající se uvedeného režimu.
(20) Na základě dostupných informací je režim regionálních státních podpor použitelný v oblastech, které nemohou využívat regionálních podpor.
Komise tento režim nemůže považovat za slučitelný se společným trhem podle pokynů o státních regionálních podporách z důvodů uvedených v 16. a 17. bodech odůvodnění a podrobně uvedenými v rozhodnutí o zahájení řízení [18].
V. ZÁVĚR
(21) Komise zjistila, že uvedené opatření tvoří státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy. Itálie uskutečnila tuto podporu protiprávně v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Na základě analýzy uvedené v 15. až 20. bodech odůvodnění Komise považuje tuto podporu za neslučitelnou se společným trhem.
(22) Toto rozhodnutí se týká režimu podpor ve formě daňových dobropisů pro určité investice a související případy použití a musí být provedeno neprodleně a každá již případně poskytnutá neslučitelná podpora musí být získána zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Režim státních podpor, který stanovil daňové dobropisy pro určité investice a který Itálie uskutečnila protiprávně v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy, je neslučitelný se společným trhem.
2. Itálie ukončí uvedený režim podpor, pokud by byl stále účinný a zdrží se veškerých plateb v rámci tohoto režimu, a to ode dne tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Pokud by v rámci režimu uvedeného v článku 1 již byly poskytnuté nějaké podpory, Itálie přijme veškerá opatření nezbytná k tomu, aby příjemci uvedené částky vrátili.
K vrácení dojde neprodleně v souladu s postupy vnitrostátního práva, aby umožnilo okamžité a účinné provedení tohoto rozhodnutí.
Částky, které bude třeba získat zpět, zahrnují úroky ode dne, kdy byly dány k dispozici příjemci, až do dne, kdy byly skutečně vráceny.
Úroky se vypočítají podle nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [19].
Článek 3
Itálie do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k jeho splnění a podrobně uvede přijatá opatření, aby zrušila neslučitelný režim a dodá veškeré příslušné dokumenty.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. září 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/233/ES, pokud jde o seznam laboratoří schválených ke kontrole účinnosti očkování proti vzteklině u některých domácích masožravců
(oznámeno pod číslem K(2005) 3444)
(Text s významem pro EHP)
(2005/656/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2000/258/ES ze dne 20. března 2000 o určení zvláštního institutu odpovědného za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů pro sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině [1], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2000/258/ES určilo laboratoř Agence française de sécurité sanitaire des aliments de Nancy (laboratoř AFSSA v Nancy) ve Francii jako institut odpovědný za stanovení kritérií nezbytných pro normalizaci sérologických testů ke sledování účinnosti očkovacích látek proti vzteklině.
Uvedené rozhodnutí rovněž stanoví, že laboratoř AFSSA v Nancy zasílá Komisi seznam laboratoří ve Společenství, které mají být schváleny pro provádění uvedených sérologických testů.
Laboratoř AFSSA v Nancy proto používá k hodnocení laboratoří, které mají být schváleny pro provádění uvedených sérologických testů, zavedený zkušební postup pro stanovení odborné způsobilosti.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/233/ES ze dne 4. března 2004, kterým se schvalují laboratoře ke kontrole účinnosti očkování proti vzteklině u některých domácích masožravců [2], stanovilo seznam schválených laboratoří ve členských státech na základě výsledků testů pro stanovení odborné způsobilosti oznámených laboratoří AFSSA v Nancy.
(3) V souladu s rozhodnutím 2000/258/ES byla laboratoří AFSSA v Nancy schválena jedna laboratoř v České republice.
(4) Proto je vhodné doplnit tuto laboratoř na seznam schválených laboratoří ve členských státech uvedený v příloze rozhodnutí 2004/233/ES.
(5) Rozhodnutí 2004/233/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I rozhodnutí 2004/233/ES se oddíl týkající se České republiky nahrazuje tímto:
"1. State Veterinary Institute, National Reference Laboratory (NRL) for Rabies
U Sila 1139
CZ-463 11 Liberec 30
2. State Veterinary Institute Prague
Sídlištní 136/24
CZ-165 03 Praha".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. září 2005,
kterým se mění dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví masa, mléka a ryb v Litvě
(oznámeno pod číslem K(2005) 3441)
(Text s významem pro EHP)
(2005/657/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na přílohu IX kapitolu 5 oddíl B pododdíl I písm. d) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Litvě byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/472/ES [1], 2004/473/ES [2] a 2005/421/ES [3].
(3) Podle úředního prohlášení příslušného litevského orgánu dokončila některá zařízení v odvětví masa, mléka a ryb proces modernizace a jsou nyní plně v souladu s právními předpisy Společenství.
Některá zařízení ukončila svou činnost.
Uvedená zařízení by proto měla být vymazána ze seznamu zařízení, na něž se vztahují přechodná opatření.
(4) Omezený počet zařízení vyvinul značné úsilí, aby dosáhl souladu se strukturálními požadavky stanovenými právními předpisy Společenství.
Přesto tato zařízení nejsou schopna kvůli výjimečným technickým překážkám dokončit proces modernizace v předepsané lhůtě.
Proto by těmto zařízením měl být na dokončení procesu modernizace poskytnut další čas.
(5) Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn. V zájmu jasnosti by měl být nahrazen.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dodatek B přílohy IX aktu o přistoupení z roku 2003 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. září 2005
o finančním příspěvku Společenství v rámci očkování proti katarální horečce ovcí ve Francii v roce 2004 a 2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 3445)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2005/659/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [2], a zejména na čl. 3 odst. 3, 4 a 5 druhou odrážku uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Od roku 2000 se vyskytovala ve Francii, a zvláště na Korsice, ohniska katarální horečky ovcí.
(2) Dne 13. září 2004 ohlásila Francie další ohniska katarální horečky ovcí na Korsice.
Byla potvrzena přítomnost sérotypů 2, 4 a 16.
(3) Ohniska katarální horečky ovcí představují vážné nebezpečí pro populaci ovcí ve Společenství.
(4) Komise přijala různá rozhodnutí, a to zejména poslední rozhodnutí 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [3], s cílem určit pásma dozoru a ochranná pásma a stanovit podmínky, kterým musejí odpovídat zvířata, jichž se týká přemísťování z těchto pásem.
3 odst. 2 rozhodnutí 90/424/EHS vhodná jedině opatření, která mají za cíl buď chránit zvířata proti napadení vektory (ošetření insekticidy, vypouštění zvířat v době, kdy je působení vektorů slabé), nebo předcházet rozšíření epidemie prostřednictvím přemísťování zvířat (rozhodnutí 2005/393/ES).
Porážka zvířat vnímavých druhů je vhodná pouze v případě zvířat, která jsou v klinickém stadiu choroby.
(6) Jelikož se oběh viru nezastavil a ochrana pomocí očkovací látky trvá jen jeden rok, musí se očkování proti katarální horečce ovcí opakovat každý rok, aby se zastavil postup epidemie.
Z důvodu vývoje výskytu choroby je proto užitečné provést očkovací kampaň v ochranných pásmech stanovených kolem ohnisek.
(7) Očkování je opatření, které umožňuje jako doplněk již přijatých opatření:
a) snížit úmrtnost ovcí;
b) předcházet virémii u skotu, a umožnit tak přemísťování zvířat tohoto druhu z pásem podléhajících omezení.
(8) Francie předložila plán očkování, který stanoví použití nové inaktivované očkovací látky (sérotyp 2), jež je nyní k dispozici.
(9) Dne 23. listopadu 2004 předložila Francie žádost o úhradu výdajů vzniklých v souvislosti s očkováním proti této chorobě.
Podle dostupných informací bylo zakoupeno 300000 dávek inaktivované očkovací látky sérotypu 2.
(10) Finanční příspěvek Společenství má činit 100 % nákladů na zásobování očkovací látkou a 50 % nákladů vynaložených na provedení očkování.
Je proto třeba nyní před provedením kontrol Komisí stanovit výši platby první části finanční podpory Společenství.
(11) V souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [4] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná na základě předpisů Společenství financována záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. K finanční kontrole těchto opatření dochází podle článků 8 a 9 zmíněného nařízení.
(12) Platba finančního příspěvku Společenství musí záviset na podmínce, že plánované činnosti byly skutečně provedeny a že orgány poskytnou veškeré nezbytné informace ve stanovených lhůtách.
(13) Francouzské orgány celkově splnily své technické a správní povinnosti, pokud jde o opatření stanovená v článku 3 rozhodnutí Rady 90/424/EHS.
(14) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schválení očkovací kampaně
Očkovací kampaň proti katarální horečce ovcí na Korsice v pásmech uvedených v příloze I rozhodnutí 2005/393/ES prováděná Francií je schválena.
Článek 2
Poskytnutí finančního příspěvku Společenství Francii
Za účelem tlumení katarální horečky ovcí v roce 2004 a během prvního pololetí roku 2005 může Francie obdržet od Společenství finanční příspěvek na očkování proti katarální horečce ovcí na Korsice, který se rovná:
- 100 % nákladů (bez DPH) vynaložených na nákup 300000 dávek inaktivované očkovací látky sérotypu 2,
- 50 % nákladů na platy a odměny vyplacené osobám speciálně zaměstnaným pro toto očkování, jakož i nákladů (bez DPH) na výdaje přímo spojené s provedením tohoto očkování (spotřební materiál a drobný materiál).
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
"přiměřenými platbami" rozumějí platby za nákup materiálu nebo služeb za přiměřené ceny v porovnání s tržními cenami před očkovací kampaní.
Článek 4
Způsob vyplacení finančního příspěvku
1. S výhradou výsledku případných kontrol uvedených v článku 7 je první část ve výši 150000 EUR vyplacena v rámci finančního příspěvku Společenství uvedeného v článku 2 na základě podpůrných dokladů předložených Francií a týkajících se očkování zvířat.
2. Zůstatek finančního příspěvku Společenství uvedeného v článku 2 bude stanoven v pozdějším rozhodnutí přijatém v souladu s postupem stanoveným v článku 41 rozhodnutí 90/424/EHS.
Článek 5
Způsobilé výdaje hrazené finančním příspěvkem Společenství
Finanční příspěvek Společenství uvedený v článku 2 se vztahuje pouze na přiměřené a odůvodněné platby týkající se povolených výdajů uvedených v článku 2.
Článek 6
Podmínky vyplacení a podpůrné doklady
1. Finanční příspěvek Společenství uvedený v článku 2 se vyplácí na základě:
a) žádosti předložené v souladu s přílohou ve lhůtě stanovené v odstavci 2;
b) dokladů o výdajích uvedených v článku 2, včetně epidemiologické zprávy o každém hospodářství, kde byla zvířata očkována;
c) výsledků každé inspekce Společenství na místě, jak je uvedeno v článku 7.
Doklady zmíněné ve výše uvedeném písmenu b) musejí být k dispozici pro audity na místě, které mají být provedeny Komisí.
Žádost uvedená v odst. 1 písm. a) musí být předložena ve formě počítačového souboru v souladu s přílohou ve lhůtě šedesáti kalendářních dnů od oznámení tohoto rozhodnutí.
V případě nedodržení uvedené lhůty bude finanční příspěvek Společenství snížen o 25 % za každý měsíc prodlení.
Článek 7
Inspekce na místě prováděné Komisí
Komise může ve spolupráci s příslušnými francouzskými orgány provádět inspekce na místě týkající se provádění opatření uvedených v článku 1 a s nimi souvisejících výdajů.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. září 2005
o finanční podpoře Společenství v rámci nouzových opatření pro tlumení katarální horečky ovcí v Portugalsku v roce 2004 a 2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 3446)
(Pouze portugalské znění je závazné)
(2005/660/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky [1] ovcí, a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [2], a zejména na čl. 3 odst. 3 a 4, čl. 3 odst. 5 druhou odrážku a čl. 5 odst. 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. listopadu 2004 se v Portugalsku vyskytla ohniska katarální horečky ovcí.
Výskyt této choroby představuje vážné nebezpečí pro populaci ovcí ve Společenství.
(2) S cílem předejít co nejrychleji rozšíření nákazy zvířat musí Společenství finančně přispívat na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v rámci nouzových opatření pro tlumení choroby, jak je stanoveno v rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Komise přijala různá rozhodnutí, a to zejména poslední rozhodnutí 2005/393/ES [3] o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem, s cílem určit pásma dozoru a ochranná pásma a stanovit podmínky, kterým musejí odpovídat zvířata, jichž se týká přemísťování z těchto pásem.
3 odst. 2 rozhodnutí 90/424/EHS vhodná jedině opatření, která mají za cíl buď chránit zvířata proti napadení vektory (ošetření insekticidy, vypouštění zvířat v době, kdy je působení vektorů slabé), nebo předcházet rozšíření epidemie prostřednictvím přemísťování zvířat (rozhodnutí 2005/393/ES).
Porážka zvířat vnímavých druhů je vhodná pouze v případě zvířat, která jsou v klinickém stadiu choroby.
(5) Z důvodu vývoje výskytu choroby je proto vhodné provést očkovací kampaň v ochranných pásmech stanovených kolem ohnisek.
(6) Očkování je opatření, které umožňuje jako doplněk příslušných opatření týkajících se eradikace:
a) snížit úmrtnost ovcí;
b) předcházet virémii u skotu, a umožnit tak přemísťování zvířat tohoto druhu z pásem podléhajících omezení.
(7) V souladu s čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [4] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná na základě předpisů Společenství financována záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. K finanční kontrole těchto opatření dochází podle článků 8 a 9 zmíněného nařízení.
(8) Platba finančního příspěvku Společenství musí záviset na podmínce, že plánované činnosti byly skutečně provedeny a že orgány poskytnou veškeré nezbytné informace ve stanovených lhůtách.
(9) Dne 28. prosince 2004 předložilo Portugalsko první odhad nákladů vzniklých v rámci nouzových opatření pro tlumení choroby; odhad byl aktualizován dne 25. února 2005 a činí 9005320 EUR.
(10) Je proto třeba nyní před provedením kontrol Komisí stanovit výši platby první části finanční podpory Společenství.
Tato první část se má rovnat 50 % příspěvku Společenství stanovenému na základě odhadovaných nákladů jako náhradu ztrát chovatelům za zvířata a ostatní náklady.
(11) Je třeba upřesnit pojem "rychlá a přiměřená náhrada ztrát chovatelům" použitý v článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS, jakož i pojmy "přiměřené platby" a "odůvodněné platby" a kategorie způsobilých výdajů v rámci "jiných nákladů" spojených s povinným utracením zvířat.
(12) Portugalské orgány celkově splnily své technické a správní povinnosti, pokud jde o opatření stanovená v článku 3 rozhodnutí 90/424/EHS.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schválení očkovací kampaně
Očkovací kampaň proti katarální horečce ovcí prováděná Portugalskem v pásmech uvedených v příloze I rozhodnutí 2005/393/ES je schválena.
Článek 2
Poskytnutí finančního příspěvku Společenství Portugalsku
Portugalsko obdrží od Společenství finanční příspěvek na výdaje vzniklé v rámci nouzových opatření pro tlumení katarální horečky ovcí v roce 2004 a 2005:
1. ve výši 50 % výdajů vynaložených na:
a) rychlou a přiměřenou náhradu ztrát chovatelům ovcí, kteří byli nuceni porazit svá zvířata jako součást opatření pro tlumení ohnisek katarální horečky ovcí vyskytnuvších se v roce 2004, podle ustanovení čl. 3 odst. 2 sedmé odrážky rozhodnutí 90/424/EHS a v souladu s tímto rozhodnutím;
b) výdaje spojené s opatřeními na zničení infikovaných zvířat, dezinsekcí a výdaje vynaložené na provedení očkování za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 2 první a třetí odrážce, čl. 3 odst. 4 a čl. 3 odst. 5 druhé odrážce rozhodnutí 90/424/EHS a tímto rozhodnutím;
2. ve výši 100 % výdajů vynaložených za zásobu očkovací látky za podmínek stanovených v čl. 3 odst. 4 a 5 druhé odrážce rozhodnutí 90/424/EHS a tímto rozhodnutím.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a) "rychlou a přiměřenou náhradou ztrát" rozumějí platby vyplacené do devadesáti dnů ode dne porážky zvířat jako náhrada odpovídající tržní hodnotě (cena, kterou by majitel obvykle získal za zvíře bezprostředně před jeho nákazou nebo utracením s přihlédnutím k jeho zdraví, jakosti a věku), kterou měla zvířata bezprostředně před jejich nákazou, porážkou nebo zničením;
b) "přiměřenými platbami" rozumějí platby za nákup materiálu nebo služeb za přiměřené ceny v porovnání s tržními cenami před výskytem katarální horečky ovcí;
c) "odůvodněnými platbami" rozumějí platby za nákup materiálu nebo služeb uvedených v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí 90/424/EHS, jejichž charakteristika a přímá vazba na nucenou porážku zvířat v hospodářstvích byly prokázány.
Článek 4
Způsob vyplacení finančního příspěvku
1. S výhradou výsledku případných kontrol uvedených v článku 7 je první část ve výši 1000000 EUR vyplacena v rámci finančního příspěvku Společenství uvedeného v článku 2 na základě podpůrných dokladů předložených Portugalskem a týkajících se rychlé a přiměřené náhrady ztrát vlastníkům za nucenou porážku, zničení zvířat, dezinsekci hospodářství a případně očkování zvířat.
2. Zůstatek finančního příspěvku Společenství uvedeného v článku 2 bude stanoven v pozdějším rozhodnutí přijatém v souladu s postupem stanoveným v článku 41 rozhodnutí 90/424/EHS.
Článek 5
Způsobilé výdaje hrazené finančním příspěvkem Společenství
1. Finanční příspěvek Společenství uvedený v článku 2 se vztahuje pouze na odůvodněné a přiměřené platby týkající se způsobilých výdajů uvedených v příloze I.
2. Nedodržení platební lhůty uvedené v čl. 3 písm. a) portugalskými orgány vede ke snížení způsobilých částek podle pravidel uvedených dále:
- 25 % snížení za platby uskutečněné 91 až 105 dní po porážce zvířat,
- 50 % snížení za platby uskutečněné 106 až 120 dní po porážce zvířat,
- 75 % snížení za platby uskutečněné 121 až 135 dní po porážce zvířat,
- 100 % snížení za platby přesahující 136 dní po porážce zvířat.
Komise však může uplatnit jiné časové měřítko nebo nižší či vůbec žádné snížení, jestliže se u určitých opatření setká s výjimečnými hospodářskými podmínkami nebo jestliže Portugalsko předloží opodstatněná odůvodnění.
3. Finanční příspěvek Společenství uvedený v článku 2 nezahrnuje:
a) daň z přidané hodnoty;
b) platy státních úředníků a jiných zaměstnanců veřejné správy;
c) výdaje spojené s použitím veřejného vybavení, s výjimkou spotřebního materiálu;
d) náhrady za jiná než povinná utracení;
e) náhrady ztrát poskytované zároveň s jinými podporami Společenství, jako je porážková prémie, v rozporu s pravidly Společenství;
f) náhrady spojené se zničením nebo renovací hospodářských budov, náklady na infrastrukturu a náklady spojené s hospodářskými ztrátami a nezaměstnaností způsobenými výskytem choroby nebo zákazem repopulace.
Článek 6
Podmínky vyplacení a podpůrné doklady
1. Finanční příspěvek Společenství podle článku 2 se vyplácí na základě:
a) žádosti předložené v souladu s přílohami II, IIIa a IIIb ve lhůtě stanovené v odstavci 2;
b) dokladů o výdajích uvedených v článku 2, včetně epidemiologické zprávy o každém hospodářství, kde byla zvířata poražena a zničena, jakož i finanční zprávy;
c) výsledků případných kontrol na místě prováděných Komisí a uvedených v článku 7.
Doklady zmíněné ve výše uvedeném písmenu b) musejí být k dispozici pro audity na místě, které mají být provedeny Komisí.
Žádost uvedená v odst. 1 písm. a) musí být předložena ve formě počítačového souboru v souladu s přílohami II, IIIa a IIIb ve lhůtě šedesáti kalendářních dnů ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
V případě nedodržení uvedené lhůty bude finanční příspěvek Společenství snížen o 25 % za každý měsíc prodlení.
Článek 7
Kontroly na místě prováděné Komisí
Komise může ve spolupráci s příslušnými portugalskými orgány provádět kontroly na místě týkající se provádění opatření uvedených v článku 2 a s nimi souvisejících výdajů.
Článek 8
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Portugalské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. září 2005,
kterým se mění dodatek přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení na Slovensku působící v odvětví masa
(oznámeno pod číslem K(2005) 3451)
(Text s významem pro EHP)
(2005/661/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [1], a zejména na přílohu XIV kapitolu 5 oddíl B písm. d) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha XIV kapitola 5 oddíl B písm. a) aktu o přistoupení z roku 2003 stanoví, že strukturální opatření podle přílohy I směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických podmínkách produkce čerstvého masa a jeho uvádění na trh [2] a podle příloh A a B směrnice Rady 77/99/EHS ze dne 21. prosince 1976 o hygienických otázkách obchodu s masnými výrobky ve Společenství [3] se do 31. prosince 2006 neuplatňují na zařízení na Slovensku uvedená v dodatku [4] přílohy XIV aktu o přistoupení s výhradou určitých podmínek.
(2) Dodatek přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003 byl změněn rozhodnutími Komise 2004/463/ES [5] a 2005/189/ES [6].
(3) Podle úředního prohlášení slovenského příslušného orgánu dokončila tři zařízení pro produkci masa potřebné úpravy a jsou nyní plně v souladu s právními předpisy Společenství.
Uvedená zařízení by proto měla být vymazána ze seznamu zařízení, na něž se vztahují přechodná opatření.
(4) Jedno zařízení na seznamu zařízení, na něž se vztahují přechodná opatření, vyvinulo značné úsilí, aby dosáhlo souladu se strukturálními požadavky stanovenými právními předpisy Společenství.
Přesto toto zařízení nemůže kvůli výjimečným technickým překážkám dokončit potřebné úpravy v předepsané lhůtě.
Proto by tomuto zařízení měl být na dokončení potřebných úprav poskytnut další čas.
(5) Dodatek přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn. V zájmu jasnosti a přehlednosti by měl být nahrazen.
(6) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dodatek přílohy XIV aktu o přistoupení z roku 2003 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. září 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/459/ES, kterým se přijímá přechodné opatření ve prospěch některých zařízení z odvětví mléka v Maďarsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 3455)
(Text s významem pro EHP)
(2005/662/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [1], a zejména na článek 42 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Maďarsku byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení na zpracování mléka uvedená v příloze rozhodnutí Komise 2004/459/ES ze dne 29. dubna 2004, kterým se přijímá přechodné opatření ve prospěch některých zařízení z odvětví mléka v Maďarsku [2].
(2) Podle úředního prohlášení příslušného maďarského orgánu dokončila některá zařízení proces modernizace a jsou nyní plně v souladu s právními předpisy Společenství.
Kromě toho ukončila některá zařízení svou činnost.
(3) Omezený počet zařízení vyvinul značné úsilí, aby dosáhl souladu se strukturálními požadavky stanovenými právními předpisy Společenství.
Přesto tato zařízení nejsou schopna kvůli výjimečným technickým překážkám dokončit proces modernizace v předepsané lhůtě.
Proto by těmto zařízením měl být na dokončení procesu modernizace poskytnut další čas.
(4) Příloha rozhodnutí 2004/459/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna. V zájmu jasnosti by měla být nahrazena.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2004/459/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2004
o nabytí pozemků společnosti Aircraft Services Lemwerder obcí Lemwerder
(oznámeno pod číslem K(2004) 4748)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/664/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
na základě výzvy zainteresovaným stranám k vyslovení připomínek podle uvedených článků [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Komisi byla předložena stížnost ohledně uzavřeného obchodu s nemovitostmi mezi obcí Lemwerder a společností Aircraft Services Lemwerder (dále jen ASL), podle které tato koupě obsahuje prvek podpory ve prospěch ASL.
Komise si dopisem ze dne 30. ledna 2003 vyžádala informace z Německa.
Německá strana odpověděla dopisem ze dne 18. března 2003.
(2) Rozhodnutím ze dne 17. září 2003 zahájila Komise řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES se zřetelem na oznámené opatření.
Případ byl zaregistrován pod číslem C 56/2003. Rozhodnutí bylo Německu oznámeno dopisem ze dne 18. září 2003 a zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Od zainteresovaných stran neobdržela Komise žádné vyjádření.
(3) Německé úřady vyjádřily své stanovisko k rozhodnutí Komise v dopisech ze dne 14. listopadu 2003 a 18. listopadu 2003.
Komise si v dopisech ze dne 13. ledna 2004 a 10. května 2004 vyžádala doplňující informace.
Německá strana odpověděla v dopisech ze dne 13. února 2004 a 31. srpna 2004.
Dne 13. října 2004 se konala schůzka zástupců Komise, zástupců Německa a autora znaleckého posudku na dotčenou nemovitost.
Po tomto setkání předložila německá strana v dopise ze dne 23. listopadu 2004 doplňující informace.
II. OPATŘENÍ
1. Příjemce
(4) ASL (se sídlem v dolnosaském Lemwerderu v blízkosti Brém) poskytuje služby, jako např. údržbu letadel.
Tato společnost s přibližně 700 zaměstnanci dosáhla v roce 2002/03 obratu 53,4 milionů EUR.
Do roku 1993 byla ASL členem akciové společnosti Deutsche Aerospace AG (DASA).
Když DASA chtěla závod uzavřít, učinila spolková země Dolní Sasko opatření k záchraně ASL.
Rozhodnutím 97/753/ES ze dne 12. března 1997 vyslovila Komise souhlas s těmito opatřeními, která spočívala ve státní podpoře ve prospěch Aircraft Services Lemwerder (ASL) [3].
Dne 1. ledna 2004 získala většinový podíl v podniku ve výši 51 % společnost EADS.
Od tohoto okamžiku začala restrukturalizace ASL.
Podnik se přestává zabývat údržbou civilních letadel.
V budoucnu se zde budou provádět opravy a servis součástí bojových letounů (Transall C-160, Tornado) a montáž součástí vojenských letadel (Eurofighter, A400M).
Pro rok 2006 se počítá s 210 zaměstnanci [4].
2. Podrobný popis opatření
(5) Obec Lemwerder odkoupila pozemky, které ASL nepotřebovala.
Podle údajů Německa obsahovala kupní cena množstevní slevu.
Datum _BAR_ Pozemek _BAR_ Plocha (m2) _BAR_ Cena/m2(DEM/EUR) _BAR_ Cena celkem(DEM/EUR) _BAR_
28.6.2000 _BAR_ západ a střed _BAR_ 241643(97828 a 143815) _BAR_ […]/[…] _BAR_ […]/[…] _BAR_
16.8.2001 _BAR_ jih _BAR_ 37328 _BAR_ 1,50/0,77 _BAR_ 55992/28628 _BAR_
(6) Technická příprava pozemku "západ" byla spojena s celkovými náklady 1355040 EUR.
Z různých důvodů se předpokládalo, že cena za "střed" by měla být asi o 10 % nižší.
(7) Obec vycházela z toho, že po vybudování nezbytné infrastruktury by mohla pozemky "západ" a "střed" prodat za cenu […] DEM/m2 ([…] EUR/m2).
Tato relativně vysoká cena vyplývá z kvality místa v bezprostřední blízkosti letiště ASL s přímým napojení na železniční síť a možností využití přístaviště ASL na Weseře.
V letech 1999 a 2002 se v sousedním Edenbüttelu prodávaly pozemky za stejnou cenu, ačkoli z nich byl přístup k železnici, vzdušné cestě a vodní cestě po Weseře složitější.
Německá strana předložila dva další znalecké posudky k pozemkům ležícím severně od ASL, které byly odhadnuty na srovnatelnou cenu.
(8) Na technickou přípravu pro výstavbu na pozemku "západ" obdržela obec dotaci ve výši 562200 EUR (z 50 % spolufinancována prostřednictvím EFRE – cílová skupina 2). Z vlastních zdrojů bylo financováno 132125 EUR.
Očekávaný výtěžek z prodeje byl […] EUR.
(9) Obec a dolnosaská rozvojová společnost NILEG se chtěly zaměřit v první řadě na letecký průmysl, ale ohledně případných kupců si nestanovily žádná omezení.
V roce 2000 se trh s nemovitostmi zhroutil.
Od druhé poloviny roku 2002 poptávka po takovýchto pozemcích ožila, ale žádný z dotčených pozemků se dosud neprodal.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(10) Komise vyjádřila ve svém rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES pochybnost, že cena, kterou obec zaplatila, odpovídá tržní hodnotě. Pozemek byl prodán bez technické přípravy a ASL nebo jiný soukromý kupující by musel investovat významnou částku, aby mohl prodávat pozemky jako technicky připravené k výstavbě.
Protože nebyl k dispozici odhad pozemků bez technické přípravy, provedla Komise odhad hodnoty odečtením výše výdajů na technickou přípravu z ceny za pozemky s inženýrskými sítěmi.
Přitom zohlednila předpokládané zdržení prodejem pozemku po jednotlivých parcelách, finanční náklady na projekt a skutečnost, že určitý prostor bude využit pro infrastrukturu.
Z odhadu vyplynulo, že hodnota pozemků bez technické přípravy je výrazně nižší než cena, kterou zaplatila obec.
Kromě toho si Komise položila otázku, jestli by soukromý investor s ohledem na všeobecnou situaci na trhu do technické přípravy pozemku v bezprostřední blízkosti ASL vůbec investoval.
Komise navíc zpochybnila, že by soukromý investor mohl obdržet podobnou podporu jako obec.
Protože Německo nezdůvodnilo koupi pozemku "jih", mohl by tento postup obsahovat další prvek podpory.
(11) Komise pochybuje o slučitelnosti možných prvků podpory v obchodech s pozemky se společným trhem.
S prodejem pozemků nejsou například spojeny žádné investiční nebo restrukturalizační podmínky; ani podle informací z Německa nemá podnik potíže.
Rozhodnutím 97/753/ES byly podpory povoleny za předpokladu, že Německo po dobu pěti let neposkytne žádné podpory ad hoc.
Podpory, které byly pravděpodobně spojené s tímto obchodem s pozemky, by ale byly poskytnuty v tomto pětiletém období.
IV. STANOVISKO NĚMECKA
(12) Pro Německo by byla vhodným východiskem pro tržní hodnotu pozemků bez technické přípravy hodnota srovnatelných parcel bez inženýrských sítí, která zohledňuje polohu a propojení s infrastrukturou.
Byl předložen nový odhad pozemků bez technické přípravy.
Tento odhad se opírá o přímé srovnání s jinými pozemky bez technické přípravy v okruhu 80 km a zohledňuje rozdíly v kvalitě.
Znalec vykonal prohlídku předmětných i ostatních pozemků.
Zohlednil zejména vazby na infrastrukturu, které by mohly být využity.
Znalec došel k hodnotě […] EUR za m2, a protože je tato hodnota vyšší než cena, kterou zaplatila obec, nemůže se podle jeho názoru jednat o podporu.
Německo nepokládá za nutné zohledňovat možné průtahy při dalším prodeji parcel, náklady na technickou přípravu a dotace.
(13) Kromě toho jsou státní instituce při technické přípravě průmyslových pozemků vedeny dlouhodobými úvahami, jako například výběrem daní od podniků, které se usídlí na technicky připraveném pozemku.
Pravidla pro poskytování státních dotací by obcím znemožnila dosahovat vytčených cílů, pokud by musely prodávat za určitou cenu.
Kromě toho by mohly obce sice provádět výběrová řízení, pokud by chtěly prodávat pozemky, ale nikoli v případě, když by chtěly získat parcelu, která odpovídá jejich plánu technické přípravy.
Prodejce by se přitom mohl nacházet ve velmi výhodné vyjednávací pozici.
Obchod za takových podmínek by nepodmiňoval žádnou podporu ve prospěch prodejce.
(14) Odhad Komise navíc obsahuje chyby.
Pro soukromé investory například neplatí stejné předpisy jako pro obce.
Podle paragrafu 127 a následujících stavebního zákona musí obce zaplatit minimálně 10 % nákladů na technickou přípravu pozemků způsobilých pro podporu.
Také vzniky neočekávané náklady na odstranění munice.
V okamžiku koupě nemohly tyto náklady ovlivnit cenu.
Kromě toho podle sdělení Komise o prvcích státní podpory při prodeji staveb nebo pozemků z veřejných financí [6] (dále jen "Sdělení") není potřebné do odhadu zahrnovat dodatečné náklady na infrastrukturu.
Dále je podle Sdělení za určitých podmínek přípustná vyšší cena (platí například pravidlo 5 % tolerance).
(15) Otázka, zda by soukromý investor provedl technickou přípravu tohoto pozemku, zde není podstatná.
Technická příprava pozemků je veřejným úkolem a spadá do oblasti služeb všeobecného ekonomického zájmu.
Obce se rozhodnou pro technickou přípravu pozemků pouze tehdy, pokud se – jako v tomto případě – očekává dostatečná poptávka.
Dolnosaský ústav pro výzkum hospodářství vycházel z nedostatečné nabídky průmyslových pozemků.
Nová restrukturalizace celé oblasti napojením na nový weserský tunel a plánovaná dálnice podél řeky až k projektovanému hlubokovodnímu přístavu ve Wilhelmshavenu zvyšovala poptávku po průmyslových plochách.
Dolnosaská agentura pro investice a podporu (Investment and Promotion Agency Niedersachsen) dále vysvětlila, že se z tohoto důvodu jedná o zvláště hodnotné pozemky a že by obec promarnila takzvaný "unique selling point", kdyby tyto plochy nekoupila.
Proto doporučila obci tyto pozemky koupit, a to tím spíše, že by se tak otevřela možnost zajistit využití celé oblasti mezi průmyslovou zónou Bahnhof Altenesch a areálem ASL.
(16) Ohledně koupě pozemku "jih" německá strana upozorňuje na to, že je tato parcela důležitá pro celkový záměr, protože by měla sloužit jako náhradní výměnná plocha pro infrastrukturu při technické přípravě pozemku "střed".
V. HODNOCENÍ
Existence státní podpory
87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem".
V tomto případě je třeba zhodnotit, jestli byla ASL obchodem s pozemky selektivně zvýhodněna.
Tak by tomu bylo v případě, pokud by obec zaplatila cenu vyšší než je tržní hodnota.
(18) Komise sdílí názor Německa, že za základ tržní ceny se má považovat cena za technicky nepřipravený pozemek.
Stanovení hodnoty pozemku bez technické přípravy odečtením nákladů za technickou přípravu od hodnoty pozemku s inženýrskými sítěmi je pomocný prostředek, pokud není k dispozici přímé ocenění.
Komise proto důkladně zkoumala nový odhad pozemků bez technické přípravy předložený německou stranou.
(19) Pokud chtějí orgány kupovat určitý pozemek, musí jednat s majitelem. Organizovat výběrové řízení bez stanovených podmínek není žádné řešení.
Zásady uvedené v odst. II čl.
1 sdělení ohledně prodeje prostřednictvím výběrového řízení bez stanovených podmínek nemohou ale v daném případě platit. Zásady uvedené v odst.
II čl. 2 sdělení jsou ale do určité míry použitelné.
(20) Zpráva byla vyhotovena nezávislým znalcem podle odst. II čl.
2 písm. a) sdělení. Znalec nedostal předem žádné zadání a jeho nezávislost je zaručena veřejnou objednávkou a zavázáním přísahou.
Znalec je jinak činný pro Komisi a pro Soudní dvůr Evropských společenství jako certifikovaný znalec.
Specializuje se zejména na oceňování pozemků v dotčené oblasti.
I když je odhad datován dnem 6. listopadu 2003, tzn. po prodeji, může být základem pro tento postup.
Komise je toho názoru, že metoda, kterou znalec použil, a která přihlíží k hodnotě ostatních pozemků a jejich různé kvalitě, je přiměřená.
Komise ve zprávě důkladně zkoumala zejména velikost a druh pozemků, které byly předloženy ke srovnání, zohlednění možného znečištění, nezávislost znalce, význam zvláštních možností napojení infrastruktury, druh půdy a metodu, použitou k výpočtu výsledné hodnoty.
Ceny ostatních pozemků, ke kterým bylo přihlíženo, kolísají mezi 16 a 36 EUR za m2.
Komise konstatuje, že výpočet výsledku ve výši […] EUR za m2 není možná naprosto správný, ale v každém případě by alternativní výpočty vykázaly vyšší hodnotu.
Na základě tohoto hodnocení došla Komise k závěru, že hodnota ve výši […] EUR za m2 jako hrubý základ pro tržní hodnotu pozemku bez technické přípravy k okamžiku prodeje může být použita jako základ.
V každém případě může Komise na základě této zprávy vyloučit, že tržní cena je nižší než cena, za kterou byl pozemek skutečně prodán, tzn. […] EUR za m2.
(21) Komise konstatuje, že v tomto případě obec nekoupila pozemky v zájmu ASL, ale se záměrem na pozemcích na základě své celkové koncepce vycházející z širších politických úvah vybudovat inženýrské sítě a prodat je (viz odstavec 15).
To bylo podpořeno příspěvkem z EFRE (viz odstavec 8).
Výběr právě tohoto území ASL je v souladu s politickými úvahami a vysvětluje se jedinečnými podmínkami infrastruktury území, což potvrzuje dolnosaská agentura Investment and Promotion Agency Niedersachsen.
(22) Komise připouští, že by soukromý rozvíjející se podnik nebyl schopen za tuto cenu koupit pozemek bez technické přípravy, vybudovat na něm inženýrské sítě, vytvořit potřebnou infrastrukturu a takto připravený pozemek se ziskem prodat.
Některé předkládané argumenty Německa, jako například právní rámec platný pro obce, mohou toto vysvětlit.
Další hodnocení záležitosti ale není zapotřebí, protože v rámcových podmínkách tohoto případu oba výše uvedené závěry, za prvé, že obec nekoupila pozemky za cenu vyšší než je jejich tržní hodnota, a za druhé, že obec nekoupila pozemky v zájmu ASL, ale na základě své celkové koncepce a na základě širších politických úvah, postačují ke konstatování, že ASL nebyla poskytnuta zvláštní výhoda.
Další pochybnosti vyslovené v rozhodnutí Komise o zahájení řízení nejsou nadále důležité.
(23) Komise může souhlasit s argumenty Německa pro koupi pozemkové parcely "jih".
Kromě toho by případná dotace v žádném případě nepřekročila minimální práh de minimis ve výši 100000 EUR.
VI. ZÁVĚR
(24) Komise dospěla k závěru, že obec Lemwerder nekoupila pozemek od ASL za cenu, která je vyšší než jeho tržní hodnota.
Pročež nebyla prodávajícímu poskytnuta žádná výhoda, a tím žádná státní podpora ve smyslu čl. 87 odst.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obchod s pozemky uzavřený mezi obcí Lemwerder a Aircraft Services Lemwerder neobsahuje prvky podpory poskytované státem podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. září 2005,
kterým se mění dodatek A přílohy X aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v Maďarsku působící v odvětví masa
(oznámeno pod číslem K(2005) 3450)
(Text s významem pro EHP)
(2005/665/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, a zejména na přílohu X kapitolu 5 oddíl B odstavec d) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha X kapitola 5 oddíl B odstavec a) aktu o přistoupení z roku 2003 stanoví, že strukturální požadavky podle přílohy I směrnice Rady 64/433/EHS ze dne 26. června 1964 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým masem uvnitř Společenství [1] se do 31. prosince 2006 nevztahují na zařízení v Maďarsku uvedená v dodatku A [2] přílohy X aktu o přistoupení s výhradou určitých podmínek.
(2) Dodatek A přílohy X aktu o přistoupení z roku 2003 byl změněn rozhodnutími Komise 2004/462/ES [3] a 2004/472/ES [4].
(3) Podle úředního prohlášení příslušného maďarského orgánu dokončila některá zařízení působící v odvětví masa proces modernizace a jsou nyní plně v souladu s právními předpisy Společenství.
Některá zařízení ukončila svou činnost.
Uvedená zařízení by proto měla být vymazána ze seznamu zařízení, na něž se vztahují přechodná opatření.
(4) O postavení dvou zařízení na zpracování masa a o jejich novém zařazení jako nízkokapacitní zařízení se stále jedná s příslušnými maďarskými orgány.
Na vyjasnění situace je třeba stavit krátkou dodatečnou lhůtu.
(5) Kromě toho vyvinul omezený počet zařízení značné úsilí, aby dosáhl souladu se strukturálními požadavky stanovenými právními předpisy Společenství.
Přesto tato zařízení nejsou schopna kvůli výjimečným technickým překážkám dokončit proces modernizace v předepsané lhůtě.
Proto by těmto zařízením měl být na dokončení procesu modernizace poskytnut další čas.
(6) Dodatek A přílohy X aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn. V zájmu jasnosti by měl být nahrazen.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dodatek A přílohy X aktu o přistoupení z roku 2003 se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. září 2005
o zahájení činnosti Regionálního poradního sboru pro severozápadní vody v rámci společné rybářské politiky
(2005/668/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/585/ES ze dne 19. července 2004, kterým se zřizují regionální poradní sbory v rámci společné rybářské politiky [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na doporučení předané Irskem dne 27. června 2005 ve jménu Belgie, Francie, Irska, Nizozemska, Španělska a Spojeného království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky [2] a rozhodnutí 2004/585/ES stanoví rámec pro zřízení a fungování regionálních poradních sborů.
(2) Článkem 2 rozhodnutí 2004/585/ES se zřizuje Regionální poradní sbor pro severozápadní vody v Mezinárodní radě pro průzkum moří (ICES) v oblasti [3] V (kromě Va a pouze vody ES v Vb), VI a VII.
(3) V souladu s čl. 3 odst. 1 rozhodnutí 2004/585/ES zástupci odvětví rybolovu a dalších zájmových skupin předložili Belgii, Francii, Irsku, Nizozemsku, Španělsku a Spojenému království žádost týkající se fungování uvedeného regionálního poradního sboru.
3 odst. 2 rozhodnutí 2004/585/ES dotčené členské státy určily soulad žádosti týkající se Regionálního poradního sboru pro severozápadní vody s ustanoveními uvedeného rozhodnutí.
Dne 27. června 2005 dotčené členské státy předložily Komisi doporučení k danému regionálnímu poradnímu sboru.
(5) Komise posoudila žádost zúčastněných stran i doporučení na základě rozhodnutí 2004/585/ES a na základě cílů a zásad společné rybářské politiky a považuje Regionální poradní sbor pro severozápadní vody za připravený zahájit činnost,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Regionální poradní sbor pro severozápadní vody zřízený čl. 2 odst. 1 písm. d) rozhodnutí 2004/585/ES zahajuje činnost od 26. září 2005.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním používání Protokolu, kterým se na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2010 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Komorskou federativní islámskou republikou o rybolovu při pobřeží Komor
(2005/669/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s Dohodou mezi Evropským hospodářským společenstvím a Komorskou federativní islámskou republikou o rybolovu při pobřeží Komor [1] vedly Společenství a Komorská federativní islámská republika jednání s cílem stanovit změny nebo dodatky, které mají být učiněny v dohodě na konci doby používání protokolu připojeného k dohodě.
(2) Dne 24. listopadu 2004 byl jako výsledek těchto jednání parafován nový protokol.
(3) Tímto protokolem se pro rybáře Společenství stanoví na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2010 rybolovná práva ve vodách pod svrchovaností nebo jurisdikcí Komorské federativní islámské republiky.
(4) S cílem zajistit, aby plavidla Společenství i nadále provozovala rybolovné činnosti, by se měl nový protokol začít používat co nejdříve. Z tohoto důvodu obě strany parafovaly dohodu ve formě výměny dopisů, kterou se stanoví prozatímní používání parafovaného protokolu od 1. ledna 2005.
(5) Dohoda ve formě výměny dopisů by měla být schválena s výhradou uzavření protokolu Radou.
(6) Způsob pro rozdělení rybolovných práv mezi členské státy by měl vycházet z tradičního rozdělení rybolovných práv stanovených v dohodě o rybolovu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním používání Protokolu, kterým se na období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2010 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Komorskou federativní islámskou republikou o rybolovu při pobřeží Komor, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů a znění protokolu se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu se mezi členské státy rozdělují takto:
a) plavidla lovící tuňáky vlečnou sítí:
Španělsko: 21 plavidel,
Francie: 18 plavidel,
Itálie: 1 plavidlo;
b) plavidla lovící tuňáky na dlouhý vlasec s návazci:
Španělsko: 12 plavidel,
Portugalsko: 5 plavidel.
Pokud žádosti o licence z těchto členských států nevyčerpají všechna rybolovná práva stanovená protokolem, může Komise zohlednit žádosti o licence z ostatních členských států.
Článek 3
Členské státy, jejichž plavidla provádějí rybolov podle tohoto protokolu, jsou v souladu s nařízením Komise (ES) č. 500/2001 [2] povinny oznámit Komisi množství každého druhu uloveného v rybolovné oblasti Komor.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. června 2005
týkající se řízení podle článku 82 Smlouvy o ES a článku 54 Dohody o EHP
(COMP/A.39.116/B2 – Coca-Cola)
(oznámeno pod číslem K(2005) 1829)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/670/ES)
1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 [1] je určeno společnosti Coca-Cola Company ("TCCC") a jejím třem hlavním závodům na plnění lahví Bottling Holdings (Luxembourg) sarl, Coca-Cola Erfrischungsgetränke AG a Coca-Cola Hellenic Bottling Company SA (dále jen: "strany").
Předmětem řízení je jednání TCCC a jeho závodů na plnění lahví při dodávce sycených nealkoholických nápojů jak do distribučních kanálů pro spotřebu v domácnostech, tak do kanálů pro spotřebu v provozovnách v členských státech ES, na Islandu a v Norsku.
V předběžném posouzení vyjádřila Komise obavy v souvislosti s článkem 82 Smlouvy o ES a článkem 54 Dohody o EHP ohledně požadavků spojených s výhradními právy, cílenými slevami a slevami při zvýšení odběru a prosazováním tržní síly mezi různými kategoriemi výrobků.
(2) Komise se domnívá, že příslib učiněný po předběžném posouzení a připomínky, které předložily zúčastněné třetí strany, jsou dostatečné k vyřešení zjištěných obav, které se týkají hospodářské soutěže v rámci distribučních kanálů, kde strany dosahují stanovených limitů podílu na trhu.
Strany zejména nebudou uzavírat smlouvy o výhradních právech s výjimkou specifických okolností a nebudou poskytovat cílené slevy a slevy při zvýšení odběru.
Podle předběžného posouzení tyto způsoby jednání ztěžují třetím stranám soutěžit ve věci samé.
Podle příslibů budou požadavky týkající se sortimentu a místa v regálech pro určité kategorie značek stanoveny odděleně, což řeší obavu vyjádřenou v předběžném posouzení, že silné značky by mohly být prosazeny na úkor slabších značek.
Pokud jde o financování a technické vybavení, je důsledkem příslibu zkrácení doby trvání smlouvy, poskytnutí zákazníkům možnosti vrácení platby a výpověď bez sankcí a uvolnění určitého prostoru v chladicích zařízeních. Tím se řeší obavy, že stávající dohody by mohly nadmíru zavazovat zákazníky a vést k výlučnosti prodejen.
(3) V rozhodnutí se konstatuje, že s ohledem na učiněné přísliby již nejsou důvody k jednání ze strany Komise.
Rozhodnutí je závazné do 31. prosince 2010.
(4) Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení vydal souhlasné stanovisko dne 20. května 2005.
[1] Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1. Nařízení ve znění nařízení (ES) č. 411/2004 (Úř. věst. L 68, 6.3.2004, s. 1).
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Rady 2005/671/SVV
ze dne 20. září 2005
o výměně informací a spolupráci v oblasti teroristických trestných činů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29, čl. 30 odst. 1, článek 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na svém mimořádném zasedání dne 21. září 2001 Evropská rada konstatovala, že terorismus je skutečnou výzvou pro svět a pro Evropu a že boj proti terorismu bude prioritním cílem Evropské unie.
(2) Dne 19. října 2001 Evropská rada konstatovala, že je odhodlána bojovat proti terorismu ve všech formách na celém světě a že bude pokračovat ve svém úsilí, aby posílila koalici mezinárodního společenství v boji proti terorismu v každé podobě a formě, například zvýšenou spoluprací mezi operačními službami pověřenými bojem proti terorismu: Europolem, Eurojustem, zpravodajskými službami, policejními složkami a soudními orgány.
(3) V boji proti terorismu je podstatné, aby příslušné orgány měly ve své příslušné oblasti působnosti k dispozici co nejúplnější a nejaktuálnější informace.
Specializované národní služby členských států, soudní orgány a příslušné subjekty Evropské unie jako jsou Europol a Eurojust nezbytně potřebují informace, aby mohly plnit své úkoly.
(4) Rozhodnutí Rady 2003/48/SVV ze dne 19. prosince 2002 o uplatnění zvláštních opatření v oblasti policejní a soudní spolupráce v boji proti terorismu v souladu s článkem 4 společného postoje 2001/931/SZBP [2] je důležitým krokem vpřed.
Trvající hrozba terorismu a složitost tohoto jevu si vyžadují stále větší výměnu informací.
Rozsah výměny informací musí být rozšířen na všechny fáze trestního řízení, včetně odsouzení, a na všechny osoby, skupiny nebo subjekty, které jsou vyšetřovány, soudně stíhány nebo odsouzeny za teroristické trestné činy.
(5) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich z důvodu potřeby vzájemnosti může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(6) Při výměně informací nejsou tímto rozhodnutím dotčeny podstatné zájmy národní bezpečnosti a neměly by jím být ohrožena bezpečnost jednotlivců nebo úspěch probíhajícího vyšetřování či zvláštních zpravodajských činností v oblasti státní bezpečnosti.
(7) Toto rozhodnutí ctí základní práva a zachovává zásady vyjádřené v Listině základních práv Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "teroristickými trestnými činy": trestné činy uvedené v článcích 1, 2 a 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu [3];
b) "Úmluvou o Europolu": úmluva ze dne 26. července 1995 o zřízení Evropského policejního úřadu [4];
c) "rozhodnutím o Eurojustu": rozhodnutí Rady 2002/187/SVV ze dne 28. února 2002 o zřízení Evropské jednotky pro soudní spolupráci (Eurojust) za účelem posílení boje proti závažné trestné činnosti [5];
d) "skupinou nebo subjektem": "teroristické skupiny" ve smyslu článku 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV a skupiny a subjekty uvedené v příloze společného postoje 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [6].
Článek 2
Poskytování informací týkajících se teroristických trestných činů Eurojustu, Europolu a členským státům
1. Každý členský stát určí v rámci svých policejních složek nebo jiných orgánů činných v trestním řízení specializovaný útvar, který má v souladu s vnitrostátním právem přístup ke všem důležitým údajům týkajícím se trestních vyšetřování vedených jeho orgány činnými v trestním řízení ve věcech teroristických trestných činů a k takovým údajů z těchto vyšetřování vyplývajících a tyto údaje shromažďuje a zasílá je Europolu v souladu s odstavci 3 a 4.
2. Každý členský stát určí jeden nebo, pokud tak stanoví jeho právní řád, více orgánů jako národní zpravodaje Eurojustu pro věci terorismu nebo vhodný soudní nebo jiný příslušný orgán, který má v souladu s vnitrostátním právem přístup k veškerým důležitým informacím týkajícím se trestního stíhání a odsouzení za teroristické trestné činy a může tyto informace shromažďovat a zasílá je Eurojustu v souladu s odstavcem 5.
3. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby při nejmenším informace uvedené v odstavci 4 týkající se trestního vyšetřování a informace uvedené v odstavci 5 týkající se trestního stíhání a odsouzení za teroristické trestné činy, které mají nebo mohou mít dopad na dva nebo více členských států, shromážděné příslušným orgánem, byly předány:
a) Europolu k dalšímu zpracování v souladu s vnitrostátním právem a ustanoveními Úmluvy o Europolu a
b) Eurojustu v souladu s vnitrostátním právem a pokud to umožňují ustanovení rozhodnutí o Eurojustu, aby bylo Eurojustu umožněno plnit jeho úkoly.
4. Europolu se v souladu s odstavcem 3 předávají tyto informace:
a) údaje umožňující identifikaci osoby, skupiny nebo subjektu;
b) činy, které jsou předmětem vyšetřování, a jejich konkrétní okolnosti;
c) dotyčný trestný čin;
d) vazby na jiné související případy;
e) využívání komunikačních technologií;
f) ohrožení plynoucí z držení zbraní hromadného ničení.
5. Eurojustu se v souladu s odstavcem 3 předávají tyto informace:
a) údaje umožňující identifikaci osoby, skupiny nebo subjektu, jež jsou předmětem trestního vyšetřování nebo stíhání;
b) dotyčný trestný čin a jeho konkrétní okolnosti;
c) údaje o pravomocném odsouzení za teroristické trestné činy a konkrétní okolnosti těchto trestných činů;
d) vazby na jiné související případy;
e) žádosti o soudní pomoc, včetně dožádání, určené jinému členskému státu nebo obdržené od jiného členského státu a odpověď na ně.
6. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby důležité informace obsažené v písemnostech, souborech, sděleních, předmětech nebo jiných důkazních prostředcích, zadržených nebo zabavených v průběhu trestního vyšetřování nebo trestního řízení v souvislosti s teroristickými trestnými činy, mohly být co nejdříve a v souladu s vnitrostátním právem a příslušnými mezinárodními právními nástroji zpřístupněny orgánům jiných dotčených členských států, v nichž je nebo by mohlo být zahájeno vyšetřování nebo v nichž probíhá stíhání v souvislosti s teroristickými trestnými, a to s ohledem na potřebu neohrozit probíhající vyšetřování.
Článek 3
Společné vyšetřovací týmy
Ve vhodných případech přijmou členské státy nezbytná opatření ke zřízení společných vyšetřovacích týmů pro vyšetřování teroristických trestných činů.
Článek 4
Žádosti o soudní pomoc a výkon soudních rozhodnutí
Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby žádosti jiných členských států o vzájemnou právní pomoc a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v souvislosti s teroristickými trestnými činy byly vyřizovány jako naléhavé a přednostně.
Článek 5
Zrušení stávajících ustanovení
Rozhodnutí 2003/48/SVV se zrušuje.
Článek 6
Provádění
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím nejpozději do 30. června 2006.
Článek 7
Územní působnost
Toto rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 8
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po vyhlášení
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. června 2005
o podpisu Dodatkového protokolu k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem v důsledku rozšíření Evropské unie
(2005/672/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem byla podepsána v Ankaře dne 12. září 1963 (dále jen "ankarská dohoda") [1] a vstoupila v platnost dne 1. prosince 1964 [2].
(2) Podle čl. 6 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003 nové členské státy přistupují k dohodám uzavřeným společně členskými státy a Společenstvím se třetími zeměmi.
(3) Rada zmocnila Komisi k jednání s Tureckem o protokolu k ankarské dohodě, který by zohlednil rozšíření Evropské unie, a Komise tato jednání úspěšně dokončila.
(4) S výhradou uzavření je třeba dodatkový protokol za Společenství a jeho členské státy podepsat,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
S výhradou uzavření uvedeného protokolu je předseda Rady oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat jménem Evropského společenství a jeho členských států Dodatkový protokol k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem v důsledku rozšíření Unie.
Znění dodatkového protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005,
kterým se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností
(Text s významem pro EHP)
(2005/673/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/53/ES má Komise hodnotit používání olova, rtuti, kadmia nebo šestimocného chromu, které zakazuje čl. 4 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice.
(2) Komise po provedení potřebných vědecko-technických hodnocení dospěla k řadě závěrů.
(3) Některá vynětí ze zákazu by neměla být prodloužena, neboť se používání olova, rtuti, kadmia nebo šestimocného chromu v těchto použitích již lze vyhnout.
(4) Některé materiály a součásti obsahující olovo, rtuť, kadmium nebo šestimocný chrom by měly být vyňaty ze zákazu nebo být nadále vyňaty ze zákazu podle čl. 4 odst.
2 písm. a), neboť používání těchto látek v těchto konkrétních materiálech a součástech je stále nevyhnutelné. V některých případech je vhodné přezkoumat konec platnosti těchto vynětí, aby bylo posouzeno, zda je používání zakázaných látek v budoucnosti stále nevyhnutelné.
(5) V případě hliníku pro účely strojního obrábění s obsahem olova do 1,5 % hmotnostních popsaného v bodě 2 písm. a) přílohy Komise do 1. července 2007 vyhodnotí, zda má být konec platnosti tohoto vynětí přezkoumán v souvislosti s dostupností náhrad olova.
(6) V případě olověných ložiskových pánví a pouzder popsaných v bodě 4 přílohy Komise do 1. července 2007 vyhodnotí, zda má být konec platnosti tohoto vynětí přezkoumán, aby bylo zajištěno, že lze bezolovnatou technologii používat ve všech motorech a převodovkách, aniž by došlo k poškození jejich správného fungování.
(7) V případě použití šestimocného chromu v protikorozních ochranných vrstvách u šroubových a maticových spojů pro podvozky popsaných v bodě 13 písm. b) přílohy Komise do 1. července 2007 vyhodnotí, zda má být konec platnosti tohoto vynětí přezkoumán, aby bylo zajištěno, že nemůže dojít k náhodnému odpojení důležitých mechanických součástí v průběhu životnosti vozidla.
(8) V případě použití kadmia v bateriích pro elektrická vozidla popsaných v bodě 17 přílohy Komise do 1. července 2007 vyhodnotí, zda má být konec platnosti tohoto vynětí přezkoumán, aby byla zajištěna dostupnost alternativních bateriových technologií a elektrických vozidel.
(9) Směrnice 2000/53/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčeno rozhodnutí Komise 2005/438/ES [2], nahrazuje se příloha II směrnice 2000/53/ES zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o jmenování dvou členů a čtyř náhradníků Výboru regionů
(2005/674/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh irské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po odstoupení paní Annette McNAMAROVÉ a pana Roystona BRADYHO se uvolnila dvě místa členů Výboru regionů.
Po odstoupení paní Angely LUPTONOVÉ, paní Vivian O’CALLAGHANOVÉ, pana P. J. COGHILLA a paní Catherine MURPHYOVÉ se uvolnila čtyři místa náhradníků,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Do Výboru regionů jsou jmenováni pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006:
a) jako členové:
paní Maria CORRIGANOVÁ,
členka Dun Laoghaire-Rathdown Council,
jako nástupkyně paní Annette McNAMAROVÉ;
pan Paul O’DONOGHUE,
člen Kerry County Council,
jako nástupce pana Roystona BRADYHO;
b) jako náhradníci:
paní Mary FREEHILLOVÁ,
členka Dublin City Council,
jako nástupkyně paní Angely LUPTONOVÉ;
paní Michelle MULHERINOVÁ,
členka Mayo County Council,
jako nástupkyně paní Catherine MURPHYOVÉ;
pan Terry SHANNON,
člen Cork City Council,
jako nástupce pana P. J. COGHILLA;
pan Barney STEELE,
člen Longford County Council,
jako nástupce paní Vivian O’CALLAGHANOVÉ.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o jmenování tří členů a pěti náhradníků Výboru regionů
(2005/675/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh italské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po uplynutí funkčního období pana Francesca STORACEHO, pana Vita d’AMBROSIA a pana Raffaela FITTA se uvolnila tři místa členů Výboru regionů. Po odstoupení pana Giuseppa CHIARAVALLOTIHO se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů a po skončení funkčního období pana Giovanniho PACEHO, pana Filippa BUBBICA, pana Giandomenica BARCIHO a pana Enza GHIGA se uvolnila čtyři místa náhradníků,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Do Výboru regionů jsou jmenováni pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006:
a) jako členové:
pan Piero MARRAZZO,
Presidente della Regione Lazio
(prezident oblasti Latium),
jako nástupce pana Francesca STORACEHO;
pan Gian Mario SPACCA,
Presidente della Regione Marche
(prezident oblasti Marche),
jako nástupce pana Vita d’AMBROSIA;
pan Nichi VENDOLA,
Presidente della Regione Puglia
(prezident oblasti Apulie),
jako nástupce pana Raffaela FITTA;
b) jako náhradníci:
paní Mercedes BRESSOVÁ,
Presidente della Regione Piemonte
(prezidentka oblasti Piemont),
jako nástupkyně pana Enza GHIGA;
pan Claudio BURLANDO,
Presidente della Regione Liguria
(prezident oblasti Ligursko),
jako nástupce pana Giandomenica BARCIHO;
pan Vito DE FILIPPO,
Presidente della Regione Basilicata
(prezident oblasti Basilicata),
jako nástupce pana Filippa BUBBICA;
pan Ottaviano DEL TURCO,
Presidente della Regione Abruzzo
(prezident oblasti Abruzzo),
jako nástupce pana Giovanniho PACEHO;
pan Agazio LOIERO,
Presidente della Regione Calabria
(prezident oblasti Kalábrie),
jako nástupce Giuseppa CHIARAVALLOTIHO.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o jmenování náhradníka Výboru regionů
(2005/676/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh slovinské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po odstoupení pana Ivana ŽAGARA se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO::
Článek 1
paní Irena MAJCENOVÁ,
(Mayor of Slovenska Bistrica).
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o jmenování člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/677/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou francouzskou vládou,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Hervé COUPEAU je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Thierryho UHLMANNA pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o jmenování dvou členů a jednoho náhradníka Výboru regionů
(2005/678/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh estonské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po odstoupení pana Andruse ANSIPA a pana Edgara SAVISAARA se uvolnila dvě místa členů Výboru regionů a po navržení pana Väina HALLIKMÄGIHO za člena se uvolnilo jedno místo náhradníka,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Do Výboru regionů jsou jmenováni pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006:
a) jako členové:
pan Väino HALLIKMÄGI,
člen rady Pärnu,
jako nástupce pana Andruse ANSIPA;
pan Tõnis PALTS,
starosta Talinnu,
jako nástupce pana Edgara SAVISAARA;
b) jako náhradnice:
paní Laine JÄNESOVÁ,
starostka Tartu,
jako nástupkyně pana Väina HALLIKMÄGIHO.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o jmenování jednoho člena a jednoho náhradníka Výboru regionů
(2005/679/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh maltské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po uplynutí funkčního období paní Antonie FARRUGIAOVÉ se uvolnilo místo člena Výboru regionů a po uplynutí funkčního období pana Keitha GRECHA se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Do Výboru regionů jsou jmenováni pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006:
a) jako členka:
paní Claudette ABELA BALDACCHINOVÁ,
(Deputy Mayor, Qrendi Local Council),
jako nástupkyně paní Antonie FARRUGIAOVÉ;
b) jako náhradník:
pan Joe CORDINA,
(Member, Xagħra Local Council),
jako nástupce pana Keitha GRECHA.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/680/SZBP
ze dne 12. srpna 2005
o uzavření Dohody mezi Evropskou unií a Konžskou demokratickou republikou o postavení a činnosti policejní mise Evropské unie v Konžské demokratické republice (EUPOL Kinshasa)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. prosince 2004 přijala Rada společnou akci 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Konžské demokratické republice (EUPOL Kinshasa) [1].
(2) Článek 13 společné akce stanoví, že postavení personálu mise EUPOL Kinshasa v Konžské demokratické republice, případně včetně výsad, imunit a dalších záruk nutných pro provedení a řádné fungování mise EUPOL Kinshasa, budou dohodnuty postupem podle článku 24 Smlouvy.
(3) Na základě zmocnění, které Rada dne 24. ledna 2005 udělila generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, jenž je nápomocen předsednictví, k zahájení jednání jeho jménem, sjednal generální tajemník, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku dohodu s vládou Konžské demokratické republiky o postavení a činnosti mise EUPOL Kinshasa.
(4) Bez ohledu na čl. 11 odst. 4 dohody by zakázky na zboží a služby zadávané misi EUPOL Kinshasa měly být v souladu se zásadami průhlednosti, přiměřenosti, rovného zacházení a zákazu diskriminace.
(5) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Konžskou demokratickou republikou o postavení a činnosti policejní mise Evropské unie v KDR (EUPOL Kinshasa) se schvaluje jménem Unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/681/SVV
ze dne 20. září 2005
o zřízení Evropské policejní akademie (EPA) a o zrušení rozhodnutí 2000/820/SVV
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. c) a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 schválila zřízení Evropské policejní akademie (dále jen "EPA"), kde budou školeni vyšší úředníci policejních složek.
(2) Evropská policejní akademie byla zřízena rozhodnutím Rady 2000/820/SVV [2].
(3) Ukázalo se, že práce EPA by mohla být zlepšena, pokud by byla financována ze souhrnného rozpočtu Evropské unie a kdyby se Služební řád úředníků Evropských společenství a Pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství vztahoval na ředitele a zaměstnance sekretariátu EPA.
(4) Závěry Rady ze dne 24. února 2005 proto vyzvaly k provedení výše uvedených změn, které vyžadují zrušení rozhodnutí 2000/820/SVV a jeho nahrazení novým rozhodnutím Rady o EPA.
(5) EPA by měla i nadále plnit funkci sítě spojující vnitrostátní vzdělávací zařízení, mezi jejichž úkoly patří školení vyšších policejních úředníků členských států, v souladu s obecnými zásadami stanovenými v rozhodnutí 2000/820/SVV.
(6) EPA by měla postupně plnit své úkoly podle cílů stanovených v ročních pracovních programech a s náležitým zohledněním dostupných zdrojů.
(7) Je třeba provést řadu technických změn, jimiž se struktura EPA uvede do souladu s postupy stanovenými v rámci souhrnného rozpočtu Evropské unie, Služebního řádu úředníků Evropských společenství a Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství.
(8) Pokud jde o další ustanovení, ta jsou v maximální možné míře založena na rozhodnutí 2000/820/SVV.
(9) Technické změny zahrnují změny ustanovení upravujících vztahy se třetími státy, činnost správní rady, úkoly ředitele, záležitosti zaměstnanců sekretariátu EPA, finanční požadavky, přístup k dokumentům a hodnocení.
(10) Pro zajištění kontinuity jsou potřebná zvláštní přechodná ustanovení,
ROZHODLA TAKTO:
KAPITOLA I
ZŘÍZENÍ, PRÁVNÍ SUBJEKTIVITA A SÍDLO
Článek 1
Zřízení
1. Zřizuje se Evropská policejní akademie (EPA).
Je považována za nástupkyni EPA zřízené rozhodnutím 2000/820/SVV.
2. Aniž je dotčen budoucí vývoj, EPA pracuje jako síť propojující vnitrostátní vzdělávací zařízení v členských státech, mezi jejichž úkoly patří vzdělávání vyšších policejních úředníků a která za tímto účelem úzce spolupracují.
3. Úkolem EPA je provádět programy a podněty, o nichž rozhodne správní rada.
Článek 2
Právní subjektivita
1. EPA má právní subjektivitu.
2. EPA má v každém členském státě nejširší způsobilost k právním úkonům a uzavírání smluv, jakou vnitrostátní právo daného státu přiznává právnickým osobám.
EPA může zejména nabývat a zcizovat movitý a nemovitý majetek a být stranou soudních řízení.
3. Ve všech právních aktech a povinnostech zastupuje EPA ředitel.
Článek 3
Výsady a imunity
Na ředitele EPA a zaměstnance jejího sekretariátu, s výjimkou zaměstnanců dočasně přidělených z členských zemí, se vztahuje Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství.
Článek 4
Sídlo
Sídlo EPA je v Bramshillu, ve Spojeném království.
KAPITOLA II
ÚČEL, CÍLE A ÚKOLY
Článek 5
Účel
Účelem EPA je pomáhat při vzdělávání vyšších policejních úředníků členských států zlepšováním spolupráce mezi různými složkami, které ji tvoří.
Podporuje a rozvíjí evropský přístup k hlavním problémům, kterým čelí členské státy v boji proti trestné činnosti, při předcházení trestné činnosti a při zachovávání veřejného pořádku a veřejné bezpečnosti, zejména s ohledem na přeshraniční povahu těchto problémů.
Článek 6
Cíle
Cíle EPA jsou tyto:
1. prohloubit znalost vnitrostátních policejních systémů a struktur ostatních členských států a přeshraniční policejní spolupráci v rámci Evropské unie;
2. zlepšit znalost mezinárodních nástrojů a nástrojů Unie, zejména v těchto oblastech:
a) znalost o orgánech Evropské unie, jejich činnosti a úloze, jakož i mechanismech rozhodování a právních nástrojích Evropské unie, zejména pokud jde o jejich vliv na spolupráci donucovacích orgánů,
b) znalost o cílech Europolu, jeho struktuře a činnosti, jakož i možnostech co nejvýraznějšího zlepšení spolupráce mezi Europolem a příslušnými donucovacími orgány členských států při boji proti organizované trestné činnosti,
c) znalost o cílech, struktuře a činnosti Eurojustu;
3. poskytnout odpovídající vzdělání ohledně dodržování demokratických záruk, zejména práva na obhajobu.
Článek 7
Úkoly
Pro dosažení těchto cílů může EPA provádět zejména tyto činnosti:
a) zajišťovat vzdělávací akce pro vyšší policejní úředníky založené na společných normách;
b) přispívat k přípravě harmonizovaných programů vzdělávacích kurzů pro policisty na střední úrovni, policisty na střední úrovni v přímém výkonu a policisty v přímém výkonu, pokud jde o přeshraniční spolupráci mezi policejními složkami v Evropě, a pomáhat při vypracovávání vhodných vzdělávacích programů pro pokročilé, jakož i vytvářet a poskytovat vzdělávací kurzy pro školitele;
c) poskytovat odborné vzdělání policistům, kteří mají klíčovou roli v boji proti přeshraniční trestné činnosti se zvláštním zřetelem na organizovanou trestnou činnost;
d) rozšiřovat osvědčené postupy a výsledky výzkumu;
e) vypracovat a poskytovat vzdělání pro přípravu policejních složek Evropské unie k účasti na nevojenském řešení krizí;
f) vypracovat a poskytovat vzdělávání pro policejní orgány z kandidátských zemí, včetně vzdělávání policistů s klíčovými úkoly;
g) usnadnit příslušné výměny a vysílání policistů v rámci vzdělávání;
h) vyvinout elektronickou síť pro podporu EPA při plnění jejích povinností a dbát přitom na zavedení nezbytných bezpečnostních opatření;
i) umožnit vyšším policejním úředníkům členských států získávat odpovídající jazykové znalosti.
Článek 8
Spolupráce s dalšími subjekty
1. EPA může spolupracovat s příslušnými subjekty Evropské unie v oblasti vynucování práva a v dalších příbuzných oblastech a s příslušnými vzdělávacími subjekty v Evropě.
2. EPA může spolupracovat s vnitrostátními vzdělávacími zařízeními států, které nejsou členy Evropské unie, zejména se vzdělávacími zařízeními kandidátských zemí, jakož i Islandu, Norska a Švýcarska.
3. Správní rada může zmocnit ředitele EPA ke sjednání dohod o spolupráci s jakýmkoli subjektem uvedeným v odstavci 1 a 2.
Takové dohody o spolupráci mohou být uzavřeny pouze se zmocněním správní rady.
Dohody o spolupráci se subjekty států, které nejsou členy Evropské unie, mohou být uzavřeny pouze po schválení Rady.
4. EPA může vzít v úvahu doporučení Europolu nebo pracovní skupiny policejních ředitelů členských států EU, aniž jsou dotčena pravidla pro přijetí pracovního programu EPA.
KAPITOLA III
ORGÁNY, ZAMĚSTNANCI A KONTAKTNÍ MÍSTA
Článek 9
Orgány
Orgány EPA jsou:
1. správní rada;
2. ředitel, který řídí sekretariát EPA.
Článek 10
Správní rada
1. Správní rada je složena z jedné delegace z každého členského státu.
Každá delegace má jeden hlas.
2. Členy správní rady jsou pokud možno ředitelé vnitrostátních vzdělávacích zařízení.
Je-li několik ředitelů z jednoho členského státu, tvoří jednu delegaci.
Správní radě předsedá zástupce členského státu, který právě předsedá Radě Evropské unie.
3. Zástupci Komise a Generálního sekretariátu Rady Evropské unie a Europolu jsou zváni k účasti na zasedáních jako pozorovatelé, kteří nehlasují.
4. Členy správní rady mohou doprovázet odborníci.
5. Ředitel EPA se účastní zasedání správní rady bez hlasovacího práva.
6. Správní rada se schází nejméně dvakrát ročně.
7. Pokud není v tomto rozhodnutí uvedeno jinak, správní rada rozhoduje dvoutřetinovou většinou hlasů svých členů.
8. Správní rada přijme svůj jednací řád.
9. Správní rada přijme:
a) společný plán odborné přípravy, vzdělávací moduly, vzdělávací metody a všechny další vzdělávací a technické nástroje;
b) rozhodnutí o jmenování ředitele;
c) návrh rozpočtu, jenž má být předložen Komisi, a to jednomyslně;
d) pracovní program, který má být po konzultaci s Komisí předložen ke schválení Radě;
e) výroční zprávu a pětiletou zprávu EPA, jež mají být předloženy Komisi a Radě, aby je vzala na vědomí a potvrdila;
f) prováděcí pravidla platná pro zaměstnance EPA na návrh ředitele a po obdržení souhlasu Komise.
10. Správní rada může v případě nezbytné nutnosti rozhodnout o vytvoření pracovních skupin, které dávají doporučení, vytvářejí a navrhují strategie, vzdělávací koncepce a nástroje nebo poskytují jakékoli další poradenství, jež správní rada považuje za nezbytné.
Správní rada vypracuje pravidla, jimiž se řídí vytváření a činnost pracovních skupin.
11. Správní rada uplatňuje ve vztahu ke řediteli pravomoci stanovené v čl. 13 odst. 3.
12. Aniž je dotčen odst. 9 písm. d) a e), pracovní program, roční zpráva o činnosti EPA a pětiletá zpráva EPA jsou pro informaci dále postoupeny Evropskému parlamentu a Komisi a jsou zveřejňovány.
Článek 11
Ředitel
1. Ředitele jmenuje správní rada ze seznamu nejméně tří kandidátů předloženého výběrovou komisí na čtyřleté období, jež je možné jednou prodloužit.
Správní rada stanoví pravidla pro výběr kandidátů.
Před jejich vstupem v platnost Rada tato pravidla schválí.
2. Správní rada může rozhodnout o prodloužení funkčního období ředitele.
3. Správní rada může odvolat ředitele z funkce.
4. Ředitel je odpovědný za každodenní řízení práce EPA.
Ředitel podporuje práci správní rady.
Správní ředitel:
a) vykonává ve vztahu k zaměstnancům pravomoci stanovené v čl. 13 odst. 3;
b) provádí veškeré nezbytné kroky, včetně přijetí vnitřních správních pokynů a zveřejňování oznámení, pro zajištění činnosti EPA v souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí;
c) sestavuje předběžný návrh rozpočtu, předběžný návrh výroční zprávy a předběžný návrh pracovního programu, jež mají být předloženy správní radě;
d) plní rozpočet;
e) udržuje spojení s příslušnými službami v členských státech;
f) koordinuje provádění pracovního programu;
g) plní všechny další funkce, jež mu přidělí správní rada.
5. Ředitel je odpovědný za svou činnost správní radě.
6. Požádá-li o to Rada, podá ředitel zprávu o plnění svých povinností.
Stejně tak může ředitel tuto zprávu podat, požádá-li o to Evropský parlament.
7. Ředitel sjedná dohodu o sídle EPA s vládou hostitelského členského státu a předloží ji ke schválení správní radě.
Článek 12
Sekretariát EPA
Sekretariát EPA je nápomocen EPA při plnění správních úkolů nezbytných pro její fungování a pro provádění ročního programu a případných doplňujících programů a podnětů.
Článek 13
Zaměstnanci sekretariátu EPA
1. Na ředitele EPA a na zaměstnance sekretariátu EPA přijaté po vstupu tohoto nařízení v platnost se vztahuje Služební řád úředníků Evropských společenství, Pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a pravidla společně přijatá orgány Evropských společenství za účelem uplatnění tohoto služebního řádu a pracovního řádu.
2. Pro účely provádění nařízení (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví Služební řád úředníků a Pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství a kterým se zavádějí zvláštní opatření dočasně použitelná na úředníky Komise [3] je EPA považována za agenturu ve smyslu čl. 1a odst. 2 Služebního řádu pro úředníky Evropských společenství.
3. EPA uplatňuje ve vztahu k zaměstnancům svého sekretariátu pravomoci, které služební řád svěřuje orgánu oprávněnému ke jmenování a které pracovní řád ostatních zaměstnanců svěřuje orgánu oprávněnému uzavírat smlouvy, a to v souladu s čl. 10 odst. 11 a čl. 11 odst. 4 písm. a) tohoto rozhodnutí.
4. Zaměstnanci sekretariátu EPA sestávají z úředníků přidělených orgány ve smyslu Služebního řádu úředníků Evropských společenství, z odborníků přidělených členskými státy a jiných úředníků přijatých EPA a nezbytných k plnění jejích úkolů; všichni jsou přijati na dobu určitou.
5. Přidělení národních odborníků z členských států do sekretariátu EPA je v souladu s rozhodnutím Rady 2003/479/ES ze dne 16. června 2003 o pravidlech pro národní odborníky a vojenský personál přidělený do generálního sekretariátu Rady [4] s dohodami přijatými správní radou, které se použijí obdobně.
Článek 14
Kontaktní místa
Národní kontaktní místo EPA může být zřízeno v každém členském státě.
Aniž je dotčeno právo členského státu na takové uspořádání tohoto kontaktního místa, jaké považuje za vhodné, představuje kontaktní místo pokud možno delegace daného členského státu ve správní radě.
Národní kontaktní místo zajistí účinnou spolupráci mezi EPA a vzdělávacími zařízeními.
KAPITOLA IV
FINANČNÍ POŽADAVKY
Článek 15
Rozpočet
1. Aniž jsou dotčeny jiné druhy příjmů, sestávají příjmy EPA ze subvence Společenství uvedené v souhrnném rozpočtu Evropské unie (oddíl Komise).
2. Výdaje EPA zahrnují výdaje na zaměstnance, správu, infrastrukturu a provoz.
3. Ředitel sestavuje odhad příjmů a výdajů EPA pro následující rozpočtový rok a spolu s předběžným plánem pracovních míst jej předkládá správní radě.
4. Příjmy a výdaje musí být vyrovnané.
5. Správní rada schválí návrh odhadu včetně předběžného plánu pracovních míst společně s předběžným pracovním programem, a každoročně je předá nejpozději do 31. března Komisi.
Pokud má Komise proti návrhu odhadu námitky, konzultuje správní radu do 30 dnů po obdržení tohoto návrhu.
6. Komise předloží odhad společně s předběžným návrhem rozpočtu Evropské unie Evropskému parlamentu a Radě (dále jen "rozpočtový orgán").
7. Komise na základě odhadu zanese do předběžného návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie odhady, které považuje za nezbytné pro plán pracovních míst, a výši subvence ze souhrnného rozpočtu a předloží je rozpočtovému orgánu v souladu s článkem 272 Smlouvy.
8. Rozpočtový orgán schvaluje položky subvencí pro EPA.
Rozpočtový orgán přijme plán pracovních míst EPA.
9. Správní rada přijímá rozpočet EPA a plán pracovních míst.
Stávají se konečnými po konečném přijetí souhrnného rozpočtu Evropské unie.
V případě potřeby se náležitě upraví.
10. Pro každou změnu rozpočtu, včetně plánu pracovních míst, se použije postup stanovený v odstavcích 5 až 9.
11. Správní rada co nejdříve oznámí rozpočtovému orgánu svůj záměr provést jakýkoliv projekt, který může mít významný finanční dopad na financování rozpočtu, zejména jedná-li se o projekty vztahující se k nemovitostem, jako je nájem nebo koupě budov.
Uvědomí o tom Komisi.
12. Oznámí-li některá složka rozpočtového orgánu svůj záměr vydat stanovisko, předá toto stanovisko správní radě do šesti týdnů ode dne oznámení projektu.
Článek 16
Plnění a kontrola rozpočtu
1. Rozpočet EPA plní ředitel.
2. Nejpozději do 1. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní EPA účetnímu Komise prozatímní účty spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Účetní Komise konsoliduje prozatímní účty orgánů a decentralizovaných subjektů v souladu s článkem 128 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [5] (finanční nařízení).
3. Nejpozději do 31. března po ukončení každého rozpočtového roku předá účetní Komise prozatímní účty EPA Účetnímu dvoru spolu se zprávou o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok.
Zpráva o rozpočtovém a finančním řízení za rozpočtový rok se rovněž předává Evropskému parlamentu a Radě.
4. Po obdržení vyjádření Účetního dvora k prozatímním účtům EPA podle článku 129 finančního nařízení vypracuje ředitel na vlastní odpovědnost konečnou účetní závěrku a předloží ji správní radě k vyjádření.
5. Správní rada vydá stanovisko ke konečné účetní uzávěrce EPA.
6. Nejpozději do 1. července následujícího roku předá ředitel konečnou účetní závěrku spolu se stanoviskem správní rady Komisi, Účetnímu dvoru, Evropskému parlamentu a Radě.
7. Konečná účetní závěrka se zveřejní.
8. Ředitel zašle Účetnímu dvoru odpověď na jeho vyjádření nejpozději do 30. září.
Současně zašle tuto odpověď správní radě.
9. Na doporučení Rady udělí Evropský parlament do 30. dubna druhého roku po roku, za který se uděluje absolutorium, řediteli EPA absolutorium za plnění rozpočtu za daný rozpočtový rok.
Článek 17
Finanční předpisy
Správní rada přijme jednomyslně po konzultaci s Komisí finanční přepisy použitelné na agenturu. Tyto předpisy se smějí odchylovat od nařízení Komise (ES, Euratom) č.
2343/2002 ze dne 23. prosince 2002 o rámcovém finančním nařízení pro subjekty uvedené v článku 185 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [6], pouze pokud je to nezbytné pro zvláštní potřeby činnosti EPA a po předchozím souhlasu Komise.
Rozpočtový orgán je o těchto odchylkách informován.
Článek 18
Boj proti podvodům
1. V rámci boje proti podvodům, korupci a ostatním protiprávním činnostem se na EPA bez omezení vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [7].
2. EPA přistoupí k interinstitucionální dohodě ze dne 25. května 1999 o interním vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) a neprodleně přijme vhodné předpisy vztahující se na ředitele EPA a zaměstnance sekretariátu EPA.
3. Rozhodnutí o financování a prováděcí dohody a nástroje z nich vyplývající výslovně stanoví, že Účetní dvůr a OLAF mohou v případě nutnosti provádět místní šetření příjemce finančních prostředků poskytovaných EPA a pracovníků zodpovědných za jejich přidělování.
KAPITOLA V
RŮZNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Jazyky
Na EPA se vztahují předpisy stanovené v nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství [8]. Roční zpráva pro Radu uvedená v čl. 10 odst. 9 písm. e) je vyhotovena v úředních jazycích orgánů Unie.
Článek 20
Přístup k dokumentům
Na základě návrhu ředitele a nejpozději do šesti měsíců od doby, kdy toto rozhodnutí nabude účinku, přijme správní rada pravidla pro přístup k dokumentům EPA, přičemž zohlední zásady a omezení uvedená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise [9].
Článek 21
Hodnocení
1. Do pěti let od nabytí účinku tohoto rozhodnutí a každých pět let poté zadá správní rada nezávislé externí hodnocení týkající se uplatňování tohoto rozhodnutí, jakož i činností vykonávaných EPA.
2. Každé hodnocení zhodnotí dopad tohoto rozhodnutí, užitečnost, důležitost, efektivitu a účinnost EPA i jejích pracovních postupů.
3. Správní rada obdrží hodnocení a vydá Komisi doporučení ohledně struktury a pracovních postupů EPA. Toto hodnocení i doporučení je součástí pětileté zprávy, jež musí být sestavena podle postupu stanoveného v čl. 10 odst. 9 písm. e).
Článek 22
Rozhodnutí Rady
Při postupu podle čl. 8 odst. 3, čl. 10 odst. 9 písm. d) a e), čl. 11 odst. 1 a čl. 16 odst. 9 Rada rozhoduje kvalifikovanou většinou hlasů svých členů.
KAPITOLA VI
PŘECHODNÁ USTANOVENÍ
Článek 23
Univerzální právní nástupnictví
1. EPA se po zřízení tímto rozhodnutím stává univerzálním právním nástupcem pro všechny smlouvy, které uzavřela, všechny závazky, které přijala a všechen majetek, který nabyla EPA zřízená rozhodnutím 2000/820/SVV.
2. Aniž je dotčen čl. 11 odst. 7, dohoda o sídle uzavřená na základě čl. 4 odst. 1 rozhodnutí 2000/820/SVV zůstane až do zrušení v platnosti pro EPA zřízenou tímto rozhodnutím.
Článek 24
Ředitel a zaměstnanci
1. Ředitel jmenovaný na základě čl. 4 odst. 2 rozhodnutí 2000/820/SVV je po zbývající dobu svého funkčního období ředitelem ve smyslu článku 11 tohoto rozhodnutí.
2. Pokud nechce nebo není schopen jednat v souladu s odstavcem 1, správní rada jmenuje prozatímního ředitele na dobu nejdéle 18 měsíců, a to podle postupu pro jmenování stanoveného v čl. 11 odst. 1 tohoto rozhodnutí.
3. Pracovní smlouvy uzavřené před přijetím tohoto rozhodnutí jsou dodrženy.
4. Přidělení národní odborníci, kteří jsou zařazení do EPA zřízené na základě rozhodnutí 2000/820/SVV, mají právo pokračovat ve svém přidělení do EPA v souladu s pravidly uvedenými v čl. 13 odst. 5 tohoto rozhodnutí.
Článek 25
Rozpočet
1. Postup udělení absolutoria za rozpočty, stanovený na základě čl. 5 odst. 3 rozhodnutí 2000/820/SVV, se provádí v souladu s finančním nařízením přijatým na základě čl. 5 odst. 3 rozhodnutí 2000/820/SVV.
2. Všechny výdaje vyplývající ze závazků přijatých EPA v souladu s finančním nařízením přijatým na základě čl. 5 odst. 3 rozhodnutí 2000/820/SVV před vstupem tohoto nařízení v platnost, které dosud nebyly uhrazeny, budou kryty z rozpočtu EPA stanoveného tímto rozhodnutím.
3. Před uplynutím lhůty devíti měsíců od vstupu tohoto rozhodnutí v platnost stanoví správní rada jednomyslně částku pro pokrytí výdajů uvedených v odstavci 2. Odpovídající částka, financovaná z kumulovaného přebytku rozpočtů schválených na základě čl. 5 odst. 3 rozhodnutí 2000/820/SVV, bude převedena do rozpočtu na rok 2006 stanoveného tímto rozhodnutím a tvoří účelově vázaný příjem určený ke krytí těchto výdajů.
Nejsou-li přebytky dostatečné pro pokrytí výdajů uvedených v odstavci 2, poskytnou členské státy nezbytné finanční prostředky na základě rozhodnutí 2000/820/SVV.
4. Zbytek přebytku rozpočtů schválených na základě čl. 5 odst. 3 rozhodnutí 2000/820/SVV bude vrácen zpět členským státům. Částka, která má být vyplacena každému z členských států, se vypočítá na základě ročních příspěvků členských států do rozpočtů EPA stanovených podle čl. 5 odst. 2 rozhodnutí 2000/820/SVV.
Zbytek se členským státům vyplatí během tří měsíců po stanovení částky uvedené v odstavci 3 a po dokončení postupů udělení absolutoria za rozpočty schválené na základě čl. 5 odst. 3 rozhodnutí 2000/820/SVV.
5. EPA pokračuje v provádění projektů financovaných Společenstvím, na nichž se účastní EPA zřízená na základě rozhodnutí 2000/820/SVV, a to včetně projektů schválených v rámci programů CARDS a MEDA.
Článek 26
Pracovní program a roční zpráva
1. Roční program dalšího vzdělávání přijatý na základě článku 3 rozhodnutí 2000/820/SVV je považován za pracovní program podle čl. 10 odst. 9 písm. d), a to s výhradou všech změn přijatých v souladu s ustanoveními tohoto rozhodnutí.
2. Roční zpráva o činnosti EPA pro rok 2005 se sestaví podle postupu uvedeného v článku 3 rozhodnutí 2000/820/SVV.
Článek 27
Institucionální úpravy
1. Za účelem provedení přechodných ustanovení tohoto rozhodnutí nahradí správní rada vytvořená na základě článku 10 tohoto rozhodnutí správní radu vytvořenou na základě rozhodnutí 2000/820/SVV.
2. Odchylně od článku 28 tohoto rozhodnutí zůstanou pro účely provedení přechodných ustanovení tohoto rozhodnutí v platnosti příslušná ustanovení rozhodnutí 2000/820/SVV a všechna pravidla a předpisy přijaté pro jejich provedení.
Článek 28
Opatření, jež musí být připravena před vstupem v platnost
Správní rada vytvořená na základě rozhodnutí 2000/820/SVV a ředitel jmenovaný na základě tohoto rozhodnutí připraví přijetí těchto nástrojů:
a) jednací řád správní rady uvedený v čl. 10 odst. 8;
b) prováděcí pravidla platná pro zaměstnance EPA uvedená v čl. 10 odst. 9 písm. f);
c) pravidla pro výběr kandidátů uvedená v čl. 11 odst. 1;
d) opatření uvedená v čl. 11 odst. 4 písm. b);
e) finanční předpisy platné pro EPA uvedená v článku 17;
f) opatření stanovená v čl. 18 odst. 2 a
g) pravidla pro přístup k dokumentům EPA uvedená v článku 20.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 29
Zrušení
Aniž je dotčena kapitola VI tohoto rozhodnutí, zrušuje se rozhodnutí 2000/820/SVV.
Článek 30
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2006.
Článek 28 se však použije od prvního dne po zveřejnění tohoto rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Zveřejnění
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o zmocnění zástupce generálního tajemníka k vydávání průkazů úředníkům generálního sekretariátu Rady
(2005/682/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 2 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28. odst. 1 a čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965, a zejména na čl. 7 odst. 1 tohoto protokolu,
s ohledem na služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, stanovené nařízením (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 [1] a naposledy pozměněné nařízením (ES, Euratom) č. 723/2004 [2], a zejména na článek 23 uvedeného služebního řádu a článek 11 uvedeného pracovního řádu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 7 odst. 1 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství přísluší předsedovi Rady, aby vydával průkazy úředníkům a ostatním zaměstnancům generálního sekretariátu Rady za podmínek stanovených článkem 23 služebního řádu.
(2) Je vhodné, aby předseda Rady v této věci zmocnil zástupce generálního tajemníka Rady,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pravomoci svěřené předsedovi Rady podle čl. 7 odst. 1 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ve věci vydávání průkazů úředníkům a ostatním zaměstnancům generálního sekretariátu Rady vykonává zástupce generálního tajemníka Rady.
Zástupce generálního tajemníka je oprávněn v této věci zmocnit generálního ředitele pro správu.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. září 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/240/ES, kterým se povolují metody třídění jatečně upravených těl prasat v Polsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 3646)
(Pouze polské znění je závazné)
(2005/683/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2005/240/ES [2] povolilo tři metody třídění jatečně upravených těl prasat v Polsku.
(2) Polská vláda požádala Komisi o povolení nového přístroje na třídění jatečně upravených těl prasat a předložila podrobné údaje požadované v článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [3].
(3) Z prozkoumání uvedené žádosti vyplývá, že podmínky pro schválení nového přístroje jsou splněny.
(4) Rozhodnutí 2005/240/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/240/ES se mění takto:
1. V článku 1 se do prvního pododstavce doplňuje nový bod d), který zní:
"d) přístroj "IM-03" a odpovídající metody vyhodnocování, podrobně uvedené v části 4 přílohy;".
2. Příloha se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Polské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. července 2005,
kterým se některým členským státům povolují výjimky pro statistiky vypracovávané za referenční roky 2004 a 2006 podle nařízení (ES) č. 1450/2004
(oznámeno pod číslem K(2005) 2772)
(Pouze francouzské, italské, německé, maltské a řecké znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/685/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 1450/2004 ze dne 13. srpna 2004, kterým se provádí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1608/2003/ES o tvorbě a rozvoji statistiky Společenství v oblasti inovací [1], a zejména na část 8 přílohy uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 1450/2004 obsahuje referenční rámec společných standardů, definic a členění pro vypracování statistik Společenství v oblasti inovací za účelem získání statistických výsledků vysoké kvality od členských států v souladu s těmito standardy, definicemi a členěními.
(2) Část 8 přílohy nařízení (ES) č. 1450/2004 stanoví, že pokud národní statistické systémy vyžadují značné úpravy, může Komise členským státům udělit pro statistiky sestavované za referenční rok 2004 výjimky.
Další výjimky mohou být uděleny v souvislosti se zahrnutím ekonomických činností v souladu s NACE Rev. 1.1 nebo členěním velikostních tříd u statistik, které je třeba sestavit za referenční rok 2006.
(3) O tyto výjimky požádaly příslušné orgány Řecka, Francie, Malty, Itálie a Rakouska.
(4) Podle informací, které Komise (Eurostat) obdržela, je příčinou těchto žádostí dotčených členských států skutečnost, že jsou vyžadovány důležité změny jejich statistických systémů.
(5) Požadované výjimky by proto měly být povoleny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Řecku, Francii, Itálii, Maltě a Rakousku se udělují výjimky stanovené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice, Francouzské republice, Italské republice, Republice Malta a Rakouské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. července 2005,
kterým se některým členským státům povolují výjimky pro statistiku vypracovávanou za referenční roky 2003, 2004 a 2005 podle nařízení (ES) č. 753/2004
(oznámeno pod číslem K(2005) 2773)
(Pouze anglické, estonské, francouzské, italské, litevské, lotyšské, maltské, maďarské, německé, nizozemské, řecké a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/686/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Komise (ES) č. 753/2004 ze dne 22. dubna 2004, kterým se provádí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1608/2003/ES, pokud jde o statistiku v oblasti vědy a techniky [1], a zejména na oddíl 1 a oddíl 2 přílohy uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 753/2004 obsahuje referenční rámec společných standardů, definic a členění pro vypracování statistik Společenství v oblasti vědy a techniky, za účelem získání statistických výsledků vysoké kvality od členských států v souladu s těmito standardy, definicemi a členěními.
(2) Oddíl 1 bod 3 přílohy nařízení (ES) č. 753/2004 stanoví, že pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují velké úpravy, může Komise povolit členským státům výjimky pro statistiku výzkumu a vývoje vypracovávanou za první referenční rok 2003.
Ve velmi výjimečných případech lze toto období prodloužit pro regionální členění některých proměnných.
(3) Oddíl 2 bod 3 přílohy nařízení (ES) č. 753/2004 stanoví, že pokud vnitrostátní statistické systémy vyžadují velké úpravy, může Komise povolit členským státům výjimky pro statistiku přidělování prostředků ze státního rozpočtu nebo výdajů na výzkum a vývoj (GBAORD) vypracovávanou za první referenční rok 2004.
(4) O tyto výjimky požádaly příslušné orgány Belgie, Estonska, Řecka, Francie, Irska, Itálie, Lotyšska, Litvy, Lucemburska, Maďarska, Malty, Nizozemska, Rakouska, Švédska a Spojeného království.
(5) Podle informací, které Komise (Eurostat) obdržela, je příčinou těchto žádostí dotčených členských států skutečnost, že jsou vyžadovány důležité změny jejich statistických systémů.
(6) Požadované výjimky by proto měly být povoleny,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Belgii, Estonsku, Řecku, Francii, Irsku, Itálii, Lotyšsku, Litvě, Lucembursku, Maďarsku, Maltě, Nizozemsku, Rakousku, Švédsku a Spojenému království se povolují výjimky stanovené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Estonské republice, Řecké republice, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Švédskému království, Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. září 2005
o formě zprávy o činnosti sítí styčných úředníků pro přistěhovalectví a o situaci v hostitelské zemi ohledně ilegálního přistěhovalectví
(oznámeno pod číslem K(2005) 1508)
(Pouze znění v jazyce anglickém, českém, estonském, finském, francouzském, italském, litevském, lotyšském, maďarském, maltském, německém, nizozemském, polském, portugalském, řeckém, slovenském, slovinském, španělském a švédském je závazné)
(2005/687/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 377/2004 ze dne 19. února 2004 o vytvoření sítě styčných úředníků pro přistěhovalectví [1], a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zprávy požadované podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 377/2004 by měly umožnit Komisi zpracovat hodnotící zprávu o situaci ve třetích zemích, do nichž byli vysláni úředníci členských států pro přistěhovalectví, a také výroční zprávu o vývoji společné politiky v oblasti ilegálního přistěhovalectví, převaděčství a obchodování s lidmi, a o vnějších hranicích a navracení neoprávněně pobývajících osob.
(2) Forma zprávy by měla odrážet tyto cíle co do povahy obsažených informací.
(3) Ve vztahu k Islandu a Norsku je rozhodnutí rozpracováním ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [2], které spadá do oblasti uvedené v čl. 1 bodu A a E rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto dvou států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [3].
(4) Ve vztahu ke Švýcarsku je rozhodnutí rozpracováním schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarska k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, jež spadá do oblasti uvedené v čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/860/ES ze dne 25. října 2004 o podpisu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení [4].
(5) Podle článku 5 protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko rozhodlo provést nařízení (ES) č. 377/2004 do dánského práva.
Nařízení (ES) č. 377/2004 je proto podle mezinárodního práva v Dánsku závazné.
(6) V souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství a v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [5], přistupuje Spojené království k přijetí nařízení (ES) č. 377/2004 a v důsledku toho také k přijetí tohoto rozhodnutí.
(7) V souladu s článkem 5 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 [6] o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis, přistupuje Irsko k přijetí nařízení (ES) č. 377/2004 a v důsledku toho také k přijetí tohoto rozhodnutí.
(8) Přistoupení Spojeného království a Irska k přijetí tohoto rozhodnutí v souladu s čl. 8 odst. 2 rozhodnutí 2000/365/ES a v souladu s čl. 6 odst. 2 rozhodnutí 2002/192/ES se týká pravomoci Společenství k přijímání opatření k rozvoji schengenského acquis proti organizování ilegálního přistěhovalectví, jichž se Spojené království a Irsko účastní.
(9) Toto rozhodnutí představuje akt schengenského acquis nebo akt s ním jinak související ve smyslu čl. 3 odst. 1 aktu o přistoupení z roku 2003,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Forma zprávy požadované podle nařízení (ES) č. 377/2004 ze dne 19. února 2004 je stanovena v příloze k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, České republice, Spolkové republice Německo, Estonské republice, Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Irsku, Italské republice, Kyperské republice, Lotyšské republice, Litevské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Republice Malta, Nizozemskému království, Rakouské republice, Polské republice, Portugalské republice, Republice Slovinsko, Slovenské republice, Finské republice, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 3. října 2005
o jmenování náhradníka Výboru regionů
(2005/688/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh nizozemské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po odstoupení pana G.B.M. LEERSE se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
pan C.H.J. LAMERS,
Burgemeester van Houten,
jako nástupce pana G.B.M. LEERSE.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 18. července 2005
o uzavření Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Alžírskou demokratickou a lidovou republikou na straně druhé
(2005/690/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Alžírskou demokratickou a lidovou republikou na straně druhé byla podepsána jménem Evropského společenství ve Valencii dne 22. dubna 2002 s výhradou případného pozdějšího uzavření.
(2) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Evropsko-středomořská dohoda zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Alžírskou demokratickou a lidovou republikou na straně druhé, připojené přílohy a protokoly, jakož i společná prohlášení a prohlášení Evropského společenství připojená k závěrečnému aktu se schvalují jménem Evropského společenství.
2. Akty uvedené v odstavci 1 se připojují k tomuto rozhodnutí [2].
Článek 2
1. Postoj, který má Společenství zaujmout
Rozhodnutí Komise
ze dne 7. května 2004
o státní podpoře č. C 44/03 (ex NN 158/01), kterou hodlá Rakousko poskytnout společnosti Bank Burgenland AG
(oznámeno pod číslem K(2004) 1625)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/691/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení,
poté, co byly zúčastněné strany na základě výše uvedených článků [2] vyzvány k zaujetí stanoviska a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 18. června 2002 a doplňujícími sděleními ze dne 3. července 2002 a 9. září 2002 oznámilo Rakousko uzavření garančních dohod ze strany spolkové země Burgenland a předložilo Komisi plán na restrukturalizaci bankovní společnosti Bank Burgenland AG.
(2) Komise dopisem ze dne 26. června 2003 sdělila Rakousku, že podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES zahájila formální řízení s ohledem na opatření v rámci poskytnuté státní podpory.
(3) Po vyžádaném a poskytnutém prodloužení lhůty doručilo Rakousko dne 17. září 2003 svoje stanovisko k zahájení řízení, a předalo i další podklady a informace.
(4) Při zveřejnění rozhodnutí Komise o zahájení řízení v Úředním věstníku Evropské unie [3] požádala Komise také další zúčastněné strany k zaujetí jejich stanoviska.
Další zúčastněné strany však žádné připomínky nezaslaly.
(5) Rakouské orgány sdělily dopisem ze dne 19. prosince 2003, že v rámci privatizačního procesu BB mají v úmyslu pozměnit opatření v rámci poskytnuté podpory.
(6) Komise sdělila Rakousku dopisem ze dne 21. ledna 2004 svoje rozhodnutí rozšířit formální řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES i na plánované změny opatření podpory na restrukturalizaci bankovní společnosti Bank Burgenland AG.
(7) Rakousko doručilo dne 27. února 2004 svoje stanovisko.
(8) Při zveřejnění rozhodnutí Komise o rozšíření řízení v Úředním věstníku Evropské unie [4] požádala Komise také další zúčastněné strany k zaujetí jejich stanoviska.
Další zúčastněné strany však žádné připomínky nezaslaly.
II. SOUVISLOSTI
Bankovní společnost Bank Burgenland AG (BB)
(9) BB je zemská hypoteční banka (regionální banka) se sídlem ve městě Eisenstadt, jejíž hlavní obchodní činnost je omezena převážně na oblast spolkové země Burgenland.
Hlavním akcionářem BB je země Burgenland s podílem na základním kapitálu 97,897 %.
Zbývající 2,103 % jsou ve vlastnictví drobných akcionářů.
BB měla v roce 2000 [5] bilanční sumu ve výši přibližně 2,7 miliard EUR, a tím se zařadila na 33. místo mezi rakouskými bankami.
(10) Před uzavřením obou garančních dohod v červnu roku 2000 a v prosinci roku 2000 měla země Burgenland podíl na základním kapitálu BB ve výši 50,63 %.
Další významní vlastníci byli Bank Austria se 40,34 % a Bausparkasse Wüstenrot se 7 %.
Zbývajících 2,03 % podílů bylo ve vlastnictví drobných akcionářů.
Země Burgenland uzavřela po získání akcií od Bank Austria (garanční dohoda ze dne 23. října 2000) opční smlouvu s Bausparkasse Wüstenrot AG o koupi všech akcií Bausparkasse Wüstenrot AG.
To mělo představovat první krok směrem k privatizaci BB.
(11) Jako zemská hypoteční banka má BB za úkol podporovat peněžní a úvěrové transakce v příslušné spolkové zemi.
Hlavní obchodní činnost BB spočívá v poskytování hypotečních půjček a ve vydávání hypotečních zástavních listů a komunálních dlužních úpisů.
Kromě toho poskytuje téměř celou paletu ostatních bankovních služeb.
Podíl BB na trhu celkových vkladů v zemi Burgenland byl v roce 2000 téměř 30 %, v oblasti úvěrů potom 39 %.
(12) Podle § 4 burgenlandského zákona o zemských hypotečních bankách, LGBl. č.
58/1991, ve znění zákona LGBl. č.
63/1998, ručí země Burgenland jako náhradní ručitel podle § 1356 všeobecného občanského zákoníku v případě platební neschopnosti BB za veškeré závazky společnosti.
Náhradní ručení země Burgenland za BB a její právní předchůdce existuje v prakticky nezměněné formě již od roku 1928.
Zákonná úprava v současnosti platné záruky ručení vstoupila v platnost dne 29. června 1991 a země Burgenland získala touto novelou zákona provizi na ručení za to, že je připravena k tomuto zákonnému náhradnímu ručení.
Finanční potíže BB
(13) V průběhu kontroly roční závěrky BB za rok 1999 byl v souvislosti s managementem úvěru pro společnost HOWE Bau AG, která se dostala do platební neschopnosti, objeven podvod se škodou ve výši přibližně 189 milionů EUR, protože zprávy auditora, které společnost HOWE Bau AG předložila, byly zfalšovány.
V této souvislosti bylo také zjištěno, že skutečná hodnota listiny o hypotéce na pozemek, která byla vystavena jako záruka na úvěr, ani zdaleka nepostačovala k tomu, aby mohla pokrýt závazky vyplývající z úvěru.
Z tohoto důvodu nastala potřeba oprávek ve výši 171 milionů EUR, které přesáhly hodnotu základního kapitálu banky ve výši 80 milionů EUR, a tím došlo ke vzniku platební neschopnosti BB.
BB dále musela podle § 83 BWG požádat o ustanovení obchodního dohledu, což znamená zvláštní právní opatření pro úvěrové instituce nacházející se v platební neschopnosti a proto, podle názoru Rakouska, lze toto ustanovení přirovnat ke konkurzu na BB.
To by také znamenalo, že by se využilo náhradní ručení země Burgenland.
Podle znaleckého posudku auditorské společnosti KPMG Austria Wirtschaftsprüfungsgesellschaft m.b.H. ze dne 17. června 2000 by částka, kterou by v případě platební neschopnosti BB musela země Burgenland uhradit, představovala 247 milionů EUR.
(14) Aby se zabránilo těmto následkům, uzavřela země Burgenland dne 20. června 2000 garanční dohodu na obnos ve výši 171 milionů EUR, a tím pokryla nedobytné pohledávky vůči BB, které by znamenaly bilanční zadlužení.
(15) Případ podvodu v souvislosti s úvěry pro společnost HOWE byl podnětem k tomu, aby se objednala hloubková kontrola pohledávek, která měla ukázat, zda by systémové nedostatky, objevené v souvislosti s podvodem společnosti HOWE, mohly mít vliv i na další úvěrové závazky.
Nutnost dalších oprávek ve výši přibližně 189 milionů EUR, objevená touto kontrolou na podzim roku 2000, přivedla banku znovu do situace, kdy by nutné oprávky převýšily základní kapitál banky a jen zásah země zabránil obchodnímu dohledu.
Aby se zabránilo další, bezprostředně hrozící škodě pro zemi Burgenland jako akcionáři a náhradnímu ručiteli, uzavřela země Burgenland s Bank Austria AG a s BB rámcovou dohodu, na základě které se Bank Austria AG zřekla pohledávek vůči BB.
III. POPIS PODPOR
(16) Záruky země Burgenland vůči BB, převzaté v roce 2000, představují:
Garanční dohoda ze dne 20. června 2000
(17) Země Burgenland převzala záruky za bankovní společnost Bank Burgenland ve výši 171 milionů EUR, včetně ročních úroků ve výši 5 %, kontokorentně z příslušné garanční částky za blíže stanovené úvěrové závazky v souvislosti s případem HOWE.
Garanční dohoda předpokládá, že kladné hospodářské výsledky BB budou použity k pokrytí garanční částky.
Tím se garanční částka snižuje o roční zisk BB, pokud tento zisk není nutný k výplatě dividend z prioritních akcií, včetně možných doplatků za předcházející rok.
Garanci může BB využít nejdříve při sestavení roční uzávěrky za hospodářský rok 2010.
Rámcová dohoda ze dne 23. října 2000
(18) Aby se pokryla nutnost dalších oprávek ve výši 189 milionů EUR, objevených během hloubkové kontroly pohledávek, byla s hlavním věřitelem BB, s Bank Austria Creditanstalt AG, uzavřena rámcová dohoda ze dne 23. října 2000.
Zřeknutí se pohledávek mezi Bank Austria AG a BB
(19) Podle této smlouvy se Bank Austria Creditanstalt AG zřekla svých pohledávek vůči BB ve výši 189 milionů EUR.
Dohoda o nápravě mezi Bank Austria AG a BB
(20) Ke zřeknutí se pohledávek dojde po zúročitelném závazku k nápravě BB a předpokládá repatriaci celého obnosu, kterého se Bank Austria zřekla, včetně úroků, v sedmi splátkách, počínaje dnem 30. června 2004.
Od tohoto data také musí BB odvádět částku ve výši zřeklých se pohledávek, včetně doposud kapitalizovaných úroků, v sedmi stejných ročních splátkách a včetně úroků platných pro daný rok (EURIBOR plus 5 základních bodů). Tato částka musí být odváděna vždy k 30. červnu každého roku až do 30. června 2010.
Závazek k nápravě se bude umořovat z ročního zisku BB, s ohledem na pohyb rezerv a případné obsloužení prioritních akcionářů předcházejícího hospodářského roku.
Garanční dohoda
(21) Pro případ, že by BB nemohla plnit svůj závazek k nápravě, převzala země Burgenland, v rámci dodatečné dohody ze dne 1. prosince 2000, neodvolatelnou náhradní garanci ve prospěch Bank Austria AG, která platí pro každý rok v období 2004–2010 a která musí z fondů země Burgenland pokrýt příslušný schodek (roční splátku po odečtení částky, vyplacené BB společnosti Bank Austria AG) vůči Bank Austria AG.
Jak BB, tak i země Burgenland může, podle této dohody, splnit svůj závazek k nápravě vůči Bank Austria AG ještě před stanovenými daty.
Prodej akcií mezi Bank Austria AG a zemí Burgenland
(22) Bank Austria AG prodá svůj akciový podíl u BB ve výši 34,13 % za 0,07 EUR zemi Burgenland.
Důvody pro zahájení řízení
(23) Komise ve svém rozhodnutí o zahájení formálního řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES posoudila zkoumaná opatření předběžně jako státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP, protože tato podpora byla poskytnuta ze státních prostředků a zlepšení finanční situace společnosti mělo vliv na ekonomické postavení konkurentů z jiných členských států [6], a tím narušilo hospodářskou soutěž nebo hrozilo, že k takovému narušení dojde, a ovlivnilo obchodování mezi členskými státy.
(24) Na základě svého předběžného posouzení došla Komise k názoru, že podporu je třeba posuzovat na základě pokynů Společenství pro poskytování státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniku v obtížích [7] (dále jen "pokyny") a že nejsou použitelné žádné jiné kompatibilní předpisy Smlouvy o ES ani jiné pokyny Společenství.
Komise souhlasí s názorem Rakouska, že v případě BB se jedná o podnik v obtížích ve smyslu oddílu 2.1 pokynů.
Vzhledem k chybějícím informacím a k otevřeným otázkám však existují pochybnosti o slučitelnosti opatření pro podporu se společným trhem.
Obnovení dlouhodobé rentability podniku
(25) Podle odstavců 31–34 pokynů zkoumá Komise všechny jednotlivé podpory dle plánu restrukturalizace v tom smyslu, zda je tento plán, na základě reálných předpokladů, během přiměřeně dlouhého období schopen obnovit dlouhodobou rentabilitu podniku.
(26) Komise u původně předloženého plánu restrukturalizace pochybovala o tom, zda předpoklady ohledně trhu a předpovědí požadované rentability byly dostatečně přesné k tomu, aby bylo možno učinit závěry k vyhlídkám na úspěch navrhovaných opatření na restrukturalizaci.
Bylo jen obtížně rozeznatelné, na jaké předpoklady o stavu trhu se opatření na restrukturalizaci vztahují.
(27) Ohledně prognózy dosažení dlouhodobé rentability do roku 2010 ve výši 15 %, která byla uvedena v oznámení, vytýkala Komise jednak to, že nebyly předloženy žádné podklady pro tuto prognózu dlouhodobé rentability a jednak pochybovala o tom, zda požadovaná rentabilita ve výši 15 % je do roku 2010 reálná a zda jí může být dosaženo.
Rakousko bylo proto požádáno, aby předložilo podrobné údaje k prognóze a s ní související předpoklady.
(28) Ohledně vyjádření Rakouska, že BB nevykazovala před vznikem potíží žádný nadměrný stav personálu ani žádné nadměrné věcné náklady, takže možnost a nutnost toho, aby banka snižovala počet zaměstnanců, je omezená, požádala Komise Rakousko o podrobnější informace (např. srovnatelné údaje v bankovním sektoru).
(29) Komise dále zjistila, že informace Rakouska, uvedené ohledně potíží bankovní společnosti, představují především shrnutí finančních potíží.
Byl však uveden pouze jeden jediný skutečný důvod těchto potíží, totiž nedostatečně fungující management rizik úvěrů.
Chyběla důkladná analýza struktur podniku a managementu, jakož i konkrétní opomenutí managementu.
Takovou analýzu však Komise považuje za nutnou pro posouzení vyhlídek plánu restrukturalizace BB.
Komise proto měla pochybnosti o tom, zda v plánu restrukturalizace byly dostatečně rozeznány a ošetřeny příčiny potíží BB.
Rakousko bylo proto požádáno, aby předložilo podrobnou analýzu minulých opomenutí a budoucích vyhlídek a problémů v kontextu struktur společnosti, metod managementu a dozoru, konceptů kontroly a podávání zpráv, jakož i technik pro zavedení komerčně fundovaných rozhodovacích procesů.
(30) S ohledem na možnou privatizaci BB oznámilo Rakousko záměr a první kroky, jakož i plánované ukončení privatizačního procesu.
V žádném případě však nebyly uvedeny bližší podrobnosti, například o zamýšleném postupu, podmínkách a jiných relevantních faktorech.
Komise proto požádala Rakousko o další informace, zejména v tom ohledu, v jakém stádiu se v současné době nachází potenciální privatizační postup, zda privatizace proběhne v transparentním, nediskriminačním řízení a jak vypadá další časový plán.
Zabránění nepřijatelnému narušení hospodářské soutěže
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES podléhají podmínce, že podpory nezmění obchodní podmínky takovým způsobem, který odporuje společnému zájmu.
Odstavce 35 až 39 pokynů stanoví, že musí být přijata taková opatření, aby se pokud možno zmírnily negativní účinky podpor na konkurenci.
Tato podmínka se obvykle konkretizuje omezením nebo redukcí přítomnosti podniku na relevantních trzích, prodejem výrobního zařízení nebo dceřiných společností nebo zrušením činností.
Omezení nebo redukce musí být v poměru k účinku deformace, způsobené podporami a zejména k relativnímu významu podniku na jeho trhu nebo na jeho trzích.
(32) Protiopatření, resp. kompenzační opatření, navržená Rakouskem, spočívala v prodeji podílů, v uzavření jedné pobočky a v ukončení poskytování spolkové půjčky.
Na základě částečně vágního popisu kompenzačních opatření a jejich příslušného příspěvku k požadovaným účinkům na majetek a na stav zaměstnanosti BB nebyla Komise schopna posoudit celkový účinek opatření.
Komise proto potřebovala podrobné informace o účinku každého opatření na majetek, na stav zaměstnanosti a na budoucí pozici BB na trhu/segmentu, jakož i explicitní vyčíslení hodnoty těchto opatření, resp. jejich redukčního účinku (např. vzhledem k bilanční sumě).
(33) Na základě skutečnosti, že Burgenland je region, který je od roku 1995 nepřetržitě zařazen jako podporovaná cílová oblast číslo 1, a proto ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm. a) připadá v úvahu jako region pro poskytování regionální podpory, poukázalo Rakousko na odstavce 53 a 54 pokynů na ohledy při posouzení protiopatření, aniž by to však dále rozvedlo, resp. uplatnilo konkrétní aspekty.
Odstavce 53 a 54 stanoví, že kritéria pokynů pro posouzení platí i pro regionální podporované oblasti, avšak že měřítka pro požadované snížení kapacit na trzích se strukturálním nadbytkem pracovních sil mohou být méně přísná. Protože však Rakousko tento bod dále neupřesnilo, nebyla Komise schopna zjistit použitelnost tohoto kritéria.
(34) Komisi v souhrnu chyběly informace pro přiměřené a dostatečné posouzení navrhovaných kompenzačních opatření.
Proto na základě faktů, které měla k dispozici, pochybovala o tom, že plánovaná opatření na redukci postačují k tomu, aby se zmírnily účinky podpory na narušení hospodářské soutěže.
Podpora omezená na minimum
(35) Podle odstavců 40 a 41 pokynů se musí podpora omezit na minimum bezpodmínečně nutné pro restrukturalizaci, aby podniku nebyla přidělena žádná nadbytečné likvidita, která by mohla být použita pro agresivní a trh narušující chování nebo dokonce pro expanzi.
Pokyny také uvádějí, že od příjemce podpory se očekává, že k plánu restrukturalizace přidá významný podíl z vlastních prostředků, získaných i z prodeje majetku, pokud tento není nutný pro další chod podniku.
(36) Rakousko předneslo, že u státních opatření na restrukturalizaci BB se nejednalo o přísun likvidních prostředků, ale že poskytnutím garancí byla postižena jedině země Burgenland.
Kromě toho se v dohodě o garancích a o nápravě předpokládá, že banka použije veškeré výnosy pro snížení garančních částek.
Na základě informací, které byly k dispozici, nemohla Komise přesně posoudit, zda podpora představuje bezpodmínečně nutné minimum, protože garance mají v praxi podobný účinek jako přísun kapitálu.
(37) Kromě toho Komise pochybovala o tom, zda vlastní příspěvek BB splňuje kritérium pojmu "významný příspěvek" k úplnému odstranění tichých rezerv a ke snížení osobních a provozních nákladů.
IV. STANOVISKO RAKOUSKA K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(38) Rakousko zaujalo na základě předloženého plánu restrukturalizace stanovisko k zahájení řízení a doručilo nové informace zejména k následujícím bodům rozhodujícím pro rozhodnutí Komise:
Obnovení dlouhodobé rentability
(39) Rakousko doručilo analýzu struktur společnosti a managementu BB a podrobně představilo příčiny finančních potíží banky.
Podle této analýzy byl jako podstatný komplex příčin potíží BB označen nedostatečný management úvěrových rizik, který způsobil, že banka byla mimořádně zranitelná podvodným chováním odpovědných osob.
Stejným způsobem lze odvodit i příčiny nepřímých oprávek, které byly objeveny v rámci prováděné kontroly pohledávek.
Potíže banky se proto na jedné straně ukázaly jako problémy omezené oblasti, na druhé straně jasná lokalizovatelnost příčin velmi přispěla k tomu, že mohla být neodkladně zavedena potřebná protiopatření.
(40) Z důvodu masivních problémů ve struktuře a absence, resp. nerespektování vnitřního kontrolního systému, které se přidaly k podvodu, došlo v BB k dalším masivním výpadkům v oblasti úvěrování.
Tyto nedostatky ve struktuře budou odstraněny mimo jiné implementací managementu rizik a také zesílením interních revizí v rámci rozsáhlé organizační restrukturalizace banky.
Tento výsledek a s tím úspěšné prosazení opatření na restrukturalizaci byl zřetelně potvrzen kontrolou, kterou provedla rakouská Národní banka. Tato kontrola se uskutečnila v únoru roku 2003 na základě pověření Úřadu pro bankovní dohled.
(41) "Celistvé" posouzení BB vede ke zjištění, že BB se v celé řadě bodů liší od jiných podniků v obtížích ve smyslu pokynů, protože se u BB nevyskytují některé symptomy, které jsou podle Komise typické pro podnik v obtížích.
Tak například běžná obchodní činnost BB po provedení oprávek během vypořádání portfolia v roce 2000 byla v zásadě rentabilní a má tak, zejména při opatrném odhadu budoucího vývoje, i nadále zůstat.
Vývoj v uplynulých dvou létech ukázal, že obchod s vklady se znovu stabilizoval, resp. ztráty z roku 2000 mohly být částečně vyrovnány.
Rakousko také přiložilo výsledky běžné obchodní činnosti BB.
(42) Rakousko představilo BB ve srovnání s rakouským bankovním sektorem.
Na relevantním trhu pro BB ani v samotné společnosti Bank Burgenland nejsou nadměrné kapacity. Se 300 zaměstnanci se jedná spíše o malou regionální banku, na kterou na burgenlandském trhu připadá jen 16 z celkových 264 bankovních poboček.
(43) Ohledně plánované privatizace BB Rakousko uvedlo, že banka má být podle současných existujících plánů zprivatizována nejpozději do konce roku 2004.
Za tímto účelem byla ustanovena pracovní skupina, která má připravit proces prodeje, a privatizací byl pověřen bankovní dům HSBC Trinkaus & Burkhardt.
(44) Rakousko předalo národohospodářské rámcové podmínky a strategické cíle BB, na jejichž základě byl vypočítán plán, z něhož vyplývá postupné zlepšování rentability během 7 roků až přibližně na 15 %.
Na základě objemu zásob, průměrného úročení a návratnosti z vypočtené likvidity z ledna roku 2003 byly, v rámci plánovacího procesu kontrol prováděných ve spolupráci s odbornými vedoucími úseků a s představenstvem, definovány plánované objemy a podmínky.
Výnosy z úroků byly přepočítány přes celý plánovaný horizont na základě aktuální úrovně úročení, tj. při výpočtu plánu se neuvažovaly žádné hypotézy o budoucím vývoji úrokových sazeb.
Vzhledem ke skutečnosti, že se v budoucnu očekává nízká hladina úrokových sazeb, odpovídá tento odhad každopádně principu opatrného plánování.
(45) Opatření na restrukturalizaci, která BB zavedla jako reakci na případ podvodu, aby jednak reagovala na příčiny svých finančních potíží a jednak aby se společnost co nejlépe připravila na rozvoj trhu a na šanci uplatnění se na tomto trhu v příštích létech, lze stručně v heslech popsat jako "kompletní reorganizace managementu úvěrových rizik", "koncentrace BB na hlavní obchodní činnost", "stabilizace BB jako regionální banky" a "rozsáhlé zúžení managementu nákladů".
Zabránění nepřijatelnému narušení hospodářské soutěže
(46) Rakousko, s ohledem na malou velikost BB, důkladně zvažuje mezi kritérii pro obnovení dlouhodobé rentability a zabránění nežádoucímu narušení hospodářské soutěže a poukazuje na to, že podle pokynů (36. bod odůvodnění) malé a střední podniky vlastně nemusí provádět žádná protiopatření.
V následujícím Rakousko popisuje, z jakých důvodů BB jen nepatrně překračuje meze, stanovené pro malý a střední podnik.
(47) Vzhledem k malé velikosti banky v žádném případě, podle Rakouska, nepřekvapuje, že BB není schopna provést příliš významná protiopatření.
BB sice má dceřiné společnosti, které jsou však činné ve významných oblastech obchodů BB, a proto prodej takové pobočky by výrazně zasáhl do podstaty společnosti.
BB dále nemá žádný významný zahraniční obchod a také rozsah domácích poboček je s počtem 16 poboček výrazně omezen.
(48) Podle názoru Rakouska vylučuje nepatrné postavení BB na trhu nebezpečí narušení hospodářské soutěže a Rakousko poukázalo na to, že potíže BB nelze v žádném případě připisovat agresivnímu chování na trhu, nýbrž již zmíněným, omezeným událostem souvisejícím zejména s případem podvodu.
(49) Rakousko poukázalo na to, že podpory ve prospěch BB nenavýšily vlastní prostředky banky, ale pouze zajistily špatné pohledávky banky, takže nemusely být provedeny oprávky a tím se zabránilo tomu, aby pasíva překročila hodnotu základního kapitálu BB.
(50) Dále Rakousko poukázalo na to, že BB a její téměř výlučná oblast činnosti se nachází v podporované oblasti podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES a upozornilo také na příslušná ustanovení pokynů (20. bod odůvodnění) a také na přitěžující okolnosti v období finančních potíží.
(51) Ohledně protiopatření (prodej podílů, uzavření jedné pobočky, ukončení poskytování spolkové půjčky) předalo Rakousko podrobné údaje o hodnotě každého opatření, resp. jeho redukčního účinku a uvedlo důvody toho, proč by další redukční opatření ohrozilo životaschopnost banky.
Podpora omezená na minimum
(52) Rakousko zdůrazňuje, že projednávané podpory jsou omezeny na minimum, protože ani garanční dohody samy o sobě nestačily k udržení dostatečné solventnosti, BB vlastními silami provedla další oprávky ve výši 41 milionů EUR a vlastními silami také nesla úbytek aktiv ve výši 218 milionů EUR.
Jinak nebyl do BB ze strany země přisunut žádný kapitál, který by měl sloužit k urovnání jejích potíží, a to dokumentuje snahu země omezit způsob a rozsah podpory na minimum.
(53) BB dále převezme významný podíl úsilí uvést svoje osobní náklady na průměrnou úroveň, která je obvyklá v bankovním sektoru, a ve střednědobém časovém úseku má v úmyslu zbavit se nepotřebných nemovitostí.
(54) Opatření nad rámec těchto kroků nejsou možná proto, že banka odjakživa sleduje relativně štíhlou organizační strukturu.
V. ZMĚNA OPATŘENÍ NA PODPORU
(55) Rakouské úřady sdělily v dopise ze dne 19. prosince 2003, že v rámci privatizačního procesu BB mají v úmyslu změnit oznámená opatření na podporu.
(56) Garanční dohoda ze dne 20. června 2000 má být změněna takto:
a) Roční zisk BB už nebude použit k redukci obnosu, garantovaného zemí Burgenland.
Obnos, garantovaný zemí Burgenland, bude nyní redukován o ty částky, které souvisí s garantovanými úvěrovými nároky souvisejícími s případem HOWE a které budou v příštích letech pro BB přínosné.
b) Garanční platby budou prodlouženy takto: BB bude moci využít garanci země Burgenland nejdříve po sestavení roční uzávěrky za hospodářský rok 2025 (a ne, jak bylo dříve uvedeno, za hospodářský rok 2010).
Je však na vůli země poskytnout BB po sestavení roční uzávěrky za hospodářský rok 2010 otevřenou garanční platbu, a to jak celou nebo jen částečně.
Až do dne 30.června 2011 má platit současná úroková míra ve výši 5 % a ode dne 1. července 2011 má po dobu pěti let platit úroková míra, aktuální k tomuto dni, kontokorentně z příslušné částky.
Stejně tak má ode dne 1. července 2016 a ode dne 1. července 2021 po dobu pěti let platit příslušná aktuální úroková míra, kontokorentně z příslušné částky.
(57) Rámcová dohoda ze dne 23. října 2000 má být změněna takto:
a) Roční zisk BB už nebude použit k plnění závazku k nápravě vůči společnosti Bank Austria Creditanstalt AG.
b) Země Burgenland splní závazek k nápravě vůči společnosti Bank Austria Creditanstalt AG a uhradí dosud nesplacenou částku z garanční dohody bezprostředně před privatizací BB formou jednorázové platby ve prospěch společnosti Bank Austria Creditanstalt AG.
(58) Podle sdělení rakouských orgánů vstoupí tato změna ohledně použití ročního zisku k redukci garančních částek v platnost jen tehdy, pokud BB bude opravdu privatizována.
Pokud by země Burgenland společnost BB neprodala, zůstanou obě garance nezměněny a garanční částky se i nadále budou redukovat o roční zisk BB, resp. závazek BB k nápravě bude nezměněn.
VI. STANOVISKO RAKOUSKA K ROZŠÍŘENÍ ŘÍZENÍ
(59) Podle výkladu Rakouska se zemská vláda snaží o privatizaci BB, která má být významnou částí konceptu restrukturalizace, aby tím zajistila co nejlepší podmínky pro dlouhodobou životaschopnost banky.
Rozhodnutím zemské vlády ze dne 12. listopadu 2003, Zl.
3-12I/48-2003, byla zavedena příslušná opatření pro zahájení procesu prodeje.
Výzva k oznámení zájmu byla zveřejněna formou inzerátů v médiích dne 17. listopadu 2003.
Nejpozději v březnu/dubnu roku 2004 dojde – po ukončení povinného procesu Due-Diligence (povinná péče) – k zahájení jednání s jednotlivými zájemci.
(60) Aby bylo dosaženo co nejlepšího výnosu z prodeje BB, je nutné, aby země Burgenland zbavila BB všech závazků z dohody o nápravě, uzavřené s Bank Austria Creditanstalt AG.
To stejně logiky platí pro garanční dohodu ze dne 20. června 2000 uzavřenou mezi zemí Burgenland a BB, protože i v této oblasti nemůže mít BB ani kupující BB žádné zadlužení.
(61) Podle názoru Rakouska by v případě ponechání povinnosti odvodu zisku nebylo jisté, zda by se vůbec našel nějaký kupec banky, protože potenciální nabyvatel banky by měl malý zájem o koupi, pokud by řadu let nemohl očekávat žádné zisky.
(62) Odstranění povinnosti odvodu zisku k tíži BB je tedy nutná podmínka pro její nadcházející privatizaci, pokud má mít oznámený koncept restrukturalizace, jehož významnou součástí je privatizace BB, reálný výhled na úspěch.
Tím se dá potenciálnímu kupci BB naděje, že bude moci okamžitě využívat výnosy BB, což je zase nutný předpoklad pro dosažení maximální ceny.
VII. OCENĚNÍ OPATŘENÍ PRO PODPORU
Státní podpora podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(63) Obě garanční dohody země Burgenland ve prospěch BB zahrnují státní prostředky.
Opatření jsou provedena za podmínek, které nejsou přijatelné pro tržně jednajícího investora.
(64) Rakousko sice zastává názor, že země Burgenland uzavřenými garančními dohodami zabránila vyšším finančním škodám tím, že dohody se omezily na absolutní minimum, nutné k tomu, aby nedošlo k uložení obchodního dohledu na banku.
Pokud by země Burgenland musela na základě zákonné povinnosti ručit jako náhradní ručitel, byl by, s ohledem na výší sumy neomezené náhradní ručení, překročen rozsah finančních závazků z obou garančních dohod.
Rakousko proto zastává právní názor, že země Burgenland jednala podle principu tržně jednajícího investora.
(65) Na tento názor je však třeba namítnout, že rakouské orgány nepředložily na podporu tohoto tvrzení žádné výpočty.
Znalecký posudek společnosti KPMG ze dne 17. června 2000 zmíněný ve 13. bodě odůvodnění vyčísluje částku 247 milionů EUR, kterou by v případě platební neschopnosti BB musela krýt země Burgenland.
To je méně než celková částka obou garancí, přičemž je třeba poukázat na to, že tato částka byla vypočtena ještě před druhou "hloubkovou" kontrolou pohledávek nařízenou ve druhé polovině roku 2000, takže by z dnešního pohledu musela být tato částka vyšší.
Je však sporné, jak rakouské orgány k částce 247 milionů EUR vůbec dospěly.
Soudní dvůr Evropských společenství ve svém rozsudku v právní věci Hytasa [8] právem uznal, že se musí rozlišovat mezi závazky, "které má stát převzít jako vlastník podílů nějaké společnosti a závazky, které mu přísluší z titulu státní moci."
Jelikož byla BB založena ve formě akciové společnosti, ručí země jako vlastník podílů této společnosti za její závazky pouze do výše likvidační hodnoty jejích aktiv.
Soudní dvůr v citovaném rozsudku konstatuje, "že závazky plynoucí z nákladů na propouštění zaměstnanců, placení podpory v nezaměstnanosti a podpory na obnovu průmyslové struktury nesmějí být při použití kritéria soukromého investora zohledňovány."
Zdá se, že rakouské orgány toto rozlišení neučinily a že jejich výpočty vycházejí z nákladů, které by zemi vznikly na základě zákonného náhradního ručení.
Tyto náklady však nesouvisí s postavením země Burgenland jako vlastníka podílů BB.
Jsou spíše důsledkem zvláštní zákonné povinnosti, totiž náhradního ručení státu, která by soukromému investorovi nikdy nemohla vzniknout.
(66) Obě opatření byla přijata ve prospěch společnosti, která se nacházela ve vážných finančních potížích.
V souhrnu se při částce 359,8 milionů EUR jedná o významnou částku.
V době převzetí garancí země určitě nemohla předvídat, zda z tohoto převzetí bude mít nějaký výnos, který by byl přijatelný pro tržně jednajícího investora.
(67) Dotyčné pomoci zvýhodňují BB a uměle ji přivádí do pozice výhodnější oproti jejím konkurentům, čímž je narušena hospodářská soutěž.
BB je ve svých nejdůležitějších odvětvích činná na regionální, ale i na národní úrovni.
Sektor finančních služeb jako takový se vyznačuje rostoucí integrací, a ve významných dílčích oblastech se realizuje vnitřní obchod.
Mezi finančními instituty různých členských států existuje silná konkurence, která se zavedením jednotné měny dále zesílila.
Provedenými opatřeními a jejich účinky na současné i potenciální konkurenty z jiných členských států došlo k narušení hospodářské soutěže – resp. hrozí, že k takovému narušení dojde – a bylo ovlivněno obchodování mezi členskými státy.
Proto opatření představují státní podporu podle čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Rakousko tento názor nezpochybnilo, nýbrž oznámilo příslušná opatření, i když později, než je stanoveno.
Slučitelnost opatření pro podporu se společným trhem
(68) Protože opatření pro podporu nebyla poskytnuta na základě schváleného nařízení o poskytnutí podpory, musí Komise přezkoumat jejich slučitelnost se společným trhem podle článku 87 Smlouvy o ES a podle pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích9 [9].
(69) Nestanoví-li Smlouva o ES jinak, jsou podle čl. 87 odst. 1 této smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
(70) Článek 87 Smlouvy o ES však povoluje výjimky z principu neslučitelnosti státní podpory se společným trhem.
Slučitelnost podpory se společným trhem by mohla zdůvodnit výjimečná ustanovení podle čl. 87 odst.
2 Smlouvy o ES. Opatření pro podporu, která se musí přezkoumat, však nesmí být považována ani za podporu sociálního charakteru individuálním spotřebitelům (písm. a)), ani jako podpora na odstranění škod způsobených přírodními katastrofami nebo jinými podobnými mimořádnými událostmi (písm. b)), ani jako podpora pro hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo dotčených rozdělením Německa (písm. c)).
Tyto výjimky však nejsou v daném případě použitelné.
(71) S ohledem na výjimečná ustanovení podle čl. 87 odst. 3 písm. b) a d) Smlouvy o ES je třeba stanovit, že podpory nemohou být považovány jako podpora důležitých záměrů společného evropského zájmu nebo jako náprava výrazných škod v hospodářském životě některého členského státu a také ani jako podpora kultury a zachování kulturního dědictví.
(72) Komise zkoumala opatření pro podporu z hlediska výjimečných ustanovení čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES. Komise se opírá při svém posouzení podpor pro pomoc určitému hospodářskému odvětví, pokud tyto podpory určitým způsobem nezmění obchodní podmínky tak, že odporují společnému zájmu, o příslušné směrnice Společenství.
Podle názoru Komise nejsou v daném případě použitelné žádné jiné než již pokyny uvedené v 68. bodě odůvodnění.
Komise je dále toho názoru, že popsaná opatření pro podporu přispívají k financování restrukturalizace podniku, a proto se musí považovat za podpory na restrukturalizaci.
(73) Podle pokynů jsou podpory na restrukturalizaci přípustné jen tehdy, pokud neodporují společnému zájmu.
V pokynech je povolení podpor Komisí vázáno na splnění určitých předpokladů:
Předpoklady pro podporu společnosti
(74) Komise souhlasí s vysvětlením Rakouska, podle kterého je BB zařazena jako podnik v obtížích podle odstavce 30 v kombinaci s odstavci 4 až 8 pokynů.
(75) Podle odstavce 4 pokynů se vychází z toho, že podnik se nachází v obtížích tehdy, "pokud není schopen, vlastními finančními prostředky nebo cizími prostředky, které má k dispozici od svých vlastníků/podílníků nebo věřitelů, ukončit ztráty, které budou podnik z krátkodobého nebo střednědobého hlediska hnát do jistého zániku, pokud nezasáhne stát".
Tyto okolnosti zřetelně nastaly u BB.
(76) Bez zásahu země Burgenland by byl na BB uvalena nucená správa, a tím by byla ve smyslu pokynů hnána do hospodářského zániku.
Základní princip
(77) Podpory na restrukturalizaci mohou být podle odstavce 28 pokynů poskytnuty jen tehdy, pokud jsou splněna přísná kritéria a pokud je jistota, že případné narušení hospodářské soutěže bude vyváženo výhodami, spojenými s dalším chodem podniku, zejména pokud by čistý efekt propouštění vyplývajících z konkurzu prokazatelně zhoršil místní, regionální nebo národní problémy se zaměstnaností nebo pokud by, ve výjimečných případech, zmizení podniku vedlo ke vzniku monopolu, resp. oligopolní situace.
(78) Poslední podmínka však může být vyloučena, protože pozice BB není dostatečně silná, aby z důvodu jejího konkursu, resp. na něj navazujícího částečného prodeje došlo ke vzniku monopolu, resp. oligopolní situace.
(79) Rakousko sice předneslo, že vedle BB je v zemi Burgenland jako významná banka téměř výlučně činná skupina Raiffeisen-Gruppe a tak by při zániku BB došlo k další koncentraci tržní struktury a k dalšímu posílení Raiffeisen-Gruppe, avšak tento argument nemůže být vzhledem k dostupným informacím přesvědčivý s ohledem na to, že v zemi Burgenland jsou zastoupeny i jiné banky, spořitelny a národní banky.
(80) Je však třeba konstatovat, že účinky hypotetické nesolventnosti BB lze kalkulovat jen obtížně.
Pro případ likvidace nebo redukce počtu poboček BB existuje pravděpodobnost, že v zemi Burgenland si zřídí zastoupení některá zahraniční banka a převezme aktivity BB, to však nelze s ohledem na hospodářskou situaci a na relativně malou atraktivitu země Burgenland nijak přeceňovat.
Mnohem pravděpodobnější je nedostatečné zásobení základními finančními službami v určitých venkovských regionech země Burgenland.
Posouzení dlouhodobé rentability
(81) Podle odst. 3.2.2 písm. b) pokynů je poskytnutí podpory závislé na provedení plánu restrukturalizace, který musí být ve všech podrobnostech schválen Komisí a musí být přezkoumána jeho vhodnost pro obnovení dlouhodobé rentability podniku během přiměřeného období.
Plán restrukturalizace musí přitom mít omezenou dobu působnosti a musí být založen na reálných předpokladech.
Musí popisovat okolnosti, které vedly k potížím podniku, aby bylo možno posoudit, zda jsou navrhovaná opatření přiměřená.
Plán umožňuje podniku přechod na novou strukturu, která dlouhodobě nabízí rentabilní chod a možnost působit vlastními silami, tj. umožňuje podniku pokrytí všech nákladů, včetně odpisů, a finančních nákladů a dosažení rentability vlastního kapitálu, dostatečné pro přežití podniku v hospodářské soutěži.
(82) Komise posoudila údaje Rakouska, mezi jiným podrobnému plánování jednotlivých opatření na restrukturalizaci, odhadu rentability během období restrukturalizace 2000 až 2010, předpovídané na základě opatrného odhadu budoucího vývoje na jedné straně a výsledku běžné obchodní činnosti na základě ročních uzávěrek a výpočtu plánu na straně druhé, jakož i analýze nedostatečného managementu úvěrových rizik a strukturálních deficitů, odpovědných za problémy.
Při svém posuzování se dále Komise opírala o údaje Rakouska k probíhajícímu prosazování plánu restrukturalizace, k modifikacím jednotlivých opatření, jakož i k časovému plánu ukončení plánované privatizace BB.
(83) Pro nedostatek podrobných prognostických údajů a s nimi spojených předpokladů zpochybnila Komise ve svém původním rozhodnutí prognózu dlouhodobé rentability ve výši 15 % až do roku 2010.
Rakousko z tohoto důvodu předalo výpočet plánu, který je založen na principu opatrného plánování a který při národohospodářských rámcových podmínkách (rozvíjející se sídlo podniku, rostoucí počet obyvatel, zvyšování majetku, rozšíření Evropské unie) udává postupné zlepšení rentability na přibližně 15 % v období 7 let.
To dokládají i čísla z ročních uzávěrek výsledku běžné obchodní činnosti.
Komise proto považuje plán restrukturalizace z hlediska budoucího vývoje za celkově srozumitelný a úplný.
(84) Rakousko dále předalo i rozsáhlejší informace a srovnávací hodnoty věcných a osobních nákladů ostatních úvěrových institutů se srovnatelnou strukturou, resp. velikostí, které ukazují, že BB se výrazně pohybuje pod průměrnými hodnotami jak u osobních nákladů na jednotlivce, tak u věcných nákladů.
(85) Analýza struktur společnosti a managementu, jakož i konkrétních opomenutí managementu, kterou Komise ve svém úvodním rozhodnutí označila za nedostatečnou, byla Rakouskem doplněna.
Jako příčiny finančních potíží BB byly vyjmenovány případ podvodu, špatně pochopená politika rizik, neexistující management rizik, chybějící interní kontrolní systém, nedostatečné výkaznictví, žádný instrumentář k celkovému řízení banky a neúčinné organizační postupy.
Jako opatření na restrukturalizaci bylo v přehledu uvedeno zakotvení nové politiky rizik, implementace nezávislého managementu rizik, nová definice "Asset Allocation", vytvoření nové organizace postupu a vnitřní výstavby společnosti, zavedení informačního systému řízení a zúžení managementu nákladů.
(86) Doposud provedená, resp. předpokládaná operační, funkční a finanční opatření považuje Komise za vhodná k tomu, aby se obnovila dlouhodobá životaschopnost banky.
(87) Rakousko dále sdělilo, že zemská vláda usiluje o privatizaci BB, jako o významnou část konceptu restrukturalizace.
Rozhodnutím zemské vlády ze dne 12. listopadu 2003, Zl.
3-12I/48-2003, byla zavedena odpovídající opatření pro zahájení procesu prodeje.
Výzva k oznámení zájmu byla zveřejněna formou inzerátů v médiích dne 17. listopadu 2003.
V dubnu 2004 dojde – po ukončení povinného procesu Due-Diligence (náležitá pečlivost) – k zahájení jednání se třemi zbývajícími uchazeči.
Komise vychází z toho, že privatizace banky má dostatečné vyhlídky na úspěch.
Zabránění nežádoucímu narušení hospodářské soutěže
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES platí za podmínky, že podpory nezmění obchodní podmínky takovým způsobem, že budou v rozporu se společným zájmem.
Odstavce 35 až 39 pokynů stanoví, že musí být přijata taková opatření, aby se podle možnosti zmírnily nevýhodné účinky podpory na konkurenty.
Tato protiopatření se zpravidla konkretizují omezením nebo redukcí přítomnosti podniku na relevantním trhu nebo na relevantních trzích, prodejem výrobních zařízení nebo dceřiných společností nebo omezením činností.
(89) Omezení nebo redukce musí být v poměru k účinku narušení hospodářské soutěže, způsobeného podporami, a zejména k relativní síle společnosti na jejím trhu nebo trzích.
(90) Podle odstavce 53 pokynů musí Komise při posuzování podpor na restrukturalizaci v podporovaných oblastech zohlednit regionální podmínky pro rozvoj.
Pokud má podnik v potížích svoje sídlo v podporované oblasti, pak to samo o sobě není důvod pro toleranci takových podpor.
Podle odstavce 54 pokynů platí kritéria pokynů pro posuzování také pro regionální podporované oblasti, zejména pokud se zohlední potřeby regionálního rozvoje.
Komise však může v těchto oblastech použít méně přísná měřítka na požadované snížení kapacit na trzích se strukturálními nadměrnými kapacitami, pokud to ospravedlňují potřeby regionálního rozvoje, přitom se rozlišuje mezi oblastmi podle čl. 87 odst.
(91) Země Burgenland je region, který je od roku 1995 nepřetržitě zařazen jako podporovaná cílová oblast číslo 1, a proto jako region ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES připadá v úvahu pro poskytování regionální podpory s nejvyšší čistou podpůrnou částkou ve výši 30 %, resp. 35 %. Ačkoliv se zdá, že BB je dobře přizpůsobena ekonomickým skutečnostem této podporované oblasti, může si Komise odvodit, že finanční potíže banky se v takové oblasti projeví v ostřejší podobě, než by tomu bylo v ekonomicky a hospodářsky dobře přístupném regionu.
(92) BB je mezi rakouskými bankami malá společnost.
S bilanční sumou 2,9 miliard EUR, s objemem výnosů (výnosy z úroků, z cenných papírů, z provizí, čisté výnosy z finančních obchodů a jiné provozní výnosy) ve výši 40,4 milionů EUR v roce 2002 a s něco více než 300 zaměstnanci se banka podobá, jak s ohledem na počet zaměstnanců, tak s uvážením její finanční síly, malému a střednímu podniku.
(93) V následujícím se proto bude zkoumat, zda nabídnutá protiopatření jsou s ohledem na malou velikost banky a také na její sídlo v podporované oblasti dostatečná k tomu, aby oslabila účinky narušení hospodářské soutěže při poskytnutí podpor.
(94) Rakousko původně nabídlo, jako součást plánu restrukturalizace, protiopatření ve formě prodeje podílů, uzavření jedné pobočky a ukončení poskytování spolkové půjčky.
(95) Komise ve svém úvodním rozhodnutí uvedla, že přiměřeně nemůže posoudit celkový účinek těchto částečně jen vágně popsaných opatření a jim příslušné částky z důvodu nedostatku podrobných údajů a požádala o další informace.
Rakousko z tohoto důvodu dodatečně předalo další údaje ohledně hodnoty příslušných opatření, resp. účinku redukce a poukázalo na to, že byly přezkoumány všechny možné eventuality pro nabídnutí přiměřených protiopatření BB.
(96) Ohledně prodeje podílů Rakousko uvedlo, že BB se již v období od roku 2001 do července roku 2003 zbavila podílů ve výši 3,5 milionů EUR, které nebyly nutné k jejímu provozu, čímž se podíly, které banka držela ke dni 31. prosince 2000, snížily přibližně o jednu třetinu.
(97) Podle údajů Rakouska nemá BB, nehledě na již prodané hodnoty, ani strategické podíly ani tiché rezervy, což vyplývá také ze zpráv o bankovním dohledu, které byly zpracovány po auditech u BB za poslední hospodářské roky.
Další prodeje majetku společnosti by proto banku zatížily takovým způsobem, že by byla ohrožena její životaschopnost.
(98) Jako redukční opatření uzavřela BB v rámci restrukturalizace jednu ze svých 17 poboček (v Parndorfu).
To představuje snížení přítomnosti na trhu o téměř 6 %.
(99) Rakousko ohledně uzavření dalších poboček uvedlo, že tuzemský počet poboček BB je při současných 16 pobočkách extrémně omezen a že to svědčí o poměrně malé hustotě poboček ve venkovských oblastech země Burgenland.
BB nemá, až na jednu výjimku, žádný zahraniční obchod.
Banka má ve městě Šoproň (Maďarsko) jednu jedinou dceřinou společnost, která však s ohledem na aktuální celkovou situaci v bankovním sektoru představuje důležitou angažovanost pro její budoucí rentabilitu a konkurenceschopnost v mezinárodním bankovním sektoru.
Další uzavření by proto bezprostředně způsobilo významnou ztrátu z obratu a vedlo by k citlivému poklesu vyhlídek na zisk.
(100) Rakousko dále přislíbilo, že BB omezí svoji činnost v tom smyslu, že už nebude poskytovat žádné spolkové půjčky.
Objem těchto půjček byl 12 % z poskytnutých půjček a byl tedy významný.
Navíc se tu jedná o mimořádně lukrativní obchod, protože tyto půjčky pro banku nepředstavují, z důvodu prvotřídní solventnosti spolkové země jako dlužníka, žádné riziko, a proto nevznikaly žádné "podložené závazky".
V tomto případě bylo možno navíc počítat se značně vysokými nerizikovými výnosy z úroků.
(101) Komise přezkoumala tyto argumenty, jakož i s nimi související poskytnuté informace, a došla k závěru, že další protiopatření by vzhledem k malé velikosti banky a k její zanedbatelné pozici na trhu mohla ve skutečnosti ohrozit její životaschopnost.
Komise dále v minulosti v mnoha svých rozhodnutích o sanaci bank považovala snížení přítomnosti na trhu o méně než 10 % za dostatečné v těch případech, kdy příslušné banky v období před vznikem jejich ekonomických potíží uplatňovaly expanzivní obchodní politiku [10].
Naproti tomu, v případě menších bank, které stále ještě byly několikanásobně větší než BB, Komise nepožadovala žádné zmenšení obchodní sítě [11].
(102) Podle názoru Komise tedy již provedená, naplánovaná a přislíbená protiopatření postačují k tomu, aby se snížil účinek narušení hospodářské soutěže po poskytnutí projednávaných podpor.
Podpora omezená na minimum
(103) Rakousko podle názoru Komise dostatečně prokázalo, že částky poskytnutých podpor na restrukturalizaci byly omezeny na bezpodmínečně nutné minimum v souladu s dostupnými finančními prostředky banky a jejích akcionářů.
Bance nebyla poskytnuta žádná nadbytečná likvidita a žádné nadbytečné vlastní prostředky, které by mohla zneužít pro nepřiměřené rozšíření své obchodní činnosti na úkor jejích konkurentů.
(104) Částky na podporu, poskytnuté bance ve smyslu garančních dohod zemí Burgenland ve výši 359,8 milionů EUR byly stanoveny tak, aby jimi byly pokryty jednak oprávky, z důvodu případu podvodu, ve výši 171 milionů EUR a jednak oprávky, zjištěné při kontrole pohledávek, ve výši 189 milionů EUR.
Vzhledem k hodnotě základního kapitálu ve výši 80 milionů EUR to bylo bezpodmínečně nutné pro krátkodobé přežití banky, protože jinak by došlo k ustanovení obchodního dohledu a k přistoupení k náhradnímu ručení.
S tím nebyl spojen přísun dodatečných prostředků, takže pozice banky se v konkurenčním prostředí neposílila.
(105) Samotné garance země ve prospěch BB však nepostačovaly k udržení potřebné solventnosti.
Zatímco dohody o garancích na jedné straně pokryly potřebné oprávky ohledně splatnosti úvěrů špatných půjček, tak na druhé straně nepřihlížely k potřebným bezúročným postavením, nutným z důvodu výpadku úvěrů, která proto musela uskutečnit banka samotná.
(106) BB dále provedla před ukončením garance ze dne 20. června 2000 a k okamžiku sestavení uzávěrky za rok 1999 další oprávky ve výši 41 milionů EUR, které musela pokrýt vlastními prostředky.
(107) V říjnu roku 2000 navíc velké množství zákazníků odčerpalo z banky na základě negativní publicity významný objem aktiv (spořitelní a termínované vklady, jakož i cenné papíry) ve výši 218 milionů EUR, což odpovídá přibližně 10 % bilanční sumy BB.
Také tyto ztráty musela banka pokrýt vlastními prostředky.
(108) Na závěr je třeba poznamenat, že BB vlastními silami odstranila všechny tiché rezervy a že dokázala zredukovat osobní náklady za poslední tři roky o 1 milion EUR a materiálové náklady o 10 %.
Pro rok 2004 se plánuje další snižování nákladů ve výši 285000 EUR.
(109) Podle názoru Komise jsou proto podpory omezeny na nezbytné minimum.
VIII. ZÁVĚR
(110) Podpory v celkové výši 359,8 milionů EUR se skládají ze dvou opatření: Zaprvé z garanční dohody převzaté zemí Burgenland dne 20. června 2000 ve prospěch BB ve výši 171 milionů EUR, včetně úroků ve výši 5 %; a zadruhé z rámcové dohody ze dne 23. října 2000, která obsahuje ustanovení o zřeknutí se pohledávek ze strany společnosti Bank Austria ve prospěch BB a z dohody o nápravě mezi oběma těmito smluvními partnery a z garanční dohody ze strany země Burgenland ve prospěch BB ve výši 189 milionů EUR.
(111) Jsou splněny všechny předpoklady pro existenci státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES: státní prostředky, zvýhodnění určitého podniku, narušení hospodářské soutěže a ovlivnění obchodu mezi členskými státy. Z ustanovení o výjimkách ze zásad neslučitelnosti státní podpory se společným trhem lze použít pouze čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES ve spojení se pokyny Společenství pro poskytování státní podpory k záchraně a restrukturalizaci podniku v obtížích.
(112) Ve svém posouzení – a přiměřeně ke kritériím pokynů – došla Komise k názoru, že již provedená a plánovaná opatření na restrukturalizaci jsou rozumná, logická a principiálně přiměřená k tomu, aby umožnila obnovení dlouhodobé rentability BB.
(113) Podle názoru Komise postačují již uskutečněné, plánované a přislíbené prodeje, uzavření poboček a redukce k tomu, aby se kompenzovaly účinky narušení hospodářské soutěže po poskytnutí projednávaných opatření na podporu.
(114) Dvě garanční dohody ze dne 20. června 2000 a ze dne 23. října 2000 se podle názoru Komise omezují na minimum bezpodmínečně nutné pro restrukturalizaci v porovnání s finančními prostředky, které má banka a její akcionáři k dispozici.
Bance nebyla poskytnuta žádná nadbytečná likvidita a žádné nadbytečné vlastní prostředky, které by mohla zneužít pro nepřiměřené rozšíření své obchodní činnosti na úkor svých konkurentů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Následující státní podpory ve prospěch společnosti Bank Burgenland AG (BB) jsou slučitelné se společným trhem:
a) garanční dohoda ve výši 171 milionů EUR plus úroky ve výši 5 %, kterou země Burgenland převzalo dne 20. června 2000;
b) rámcová dohoda ze dne 23. října 2000, která obsahuje garanční dohodu ze strany země Burgenland ve výši 189 milionů EUR.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Rakouské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2005
o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých třetích zemích
(oznámeno pod číslem K(2005) 3704)
(Text s významem pro EHP)
(2005/692/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1, 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a silně snížit výnosnost chovu drůbeže.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/122/ES ze dne 6. února 2004 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých třetích zemích [3] pozastavuje určité dovozy drůbeže a drůbežích produktů z postižených třetích zemí.
(3) Mongolsko nespadá do působnosti rozhodnutí 2004/122/ES, tato třetí země však ohlásila vypuknutí influenzy ptáků u volně žijících ptáků.
Dovozy ptáků kromě drůbeže, včetně ptáků odchycených ve volné přírodě, z uvedené třetí země do Společenství by proto měly být pozastaveny.
(4) Rozhodnutí 2004/122/ES je použitelné do dne 30. září 2005.
Ve třetích zemích uvedených v rozhodnutí 2004/122/ES a v Mongolsku nicméně stále dochází k vypuknutí influenzy ptáků.
Vzhledem ke stále znepokojivé situaci v uvedených třetích zemích jsou i nadále zapotřebí ochranná opatření na dovozy z těchto zemí.
(5) V odděleném právním aktu by se měla stanovit zvláštní pravidla pro dovoz ptáků kromě drůbeže, ptáků v zájmovém chovu a nezpracovaného peří z Ruska.
(6) S ohledem na vývoj situace, pokud jde o influenzu ptáků ve třetích zemích, bylo rozhodnutí 2004/122/ES několikrát pozměněno.
(7) Z důvodů srozumitelnosti a transparentnosti by mělo být rozhodnutí 2004/122/ES zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví dovoz z Thajska u:
a) čerstvého masa drůbeže, masa ptáků nadřádu běžci a masa farmové i volně žijící pernaté zvěře,
b) masných polotovarů a masných výrobků skládajících se z masa druhů uvedených v písm. a) nebo je obsahujících,
c) syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části uvedených druhů,
d) vajec k lidské spotřebě a
e) neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz produktů uvedených v tomto článku, které byly získány z ptáků usmrcených přede dnem 1. ledna 2004.
3. Ve veterinárních osvědčeních/obchodních dokladech doprovázejících zásilky produktů podle odstavce 2 musí být ve vztahu k dotčeným druhům uvedeny tyto údaje:
"Čerstvé drůbeží maso/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masné výrobky skládající se z masa drůbeže, masa ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo je obsahující/masné polotovary skládající se z masa drůbeže, masa ptáků nadřádu běžci, masa farmové nebo volně žijící pernaté zvěře nebo je obsahující/syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující jakékoliv části drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové nebo volně žijící pernaté zvěře [4] získané z ptáků usmrcených přede dnem 1. ledna 2004 a v souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí 2005/692/ES.
4. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz masných výrobků z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové a volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud maso těchto druhů prošlo jedním ze speciálních ošetření uvedených v bodech B, C či D části 4 přílohy II rozhodnutí Komise 2005/432/ES [5].
Článek 2
Členské státy pozastaví dovoz z Číny u:
a) čerstvého masa drůbeže,
b) masných polotovarů a masných výrobků z drůbežího masa nebo je obsahujících,
c) syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části drůbeže,
d) vajec k lidské spotřebě a
e) neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků.
Článek 3
Členské státy pozastaví dovoz z Malajsie u:
a) syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části drůbeže,
b) vajec k lidské spotřebě a
c) neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků.
Článek 4
1. Členské státy pozastaví dovoz z Kambodže, Číny včetně území Hongkongu, Indonésie, Kazachstánu, Laosu, Malajsie, Mongolska, Severní Koreje, Pákistánu, Thajska a Vietnamu u:
a) nezpracovaného peří a jeho částí a
b) jiných živých ptáků než drůbeže podle třetí odrážky článku 1 rozhodnutí Komise 2000/666/ES [6], včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu).
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) povolí členské státy dovoz nezpracovaného peří a jeho částí z Mongolska.
3. Členské státy zajistí, že pro dovoz zpracovaného peří nebo jeho částí bude zásilka doprovázena obchodním dokladem potvrzujícím, že zpracované peří nebo jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jiným způsobem, který zaručuje, že nejsou přenášeni žádní patogenní původci.
Uvedený obchodní doklad není nicméně vyžadován pro zpracované ozdobné peří, zpracované peří vezené cestujícími pro jejich osobní potřebu, nebo pro zásilky zpracovaného peří poslané soukromým osobám k neprůmyslovým účelům.
Článek 5
Zrušuje se rozhodnutí 2004/122/ES.
Článek 6
Členské státy pozmění opatření, která uplatňují pro dovoz tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření ihned odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 7
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října 2005 do dne 30. září 2006.
Článek 8
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. října 2005
o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v Rusku
(oznámeno pod číslem K(2005) 3705)
(Text s významem pro EHP)
(2005/693/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 a 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a silně snížit výnosnost chovu drůbeže.
(2) Rozhodnutí Komise 2000/666/ES ze dne 16. října 2000 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách [3] stanoví, že členské státy povolí dovoz ptáků ze třetích zemí uvedených na seznamu členů Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
Rusko je členem OIE a členské státy tedy podle uvedeného rozhodnutí musí přijímat dovozy ptáků, kromě drůbeže, z Ruska.
(3) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [4], je dovoz nezpracovaného peří a jeho částí pocházejících z Ruska povolen.
(4) Rozhodnutí Komise 2004/122/ES ze dne 6. února 2004 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých třetích zemích [5] pozastavuje některé dovozy drůbeže a drůbežích produktů z postižených třetích zemí.
(5) Dne 24. července 2005 oznámilo Rusko OIE vypuknutí influenzy ptáků u drůbeže.
Rozhodnutí 2004/122/ES bylo proto s ohledem na uvedená vypuknutí pozměněno tak, že dovozy nezpracovaného peří a jiných ptáků než drůbeže z uvedené třetí země do Společenství byly pozastaveny.
(6) Rozhodnutí 2004/122/ES bylo zrušeno a v případě postižených třetích zemí kromě Ruska nahrazeno rozhodnutím Komise 2005/692/ES o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých třetích zemích [6].
V odděleném právním aktu by se proto měla stanovit zvláštní pravidla pro dovoz některých ptáků a drůbežích produktů z Ruska.
(7) S ohledem na možné vážné důsledky spojené se zvláštním kmenem viru influenzy ptáků (H5N1), který je totožný s kmenem potvrzeným v několika asijských zemích, by dovoz některých ptáků z Ruska měl být preventivně pozastaven.
Vzhledem k současnému výskytu choroby v Rusku by dovozy nezpracovaného peří a jeho částí pocházejících z Ruska měly být rovněž pozastaveny.
(8) Rusko nyní poskytlo další informace naznačující, že choroba vypukla v oblastech (federálních okruzích) nacházejících se východně od pohoří Ural, a může být proto regionalizována pro dovozy nezpracovaného peří.
Dovozy jiných ptáků než drůbeže z celého Ruska by měly být i nadále pozastaveny.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví dovoz živých ptáků z Ruska, kromě drůbeže, podle třetí odrážky článku 1 rozhodnutí 2000/666/ES, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu).
2. Členské státy pozastaví dovoz nezpracovaného peří a jeho částí z Ruska z oblastí uvedených v příloze I.
3. Členské státy povolí dovoz nezpracovaného peří a jeho částí z oblastí Ruska, které nejsou uvedeny v příloze I, přičemž takové zásilky musí být doprovázeny veterinárním osvědčením v souladu se vzorem uvedeným v příloze II.
4. Členské státy zajistí, že pro dovoz zpracovaného peří nebo jeho částí z Ruska bude zásilka doprovázena obchodním dokladem potvrzujícím, že zpracované peří nebo jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jiným způsobem, který zaručuje, že nejsou přenášeni žádní patogenní původci.
Uvedené obchodní doklady nebudou nicméně vyžadovány pro zpracované ozdobné peří, zpracované peří vezené cestujícími pro jejich osobní potřebu, nebo pro zásilky zpracovaného peří poslané soukromým osobám k neprůmyslovým účelům.
Článek 2
Členské státy pozmění opatření, která uplatňují pro dovoz tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření ihned odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. října do dne 31. prosince 2005.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 28. července 2005
o existenci nadměrného schodku v Itálii
(2005/694/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
s ohledem na připomínky Itálie,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 104 Smlouvy se členské státy vyvarují nadměrných schodků veřejných financí.
(2) Pakt o stabilitě a růstu je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posilujícího podmínky pro cenovou stabilitu a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
(3) Podle článku 104 upravujícího postup při nadměrném schodku musí být existence nadměrného schodku stanovena rozhodnutím a Protokol o postupu při nadměrném schodku připojený ke Smlouvě stanoví další opatření týkající se provádění postupu při nadměrném schodku. Nařízení Rady (ES) č.
3605/93 [1] stanoví prováděcí pravidla a definice pro používání uvedeného protokolu.
(4) Podle čl. 104 odst. 5 Smlouvy má Komise předložit Radě stanovisko, pokud usoudí, že v členském státě existuje nebo může vzniknout nadměrný schodek. Komise předložila Radě takové stanovisko o Itálii dne 29. června 2005. Komise došla po zohlednění své zprávy podle čl. 104 odst. 3 Smlouvy a s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru podle čl. 104 odst. 4 Smlouvy k závěru, že v Itálii existuje nadměrný schodek. Komise vzala při svém hodnocení v úvahu zprávu Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci Evropské radě "Za lepší uplatňování Paktu o stabilitě a růstu", kterou Evropská rada schválila dne 22. března 2005.
104 odst. 6 Smlouvy Rada zváží všechny připomínky, které si dotyčný členský stát případně učiní, a po celkovém zhodnocení rozhodne, zda existuje nadměrný schodek.
U Itálie vede toto celkové zhodnocení k následujícím závěrům.
(6) Podle dosud zveřejněných údajů za léta 2003 a 2004 schodek veřejných financí v obou letech mírně překročil doporučovanou hodnotu 3 % HDP.
Porušení doporučované hodnoty ve výši 3 % HDP uvedené ve Smlouvě, ke kterému došlo v letech 2003 a 2004, nevyplývá z neobvyklé události, kterou dotyčný stát nemohl nikterak ovlivnit, ani není důsledkem prudkého hospodářského propadu ve smyslu Paktu o stabilitě a růstu.
Míra hospodářského růstu byla v posledních třech letech pozitivní, avšak nízká (0,4 % v roce 2002, 0,3 % v roce 2003 a 1,2 % v roce 2004).
Odhaduje se, že se mezera výstupu změnila z 2,1 % potenciálního HDP v roce 2004 na – 1,3 % potenciálního HDP v roce 2004.
Pomalý růst jako takový v letech 2003 a 2004 nelze posoudit jako výjimečný ve smyslu Smlouvy a Paktu o stabilitě a růstu.
(7) Překročení doporučované hodnoty nelze považovat ani za dočasné, neboť ji schodek mírně překročil v letech 2003 a 2004 a podle předpokladů Komise ji bez změny politiky výrazně překročí v letech 2005 a 2006.
To svědčí o tom, že požadavek Smlouvy týkající se kritéria schodku není plněn.
(8) Poměr veřejného zadlužení k HDP, který činil 106 až 107 % HDP v roce 2004, zřetelně přesahuje doporučovanou hodnotu uvedenou ve Smlouvě a v posledních letech neklesal uspokojivým tempem.
Tempo snižování veřejného zadlužení ovlivňovaly operace pod čarou, které dluh zvyšují.
Kromě toho současná úroveň primárního přebytku (pod 2 % HDP v roce 2004) nezajišťuje uspokojivou klesající tendenci míry veřejného zadlužení.
To svědčí o tom, že požadavky Smlouvy týkající se kritéria veřejného zadlužení nejsou splněny.
(9) Rada prozkoumala další významné faktory uvedené ve zprávě Komise podle čl. 104 odst. 3 Smlouvy a další faktory navržené italskými orgány v dopise ze dne 6. června 2005. Podle zprávy Rady Evropské radě "Za lepší uplatňování Paktu o stabilitě a růstu" musí být zohlednění ostatních významných faktorů v rozhodnutí Rady o existenci nadměrného schodku podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy "zcela podmíněno všeobecnou zásadou, že před zohledněním dalších významných faktorů je překročení doporučované hodnoty dočasné a schodek zůstává blízko k doporučované hodnotě". Itálie tuto podmínku nesplňuje. Proto se k dalším významným faktorům u Itálie pro účely rozhodnutí Rady v souladu s čl. 104 odst. 6 Smlouvy nepřihlíží,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového zhodnocení vyplývá, že
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o uzavření Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/695/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 31. května 2005 byl jménem Evropského společenství a jeho členských států podepsán protokol k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé.
(2) Uvedený protokol je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Protokol k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Marockým královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii se schvaluje jménem Evropského společenství a jeho členských států.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí [2].
Rozhodnutí Rady
ze dne 3. října 2005,
kterým se mění Protokol o statutu Soudního dvora s cílem stanovit podmínky a meze pro přezkum rozhodnutí Soudu prvního stupně Soudním dvorem
(2005/696/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 225 odst. 2 a 3 a čl. 245 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 140a odst. 2 a 3 a čl. 160 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na žádost Soudního dvora ze dne 12. září 2003,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu ze dne 10. února 2004,
s ohledem na stanovisko Komise ze dne 11. února 2005,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 225 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES, ve znění čl. 2 bodu 31 Niceské smlouvy, stanoví:
"2. Soud prvního stupně je příslušný rozhodovat o opravných prostředcích proti rozhodnutím soudních komor zřízených na základě článku 225a.
Rozhodnutí Soudu prvního stupně podle tohoto odstavce mohou být výjimečně za podmínek a v mezích stanovených statutem přezkoumána Soudním dvorem v případě vážného ohrožení jednoty nebo souladu práva Společenství.
3. Soud prvního stupně je příslušný rozhodovat o předběžných otázkách podle článku 234 ve zvláštních oblastech určených statutem.
Má-li Soud prvního stupně za to, že věc vyžaduje zásadní rozhodnutí, jež může ovlivnit jednotu a soulad práva Společenství, může věc postoupit k rozhodnutí Soudnímu dvoru.
Rozhodnutí Soudu prvního stupně o předběžných otázkách mohou být výjimečně za podmínek a v mezích stanovených statutem přezkoumána Soudním dvorem v případě vážného ohrožení jednoty nebo souladu práva Společenství."
(2) Ustanovení čl. 140a odst. 2 a 3 Smlouvy o ESAE byla podobně pozměněna čl. 3 bodem 13 Niceské smlouvy.
(3) Částečně byly vzaty v úvahu tyto změny článku 62 Protokolu o statutu Soudního dvora, podle něhož: "V případech uvedených v čl. 225 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES a v čl. 140a odst. 2 a 3 Smlouvy o ESAE můžeprvní generální advokát navrhnout Soudnímu dvoru, aby přezkoumal rozhodnutí Soudu prvního stupně, má-li za to, že existuje vážné nebezpečí narušení jednoty nebo souladu práva Společenství.
Návrh musí podat ve lhůtě jednoho měsíce od vyhlášení rozhodnutí Soudu.
Soudní dvůr rozhodne ve lhůtě jednoho měsíce ode dne, kdy mu první generální advokát podal návrh, zda je rozhodnutí třeba přezkoumat."
(4) V souladu s prohlášením č. 13 připojeným k závěrečnému aktu Niceské smlouvy je třeba přijmout ustanovení týkající se přezkoumání rozhodnutí Soudu prvního stupně, který rozhoduje o rozhodnutích soudních komor a pokud jde o předběžné otázky, jež upřesňují:
"— úlohu stran v řízení před Soudním dvorem tak, aby byla zajištěna jejich práva,
— vliv přezkumného řízení na vykonatelnost rozhodnutí Soudu prvního stupně,
— důsledky rozhodnutí Soudního dvora pro spor mezi stranami.",
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Oprava rozhodnutí Rady 2005/696/ES, Euratom ze dne 3. října 2005, kterým se mění Protokol o statutu Soudního dvora s cílem stanovit podmínky a meze pro přezkum rozhodnutí Soudu prvního stupně Soudním dvorem
(Úřední věstník Evropské unie L 266 ze dne 11. řijna 2005)
Strana 61, návětí článku 1
Místo:
"
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. září 2005,
kterým se mění nařízení 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovými a antisubvenčními řízeními týkajícími se dovozů polyethylentereftalátu (PET) pocházejícího mimo jiné z Indie
(2005/697/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní antidumpingové nařízení"), a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2026/97 ze dne 6. října 1997 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [2] (dále jen "základní antisubvenční nařízení"), a zejména na články 13 a 15 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Nařízením (ES) č. 2604/2000 [3] uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu některých polyethylentereftalátů (dále jen "PET") pocházejících mimo jiné z Indie do Společenství. Dovozy PET uskutečňované společnostmi, jejichž závazky byly přijaty, byly osvobozeny od cla podle čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení.
(2) Nařízením (ES) č. 2603/2000 [4] uložila Rada konečné vyrovnávací clo z dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie do Společenství. Dovozy PET uskutečňované společnostmi, jejichž závazky byly přijaty, byly osvobozeny od cla podle čl. 2 odst. 1 tohoto nařízení.
(3) Komise dne 29. listopadu 2000 přijala rozhodnutí 2000/745/ES [5], kterým se přijímají závazky nabídnuté vývozci uvedenými v článku 1 tohoto rozhodnutí v souvislosti se dvěma výše uvedenými řízeními.
(4) Dne 12. ledna 2005 oznámila Komise nařízením (ES) č. 33/2005 [6] zahájení přezkumu pro nového vývozce podle čl. 11 odst. 4 základního antidumpingového nařízení.
(5) Současně a ze stejných důvodů zahájila Komise zrychlený přezkum nařízení Rady (ES) č. 2603/2000 [7] podle článku 20 antisubvenčního nařízení.
(6) Konečná zjištění a závěry z těchto šetření jsou uvedeny v nařízení Rady (ES) č. 1646/2005 [8], kterým se mění nařízení (ES) č. 2604/2000, a v nařízení Rady (ES) č. 1645/2005 [9] kterým se mění nařízení (ES) č. 2603/2000.
B. ZÁVAZKY
(7) Po zveřejnění, kterým byla společnost South Asian Petrochem Limited (dále jen "společnost") informována o skutečnostech a úvahách, na jejichž základě mělo být uloženo upravené konečné antidumpingové clo a vyrovnávací clo z dovozu do Společenství, nabídla tato společnost cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení a čl. 13 odst. 1 antisubvenčního nařízení. V tomto závazku nabídl vyvážející výrobce, že bude dotčený výrobek prodávat v cenových úrovních, které odstraní poškozující účinek dumpingu a subvencování, nebo nad těmito cenovými úrovněmi.
(8) Společnost bude také Komisi poskytovat pravidelné a podrobné informace o svých vývozech do Společenství, což Komisi umožní tento závazek účinně sledovat.
Navíc s ohledem na strukturu prodeje této společnosti Komise usuzuje, že riziko obcházení dohodnutého závazku je omezené.
(9) S ohledem na tuto skutečnost je závazek nabídnutý společností South Asian Petrochem Limited přijatelný.
(10) Aby Komise byla schopna účinně sledovat, zda společnost plní své závazky, bude osvobození od cla při předložení žádosti příslušnému celnímu orgánu o propuštění do volného oběhu v souladu se závazky podmíněno předložením faktury obsahující alespoň údaje uvedené v příloze nařízení (ES) č. 2604/2000.
Tento rozsah informací je rovněž potřebný k tomu, aby celní orgány mohly s dostatečnou přesností ověřit, zda zásilka odpovídá obchodním dokladům.
V případech, kdy není předložena žádná taková faktura, nebo tato faktura neodpovídá deklarovanému výrobku, bude místo toho nutné zaplatit příslušnou sazbu antidumpingového nebo vyrovnávacího cla.
(11) V případě porušení nebo odvolání závazku nebo v případě podezření z porušení závazku může být podle čl. 8 odst. 9 a 10 základního antidumpingového nařízení, popř. podle čl. 13 odst. 9 a 10 základního antisubvenčního nařízení uloženo prozatímní nebo konečné clo,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Tabulka v článku 1 rozhodnutí 2000/745/ES se mění přidáním této položky:
Země _BAR_ Výrobce _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
"Indie _BAR_ South Asian Petrochem Limited _BAR_ A 585" _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o uzavření Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/702/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol k Evropsko-středomořské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé byl podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států dne 20. prosince 2004.
(2) Uvedený protokol je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Protokol k Evropsko-středomořské dohodě mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Egyptskou arabskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii se schvaluje jménem Evropského společenství a jeho členských států.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí [2].
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2000/439/ES o finančním příspěvku Společenství na výdaje vzniklé členským státům při shromažďování údajů a na financování studií a pilotních projektů na podporu společné rybářské politiky
(2005/703/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 2000/439/ES [2] se stanoví, že Společenství může poskytnout na období 2002–2006 finanční příspěvek na výdaje vzniklé členským státům při shromažďování údajů o rybolovu v rámci Společenství stanoveném nařízením (ES) č. 1543/2000 [3].
(2) Shromažďování a správa údajů v roce 2001 byly organizovány pomocí výzev k podávání návrhů a k předkládání nabídek v souladu s rozhodnutím 2000/439/ES.
(3) Za účelem finanční podpory na výdaje vzniklé některým členským státům v období od roku 2002 do roku 2006 bylo stanoveno, že vnitrostátní programy a odpovídající rozhodnutí Komise o spolufinancování těchto programů mají být připravovány v roce předcházejícím jejich uskutečnění.
Proto prováděcí období podle článku 1 rozhodnutí 2000/439/ES probíhá od roku 2000 do roku 2005.
(4) V důsledku podcenění délky trvání potřebných správních a finančních postupů se ukázalo jako nemožné dodržet postup přípravy a rozhodovací postup v roce předcházejícím uskutečnění vnitrostátních programů.
Správní a finanční postupy místo toho proběhly týž rok jako samotné uskutečnění.
Proto by mělo být změněno referenční období stanovené v článku 1 rozhodnutí 2000/439/ES, aby zahrnovalo prováděcí období od roku 2001 do roku 2006.
(5) Finanční referenční částka stanovená v článku 1 rozhodnutí 2000/439/ES již neodpovídá skutečným potřebám, které byly opodstatněné pro předcházející roky, a aktualizovaným odhadům pro následující roky.
Kromě toho nezohledňuje potřeby nových členských států.
Proto by měla být upravena podle aktualizovaných odhadů.
(6) Rozhodnutí 2000/439/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/439/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 2 se první věta nahrazuje tímto:
"2. Finanční referenční částka na provádění činností, pro které je pro období 2001–2006 stanovena finanční pomoc, je 164,5 milionů EUR."
2. (Netýká se českého znění.)
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. října 2005,
kterým se přijímají závazky nabízené v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky
(2005/704/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
(1) Komise nařízením (ES) č. 552/2005 [2] uložila prozatímní antidumpingová cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen "ČLR") do Společenství.
(2) Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření Komise pokračovala v šetření dumpingu, újmy a zájmů Společenství.
Konečná zjištění a závěry šetření jsou uvedeny v nařízení Rady (ES) č. 1659/2005 [3] o uložení konečného antidumpingového cla a konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých magnezitových cihel pocházejících z ČLR.
(3) Šetření potvrdilo prozatímní závěry o dumpingu působícím újmu ve vztahu k dovozu některých magnezitových cihel pocházejících z ČLR.
B. ZÁVAZKY
(4) Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření nabídla společnost Yingkou Oinghua Refractories Co. Ltd, spolupracující vyvážející výrobce v ČLR, závazky týkající se ceny v kombinaci s množstevním stropem v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. V těchto závazcích daná společnost nabídla, že bude dotčený výrobek prodávat v rámci určitého množstevního stropu v cenových úrovních, které odstraní poškozující účinek dumpingu, nebo nad těmito cenovými úrovněmi. Dovozy přesahující množstevní strop budou podléhat antidumpingovým clům.
(5) Společnost bude také Komisi poskytovat pravidelné a podrobné informace o svých vývozech do Společenství, což Komisi umožní tyto závazky účinně sledovat.
Navíc s ohledem na strukturu prodeje této společnosti Komise usuzuje, že riziko obcházení dohodnutých závazků je omezené.
(6) Vzhledem k těmto skutečnostem se závazky považují za přijatelné.
(7) Aby Komise byla schopna účinně sledovat, zda společnost plní své závazky, bude osvobození od cla při předložení žádosti příslušnému celnímu orgánu o propuštění do volného oběhu v souladu se závazky podmíněno předložením faktury obsahující alespoň údaje uvedené v příloze nařízení (ES) č. 1659/2005.
Tento rozsah informací je rovněž potřebný k tomu, aby celní orgány mohly s dostatečnou přesností ověřit, zda zásilka odpovídá obchodním dokladům.
V případech, kdy žádná taková faktura nebude předložena, nebo tato faktura nebude odpovídat deklarovanému výrobku, bude místo toho nutné zaplatit příslušnou sazbu antidumpingového cla.
(8) S cílem zajistit účinné dodržování závazků byli dovozci výše uvedeným nařízením Rady informováni o tom, že jakékoli porušení závazků může u příslušných transakcí vést ke zpětnému uplatnění antidumpingového cla.
(9) V případě porušení nebo odvolání závazků se prostřednictvím čl. 8 odst. 9 základního nařízení automaticky uplatní antidumpingové clo uložené Radou v souladu s čl. 9 odst. 4,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Závazky nabízené níže uvedeným vyvážejícím výrobcem v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky se přijímají.
Země _BAR_ Společnost _BAR_ Doplňkový kód Taric _BAR_
Čínská lidová republika _BAR_ Yingkou Qinghua Refractories Co. Ltd, Qinghuayu Village, Qinghua District, Dashiqiao City, Liaoning Province, 115100, ČLR _BAR_ A636 _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. října 2005
o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Turecku
(oznámeno pod číslem K(2005) 3966)
(Text s významem pro EHP)
(2005/705/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Dne 9. října 2005 Turecko oznámilo Komisi vypuknutí influenzy ptáků v drůbežárně v západní části Anatolie.
Izolovaný virus H5 a klinický obraz vedou k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků, a to až do určení neuraminidázy typu (N) a indexu patogenity.
(3) Dovozy ptáků a drůbeže či produktů získaných z těchto druhů z Turecka nejsou povoleny, s výjimkou dovozů jiných živých ptáků než drůbeže, nezpracovaného peří a tepelně ošetřených výrobků z drůbežího masa.
(4) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zavlečení choroby do Společenství představovalo, je vhodné formou okamžitého opatření dovozy živých ptáků jiných než drůbeže a nezpracovaného peří z Turecka dočasně pozastavit.
(5) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [3], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování daných patogenů.
Aby se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto se zdá vhodné, aby dovozy výrobků z drůbežího masa, které pocházejí z Turecka a která byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byly nadále povoleny.
(6) S ohledem na informace sdělené Komisi o situaci ohledně choroby a o kontrolních opatřeních přijatých příslušnými orgány Turecka budou ustanovení tohoto rozhodnutí přezkoumána na příštím setkání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastaví z tureckého území dovoz:
- "jiných živých ptáků než drůbeže", jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí Komise 2000/666/ES [4], včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu), a
- nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří.
Článek 2
Členské státy zajistí, že zásilky zpracovaného peří či zpracovaných částí peří (kromě zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neprůmyslovému využití) doprovází obchodní dokument potvrzující, že zpracované peří a jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn.
Článek 3
Členské státy změní opatření, která uplatňují na dovozy, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato přijatá opatření poté neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije ode dne 20. října 2005.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady
ze dne 7. září 2005
o uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie podle bodu 3 interinstitucionální dohody ze dne 7. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o financování Fondu solidarity Evropské unie, která doplňuje interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu
(2005/706/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 7. listopadu 2002 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o financování Fondu solidarity Evropské unie, která doplňuje interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [1], a zejména bod 3 uvedené dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2012/2002 ze dne 11. listopadu 2002 o zřízení Fondu solidarity Evropské unie [2],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie zřídila Fond solidarity ("fond"), aby prokázala solidaritu s obyvateli oblastí postižených katastrofou.
(2) Slovensko v návaznosti na katastrofu způsobenou vichřicí požádalo dne 24. ledna 2005 o uvolnění prostředků z fondu.
(3) Interinstitucionální dohoda ze dne 7. listopadu 2002 umožňuje uvolnění prostředků z fondu až do výše 1 miliardy EUR ročně.
(4) Katastrofa způsobená v listopadu 2004 vichřicí na Slovensku splňuje kritéria pro uvolnění prostředků z Fondu solidarity Evropské unie,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z Fondu solidarity Evropské unie bude poskytnuta částka 5667578 EUR v rámci položek závazků souhrnného rozpočtu Evropské unie na rozpočtový rok 2005.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady
ze dne 7. září 2005
o využití nástroje pružnosti na obnovu a přestavbu zemí postižených tsunami podle bodu 24 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999
(2005/707/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROSPKÉ UNIE,
s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a zdokonalení rozpočtového procesu [1], a zejména na bod 24 uvedené dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
V rámci opravného rozpočtu č. 3/2005 k souhrnnému rozpočtu Evropské unie pro rozpočtový rok 2005 se pro získání částky 15000000 EUR na pokrytí položek závazků použije nástroj pružnosti.
Tato částka bude použita k financování podpory obnovy a přestavby asijských zemí postižených zemětřesením/tsunami a kryta z okruhu 4 "Vnější akce" finančního výhledu podle článku 19 10 04 "Operace na obnovu a přestavbu v rozvojových zemích
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady
ze dne 7. září 2005
o revizi finančního výhledu na období let 2000–2006
(2005/708/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na interinstitucionální dohodu ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu, a zejména na body 19, 20 a 21 uvedené dohody [1],
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 2003/430/ES ze dne 19. května 2003 o revizi finančního výhledu [2],
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v čl. 272 odst. 9 pátém pododstavci Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Finanční výhled se mění takto: V tabulkách 1a, 1b, 2a a 2b se u okruhu 1 mění roční stropy pro položky závazků takto:
a) částka v podokruhu 1a "Společná zemědělská politika" se pro rok 2006 snižuje o částku odpovídající odlišení;
Snížené částky ve Společné zemědělské politice _BAR_ 2006 _BAR_
mil. EUR v cenách roku 1999 _BAR_ – 570 _BAR_
mil. EUR v cenách roku 2006 _BAR_ – 655 _BAR_
b) částka v podokruhu 1b "Rozvoj venkova" se pro rok 2006 zvyšuje o částku odpovídající odlišení;
Zvýšené částky pro Rozvoj venkova _BAR_ 2006 _BAR_
mil. EUR v cenách roku 1999 _BAR_ + 570 _BAR_
mil. EUR v cenách roku 2006 _BAR_ + 655 _BAR_
Článek 2
1. Finanční výhled pro Evropskou unii v cenách roku 1999 je uveden v tabulkách 1a a 1b v příloze.
2. Odpovídající finanční výhled, který vyplývá z technické úpravy pro rok 2005 podle vývoje hrubého národního důchodu (HND) a cen, je uveden v tabulkách 2a a 2b v příloze.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. srpna 2004
o státní podpoře poskytnuté Francií ve prospěch France Télécom
(oznámeno pod číslem K(2004) 3061)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/709/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po té, co byly vyzvány zainteresované strany k předložení připomínek v souladu se zmíněnými články [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP ŘÍZENÍ
88 odst. 2 Smlouvy o ES (dále "rozhodnutí o zahájení") proti finančním opatřením uplatňovaným francouzskými úřady ve prospěch France Télécom (dále "FT" nebo "společnost") a proti režimu živnostenské daně, který je uplatňován vůči tomuto operátorovi.
Popis skutečností, které vedly k zahájení tohoto řízení, není součástí tohoto rozhodnutí [2].
(2) Rozhodnutí o zahájení bylo oznámeno Francii 31. ledna 2003.
Po opravě věcných chyb byla Francii oznámena opravená verze dne 7. března 2003.
(3) Francie poskytla Komisi dodatečné informace v dopisech ze dne 4. dubna 2003, 15. května 2003 a 29. ledna 2004.
(4) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise vyzvala třetí strany, aby se vyjádřily k těmto podpůrným opatřením.
(5) Komise obdržela od dotčených třetích stran následující připomínky:
- 21. března 2003 připomínky od akciové společnosti Cable and Wireless plc and Cable and Wireless SA,
- 11. dubna 2003 připomínky od společnosti CEGETEL,
- 10. dubna 2003 připomínky od společnosti AFORS Télécom,
- 11. dubna 2003 připomínky od společnosti LD COM,
- 11. dubna 2003 připomínky od společnosti A [4],
- 10. dubna 2003 připomínky od společnosti TISCALI,
- 11. dubna 2003 připomínky od společnosti WORLDCOM France,
- 11. dubna 2003 připomínky od společnosti B [4],
- 11. dubna 2003 připomínky od společností Bouygues SA a Bouygues Télécom (BT) [5],
- 14. dubna 2003 připomínky od společnosti Telecom Italia,
- 14. dubna 2003 připomínky od společnosti C [4],
- 29. dubna 2003 připomínky od společnosti B,
- 30. dubna 2003 připomínky od společnosti LD COM [6].
(6) Komise je předala 16. května Francii, aby jí dala možnost se k nim vyjádřit.
(7) Francouzská strana předala své stanovisko v dopisech ze dne 30. června 2003 a 29. července 2003.
(8) Komise obdržela další informace a podklady od třetích stran, které jsou vyjmenovány níže:
- 23. června 2003 dopis od společnosti LD COM,
- 25. června 2003 dopis od společnosti D [4],
- 27. října 2003 dopis od společnosti MCI,
- 16. října 2003 dopis od společnosti ECTA,
- 25. června 2003 dopis od společnosti E [4],
- 7. ledna 2004 dopis od společnosti BT,
- 16. ledna 2004 dopis od společnosti BT,
- 19. března 2004 dopis od společnosti FT,
- 5. dubna 2004 dopis od společnosti Tiscali,
- 17. května 2004 dopis od společnosti LD COM,
- 26. května 2004 dopis od společnosti BT,
- 22. června 2004 dopis od společnosti FT,
- 30. června 2004, fax od společnosti FT,
- 2. července 2004, fax od společnosti FT,
- 16. července 2004, fax od společnosti BT.
(9) Komise požádala francouzskou stranu o další vysvětlení v dopisech, jejichž výčet dle dat je uveden níže:
- 11. září 2003 (odpověď francouzské strany ze dne 20. října 2003),
- 11. listopadu 2003 (odpověď francouzské strany ze dne 4. prosince 2003),
- 12. ledna 2004 (odpověď francouzské strany ze dne 21. ledna 2004),
- 2. února 2004 (odpověď francouzské strany ze dne 16. února 2004),
- 1. června 2004 (odpověď francouzské strany během schůze dne 16. června 2004).
(10) Komise odeslala francouzské straně dopisy uvedené bodem odstavci 8 dne 3. května 2004 a 14. června 2004.
(11) Komise vyslechla během různých schůzí v průběhu řízení zástupce třetích stran.
(12) Komise se setkala s francouzskou stranou a společností FT dne 22. ledna 2004, 16 a 23. června 2004.
(13) Faxem ze dne 5. července 2004 předala francouzská strana Komisi nové výpočty týkající se speciálního režimu živnostenské daně.
Ve dnech 13, 15 a 16. července 2004 předala francouzská strana Komisi doplňující informace.
II. POPIS
(14) Pouze tento zvláštní režim živnostenské daně, který je používán vůči FT tak, jak je vidět v rozhodnutí o zahájení, je předmětem tohoto rozhodnutí.
(15) Zkoumaná opatření byla již detailně popsána v rozhodnutí o zahájení [7]. K jejich popisu se bude toto rozhodnutí vracet pouze v nutném případě.
(16) Až do roku 1990 byla činnost společnosti FT vykonávána ředitelstvím Ministerstva pošt a telekomunikací.
Jakožto státní správa veřejných služeb, bývalé generální ředitelství telekomunikací nepodléhalo žádné z následujících daní: i) živnostenské dani, ii) dani z pozemků a nemovitostí a iii) dani ze společností [8].
Ředitelství bylo dotováno z vedlejšího státního rozpočtu, který byl silně přebytkový a byl podřízen odvodům ve prospěch hlavního státního rozpočtu z titulu zisku a výběru dávek. Tyto odvody sloužily k financování specifických činností.
(17) Zákon č. 90-568 ze dne 2. července 1990 o organizaci veřejné správy pošt a telekomunikací transformoval bývalé generální ředitelství telekomunikací na dvě různé právnické osoby veřejného práva (La Poste a FT) s finanční samostatností a podléhající obchodnímu právu.
Poskytnutí statutu právnické osoby těmto dvěma jednotkám mělo vést k aplikaci daňové soustavy veřejného práva.
Podle článku 1654 obecných daňových pravidel (dále CGI): "Veřejná zařízení, státní průmyslové nebo obchodní provozovny, podniky, v nichž má stát nebo správní celky účast, musí zaplatit, v rámci podmínek stanovených veřejným právem, veškeré daně, kterým podléhají soukromé podniky vykonávající stejnou činnost". Z toho plyne, že FT měl podléhat daním dle veřejného práva od samého počátku svého vzniku, tj. od 1. ledna 1991 (čl.
90-568 ze dne 2. července 1990). Avšak v protikladu k této zásadě, která je připomínána samotným zákonem č.
90-568 [9], zákonodárce ustanovil pro FT daňová pravidla odchylující se od veřejného práva (články 18–21 zákona č. 90-568) v rámci dvou režimů, jednoho režimu "přechodného", platného v době od 1. ledna 1991 do 1. ledna 1994, a posléze režimu "konečného", platného od 1. ledna 1994 bez omezení trvání:
- 1991–1993: Článek 19 zákona č. 90-568 stanovil zásadu, dle které bude během období mezi 1. lednem 1991 a 1. lednem 1994 FT podléhat pouze takovým daním a dávkám, kterým podléhá stát.
V důsledku toho, během zmíněného období nemusel FT, tak jako stát, platit takové daně, jako je živnostenská daň, daň z pozemků a nemovitostí nebo daň ze společností.
Během tohoto stejného období a dle stejného článku musel FT přispívat do státního rozpočtu (zejména do občanského rozpočtu na výzkum a rozvoj) "z titulu dávek ve prospěch hlavního státního rozpočtu".
Výše těchto příspěvků byla stanovena každým rokem finančními zákony v rámci určitého limitu [10].
- 1994–2003: Podle zákona č. 90-568 (článek 18) a článku 1654CGI podléhal FT daňovému režimu dle veřejného práva od 1. ledna 1994 s výjimkou místního přímého zdanění (daně z nemovitostí, živnostenské daně), pro které zákon č.
90-568 stanovil zvláštní podmínky týkající se sazby, základu a způsobu zdanění. Podle prvního odhadu francouzské strany výhoda, kterou získal FT použitím tohoto speciálního režimu pro živnostenskou daň, dosahuje výše okolo 198 milionů EUR za rok [11].
Na základě údajů, které poskytla francouzská strana později, byla částka nižší (viz níže 54. a následující body odůvodnění).
Tento zvláštní režim živnostenské daně, stanovený bez omezení trvání, byl zrušen finančním zákonem v roce 2003 [12].
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(18) Připomínky zaslané zúčastněnými stranami se omezují na opakování argumentů předložených Komisí v rozhodnutí o zahájení.
Proto nebudou připomínky opakovány v tomto rozhodnutí.
IV. PŘIPOMÍNKY FRANCOUZSKÉ STRANY
(19) Argumentace francouzské strany se soustřeďuje na základní bod a to, že zvláštní režim uplatňovaný státem ve prospěch FT nepřinesl této společnosti výhodu.
Francouzská strana přiznává, že FT byl podřízen speciálnímu režimu živnostenské daně v letech 1991 až 2002, ale zároveň se domnívá, že tento režim nepřinesl společnosti žádnou výhodu a nijak nezasáhl veřejné zdroje, neboť ve skutečnosti se jednalo o nadměrné zdanění, než jaké ukládá veřejné právo.
Tyto závěry opírá francouzská strana o tři základní body:
- v letech 1991 až 1993 podléhal FT dávce ve prospěch hlavního státního rozpočtu, což je, dle francouzských orgánů, ekvivalentní odvodu živnostenské daně a obsahuje (zejména) částku živnostenské daně samé,
- francouzská strana zdůrazňuje skutečnost, že zákon č. 90-568 stanovil "jednou provždy" výjimečný daňový režim uplatňovaný vůči FT od roku 1991 do roku 2003.
Domnívá se, že je třeba přistoupit k celkovému výpočtu výhody, která byla tímto režimem společnosti FT v letech 1991 až 2003 poskytnuta.
To znamená, podle jejího názoru, že nadměrné zdanění FT v jednom roce by mohlo "kompenzovat" nedostatečné zdanění FT v jiném roce,
- podle francouzské strany jsou způsoby zdanění podniků z titulu živnostenské daně a daně ze společností neoddělitelně spjaté, tudíž je vhodné prostudovat společně různé prvky zdanění u FT v celém období let 1991–2003.
Protože živnostenská daň ovlivňuje výpočet zdanitelného zisku, oprava eventuálního nedostatečného daňového zatížení živnostenskou daní by měla být doprovázena opravným snížením částky daně ze společností.
(20) Na druhém místě francouzská strana tvrdí, že zmíněné opatření by mělo být považováno za existující.
Během schůzí s Komisí, které se konaly 16 a 23. června 2004, francouzská strana zpochybnila oprávněnost výpočtů, které sama poskytla před časem Komisi a které se týkaly rozdílu mezi živnostenskou daní placenou společností FT a tou, která měla být placena, kdyby společnost podléhala veřejnému právu.
Podle francouzské strany je nemožné provést s jistotou výpočet daňové úlevy společnosti FT od roku 1994 v souvislosti s živnostenskou daní.
Z tohoto důvodu by podle francouzské strany Komise neměla v této otázce rozhodovat.
Dopisem ze dne 5. července 2004 předložila francouzská strana Komisi nové výpočty (připravené samotným FT), které se nesnaží dokázat, že jsou přesnější, ale chtějí jednoduše dokázat nemožnost odhadnout s přesností výhodu, kterou FT od roku 1994 získal z důvodu zvláštního režimu živnostenské daně.
V. POSOUZENÍ PODPORY
87 odst. 1 Smlouvy o ES předpokládá, že podpora poskytnutá státem nebo z prostředků státu v jakékoli jiné formě, která zkresluje nebo hrozí zkreslováním konkurence tím, že upřednostňuje určité společnosti nebo určitou výrobu, není slučitelná se společným trhem, pokud se dotýká směn mezi členskými státy.
V rozhodnutí o zahájení Komise konstatovala, že a priori všechny prvky představující podporu státu ve smyslu čl. 87 odst.1 Smlouvy o ES jsou zde pohromadě.
Tento rozbor je opakován v tomto rozhodnutí pouze v zásadních závěrech [13]:
- FT těžil ze zvláštního způsobu zacházení vzhledem k živnostenské dani (uvedené v článcích 18–21 zákona č. 90-568),
- toto zvláštní zacházení mu mohlo přinést výhodu (podle samotné francouzské strany),
- zvláštní opatření, která se vztahovala na FT ve věci živnostenské daně, byla uvedena v život parlamentem prostřednictvím zákona vyhlášeného prezidentem Francouzské republiky, což nenechává žádných pochyb, že se jednalo o opatření státu,
- protože FT platil daně nižší než podniky podléhající veřejnému právu, jedná se o zatížení veřejných zdrojů,
- jelikož FT působí ve značně konkurenčním sektoru telekomunikací, výhody, které získal FT, zkreslují nebo hrozí zkreslováním konkurence,
- jelikož FT působí na trzích, které byly postupně od konce 80. let otevřeny konkurenci, veškeré výhody poskytnuté státem společnosti FT mohou ovlivnit směnu mezi členskými zeměmi.
1. Roky 1991–1993
(22) Aby bylo možné analyzovat režim živnostenské daně v období 1991–1993, je třeba prověřit první argument, který předložila francouzská strana a podle kterého dávky ve prospěch hlavního státního rozpočtu, které hradil FT v letech 1991–1993, měly podobu daně a mohou být považovány za ekvivalent živnostenské daně podle zvláštních předpisů.
K tomuto bodu Komise poznamenává, že v souladu s právním řádem nemůže být popřena existence podpory jen proto, že podnik zvýhodněný daňovým režimem podléhá z jiného titulu těžšímu daňovému zatížení [14].
Každá daň má svou logiku a odlišné předpoklady.
(23) Co se týká daňové povahy dávky, Komise v první řadě zdůrazňuje, že tato dávka není zákonem výslovně spojena s živnostenskou daní.
Zákon v žádném případě neříká, že tato dávka nahrazuje živnostenskou daň.
Výše této dávky nebyla stanovena podle stejných principů, podle kterých se stanovuje výše živnostenské daně.
(24) Kromě toho Komise vyzdvihla v rozhodnutí o zahájení fakt, že paušální částka, kterou platil FT státu z titulu příspěvku do státního rozpočtu, byla stejná jako zisk, který platila společnost P.T.T. státu v letech 1989 a 1990.
Komise proto předpokládala, že platba této částky se podobá spíše dávce z výsledku hospodaření společnosti FT než zvláštnímu zdanění z titulu živnostenské daně.
(25) Před rokem 1990, když ještě byly aktivity FT řízeny ředitelstvím Ministerstva pošt a telekomunikací, vedlejší státní rozpočet, který používalo toto ředitelství, byl přebytkový.
Aby bylo možné vyrovnat schodek hlavního státního rozpočtu, tento vedlejší rozpočet byl podřízen placení dávky ve prospěch hlavního státního rozpočtu z titulu "přebytku výsledku hospodaření", ke které byly posléze přiřazeny další dávky, které měly financovat zvláštní akce.
V roce 1988 se vláda zavázala stabilizovat do roku 1992 příspěvky z vedlejšího státního rozpočtu do hlavního státního rozpočtu ve výši 13,7 miliardy FT pro rok 1989 a ve výši 14 miliard FF na rok 1990.
A je to právě tato částka, na kterou se odvolává zákon č. 90-568 při stanovení výše dávky požadované po FT ve prospěch hlavního státního rozpočtu na roky 1991, 1992 a 1993 [15].
(26) Obecněji vzato, znaky této dávky (paušální platba, částka stanovená na základě dosaženého zisku podniku v minulosti) nejsou takové jako u klasické daně.
(27) S přihlédnutím k její historii a způsobu definování, tato dávka se blíží spíše účasti na výsledku hospodaření.
(28) Nicméně, i když není dávka zákonem výslovně spjata s živnostenskou daní, je spjata se zvláštním daňovým režimem použitým vůči FT.
Zákon č. 90-568 stanoví, v rámci téže kapitoly zvané "daně" a ve stejném článku, že FT nemusí platit jiné daně (než ty, které platí stát) a že musí platit tyto dávky ve prospěch hlavního státního rozpočtu.
Tato dvě opatření jsou uplatňována ve stejném období (od 1. ledna 1991 do 1. ledna 1994).
(29) Navíc má tato dávka typické prvky zdanění, neboť se jedná o finanční plnění vybírané definitivně z titulu moci, státem či jinou veřejnou jednotkou, a bez protislužby.
Tyto dávky navíc poskytují státu zdroje.
(30) Zdálo by se tedy, že cílem článku 19 tohoto zákona bylo nastolení přechodného období 3 let, během kterého by FT pokračoval v úhradách stejných částek státu jako v minulosti, kdy se jednalo o participaci na výsledku hospodaření, a v témže účetním období by byl zproštěn placení všech daní (jiných než těch, které platí i stát).
Okamžitá podřízenost společnosti FT daňovému režimu veřejného práva by byla přinesla mimo jiné platby místních daní (přijímané místními samosprávami a ne státním rozpočtem, jako např. živnostenská daň), což by bývalo přineslo snížení příspěvku ze strany FT ve prospěch hlavního státního rozpočtu (protože by nebyla ihned zavedena nová forma účasti státu na výsledcích hospodaření).
(31) Závěrem lze říci, že se zdá, že dávky ve prospěch hlavního státního rozpočtu, kterým FT podléhal v letech 1991–1993, měly smíšenou povahu, a to zčásti daňovou a částečně se jednalo o podíl na výsledcích hospodaření vzhledem k tomu, že tyto dávky zajišťovaly, že během tohoto přechodného období 3 let podnik uhradí státu částku, která se rovná částce, kterou by podnik zaplatil na daních v případě, že by podléhal veřejnému právu, navíc ještě doplněnou o částku odpovídající dávce z výsledku hospodaření.
Jinými slovy, zvláštní dávka, kterou platil FT státu v letech 1991–1993, měla dvojí funkci: měla roli platby různých daní a – co se týče zbytku – měla roli participace státu coby vlastníka na výsledku hospodaření.
(32) Ve světle výše uvedených informací (zejména částečně daňového charakteru dávky a vztahu mezi dávkou a specifickým daňovým režimem podniku), dokonce i bez výslovného písemného určení, podle kterého tato dávka musí být považována za zvláštní způsob placení živnostenské daně, Komise dospěla k závěru, že tato dávka během let 1991 až 1993 byla zčásti ekvivalentní – platbě daní, včetně zejména platby živnostenské daně a – pokud jde o zbytek – účasti státu jako vlastníka na výsledku hospodaření podniku.
(33) V této souvislosti stojí za to dodat, že podle informací předaných francouzskou stranou během let 1991 až 1993 byla zmíněná dávka vyšší, než daně, které by býval musel FT platit, pokud by byl podléhal režimu živnostenské daně a dani ze společností dle veřejného práva.
Z toho plyne, že během tohoto období FT nezískal žádnou výhodu, která by vyplývala z odpuštění živnostenské daně.
Přesto však Komise připomíná, že během let 1991 až 1993 FT nepodléhal jiným daním než těm, kterým podléhal stát (společnost zejména nemusela uhradit daň z pozemků a nemovitostí).
V důsledku toho a aby se Komise ujistila, že odpuštění živnostenské daně a její nahrazení zmíněnou dávkou neposkytlo společnosti FT daňovou výhodu, požádala Komise francouzskou stranu o informaci, zda zmíněná dávka byla vyšší než všechny daně, které by FT platil v případě, kdyby podléhal zdanění dle veřejného práva (a ne pouze vyšší než částka živnostenské daně a daně ze společností) [16].
Během schůzí s Komisí, které se konaly 16. a 23. června 2004, francouzská strana potvrdila, že dávka byla opravdu vyšší než částka všech ostatních daní.
V důsledku toho se Komise nedomnívá, že by byl FT zvýhodněn v období mezi roky 1991 a 1993 tím, že společnost podléhala speciální dávce, která měla smíšenou podobu a to takovou, že se zčásti rovnala platbě různých daní a – pokud jde o zbytek – dávce z výsledku hospodaření, která byla vyšší než částka daní a dávek, od kterých byl FT osvobozen.
2. Roky 1994–2003
(34) Abychom analyzovali režim živnostenské daně v období let 1994–2003, je zapotřebí prověřit druhý a třetí argument předložený francouzskou stranou.
(35) Francouzská strana zdůrazňuje skutečnost, že zákon č. 90-568 ustanovil "jednou provždy" jediný daňový režim, který se vztahuje na FT v letech 1991 až 2002.
Podle něj je nutné provést celkový výpočet výhody, kterou mohl tento režim přinést společnosti FT za celé období 1991–2002.
To znamená, podle názoru francouzské strany, že nadměrné zdanění FT za jeden rok by mohlo "kompenzovat" nedostatečné zdanění FT za jiný rok.
Přesněji řečeno, francouzská strana tvrdí, že nedostatečné zdanění FT za "konečné" období ( 1. leden 1994– 1. leden 2003) je kompenzováno nadměrným zdaněním (způsobeným placením dávek) za "přechodné" období ( 1. leden 1991– 31. prosinec 1993).
Částka placená státu společností FT z titulu této dávky v letech 1991, 1992 a 1993 byla do té míry vyšší, že v případě aplikace veřejného práva by přesáhla výhodu, kterou FT získal ze specifických podmínek definice živnostenské daně během "konečného" období.
(36) Toto zdůvodnění nemůže být přijato.
Zákon č. 90-568 ustanovil dva výrazně odlišné daňové režimy:
- režim "přechodný" od roku 1991 do roku 1994, během kterého byl FT zproštěn všech ostatních daní, s výjimkou těch, které platí stát, a musel platit paušální částku z titulu "dávky ve prospěch hlavního státního rozpočtu",
- takzvaný konečný režim po roce 1994 (zákon nestanovil konečné datum použitelnosti režimu a byl zapotřebí nový zákon v roce 2003, aby byl tento režim zrušen), v jehož rámci FT podléhal všem daním dle veřejného práva, kromě daně z pozemků a nemovitostí a živnostenské daně, pro něž bylo počítáno se specifickými podmínkami.
(37) Podle právního řádu, podpora poskytnutá podniku nemůže být "kompenzována" zatížením tohoto podniku jiným specifickým výdajem.
Soud tedy vyloučil, že daňová úleva v oblasti sociálních výdajů na rodinné přídavky ve prospěch některých podniků "kompenzuje" dodatečné zatížení těchto podniků z titulu pojištění v nezaměstnanosti [17].
(38) S přihlédnutím k právnímu řádu, Komise nemůže připustit, že "nedostatečné zdanění" FT z titulu živnostenské daně od roku 1994 by mohlo být kompenzováno speciální dávkou placenou společností FT mezi roky 1991 a 1994, která nebyla ve vztahu k živnostenské dani.
Jak Komise již konstatovala, zákon č. 90-568 nestanoví, že speciální dávka nahrazuje živnostenskou daň.
Výše této dávky nebyla taktéž určena na základě parametrů, které určují výši částky živnostenské daně, ale v závislosti na zisku, který společnost P.T.T. skládala státu v letech 1989 a 1990.
S přihlédnutím k její historii a způsobu definování, tato dávka se spíše podobá dávce z výsledku hospodaření než zvláštní dani z titulu daně živnostenské.
Toto mělo normálně vést Komisi k vyloučení veškeré kompenzace a k úvaze, že neplacení živnostenské daně v "přechodném" období představuje rovněž specifickou výhodu poskytnutou podniku.
(39) Výjimečně Komise uznala, že dávka placená společností v období 1991 až 1993 byla ekvivalentní platbě živnostenské daně.
S přihlédnutím k nejasné povaze této dávky, která se zdá být spojena se specifickým daňovým režimem aplikovaným vůči FT [18], a také proto, že dávka přesáhla výši částky, kterou by společnost platila, kdyby podléhala daňovému režimu veřejného práva a s ohledem na přechodný charakter zmíněného režimu se Komise rozhodla přiznat podniku výhodu pochybnosti a rozhodla se uznat, že dávka měla zčásti povahu daňovou a že byla rovněž ekvivalentní platbě daně.
Nicméně všechny součásti dávky, které by přesáhly výši daňového výdaje dle veřejného práva, nemohou být pochopeny jinak než jako kapitálová odměna, což zbavuje provedení kompenzace právního základu.
Vzájemná kompenzace částek placených společností FT z titulu zisku a sníženého zdanění FT z titulu živnostenské daně by vedla k záměně dávek různé povahy (daňové slevy s majetkovým prospěchem), což je nepřípustné.
(40) Nakonec Komise podotýká, že zákon č. 90-568 v žádném případě nepředpokládal kompenzaci nedostatečného zdanění společnosti FT od roku 1994 nadměrným zdaněním v letech 1991 až 1994.
Globální výpočet, předložený francouzskou stranou, by přinesl nutnost rekvalifikovat zpětně nadměrné zdanění, údajně placené společností FT během "přechodného" období jako daňovou zálohu (daňový úvěr), které je nutno odečíst v příštích letech, což však v žádném případě nebylo cílem zákona č. 90-568, když byly tyto dva režimy zavedeny.
Pokud nyní francouzská strana navrhuje kompenzovat vzájemně různé dávky (speciální smíšenou dávku – zároveň daň a dividenda – a snížené zdanění FT z titulu živnostenské daně) ve dvou rozdílných obdobích, není to v souladu s daňovými pravidly vyplývajícími z francouzského práva, ale jde o zdůvodnění a posteriori mající za cíl zabránit vrácení podpory, kterou získal FT.
(41) Následkem toho nemůže Komise přijmout druhý argument francouzské strany, podle kterého bylo zapotřebí provést celkový výpočet výhody přiznané tímto režimem společnosti FT v celém období 1991–2002.
(42) To znamená, že rozdíl mezi živnostenskou daní ve skutečnosti uhrazenou společností FT a tou, kterou by platila dle veřejného práva od 1. ledna 1994 do 1. ledna 2003, je státní podporou, neboť představuje výhodu pro FT získanou ze zdrojů, které měly být součástí hlavního státního rozpočtu.
(43) Komise rovněž nemůže přijmout ani argument, podle nějž je živnostenská daň součástí výpočtu zdanitelného zisku, tudíž že oprava případného nedostatečného zdanění z titulu živnostenské daně by měla být doprovázena snížením částky daně ze společností, neboť zdanění podniku z titulu živnostenské daně a z titulu daně ze společností je neoddělitelně spjaté.
(44) Tento argument byl zamítnut soudem, který jasně sdělil, že "… Komise nesmí ve svých rozhodnutích, jimiž nařizuje vymáhání státní podpory, vyčíslovat dopad daně na vymáhanou částku podpory, neboť tento výpočet je v působnosti národního práva, ale musí se omezit na sdělení hrubé vymáhané částky.
To však nebrání tomu, aby národní orgány během vymáhání odečetly případně z vymáhané částky určité částky dle vnitřních předpisů, ale za podmínky, že tato vnitřní pravidla zcela neznemožní vrácení zmíněné částky nebo kdyby tato pravidla měla diskriminační charakter vzhledem k podobným případům posuzovaným podle vnitřního práva" [19].
VI. NOVÁ PODPORA
(45) Co se týká druhu podpory, Komise potvrzuje své předběžné závěry předložené v rozhodnutí o zahájení, podle kterého zmíněná podpora musí být považována za novou.
Odchylný režim živnostenské daně byl ustanoven zákonem z roku 1990 (tj. po vstoupení Smlouvy v platnost), aby zabránil tomu, že FT, který se stal veřejným provozovatelem, byl podřízen daním veřejného práva.
Mimo to, od roku 1988 byl telekomunikační sektor postupně liberalizován.
Protože je jasné, že FT získal od roku 1994 podporu prostřednictvím specifického režimu živnostenské daně, a protože v té době byl trh, kde působil FT, již alespoň částečně konkurenční [20], Komise musí učinit závěr, že zmíněné opatření je novou podporou.
VII. PROMLČENÍ
(46) Francouzské orgány se domnívají, ať je tomu jakkoliv, že údajný režim podpory ve prospěch FT ustanovený zákonem č. 90-568 je režimem existující podpory, kterou nelze vymáhat. Poznamenávají, že tento režim byl zaveden zákonem č. 90-568 ze dne 2. července 1990 a mají za to, že je to právě 2. červenec 1990, kdy podpora byla přiznána společnosti (tj. den, kdy byl zákon přijat). O zahájení řízení bylo rozhodnuto 30. ledna 2003, tedy deset let po té, co podpora byla poskytnuta. Francouzská strana tvrdí, že v souladu s článkem 15 nařízení (ES) č. 659/1999 se na údajnou podporu ve prospěch FT "vztahují" pravidla Společenství o promlčení státní podpory.
(47) V tomto ohledu je nutné připomenout, že článek 15 předpokládá:
"1. Pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě deseti let.
2. Promlčecí lhůta počíná dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci buď jako jednotlivá podpora, nebo v rámci režimu podpory.
Jakékoli opatření přijaté Komisí nebo členským státem jednajícím na žádost Komise, týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty.
Každým přerušením počíná lhůta běžet znovu.
Promlčecí lhůta se staví po dobu, kdy je rozhodnutí Komise předmětem jednání před Soudním dvorem Evropských společenství.
3. Jakákoliv podpora, jejíž promlčecí lhůta uplynula, je považována za existující podporu."
(48) Je vhodné připomenout, že lhůta deseti let, stanovená článkem 15 nařízení (ES) č. 659/1999, "zdaleka není veřejným principem, který přeměňuje novou podporu na existující a vylučuje pouze navrácení podpor, které byly poprvé přiznány více než deset let před první intervencí Komise" [21].
V důsledku článku 15 nařízení z toho plyne, že podpora, které požíval FT z titulu specifického režimu živnostenské daně, by neztratila povahu nové podpory proto, že režim začal být aplikován před více jak deseti lety.
Pouze podle tohoto ustanovení by Komise mohla nařídit jen navrácení podpor, které využíval podnik během posledních desei let předcházejících jejímu zásahu.
Avšak vzhledem k tomu, že se FT těšil z podpory od roku 1994 a že nařízení o zahájení je z 30. ledna 2003, Komise musí nařídit navrácení zmíněné podpory v celé její výši.
(49) Právě tak je nutné vyzdvihnout, že podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 "pravomoci Komise ve věci navrácení podpory podléhají promlčecí lhůtě deseti let" a že lhůta počíná běžet "dnem, kdy je protiprávní podpora udělena příjemci... v rámci režimu podpory".
Podle nařízení je proto důležité datum, ke kterému byla jednotlivá podpora přiznána příjemci v rámci režimu podpor, a ne datum, ke kterému byl ustanoven režim.
Jinými slovy řečeno, promlčení článku 15 nařízení znemožňuje Komisi nařídit navrácení podpory přiznané protiprávně příjemci před více než deseti lety, ale v žádném případě se nevztahuje, v rozporu s tvrzením francouzské strany, na samotné režimy podpor.
Z toho plyne, že v případě režimů podpor, promlčecí lhůta pro navrácení počíná běžet ne dnem stanovení režimu, ale dnem, kdy byla podpora skutečně přiznána příjemci.
Zákon č. 90-568 ustanovil režim podpor ve prospěch FT [22].
Z toho plyne, že promlčecí lhůta podpory přiznané společnosti FT v rámci specifického daňového režimu nezačíná běžet dnem přijetí zákona č. 90-568, ale dnem, kdy byla podpora skutečně společnosti FT přiznána, tj. ročně v okamžiku, kdy je živnostenská daň splatná.
(50) Co se týká přerušení běhu promlčecí lhůty, není zapotřebí formálního rozhodnutí Komise, aby lhůta byla přerušena, v rozporu s názorem, který zastává francouzská strana.
Podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 " jakékoli opatření přijaté Komisí … týkající se protiprávní podpory, přerušuje běh promlčecí lhůty".
Soud již rozhodl, že pouhá žádost o vysvětlení může přerušit běh promlčecí lhůty podle článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 [23].
V tomto případě první žádost o informace, která byla Komisí adresovaná francouzské straně a týkala se speciálního režimu živnostenské daně aplikovaného na FT, je z 28. června 2001.
Tohoto dne byl proto přerušen běh promlčecí lhůty ve smyslu článku 15 nařízení (ES) č. 659/1999 [24].
(51) V důsledku toho, pouze podpory přiznané společnosti FT před více jak 10 lety před první žádostí o informaci (tj. před 28. červnem 1991) nemusí být navráceny.
Jelikož jde o případ, kdy podpora byla přiznána společnosti FT od začátku období 1994 v rámci režimu živnostenské daně pro období 1994–2003, Komise musí nařídit navrácení zmíněné podpory v celé její výši.
VIII. SLUČITELNOST PODPORY
(52) Francouzské orgány neuplatnily žádný konkrétní argument na podporu slučitelnosti podpory. Komise zdůrazňuje, že na základě předložených důvodů v odstavcích 122 a 123 rozhodnutí o zahájení předpokládá, že podpora není slučitelná se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 2 nebo čl. 87 odst. 3 písm. a), c) (s odvoláním na ekonomický rozvoj určitých regionů), d) a e). Kromě toho zmíněná podpora není spojena s žádným projektem restrukturalizace podniku, ale představuje spíše podporu chodu podniku. V důsledku toho tuto podporu nelze považovat za slučitelnou se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) (s odvoláním na ekonomický rozvoj určitých ekonomických aktivit).
IX. ZÁVĚR
(53) Ve světle předcházejících informací Komise konstatuje, že:
- režim živnostenské daně používaný během období 1991 až 1993 nepředstavuje státní podporu,
- rozdíl mezi skutečně uhrazenou živnostenskou daní a tou, kterou by FT platil v souladu s veřejným právem od 1. ledna 1994 do 31. prosince 2002, představuje státní podporu.
Tato podpora je novou podporou, která byla protiprávně přiznána Francií v rozporu s čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES. Tato podpora není slučitelná se společným trhem a v důsledku toho musí být navrácena.
(54) Podle odhadů učiněných ve zprávě předané parlamentu generálním ředitelstvím Daňového úřadu v listopadu 2001 "okamžitá normalizace daňových podmínek FT v souvislosti s živnostenskou daní by přinesla pro podnik, při nezměněné sazbě [tj. nezávisle na rozhodnutích přijatých místními samosprávami] zvýšený náklad na daně ve výši 198 milionů EUR".
Mezitím francouzská strana poskytla dopisem ze dne 15. května 2003 přesnější informace o nedostatečném zdanění FT z titulu specifického režimu živnostenské daně (viz následující tabulka):
Zdroj: Odpověď francouzských orgánů ze dne 15. května 2003.
(v milionech EUR) _BAR_
Období _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ celkem _BAR_
Simulace daňového zatížení dle veřejného práva _BAR_ 674 _BAR_ 786 _BAR_ 830 _BAR_ 923 _BAR_ 1012 _BAR_ 1092 _BAR_ 1035 _BAR_ 1039 _BAR_ 971 _BAR_ 8362 _BAR_
Skutečné daňové zatížení FT _BAR_ 560 _BAR_ 667 _BAR_ 694 _BAR_ 785 _BAR_ 855 _BAR_ 914 _BAR_ 940 _BAR_ 913 _BAR_ 894 _BAR_ 7222 _BAR_
Rozdíl zdanění _BAR_ 114 _BAR_ 119 _BAR_ 136 _BAR_ 138 _BAR_ 157 _BAR_ 178 _BAR_ 95 _BAR_ 126 _BAR_ 77 _BAR_ 1140 _BAR_
- Francouzské orgány provedly přesné výpočty živnostenské daně, kterou měl platit FT v letech 2000, 2001 a 2002, pokud by podléhal veřejnému právu, na základě vyčíslení místního vybavení a movitého jmění, hodnoty pozemků a nemovitostí a mzdových nákladů při použití místní daňové sazby.
- Francouzská strana odhadla živnostenskou daň v letech 1994 až 1999 na základě výše živnostenské daně, kterou by platil FT v roce 2000, pokud by podléhal režimu veřejného práva, upravenou podle vývoje zdanitelného základu a daňové sazby od roku 1991, neboť údaje, které byly k dispozici, nedovolovaly provést přesný výpočet pro období před rokem 2000 vzhledem k nemožnosti rekonstituovat základní hodnoty a místní sazby.
- Z těchto odhadů vyplývá, že výše podpory k navrácení je 1140 milionů EUR.
(55) Dopisem ze dne 29. ledna 2004 francouzská strana informovala Komisi, že živnostenská daň, které podléhal podnik v roce 2003 (první rok, kdy bylo aplikováno veřejné právo) dosáhla výše 773 milionů EUR, a byla tak výrazně nižší než částka 971 milionů EUR, předpokládaná na rok 2002, zatímco skutečně dlužná částka živnostenské daně nebyla ještě známa, a podtrhla, že zpětný výpočet tohoto čísla na základě předchozích let potvrzuje a posiluje jejich stanovisko, neboť ukazuje nadměrné zdanění FT oproti tomu, které vyplývá z veřejného práva.
(56) Během schůze Komise ve dnech 16 a 23. června 2004, francouzská strana tvrdila, že výpočet předaný v předchozím období Komisi byl nepřesný a že je nemožné odhadnout s jistotou výši podpory, kterou získal FT pro období let 1994–2003.
V důsledku toho francouzská strana vyzvala Komisi, aby nerozhodovala o podpoře, kterou údajně získal FT z titulu speciálního režimu živnostenské daně.
(57) Co se týká tohoto posledního argumentu, Komise zaznamenala, že se jedná o nový argument, který si protiřečí s předchozím stanoviskem francouzské strany, která předala 15. května 2003 odhad, který posléze ještě doplnila 29. ledna 2004.
Mimo jiné francouzské orgány nezpochybnily přesnost odhadu během celého trvání řízení.
Až na schůzi v červnu 2004, kdy již bylo zřejmé, že práce Komise spěje k závěru, francouzská strana zpochybnila odhady, které poskytla dříve.
Za těchto okolností nemůže být přijat argument, že je nemožné provést přesný výpočet výše podpory, kterou FT získal.
(58) Kromě toho francouzská strana předala Komisi dne 5. července 2004 nové odhady týkající se živnostenské daně, kterou by platil FT, kdyby podléhal veřejnému právu v letech 1991 až 2002.
Faxem ze dne 13. července 2004 francouzská strana upřesnila, že "tyto odhady se opírají pouze o skutečnou částku živnostenské daně, která je v současnosti známá a kterou společnost FT platila za rok 2003 na základě pravidel veřejného práva".
Faxem ze 16. července 2004 francouzská strana upřesnila použitou metodiku pro nové odhady:
- francouzská strana stanovila, že výše čisté živnostenské daně společnosti FT za rok 2003 činí 773 milionů EUR,
- francouzská strana poté provedla výpočet výše živnostenské daně, kterou by FT platil podle zákona č. 90-568 s přihlédnutím k daňovým přiznáním společnosti FT za rok 2003; tato částka činí 696 milionů EUR,
- francouzská strana posléze konstatovala, že nová platná opatření (použití režimu veřejného práva na základě skutečných sazeb a skutečných základů) by měla za následek zvýšení výše platby pro období roku 2003 o 77 milionů EUR, tj 11,06 % částky, která by byla placena podle předchozích pravidel,
- toto procento zvýšení bylo proto použito na výši částky skutečně placené společností FT mezi lety 1991 a 2002,
- z těchto odhadů vyplývá, že nedostatečné zdanění společnosti FT za období mezi 1994 a 2002 činí 798 milionů EUR.
Zdroj: Dopis francouzských orgánů ze dne 5. července 2004.
(v milionech EUR) _BAR_
Období _BAR_ 1994 _BAR_ 1995 _BAR_ 1996 _BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 _BAR_ Celkem _BAR_
Simulace daňového zatížení dle veřejného práva _BAR_ 622 _BAR_ 741 _BAR_ 771 _BAR_ 872 _BAR_ 949 _BAR_ 1015 _BAR_ 1044 _BAR_ 1014 _BAR_ 992 _BAR_ 8020 _BAR_
Skutečné zdanění FT _BAR_ 560 _BAR_ 667 _BAR_ 694 _BAR_ 785 _BAR_ 855 _BAR_ 914 _BAR_ 940 _BAR_ 913 _BAR_ 894 _BAR_ 7222 _BAR_
Rozdíl ve zdanění _BAR_ 62 _BAR_ 74 _BAR_ 77 _BAR_ 87 _BAR_ 94 _BAR_ 101 _BAR_ 104 _BAR_ 101 _BAR_ 98 _BAR_ 798 _BAR_
(59) S přihlédnutím k protichůdným informacím francouzské strany, Komise nemůže v tomto okamžiku určit přesnou částku podpory k navrácení, ale předpokládá, že FT přijal státní podporu, jejíž kapitálová část představuje zhruba 798 milionů EUR až 1140 milionů EUR. K tomu nutno připočíst úroky od data, kdy podporu získal příjemce, až do okamžiku, kdy bude vrácena [25].
Přesná výše podpory k navrácení bude stanovena Komisí ve spolupráci s francouzskou stranou v rámci řízení o navrácení nejpozději před 1. listopadem 2004.
(60) Na závěr se Komise domnívá, že specifický režim živnostenské daně aplikovaný mezi roky 1994 a 2003 ve prospěch FT mu přinesl výhodu formou státní podpory tím, že byl nedostatečně zdaněn ve srovnání se zdaněním dle veřejného práva.
Tato státní podpora, která byla francouzskými orgány přiznána v rozporu s jejich povinností předběžného oznámení, je neslučitelná se společným trhem a musí být navrácena.
Komise vyzývá francouzské orgány v souladu s jejich povinností loajální součinnosti spolupracovat s ní na stanovení výše podpory k navrácení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, která byla protiprávně přiznána Francií v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES ve prospěch společnosti France Télécom režimem živnostenské daně aplikovaným na tento podnik v období od 1. ledna 1994 do 31. prosince 2002 (podle zákona č. 90-568 (článek 18) a článku 1654 CGI) je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Francie přijme všechna nutná opatření vedoucí k inkasování podpory podle článku 1 od společnosti France Télécom nazpět.
2. Inkasování nazpět proběhne neprodleně v souladu s postupy dle vnitrostátního práva tak, aby bylo umožněno okamžité a skutečné provedení tohoto rozhodnutí.
3. Podpora, která má být inkasována nazpět, zahrnuje úroky nabíhající od okamžiku, kdy byla podpora k dispozici příjemci, až do data jejího navrácení.
4. Úroky se vypočítají v souladu s ustanoveními kapitoly V nařízení (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004 o provádění nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [26].
Článek 3
Francie uvědomí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od data oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních, která hodlá přijmout a která již přijala na dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
K tomu použije Francie dotazník v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 2005
o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Rumunsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4068)
(Text s významem pro EHP)
(2005/710/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Dne 12. října 2005 Rumunsko oznámilo Komisi izolaci viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu.
Klinický obraz vede k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků, a to až do určení neuraminidázy typu (N) a indexu patogenity.
(3) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zavlečení choroby do Společenství představovalo, je vhodné formou okamžitého opatření dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež a násadových vajec těchto druhů z Rumunska dočasně pozastavit.
(4) Vzhledem k tomu, že je Rumunsku povoleno dovážet lovecké trofeje, vejce pro lidskou spotřebu a nezpracované peří, dovozy těchto produktů do Společenství by s ohledem na riziko pro zdraví zvířat měly být rovněž pozastaveny.
(5) Dále by měl být zakázán dovoz z Rumunska do Společenství, pokud jde o čerstvé maso drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře, a dovoz masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů.
(6) S ohledem na inkubační dobu choroby by některé výrobky z drůbeže, která byla usmrcena před 1. srpnem 2005, měly být nadále schváleny.
(7) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [3], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování daných patogenů.
Aby se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto se zdá vhodné, aby dovozy výrobků z drůbežího masa, které pocházejí z Rumunska a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byly nadále povoleny.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví z rumunského území dovoz:
- živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí 2000/666/ES, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu), a násadových vajec těchto druhů,
- čerstvého masa drůbeže, ptáků nadřádu běžců a volně žijící i farmové pernaté zvěře,
- masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů,
- syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části uvedených druhů,
- vajec pro lidskou spotřebu,
- neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků, a
- nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz produktů, na něž se vztahují odrážky 1 až 4 odstavce 1, které byly získány z ptáků usmrcených před 1. srpnem 2005.
3. Ve veterinárních osvědčeních/obchodních dokumentech provázejících zásilky produktů uvedených v odstavci 2 se uvedou podle jednotlivých druhů tato slova:
"Čerstvé maso drůbeže/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masné polotovary z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře/masné výrobky z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře/syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující části drůbeže, ptáků nadřádu běžci, volně žijící i farmové pernaté zvěře [4] získané z ptáků usmrcených před 1. srpnem 2005 a v souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 2005/710/ES.
4. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz masných výrobků z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové a volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud maso těchto druhů prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C či D části IV přílohy II rozhodnutí Komise 2005/432/ES.
Článek 2
Členské státy zajistí, že jsou při dovozu zásilky zpracovaného peří či zpracovaných částí peří doprovázeny obchodním dokumentem potvrzujícím, že zpracované peří a jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn.
Uvedený obchodní doklad nebude nicméně vyžadován u zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neprůmyslovému využití.
Článek 3
Členské státy změní opatření, která uplatňují na dovozy, aby byla v souladu s tímto rozhodnutím, a tato přijatá opatření poté neprodleně vhodným způsobem zveřejní.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. dubna 2006.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 11. října 2005,
kterým se Spolkové republice Německo a Nizozemskému království povoluje uplatňovat opatření odchylující se od článku 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2005/713/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na čl. 27 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 27 odst. 1 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise kterémukoli členskému státu povolit, aby zavedl zvláštní opatření odchylující se od uvedené směrnice, jejichž cílem je zjednodušit postup vyměřování daně.
(2) V dopisech, které generální sekretariát Komise zaregistroval dne 1 4. října 2004 a 27. října 2004, požádaly Spolková republika Německo (dále jen "Německo") a Nizozemské království (dále jen "Nizozemsko") o povolení zavést zvláštní opatření týkající se prací spočívajících ve výstavbě, opravách a renovaci přeshraničního mostu přes Rodebach spojujícího Selfkant (severně od obce Millen v Německu) a Echt-Susteren (severně od obce Sittard v Nizozemsku).
27 odst. 2 směrnice 77/388/EHS informovala Komise dopisem ze dne 11. ledna 2005 ostatní členské státy o žádosti předložené Německem a Nizozemskem.
Dopisy ze dne 14. ledna 2005 oznámila Komise Německu a Nizozemsku, že má k dispozici veškeré informace, které jsou podle jejího názoru nezbytné k posouzení žádosti.
(4) Pokud jde o dodání zboží a poskytování služeb, pořízení zboží či služeb uvnitř Společenství a dovoz zboží za účelem výstavby, oprav a renovace daného mostu, je účelem zvláštního opatření považovat celé staveniště přeshraničního mostu a po dokončení prací i přeshraniční most samotný za staveniště a most nacházející se na území Německa.
(5) Kdyby zvláštní opatření neexistovalo, bylo by třeba pro každé dodání zboží a poskytování služeb souvisejících s výstavbou, opravami a renovací daného mostu stanovovat, zda je místem zdanitelného plnění Německo či Nizozemsko, což by v praxi bylo pro dodavatele, kteří mají na starosti dané práce, velice obtížné.
(6) Účelem této odchylky je zjednodušit postup vyměřování daně z výstavby, oprav a renovace daného mostu.
(7) Tato odchylka nebude mít nepříznivý dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od článku 3 směrnice 77/388/EHS se Spolkové republice Německo a Nizozemskému království povoluje, aby s ohledem na dodání zboží nebo poskytování služeb, pořízení zboží či služeb uvnitř Společenství a dovoz zboží za účelem výstavby, oprav a renovace přeshraničního mostu přes Rodebach spojujícího Selfkant (severně od obce Millen
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. října 2005,
kterým se stanoví na rozpočtový rok 2005 konečné finanční příděly členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů
(oznámeno pod číslem K(2005) 3737)
(Pouze španělské, české, německé, řecké, anglické, francouzské, italské, maďarské, portugalské, slovenské a slovinské znění je závazné)
(2005/715/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla pro restrukturalizaci a přeměnu vinic, zejména pokud jde o produkční potenciál, jsou stanovena nařízením (ES) č. 1493/1999 a nařízením Komise (ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu [2].
(2) Pravidla o finančním plánování a účasti na financování režimu restrukturalizace a přeměny stanovená v nařízení (ES) č. 1227/2000 stanoví, že odkazy na daný rozpočtový rok se vztahují na platby skutečně provedené členskými státy mezi dnem 16. října a dnem 15. října následujícího roku.
(3) V souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1493/1999 stanoví Komise každoročně na základě objektivních kritérií předběžný příděl prostředků členským státům, přičemž přihlíží k jednotlivým situacím a potřebám, jakož i k úsilí vynaloženému k dosažení cílů režimu.
(4) Komise stanovila orientační finanční příděl na hospodářský rok 2004/05 rozhodnutím 2004/687/ES [3].
(5) Podle čl. 17 odst. 1 a 3 nařízení (ES) č. 1227/2000 vynaložené a zaplacené výdaje členských států jsou omezeny na výši prostředků, které jsou jim přiděleny, uvedených v rozhodnutí 2004/687/ES. Pro rok 2005 se toto omezení netýká žádného členského státu.
17 odst. 4 se sankce ukládá, pokud skutečné výdaje členského státu na hektar překročí výdaje stanovené rozhodnutím 2004/687/ES.
V letošním roce se tato sankce ve výši 289 EUR vztahuje na Lucembursko.
(7) Podle čl. 16 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 1227/2000 mohou členské státy v průběhu běžného rozpočtového roku předložit pozdější žádost. Je to případ Francie, Itálie, Německa, Portugalska, Rakouska a Španělska.
(8) Podle čl. 17 odst. 9 nařízení (ES) č. 1227/2000 mohou členské státy, pro které je rok 2005 prvním rokem použití pravidel pro restrukturalizaci a přeměnu, předložit žádost o dodatečné financování ve výši 90 % finančního přídělu, který jim byl přidělen podle rozhodnutí 2004/687/ES. Toto ustanovení se použije na Českou republiku, Maďarsko, Maltu a Slovensko.
(9) Podle čl. 17 odst. 3 nařízení (ES) č. 1227/2000 se žádosti předložené podle čl. 16 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení schvalují pro členské státy, které již vydaly původní příděl, a to v poměru k jejich žádostem, a použijí se přitom dostupné prostředky, od kterých se pro všechny členské státy odečtou částky oznámené podle čl. 16 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení a případně opravené podle čl. 17 odst. 1 a 3 a odečtou se také částky oznámené a schválené podle čl. 17 odst. 9 uvedeného nařízení od celkové částky veškerých přidělených prostředků všem členským státům. Toto ustanovení se na rok 2005 použije pro Francii, Itálii, Německo, Portugalsko, Rakousko a Španělsko,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Konečné finanční příděly pro hospodářský rok 2004/05 dotčeným členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic na určitý počet hektarů podle nařízení (ES) č. 1493/1999 pro rozpočtový rok 2005 jsou stanoveny v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Maltské republice, Portugalské republice, Rakouské republice, Řecké republice, Spolkové republice Německo, Republice Slovinsko, Slovenské republice a Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 10. října 2005,
kterým se stanoví na hospodářský rok 2005/06 orientační finanční příděl členským státům na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů
(oznámeno pod číslem K(2005) 3738)
(Pouze španělské, české, německé, řecké, anglické, francouzské, italské, maďarské, portugalské, slovenské a slovinské znění je závazné)
(2005/716/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [1], a zejména na čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pravidla pro restrukturalizaci a přeměnu vinic, zejména pokud jde o produkční potenciál, jsou stanovena nařízením (ES) č. 1493/1999 a nařízením Komise (ES) č. 1227/2000 ze dne 31. května 2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem, jež se týkají produkčního potenciálu [2].
(2) Pravidla o finančním plánování a účasti na financování režimu restrukturalizace a přeměny stanovená v nařízení (ES) č. 1227/2000 stanoví, že odkazy na daný rozpočtový rok se vztahují na platby skutečně provedené členskými státy mezi dnem 16. října a dnem 15. října následujícího roku.
(3) V souladu s čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 se při rozdělení prostředků mezi členské státy musí náležitě zohlednit podíl plochy vinic dotyčného členského státu na celkové ploše vinic Společenství.
(4) Pro účely provádění čl. 14 odst. 4 nařízení (ES) č. 1493/1999 by měly být prostředky přidělovány na určitý počet hektarů.
(5) Podle čl. 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 1493/1999 je příspěvek Společenství na náklady restrukturalizace a přeměny vinic vyšší v regionech zařazených podle nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [3] jako regiony, na něž se vztahuje cíl 1.
(6) Měla by být vzata v úvahu náhrada za ztrátu příjmů vynaložených pěstiteli během období, kdy vinice ještě nenesly úrodu.
(7) V souladu s čl. 17 odst. 5 nařízení (ES) č. 1227/2000 se v případě, že skutečné výdaje členského státu v konkrétním rozpočtovém roce nedosahují 75 % předběžného přídělu, krátí výdaje účtovatelné pro následující rozpočtový rok a odpovídající celková plocha o jednu třetinu rozdílu mezi touto prahovou hodnotou a skutečnými výdaji vynaloženými v dotyčném rozpočtovém roce. Toto ustanovení se pro hospodářský rok 2005/06 použije v Řecku, jehož výdaje vynaložené pro rozpočtový rok 2005 představují 72,63 % jeho původního přídělu, a v Lucembursku, jehož vynaložené výdaje představují 74,54 % jeho původního přídělu. Toto ustanovení se nepoužije pro členské státy, které se režimu restrukturalizace a přeměny účastnily poprvé v hospodářském roce 2004/05, podle čl. 17 odst. 9 nařízení (ES) č. 1227/2000.
(8) V souladu s čl. 14 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999 se předběžný příděl prostředků přizpůsobí na základě skutečných výdajů a přezkoumaných prognóz výdajů předložených členskými státy, přičemž se přihlíží k cílům režimu a dostupným prostředkům,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Orientační finanční příděl dotčeným členským státům pro hospodářský rok 2005/06 na restrukturalizaci a přeměnu vinic podle nařízení (ES) č. 1493/1999 na určitý počet hektarů je stanoven v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice, Lucemburskému velkovévodství, Maďarské republice, Maltské republice, Portugalské republice, Rakouské republice, Řecké republice, Spolkové republice Německo, Republice Slovinsko, Slovenské republice a Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 2005,
kterým se pro účely přizpůsobení technickému pokroku mění příloha směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních
(oznámeno pod číslem K(2005) 3754)
(Text s významem pro EHP)
(2005/717/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/95/ES musí Komise vyhodnotit některé nebezpečné látky, které jsou podle čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice zakázané.
(2) Některé materiály a součásti, které obsahují olovo, rtuť, kadmium, šestimocný chróm, polybromované bifenyly (PBB) nebo polybromovaný difenylether (PBDE) by měly být vyňaty ze zákazu vzhledem k tomu, že eliminace nebo náhrada těchto nebezpečných látek ve zvláštních materiálech a součástech je nadále neproveditelná.
(3) Vzhledem k tomu, že posouzení rizik DekaBDE podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [2] dospělo k závěru, že v současné době není třeba přijímat opatření ke snížení rizik pro spotřebitele, kromě těch, která se již uplatňují, ale že jsou požadovány další studie na posouzení rizika, může být až do odvolání DekaBDE vyňat z požadavků čl.
1 směrnice 2002/95/ES. Pokud by, vzhledem k novým důkazům, dospělo nové posouzení rizika k odlišnému závěru, toto rozhodnutí by se přezkoumalo a případně pozměnilo.
Průmyslové odvětví současně zavádí dobrovolný program snížení emisí.
(4) Rozsah výjimek ze zákazu pro některé zvláštní materiály nebo součásti by se měl omezit, aby se dosáhlo postupného odstraňování nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních vzhledem k tomu, že bude možné se používání uvedených látek v takových zařízeních vyhnout.
(5) Podle čl. 5 odst. 1 písm. c) směrnice 2002/95/ES musí být každá z výjimek uvedených v příloze uvedené směrnice přezkoumána alespoň každé čtyři roky nebo čtyři roky po zařazení položky do seznamu, s cílem zvážit vyjmutí materiálů a součástí elektrických a elektronických zařízení z přílohy, pokud jejich eliminace nebo náhrada prostřednictvím změn návrhu nebo materiálů a součástí, které nevyžadují materiály nebo látky uvedené v čl. 4 odst. 1, jsou technicky nebo vědecky možné za předpokladu, že jejich negativní dopady na životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů způsobené náhradou nepřeváží jejich možné přínosy pro životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů. Přezkoumání každé výjimky stanovené tímto rozhodnutím se proto provede do roku 2010.
(6) Podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/95/ES vedla Komise konzultace s výrobci elektrických a elektronických zařízení, provozovateli recyklace a zpracovateli, organizacemi zaměřenými na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů a připomínky postoupila výboru zřízenému článkem 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [3], dále jen "výbor".
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím proto Komise postoupila dne 19. dubna 2005 k hlasování výboru zřízenému článkem 18 směrnice 75/442/EHS o odpadech. Výbor se neusnesl kvalifikovanou většinou ve prospěch těchto opatření.
Z toho důvodu byl v souladu s postupem uvedeným v článku 18 směrnice 75/442/EHS dne 6. června 2005 předložen Radě návrh rozhodnutí Rady. Vzhledem k tomu, že před vypršením lhůty stanovené v čl.
7 odst. 2 směrnice 2002/95/ES Rada nepřijala navržená opatření, ani s nimi nevyjádřila nesouhlas podle čl.
5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [4], by mohla být opatření přijata Komisí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Příloha směrnice 2002/95/ES se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 2005
o souladu některých norem s obecným požadavkem na bezpečnost podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES a se zveřejněním odkazů na ně v Úředním věstníku
(oznámeno pod číslem K(2005) 3803)
(Text s významem pro EHP)
(2005/718/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/95/ES ze dne 3. prosince 2001 o obecné bezpečnosti výrobků [1], a zejména na čl. 4 odst. 2 druhý a čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
po konzultaci se stálým výborem zřízeným podle článku 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/95/ES jsou výrobci povinni uvádět na trh pouze bezpečné výrobky.
(2) Pokud jde o rizika a kategorie rizik, na které se vztahují příslušné vnitrostátní normy, předpokládá se podle čl. 3 odst. 2 směrnice 2001/95/ES, že výrobek je bezpečný, je-li ve shodě s nezávaznými vnitrostátními normami přejímajícími evropské normy, na něž v souladu s článkem 4 směrnice zveřejnila Komise odkazy v Úředním věstníku Evropské unie.
4 odst. 1 směrnice by měly být evropské normy přijaty evropskými normalizačními orgány pověřenými Komisí.
Komise zveřejní odkazy na tyto normy.
4 odst. 2 směrnice se stanoví postup pro zveřejnění odkazů na normy přijaté evropskými normalizačními orgány před vstupem uvedené směrnice v platnost.
Pokud tyto normy zajišťují soulad s obecným požadavkem na bezpečnost, rozhodne Komise o zveřejnění odkazu na ně v Úředním věstníku Evropské unie.
V takových případech rozhodne Komise ze svého vlastního podnětu nebo na žádost členského státu v souladu s postupem stanoveným v čl. 15 odst.
2 směrnice, zda dotyčná norma splňuje obecný požadavek na bezpečnost. Po konzultaci s výborem zřízeným článkem 5 směrnice 98/34/ES rozhodne Komise o zveřejnění odkazů.
O svém rozhodnutí uvědomí Komise členské státy.
(5) Některé normy byly nicméně po vstupu směrnice v platnost přijaty evropskými normalizačními orgány bez pověření podle čl. 4 odst. 1 směrnice. Záměrem zákonodárného orgánu bylo zajistit spolupráci mezi evropskými normalizačními orgány a uznat příslušné normy pro výrobky v působnosti směrnice, na které Komise nevydala pověření v souladu s příslušnými ustanoveními uvedenými v článku 4. Je proto vhodné zvážit zveřejnění odkazů na tyto normy a za tím účelem postupovat podle čl. 4 odst. 2.
(6) Toto rozhodnutí o souladu norem uvedených v příloze s obecným požadavkem na bezpečnost je učiněno z podnětu Komise.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru uvedeného ve směrnici 2001/95/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Normy uvedené v příloze splňují obecný požadavek na bezpečnost podle směrnice 2001/95/ES ohledně rizik, na která se vztahují.
Článek 2
Odkazy na normy uvedené v příloze se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/719/SVV
ze dne 12. října 2005,
kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/211/SVV ze dne 24. února 2005 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2005/211/SVV stanoví, že článek 1 uvedeného rozhodnutí se použije ode dne, který stanoví Rada, jakmile budou splněny nezbytné předběžné podmínky, a že Rada může stanovit různé dny použitelnosti pro různá ustanovení.
Tyto předběžné podmínky byly splněny, pokud jde o čl. 1 bod 12 rozhodnutí 2005/211/SVV.
(2) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [2], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodu G rozhodnutí 1999/437/ES [3] ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [4] a 2004/860/ES [5] o podpisu uvedené dohody jménem Evropské unie a o jejím podpisu jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustanovení čl. 1 bodu 12 rozhodnutí 2005/211/SVV se použije ode dne 15. října 2005.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. července 2005
o jmenování viceprezidenta Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a tří prezidentů odvolacích senátů tohoto úřadu
(2005/C 178/02)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [1], a zejména na články 120 a 131 uvedeného nařízení,
s ohledem na kandidatury předložené dne 25. května 2005 správní radou Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Peter LAWRENCE, narozen
Rozhodnutí Rady
ze dne 25. dubna 2005
o podpisu a prozatímním provádění Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/721/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 10. února 2004 pověřila Komisi, aby jménem Společenství a jeho členských států jednala s Tuniskou republikou za účelem změny Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé [1] s ohledem na přistoupení nových členských států k Evropské unii.
(2) Jednání byla dokončena ke spokojenosti Komise.
(3) Protokol sjednaný s Tuniskou republikou stanoví v čl. 12 odst. 2 prozatímní provádění protokolu před jeho vstupem v platnost.
(4) Uvedený protokol by měl být podepsán jménem Společenství a prozatímně prováděn s výhradou uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat Protokol k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Tuniskou republikou na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii jménem Společenství a jeho členských států.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Protokol uvedený v článku 1 je prováděn prozatímně od 1. května 2004 s výhradou jeho uzavření.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. října 2005
o programech eradikace a sledování chorob zvířat, některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a prevence zoonóz způsobilých pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006
(oznámeno pod číslem K(2005) 3922)
(2005/723/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a článek 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některé členské státy předložily Komisi programy eradikace a sledování chorob zvířat, programy kontrol zaměřených na prevenci zoonóz a programy eradikace a sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), pro které chtějí získat od Společenství finanční příspěvek.
(2) Podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [2] mají být programy eradikace a sledování zvířecích chorob a zoonóz financovány v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu.
Pro účely finanční kontroly se použijí články 8 a 9 uvedeného nařízení.
(3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [3] stanovuje pravidla pro sledování a eradikaci TSE u skotu, ovcí a koz.
(4) Při sestavování seznamu programů eradikace a sledování chorob zvířat, seznamu programů kontrol zaměřených na prevenci zoonóz a seznamu programů eradikace a sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2006, a navrhování procentní sazby a maximální částky příspěvku pro každý program, je třeba vzít v úvahu zájem Společenství na každém programu, jeho soulad s technickými ustanoveními příslušných veterinárních předpisů Společenství a objem dostupných finančních prostředků.
(5) Členské státy sdělily Komisi údaje, na jejichž základě bude moci zhodnotit zájem Společenství při poskytování finančního příspěvku na programy v roce 2006.
(6) Komise každý z předložených programů posoudila z veterinárního i finančního hlediska a dospěla k závěru, že tyto programy je třeba zahrnout do seznamů programů způsobilých pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006.
(7) S ohledem na význam těchto programů pro ochranu zdraví lidí nebo zvířat, jakož i na povinné uplatňování těchto programů ve všech členských státech, by měla být zajištěna nejvhodnější úroveň finanční podpory ze strany Společenství.
(8) Je proto vhodné přijmout seznam programů způsobilých pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006 a stanovit procentní sazbu a maximální částku těchto příspěvků.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Programy eradikace a sledování chorob zvířat uvedené v příloze I jsou způsobilé pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006.
2. Navržená procentní sazba a maximální částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 je stanovena v příloze I.
Článek 2
1. Programy kontrol zaměřených na prevenci zoonóz uvedené v příloze II jsou způsobilé pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006.
2. Navržená procentní sazba a maximální částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 je stanovena v příloze II.
Článek 3
1. Programy sledování TSE (BSE a klusavky – scrapie) uvedené v příloze III jsou způsobilé pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006.
2. Navržená procentní sazba a maximální částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 je stanovena v příloze III.
Článek 4
1. Programy eradikace BSE uvedené v příloze IV jsou způsobilé pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006.
2. Navržená procentní sazba a maximální částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 je stanovena v příloze IV.
Článek 5
1. Programy eradikace klusavky (scrapie) uvedené v příloze V jsou způsobilé pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006.
2. Navržená procentní sazba a maximální částka finančního příspěvku Společenství pro každý z programů uvedených v odstavci 1 je stanovena v příloze V.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/464/ES o provádění programů zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech
(oznámeno pod číslem K(2005) 3960)
(2005/726/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví finanční příspěvek Společenství na provádění technických a vědeckých opatření nutných pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání a odborné přípravy.
(2) Vědecký výbor pro otázky zdraví a řádného zacházení se zvířaty ve své zprávě ze dne 27. června 2000 doporučil, aby byly prováděny výzkumy v hejnech drůbeže a volně žijících ptáků na zjištění influenzy ptáků a především na určení rozšiřování infekcí s podtypy H5 a H7 viru influenzy ptáků.
(3) Směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], definuje opatření Společenství pro tlumení, která se použijí v případě vypuknutí influenzy ptáků u drůbeže.
Nestanoví nicméně pravidelné průzkumy týkající se této choroby u drůbeže a volně žijících ptáků.
(4) Rozhodnutí Komise 2005/464/ES dne 21. června 2005 o provádění programů zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech [3] stanoví provádění výzkumů influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků realizovaných členskými státy v roce 2005, jsou-li tyto plány výzkumu schváleny Komisí. Tyto výzkumy by se měly zaměřit na zjišťování přítomnosti infekce u drůbeže, což by mohlo vést k přezkoumání současných právních předpisů a přispět ke znalostem o možných ohroženích zvířat a lidí volně žijícími živočichy.
Uvedené rozhodnutí stanoví, že do 30. června 2005 musí členské státy předložit Komisi ke schválení programy na provádění uvedených výzkumů v souladu s pokyny uvedenými v příloze tohoto rozhodnutí.
(5) Členské státy předložily uvedené programy do 30. června 2005.
Vzhledem k nedávnému vývoji influenzy ptáků v Asii a především s ohledem na dozor nad stěhovavými ptáky však skupina odborníků na svých zasedáních ve dnech 25. srpna 2005 a 6. září 2005 došla k závěru, že s ohledem na dosavadní poznatky o tažných trasách druhů ptáků pocházejících ze střední a západní Asie je vhodné zvýšit dozor nad volně žijícími ptáky a posílit programy dozoru, které již byly naplánovány na období 2005/06, tím, že na letových trasách stěhovavých vodních ptáků, kteří by mohli představovat riziko zavlečení choroby, rozšíří odběry vzorků.
(6) V souladu s těmito závěry upravily členské státy své programy a provedené změny předložily Komisi ke schválení.
Aby tyto změněné programy mohly být schváleny, a aby mohlo být včas rozhodnuto o finančním příspěvku Společenství, měla by být lhůta pro předložení programů, seznamu testů, které budou financovány a podmínek uvedených v příloze rozhodnutí 2005/464/ES změněna.
(7) Rozhodnutí 2005/464/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/464 se mění takto:
1. V článku 1 se datum 30. června 2005 nahrazuje datem 13. září 2005.
2. V článku 3 se vkládá nový bod e), který zní:
pro test PCR: 10 EUR/test".
3. Část D přílohy se nahrazuje částí D uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
4. Do přílohy se doplňuje část F.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/727/SVV
ze dne 12. října 2005,
kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení rozhodnutí 2005/211/SVV o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2005/211/SVV ze dne 24. února 2005 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu [1], a zejména na čl. 2 odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2005/211/SVV stanoví, že článek 1 uvedeného rozhodnutí se použije ode dne, který stanoví Rada, jakmile budou splněny nezbytné předběžné podmínky, a že Rada může stanovit různé dny použitelnosti pro různá ustanovení.
Tyto předběžné podmínky byly splněny, pokud jde o čl. 1 bod 10 rozhodnutí 2005/211/SVV.
(2) Je vhodné, aby od stejného dne byl použitelný čl. 1 bod 6 nařízení Rady (ES) č. 871/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zavedení některých nových funkcí Schengenského informačního systému, také se zřetelem k boji proti terorismu [2], který je totožný s čl. 1 bodem 10 rozhodnutí 2005/211/SVV.
(3) Samostatné rozhodnutí Rady stanoví použitelnost čl. 1 bodu 6 nařízení (ES) č. 871/2004.
(4) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [3], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES [4] ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [5] a 2004/860/ES [6] o podpisu uvedené dohody jménem Evropské unie a o jejím podpisu jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustanovení čl. 1 bodu 10 rozhodnutí 2005/211/SVV se použije ode dne 1. ledna 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/728/SVV
ze dne 12. října 2005,
kterým se stanoví den použitelnosti některých ustanovení nařízení (ES) č. 871/2004 o zavedení některých nových funkcí Schengenského informačního systému, také se zřetelem k boji proti terorismu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 871/2004 ze dne 29. dubna 2004 o zavedení některých nových funkcí Schengenského informačního systému, také se zřetelem k boji proti terorismu [1], a zejména na čl. 2 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 871/2004 stanoví, že článek 1 uvedeného nařízení se použije ode dne, který jednomyslně stanoví Rada po splnění nezbytných podmínek, a že Rada může stanovit různé dny použitelnosti pro různá ustanovení. Tyto podmínky byly splněny, pokud jde o čl. 1 bod 6 nařízení (ES) č. 871/2004.
(2) Je vhodné, aby byl od stejného dne použitelný čl. 1 bod 10 rozhodnutí Rady 2005/211/SVV ze dne 24. února 2005 o zavedení některých nových funkcí v Schengenském informačním systému, včetně boje proti terorismu [2], který je totožný s čl. 1 bodem 6 nařízení (ES) č. 871/2004.
(3) Samostatné rozhodnutí Rady stanoví použitelnost čl. 1 odst. 10 rozhodnutí 2005/211/SVV.
(4) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto rozhodnutí ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií, Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [3], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě G rozhodnutí 1999/437/ES [4] ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [5] a 2004/860/ES [6] o podpisu uvedené dohody jménem Evropské unie a o jejím podpisu jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ustanovení čl. 1 bodu 6 nařízení (ES) č. 871/2004 se použije ode dne 1. ledna 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. června 2005,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2005/136/ES o existenci nadměrného schodku v Nizozemsku
(2005/729/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 12 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím 2005/136/ES [1] na základě doporučení Komise podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy rozhodla, že v Nizozemsku existuje nadměrný schodek.
(2) V souladu s čl. 104 odst. 7 Smlouvy podala Rada dne 2. června 2004 Nizozemsku doporučení s cílem ukončit situaci nadměrného schodku. Toto doporučení ve spojení s čl. 3 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [2] stanovilo lhůtu pro nápravu nadměrného schodku nejpozději v roce 2005.
(3) V souladu s čl. 104 odst. 12 Smlouvy má být rozhodnutí Rady o existenci nadměrného schodku zrušeno, dojde-li podle názoru Rady v dotyčném členském státě k nápravě nadměrného schodku.
(4) Definice pojmů "veřejný" a "schodek" jsou stanoveny v Protokolu o postupu při nadměrném schodku odkazem na Evropský systém integrovaných hospodářských účtů, druhé vydání.
Údaje pro postup při nadměrném schodku poskytuje Komise.
(5) Na základě údajů poskytnutých Komisí po obdržení zprávy Nizozemska před 1. březnem 2005 v souladu s nařízením Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 o použití Protokolu o postupu při nadměrném schodku, připojeného ke Smlouvě o založení Evropského společenství [3], jakož i na základě zpráv o revizi účtů vládních institucí dodaných poté Eurostatu dne 31. března 2005 a na základě předpovědi útvarů Komise z jara roku 2005 jsou oprávněné tyto závěry:
- Schodek veřejných financí je pro rok 2004 odhadován ve výši 2,3 % HDP, ve srovnání s 3,2 % v roce 2003. Výsledek za rok 2004 vyhověl doporučení Rady vydanému podle čl.
104 odst. 7 Smlouvy, zejména pokud jde o snížení schodku veřejných financí pod referenční hodnotu 3 % HDP nejpozději do roku 2005.
Fiskální korekce byla provedena v roce 2004 ve formě výrazných úsporných opatření částečně obsažených v rozpočtu na rok 2004 a částečně o nich bylo rozhodnuto v dodatečném konsolidačním balíčku dne 14. dubna 2004.
Snížení schodku dále napomohly vyšší příjmy z daní než se očekávalo a dodatečné příjmy z prodeje zemního plynu v důsledku vyšších cen ropy.
- Přijatá rozpočtová opatření mají zajistit trvalé zlepšení salda veřejných financí.
Podle předpovědi útvarů Komise z jara 2005 se v roce 2005 očekává další pokles schodku veřejných financí na úroveň 2,0 % HDP, především v důsledku úsporných opatření většinou strukturální povahy, které představují celkem 0,5 % HDP.
Toto je v souladu s oficiálním cílovým schodkem ve výši 2,1 % HDP.
Podle předpovědi útvarů Komise z jara 2005 se v roce 2006 očekává na základě v současnosti známých politik další pokles schodku na úroveň 1,6 % HDP, což naznačuje trvalý charakter nápravy rozpočtového schodku.
- Rozpočtová konsolidace bude trvalá díky snížení cyklicky očištěného schodku, který se po nápravě nadměrného schodku očekává téměř vyrovnaný.
V roce 2004 se cyklicky očištěný schodek významně snížil na úroveň 1,2 % HDP ve srovnání s úrovní 2,0 % HDP v roce 2003.
Podle předpovědi útvarů Komise z jara 2005 se v roce 2005 očekává další pokles cyklicky očištěného schodku o dalších 0,8 % HDP na úroveň 0,4 % HDP, což je téměř vyrovnaný stav, a v roce 2006 se očekává pokles na 0,0 % HDP.
- Podle zprávy podle postupu při nadměrném schodku z března roku 2005 se v roce 2004 podařilo udržet poměr veřejného zadlužení pod referenční hodnotou 60 % HDP.
Podle předpovědi útvarů Komise z jara 2004 se v roce 2005 a 2006 očekává veřejné zadlužení pod uvedeným prahem.
(6) Rozhodnutí 2005/136/ES by tudíž mělo být zrušeno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového hodnocení vyplývá, že náprava nadměrného schodku
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o existenci nadměrného schodku v Portugalsku
(2005/730/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 6 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
s ohledem na připomínky Portugalska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 104 Smlouvy se členské státy vyvarují nadměrných schodků veřejných financí.
(2) Pakt o stabilitě a růstu je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posilujícího podmínky pro cenovou stabilitu a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
(3) Podle článku 104 upravujícího postup při nadměrném schodku musí být existence nadměrného schodku stanovena rozhodnutím.
Protokol o postupu při nadměrném schodku připojený ke Smlouvě stanoví další opatření týkající se provádění postupu při nadměrném schodku.
Nařízení Rady (ES) č. 3605/93 ze dne 22. listopadu 1993 [1] stanoví prováděcí pravidla a definice pro používání uvedeného protokolu.
(4) Podle čl. 104 odst. 5 Smlouvy má Komise předložit Radě stanovisko, pokud usoudí, že v členském státě existuje nebo může vzniknout nadměrný schodek. Komise předložila Radě takové stanovisko o Portugalsku dne 20. července 2005. Komise došla po zohlednění své zprávy podle čl. 104 odst. 3 Smlouvy a s ohledem na stanovisko Hospodářského a finančního výboru podle čl. 104 odst. 4 Smlouvy k závěru, že v Portugalsku existuje nadměrný schodek. Komise vzala při svém hodnocení v úvahu zprávu Rady ve složení pro hospodářské a finanční věci Evropské radě "Za lepší uplatňování Paktu o stabilitě a růstu", kterou Evropská rada schválila dne 22. března 2005.
104 odst. 6 Smlouvy Rada zváží všechny připomínky, které si dotyčný členský stát případně učiní, a po celkovém zhodnocení rozhodne, zda existuje nadměrný schodek.
U Portugalska vede toto celkové zhodnocení k následujícím závěrům.
(6) Podle aktualizace portugalského programu stability z června 2005 představuje plánovaný schodek veřejných financí na rok 2005 6,2 % HDP.
Toto číslo překračuje 3 % doporučovanou hodnotu HDP a ani se k ní neblíží.
Nadměrný schodek překračující 3 % doporučovanou hodnotu nevyplývá z neobvyklé události, kterou portugalské orgány nemohly nikterak ovlivnit, ani není důsledkem prudkého hospodářského propadu.
Zatímco růst HDP od roku 2000 výrazně zpomalil, v roce 2004 zaznamenalo hospodářství kladný růst a podle předpovědi útvarů Komise z jara 2005 a aktualizovaného programu stability z června 2005 se očekává, že v následujících letech bude mít postupnou, třebaže jen mírnou, vzestupnou tendenci.
Ačkoliv záporná mezera výstupu je značná a její výrazné zúžení se v příštích letech neočekává, je tato odchylka salda veřejných rozpočtů v nepoměru k rozvírání mezery výstupu v poslední době.
Překročení doporučované hodnoty tudíž nemůže být důsledkem prudkého hospodářského propadu.
Podle předpovědi útvarů Komise z jara 2005 se očekává, že schodek veřejných financí výrazně překročí doporučovanou hodnotu podle Smlouvy i v roce 2006, kdy by mělo postupně dojít k hospodářskému oživení.
Ve skutečnosti aktualizace portugalského programu stability z června 2005 předpokládá, že se schodek veřejných financí v příštích letech sníží, doporučovanou hodnotu však bude překračovat až do roku 2007.
(7) Překročení doporučované hodnoty tedy nelze posoudit jako výjimečné ani dočasné ve smyslu Smlouvy a Paktu o stabilitě a růstu.
To svědčí o tom, že požadavek Smlouvy týkající se kritéria schodku není plněn.
(8) V roce 2003 překročil poměr veřejného zadlužení k HDP 60 % doporučovanou hodnotu stanovenou ve Smlouvě, když v roce 2004 dosáhl výše 61,9 %, což představuje zvýšení o 8,5 procentních bodů HDP od roku 2000.
Zvýšení míry veřejného zadlužení lze vysvětlit velmi nízkým primárním přebytkem, existencí značné úpravy mezi stavovými a tokovými veličinami (stock-flow adjustment), která zvyšuje zadlužení, a také nízkým nominálním růstem HDP.
Navíc výše veřejného zadlužení předpokládaná na období 2005–2007 obsažená v aktualizaci programu stability z června 2005, která jsou plně v souladu s předpovědí útvarů Komise z jara 2005, představuje další výrazné zvýšení míry veřejného zadlužení, které dosáhne v roce 2007 vrcholu těsně pod hranicí 68 %.
To je v rozporu s požadavky Smlouvy, aby se v případě schodku převyšujícího 60 % doporučované hodnoty HDP "poměr veřejného zadlužení dostatečně snižoval a blížil se uspokojivým tempem k doporučované hodnotě".
To svědčí o tom, že požadavky Smlouvy týkající se kritéria veřejného zadlužení nejsou splněny.
(9) Podle zprávy Rady Evropské radě "Za lepší uplatňování Paktu o stabilitě a růstu" musí být zohlednění ostatních významných faktorů v rozhodnutí Rady o existenci nadměrného schodku podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy "zcela podmíněno všeobecnou zásadou, že před zohledněním dalších významných faktorů je překročení doporučované hodnoty dočasné a schodek zůstává blízko k doporučované hodnotě". Portugalsko tuto podmínku nesplňuje. Proto se k dalším významným faktorům u Portugalska pro účely rozhodnutí Rady v souladu s čl. 104 odst. 6 Smlouvy nepřihlíží,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Z celkového zhodnocení vyplývá, že
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. října 2005,
kterým se stanoví dodatečné požadavky pro dozor nad influenzou ptáků u volně žijících ptáků
(oznámeno pod číslem K(2005) 3877)
(Text s významem pro EHP)
(2005/731/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Opatření Komise pro tlumení influenzy ptáků byla stanovena směrnicí Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], za účelem zajistit ochranu zdraví zvířat a přispět k rozvoji drůbežářského odvětví.
(2) Po vypuknutí velmi vážné epidemie influenzy ptáků, způsobené vysoce patogenním kmenem viru H5N1, v jihovýchodní Asii počínaje prosincem 2003 bylo přijato rozhodnutí Komise 2004/122/ES ze dne 6. února 2004 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých třetích zemích [3].
(3) Uvedené rozhodnutí, které bylo s ohledem na vývoj choroby, především na její rozšiřování směrem na západ, několikrát změněno, stanovilo, že dovozy drůbežího masa, živé drůbeže, jiných živých ptáků a některých dalších drůbežích produktů z uvedených třetích zemí do Společenství byly až na omezené výjimky pozastaveny.
V tomto ohledu byl brán zřetel především na závěry pracovní skupiny pro influenzu ptáků Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat po jeho zasedáních dne 25. srpna 2005 a dne 6. září 2005.
(4) Rozhodnutí 2004/122/ES bylo zrušeno a nahrazeno rozhodnutím Komise 2005/692/ES ze dne 6. října 2005 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v některých třetích zemích [4] a rozhodnutím Komise 2005/693/ES ze dne 6. října 2005 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v Rusku [5].
(5) Aby se omezilo riziko vyplývající z neobchodního dovozu produktů živočišného původu, bylo rovněž přijato rozhodnutí Komise 2002/995/ES ze dne 9. prosince 2002, kterým se stanoví prozatímní ochranná opatření týkající se dovozu produktů živočišného původu pro osobní spotřebu [6].
Uvedené rozhodnutí bylo zrušeno a nahrazeno nařízením Komise (ES) č. 745/2004 ze dne 16. dubna 2004, kterým se stanoví opatření týkající se dovozu produktů živočišného původu pro osobní spotřebu [7].
(6) Od roku 2002 se navíc v členských státech provádějí programy dozoru nad influenzou u drůbeže a volně žijících ptáků. Uvedené programy byly schváleny rozhodnutím Komise 2002/673/ES ze dne 22. srpna 2002 o schvalování programů členských států na výzkum influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků [8] a rozhodnutím Komise 2004/630/ES ze dne 27. července 2004 o schvalování programů na výzkum ptačí chřipky u drůbeže a volně žijících ptáků realizovaných členskými státy v roce 2004 a stanovení pravidel pro vykazování a kvalifikačních podmínek pro získání finančního příspěvku Evropské unie na realizaci těchto programů [9].
(7) Tyto programy byly nedávno schváleny rozhodnutím Komise 2005/732/ES ze dne 17. října 2005 o schvalování programů na výzkum influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků realizovaných členskými státy v roce 2005 a stanovení pravidel pro vykazování a kvalifikačních podmínek pro získání finančního příspěvku Společenství na realizaci těchto programů [10] se zvláštním zřetelem na závěry pracovní skupiny pro influenzu ptáků Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat po jeho zasedáních dne 25. srpna 2005 a dne 6. září 2005.
(8) Pracovní skupina pro influenzu ptáků Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat na svém zasedání dne 6. září 2005 mimo jiné doporučila, aby byli volně žijící ptáci, u kterých došlo k výskytu abnormálního úhynu a k závažným vypuknutím choroby, podrobeni dozoru a laboratorním testům na influenzu ptáků.
(9) Je proto vhodné doplnit tato stávající pravidla Společenství a stanovit zvláštní pravidla týkající se dozoru nad výskytem chorob u volně žijících ptáků a především u volně žijících vodních ptáků a jejich testování.
(10) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby příslušné orgány učinily vhodná opatření týkající se volně žijících ptáků, loveckých a dalších příslušných organizací, které neprodleně příslušným orgánům oznámí jakýkoli abnormální úhyn nebo závažná ohniska choroby u volně žijících ptáků a především u volně žijících vodních ptáků.
Článek 2
1. Okamžitě poté, co příslušný orgán obdrží oznámení podle článku 1, a není-li určena jiná jasná příčina choroby než influenza ptáků, zajistí členské státy:
a) aby byly odebrány vhodné vzorky od uhynulých ptáků, a je-li to možné, i od ostatních ptáků, kteří přišli s uhynulými ptáky do styku, a
b) aby tyto vzorky byly podrobeny laboratorním testům na zjištění viru influenzy ptáků.
2. V případě pozitivních výsledků laboratorních testů na vysoce patogenní virus influenzy ptáků uvedených v odstavci 1b členské státy neprodleně informují o této skutečnosti Komisi.
Článek 3
Členské státy pozmění své právní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření ihned odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. ledna 2006.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. října 2005
o schvalování programů pro provádění zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech v roce 2005 a stanovení pravidel pro vykazování a pravidel způsobilosti pro získání finančního příspěvku Společenství na náklady na provádění těchto programů
(oznámeno pod číslem K(2005) 3920)
(Text s významem pro EHP)
(2005/732/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 20 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Rady 90/424/EHS stanoví finanční příspěvek Společenství na provádění technických a vědeckých opatření nutných pro další rozvoj veterinárního práva Společenství, jakož i pro další rozvoj veterinárního vzdělávání nebo odborné přípravy.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/464/ES ze dne 21. června 2005 o provádění programů zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech [2] stanoví provádění těchto výzkumů v roce 2005 a na začátku roku 2006 za předpokladu, že plány výzkumů budou Komisí schváleny. Tyto výzkumy by měly zjistit přítomnost infekcí u drůbeže, což by mohlo vést k revizi současných právních předpisů a přispět ke znalostem o možných ohroženích zvířat a lidí volně žijícími živočichy.
(3) Programy předložené členskými státy byly posouzeny Komisí podle tohoto rozhodnutí.
(4) Vzhledem k nedávnému vývoji influenzy ptáků v Asii dospěla skupina odborníků, jejichž zasedání se uskutečnila ve dnech 25. srpna a 6. září 2005, k závěru, že s ohledem na dosavadní poznatky o tažných trasách druhů ptáků pocházejících ze střední a západní Asie je vhodné zlepšit dozor nad volně žijícími ptáky, dozor nad žijícími nebo lovenými ptáky a rovněž pasivní dozor nad volně žijícími ptáky, kteří jsou nalezeni mrtví.
Skupina odborníků zejména doporučila, aby byly posíleny programy dozoru, které již byly naplánovány na období 2005/06, tím, že na letových trasách stěhovavého vodního ptactva, které by mohlo představovat riziko zavlečení choroby, rozšíří odběry vzorků.
Rozhodnutí 2005/464 bylo proto změněno rozhodnutím 2005/726/ES.
(5) Komise posoudila předložené programy jako slučitelné s podmínkami stanovenými rozhodnutím 2005/464/ES ve znění pozdějších předpisů.
Tyto programy by proto měly být schváleny.
(6) S ohledem na význam těchto programů pro dosažení cílů Společenství v oblasti zdraví zvířat a lidí je vhodné stanovit finanční příspěvek Společenství ve výši 50 % nákladů, které příslušným členským státům vzniknou v souvislosti s opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí, až do maximální výše pro každý program.
(7) Výdaje v souvislosti s programy předloženými ke schválení, které vznikly v období od 1. července 2005, by rovněž měly být považovány za způsobilé pro spolufinancování Společenstvím.
(8) Dále je vhodné stanovit pravidla pro vykazování výsledků zjišťování a pravidla způsobilosti nákladů uvedených v žádostech o finanční účast Společenství na nákladech, které členským státům při provádění programu vznikly.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Programy členských států uvedené v příloze I jsou schválené pro období stanovené v této příloze (dále jen "programy").
Článek 2
Členské státy provádějí zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v souladu s těmito programy.
Článek 3
Finanční příspěvek Společenství na náklady vzniklé v souvislosti s analýzou vzorků bude poskytnut každému členskému státu až do maximální výše stanovené v příloze I.
Tento příspěvek bude poskytnut za předpokladu, že členský stát dodrží následující:
a) uvede v platnost právní a správní předpisy nezbytné k provádění programu;
b) nejpozději do 31. března 2006 předloží Komisi a referenční laboratoři Společenství pro influenzu ptáků závěrečnou zprávu o technické realizaci programu a získaných výsledcích podle vzorů hlášení uvedených v přílohách II, III, IV a V;
c) předloží Komisi příslušné důkazy o nákladech vzniklých během období, pro které je program schválen;
d) bude účinně provádět program, zejména příslušný orgán musí zajistit, aby byl proveden odpovídající odběr vzorků.
Článek 4
Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za testy zahrnuté v programech nepřesáhne:
pro test ELISA: 1 EUR/test;
pro imunodifúzní test v agarovém gelu: 0,6 EUR/test;
pro test HI na H 5/H 7: 4 EUR/test;
pro test izolace viru: 30 EUR/test;
pro PCR test: 10 EUR/test.
Článek 5
U žádostí předložených členskými státy v souladu s rozhodnutím 90/424/EHS v národní měně v měsíci "n" bude použit přepočítací koeficient desátého dne měsíce "n + 1", nebo koeficient prvního dne před uvedeným dnem, pro který je koeficient stanoven.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. října 2005
o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Turecku, kterým se zrušuje rozhodnutí 2005/705/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 4135)
(Text s významem pro EHP)
(2005/733/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22. odst. 1, 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. října 2005 Turecko oznámilo Komisi vypuknutí influenzy ptáků v drůbežárně v západní části Anatolie.
V zájmu snížení rizika zanesení choroby do Společenství bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/705/ES ze dne 10. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Turecku [3] jako okamžité opatření s cílem pozastavit dovoz živých ptáků jiných než drůbež a nezpracovaného peří z Turecka.
(2) Turecko je zahrnuto na seznamu v příloze rozhodnutí Komise 94/85/ES ze dne 16. února 1994, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa [4].
Rozhodnutí Komise 2003/812/ES ze 17. listopadu 2003, kterým se stanoví seznamy třetích zemí, ze kterých členské státy povolují dovoz některých produktů pro lidskou spotřebu, na které se vztahuje směrnice Rady 92/118/EHS [5], poukazuje na výše zmíněný seznam.
(3) Rozhodnutí Komise 2000/666/ES ze dne 16. října 2000 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách [6] stanoví, že členské státy povolí dovoz ptáků ze třetích zemí uvedených na seznamu členů Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
Turecko je členem OIE a členské státy tedy podle uvedeného rozhodnutí musí přijímat dovozy ptáků kromě drůbeže z Turecka.
(4) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [7], je dovoz řady vedlejších produktů živočišného původu, jako např. želatiny pro technické využití, materiálů k farmaceutickému využití a dalších produktů pocházejících z Turecka povolen, protože tyto produkty se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně inaktivují případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné.
(5) V souladu s rozhodnutím Komise 2005/432/ES ze 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [8], je dovoz z Turecka povolen pro produkty, které prošly tepelným ošetřením, při kterém je dosaženo teploty v produktu nejméně 70 °C.
(6) Orgány Turecka zaslaly Komisi další informace o výskytu choroby, které odůvodňují úplné pozastavení všech dovozů živé drůbeže, ptáků a produktů z nich, přičemž tyto informace zároveň umožňují nastolit podmínky, za kterých mohou být dováženy bezpečné produkty ptačího původu.
(7) S ohledem na riziko, které tyto produkty představují, však dovoz některých vedlejších produktů živočišného původu, včetně zpracovaného peří a jeho částí, ošetřených loveckých trofejí a produktů z drůbežího masa ošetřených při teplotě nejméně 70 °C, může zůstat povolen vzhledem k tomu, že při tomto ošetření dochází k inaktivaci zvláštního patogenu.
(8) Je také vhodné dále povolit dovoz pasterizovaných vaječných výrobků určených k lidské spotřebě, které splňují makrobiologická kritéria stanovená v rozhodnutí Komise 97/38/ES ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví zvláštní veterinární podmínky pro dovoz vaječných výrobků určených k lidské spotřebě [9].
(9) S ohledem na inkubační dobu choroby by některé výrobky z drůbeže, která byla usmrcena před 1. zářím 2005, měly být nadále schváleny.
(10) Dále by měly být schváleny vzorky odebrané od jakýchkoli druhů ptáků, které jsou bezpečně zabaleny a na zodpovědnost příslušného orgánu Turecka přímo odeslány schválené laboratoři členského státu k provedení laboratorní diagnostiky, včetně testování podle Příručky pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata vydané Mezinárodním úřadem pro nákazy zvířat (OIE).
(11) Rozhodnutí 2005/705/ES by mělo být zrušeno a nahrazeno tímto rozhodnutím.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastaví z Turecka dovoz:
1. živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové pernaté zvěře, volně žijících lovných ptáků a živých ptáků jiných než drůbež, jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí 2000/666/ES, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu), a
2. produktů získaných z druhů ptáků uvedených v odstavci 1.
Článek 2
1. Odchylně od čl. 1 odst. 2 členské státy schválí dovoz těchto produktů:
a) masných výrobků z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a farmové a volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud maso těchto druhů prošlo jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C či D části 4 přílohy II rozhodnutí Komise 2005/432/ES;
b) peří a jeho částí, které se po ošetření popsaném v bodě 55 přílohy I nařízení (ES) č. 1774/2002 dále nepovažuje za neošetřené;
c) vzorků odebraných od jakýchkoli druhů ptáků, které jsou bezpečně zabaleny a na zodpovědnost příslušného orgánu Turecka přímo odeslány schválené laboratoři členského státu k provedení laboratorní diagnostiky.
2. Odchylně od čl. 1 odst. 2 členské státy schválí dovoz produktů vyhovujících podmínkám stanoveným v kapitolách II (C), III (C), IV (B), VI (C) a X (B) přílohy VII a v kapitolách II (C), VII (B) (5) a X přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002.
3. Odchylně od zákazu uvedeného v čl. 1 odst. 2 členské státy schválí dovoz pasterizovaných vaječných výrobků určených k lidské spotřebě v souladu s požadavky rozhodnutí Komise 97/38/ES.
Článek 3
1. Členské státy zajistí, že při dovozu z Turecka jsou zásilky zpracovaného peří nebo jeho částí doprovázeny obchodním dokumentem potvrzujícím ošetření požadované podle čl. 2 odst. 1 písm. b).
2. Odstavec 1 se nevztahuje na zpracované ozdobné peří, zpracované peří vezené cestujícími pro jejich osobní potřebu nebo na zásilky zpracovaného peří poslané soukromým osobám k neprůmyslovým účelům.
3. Členské státy zajistí, že ve veterinárních osvědčeních nebo obchodních dokumentech provázejících zásilky produktů uvedených v odstavci 2 se uvedou tato slova:
"Produkty ptačího původu podle článku 2 rozhodnutí 2005/733/ES".
Článek 4
Členské státy pozmění opatření, která uplatňují pro dovoz tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření ihned odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 5
Rozhodnutí Komise 2005/705/ES se zrušuje.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. dubna 2006.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. října 2005,
kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech
(oznámeno pod číslem K(2005) 4163)
(Text s významem pro EHP)
(2005/734/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Opatření stanovená směrnicí Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], by měla zajistit ochranu zdraví zvířat a měla by přispět k rozvoji drůbežářského odvětví.
(2) Po výskytu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem A podtypem H5N1 influenzy, k němuž došlo v jihovýchodní Asii v prosinci 2003, přijala Komise řadu rozhodnutí na ochranu proti tomu, aby byla tato choroba ze zasažených třetích zemí zavlečena do Společenství.
Tato rozhodnutí stanovila, že dovozy živé drůbeže, jiných živých ptáků, drůbežího masa a některých dalších výrobků z drůbeže, masa a masných výrobků z volně žijící a farmové pernaté zvěře, loveckých trofejí z ptáků, vajec a vaječných výrobků z dotčených zemí do Společenství jsou až na omezené výjimky zakázány.
(3) Opatření stanovená nařízením Komise (ES) č. 745/2004 ze dne 16. dubna 2004, kterým se stanoví opatření týkající se dovozu produktů živočišného původu pro osobní spotřebu [3], se jasně vztahují i na maso a masné výrobky z volně žijící a farmové pernaté zvěře.
(4) Nařízení Komise (ES) č. 745/2004 vyžaduje, aby členské státy upozornily cestující ve všech určených místech vstupu do EU na stanovená pravidla.
Členské státy by měly zajistit, aby na tuto informaci byli upozorněni zejména cestující, kteří přijíždějí ze zemí zasažených influenzou ptáků.
Tyto informace musí být vyvěšeny na nápadných oznámeních umístěných na dobře viditelných místech.
Provozovatelé mezinárodní osobní přepravy upozorní všechny cestující, které dopravují do Společenství, na veterinární podmínky dovozu produktů živočišného původu do Společenství.
(5) Vzhledem k riziku, že virus A podtyp H5N1 influenzy by rovněž mohl být šířen volně žijícími ptáky, zejména ptáky stěhovavými, přijala Komise rozhodnutí 2005/731/ES [4], 2005/732/ES [5] a 2005/726/ES [6], kterými se stanoví dodatečný dohled nad influenzou ptáků u domácí drůbeže a volně žijících ptáků.
(6) Právní předpisy Společenství, zejména směrnice 90/425/EHS a 92/40/EHS, stanoví obecné požadavky na udržování vysoké míry připravenosti na choroby a zejména na provádění veterinárního dohledu a opatření biologické bezpečnosti.
(7) V Turecku byla nedávno potvrzena vysoce patogenní influenza ptáků způsobovaná virem influenzy typu A podtypu H5N1.
Z nepřímých důkazů a údajů molekulární epizootologie je téměř jasné, že virus influenzy ptáků byl do této země zanesen stěhovavými ptáky ze střední Asie.
(8) Influenza ptáků byla rovněž potvrzena v Rumunsku v menší drůbežárně v oblasti s vysokou hustotou stěhovavých ptáků.
(9) Aby se snížilo riziko, že bude vysoce patogenní influenza ptáků způsobovaná virem influenzy typu A podtypu H5N1 zanesena volně žijícími ptáky do drůbežáren a jiných zařízení, v nichž jsou ptáci drženi v zajetí, je vhodné posílit již zavedená opatření Společenství, aby se tomuto riziku zabránilo.
(10) Dojde-li k výskytu choroby, opatření stanovená tímto nařízením by měla vycházet z rizik a neměla by se omezovat na krátkodobé akce, jako jsou akce prováděné v rámci vnitrostátních pohotovostních plánů na boj proti influenze ptáků a newcastleské chorobě.
(11) Členské státy by měly do 5. listopadu 2005 informovat Komisi o přijatých opatřeních, jež mají zajistit řádné provedení tohoto rozhodnutí.
Uvedená opatření a případně i toto rozhodnutí přezkoumá Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat na zasedání plánovaném na 10. a 11. listopad 2005.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Opatření biologické bezpečnosti
1. Členské státy přijmou vhodná a proveditelná opatření na snížení rizika přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 (dále jen "influenza ptáků") z volně žijících ptáků na drůbež a další ptáky chované v zajetí, a to s ohledem na kritéria a rizikové faktory stanovené v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Podle konkrétní epizootologické situace se opatření uvedená v odstavci 1 zaměří především na:
a) zamezení přímému či nepřímému kontaktu volně žijících ptáků, především vodních ptáků, na jedné straně a drůbeže a jiných ptáků, především kachen a hus, na straně druhé;
b) zajištění toho, aby byly domácí kachny a husy odděleny od jiné drůbeže.
3. Členské státy zajistí, aby byly kontroly zdravotního stavu zvířat v drůbežárnách prováděny způsobem, který zaručí soulad s tímto rozhodnutím.
Článek 2
Systémy včasného odhalení
1. Členské státy zavedou systémy včasného odhalení v těch oblastech svých území, které podle kritérií stanovených v příloze II tohoto rozhodnutí určily za mimořádně ohrožené zavlečením influenzy ptáků.
2. Systémy včasného odhalení budou zaměřeny především na to, aby příslušní majitelé či chovatelé rychle podávali příslušnému veterinárnímu orgánu zprávy o všech příznacích influenzy ptáků u drůbeže a jiných ptáků chovaných v zajetí.
3. Zejména v této souvislosti se zohlední kritéria stanovená v příloze II.
Článek 3
Členské státy pozmění své právní předpisy tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření ihned odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně uvědomí Komisi o opatřeních přijatých pro zajištění řádného provádění tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. ledna 2006.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o uzavření Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/735/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 druhým pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Protokol k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé byl podepsán jménem Evropského společenství a jeho členských států dne 31. května 2005.
(2) Uvedený protokol je třeba schválit,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Protokol k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii se schvaluje jménem Evropského společenství a jeho členských států.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí [2].
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. prosince 2004
o podpisu a prozatímním provádění Protokolu k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/736/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 310 ve spojení s čl. 300 odst. 2 druhou větou této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 10. února 2004 pověřila Komisi, aby jménem Evropského společenství a jeho členských států zahájila jednání s Jordánským hášimovským královstvím (dále jen "Jordánsko") za účelem změny Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé [1] s ohledem na přistoupení nových členských států k Evropské unii.
(2) Jednání byla dokončena ke spokojenosti Komise.
(3) Protokol sjednaný s Jordánskem stanoví v čl. 10 odst. 2 prozatímní provádění protokolu před jeho vstupem v platnost.
(4) Uvedený protokol by měl být podepsán jménem Společenství a jeho členských států a prozatímně prováděn s výhradou pozdějšího uzavření,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn určit osobu nebo osoby zmocněné podepsat Protokol k Evropsko-středomořské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Jordánským hášimovským královstvím na straně druhé s ohledem na přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii jménem Evropského společenství a jeho členských států, s výhradou jeho uzavření.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Evropské společenství a jeho členské státy souhlasí s prozatímním prováděním protokolu s výhradou jeho uzavření.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2005
o zastavení antidumpingového řízení týkajícího se dovozů některých železných nebo ocelových lan a kabelů pocházejících z Korejské republiky
(2005/739/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na čl. 9 odst. 3 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Zahájení
(1) Komise dne 20. listopadu 2004 zveřejněním oznámení v Úředním věstníku Evropské unie [2] ("oznámení o zahájení řízení") informovala o zahájení antidumpingového řízení s ohledem na dovozy některých železných nebo ocelových lan a kabelů (dále jen "SWR") pocházejících z Korejské republiky (dále jen "Jižní Korea") do Společenství.
(2) Antidumpingové řízení bylo zahájeno v návaznosti na podnět podaný dne 11. října 2004 styčným výborem Evropského svazu výrobního odvětví drátěných lan (dále jen "EWRIS" nebo "žadatel") jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě přes 50 %, výroby SWR ve Společenství.
Podnět obsahoval důkazy o dumpingu uvedeného výrobku a o podstatné újmě, která v jeho důsledku nastala, přičemž se tyto důkazy považovaly za dostatečný důvod k zahájení řízení.
1.1. Platná opatření a probíhající šetření, která se týkají dovozů SWR z jiných zemí
(3) V srpnu 1999 Rada nařízením (ES) č. 1796/1999 [3] uložila konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů (SWR) pocházejících z Čínské lidové republiky, Maďarska, Indie, Mexika, Polska, Jihoafrické republiky a Ukrajiny.
Opatření uplatňovaná na tyto dovozy sestávala z valorického cla, s výjimkou jednoho indického, jednoho mexického, jednoho jihoafrického a jednoho ukrajinského vyvážejícího výrobce, od nichž byly přijaty závazky rozhodnutím Komise 1999/572/ES [4]. Nařízením (ES) č.
1678/2003 [5] Komise vypověděla závazek nabídnutý výše zmíněným ukrajinským vyvážejícím výrobcem a nařízením (ES) č. 1674/2003 [6] Rada tomuto vývozci opětovně uložila odpovídající valorické antidumpingové clo.
(4) Nařízením (ES) č. 1601/2001 [7] uložila Rada konečné antidumpingové clo z dovozu některých železných nebo ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka.
Opatření uplatňovaná na tyto dovozy sestávala z valorického cla, s výjimkou jednoho českého, jednoho ruského, jednoho thajského a dvou tureckých vyvážejících výrobců, od nichž byly přijaty závazky nařízením Komise (ES) č. 230/2001 [8] a rozhodnutím Komise 2001/602/ES [9].
Tyto dva závazky tureckých vyvážejících výrobců byli odvolány nařízením Komise (ES) č. 2303/2002 [10] a 1274/2003 [11].
(5) Poté bylo v návaznosti na šetření provedené podle článku 13 nařízení Rady (ES) č. 384/96 (dále jen "základní nařízení") zjištěno, že opatření týkající se dovozů z Ukrajiny a Čínské lidové republiky jsou obcházena přes Moldavsko a Maroko.
V důsledku toho bylo antidumpingové clo na dovozy pocházející z Ukrajiny rozšířeno na dovozy týchž ocelových lan a kabelů odesílaných z Moldavska [12].
Obdobně bylo konečné antidumpingové clo na dovozy pocházející z Čínské lidové republiky rozšířeno na dovozy týchž ocelových lan a kabelů zasílaných z Maroka [13] s výjimkou těch, jež jsou vyráběny skutečným marockým výrobcem.
(6) Po zveřejnění oznámení o nadcházejícím pozbytí platnosti platných antidumpingových opatření ohledně SWR pocházejícího z Čínské lidové republiky, Maďarska, Indie, Mexika, Polska, Jihoafrické republiky a Ukrajiny [14] Komise dne 17. května 2004 obdržela žádost o přezkum těchto opatření podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(7) Žádost podal styčný výbor Evropského svazu výrobního odvětví drátěných lan (EWRIS) (dále jen "žadatel") jménem výrobců představujících významný podíl, v tomto případě více než 50 %, celkové výroby SWR ve Společenství.
Žádost byla odůvodněna tím, že pozbytí platnosti opatření by mělo pravděpodobně za následek pokračování nebo opakovaný výskyt dumpingu a újmy způsobené výrobnímu odvětví Společenství.
11 odst. 2 základního nařízení zahájen přezkum před pozbytím platnosti v souvislosti s dovozy SWR z Čínské lidové republiky, Indie, Jihoafrické republiky a Ukrajiny.
Tento přezkum stále probíhá.
(9) Tento dokument se nicméně zabývá pouze dovozy z Jižní Koreje, tzn. šetřením zmíněným v bodech 1 a 2 výše.
1.2. Strany dotčené řízením
(10) Komise o zahájení řízení oficiálně informovala vyvážející výrobce v Jižní Koreji, dovozce/obchodníky a jejich sdružení, dodavatele a uživatele, o nichž je známo, že jsou řízením dotčeni, zástupce dotčených vyvážejících zemí, žadatele a další známé výrobce ve Společenství.
Zúčastněné strany dostaly příležitost písemně předložit svá stanoviska a požádat o slyšení ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(11) S ohledem na vysoký počet výrobců ve Společenství, jihokorejských vyvážejících výrobců a dovozců ve Společenství uvedených v podnětu se v oznámení o zahájení řízení předpokládal výběr vzorku v souladu s článkem 17 základního nařízení.
(12) Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný a, bylo-li by tomu tak, aby mohla vzorek vybrat, byli všichni výrobci ve Společenství, dovozci ve Společenství a vyvážející výrobci vyzváni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu se zněním oznámení o zahájení řízení poskytli v průběhu období od 1. července 2003 do 30. června 2004 základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem.
(13) Po posouzení údajů předložených vyvážejícími výrobci byly do vzorku na základě objemu jejich vývozu do Společenství vybrány tři společnosti.
Jeden z vyvážejících výrobců vybraných do vzorku však poté odstoupil od spolupráce, a proto byl do vzorku zahrnut další vývozce v pořadí co do objemu vývozu.
Konečný vzorek sestával z těchto společností:
- Kiswire Ltd,
- DSR Wire Corporation,
- Chung-Woo Rope Co., Ltd.
(14) Pokud jde o dovozce, kteří nejsou ve spojení, pouze jeden, který skutečně dováží dotčený výrobek z dotčené země, příznivě reagoval na formulář pro výběr vzorku a vyjádřil ochotu dále s útvary Komise spolupracovat.
S ohledem na tuto situaci útvary Komise v případě dovozců, kteří nejsou ve spojení, rozhodly výběr vzorku nepoužít, nýbrž výše zmíněnému dovozci zaslat dotazník.
(15) Podnět byl podán jménem jednadvaceti výrobců ve Společenství.
Komise se obrátila na zmíněných jednadvacet společností a na všechny další známé výrobce se žádostí o spolupráci a vyzvala je k vyplnění formuláře pro výběr vzorku.
Sedmnáct společností řádně a v termínu vyplnilo formulář pro výběr vzorku a oficiálně souhlasilo, že bude dále při šetření spolupracovat.
Formulář pro výběr vzorku obsahoval otázky týkající se vývoje některých, "makroukazatelů" újmy, tedy výrobní kapacity, objemu výroby, zásob, objemu a hodnoty prodejů a zaměstnanosti.
Z těchto sedmnácti výrobců, kteří vyjádřili ochotu dále v šetření spolupracovat, bylo do vzorku vybráno těchto pět společností:
- BTS Drahtseile GmbH (Německo),
- Cables y Alambres especiales, SA (Španělsko),
- CASAR Drahtseilwerk Saar GmbH (Německo),
- Manuel Rodrigues de Oliveira Sa & Filhos, SA (Portugalsko),
- Trefileurope, SA (Francie).
(16) Komise zaslala dotazníky vyvážejícím výrobcům a výrobcům ve Společenství vybraným do vzorku a všem dalším stranám, o nichž je známo, že jsou řízením dotčeny.
Odpovědi byly obdrženy od tří korejských vyvážejících výrobců vybraných do vzorku a jednoho dovozce do Společenství ve spojení s jedním z korejských vývozců, pěti výrobců výrobního odvětví Společenství vybraných do vzorku, zmíněného spolupracujícího dovozce, který není ve spojení, dvou dodavatelů surovin a desíti uživatelů.
(17) Komise vyhledala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné k předběžnému stanovení dumpingu, výsledné újmy a zájmu Společenství.
Inspekce na místě proběhly v prostorách těchto společností:
a) výrobci výrobního odvětví Společenství:
- BTS Drahtseile GmbH, Gelsenkirchen (Německo),
- Cables y Alambres especiales, SA, Bilbao (Španělsko),
- CASAR Drahtseilwerk Saar GmbH, Kirkel (Německo),
- Manuel Rodrigues de Oliveira Sa & Filhos, SA, Gemunde (Portugalsko),
- Trefileurope SA, Bourg en Bresse (Francie);
b) Dovozce, který není ve spojení:
- Interkabel GmbH, Solms (Německo);
c) Vyvážející výrobci v Jižní Koreji:
- Kiswire Ltd, Soul,
- DSR Wire Corporation, Sunčon,
- Chung-Woo Rope Co., Ltd., Pusan.
1.3. Období šetření
(18) Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2003 do 30. června 2004 ("období šetření" nebo "OŠ").
Posuzování trendů v souvislosti s vyhodnocením újmy probíhalo od 1. ledna 2001 do konce období šetření ("posuzované období").
2. Dotčený výrobek a obdobný výrobek
2.1. Dotčený výrobek
(19) Dotčeným výrobkem jsou lana a kabely, včetně lan uzavřených, ze železa nebo oceli, nikoli však z oceli nerezavějící, s největším rozměrem příčného průřezu větším než 3 mm, též s připojeným příslušenstvím, pocházející z Korejské republiky (dále jen "dotčený výrobek"), obvykle spadající pod kódy KN 73121082, 73121084, 73121086, 73121088 a 73121099.
2.2. Obdobný výrobek
(20) Sdružení zastupující dovozce ve Společenství (EWRIA) namítalo, že dovážené výrobky se podstatně liší od těch, které jsou vyráběny a prodávány ve Společenství, a že by neměly být srovnávány.
Témuž argumentu se do hloubky věnovalo nařízení Komise (ES) č. 230/2001, v němž byl učiněn závěr, že výrobky vyráběné výrobním odvětvím Společenství je nutné považovat za obdobný výrobek.
Jelikož sdružení EWRIA nepřišlo s žádným novým poznatkem, jsou potvrzeny závěry učiněné ve výše zmíněném nařízení.
(21) Tímto šetřením se prokázalo, že výrobky vyvážené vyvážejícími výrobci a ty, které jsou vyráběny a prodávány výrobci ve Společenství na trhu Společenství, mají stejné základní fyzikální a technické vlastnosti a konečná použití, a tudíž jsou ve smyslu čl. 1 odst.
4 základního nařízení považovány za obdobné výrobky. Totéž platí v případě výrobků vyráběných jihokorejskými výrobci a prodávaných na jihokorejském domácím trhu.
3. Dumping
3.1. Běžná hodnota
3.1.1. Obecná reprezentativnost
(22) V souladu s čl. 2 odst. 2 základního nařízení Komise nejprve u každého spolupracujícího vyvážejícího výrobce přezkoumala, zda je jeho prodej SWR na domácím trhu reprezentativní, tj. zda celkový objem tohoto prodeje představuje alespoň 5 % celkového objemu vývozu daného výrobce do Společenství.
3.1.2. Srovnatelnost typu výrobku
(23) Komise následně označila ty typy SWR prodávaného na domácím trhu, které byly totožné nebo přímo srovnatelné s typy prodávanými na vývoz do Společenství.
Typy výrobku, které byly prodávány na domácím trhu a vyváženy, považovala Komise za přímo srovnatelné, pokud měly podobný počet pramenů lana, počet drátů v prameni lana, uspořádání drátů v prameni lana, jádro lana, pevnost v tahu, vlastnosti drátů, zvláštní vlastnosti lan, povrch lana a průměr.
3.1.3. Konkrétní reprezentativnost typu výrobku
(24) Pro každý typ, který prodává vyvážející výrobce na domácím trhu a u kterého bylo zjištěno, že je přímo srovnatelný s typem SWR prodávaným na vývoz do Společenství, se stanovilo, zda jsou pro účely čl. 2 odst.
2 základního nařízení prodeje na domácím trhu dostatečně reprezentativní. Prodeje konkrétního typu SWR na domácím trhu se považovaly za dostatečně reprezentativní, pokud celkový objem prodeje na domácím trhu u daného typu v průběhu OŠ představoval 5 % a více celkového objemu prodeje srovnatelného typu SWR vyváženého do Společenství.
Bylo zjištěno, že většina typů výrobku vyvážených do Společenství se na domácím trhu prodávala v reprezentativním množství.
3.1.4. Prověrka běžného obchodního styku
(25) Komise poté přezkoumala, zda lze dojít k závěru, že se domácí prodej jednotlivých společností uskutečňuje v rámci běžného obchodního styku v souladu s čl. 2 odst. 4 základního nařízení.
(26) Za tímto účelem byla u každého typu vyváženého výrobku stanovena poměrná část domácího prodeje nezávislým odběratelům, jež byla během OŠ prodána na domácím trhu se ztrátou.
a) V případě těch typů výrobku, u nichž více než 80 % objemu prodeje na domácím trhu nebylo pod hodnotou jednotkových nákladů a jejichž vážená průměrná prodejní cena se rovnala váženým průměrným výrobním nákladům nebo je přesahovala, byla běžná hodnota jednotlivého typu výrobku vypočtena jako vážený průměr všech prodejních cen daného typu na domácím trhu.
b) V případě těch typů výrobku, u nichž nebylo pod hodnotou jednotkových nákladů 10 až 80 % objemu prodeje na domácím trhu, byla běžná hodnota jednotlivého typu výrobku vypočtena jako vážený průměr pouze těch prodejních cen na domácím trhu, o nichž se zjistilo, že se rovnají jednotkovým nákladům pro daný typ, či že takovéto náklady přesahují.
c) V případě těch typů výrobku, u nichž bylo méně než 10 % objemu prodáno na domácím trhu za cenu, jež nebyla pod jednotkovými náklady, byl učiněn závěr, že se neprodávaly v rámci běžného obchodního styku, a ke stanovení běžné hodnoty bylo tudíž třeba použít odlišnou metodiku.
(27) Na základě výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že většina vyvážených typů výrobku se prodává v rámci běžného obchodního styku na domácím trhu.
3.1.5. Běžná hodnota založená na skutečných domácích cenách
(28) Pro typy, které se prodávají na vývoz do Společenství společnostmi v šetření, které splnily požadavky uvedené v bodech 3.1.3. a 3.1.4. a) a b), se běžná hodnota pro příslušný typ výrobku zakládala v souladu s čl. 2 odst. 1 základního nařízení na skutečných cenách zaplacených nebo splatných nezávislými zákazníky na jihokorejském domácím trhu během OŠ.
3.1.6. Běžná hodnota založená na domácích cenách jiných výrobců v Jižní Koreji
(29) Pro typy výrobků, jež spadají pod bod 3.1.4. c), jakož i pro typy výroků, které vyvážející výrobci neprodávali v reprezentativních množstvích na jihokorejském domácím trhu, jak je zmíněno v bodě 3.1.3. výše, bylo nejdříve zváženo, zda je pro tyto typy výrobků možné ke stanovení běžné hodnoty použít prodejní ceny jiných domácích výrobců.
Bylo však zjištěno, že se prodává celá řada různých druhů SWR a konečné prodejní ceny ovlivňuje široká škála faktorů.
V důsledku rozdílů mezi jednotlivými prodávanými druhy by byly nutné četné úpravy, jež by se musely zakládat na odhadech.
Považuje se tudíž za vhodnější běžnou hodnotu zjistit početně.
3.1.7. Běžná hodnota založená na početně zjištěné hodnotě
(30) Vzhledem k výše uvedenému byla běžná hodnota pro všechny typy výrobků zmíněné v bodě odůvodnění 29 početně zjištěna na základě čl. 2 odst. 3 základního nařízení.
(31) Při početním zjišťování běžné hodnoty byly k průměrným výrobním nákladům dotčených spolupracujících vyvážejících výrobců během OŠ v souladu s čl. 2 odst.
6 základního nařízení přičteny vzniklé prodejní, správní a režijní náklady (PSR) a vážený průměr zisku utrženého těmito výrobci z domácího prodeje obdobného výrobku v rámci běžného obchodního styku během OŠ. Před využitím pro prověrku běžného obchodního styku a početní zjištění běžné hodnoty byla tam, kde to bylo nutné, opravena část výrobních nákladů, která byla nesprávně přisouzena jedné společnosti, a náklady PSR.
(32) S ohledem na to zahrnuli všichni dotčení vyvážející výrobci v případě obdobného výrobku neprovozní náklady do svých nákladů PSR na domácím trhu.
Tito vývozci rovněž odečetli od nákladů PSR příjmy, které nemají spojitost s prodejem obdobného výrobku na domácím trhu.
(33) Šetřením se nicméně zjistilo, že určitá část z těchto příjmů a nákladů nemohla mít spojitost s prodejem obdobného výrobku na domácím trhu, a že tudíž neměla být připsána k příslušným nákladům PSR nebo od nich odečtena.
Takové neprovozní příjmy a náklady byly v důsledku toho z vykazovaných nákladů PSR vyloučeny.
3.2. Vývozní cena
(34) Ve všech případech, kdy byl dotčený výrobek vyvezen do Společenství nezávislým zákazníkům, byla vývozní cena stanovena v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, tedy na základě vývozních cen skutečně zaplacených nebo splatných.
(35) V případech, kdy byl prodej na vývoz uskutečněn prostřednictvím dovozce ve spojení, byla vývozní cena zjištěna početně podle čl. 2 odst.
9 základního nařízení na základě ceny, za kterou byly dovezené výrobky poprvé prodány dále nezávislému kupujícímu a která byla náležitě upravena s přihlédnutím ke všem nákladům vzniklým mezi dovozem a dalším prodejem a k zisku. V takovém případě byly použity vlastní náklady PSR dovozce ve spojení.
Jelikož nebyly k dispozici žádné další spolehlivé informace, bylo přiměřené ziskové rozpětí stanoveno odhadem ve výši 5 %. Toto ziskové rozpětí bylo použito v předchozím antidumpingovém šetření, jež se týkalo dovozů téhož výrobku a jehož konečné závěry byly zveřejněny nařízením Rady (ES) č.
1601/2001 [15]. Nebyla k dispozici žádná informace, která by svědčila o tom, že by toto rozpětí nebylo spolehlivé.
3.3. Srovnání
(36) Běžná hodnota a vývozní ceny byly srovnány na základě ceny ze závodu.
Za účelem zajištění spravedlivého srovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly v souladu s čl. 2 odst.
10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen. Příslušné úpravy byly povoleny ve všech případech, kdy bylo zjištěno, že jsou přiměřené, přesné a podložené ověřenými důkazy.
Na tomto základě byly provedeny úpravy o rozdíly ve slevách, rabatu, provizích, nákladech na vnitrozemskou přepravu a balení, v úvěrových nákladech, nákladech na námořní přepravu, poplatcích za pojištění, manipulaci a nakládku, v bankovních poplatcích a dalších činitelích.
(37) Všichni vyvážející výrobci žádali o úpravy běžné hodnoty v souvislosti s úvěrovými náklady vzniklými na domácím trhu.
Všichni jihokorejští vyvážející výrobci však používali systém otevřených účtů a mezi zmíněnými úvěrovými náklady a danými prodejními transakcemi na domácím trhu nebylo možné najít spojitost.
Proto nebylo možné učinit závěr, že tento činitel měl vliv na ceny a srovnatelnost cen, jak předepisuje čl. 2 odst.
10 základního nařízení. V důsledku toho musely být tyto žádosti zamítnuty.
(38) Všichni vyvážející výrobci taktéž požadovali úpravu v souvislosti s úvěrovými náklady vzniklými při prodeji na vývoz do Společenství.
Třebaže byla tato úprava oprávněná, byly zaznamenané částky v rozporu se skutečností vykázány nižší a bylo nutné je uvést na pravou míru během inspekce na místě.
(39) Dotčení vyvážející výrobci požadovali úpravy o rozdíly v dovozních poplatcích a nepřímých daních v souladu s čl. 2 odst.
10 písm. b) základního nařízení. V případě dvou vyvážejících výrobců bylo zjištěno, že částky vráceného dovozního cla přesáhly částky zaplaceného dovozního cla.
Je tudíž nepravděpodobné, že vývozci dostali clo vráceno pouze k těm dovezeným částem, které byly později včleněny do vyváženého zboží.
V případě dvou vyvážejících výrobců navíc nemělo vrácené clo obdržené při vývozu SWR spojitost s dovozními cly zaplacenými za suroviny, tzn. clo bylo vráceno bez ohledu na to, zda byla dovezená surovina použita k výrobě vyváženého výrobku, či nikoliv.
Proto byl učiněn závěr, že se vrácení dovozního cla ve smyslu čl. 2 odst.
10 písm. b) základního nařízení neuskutečnilo. Žádný z dotčených vyvážejících výrobců však rozhodně nebyl s to prokázat, zda a do jaké míry dovozní poplatky a nepřímé daně zatížily obdobný výrobek při jeho prodeji na domácím trhu.
Nebylo tedy možné učinit závěr, že byla ovlivněna srovnatelnost cen.
Žádná z podmínek uvedených ve výše zmíněném ustanovení proto nebyla splněna a bylo nutné všechny žádosti zamítnout.
(40) Bylo zjištěno, že jeden vyvážející výrobce zaplatil dovozci, jež je s ním ve spojení, provizi za činnosti spojené s prodejem SWR uskutečněným přímo vyvážejícím výrobcem na vývoz nezávislým zákazníkům ve Společenství. Jelikož lze zmíněnou zaplacenou provizi pokládat za činitel ovlivňující ceny a srovnatelnost cen ve smyslu čl.
2 odst. 10 základního nařízení, byla provedena náležitá úprava posuzovaných prodejů.
(41) Dva vyvážející výrobci požadovali úpravu jak u domácího prodeje, tak prodeje na vývoz o rozdíly u jiných činitelů, a to nákladů, vzniklých společnosti, na poplatky za inspekce a doplňkové práce (instalace příslušenství), prováděné na přání zákazníka v souvislosti s některými prodeji.
Byl učiněn závěr, že je vhodnější vyjít této žádosti vstříc jakožto úpravě z důvodu rozdílů ve fyzikálních vlastnostech.
Výše úpravy odpovídá skutečné ceně, kterou vyvážející výrobce zaplatil jako poplatky za inspekci a náklady na doplňkové práce.
(42) Jeden z vyvážejících výrobců požadoval úpravu o rozdíly v obchodní úrovni v souladu s čl. 2 odst.
10 písm. d) základního nařízení. Jednalo se však o prodej vnitrostátním distributorům.
To je obchodní úroveň obdobná jako obchodní úroveň prodeje dovozci ve spojení po novém početním zjištění vývozní ceny. V důsledku toho nebyla úprava povolena.
3.4. Dumpingové rozpětí společností v šetření
(43) V souladu s čl. 2 odst. 11 základního nařízení byla u každého vyvážejícího výrobce pro každý typ výrobku jednotlivě srovnána vážená průměrná běžná hodnota s váženou průměrnou vývozní cenou, jak byly určeny výše.
(44) Na základě výše uvedených skutečností je dumpingové rozpětí pro spolupracující vyvážející výrobce, vyjádřené jako procentní podíl z čisté ceny CIF s dodáním na hranice Společenství stanoveno takto:
Kiswire Ltd, – 8,4 %,
DSR Wire Corporation, 0,7 %,
Chung-Woo Rope Co., Ltd. – 6,1 %.
(45) Pokud jde o ty vyvážející výrobce, kteří nebyli zahrnuti do vzorku, bylo zjištěno, že u podstatné části jejich prodeje vývozní ceny většinou odpovídají cenám výrobců zařazených do vzorku.
Jelikož se neobjevily žádné informace, které by svědčily o opaku, byl učiněn závěr, že výsledný vzorek je reprezentativní pro ostatní výrobce.
Zde je navíc namístě upozornění, že ostatní spolupracující a stejně tak nespolupracující vývozci během OŠ představovali přibližně 0,5 % spotřeby Společenství.
Z těchto důvodů byl učiněn závěr, že i kdyby tyto dovozy přesáhly minimální hranici dumpingu, jejich dopad by nebyl takové povahy, aby sám o sobě způsobil výrobnímu odvětví Společenství újmu.
3.5. Závěr
(46) V souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení se antidumpingové řízení zastavuje v případě, kdy je zjištěno, že dumpingové rozpětí činí méně než 2 %.
(47) V důsledku toho a na základě výše uvedených závěrů je nutné současné řízení zastavit.
(48) Vzhledem k výše uvedeným zjištěním ohledně dumpingu a v souladu s čl. 9 odst. 3 základního nařízení, tj. vzhledem k tomu, že v případech, kdy bylo zjištěno, že dumpingová rozpětí jsou minimální, se řízení neprodleně zastavuje, se nepokládá za nutné vyvozovat závěry, pokud jde o újmu, příčinné souvislosti a zájem Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Antidumpingové řízení týkající se dovozů ocelových lan a kabelů, včetně lan uzavřených, ze železa nebo oceli, nikoli však z oceli nerezavějící, s největším rozměrem příčného průřezu větším než 3 mm, též s připojeným příslušenstvím anebo beze něho, kódů KN 73121082, 73121084, 73121086, 73121088 a 73121099 a pocházejících z Korejské republiky se zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/693/ES o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v Rusku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4176)
(Text s významem pro EHP)
(2005/740/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 a 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
(2) Po výskytech influenzy ptáků v Rusku bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/693/ES ze dne 6. října 2005 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v Rusku [3].
Uvedené rozhodnutí pozastavuje z Ruska dovoz ptáků kromě drůbeže.
(3) Rozhodnutí 2005/693/ES navíc pozastavuje dovoz nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří z regionů v Rusku uvedených na seznamu v příloze I uvedeného rozhodnutí.
Dovoz nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří je však stále za určitých podmínek povolen z těch regionů v Rusku, které v příloze I uvedeného rozhodnutí uvedeny nejsou, a to včetně regionů západně od pohoří Ural, v nichž ke dni přijetí rozhodnutí 2005/693/ES k výskytu influenzy nedošlo.
(4) Dne 19. října 2005 informovalo Rusko Komisi o tom, že k výskytu influenzy ptáků došlo v Tule v centrálním federálním okruhu Ruska, což je oblast, v níž dříve žádný výskyt hlášen nebyl a ze které lze stále dovážet nezpracované peří a nezpracované části peří v souladu s rozhodnutím 2005/693/ES.
(5) V souvislosti s nedávnými výskyty vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 v Turecku, Rumunsku a Rusku je z nepřímých důkazů a údajů molekulární epizootologie téměř jasné, že virus influenzy ptáků byl do těchto třetích zemí zanesen stěhovavými ptáky ze střední Asie.
To rovněž naznačuje zpráva z nedávné mise v Rusku provedené Světovou organizací pro zdraví zvířat (O.I.E.) zveřejněná dne 14. října 2005.
(6) Dovoz nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří do Společenství by proto měl být zakázán z těch ruských regionů, v nichž v nedávné době došlo k výskytu influenzy ptáků nebo které jsou v mimořádném ohrožení na základě současných znalostí o tažných trasách stěhovavých ptáků z oblastí střední Asie a Sibiře, v nichž byla tato choroba zaznamenána.
(7) Příloha I rozhodnutí Komise 2005/693/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I rozhodnutí 2005/693/ES se vkládají nové body 4, 5, 6 a 7, které zní:
"4. Centrální federální okruh
Zahrnuje tyto subjekty Ruské federace: Belgorodská oblast, Brjanská oblast, Ivanovská oblast, Kalužská oblast, Kostromská oblast, Kurská oblast, Lipecká oblast, Moskva (federální město), Moskevská oblast, Orlovská oblast, Rjazanská oblast, Smolenská oblast, Tambovská oblast, Tverská oblast, Tulská oblast, Vladimirská oblast, Voroněžská oblast, Jaroslavská oblast.
5. Jižní federální okruh
Zahrnuje tyto subjekty Ruské federace: Adygejská republika, Astrachanská oblast, Čečenská republika, Dagestánská republika, Ingušská republika, Kabardinsko-balkarská republika, Kalmycká republika, Karačajevsko-čerkeská republika, Krasnodarský kraj, Severoosetská republika – Alanie, Stavropolský kraj, Rostovská oblast a Volgogradská oblast.
6. Severozápadní federální okruh
Zahrnuje tyto subjekty Ruské federace: Archangelská oblast, Republika Komi, Novgorodská oblast, Pskovská oblast, Vologodská oblast.
7. Povolžský federální okruh
Zahrnuje tyto subjekty Ruské federace: Baškirská republika, Čuvašská republika, Kirovská oblast, Marijská republika, Mordvinská republika, Nižegorodská oblast, Orenburgská oblast, oblast Penza, Permská oblast, Permjacký autonomní okruh, Samarská oblast, Saratovská oblast, Tatarská republika, Udmurdská republika, Uljanovská oblast.".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2003/858/ES, pokud jde o seznam území, ze kterých je schválen dovoz některých druhů živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu v Evropském společenství (ES)
(oznámeno pod číslem K(2005) 3964)
(Text s významem pro EHP)
(2005/742/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/858/ES ze dne 21. listopadu 2003, kterým se stanoví veterinární podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu a živých ryb pocházejících z akvakultury a jejich produktů určených pro lidskou spotřebu [2], stanoví seznam třetích zemí nebo jejich částí, ze kterých je schválen dovoz živých ryb, jejich jiker a mlíčí pro účely chovu ve Společenství.
(2) Zahrnutí poznámky "pouze kapr" v tabulce v příloze I rozhodnutí 2003/858/ES vedlo k různým výkladům týkajícím se uplatňování uvedeného rozhodnutí.
V zájmu jasnosti by se uvedená poznámka měla proto upřesnit z taxonomického hlediska, aby byl splněn účel uvedeného rozhodnutí.
(3) Je rovněž vhodné zjednodušit formu tabulky v příloze I, aby se zamezilo opakování požadavků stanovených ve vzorových osvědčeních.
(4) Rozhodnutí 2003/858/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2003/858/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. října 2005,
kterým se členským státům umožňuje prodloužit dočasná povolení udělená pro nové účinné látky boscalid, indoxakarb, spinosad a jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua
(oznámeno pod číslem K(2005) 4002)
(Text s významem pro EHP)
(2005/743/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo v dubnu 2001 Německo od společnosti BASF AG žádost o zařazení účinné látky boscalid (dřívější název: nikobifen) do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím 2002/268/ES [2] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III uvedené směrnice.
(2) V říjnu 1997 obdrželo Nizozemsko od společnosti DuPont de Nemours žádost ohledně látky indoxakarb (dřívější název: DPX-KN128).
Rozhodnutím Komise 98/398/ES [3] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III uvedené směrnice.
(3) V červenci 1999 obdrželo Nizozemsko od společnosti Dow Agrosciences žádost ohledně látky spinosad.
Rozhodnutím Komise 2000/210/ES [4] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III uvedené směrnice.
(4) V červenci 1996 obdrželo Nizozemsko od společnosti Biosys žádost ohledně jaderného polyedrického viru můry Spodoptera exigua.
Rozhodnutím Komise 97/865/ES [5] bylo potvrzeno, že předložená dokumentace je úplná a v zásadě vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanoveným v přílohách II a III uvedené směrnice.
(5) Potvrzení úplnosti dokumentací bylo nezbytné k tomu, aby mohlo být provedeno jejich podrobné zkoumání, a k tomu, aby bylo členským státům umožněno udělit až na dobu tří let dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčné účinné látky při dodržení podmínek stanovených v čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414/EHS, a zejména podmínky týkající se podrobného hodnocení účinné látky a přípravku na ochranu rostlin s ohledem na požadavky stanovené uvedenou směrnicí.
(6) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navržená příslušnými žadateli. Členské státy zpravodajové předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv dne 22. listopadu 2002 (boscalid), 7. února 2000 (indoxakarb), 5. března 2001 (spinosad) a 19. listopadu 1999 (jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua).
(7) Po předložení návrhů hodnotících zpráv členskými státy zpravodaji bylo nutno vyžádat od žadatelů další informace a nechat členské státy zpravodaje tyto informace přezkoumat a předložit jejich hodnocení.
Proto dosud probíhá zkoumání dokumentací a hodnocení nebude možné dokončit v časovém rámci stanoveném směrnicí 91/414/EHS.
(8) Vzhledem k tomu, že při hodnocení dosud nebyl zjištěn žádný důvod k bezprostředním obavám, měla by být členským státům v souladu s článkem 8 směrnice 91/414/EHS dána možnost prodloužit na dobu 24 měsíců dočasná povolení udělená pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dotyčné účinné látky, aby mohlo pokračovat zkoumání dokumentací.
Očekává se, že hodnocení a proces rozhodování o možném zařazení každé z dotyčných účinných látek do přílohy I bude dokončen do 24 měsíců.
(9) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy mohou prodloužit dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících boscalid, indoxakarb, spinosad nebo jaderný polyedrický virus můry Spodoptera exigua na období nepřesahující 24 měsíců ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. října 2005,
kterým se stanoví požadavky na prevenci vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 u vnímavých ptáků chovaných v zoologických zahradách v členských státech
(oznámeno pod číslem K(2005) 4197)
(Text s významem pro EHP)
(2005/744/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a silně snížit výnosnost chovu drůbeže.
(2) Směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], stanoví ochranná opatření, které je třeba uplatnit v případě výskytu influenzy ptáků na drůbežářských hospodářstvích, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství upravující obchod v rámci Společenství.
Uvedená směrnice se nevztahuje na případy zjištění výskytu influenzy ptáků u jiného ptactva, ale stanoví, že v takovém případě musí dotčený členský stát informovat Komisi o všech opatřeních, která přijal.
(3) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [3], a zejména článek 3 uvedené směrnice, stanoví, že obchod s dotčenými zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi a jejich dovoz nesmí být zakázán nebo omezen z jiných veterinárních důvodů, než které vyplývají z použití právních předpisů Společenství, a zejména z případně přijatých ochranných opatření.
Směrnice Rady 1999/22/ES ze dne 29. března 1999 o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách [4] definuje zoologické zahrady, na které se vztahuje.
Tato definice zoologických zahrad by měla být zohledněna pro účely tohoto rozhodnutí.
Pro účely tohoto rozhodnutí je však třeba definici doplnit s ohledem na obchod.
(4) V Turecku, Rumunsku a v Rusku západně od pohoří Ural byla nedávno potvrzena vysoce patogenní influenza ptáků způsobovaná virem influenzy typu A podtypu H5N1.
Z nepřímých důkazů a údajů molekulární epizootologie je téměř jasné, že virus influenzy ptáků byl do těchto zemí zanesen stěhovavými ptáky ze střední Asie.
To rovněž naznačuje zpráva z nedávné mise v Rusku provedené Světovou organizací pro zdraví zvířat (O.I.E.) zveřejněná dne 14. října 2005.
(5) V souvislosti s rizikem zavlečení vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 do Společenství přijala Komise několik rozhodnutí, včetně rozhodnutí 2005/734/ES, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [5].
(6) Je vhodné na úrovni Společenství stanovit opatření biologické bezpečnosti pro prevenci vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 u vnímavých ptáků chovaných v zoologických zahradách v členských státech, aby byla zajištěna ochrana volně žijících živočichů a zachování biologické rozmanitosti.
(7) Očkování vnímavých ptáků chovaných v zoologických zahradách může být za některých okolností vhodným doplňujícím preventivním opatřením.
(8) Je tedy rovněž vhodné na úrovni Společenství stanovit základní požadavky na očkování ptáků chovaných v zoologických zahradách, kterými by se členské státy měly řídit, pokud budou považovat za vhodné takové ptáky očkovat.
(9) I když bude omezeno na zvláštní kategorie živočichů, kterých se obchod primárně netýká, může očkování přispět k ohrožení statusu influenzy ptáků, pokud jde o mezinárodní obchod, a to nejen v členském státě nebo na části jeho území, kde se očkování provádí.
Očkovaní ptáci by tedy neměli být předmětem obchodu, pokud nebudou splněny určité požadavky.
Členské státy by měly do 30. listopadu 2005 informovat Komisi o přijatých opatřeních, jež mají zajistit řádné provedení tohoto rozhodnutí.
(10) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Toto rozhodnutí stanoví pravidla pro omezení přenosu influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 (dále jen "influenza ptáků") z volně žijících ptáků na vnímavé ptáky v zoologických zahradách.
V závislosti na konkrétní epizootologické situaci se tato pravidla zaměří zejména na prevenci přímého a nepřímého kontaktu volně žijících ptáků, především vodních ptáků, s vnímavými ptáky v zoologických zahradách.
Článek 2
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a) "zoologickou zahradou":
i) trvalá zařízení, kde mohou být živočichové volně žijících druhů vystaveni veřejnosti sedm nebo více dní v roce, s výjimkou cirkusů, obchodů s oblíbenými zvířaty a zařízení, která členské státy vyjmou z působnosti tohoto rozhodnutí, pokud nevystavují větší počet živočichů nebo druhů a výjimka neohrozí cíle tohoto rozhodnutí, a
ii) "schválená organizace, schválený institut, nebo schválené středisko" podle definice v čl. 2 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 92/65/EHS;
b) "vnímavým ptákem" všechny druhy ptactva, které jsou pravděpodobně vnímavé k influenze ptáků a nejsou určeny k výrobě živočišných produktů.
Článek 3
Členské státy přijmou vhodná a proveditelná opatření na snížení rizika přenosu influenzy ptáků z volně žijících ptáků na vnímavé ptáky chované v zoologických zahradách, a to s ohledem na kritéria a rizikové faktory stanovené v příloze I.
Článek 4
Na základě posouzení rizik mohou členské státy rozhodnout o provedení očkování proti influenze ptáků u vnímavých ptáků chovaných v zoologických zahradách, u kterých se má za to, že jsou ohroženi influenzou ptáků, a to v souladu s požadavky stanovenými v příloze II.
Článek 5
1. Členské státy, které hodlají provádět očkování podle článku 4, předloží svůj program očkování vnímavých ptáků chovaných v zoologických zahradách Komisi a úředně jej přednese ve Stálém výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
2. Program očkování uvedený v odstavci 1 musí obsahovat alespoň podrobné informace o:
a) přesné adrese a umístění zoologických zahrad, kde se má očkování provést;
b) specifické identifikaci a počtu vnímavých ptáků;
c) individuální identifikaci ptáků, kteří se mají očkovat;
d) typu očkovací látky, která se má použít, očkovacím schématu a načasování očkování;
e) důvodech k rozhodnutí ve prospěch provedení opatření o očkování;
f) časovém plánu očkování, která se mají provést.
Článek 6
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/734/ES, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech
(oznámeno pod číslem K(2005) 4199)
(Text s významem pro EHP)
(2005/745/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a silně snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Vysoce patogenní influenza ptáků způsobovaná virem influenzy typu A podtypu H5N1 byla nedávno potvrzena ve třetích zemích sousedících se Společenstvím.
Z nepřímých důkazů a údajů molekulární epizootologie je téměř jasné, že virus influenzy ptáků byl rozšířen stěhovavými ptáky.
(3) Za účelem sledování situace v členských státech Komise přijala rozhodnutí 2005/732/ES ze dne 17. října 2005 o schvalování programů pro provádění zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech v roce 2005 a stanovení pravidel pro vykazování a pravidel způsobilosti pro získání finančního příspěvku Společenství na náklady na provádění těchto programů [2].
(4) Aby se snížilo riziko, že bude vysoce patogenní influenza ptáků způsobovaná virem influenzy typu A podtypu H5N1 zanesena volně žijícími ptáky do drůbežáren a jiných zařízení, v nichž jsou ptáci drženi v zajetí, bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [3].
(5) Podle uvedeného rozhodnutí mají členské státy určit jednotlivá hospodářství, v nichž je chována drůbež nebo jiní ptáci držení v zajetí, která by se na základě epidemiologických a ornitologických údajů měla považovat za zvláště ohrožená influenzou ptáků typu A podtypu H5N1 rozšiřovanou volně žijícími ptáky.
(6) Vzhledem k příchodu nového období stěhování volně žijících ptáků ve Společenství a ke zprávám týkajícím se nových výskytů influenzy ptáků ve třetích zemích sousedících se Společenstvím je vhodné posílit a případně doplnit již účinná opatření Společenství podle rozhodnutí 2005/734/ES za účelem zmírnění rizika rozšíření influenzy ptáků.
(7) Rozhodnutí 2005/734/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Členské státy informují Komisi do 5. listopadu 2005 o přijatých opatřeních, jež mají zajistit řádné provedení tohoto rozhodnutí.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/734/ES se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 2a, který zní:
"Článek 2a
Dodatečná opatření ke zmírnění rizika
1. Členské státy zajistí, aby v oblastech na jejich území, které byly označeny jako obzvláště ohrožené zavlečením influenzy ptáků, byly v souladu s čl. 1 odst. 1 splněny tyto podmínky:
a) bez zbytečného odkladu je zakázáno chovat drůbež ve volném výběhu; příslušný orgán nicméně může chování drůbeže ve volném výběhu povolit za předpokladu, že krmivo a voda se drůbeži dává uvnitř drůbežárny nebo pod přístřeškem, což dostatečně odradí volně žijící ptáky před přistáváním a zabrání styku volně žijících ptáků s krmivem nebo vodou určenou pro drůbež;
b) venkovní vodní nádrže požadované z důvodu zajištění dobrých životních podmínek pro některé druhy drůbeže jsou dostatečně chráněny před volně žijícími vodními ptáky;
c) drůbeži se nedává voda z povrchových vodních nádrží, k nimž mají přístup volně žijící ptáci, nebyla-li voda ošetřena za účelem zajištění inaktivace možného viru;
d) používání ptáků řádů Anseriformes a Charadriiformes jako návnady při lovení ptáků je zakázáno; tito ptáci však mohou být pod přísným dohledem příslušného orgánu používáni jako návnada pro přilákání volně žijících ptáků za účelem odebrání vzorků v rámci programu dozoru zřízeném v rozhodnutí 2005/732/ES.
2. Členské státy zajistí, aby bylo zakázáno hromadění drůbeže a dalších ptáků na trzích, přehlídkách, výstavách a kulturních akcích; příslušný orgán nicméně může hromadění drůbeže a ostatních ptáků chovaných v zajetí v uvedených prostorách povolit za předpokladu příznivého výsledku hodnocení rizika.".
2. V článku 4 se datum " 31. ledna 2006" nahrazuje datem " 1. prosince 2005".
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2004/452/ES týkající se seznamu subjektů, jejichž výzkumní pracovníci mohou mít přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely
(oznámeno pod číslem K(2005) 4026)
(Text s významem pro EHP)
(2005/746/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 322/97 ze dne 17. února 1997 o statistice Společenství [1], a zejména na čl. 20 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem nařízení Komise (ES) č. 831/2002 ze dne 17. května 2002, kterým se provádí nařízení Rady č. 322/97 o statistice Společenství, pokud jde o přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely [2], je stanovit pro získávání statistických závěrů pro vědecké účely podmínky, za kterých lze povolit přístup k důvěrným údajům předávaným orgánu Společenství, a pravidla spolupráce mezi orgánem Společenství a vnitrostátními orgány s cílem usnadnit takový přístup.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/452/ES ze dne 29. dubna 2004 [3] stanovilo seznam subjektů, jejichž výzkumní pracovníci mohou mít přístup k důvěrným údajům pro vědecké účely.
(3) Cornellovu univerzitu (stát New York, Spojené státy americké) je třeba považovat za subjekt, který splňuje požadované podmínky, a je třeba přidat ji do seznamu subjektů, organizací a institucí uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 831/2002.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro statistickou důvěrnost,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí Komise 2004/452/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. října 2005,
kterým se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních za účelem přizpůsobení její přílohy technickému pokroku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4054)
(Text s významem pro EHP)
(2005/747/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2002/95/ES musí Komise vyhodnotit použití některých nebezpečných látek, které jsou podle čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice zakázané.
(2) Některé materiály a součásti, které obsahují olovo a kadmium, by měly být vyňaté (nebo být nadále vyňaty) ze zákazu vzhledem k tomu, že používání těchto nebezpečných látek v těchto zvláštních materiálech a součástech je nevyhnutelné.
(3) Rozsah některých výjimek ze zákazu by se měl pro některé zvláštní materiály nebo součásti omezit za účelem dosažení postupného odstraňování nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních vzhledem k tomu, že bude možné se používání těchto látek v uvedených zařízeních vyhnout.
(4) Podle čl. 5 odst. 1 písm. c) směrnice 2002/95/ES musí být každá z výjimek uvedených v příloze přezkoumána alespoň každé čtyři roky nebo čtyři roky po zařazení položky do seznamu, s cílem zvážit při vyjmutí materiálů a součástí elektrických a elektronických zařízení z přílohy, zda jejich eliminace nebo náhrada pomocí změn návrhu nebo materiálů a součástí, které nevyžadují materiály a látky uvedené v čl. 4 odst. 1, jsou technicky nebo vědecky možné, za předpokladu, že jejich negativní dopady na životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů způsobené náhradou nepřeváží jejich možné přínosy pro životní prostředí, zdraví a/nebo bezpečnost spotřebitelů.
(5) Směrnice 2002/95/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(6) Podle čl. 5 odst. 2 směrnice 2002/95/ES vedla Komise konzultace s výrobci elektrických a elektronických zařízení, provozovateli recyklace a zpracovateli, organizacemi zaměřenými na ochranu životního prostředí a sdruženími zaměstnanců a spotřebitelů a připomínky postoupila výboru zřízenému článkem 18 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [2], dále jen "výbor".
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha směrnice 2002/95/ES se mění podle přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2002/300/ES ohledně oblastí vyňatých ze seznamu schválených oblastí, pokud jde o Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens
(oznámeno pod číslem K(2005) 4081)
(Text s významem pro EHP)
(2005/748/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na článek 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/300/ES ze dne 18. dubna 2002 o seznamu schválených oblastí, pokud jde o Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens [2], stanoví oblasti ve Společenství, které jsou považovány za prosté chorob měkkýšů způsobených Bonamia ostreae a/nebo Marteilia refringens.
(2) Irsko a Spojené království sdělily Komisi v dopisech z června 2005, že Bonamia ostreae byla zjištěna v Lough Foyle, oblasti společných pobřežních vod na hranicích mezi Irskem a Severním Irskem.
Tato oblast byla předtím považována za prostou Bonamia ostreae, nadále ji ale proto nelze považovat za oblast prostou této choroby.
(3) Kromě toho předložilo Irsko žádost o změnu seznamu schválených oblastí v Irsku, pokud jde o Bonamia ostreae, v rozhodnutí 2002/300/ES, aby byl upřesněn zeměpisný popis jedné z oblastí postižených touto chorobou.
Proto by měl být popis "Logmore, Belmullet" nahrazen popisem "Loughmore, Blacksod Bay".
(4) Rozhodnutí 2002/300/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2002/300/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. října 2005
o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Chorvatsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4229)
(Text s významem pro EHP)
(2005/749/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Chorvatsko oznámilo Komisi izolaci viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu u volně žijícího druhu.
Klinický obraz vede k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků, a to až do určení neuraminidázy typu (N) a indexu patogenity.
(3) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zavlečení choroby do Společenství představovalo, je vhodné formou okamžitého opatření dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež a násadových vajec těchto druhů z Chorvatska dočasně pozastavit.
(4) Vzhledem k tomu, že je Chorvatsku povoleno dovážet lovecké trofeje, vejce pro lidskou spotřebu a nezpracované peří, dovozy těchto produktů do Společenství by s ohledem na riziko pro zdraví zvířat měly být rovněž pozastaveny.
(5) Dále by měl být zakázán dovoz z Chorvatska do Společenství, pokud jde o čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře, a dovoz masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů.
(6) S ohledem na inkubační dobu choroby by některé výrobky z drůbeže, která byla usmrcena před 1. srpnem 2005, měly být nadále schváleny.
(7) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [3], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování daných patogenů.
Aby se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto se zdá vhodné, aby dovozy výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře, které pocházejí z Chorvatska a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byly nadále povoleny.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím budou přezkoumána na příštím zasedání Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví z chorvatského území dovoz:
- živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí 2000/666/ES, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu), a násadových vajec těchto druhů,
- čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře,
- masných polotovarů a masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře,
- syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části volně žijící pernaté zvěře,
- vajec pro lidskou spotřebu,
- neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků, a
- nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz produktů, na něž se vztahují odrážky 2 až 4 odstavce 1, které byly získány z ptáků usmrcených před 1. srpnem 2005.
3. Ve veterinárních osvědčeních/obchodních dokumentech provázejících zásilky produktů uvedených v odstavci 2 se uvedou podle jednotlivých druhů tato slova:
"Čerstvé maso drůbeže/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masné polotovary z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře/masné výrobky z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře/syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující části drůbeže, ptáků nadřádu běžci, volně žijící i farmové pernaté zvěře [4] získané z ptáků usmrcených před 1. srpnem 2005 a v souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 2005/749/ES.
4. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud maso těchto druhů prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C či D části IV přílohy II 2005/432/ES.
Článek 2
Členské státy zajistí, že jsou při dovozu zásilky zpracovaného peří či zpracovaných částí peří doprovázeny obchodním dokumentem potvrzujícím, že zpracované peří a jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn.
Uvedený obchodní doklad nebude nicméně vyžadován u zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neprůmyslovému využití.
Článek 3
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. října 2005,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému přezkoumání vzhledem k případnému zařazení kyseliny askorbové, jodidu draselného a thiokyanatanu draselného do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2005) 4025)
(Text s významem pro EHP)
(2005/751/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření seznamu Společenství obsahujícího účinné látky, které jsou povoleny pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Citrex Nederland BV předložila dokumentaci týkající se účinné látky kyseliny askorbové orgánům Nizozemska dne 14. září 2004 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Nizozemská společnost Koppert Beheer BV předložila dokumentaci týkající se účinné látky jodidu draselného orgánům Nizozemska dne 6. září 2004 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Nizozemská společnost Koppert Beheer BV předložila dokumentaci týkající se účinné látky thiokyanatanu draselného orgánům Nizozemska dne 6. září 2004 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Orgány Nizozemska sdělily Komisi, že po předběžném přezkoumání lze usuzovat, že dokumentace týkající se dotyčných účinných látek splňují požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Lze rovněž usuzovat, že předložené dokumentace splňují i požadavky na údaje a informace podle přílohy III směrnice 91/414/EHS pro jeden přípravek na ochranu rostlin obsahující dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byly dokumentace příslušnými žadateli následně zaslány Komisi a ostatním členským státům a byly postoupeny Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Toto rozhodnutí by mělo formálně potvrdit na úrovni Společenství, že uvedená dokumentace je považována v zásadě za vyhovující požadavkům na údaje a informace podle přílohy II a alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku, vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele o předložení dalších údajů nebo informací za účelem objasnění některých bodů dokumentace.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, dokumentace týkající se účinných látek, které jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí a které byly předloženy Komisi a členským státům vzhledem k možnosti jejich zařazení do přílohy I uvedené směrnice, vyhovují v zásadě požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II uvedené směrnice.
Dokumentace splňuje rovněž požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III uvedené směrnice, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku, s ohledem na navrhovaná užití.
Článek 2
Členský stát zpravodaj provede důkladné přezkoumání dané dokumentace a oznámí Komisi co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. října 2005
o zřízení Expertní skupiny pro elektronický obchod
(2005/752/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu ("směrnice o elektronickém obchodu") [1], byly členské státy požádány, aby ustanovily jedno či více národních kontaktních míst za účelem posílení administrativní spolupráce s ostatními členskými státy (čl. 19 odst. 2 směrnice).
(2) V akčním plánu obsaženém v První zprávě o aplikaci směrnice 2000/31/ES o elektronickém obchodu (KOM (2003) 702 ze dne 21. listopadu 2003 – Kapitola sedmá) Komise stanovila, že se nyní "zaměří na praktické fungování administrativní spolupráce a průběžnou výměnu informací mezi Komisí a členskými státy a mezi členskými státy navzájem".
(3) Členským státům má být dále poskytnuta možnost efektivní výměny názorů o problémech při aplikaci směrnice o elektronickém obchodu a o dalších otázkách v oblasti služeb informační společnosti.
Rovněž má být podporována a usnadněna administrativní spolupráce mezi členskými státy a Komisí.
Expertní skupina by měla poskytnout diskusní fórum pro výměnu informací týkajících se aplikace uvedené směrnice v praxi, a to včetně informací o kodexech chování vypracovaných spotřebitelskými a profesními sdruženími, rovněž jako o kodexech chování týkajících se on-line obchodních sdělení příslušníků regulovaných povolání; informací týkajících se vnitrostátní judikatury, zejména v oblasti odpovědnosti poskytovatelů zprostředkovatelských služeb; informací týkajících se zprostředkovatelských služeb zmíněných v článku 21 uvedené směrnice, zejména ohledně hypertextových odkazů a vyhledávačů, informací o mechanismech notifikace a odstraňování protiprávních obsahů ("notice and take down"), rovněž jako pro diskusi o možném rozsahu dalších Zpráv o aplikaci směrnice o elektronickém obchodu.
(4) Nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 ze dne 27. října 2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele ("nařízení o spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele") [2] se zřizuje síť orgánů veřejné moci odpovědných za ochranu ekonomických zájmů spotřebitele, částečně se harmonizují vyšetřovací a donucovací pravomoci těchto orgánů, rovněž jako se ustavují mechanismy vzájemné asistence a pomoci mezi příslušnými orgány veřejné moci.
Vzhledem ke skutečnosti, že ustanovení směrnice 2000/31/ES o elektronickém obchodu týkající se ochrany ekonomických zájmů spotřebitelů spadají do působnosti uvedeného nařízení, je vhodné, aby Výbor zřízený pro provádění nařízení (ES) č. 2006/2004 pravidelně informoval Expertní skupinu pro elektronický obchod o veškerých svých aktivitách relevantních pro Expertní skupinu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Tímto se zřizuje se Expertní skupina o pro elektronický obchod (dále jen "Expertní skupina").
Článek 2
Poslání
Komise může Expertní skupinu konzultovat ohledně jakýchkoli otázek týkajících se uvedené směrnice o elektronickém obchodu, a to zejména v následujících záležitostech:
- administrativní spolupráce v souvislosti s notifikační procedurou podle čl. 3 odst. 4–6 (výjimky z principu země původu: případy omezení svobody poskytování služeb určitých poskytovatelů služeb informační společnosti),
- informace o kodexech chování vypracovaných na úrovni Společenství obchodními, profesními a spotřebitelskými sdruženími nebo organizacemi, které mají přispět k řádné implementaci článků 5–15 uvedené směrnice (článek 16 směrnice),
- informace o kodexech chování týkající se on-line obchodních sdělení příslušníků regulovaných povolání (článek 8 směrnice),
- informace o vnitrostátní judikatuře, zejména v oblasti odpovědnosti poskytovatelů zprostředkovatelských služeb a informace o rozhodnutích přijatých v rámci mimosoudního urovnání sporu (článek 17 a čl. 19 odst. 5 směrnice),
- informace o záležitostech uvedených v článku 21 směrnice, které nejsou předmětem regulace oddílu směrnice o odpovědnosti (zejména mechanismy notifikace a odstraňování protiprávních obsahů ("notice and take down"); hypertextové odkazy a vyhledávače),
- možný rozsah dalších Zpráv o aplikaci směrnice o elektronickém obchodu (článek 21 směrnice).
Předseda Expertní skupiny může navrhnout, aby Komise konzultovala Expertní skupinu ohledně jakýchkoli dalších souvisejících záležitostí.
Záležitostmi týkajícími se administrativní spolupráce, na které se zároveň vztahuje nařízení (ES) č. 2006/2004, pokud jde o ustanovení směrnice 2000/31/ES v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů, se bude rovněž zabývat Výbor zřízený pro provádění nařízení (ES) č.
2006/2004. Výbor bude pravidelně informovat Expertní skupinu o svých aktivitách.
Článek 3
Složení – jmenování
1. Členy Expertní skupiny jsou národní kontaktní osoby určené v souladu s čl. 19 odst. 2 směrnice o elektronickém obchodu (jeden zástupce z každého členského státu) a zástupci Komise.
2. Expertní skupina je tvořena zástupci členských států v počtu odpovídajícímu počtu členských států Evropského společenství a zástupci Komise.
3. Členové setrvávají ve funkci do svého nahrazení, respektive do skončení svého mandátu.
4. Členové, kteří již nejsou schopni účinně přispívat k aktivitám Expertní skupiny, rovněž jako členové, kteří odstoupí nebo kteří nedodržují podmínky uvedené v čl. 3 odst. 1 nebo v článku 287 Smlouvy, mohou být nahrazeni po zbývající období svého mandátu náhradníkem.
Článek 4
Činnost
Expertní skupině předsedá zástupce Komise.
Na základě pověření může Expertní skupina po dohodě s Komisí zřídit pracovní skupiny pro studium konkrétních otázek.
Po splnění svého úkolu budou příslušné pracovní skupiny rozpuštěny.
K účasti na práci skupiny a/nebo pracovních skupin může Komise přizvat odborníky a pozorovatele.
Informace pokládané Komisí za důvěrné získané během práce Expertní skupiny nebo podskupin nesmí být šířeny.
Expertní skupina pro elektronický obchod přijme svůj jednací řád na základě vzoru přijatého Komisí (příloha III SEK(2005) 1004).
Článek 5
Zasedání
Expertní skupina a její pracovní skupiny běžně zasedají v budovách Komise; formu a časový rozvrh určuje Komise.
Funkci sekretariátu Expertní skupiny zajišťuje Komise.
Zaměstnanci Komise mohou být přítomni na zasedání Expertní skupiny a jejích pracovních skupin a mohou se účastnit diskusí.
Komise může na internetu zveřejnit v původním jazyce daného dokumentu jakékoli shrnutí, (částečné) závěry nebo pracovní dokumenty týkající se Expertní skupiny nebo jejích pracovních skupin.
Článek 6
Výdaje na zasedání
Komise uhradí členům, pozorovatelům a odborníkům výlohy související s činností Expertní skupiny v souladu s předpisy platnými v rámci Komise.
Za výkon funkce nepřísluší odměna.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. října 2005,
kterým se mění příloha II rozhodnutí Rady 79/542/EHS, pokud jde o dovoz čerstvého masa z Brazílie
(oznámeno pod číslem K(2005) 4168)
(Text s významem pro EHP)
(2005/753/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 a odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Část 1 přílohy II rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1979, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a veterinární a hygienické podmínky a podmínky veterinárních osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a z nich získaného čerstvého masa [2], stanoví seznam třetích zemí a částí třetích zemí, z nichž je členským státům povoleno dovážet některá živá zvířata a z nich získané čerstvé maso.
(2) Podle uvedeného rozhodnutí je do Společenství povolen dovoz vykostěného a vyzrálého masa skotu z části území Brazílie, na němž se provádí očkování proti slintavce a kulhavce.
(3) Veterinární orgány Brazílie však potvrdily existenci ohniska slintavky a kulhavky a Mezinárodní úřad pro nákazy zvířat vydal dne 10. října 2005 zprávu o ohnisku téhož v brazilském státě Mato Grosso do Sul poblíž hranic se státem Parana.
Mezi uvedenými státy a státem Sao Paulo se navíc uskutečňuje mnoho přesunů a existuje mnoho epizootologických vazeb.
Vzhledem k chybějícím podrobným údajům, jež by umožnily přesnější vymezení zasažené oblasti a v zájmu zajištění velmi dobrého nákazového statusu ve Společenství ve vztahu k slintavce a kulhavce se proto považuje za vhodné, aby byl pozastaven dovoz hovězího masa z těchto států.
(4) První oznámení veterinárním orgánům Brazílie se uskutečnilo dne 30. září 2005.
Zásilky s osvědčením pro vykostěné a vyzrálé maso skotu poraženého před tímto datem by měly být přijaty, avšak zásilky daného masa ze skotu poraženého počínaje tímto datem by měly být pozastaveny.
(5) Část 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Toto rozhodnutí bude přezkoumáno s ohledem na údaje obdržené z Brazílie.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Část 1 přílohy II rozhodnutí 79/542/EHS se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. října 2005
o jmenování členů Evropské skupiny pro etiku ve vědě a nových technologiích na její třetí funkční období
(2005/754/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 1997 (SEK(97) 2404) o vytvoření Evropské skupiny pro etiku ve vědě a nových technologiích (EGE) a o oprávnění předsedy Evropské komise jmenovat její členy,
s ohledem na rozhodnutí Komise ze dne 26. března 2001 (K(2001) 691) o změně působnosti Evropské skupiny pro etiku ve vědě a nových technologiích,
s ohledem na rozhodnutí Komise 2005/383/ES ze dne 11. května 2005 [1] o obnovení mandátu Evropské skupiny pro etiku ve vědě a nových technologiích,
s ohledem na otevřenou výzvu k vyjádření zájmu uveřejněnou na internetové stránce EGE dne 20. května 2005 s datem uzávěrky dne 20. června 2005,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) EGE je nezávislý a multidisciplinární poradní orgán Evropské komise, který se skládá z 15 členů.
(2) Po uveřejnění otevřené výzvy k vyjádření zájmu došlo 38 žádostí [2].
Deset z předchozích členů EGE lze znovu zvolit [3] a z těchto deseti si devět přeje být vzato v úvahu.
(3) Je nezbytné zajistit vhodný rozsah odborných znalostí a zkušeností v souvislosti s členstvím v EGE.
(4) Členové jsou jmenováni ad personam pro své osobní schopnosti a kvality,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Na období čtyř let se obnovuje jmenování následujících členů EGE, kterým končí funkční období:
1. Rafael Capurro
2. Inez de Beaufort
3. Göran Hermerén
4. Linda Nielsen
5. Pere Puigdomenech Rosell
6. Günter Virt
Článek 2
Na období čtyř let se za členy EGE jmenují tyto osoby:
1. Emmanuel Agius
2. Diána Bánáti
3. Anne Cambon-Thomsen
4. Carlo Casini
5. Jozef Glasa
6. Hille Haker
7. Julian Kinderlerer
8. Krzysztof Marczewski
9. Paula Martinho da Silva
Článek 3
Toto rozhodnutí se zveřejní
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/92/ES a 2005/93/ES o vývozu určitých produktů do třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2005) 4134)
(Text s významem pro EHP)
(2005/755/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na čl. 12 odst. 12 a čl. 13 odst. 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [2], a zejména na čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 97/78/ES stanoví požadavky na veterinární kontroly zásilek určitých produktů živočišného původu pocházejících ze třetích zemí a mimo jiné upravuje uskladnění produktů, které nejsou v souladu s veterinárními dovozními podmínkami Společenství, ve svobodných pásmech, svobodných skladech nebo v prostorách hospodářských subjektů zásobujících prostředky přeshraniční námořní dopravy.
(2) Směrnice 2002/99/ES stanoví, že členské státy musí přijmout opatření, aby zajistily, že od 1. ledna 2005 budou produkty živočišného původu určené k lidské spotřebě dováženy ze třetích zemí pouze v případě, jsou-li v souladu s pravidly stanovenými v uvedené směrnici.
(3) Rozhodnutí Komise 2005/92/ES ze dne 2. února 2005 o veterinárních podmínkách, osvědčeních a přechodných ustanoveních týkajících se dovozu a doby uskladnění zásilek určitých produktů živočišného původu ve svobodných pásmech, svobodných skladech a v prostorách hospodářských subjektů zásobujících prostředky přeshraniční námořní dopravy ve Společenství [3] a rozhodnutí Komise 2005/93/ES ze dne 2. února 2005 o přechodných ustanoveních týkajících se dovozu a doby uskladnění zásilek určitých produktů živočišného původu v celních skladech ve Společenství [4] stanoví, že produkty dovezené do Společenství do 1. ledna 2005, které nejsou v souladu s veterinárními podmínkami Společenství, zůstanou během přechodného období až do 1. ledna 2006 uskladněny až do jejich odeslání do konečného místa určení ve třetích zemích.
(4) Existuje reálné nebezpečí, že produkty nyní uskladněné ve Společenství, které nejsou v souladu s veterinárními podmínkami Společenství, mohou představovat významné ohrožení zdraví zvířat ve Společenství i v sousedních třetích zemích a mohou být odeslány do třetích zemí bez souhlasu příslušného veterinárního orgánu třetích zemí určení nebo tranzitu.
(5) Rozhodnutí 2005/92/ES a 2005/93/ES stanoví, že od 1. ledna 2006 musí být jakékoliv zásilky produktů, na které se vztahují uvedená rozhodnutí a které zůstaly v uskladnění, zničeny.
Do zničení těchto zásilek by měly být za účelem ochrany Společenství a sousedních třetích zemí zavedeny přísnější kontroly, aby se vyskladnění zásilek, které nejsou plně v souladu s veterinárními podmínkami Společenství, ze skladů ve Společenství uskutečňovalo na základě výslovného souhlasu třetích zemí určení a jakékoliv třetí země tranzitu.
(6) Rozhodnutí 2005/92/ES a 2005/93/ES by proto měla být změněna, aby se přeprava produktů, na které se vztahují uvedená rozhodnutí, do třetích zemí určení nebo jejich tranzit přes třetí země nebo jejich přeprava plavidly využívanými v rámci přeshraniční námořní dopravy, povolovala pouze na základě výslovného písemného povolení příslušného orgánu dotčených zemí nebo odpovědného důstojníka na palubě plavidla.
(7) Je zapotřebí stanovit, aby osoba odpovědná za přepravu dotčených produktů obdržela nezbytná písemná povolení a předložila je příslušnému orgánu členského státu, v němž jsou produkty uskladněny, předtím, než příslušný orgán povolí odeslání produktů do konečného místa určení nebo k tranzitu do tohoto místa určení.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/92/ES se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 2a, který zní:
"Článek 2a
Členské státy zajistí, aby jakékoliv zásilky produktů uvedených v článku 1, které nejsou doprovázeny odpovídajícím veterinárním osvědčením a které jsou v současné době uskladněné ve svobodném pásmu, svobodném skladu nebo v prostorách hospodářského subjektu zásobujícího prostředky přeshraniční námořní dopravy v členském státě, nebyly vyskladněny a odeslány do výstupních stanovišť hraniční kontroly k další přepravě do místa určení, pokud osoba odpovědná za tyto zásilky nepředloží písemné povolení potvrzující, že dovoz těchto produktů na území třetí země určení nebo tranzitu, přes území třetí země určení nebo tranzitu nebo na plavidlo byl schválen:
i) příslušným orgánem třetí země určení a jakékoliv třetí země tranzitu, nebo
ii) odpovědným důstojníkem na zásobovaném plavidle."
2. V článku 3 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Veškeré náklady takového zničení jdou k tíži osoby odpovědné za zásilku."
Článek 2
Rozhodnutí 2005/93/ES se mění takto:
1. Vkládá se nový článek 1a, který zní:
"Článek 1a
Členské státy zajistí, aby jakékoliv zásilky produktů uvedených v článku 1, které nejsou doprovázeny odpovídajícím veterinárním osvědčením a které jsou v současné době uskladněné ve svobodném pásmu, svobodném skladu nebo v prostorách hospodářského subjektu zásobujícího prostředky přeshraniční námořní dopravy v členském státě, nebyly vyskladněny a odeslány do výstupních stanovišť hraniční kontroly k další přepravě do místa určení, pokud osoba odpovědná za tyto zásilky nepředloží písemné povolení příslušného orgánu země určení a jakékoliv třetí země tranzitu, které potvrzuje, že dovoz těchto produktů přes nebo na území této země se schvaluje."
2. V článku 2 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Veškeré náklady takového zničení jdou k tíži osoby odpovědné za zásilku."
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. října 2005,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2001/131/ES o uzavření konzultací s Haiti v rámci článku 96 dohody o partnerství AKT–ES
(2005/756/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na dohodu o partnerství AKT–ES [1], která vstoupila v platnost dnem 1. dubna 2003, a zejména na článek 96 této dohody,
s ohledem na vnitřní dohodu mezi zástupci vlád členských států, zasedajících v Radě, o opatřeních, jež mají být přijata, a postupech, jež je třeba dodržovat, při provádění dohody o partnerství AKT–ES [2], a zejména na článek 3 této dohody,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě rozhodnutí 2001/131/ES [3] byla v souladu s čl. 96 odst. 2 písm. c) dohody o partnerství AKT–ES přijata "vhodná opatření", jimiž se částečně pozastavila finanční pomoc poskytovaná Haiti.
(2) Rozhodnutí 2004/681/ES pozbývá účinku dnem 31. prosince 2005 a vyžaduje přezkoumání opatření po uplynutí šesti měsíců.
(3) V březnu 2005 vypracovala pracovní skupina, vytvořená z předsednictví Evropské unie na Haiti, Evropské komise a představitelů členských států na Haiti, hodnotící zprávu týkající se pokroku, jehož bylo dosaženo v otázce konkrétních závazků přijatých haitskou vládou s ohledem na podstatné prvky článku 9 dohody o partnerství AKT–ES, zejména pokud jde o respektování lidských práv, demokratických zásad a právního státu, s ohledem na návrat země k plně ústavnímu a demokratickému řádu.
(4) Současná situace na Haiti je velmi znepokojivá, co se týče bezpečnosti, dodržování lidských práv a chudoby.
V dubnu 2005 tuto situaci potvrdila zpráva mise Rady bezpečnosti OSN.
Mezinárodní společenství nicméně opakovaně potvrdilo svůj závazek podporovat prozatímní vládu a haitský lid v jejich úsilí soustředěném směrem k demokracii a hospodářskému a sociálnímu rozvoji.
(5) Prozatímní vláda si zasluhuje důvěru Evropské unie k tomu, aby zajistila politickou přeměnu zejména prostřednictvím svobodných a spravedlivých voleb při plném dodržení ohlášeného volebního kalendáře,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/131/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2005
o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Chorvatsku a o zrušení rozhodnutí 2005/749/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 4286)
(Text s významem pro EHP)
(2005/758/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1, 3 a 6 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1, 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Chorvatsko oznámilo Komisi izolaci viru H5 influenzy ptáků odebraného z klinického případu u volně žijícího druhu.
Klinický obraz vede k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků, a to až do určení neuraminidázy typu (N) a indexu patogenity.
(3) Komise proto přijala rozhodnutí 2005/749/ES ze dne 24. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků v Chorvatsku [3].
(4) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zavlečení choroby do Společenství představovalo, je vhodné formou okamžitého opatření dovozy živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež a násadových vajec těchto druhů z Chorvatska dočasně pozastavit.
Vzhledem k tomu, že je Chorvatsku povoleno dovážet lovecké trofeje a nezpracované peří, dovozy těchto produktů do Společenství by s ohledem na riziko pro zdraví zvířat měly být rovněž pozastaveny.
(5) Dále by měl být zakázán dovoz z Chorvatska do Společenství, pokud jde o čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře, a dovoz masných polotovarů a masných výrobků z masa těchto druhů.
(6) S ohledem na inkubační dobu choroby by některé výrobky z drůbeže, která byla usmrcena před 1. srpnem 2005, měly být nadále schváleny.
(7) Rozhodnutí Komise 2005/432/ES ze dne 3. června 2005, kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a vzory osvědčení pro dovoz masných výrobků určených k lidské spotřebě ze třetích zemí a kterým se zrušují rozhodnutí 97/41/ES, 97/221/ES a 97/222/ES [4], stanoví seznam třetích zemí, ze kterých mohou členské státy povolit dovoz masných výrobků, a zavádí režimy ošetření, které jsou považovány za účinné při zneškodňování daných patogenů.
Aby se zabránilo riziku přenosu choroby prostřednictvím takových výrobků, je třeba uplatnit náležité ošetření podle nákazového statusu země původu a druhu, z něhož je výrobek získán.
Proto se zdá vhodné, aby dovozy výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře, které pocházejí z Chorvatska a které byly v celém rozsahu ošetřeny při teplotě alespoň 70 °C, byly nadále povoleny.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví z chorvatského území dovoz:
- živé drůbeže, ptáků nadřádu běžci, farmové a volně žijící pernaté zvěře, živých ptáků jiných než drůbež, jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí 2000/666/ES, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu), a násadových vajec těchto druhů,
- čerstvého masa volně žijící pernaté zvěře,
- masných polotovarů a masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře,
- syrového krmiva pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracovaných krmných surovin obsahujících jakékoli části volně žijící pernaté zvěře,
- neošetřených loveckých trofejí jakýchkoli ptáků, a
- nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří.
2. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz produktů, na něž se vztahují odrážky 2 až 4 odstavce 1, které byly získány z ptáků usmrcených před 1. srpnem 2005.
3. Ve veterinárních osvědčeních/obchodních dokumentech provázejících zásilky produktů uvedených v odstavci 2 se uvedou podle jednotlivých druhů tato slova:
"Čerstvé maso drůbeže/čerstvé maso ptáků nadřádu běžci/čerstvé maso volně žijící pernaté zvěře/čerstvé maso farmové pernaté zvěře/masné výrobky z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře/masné polotovary z masa drůbeže, ptáků nadřádu běžci a volně žijící i farmové pernaté zvěře/syrové krmivo pro zvířata v zájmovém chovu a nezpracované krmné suroviny obsahující části drůbeže, ptáků nadřádu běžci, volně žijící i farmové pernaté zvěře [5] získané z ptáků usmrcených před 1. srpnem 2005 a v souladu s čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 2005/758/ES.
4. Odchylně od odstavce 1 povolí členské státy dovoz masných výrobků z masa volně žijící pernaté zvěře nebo s obsahem masa těchto druhů, pokud maso těchto druhů prošlo alespoň jedním ze zvláštních ošetření uvedených v bodech B, C či D části IV přílohy II rozhodnutí 2005/432/ES.
Článek 2
Členské státy zajistí, že jsou při dovozu zásilky zpracovaného peří či zpracovaných částí peří doprovázeny obchodním dokumentem potvrzujícím, že zpracované peří a jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn.
Uvedený obchodní doklad nebude nicméně vyžadován u zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neprůmyslovému využití.
Článek 3
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Rozhodnutí 2005/749/ES se zrušuje.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. dubna 2006.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2005
o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků v některých třetích zemích a přesunů ptáků ze třetích zemí doprovázených svými majiteli
(oznámeno pod číslem K(2005) 4287)
(Text s významem pro EHP)
(2005/759/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [1], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živých ptáků jiných než drůbež, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu).
(2) Rozhodnutí Komise 2000/666/ES ze dne 16. října 2000 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách [2] stanoví, že členské státy povolí dovoz ptáků ze třetích zemí uvedených na seznamu členů Mezinárodní organizace pro nákazy zvířat (OIE).
Země uvedené v příloze I tohoto rozhodnutí jsou členy OIE, a proto se od členských států vyžaduje, aby na základě rozhodnutí 2000/666/ES přijímaly dovozy ptactva kromě drůbeže z těchto zemí.
(3) Je-li to nezbytné, učiní se odkaz na rozhodnutí Rady 79/542/EHS ze dne 21. prosince 1976, kterým se stanoví seznam třetích zemí nebo částí třetích zemí a kterým se stanoví veterinární a hygienické podmínky a veterinární osvědčení pro dovoz některých živých zvířat a jejich masa do Společenství [3].
(4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS stanoví podle počtu zvířat různé režimy veterinárních kontrol.
Je vhodné využívat tyto odlišnosti v počtu zvířat pro účely tohoto rozhodnutí.
(5) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [4], vyžaduje, aby byla dovážená zvířata podrobována kontrolám v souladu se směrnicí Rady 91/496/EHS.
(6) V souladu s článkem 18 nařízení (ES) č. 998/2003 se použijí ochranná opatření přijatá v souladu se směrnicí Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [5], a zejména v souladu s čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice.
(7) U dovezených ptáků v karanténě byla ve členském státě zjištěna vysoce patogenní influenza ptáků, a proto se zdá vhodné pozastavit přesuny ptáků v zájmovém chovu z určitých ohrožených oblastí a při definici oblastí použít odkaz na patřičné regionální komise OIE.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přesuny ze třetích zemí
1. Členské státy povolí pouze přesuny zásilek obsahujících méně než 5 živých ptáků v zájmovém chovu.
Takové přesuny se povolí, pokud tito ptáci pocházejí ze členské země OIE patřící k náležité regionální komisi OIE neuvedené v příloze I.
2. Členské státy povolí pouze přesuny zásilek obsahujících méně než 5 živých ptáků v zájmovém chovu.
Takové přesuny se povolí, pokud tito ptáci pocházejí ze členské země OIE patřící k náležité náležitou regionální komisi OIE uvedené v příloze I a
a) prošli třicetidenní předvývozní izolací v místě odeslání ve třetí zemi uvedené v rozhodnutí 79/542/EHS nebo
b) jsou podrobeni třicetidenní podovozní karanténě ve členském státě určení v zařízení schváleném v souladu s čl. 3 odst. 4 rozhodnutí 2000/666/ES nebo
c) byli očkováni a opětovně očkováni proti influenze ptáků alespoň při jedné příležitosti během uplynulých 6 měsíců a nejpozději 60 dnů před odesláním v souladu s pokyny výrobce za použití očkovací látky H5 schválené pro příslušný druh nebo
d) byli alespoň 10 dní před vývozem izolováni a podrobeni testům na zjištění antigenu či genomu H5N1, jak stanoví kapitola 2.1.14 Příručky pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata, provedeným na vzorku odebraném ne dříve než třetí den v izolaci.
3. Soulad s podmínkami stanovenými v odstavcích 1 a 2 ověřuje úřední veterinární lékař, v případě podmínek podle odst. 2 písm. b) na základě prohlášení majitele, ve třetí zemi odeslání v souladu se vzorem osvědčení stanoveným v příloze II.
4. Veterinární osvědčení bude doplněno:
a) prohlášením majitele nebo zástupce majitele v souladu s přílohou III,
b) následujícím potvrzením:
"Ptáci v zájmovém chovu v souladu s článkem 2 rozhodnutí 2005/759/ES"
Článek 2
Veterinární kontroly
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření, aby zajistily, že jsou ptáci v zájmovém chovu a přesouvaní na území Společenství ze třetí země podrobeni příslušnými orgány kontrole dokumentů a kontrole totožnosti v místech vstupu na území Společenství.
2. Členské státy určí orgány uvedené v odstavci 1, které jsou za takové kontroly odpovědné, a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
3. Každý členský stát vypracuje seznam míst vstupu uvedených v odstavci 1 a předá jej ostatním členským státům a Komisi.
4. Pokud se při kontrolách zjistí, že zvířata nesplňují požadavky stanovené tímto rozhodnutím, použije se třetí pododstavec článku 14 nařízení (ES) č. 998/2003.
Článek 3
Toto rozhodnutí se nepoužije, jsou-li na území Společenství přesouváni ptáci doprovázení svými majiteli z Andory, Faerských ostrovů, Grónska, Islandu, Lichtenštejnska, Norska, San Marina nebo Švýcarska.
Článek 4
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. listopadu 2005.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2005
o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí
(oznámeno pod číslem K(2005) 4288)
(Text s významem pro EHP)
(2005/760/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu přenesen na živé ptáky jiné než drůbež.
(2) U dovezených ptáků v karanténě byla ve členském státě zjištěna vysoce patogenní influenza ptáků, a proto se zdá vhodné pozastavit dovozy těchto ptáků z určitých ohrožených oblastí a při definici oblastí použít odkaz na patřičné regionální komise OIE.
(3) Směrnice Rady 92/65/EHS ze dne 13. července 1992 o veterinárních předpisech pro obchod se zvířaty, spermatem, vajíčky a embryi uvnitř Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní veterinární předpisy Společenství uvedené v příloze A oddíle I směrnice 90/425/EHS [3], stanoví schválené subjekty, instituty a schválená střediska a vzor osvědčení, které má provázet zvířata nebo jejich gamety při přesunech mezi takovými schválenými zařízeními v různých členských státech.
Informace požadované pro obchod by bylo možné využít pro dovozní účely.
(4) Rozhodnutí Komise 2000/666/ES ze dne 16. října 2000 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách [4] stanoví, že členské státy povolí dovoz ptáků ze třetích zemí uvedených na seznamu členů Mezinárodního úřadu pro nákazy zvířat (OIE).
Země patřící k regionálním komisím OIE uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí jsou členy OIE, a proto se od členských států vyžaduje, aby na základě rozhodnutí 2000/666/ES přijímaly dovozy ptactva kromě drůbeže z těchto zemí.
(5) Při přijímání do karanténních zařízení by členské státy měly na základě osvědčení ověřit, zda je konkrétní pták původního druhu nebo zda se narodil, vyrostl nebo byl chycen ve vyvážející zemi.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Členské státy pozastaví ze třetích zemí nebo z jejich částí, které patří k regionálním komisím OIE uvedeným v příloze, dovoz:
a) živých ptáků jiných než drůbež, jak jsou definováni ve třetí odrážce článku 1 rozhodnutí 2000/666/ES, a
b) výrobků získaných z druhů uvedených v písmeni a).
2. Pozastavení podle odstavce 1 se nevztahuje na ptáky, kteří byli třetí zemí osvědčeni v souladu s rozhodnutím 2000/666/ES před datem zveřejnění tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Odchylně od čl. 1 odst. 1 písm. a) povolí členské státy dovoz ptáků pocházejících ze subjektů, institutů a středisek či přivážených do subjektů, institutů a středisek schválených příslušným orgánem členského státu určení v souladu se směrnicí 92/65/EHS.
2. Odchylně od čl. 1 odst. 1 písm. b) povolí členské státy dovoz:
a) násadových vajec ptáků uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) za podmínky, že jsou tato vejce:
i) buď určena pro schválené subjekty, instituty a schválená střediska uvedené v odstavci 1, nebo
ii) určena pro zvláštní líhně schválené pro tento účel příslušným orgánem, v nichž se však současně nelíhnou vejce pro drůbež a do nichž jsou vejce kladena pouze po fumigaci, kterou je skořápka účinně dekontaminována.
b) vzorků odebraných z jakýchkoli druhů ptáků, bezpečně zabalených a zaslaných na přímou odpovědnost příslušných orgánů odesílající země uvedené v příloze do schválené laboratoře ve členském státě pro účely diagnózy.
Článek 3
1. Členské státy zajistí, že:
a) ptáci uvedení v odstavcích 1 a 2 jsou provázeni veterinárním osvědčením stanoveným v příloze A rozhodnutí 2000/666/ES,
b) násadová vejce uvedená v čl. 2 odst. 2 písm. a) jsou provázena veterinárním osvědčením, v němž jsou uvedeny alespoň informace požadované v osvědčení stanoveném v části 3 přílohy E směrnice 92/65/EHS.
"Živí ptáci nebo násadová vejce v souladu s článkem 2 rozhodnutí 2005/760/EC".
Článek 4
Členské státy zajistí, že při dovozu podle tohoto rozhodnutí jsou zásilky ptáků uvedených v čl. 1 odst. 1 písm. a) provázeny osvědčením potvrzujícím, že tito ptáci jsou původního druhu nebo že se vylíhli, vyrostli nebo byli chyceni ve vyvážející třetí zemi.
Článek 5
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 6
Toto rozhodnutí se použije do dne 30. listopadu 2005.
Článek 7
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma u katarální horečky ovcí ve Španělsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4162)
(Text s významem pro EHP)
(2005/763/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 písm. d), čl. 8 odst. 3 a čl. 19 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro boj proti katarální horečce ovcí ve Společenství, včetně stanovení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu přesunu zvířat z těchto pásem.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
(3) Španělsko oznámilo Komisi, že v řadě okrajových oblastí v uzavřeném pásmu byl zjištěn oběh viru.
(4) V důsledku toho je třeba rozšířit uzavřené pásmo s ohledem na dostupné informace o ekologii vektoru a o vývoji jeho sezónního působení.
(5) Rozhodnutí 2005/393/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V rozhodnutí 2005/393/ ES se část pro pásmo E týkající se Španělska nahrazuje tímto:
"Španělsko:
- provincie Cádiz, Malaga, Sevilla, Huelva, Córdoba, Cáceres, Badajoz,
- provincie Jaen (comarcas Jaen a Andujar),
- provincie Toledo (comarcas Almorox, Belvis de Jara, Gálvez, Mora, Los Navalmorales, Oropesa, Talavera de la Reina, Toledo, Torrijos a Juncos),
- provincie Avila (comarcas Candelada, Arenas de San Pedro, Sotillo de la Adrada),
- provincie Ciudad Real (comarcas Almadén, Almodóvar del Campo, Horcajo de los Montes, Malagón a Piedrabuena),
- provincie Salamanca (comarcas Bejar a Sequeros),
- provincie Madrid (comarcas Aranjuez, El Escorial, Grinon, Navalcarnero a San Martin de Valdeiglesias)".
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. listopadu 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 93/52/EHS, pokud jde o prohlášení provincie Grosseto v oblasti Toskánsko v Itálii za prostou brucelózy (B. melitensis), a rozhodnutí 2003/467/ES, pokud jde o prohlášení Francie za prostou brucelózy skotu
(oznámeno pod číslem K(2005) 4187)
(Text s významem pro EHP)
(2005/764/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na přílohu A kapitolu II odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [2], a zejména na přílohu A kapitolu 1 oddíl II uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 93/52/EHS ze dne 21. prosince 1992, kterým se shledává, že některé členské státy nebo oblasti splňují podmínky týkající se brucelózy (B. melitensis), a přiznává se jim status členského státu nebo oblasti úředně prostých této choroby [3], uvádí seznam oblastí členských států, které jsou uznány za úředně prosté brucelózy (B. melitensis) podle směrnice 91/68/EHS.
(2) V provincii Grosseto v oblasti Toskánsko je minimálně 99,8 % hospodářství s ovcemi a kozami, která jsou úředně prostá brucelózy.
Uvedená provincie se kromě toho zavázala splnit některé jiné podmínky směrnice 91/68/EHS, pokud jde o namátkové kontroly, které se mají vykonávat poté, co bude uvedená provincie uznána za prostou brucelózy.
(3) Provincie Grosseto v oblasti Toskánsko by tedy měla být uznána za úředně prostou brucelózy (B. melitensis), pokud jde o hospodářství s ovcemi a kozami.
(4) Seznamy oblastí členských států prohlášených za prosté tuberkulózy skotu, brucelózy skotu a enzootické leukózy skotu jsou stanoveny v rozhodnutí Komise 2003/467/ES ze dne 23. června 2003, kterým se stanoví status stád skotu úředně prostých tuberkulózy, brucelózy a enzootické leukózy skotu v některých členských státech nebo oblastech členských států [4].
(5) Na základě hodnocení Komise, pokud jde o dokumentaci předloženou Francií jako důkaz souladu s příslušnými podmínkami podle směrnice 64/432/EHS, pokud jde o nezjištění výskytu brucelózy skotu, by celý tento členský stát měl být prohlášen za úředně prostý brucelózy skotu.
(6) Rozhodnutí 93/52/EHS a 2003/467/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha II rozhodnutí 93/52/EHS se mění v souladu s přílohou I tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Příloha II rozhodnutí 2003/467/ES se mění v souladu s přílohou II tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/765/SZBP
ze dne 3. října 2005
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. září 2005 přijala Rada společnou akci 2005/643/SZBP o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) [1].
(2) Článek 7 společné akce stanoví, že postavení personálu Pozorovatelské mise v Acehu v Indonésii, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných k úplnému provedení a řádnému fungování mise, mají být předmětem dohody, která bude uzavřena na základě článku 24 Smlouvy.
(3) Na základě zmocnění, které Rada dne 18. července 2005 udělila předsednictví, jemuž je podle potřeby nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, k zahájení jednání s hostitelskými státy v případě budoucích civilních misí EU pro řešení krizí za účelem uzavření dohod o postavení civilních misí Evropské unie pro řešení krizí podle vzorové dohody o postavení civilní mise Evropské unie pro řešení krize v hostitelském státě, sjednalo předsednictví, jemuž byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, dohodu ve formě výměny dopisů s indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu.
(4) Uvedená dohoda ve formě výměny dopisů by měla být schválena jménem Evropské unie,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropskou unií a indonéskou vládou o úkolech, postavení, výsadách a imunitách pozorovatelské mise Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) a jejího personálu se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. října 2005,
kterým se v souladu s článkem 19 směrnice 2003/96/ES povoluje Francii použít odstupňované sazby zdanění pro motorová paliva
(2005/767/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny [1], a zejména na článek 19 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dopisem ze dne 16. června 2004 požádala Francie o povolení použít odstupňované sazby zdanění pro plynový olej a bezolovnatý benzín pro účely správní reformy zahrnující decentralizaci některých zvláštních pravomocí, které jsou v současné době vykonávány na ústřední úrovni.
(2) Decentralizace, kterou Francie zamýšlí, je součástí přístupu zaměřeného na posílení správní účinnosti zvýšením kvality veřejných služeb a snížením jejich nákladů.
Je rovněž součástí politiky subsidiarity, jež umožňuje přijímat rozhodnutí v mnoha oblastech na odpovídající úrovni.
Možnost odstupňování sazeb podle jednotlivých regionů představuje pro regiony další podnět ke zlepšení kvality jejich správy průhledným způsobem.
Snížení sazeb by měla záviset na sociálně-ekonomických podmínkách regionů, v kterých jsou uplatňována.
(3) Časově neomezené výjimky nemohou být povoleny. Ustanovení čl.
19 odst. 2 směrnice 2003/96/ES omezuje dobu platnosti dalších osvobození od daní nebo snížení pro energetické produkty a elektřinu na šest let s možností prodloužení.
(4) Malá úroveň rozlišení sazeb spotřebních daní mezi jednotlivými regiony a rozdíly v maloobchodních cenách mezi jednotlivými distribučními sítěmi znamená, že nebezpečí odklonů dopravy, a tedy následně i riziko zvýšení emisí poškozujících životní prostředí, bude jen velmi malé.
Tím budou rovněž splněny požadavky energetické politiky.
(5) Obchodování s motorovou naftou a bezolovnatým benzínem v rámci Společenství probíhá téměř výhradně v režimu s osvobozením od spotřební daně.
Tuto formu obchodování v rámci Společenství neovlivňuje decentralizace spotřební daně, kterou Francie zamýšlí.
Pro ten malý počet případů, kdy se obchodování uskutečňuje v režimu platby daně, jsou plánované kontrolní postupy nediskriminační povahy a s výhradou pravidelného přezkumu jejich účelnosti nemají skutečný vliv na pohyb těchto produktů se zaplacenou daní v rámci Společenství.
Za těchto podmínek by decentralizace spotřebních daní neměla bránit řádnému fungování vnitřního trhu.
(6) Velmi přísné limity pro odstupňování sazeb daní mezi regiony by měly zajistit, že decentralizace spotřebních daní nezpůsobí narušení hospodářské soutěže na trhu ropných produktů.
Kromě toho by odstupňování bylo kompenzováno velkými cenovými rozdíly mezi distribučními sítěmi.
Vzhledem k tomu, že se požadované opatření nevztahuje na motorovou naftu k obchodním účelům, jakékoliv narušení hospodářské soutěže na trzích nákladní a osobní dopravy je vyloučené.
(7) Zvýšení vnitrostátních sazeb, které bude předcházet možnosti snížení sazeb na regionální úrovni, vede k závěru, že použití francouzského opatření by v zásadě nemělo být překážkou pro politiku Společenství v oblasti ochrany životního prostředí.
(8) Komise pravidelně přezkoumává daňová snížení a osvobození od daní s cílem ověřit, zda nenarušují hospodářskou soutěž nebo fungování vnitřního trhu a zda jsou v souladu s politikami Společenství v oblasti ochrany životního prostředí, energetiky a dopravy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Francii se povoluje použít snížené úrovně zdanění pro bezolovnatý benzín a plynový olej používané jako pohonné hmoty. Na plynový olej k obchodním účelům ve smyslu čl. 7 odst. 2 směrnice 2003/96/ES se tato snížení nevztahují.
2. Správním regionům lze povolit používání odstupňovaných snížení, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a) snížení nepřesahují 35,4 EUR na 1000 litrů bezolovnatého benzínu a 23,0 EUR na 1000 litrů plynového oleje;
b) snížení nejsou větší než rozdíl mezi úrovněmi zdanění plynového oleje k neobchodním účelům a plynového oleje k obchodním účelům;
c) snížení se odvíjejí od objektivních sociálně-ekonomických podmínek regionů, v nichž se uplatňují;
d) použitím regionálních snížení nevzniká danému regionu konkurenční výhoda pro obchod v rámci Společenství.
3. Snížené úrovně musejí být v souladu s požadavky směrnice 2003/96/ES, a zejména s minimálními úrovněmi stanovenými v článku 7.
Článek 2
Toto rozhodnutí pozbude platnosti tři roky ode dne provedení čl. 1 odst. 2.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2001/618/ES, aby se departement Ain ve Francii zahrnul do seznamu oblastí prostých Aujezskyho choroby
(oznámeno pod číslem K(2005) 4178)
(Text s významem pro EHP)
(2005/768/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2001/618/ES ze dne 23. července 2001 o stanovení dalších záruk týkajících se Aujeszkyho choroby při obchodu s prasaty uvnitř Společenství, o stanovení kritérií pro poskytování informací o této nákaze a o zrušení rozhodnutí 93/24/EHS a 93/244/EHS [2] stanoví další záruky požadované pro obchod s prasaty uvnitř Společenství ve vztahu k Aujeszkyho chorobě a seznamy území v členských státech, ve kterých jsou zavedeny schválené programy eradikace Aujezskyho choroby a území která jsou prosta této choroby.
(2) Ve Francii se provádí programy eradikace Aujezskyho choroby už několik let a departement Ain je na seznamu jako oblast, ve které je zaveden schválený program eradikace Aujezskyho choroby.
(3) Francie předložila, pokud jde o status departementu Ain, jakožto prostého Aujezskyho choroby, Komisi podpůrnou dokumentaci, a dokázala, že nemoc byla z tohoto departementu eradikována.
(4) Rozhodnutí 2001/618/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II rozhodnutí 2001/618/ES se nahrazují zněním přílohy tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 27. října 2005,
kterým se stanoví pravidla pro zadávání veřejných zakázek na potravinovou pomoc nevládními organizacemi, které jsou Komisí zmocněny k nákupu a mobilizaci produktů, které mají být dodány podle nařízení Rady (ES) č. 1292/96, a kterým se zrušuje její rozhodnutí ze dne 3. září 1998
(2005/769/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1292/96 ze dne 27. června 1996 o politice potravinové pomoci, jejím řízení a zvláštních opatřeních na podporu zajišťování potravin [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 2519/97 ze dne 16. prosince 1997, kterým se stanoví obecná pravidla pro mobilizaci produktů, které mají být dodány podle nařízení Rady (ES) č. 1292/96 jako potravinová pomoc Společenství [2], umožňuje Komisi zmocnit mezinárodní a nevládní organizace, které jsou příjemci pomoci Společenství, aby samy prováděly nákup a mobilizaci produktů pro dodávky pomoci za předpokladu, že Komise stanoví použitelné podmínky a postupy.
(2) Ustanovení článku 164 nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [3] (dále jen "prováděcí pravidla"), stanoví, že pokud provádění akce, pro kterou může být udělen grant Společenství, zahrnuje zadávání zakázek, měla by dohoda o grantu uzavřená za tímto účelem obsahovat pravidla pro zadávání zákazech, která musí příjemce dodržovat.
(3) Článek 120 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství [4] (dále jen "finanční nařízení"), podřizuje zadávání zakázek příjemcem grantu zásadám uvedených ve finančním nařízení a jeho prováděcích pravidel.
(4) Pravidla pro zadávání zakázek, jež mají dodržovat orgány uvedené v části 2 přílohy nařízení (ES) č. 1292/96 pro provádění politiky potravinové pomoci, jsou již stanovena v dohodách o příspěvcích, které Komise pro tento účel uzavřela s mezinárodními organizacemi.
Pro nevládní organizace by měla být pravidla pro zadávání zakázek a ostatní podmínky nutné pro mobilizaci potravinové pomoci a pro dodržování finančních zásad uvedených ve finančním nařízení a jeho prováděcích pravidel založena především na pravidlech stanovených nařízením (ES) č. 2519/97 a měla by být podle potřeby přizpůsobena situaci finančního řízení.
(5) Pravidla pro zadávání zakázek by se měla použít tehdy, když Komise zmocní nevládní organizace k nákupu a mobilizaci potravinové pomoci v rámci smluv podepsaných pro provádění ročního pracovního programu potravinové pomoci, aniž je dotčena volnost schvalujícího úředníka Komise zahrnout do těchto smluv dodatečné požadavky za účelem řádného finančního řízení.
Rozhodnutí Komise ze dne 3. září 1998 by proto mělo být zrušeno.
(6) Podle článku 29 nařízení (ES) č. 1292/96 byl o současném opatření uvědomen Výbor pro zajišťování potravin a potravinovou pomoc,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pravidla pro zadávání veřejných zakázek na potravinovou pomoc nevládními organizacemi zmocněnými Komisí k nákupu a mobilizaci produktů, které mají být dodány podle nařízení (ES) č. 1292/96 jsou stanovena v příloze tohoto nařízení.
Tato pravidla jsou nedílnou součástí smluv a úmluv uzavřených za tímto účelem Komisí.
Článek 2
Rozhodnutí Komise ze dne 3. září 1998, kterým se některé organizace přijímající potravinovou pomoc Společenství zmocňují k nákupu některých produktů, které jsou dodávány jako potravinová pomoc Společenství, se zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. listopadu 2005,
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2003/634/ES, kterým se schvalují programy s cílem získat status schválených oblastí a schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) u ryb
(oznámeno pod číslem K(2005) 4185)
(Text s významem pro EHP)
(2005/770/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/634/ES [2] schvaluje a uvádí seznamy programů předložených různými členskými státy.
Účelem těchto programů je umožnit členským státům, aby následně zahájily postupy, jimiž oblast nebo hospodářství v neschválené oblasti získají status schválené oblasti nebo schváleného hospodářství v neschválené oblasti, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) nebo infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto choroby ryb.
(2) Program vztahující se na Finsko, pokud jde o IHN na celém území a pokud jde o VHS v pevninské části území, byl dokončen a měl by být vyškrtnut z přílohy I rozhodnutí 2003/634/ES.
(3) Program vztahující se na Incubatoio ittico di valle – Loc.
Cascina Prelle – Traversella (TO) byl dokončen a měl by být vyškrtnut z přílohy II rozhodnutí 2003/634/ES.
(4) Rozhodnutí 2003/634/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/634/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu
(oznámeno pod číslem K(2005) 4186)
(Text s významem pro EHP)
(2005/771/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s obecnými pravidly uvedenými v příloze II rozhodnutí Komise 93/195/EHS [2] je zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu omezen na koně držené po dobu kratší než 30 dní v některé z třetích zemí uvedených ve stejné skupině v příloze I uvedeného rozhodnutí.
(2) Evidovaní koně, kteří se mají účastnit olympijských her, přípravných zkoušek na ně a paralympijských her, budou pod veterinárním dohledem příslušných orgánů hostitelské třetí země a pořádajícího subjektu, Mezinárodní jezdecké federace (FEI).
(3) Vzhledem ke stupni veterinárního dohledu a k tomu, že dotčení koně jsou drženi odděleně od zvířat s nižším nákazovým statusem, měla by být doba dočasného vývozu prodloužena na dobu kratší než 90 dní a pro zpětný dovoz evidovaných koní po jejich dočasném vývozu za účelem účasti na jezdeckých akcích během olympijských her, včetně přípravných akcí a paralympijských her, by měly být odpovídajícím způsobem stanoveny veterinární podmínky a veterinární osvědčení.
(4) Rozhodnutí 93/195/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— se zúčastnili jezdeckých akcí na olympijských hrách, přípravných zkoušek nebo paralympijských her a splňují požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení v souladu se vzorovým veterinárním osvědčením uvedeným v příloze IX tohoto rozhodnutí."
2. Znění přílohy tohoto rozhodnutí se doplňuje jako příloha IX.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. listopadu 2005,
kterým se v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES uvádí na trh produkt geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L., linie 1507) s odolností vůči určitým škůdcům z řádu Lepidoptera a s tolerancí vůči herbicidu glufosinátu amonnému
(oznámeno pod číslem K(2005) 4192)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2005/772/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
po konzultaci s Evropským úřadem pro bezpečnost potravin,
vzhledem k těmto důvodům,
(1) Podle směrnice 2001/18/ES je pro uvádění produktu obsahujícího nebo skládajícího se z geneticky modifikovaných organismů či kombinace geneticky modifikovaných organismů na trh potřeba písemný souhlas příslušného orgánu členského státu v souladu s postupem podle uvedené směrnice.
(2) Společnosti Pioneer Hi-Bred International, INC a Mycogen Seeds předložily příslušnému orgánu Nizozemska oznámení (zn. C/NL/00/10) o uvádění produktu geneticky modifikované kukuřice (Zea mays L., linie 1507) na trh.
(3) Oznámení se týká dovozu a používání ve Společenství všech odrůd pocházejících z transformačního postupu 1507, jakož i jiných kukuřičných zrn včetně krmiva, s výjimkou pěstování a používání jako potraviny nebo složka potravin.
(4) Postupem podle článku 14 směrnice 2001/18/ES vypracoval příslušný orgán Nizozemska hodnotící zprávu, která byla předložena Komisi a příslušným orgánům dalších členských států.
Podle hodnotící zprávy se neobjevily žádné důvody, proč by měl být odmítnut souhlas s uváděním kukuřice Zea mays L. linie 1507 na trh, jsou-li splněny určité podmínky.
(5) Příslušné orgány dalších členských států vznesly proti uvádění tohoto produktu na trh námitky.
(6) Ve svém stanovisku, které Evropský úřad pro bezpečnost potravin přijal dne 24. září 2004, uvádí, že je v kontextu navrhovaného používání nepravděpodobné, aby kukuřice Zea mays L. linie 1507 měla nepříznivé účinky na zdraví lidí či zvířat nebo na životní prostředí.
Evropský úřad pro bezpečnost potravin také zjistil, že plán monitorování poskytnutý žadatelem je v souladu s předpokládaným použitím kukuřice 1507.
(7) Přezkoumání každé z námitek podle směrnice 2001/18/ES, informací předložených v oznámení a stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin ukazuje, že neexistuje žádný důvod se domnívat, že uvádění kukuřice Zea mays L. linie 1507 na trh bude mít nepříznivé účinky na zdraví lidí či zvířat nebo na životní prostředí.
(8) Pro účely nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1830/2003 ze dne 22. září 2003 o sledovatelnosti a označování geneticky modifikovaných organismů a sledovatelnosti potravin a krmiv vyrobených z geneticky modifikovaných organismů a o změně směrnice 2001/18/ES [2] a nařízení Komise (ES) č. 65/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se zřizuje systém tvorby a přiřazování jednoznačných identifikačních kódů pro geneticky modifikované organismy [3] by měl být kukuřici 1507 přiřazen jediný identifikační kód.
(9) Na náhodné nebo z technického hlediska nevyhnutelné stopy geneticky modifikovaných organismů v produktech se nevztahují požadavky na označování a sledovatelnost v souladu s prahovými hodnotami stanovenými směrnicí 2001/18/ES a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech [4].
(10) S ohledem na stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin není nutné zavádět zvláštní podmínky pro předpokládané používání, pokud jde o zacházení s tímto produktem nebo jeho balení a ochranu konkrétních ekosystémů, životního prostředí nebo zeměpisných oblastí.
(11) Před uvedením produktu na trh by měla se měla použít nezbytná opatření pro zajištění jeho označování a sledovatelnosti ve všech fázích uvádění na trh, včetně ověřování vhodnými a schválenými metodami detekce.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím nejsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle článku 30 směrnice 2001/18/ES, a proto Komise předložila Radě návrh týkající se těchto opatření. Jelikož od uplynutí lhůty stanovené v čl. 30 odst. 2 směrnice 2001/18/ES Rada navrhovaná opatření nepřijala ani s nimi nevyjádřila nesouhlas v souladu s čl. 5 odst. 6 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5], Komise by měla navrhovaná opatření přijmout.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Souhlas
Aniž jsou dotčeny další právní předpisy Společenství, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [6] a nařízení (ES) č. 1829/2003, poskytne příslušný orgán Nizozemska v souladu s tímto rozhodnutím písemný souhlas s uváděním produktu podle článku 2 na trh, jak bylo oznámeno společnostmi Pioneer Hi-Bred International, INC a Mycogen Seeds (značka C/NL/00/10).
V souladu s čl. 19 odst. 3 směrnice 2001/18/ES souhlas jednoznačně stanoví podmínky, které se na něj vztahují a které jsou vymezeny v článcích 3 a 4.
Článek 2
Produkt
1. Geneticky modifikované organismy, které mají být uváděny na trh jako produkty nebo jako složka produktů, dále jen "produkty", jsou zrna kukuřice (Zea mays L.) s odolností vůči zavíječi kukuřičnému (Ostrinia nubilalis) a určitým jiným škůdcům z řádu Lepidoptera a s tolerancí vůči herbicidu glufosinátu amonnému, získaná z kukuřice Zea mays linie 1507 pomocí technologie akcelerace částic pomocí fragmentu PHI8999A lineární DNA, který obsahuje následující DNA sekvence ve dvou kazetách:
a) kazeta 1:
Syntetická verze zkráceného genu cry1F získaného z druhu Bacillus thuringiensis subsp. aizawai, který propůjčuje odolnost vůči evropskému zavíječi kukuřičnému (Ostrinia nubilalis) a určitým jiným škůdcům z řádu Lepidoptera jako je Sesamia spp., Spodoptera frugiperda, Agrotis ipsilon a Diatraea grandiosella pod kontrolou promotoru ubiquitinu ubiZM1(2) získaného z kukuřice Zea mays a terminátoru ORF25PolyA z Agrobacterium tumefaciens pTi15955;
b) kazeta 2:
Syntetická verze genu pat získaného z druhu Streptomyces viridochromogenes kmene Tü494, který propůjčuje toleranci vůči herbicidu glufosinátu amonnému, pod kontrolou promotoru 35S získaného z viru mozaiky květáku a terminačních sekvencí.
2. Souhlas se týká zrn z produktu získaného křížením kukuřice linie 1507 s jakoukoli tradičně pěstovanou kukuřicí, která se používají jako produkt nebo v produktu.
Článek 3
Podmínky pro uvádění na trh
Produkt může být používán stejně jako jakákoli jiná kukuřice, s výjimkou pěstování a používání jako potraviny nebo složka potravin, a může být uváděn na trh za těchto podmínek:
a) doba platnosti souhlasu je 10 let ode dne udělení souhlasu;
b) jediný identifikační kód produktu je DAS-Ø15Ø7-1;
c) aniž je dotčen článek 25 směrnice 2001/18/ES, držitel souhlasu musí na požádání kdykoli poskytnout příslušným orgánům a kontrolním úřadům členských států, jakož i kontrolním laboratořím Společenství pozitivní a negativní kontrolní vzorky produktu nebo jeho genetický materiál nebo referenční materiály;
d) aniž jsou dotčeny zvláštní požadavky na označování stanovené nařízením (ES) č. 1829/2003, musí být na etiketě produktu nebo v dokumentu doprovázejícím produkt uvedena slova "Tento produkt obsahuje geneticky modifikované organismy" nebo "Tento produkt obsahuje geneticky modifikovanou kukuřici 1507", pokud jiné právní předpisy Společenství nestanoví prahovou hodnotu, pod jejíž úrovní se tyto informace nepožadují;
e) pokud produkt nezískal povolení k uvádění na trh za účelem pěstování, musí být buď na etiketě produktu nebo v dokumentu doprovázejícím produkt uvedena slova "Není určeno pro pěstování".
Článek 4
Monitorování
1. Po celou dobu platnosti souhlasu by měl držitel souhlasu zajišťovat zavedení a provádění plánu monitorování obsaženého v oznámení, jehož cílem je kontrolovat veškeré škodlivé účinky na zdraví lidí a zvířat nebo na životní prostředí, jež vznikají při zacházení s daným produktem nebo při jeho používání.
2. Držitel souhlasu přímo informuje hospodářské subjekty, uživatele, národní agentury pro výživu zvířat a výzkumu krmiv, jakož i veterinární útvary o zavádění kukuřice 1507 na trh Společenství a také o bezpečnostních a obecných vlastnostech produktu a podmínkách pro monitorování.
3. Držitel souhlasu předloží Komisi a příslušným orgánům členských států výroční zprávy o výsledcích monitorovacích činností.
4. Aniž je dotčen článek 20 směrnice 2001/18/ES, je oznámený plán monitorování, pokud je to vhodné a s tím Komise a příslušný orgán členského státu, který obdržel původní oznámení, souhlasí, pozměněn držitelem souhlasu a/nebo příslušným orgánem členského státu, který obdržel původní oznámení, s ohledem na výsledky monitorovacích činností.
Návrhy pozměněného plánu monitorování musejí být předloženy příslušným orgánům členských států.
5. Držitel souhlasu by měl být schopen Komisi a příslušným orgánům členských států dokázat:
a) že monitorovací sítě stanovené v plánu monitorování, který je součástí oznámení, shromažďují informace týkající se monitorování produktu a
b) že se členové těchto monitorovacích sítí dohodli, že poskytnou tyto informace držiteli souhlasu před dnem předložení zprávy o monitorování Komisi a příslušným orgánům členských států podle odstavce 3.
Článek 5
Použitelnost
Toto rozhodnutí se použije ode dne, od něhož je použitelné rozhodnutí Společenství, kterým se povoluje uvádění na trh produktu podle článku 1 používaného jako potravina nebo složka potravin ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 [7] a které zahrnuje metodu pro detekci tohoto produktu, jež byla ověřena referenční laboratoří Společenství.
Článek 6
Určení
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. listopadu 2005,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2003/136/ES o schválení plánů eradikace klasického moru prasat u divokých prasat a nouzovém očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat v Lucembursku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4193)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2005/773/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], a zejména na čl. 16 odst. 1, čl. 25 odst. 3 a čl. 29 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2001 byl potvrzen výskyt klasického moru prasat v populaci divokých prasat v Lucembursku.
(2) Komise schválila rozhodnutím Komise 2003/136/ES [2] plány předložené Lucemburskem k eradikaci klasického moru prasat v populaci divokých prasat a nouzové očkování divokých prasat.
(3) Rozhodnutím Komise 2005/224/ES schválila Komise ukončení plánu na nouzové očkování divokých prasat.
(4) Z informací dodaných Lucemburskem je zjevné, že klasický mor prasat v populaci divokých prasat byl úspěšně eradikován a že schválený plán eradikace již nemusí být použit.
(5) Rozhodnutí 2003/136/ES by proto mělo být zrušeno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zrušuje se rozhodnutí 2003/136/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice a Lucemburskému velkovévodství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 92/452/EHS, pokud jde o týmy pro odběr embryí ve Spojených státech amerických
(oznámeno pod číslem K(2005) 4195)
(Text s významem pro EHP)
(2005/774/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/556/EHS ze dne 25. září 1989 o veterinárních otázkách obchodu s embryi skotu ve Společenství a dovozu těchto embryí ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 92/452/EHS ze dne 30. července 1992, kterým se stanoví seznam týmů pro odběr embryí schválených ve třetích zemích pro vývoz embryí skotu do Společenství [2], stanoví, že členské státy mohou dovážet embrya ze třetích zemí pouze tehdy, pokud tato embrya byla odebrána, zpracována a uchována týmem pro odběr embryí uvedeným na seznamu v příloze uvedeného rozhodnutí.
(2) Spojené státy americké požádaly, aby byly učiněny v seznamu změny, pokud jde o uvedenou zemi, a to zejména v podobě doplnění jednoho týmu a zrušení týmu jiného.
(3) Spojené státy americké poskytly záruky ohledně souladu s příslušnými pravidly, které stanoví směrnice 89/556/EHS, a dotčený tým pro odběr embryí byl oficiálně schválen pro vývoz do Společenství veterinárními útvary uvedené země.
(4) Rozhodnutí 92/452/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 92/452/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 8. listopadu 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 4. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2002/499/ES, kterým se povolují odchylky od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o přirozeně nebo uměle zakrslé rostliny Chamaecyparis Spach, Juniperus L. a Pinus L. původem z Korejské republiky
(oznámeno pod číslem K(2005) 4235)
(2005/775/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES v zásadě nesmí být do Společenství dováženy rostliny Chamaecyparis Spach, Juniperus L. a Pinus L., kromě plodů a semen, původem z neevropských zemí.
Směrnice 2000/29/ES však povoluje odchylky od tohoto pravidla, pokud je prokázáno, že nehrozí nebezpečí zavlečení škodlivých organismů.
(2) Rozhodnutí Komise 2002/499/ES [2] stanoví při splnění určitých podmínek odchylku pro dovoz rostlin Chamaecyparis Spach, Juniperus L. a Pinus L., kromě plodů a semen, původem z Korejské republiky.
(3) Spojené království požádalo o prodloužení použitelnosti uvedené odchylky.
(4) Situace odůvodňující uvedenou odchylku zůstává beze změn, a odchylka by proto měla být dále používána.
(5) Rozhodnutí 2002/499/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/499/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Do 1. srpna každého roku v období let 2005 až 2008 poskytnou členské státy Komisi a ostatním členským státům informace o objemech dovezených během roku před tímto datem na základě tohoto rozhodnutí a podrobnou technickou zprávu o kontrole a/nebo testech provedených na těchto rostlinách během karantény uvedené v bodu 10 přílohy.
Každý členský stát, jiný než dovážející stát, do kterého byly rostliny dovezeny, rovněž poskytne Komisi a ostatním členským státům do 1. srpna každého roku v období let 2005 až 2008 podrobnou technickou zprávu o kontrole a/nebo testech provedených na rostlinách dovezených během roku před tímto datem během karantény uvedené v bodu 10 přílohy.".
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Členské státy mohou uplatňovat odchylky stanovené v článku 1 pro rostliny dovezené do Společenství v těchto obdobích:
Rostliny _BAR_ Období _BAR_
Chamaecyparis: _BAR_ 1. června 2004 až 31. prosince 2007 _BAR_
Juniperus: _BAR_ 1. listopadu 2004 až 31. března 2005, 1. listopadu 2005 až 31. března 2006 a 1. listopadu 2006 až 31. března 2007 _BAR_
Pinus: _BAR_ 1. června 2004 až 31. prosince 2007". _BAR_
3. V bodu 3 druhé větě přílohy se rok "2004" nahrazuje slovy "každého roku".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí Komise 2005/180/ES, kterým se členské státy opravňují podle směrnice 96/49/ES k přijetí určitých odchylek týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí
(oznámeno pod číslem K(2005) 3555)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/777/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 96/49/ES ze dne 23. července 1996 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [1], a zejména na čl. 6 odst. 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 6 odst. 9 směrnice 96/49/ES musí členské státy oznámit své odchylky Komisi předem, poprvé do 31. prosince 2002 nebo nejpozději do dvou let od posledního dne použitelnosti pozměněných znění přílohy směrnice.
(2) Směrnicí Komise 2003/29/ES [2] byla pozměněna příloha směrnice 96/49/ES.
Podle směrnice 2003/29/ES musely členské státy uvést vnitrostátní právní předpisy v platnost do 1. července 2003, přičemž poslední termín pro uplatnění odchylek podle čl. 6 odst.
(3) Některé členské státy oznámily Komisi do 31. prosince 2003 své přání přijmout odchylky od směrnice 96/49/ES.
Rozhodnutím 2005/180/ES ze dne 4. března 2005, kterým se členské státy opravňují podle směrnice 96/49/ES k přijetí některých odchylek týkajících se železniční přepravy nebezpečných věcí [3], povolila Komise členským státům přijetí odchylek, které jsou uvedené v přílohách I a II uvedeného rozhodnutí.
(4) Směrnicí Komise 2004/89/ES [4] byla znovu pozměněna příloha směrnice 96/49/ES.
Podle směrnice 2004/89/ES musely členské státy uvést vnitrostátní právní předpisy v platnost do 1. října 2004, přičemž poslední termín pro uplatnění odchylek podle čl. 6 odst.
(5) Spojené království oznámilo dne 31. prosince 2004 Komisi záměr pozměnit své stávající odchylky v příloze I rozhodnutí 2005/180/ES.
Komise přezkoumala, zda jsou tato oznámení v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 6 odst.
9 směrnice 96/49/ES, a schválila je. Uvedenému členskému státu by proto mělo být povoleno dotčené odchylky přijmout.
(6) Je proto nezbytné změnit přílohu I rozhodnutí 2005/180/ES.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí, zřízeného článkem 9 směrnice Rady 94/55/ES [5],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/180/ES se mění takto:
Příloha I se mění podle odchylek uvedených v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. října 2005,
kterým se v zásadě uznává úplnost dokumentace předložené k podrobnému přezkoumání vzhledem k případnému zařazení aminopyralidu a fluopikolidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS
(oznámeno pod číslem K(2004) 4535)
(Text s významem pro EHP)
(2005/778/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 91/414/EHS stanoví vypracování seznamu Společenství účinných látek povolených pro použití v přípravcích na ochranu rostlin.
(2) Společnost Dow AgroSciences Ltd. předložila dokumentaci týkající se účinné látky aminopyralid orgánům Spojeného království dne 22. dubna 2004 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Francouzská společnost Bayer CropScience předložila dokumentaci týkající se účinné látky fluopikolid orgánům Spojeného království dne 7. května 2004 se žádostí o zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(3) Orgány Spojeného království sdělily Komisi, že na základě předběžného přezkoumání lze usuzovat, že dokumentace týkající se uvedených látek vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II směrnice 91/414/EHS.
Předložená dokumentace také vyhovuje požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze III směrnice 91/414/EHS týkající se jednoho přípravku na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku. V souladu s čl.
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS byla dokumentace následně zaslána příslušnými žadateli Komisi a ostatním členským státům a postoupena Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Toto rozhodnutí by mělo formálně potvrdit na úrovni Společenství, že uvedená dokumentace je považována v zásadě za vyhovující požadavkům na údaje a informace podle přílohy II a alespoň pro jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku, vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze III směrnice 91/414/EHS.
(5) Tímto rozhodnutím není dotčeno právo Komise požádat žadatele o předložení dalších údajů nebo informací za účelem objasnění některých bodů dokumentace.
(6) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Aniž je dotčen čl. 6 odst. 4 směrnice 91/414/EHS, dokumentace týkající se účinných látek, které jsou uvedeny v příloze tohoto rozhodnutí a které byly předloženy Komisi a členským státům vzhledem k možnosti jejich zařazení do přílohy I uvedené směrnice, vyhovují v zásadě požadavkům na údaje a informace stanovené v příloze II uvedené směrnice.
Dokumentace splňuje rovněž požadavky na údaje a informace stanovené v příloze III uvedené směrnice, pokud jde o jeden přípravek na ochranu rostlin, který obsahuje dotyčnou účinnou látku, s ohledem na navrhovaná užití.
Článek 2
Členský stát zpravodaj provede důkladné přezkoumání dané dokumentace a oznámí Komisi co nejdříve, nejpozději však do jednoho roku ode dne zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. listopadu 2005
o některých ochranných veterinárních opatřeních proti vezikulární chorobě prasat v Itálii
(oznámeno pod číslem K(2005) 4273)
(Text s významem pro EHP)
(2005/779/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ohniska vezikulární choroby prasat byla zjištěna v některých regionech Itálie.
(2) Itálie přijala opatření k potírání ohnisek choroby v rámci směrnice Rady 92/119/EHS ze dne 17. prosince 1992, kterou se zavádějí obecná opatření Společenství pro tlumení některých nákaz zvířat a zvláštní opatření týkající se vezikulární choroby prasat [2].
(3) Itálie rovněž přijala dodatečná opatření pro eradikaci a sledování vezikulární choroby prasat na celém území Itálie. Tato opatření jsou stanovena ročními programy pro eradikaci a sledování vezikulární choroby prasat předloženými Itálií a schválenými v souladu s čl.
24 odst. 6 a články 29 a 32 rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [3].
(4) Rozhodnutím Komise 2004/840/ES ze dne 30. listopadu 2004, kterým se schvalují programy pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat a kontroly zaměřené na prevenci zoonóz předložené členskými státy pro rok 2005 a kterým se stanoví výše finančního příspěvku Společenství [4], byl schválen program eradikace a sledování vezikulární choroby prasat předložený Itálií na rok 2005.
(5) Cílem opatření stanovených v ročních programech pro eradikaci a sledování vezikulární choroby prasat je uznat hospodářství s chovem prasat za prostá vezikulární choroby prasat a zajistit dosažení uvedeného statusu ve všech regionech Itálie.
Programy rovněž zahrnují pravidla pro přemísťování živých prasat a obchod s nimi z regionů a hospodářství, jež nejsou, pokud jde o vezikulární chorobu prasat, téhož statusu.
(6) V rámci uvedených ročních programů pro eradikaci a sledování byla většina regionů Itálie, s výjimkou regionů Abruzzi, Campania, Calabria a Sicílie, na základě příznivých výsledků opakovaného odběru vzorků a testování prasat uznána za prosté vezikulární choroby prasat.
(7) Vzhledem k povaze choroby a jejímu přetrvávajícímu výskytu v určitých regionech Itálie by měl i nadále pokračovat v regionech uznaných za prosté vezikulární choroby prasat dohled pro zjištění této choroby v rané fázi.
(8) Nákazová situace v regionech, jež nejsou uznány za prosté vezikulární choroby prasat, by mohla prostřednictvím obchodu s živými prasaty rovněž ohrozit hospodářství v jiných regionech Itálie.
Proto by nemělo docházet k přemísťování prasat z regionů, která nejsou uznány za prosté vezikulární choroby prasat, do jiných regionů Itálie, s výhradou prasat původem z hospodářství, která splňují určité podmínky.
(9) Z regionů, jež nejsou uznány za prosté vezikulární choroby prasat, by se neměla prasata odesílat do dalších členských států. Z regionů, jež jsou uznána za prosté vezikulární choroby prasat, lze prasata odesílat pouze z hospodářství, která jsou uznána za prostá uvedené choroby.
(10) Pravidla stanovená tímto rozhodnutím by se měla použít, aniž jsou dotčena pravidla stanovená směrnicí 92/119/EHS.
Je vhodné stanovit definici "sběrného střediska pro prasata", která by se odlišovala od definice stanovené ve směrnici Rady 64/432/EHS ze dne 26. června 1964 o veterinárních otázkách obchodu se skotem a prasaty uvnitř Společenství [5].
(11) Z důvodu transparentnosti by měla být na úrovni Společenství stanovena pravidla pro status hospodářství s chovem dobytka a regionů, pokud jde o vezikulární chorobu prasat, jakož i pro přemísťování a obchod s živými prasaty v rámci Společenství z hospodářství a regionů různého statusu choroby.
(12) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
Toto rozhodnutí stanoví veterinární pravidla, pokud jde o vezikulární chorobu prasat, v regionech Itálie, které se uznávají za prosté vezikulární choroby prasat, a v regionech, které nejsou uznány za prosté dané choroby.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí:
1. se použijí definice uvedené ve směrnici 92/119/EHS;
2. "sběrným střediskem pro prasata" se rozumí hospodářství obchodníka, do něhož a z něhož jsou prasata pravidelně přemísťována do 30 dnů po nákupu.
KAPITOLA II
UZNÁNÍ REGIONŮ A HOSPODÁŘSTVÍ V ITÁLII ZA PROSTÉ VEZIKULÁRNÍ CHOROBY PRASAT
Článek 3
Uznání regionů
1. Regiony Itálie uvedené v příloze I jsou uznány za prosté vezikulární choroby prasat.
2. Regiony Itálie uvedené v příloze II jsou uznány za prosté vezikulární choroby prasat.
Článek 4
Uznání hospodářství
1. Itálie zajistí soulad s odstavci 2 až 6.
2. V regionech uznaných za prosté vezikulární choroby prasat se hospodářství s chovem prasat uznává za prosté dotyčné choroby, pokud:
a) byly dvakrát v intervalu 28 až 40 dnů odebrány vzorky na sérologické testování z takového počtu chovných prasat, které dostačuje ke zjištění prevalence vezikulární choroby prasat 5 % se spolehlivostí 95 %, a výsledky byly negativní a
b) v hospodářstvích, kde se nechovají chovná prasata, v regionech, které jsou uznány za prosté vezikulární choroby prasat, pocházejí všechna prasata přemístěná do těchto hospodářství z hospodářství, která jsou uznána za prostá uvedené choroby.
3. V regionech, které nejsou uznány za prosté vezikulární choroby prasat, se hospodářství s chovem prasat uznává za prosté uvedené choroby, pokud byly dvakrát v intervalu 28 až 40 dnů odebrány vzorky na sérologické testování z takového počtu chovných prasat, které dostačuje ke zjištění prevalence vezikulární choroby prasat 5 % se spolehlivostí 95 %, a výsledky byly negativní.
4. Hospodářství s chovem prasat, jež je uznáno za prosté vezikulární choroby prasat, si tento status udrží, pokud:
a) postupy pro odběr vzorků a kontroly jsou prováděny v souladu s čl. 5 odst. 1 a článkem 6 a výsledky jsou negativní a
b) prasata přemístěná do takovéhoto hospodářství pocházejí z hospodářství, jež je uznáno za prosté vezikulární choroby prasat.
5. Uznání hospodářství za prosté vezikulární choroby prasat:
a) se pozastaví, pokud se zjistí jakýkoliv séropozitivní případ a potvrdí ho další šetření, až do té doby, než bude dotyčné prase poraženo za úředního dohledu, nebo
b) se odejme, pokud se zjistí dva séropozitivní případy či jejich vyšší počet.
6. Hospodářství s chovem prasat se uznává za prosté vezikulární choroby prasat, pokud byly provedeny postupy pro odběr vzorků a kontroly uvedené v odstavci 2 nebo případně odstavci 3 a jejich výsledky jsou negativní.
KAPITOLA III
DOHLED
Článek 5
Dohled v regionech uznaných za prosté vezikulární choroby prasat
1. Itálie zajistí, aby v regionech uznaných za prosté vezikulární choroby prasat byly prováděny odběry vzorků a kontroly ke zjištění uvedené choroby podle postupů stanovených v odstavcích 2 a 3.
2. V hospodářstvích s více než dvěma chovnými prasaty se provádí náhodný odběr vzorků na sérologické testování z 12 chovných prasat, nebo pokud je v hospodářství méně než 12 chovných prasat, odebírají se vzorky ze všech chovných prasat, v těchto intervalech:
a) jednou za rok, pokud hospodářství produkuje především jatečná prasata;
b) dvakrát za rok v ostatních případech.
3. Ve sběrných střediscích pro prasata se ve všech boxech, do nichž jsou prasata obvykle umísťována, provede v měsíčních intervalech odběr vzorků výkalů na virologické testování.
Článek 6
Dohled v regionech, které nejsou uznané za prosté vezikulární choroby prasat
1. Itálie zajistí, aby v regionech, které nejsou uznané za prosté vezikulární choroby prasat, byly prováděny odběry vzorků a kontroly ke zjištění uvedené choroby podle postupů stanovených v odstavcích 2 a 3.
2. Pro hospodářství uznaná za prostá vezikulární choroby prasat, v nichž se chovají chovná prasata, a pro sběrná střediska pro prasata se použijí ustanovení uvedená v článku 5.
3. V hospodářstvích uznaných za prostá vezikulární choroby prasat, v nichž se nechovají žádná chovná prasata, se dvakrát za rok provede odběr vzorků na sérologické testování náhodně z 12 prasat, nebo ze všech prasat, pokud je v hospodářství méně než 12 prasat.
Odběr vzorků z prasat z jakéhokoli hospodářství však lze rovněž provést na jatkách při porážce.
KAPITOLA IV
PŘEMÍSŤOVÁNÍ ŽIVÝCH PRASAT V RÁMCI ITÁLIE A DO OSTATNÍCH ČLENSKÝCH STÁTŮ
ODDÍL I
Přemísťování v rámci Itálie
Článek 7
Opatření týkající se přemísťování živých prasat v rámci Itálie
1. Itálie zajistí soulad s odstavci 2, 3 a 4 k přemísťování živých prasat v rámci Itálie.
2. Pokud budou prasata z hospodářství, která se neuznávají za prostá vezikulární choroby prasat, přemístěna na jatka k porážce, provede se odběr vzorků na sérologické testování z takového počtu chovných prasat, které dostačuje ke zjištění prevalence vezikulární choroby prasat 5 % se spolehlivostí 95 %.
3. Přemísťování prasat z hospodářství, která nejsou uznána za prostá vezikulární choroby prasat, do jiných hospodářství je zakázáno.
4. Přemísťování prasat z regionů, které nejsou uznána za prosté vezikulární choroby prasat, do jiných regionů Itálie je zakázáno.
Článek 8
Odchylky a podmínky
Odchylně od čl. 7 odst. 4 smějí orgány Itálie povolit přemísťování prasat z hospodářství v regionech, které nejsou prosté vezikulární choroby prasat, do jiných regionů Itálie za podmínky, že:
a) hospodářství původu bylo uznáno za prosté vezikulární choroby prasat bez přerušení po dobu nejméně dvou let;
b) v období 60 dnů před přemístěním se hospodářství původu nenacházelo v ochranném pásmu nebo v pásmu dozoru v důsledku vzniku ohniska vezikulární choroby prasat;
c) v období 12 měsíců před přemístěním nebyla hospodářství původu doplněna o žádná prasata, která by pocházela z hospodářství, u nichž existuje podezření na vezikulární chorobu prasat;
d) u prasat v hospodářstvích původu se provádí odběr vzorků v období mezi 20 a 30 dny před přemístěním a sérologické testování probíhá na takovém počtu chovných prasat, které dostačuje ke zjištění prevalence vezikulární choroby prasat 5 % se spolehlivostí 95 %;
e) u prasat v hospodářstvích určení se provádí odběr vzorků v období nejdříve 28 dnů po přemístění a sérologické testování probíhá na takovém počtu chovných prasat, které dostačuje ke zjištění prevalence vezikulární choroby prasat 5 % se spolehlivostí 95 %.
Prasata nelze přemístit z hospodářství určení, dokud se neuskuteční testování a jeho výsledky jsou negativní;
f) přemísťovaná zvířata se přepravují v zaplombovaných vozidlech za dohledu orgánů;
g) přemístění prasat je oznámeno nejméně 48 hodin předem místnímu veterinárnímu orgánu zodpovědnému za hospodářství určení;
h) vozidla použitá pro přepravu prasat se za úředního dohledu před a po přemístění vyčistí a dezinfikují.
ODDÍL II
Přemísťování uvnitř společenství
Článek 9
Odesílání živých prasat z Itálie do ostatních členských států
1. Itálie zajistí soulad s odstavci 2 a 3.
2. Odesílání prasat z hospodářství, která nejsou uznána za prostá vezikulární choroby prasat, do ostatních členských států je zakázáno.
3. Prasata odesílaná z regionů uznaných za prostá vezikulární choroby prasat pocházejí z hospodářství, která jsou uznána jako prostá uvedené choroby.
Článek 10
Povinnost týkající se certifikace
Itálie zajistí, aby veterinární osvědčení uvedená v čl. 5 odst. 1 směrnice 64/432/EHS, která jsou v souladu s čl. 8 odst. 2 tohoto rozhodnutí odesílána spolu s prasaty z Itálie do ostatních členských států, obsahovala následující znění:
"Zvířata v souladu s rozhodnutím Komise 2005/779/ES o některých ochranných veterinárních opatřeních proti vezikulární chorobě prasat v Itálii"
.
KAPITOLA V
POVINNOST POSKYTOVAT INFORMACE
Článek 11
Informování Komise a členských států
Orgány Itálie předají Komisi a členským státům každých šest měsíců prostřednictvím Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat veškeré relevantní informace o použití tohoto rozhodnutí.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. listopadu 2005
o nákupu a skladování antigenů viru slintavky a kulhavky
(2005/780/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na článek 14 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na směrnici Rady 2003/85/ES ze dne 29. září 2003, kterou se stanoví opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky, zrušují směrnice 85/511/EHS a rozhodnutí 89/531/EHS a 91/665/EHS a mění směrnice 92/46/EHS [2], a zejména na čl. 80 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Rady 91/666/EHS ze dne 11. prosince 1991 o vytvoření rezerv očkovacích látek proti slintavce a kulhavce ve Společenství [3] byly vytvořeny zásoby antigenů pro rychlou výrobu očkovacích látek proti slintavce a kulhavce, které jsou z bezpečnostních důvodů uchovávány v prostorách výrobce na odlišných určených místech.
(2) Podle směrnice 2003/85/ES Komise zajistí, aby rezervy koncentrovaných inaktivovaných antigenů Společenství pro výrobu očkovacích látek proti slintavce a kulhavce byly skladovány v zařízeních banky antigenů a očkovacích látek Společenství.
(3) K tomuto účelu je stanoven počet dávek a druhy kmenů a subtypů antigenu viru slintavky a kulhavky skladovaných v bance antigenů a očkovacích látek Společenství, s ohledem na potřeby odhadované v rámci pohotovostních plánů a na epizootologickou situaci, případně po konzultaci s referenční laboratoří Společenství.
(4) Než bude určena referenční laboratoř Společenství pro slintavku a kulhavku, přihlíží se ke zprávě referenční laboratoře pro slintavku a kulhavku Organizace pro výživu a zemědělství (FAO), která se týká seznamu prioritních antigenů doporučených pro banky antigenů, schválené technickým výborem Evropské komise pro tlumení slintavky a kulhavky (EUFMD) při Organizaci pro výživu a zemědělství (FAO) na 36. valném zasedání EUFMD.
(5) Zhoršení stavu slintavky a kulhavky v určitých částech světa vyžaduje, aby některé zásoby antigenů byly urychleně doplněny vzhledem k riziku, které tento vývoj přináší pro epidemiologickou situaci ve Společenství a v sousedních zemích.
(6) Při rozhodování o získání dodatečných množství a subtypů antigenů viru slintavky a kulhavky by se měla zohlednit stávající množství antigenů, kompatibilita požadovaná při kombinaci do polyvalentních očkovacích látek a registrace přidělená výrobci antigenů nejméně v jednom členském státě v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků [4].
(7) Vzhledem k tomu, že v souladu se směrnicí 2003/85/ES se informace o množstvích a subtypech antigenů nebo schválených očkovacích látek skladovaných v bance antigenů a očkovacích látek Společenství považují za důvěrné, příloha tohoto rozhodnutí není určena ke zveřejnění.
(8) V souladu s článkem 14 rozhodnutí 90/424/EHS by měla být stanovena míra účasti Společenství na vytvoření takových rezerv a podmínky, kterými se tato účast bude moci řídit.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Komise zakoupí antigeny viru slintavky a kulhavky v množstvích a subtypech stanovených v příloze.
2. Komise zajistí, že v souladu s přílohou se pro účely skladování antigeny umístí v prostorách dvou určených míst výrobců.
3. Komise ve spolupráci s dodavatelem příslušných antigenů, které jsou již uskladněné v evropské antigenové bance, provede opatření stanovená v odstavci 1 a 2.
4. Opatření stanovená v článku 1 se dokončí nejpozději do 31. prosince 2005.
Článek 2
1. Komise zcela převezme náklady opatření podle čl. 1 odst. 1 a 2, které nepřekročí částku 2500000 EUR.
2. V souladu s čl. 80 odst. 4 směrnice 2003/85/ES Komise uzavře smlouvu o nákupech podle odstavce 1.
3. Komise zajistí, aby antigeny uvedené v čl. 1 odst. 1 spadaly do působnosti stávajících smluv týkajících se skladování antigenů, přípravy, výroby, plnění do láhví, etiketování a distribuce očkovacích látek rekonstituovaných z těchto antigenů.
4. Generální ředitel generálního ředitelství pro zdraví a ochranu spotřebitele je oprávněn podepsat jménem Komise smlouvu uvedenou v odstavci 2.
Článek 3
V souladu s čl.
80 odst.
3 směrnice 2003/85/ES se příloha tohoto rozhodnutí nesmí zveřejnit.
Rozhodnutí Rady
ze dne 6. června 2005
o uzavření Dohody o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Brazilskou federativní republikou
(2005/781/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 170 odst. 2 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství dohodu o vědeckotechnické spolupráci s Brazilskou federativní republikou.
(2) Dohoda parafovaná dne 3. prosince 2002 byla podepsána dne 19. ledna 2004 s výhradou případného pozdějšího uzavření.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o vědeckotechnické spolupráci mezi Evropským společenstvím a Brazilskou federativní republikou se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí [2].
Článek 2
Předseda Rady provede jménem Společenství oznámení stanovené v článku XII dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 3. května 2005
o režimu podpory Německa – Výstavba komunální hospodářské infrastruktury podle části II bodu 7 rámcového plánu společného programu "Zlepšení regionální hospodářské struktury" – Výstavba nebo rozšíření obchodních, technologických a podnikatelských center, která poskytnou prostory a společné služby malým a středním podnikům 2004–2006
(oznámeno pod číslem K(2005) 1315)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/782/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [1], a zejména na článek 7 uvedeného nařízení,
poté, co Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle těchto ustanovení [2] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 19. září 2002, zaevidovaným generálním sekretariátem Komise dne 20. září 2002, informovalo Německo Komisi v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES o uvedeném režimu podpory. Ačkoli Německo nepovažovalo toto opatření za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, oznámilo jej z důvodů právní jistoty. Případ byl zaevidován jako státní podpora č. N 644/g/2002. Dopisy ze dne 9. října 2002, 17. ledna 2003, 30. června 2003 a 25. září 2003 požádala Komise o doplňující informace. Ty Německo poskytlo v dopisech ze dne 18. listopadu 2002, 11. a 12. února 2003, 24. července 2003 a 30. října 2003. V dopise ze dne 26. listopadu 2003 Německo souhlasilo s prodloužením dvouměsíční lhůty podle čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 659/1999 do 5. února 2004 a předalo další informace.
(2) V dopise ze dne 18. února 2004 Komise sdělila Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby v této věci předložily své připomínky.
(4) Dopisem ze dne 2. listopadu 2004 zaevidovaným dne 3. listopadu 2004 Komise obdržela stanovisko od Spolkového svazu německých inovačních, technologických a podnikatelských center (ADT – Bundesverband deutscher Innovations-, Technologie- und Gründerzentren e.V. (dále jen "ADT")).
Dopisem ze dne 15. listopadu 2004 Komise zaslala toto stanovisko Německu, které dostalo příležitost na něj reagovat.
Německo se však k těmto připomínkám nevyjádřilo.
(5) Dne 19. března 2004 byly doručeny připomínky Německa.
Dne 22. dubna 2004 se uskutečnilo jednání, po kterém na základě dvou výzev Komise ze dne 9. července 2004 a 9. září 2004 Německo zaslalo dopisem ze dne 16. září 2004, který byl zaevidován dne 22. září, doplňující informace.
Dne 16. prosince 2004 se konalo další jednání, po kterém na základě výzev Komise ze dne 14. února 2005 Německo zaslalo v dopisech z 3. a 23. března 2005, zaevidovaných ve stejné dny, doplňující informace a změnilo opatření.
II. POPIS OPATŘENÍ
(6) Opatření financují společně spolková vláda a spolkové země.
Je spravováno vládami spolkových zemí, takže opatření budou v jednotlivých spolkových zemích prováděna v určitých detailech s nepatrnými rozdíly.
(7) Státní podpora je poskytována ve formě dotací zřizovatelům center.
Obnáší nejvýše 90 % nákladů na výstavbu a rozšíření center.
Z finanční podpory poskytované v rámci opatření by měli mít prospěch uživatelé center.
Nelze ji chápat tak, že by zřizovatelé nebo uživatelé center získávali podpory ve výši 90 % nákladů způsobilých k podpoře. Opatření platí jak pro oblasti podle čl.
87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES, tak i pro oblasti, které nejsou způsobilé pro podporu (okolo 5 % oblastí, na které se opatření vztahuje).
Potrvá do 31. prosince 2006; předpokládané finanční prostředky činí přibližně 120 milionů EUR ročně.
(8) Opatření je určeno k předkládání určitých nabídek malým a středním podnikům.
V první řadě jde o možnost malých a středních podniků najmout si v daném centru prostory.
Kromě toho mohou malé a střední podniky využívat v těchto centrech také poradenské služby, výzkumná vybavení a možnosti spolupráce zejména s vysokými školami a výzkumnými ústavy nebo propojení s jinými podniky.
(9) Malé a střední podniky však nejsou podporovány přímo, nýbrž v rámci souhrnnější struktury.
Německo poskytuje odpovědným místům, "zřizovatelům", finanční prostředky, které mají sloužit jako pobídka k výstavbě a/nebo rozšíření budovy, tj. obchodního, technologického nebo podnikatelského centra, aby poskytovalo uživatelům, tj. malým a středním podnikům, prostory a služby.
Zřizovatelé musí zajistit provoz center po dobu minimálně 15 let.
(10) Zřizovateli center jsou obvykle obce a sdružení obcí, může však jít i o veřejná nebo soukromá nezisková sdružení.
(11) Centra jsou obecně buď neziskové komunální podniky nebo samostatné neziskové právnické osoby.
(12) Existují různé druhy center: obchodní centra poskytují obvykle prostory pro všechny druhy malých a středních podniků určitého odvětví nebo všech odvětví, zatímco technologická centra se zaměřují na malé podniky, které provozují výzkumnou činnost; nabízejí těmto podnikům nezbytné vybavení, např. laboratoře, poradenské služby, kontakty na vysoké školy a výzkumné ústavy.
Cílovou skupinu podnikatelských center tvoří nově založené podniky, zejména ty nejmenší.
Existují ovšem také smíšené formy.
Pokud nemohou být všechny prostory pronajaty podnikům z určité cílové skupiny, zaměřují se centra také na jiné cílové skupiny.
Technologické centrum by například mohlo být využito částečně jako obchodní centrum.
(13) Malé a střední podniky, které využívají služby center (dále jen "uživatelé"), platí za pronajaté prostory nájem a příplatky za užívání ostatních zařízení (laboratoří nebo speciálních vybavení) a/nebo případně poradenských služeb.
Nájemné a/nebo cena za využívání jiných zařízení/služeb může být nižší než je tržní cena.
Nájemci mohou centra využívat obvykle po dobu pěti let (ve výjimečných případech osm let).
(14) Následující graf znázorňuje fungování opatření:
Spolková vláda/Spolková zeměZřizovatelé centraObce a sdružení obcíPoskytování prostor, Vybavení pro výzkum, Poradenská činnost centerCentrumUživatelé90 % (– X)10 % (+ X)100 %Neziskové organizace
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(15) Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise vyjádřila pochybnosti o slučitelnosti opatření se společným trhem, neboť Německo neposkytlo dostatek informací.
Šlo především o otázky, zda se podpory vztahují na všechny úrovně opatření, zejména, zda jsou zvýhodněni zřizovatelé center a malé a střední podniky, které využívají jejich služeb, nebo zda z celé podpory těží malé a střední podniky.
IV. STANOVISKA ZÚČASTNĚNÝCH TŘETÍCH STRAN
(16) ADT prohlásil, že služby, které nabízejí centra, nejsou na trhu dostupné.
K nabízeným službám patří podle ADT poradenské služby (vypracování podnikatelských plánů, pomoc s obstaráním počátečního kapitálu atd.), krátkodobé nájemní smlouvy, spolupráce a vytváření seskupení s regionálními výzkumnými zařízeními, vysokými školami nebo jinými podniky a výzkumná vybavení (laboratoře, speciální vybavení atd.).
(17) Dále ADT poukázal na skutečnost, že přibližně 90 % nově založených podniků v centrech se udrží déle než tři roky, což je velmi mnoho v porovnání s nově založenými podniky kdekoli jinde.
V. STANOVISKO NĚMECKÝCH ORGÁNŮ
(18) Ve svém původním stanovisku Německo vysvětlilo, že cílem opatření bylo kompenzovat selhání trhu s nemovitostmi, na kterém nebylo pro nově založené podniky možné získat prostory za přijatelnou cenu.
Podle zkušeností Německa se soukromý trh zdráhá s nabídkami prostor inovačním nově založeným podnikům, neboť jsou zatíženy vysokým rizikem.
Kromě toho nejsou zjevně na trhu k dispozici žádné malé prostory.
(19) Německo dále prohlásilo, že celá podpora by přinesla užitek uživatelům center.
Pokud jde o prvek podpory určený uživatelům prohlásilo Německo nejdříve, že míra podpory nepřesáhne u uživatelů 10–20 % srovnatelných tržních cen.
Ve svém dopise ze dne 22. září 2004 naproti tomu uvedlo, že uživatelé obvykle platí tržní ceny (ceny na spodní hranici rozpětí tržních cen) a že podpora ve tříletém období nečiní v žádném případě více než 100000 EUR (ročně až 23000 EUR na uživatele v pětiletém období).
Německo předalo stanoviska všech spolkových zemí, která odkazují zčásti na studie, ve kterých jsou popsány pozitivní účinky center na uživatele a na regiony.
Do tohoto okamžiku se Německo nezavázalo dodržovat všechny podmínky stanovené v nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis [4], a zejména v článku 3 pokud jde o kumulaci a sledování.
(20) Ve svém posledním stanovisku a především v dopise ze dne 3. března 2005 změnilo Německo původní oznámení; zavázalo se, pokud jde o dotace na poradenství pro malé a střední podniky – uživatele center, že bude uplatňovat článek 5 nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [5].
Kromě toho se Německo zavázalo, že bude na všechna ostatní opatření podpory pro malé a stření podniky, zejména na pronájmy prostor a laboratoří, využívání vybavení pro výzkum nebo jiných zařízení, uplatňovat nařízení (ES) č. 69/2001.
Ačkoli se na podporu vztahuje výjimka na základě uvedeného nařízení, Německo požádalo z důvodů právní jistoty Komisi o konečné rozhodnutí.
VI. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(21) Komise posoudila opatření ve světle článku 87 a násl. Smlouvy o ES a článku 61 a násl. Dohody o EHP a nařízení (ES) č. 69/2001 a (ES) č. 70/2001.
1. Existence podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(22) Při posouzení opatření ve světle právních předpisů o státních podporách Smlouvy o ES je třeba nejprve přezkoumat, zda se u opatření jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(23) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou státní podpory nebo podpory poskytované v jakékoli formě ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy. Pojem podpory zahrnuje každé zvýhodnění, které je přímo nebo nepřímo financováno ze státních prostředků a je poskytováno samotným státem nebo subjekty, které jednají na základě zmocnění státu. Za státní podporu se považuje opatření, které splňuje všechna kritéria stanovená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(24) V rámci posouzení, zda se jedná o státní podporu, je u opatření, která jsou poskytována ve formě dotace nebo půjčky, obvykle zřejmé, který podnik potenciálně zvýhodňují.
Toto posuzované opatření je však složitější, jelikož německé úřady vytvářejí podněty pro skupinu účastníků trhu (zřizovatele), aby podporovala jinou skupinu (uživatele).
Kromě toho opatření předvídá, že bude vytvořena třetí skupina potenciálních účastníků trhu (centra), která bude existovat nezávisle na zřizovatelích a uživatelích.
Ačkoli Německo zamýšlí zvýhodnit pouze uživatele, mohou být příjemci státní podpory podniky na všech třech úrovních.
(25) Existence státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES proto musí být posouzena na třech různých úrovních: na úrovni zřizovatelů, center a uživatelů.
1. První úroveň: Zřizovatelé
(26) Není sporné, že opatření je financováno ze státních prostředků.
Procento státní podpory závisí na skutečnosti, zda je zřizovatelem obec nebo svaz obcí nebo veřejná příp. soukromá nezisková organizace.
V prvním případě je na zřízení centra poskytnuto 100 % státních prostředků (až do výše 90 % z prostředků Spolku a spolkových zemí a nejméně 10 % z prostředků obce nebo sdružení obcí).
Naproti tomu účastní-li se financování nezisková organizace, musí poskytnout finanční prostředky ve výši nejméně 10 %, zatímco zbylých až 90 % hradí stát.
Skutečnými příjemci podpory jsou ovšem malé a střední podniky; státní prostředky jsou nezbytné k pokrytí způsobilých nákladů pro výstavbu budovy a nevypovídají nic o výši poskytnuté podpory malým a středním podnikům.
(27) Jsou dva druhy zřizovatelů: 1. obce a sdružení obcí, příp. veřejné podniky v jejich vlastnictví a 2. veřejné nebo soukromé neziskové instituce, jako např. vysoké školy nebo výzkumná zařízení. Bez ohledu na právní formu zřizovatelů a na skutečnost, že se jedná o neziskové organizace, zastává Komise názor, který již uvedla ve svém rozhodnutí č. 98/353/ES ze dne 16. září 1997 o státních podporách pro podnik Gemeinnützige Abfallverwertung GmbH [6], že zřizovatele je třeba posuzovat jako podniky ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud na trhu vykonávají hospodářskou činnost.
(28) Obce a sdružení obcí se sice obvykle nepovažují za podniky, přesto však, ačkoli provádějí řadu veřejných úkolů a mohou vykonávat veřejnou moc, mohou podle názoru Soudního dvora Evropských společenství, který vyjádřil ve svém rozsudku ze dne 16. června 1987 ve věci C-118/85 (Komise vs. Itálie) [7], být považovány za podniky, pokud na trhu vykonávají určitou hospodářskou činnost.
Platí to především v případech, kdy obce vykonávají činnost prostřednictvím vlastního komunálního podniku.
(29) V rámci posuzovaného opatření odpovídají zřizovatelé za výstavbu a správu centra.
Tím vytvářejí předpoklad pro to, že centrum může malým a středním podnikům pronajímat prostory a/nebo nabízet jiné služby.
I když jsou zřizovatelé neziskovými organizacemi, vykonávají hospodářskou činnost, kterou by mohly uskutečňovat například soukromé realitní kanceláře nebo soukromé poradenské společnosti.
(30) Opatření však nemá zvýhodňovat samotné zřizovatele, neboť státní podpora je určena k nabídce prostor a služeb pro malé a střední podniky.
Státní prostředky, které zřizovatelé dostávají k dispozici, mají zajistit hospodářskou výhodu výlučně uživatelům.
Aby bylo zajištěno, že zřizovatelům nebude poskytnuta žádná výhoda, jsou stanoveny různé mechanismy.
(31) V souvislosti s výstavbou nebo rozšířením centra se vypíše nabídkové řízení v souladu s předpisy o zadávání veřejných zakázek.
(32) Zřizovatelé mají povinnost přenechat uživatelům centra do pronájmu nebo užívání na dobu nejméně 15 let.
Během tohoto patnáctiletého období, ve kterém musí budovy sloužit jako centra, nezískávají zřizovatelé žádné výhody.
(33) Po uplynutí 15 let však budovy zůstávají ve vlastnictví zřizovatelů a nebudou-li muset vyrovnat zůstatkovou cenu, mohla by hodnota centra, které je možné využít k jiným účelům nebo prodat, představovat pro zřizovatele (vlastníky budovy) výhodu. Aby bylo zajištěno, že po uplynutí této doby nevznikne zřizovatelům žádná výhoda, zavázaly se německé orgány v průběhu přezkumu Komisí, že po 15 letech zajistí odčerpání zisku.
To proběhne buď formou hodnoty výnosu (metody discounted-cash-flow) nebo v každém případě podle metody, která odpovídá metodě stanovené v čl. 29 odst.
4 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [8].
Při ní se spolu se zbytkovou hodnotou budovy zohledňují všechny zisky a ztráty, které vznikly zřizovatelům v patnáctiletém období provozování centra. Proto by měla být podnikatelská činnost center uskutečňována na úrovni zřizovatelů, neboť ti nesou v konečném důsledku riziko spojené s hospodářskou činností centra.
(34) Zřizovatele nelze považovat za příjemce státních podpor ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, jelikož nezískávají žádnou hospodářskou výhodu. Lze je považovat pouze za prostředníky, kteří se starají, aby uživatelům byla prostřednictvím center zajištěna plnění na podporu jejich činností.
2. Druhá úroveň: Centra a jejich provozovatelé
(35) Státní prostředky poskytované v rámci posuzovaného opatření slouží na výstavbu nebo rozšíření center.
Dané opatření nekryje provozní náklady center, neboť způsobilé pro podporu jsou v jeho rámci pouze stavební náklady.
To může být zajištěno kontrolami využívání prostředků, tj. sledováním podpory ze strany Německa.
Centra, která jsou ve vlastnictví zřizovatelů, slouží výlučně k poskytování prostor a služeb uživatelům.
(36) Dále se odkazuje na odčerpání zisku uvedené v bodu odůvodnění 33, které se podle slibu Německa uplatní také na úrovni center.
Tento postup zajistí, že na úrovni center nezůstane po uplynutí 15 let žádná neoprávněná výhoda.
(37) Pro případ, že provoz centra bude přebírat třetí strana, Německo slíbilo, že na takový provoz vyhlásí nabídkové řízení v souladu s předpisy o zadávání veřejných zakázek.
Provozovatelé centra obdrží pouze odměnu stanovenou v nabídkovém řízení, která je na trhu obvyklá.
(38) Proto nezískávají ani centra ani jejich vedení hospodářskou výhodu a nelze je považovat za příjemce podpory, nýbrž jen za prostředníky, kteří zajišťují, aby uživatelům byla poskytnuta podpora jejich činností.
Na úrovni center a jejich řízení proto nejsou v rámci opatření poskytovány žádné podpory.
3. Třetí úroveň: Uživatelé
(39) Malé a střední podniky, které si najímají prostory v centrech, jsou zvýhodněny nepřímo státními prostředky prostřednictvím zřizovatelů center a samotných center.
Je však třeba zdůraznit, že pro cílovou skupinu malých a středních podniků není stanovena žádná míra podpory ve výši 90 %.
Náklady financované až do výše 90 % nebo dokonce až 100 % ze státních prostředků jsou nezbytné k výstavbě centra.
(40) Centra poskytují malým a středním podnikům řadu služeb (prostory, vybavení, možnosti spolupráce, laboratoře, poradenské a jiné služby).
Nájemné, které platí malé a střední podniky za užívání prostor a ceny za další služby (laboratoře, speciální vybavení), se mohou pohybovat pod tržní cenou, neboť tyto podniky mohou mít potíže nalézt podobné prostory a služby na trhu, přinejmenším ne za ceny, které by si mohly finančně dovolit.
Výhoda pro malé a střední podniky proto spočívá v levném využívání prostor centra a jiných služeb v porovnání s tržními cenami.
Pokud se nájem a/nebo jiné nabídky pohybují pod tržní cenou, domnívá se Komise, že opatření poskytuje malým a středním podnikům výhodu.
(41) Tímto opatřením je narušena hospodářská soutěž, nebo hrozí její narušení, neboť je zaměřeno na určité podniky, přičemž cílová skupina je určena typem centra.
Jak je uvedeno v bodech odůvodnění 6–14, obchodní centra jsou zaměřena na všechny typy malých a středních podniků, technologická centra na inovační malé a střední podniky a podnikatelská centra na nově založené malé a nejmenší podniky.
Samozřejmě existuje také mnoho smíšených forem, takže také nově založené podniky mohou být inovační.
(42) V rámci opatření není vyloučeno, že se podpora poskytuje podnikům, které vykonávají činnost v hospodářských oblastech, ve kterých se uskutečňuje obchod mezi členskými státy.
Proto je třeba předpokládat, že opatření narušuje obchod mezi členskými státy.
(43) Opatření proto představuje na úrovni uživatelů státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud nebude podle nařízení (ES) č. 69/2001 překročena hranice de minimis ve výši 100000 EUR na jednoho příjemce podpory v období tří let.
(44) Ohledně použití horní hranice de minimis na různé nabídky center Komise stanoví:
- Pokud jde o pronájmy prostor je třeba poznamenat, že se Německo zavázalo dodržovat na úrovni uživatelů center nařízení (ES) č. 69/2001.
Předchozí nedostatek transparentnosti opatření je napraven, neboť se Německo zavázalo, že vypočítá prvky podpory obsažené v nájemném za prostory pronajaté malými a středními podniky na základě srovnatelných nájmů podobných prostor, zejména úředních tabulek komerčního nájemného.
Tím Německo zajistí, že horní hranice de minimis ve výši 100000 EUR bude během tříletého období dodržena.
Zavazuje se proto, že každému uživateli centra vysvětlí, že využívání služeb centra může obsahovat prvky podpory, které mohou být posouzeny jako podpory de minimis, na které se vztahuje nařízení (ES) č. 69/2001.
- Pokud jde o využívání laboratoří a dalšího speciálního vybavení (zejména v technologických centrech) Německo sdělilo, že se veškeré prvky podpory odráží v příplatku k nájemnému, které má uživatel platit.
To může proto být od běžného nájemného odděleno.
Ohledně těchto příplatků za užívání laboratoří a speciálního vybavení Německo také slíbilo, že bude dodržovat nařízení (ES) č. 69/2001.
- V případě poradenských služeb nebyl prvek podpory omezen na horní hranici de minimis, a musí být proto posouzen jako státní podpora spadající do oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
2. Legalita opatření
(45) Německo splnilo svoji povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
3. Slučitelnost opatření se Smlouvou o ES
(46) Jelikož opatření spadající do režimu podpory ve prospěch malých a středních podniků (jako např. prostory, laboratoře a speciální vybavení), pokud je dodržena horní hranice – de minimis a nařízení (ES) č. 69/2001, nejsou s výjimkou poradenských služeb považována za státní podporu, zbývá posoudit již jen slučitelnost poradenských služeb ve prospěch malých a středních podniků se společným trhem.
(47) Tento režim má podporovat rozšíření a obchodní využití nového německého a mezinárodního výzkumu a rozvoje v oblasti obecného řízení a rozvoje podnikání.
Tím zvýhodňuje transfer technologií a spolupráci mezi podniky.
(48) Podle článku 157 Smlouvy o ES jsou podpora transferu technologií a spolupráce mezi podniky důležitými cíly Společenství.
Do této míry je režim podpory v souladu s cíly uvedenými v článku 157 Smlouvy o ES.
Ačkoli jsou taková opatření běžně podporována Evropským fondem pro regionální rozvoj v rámci regionální politiky Společenství, Komise ještě nevypracovala žádná zvláštní kritéria pro posouzení opatření podpory, která jsou zvlášť zaměřená na cíle podle článku 157 Smlouvy o ES.
(49) V této souvislosti Komise odkazuje na své sdělení jarnímu zasedání Evropské rady "Společně k růstu a zaměstnanosti" [9], které podtrhuje význam stimulace inovací a uskupení zaměřených na inovaci.
Cílovou skupinou posuzovaného opatření jsou tedy výlučně malé a střední podniky zaměřené na inovace a technologie v počáteční fázi; toto je zároveň nejdůležitější cílová skupina, pokud jde o podporu hospodářského růstu a zaměstnanosti.
(50) Německo se zavázalo že nebude u poradenských služeb poskytovat podpory ve výši přesahující 50 % nákladů způsobilých pro podporu.
Proto je podpora poskytovaná na poradenské služby v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001 a zejména článkem 5 uvedeného nařízení.
(51) Proto by Komise měla opatření posoudit příznivě.
VII. ZÁVĚR
(52) Na základě změn, které Německo provedlo v průběhu formálního vyšetřovacího řízení, Komise dospěla k tomuto závěru:
(53) Pokud jde o podporu na pronájem prostor, využívání laboratoří nebo speciálního vybavení a/nebo jiných zařízení poskytovanou určitým malým a středním podnikům v rámci režimu podpory, bere Komise na vědomí příslib Německa, že zajistí dodržování nařízení (ES) č. 69/2001.
(54) Pokud jsou v rámci režimu podpory poskytovány malým a středním podnikům podpory na "poradenské služby pro malé a střední podniky" v centrech, Německo se zavázalo, že bude takové prostředky přidělovat v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001 a zejména článkem 5 uvedeného nařízení,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Režim podpory, který Německo zamýšlí provádět v období let 2004–2006 na vybudování komunální hospodářské infrastruktury podle části II bodu 7 rámcového plánu společného programu "Zlepšení regionální hospodářské struktury" za účelem výstavby nebo rozšíření obchodních, technologických nebo podnikatelských center, které poskytují malým a středním podnikům prostory a služby, nepředstavuje státní podporu v rozsahu oblasti působnosti čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, pokud Německo dodrží svůj slib, že bude, pokud jde o nájem prostor, laboratoře, speciální vybavení a/nebo jiná zařízení, dodržovat nařízení (ES) č. 69/2001.
2. Režim podpory uvedený v odstavci 1 představuje státní podporu podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, která je slučitelná se společným trhem, pokud Německo dodrží příslib, že každá podpora na poradenské služby malým a středním podnikům, které využívají nabízených služeb v obchodních, technologických nebo podnikatelských centrech bude poskytnuta v souladu s nařízením (ES) č. 70/2001.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. října 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2001/689/ES, 2002/231/ES a 2002/272/ES, aby se prodloužila platnost ekologických kritérií pro udělení ekoznačky Společenství některým výrobkům
(oznámeno pod číslem K(2005) 4102)
(Text s významem pro EHP)
(2005/783/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 druhý pododstavec uvedeného nařízení,
po konzultaci s Výborem Evropské unie pro ekoznačku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Platnost definice skupiny výrobků a ekologických kritérií stanovených v rozhodnutí Komise 2001/689/ES ze dne 28. srpna 2001, kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělení ekoznačky Společenství myčkám nádobí [2], končí dne 28. srpna 2006.
(2) Platnost rozhodnutí Komise 2002/231/ES ze dne 18. března 2002, kterým se stanovují revidovaná ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství obuvi a kterým se mění rozhodnutí 1999/179/ES [3], končí dne 31. března 2007.
(3) Platnost rozhodnutí Komise 2002/272/ES ze dne 25. března 2002, kterým se stanovují ekologická kritéria pro udělování ekoznačky Společenství tvrdým podlahovým krytinám [4], končí dne 31. března 2007.
(4) V souladu s nařízením (ES) č. 1980/2000 byl proveden včasný přezkum ekologických kritérií i souvisejících požadavků na posuzování a ověřování, jež tato rozhodnutí stanovila.
(5) S ohledem na přezkum těchto kritérií a požadavků je ve všech třech případech vhodné prodloužit dobu platnosti ekologických kritérií a požadavků o jeden rok.
(6) Jelikož závazek přezkumu podle nařízení (ES) č. 1980/2000 se týká pouze ekologických kritérií a požadavků na posuzování a ověřování, je vhodné, aby rozhodnutí 2002/231/ES a 2002/272/ES nepozbyla účinku.
(7) Rozhodnutí 2001/689/ES, 2002/231/ES a 2002/272/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného článkem 17 nařízení (ES) č. 1980/2000,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 3 rozhodnutí 2001/689/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků myčky nádobí a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do dne 28. srpna 2007.".
Článek 2
Článek 5 rozhodnutí 2002/231/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 5
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků obuv a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do dne 31. března 2008.".
Článek 3
Článek 4 rozhodnutí 2002/272/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Ekologická kritéria pro skupinu výrobků tvrdé podlahové krytiny a související požadavky na posuzování a ověřování jsou platné do dne 31. března 2008.".
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/784/SZBP
ze dne 7. listopadu 2005,
kterým se prodlužuje a mění rozhodnutí 1999/730/SZBP s ohledem na příspěvek Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní v Kambodži
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/589/SZBP ze dne 12. července 2002 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní [1], a zejména na článek 6 této společné akce, ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 15. listopadu 1999 přijala Rada rozhodnutí 1999/730/SZBP [2] o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní v Kambodži.
(2) Rozhodnutí 1999/730/SZBP bylo naposledy prodlouženo a změněno rozhodnutím 2004/792/SZBP.
(3) Některé konečné cíle nemohly být splněny ke dni 15. listopadu 2005, k němuž má skončit použitelnost rozhodnutí 1999/730/SZBP, a jiné by měly být po tomto dni konsolidovány.
Uvedený projekt je víceletý.
(4) Rozhodnutí 1999/730/SZBP by proto mělo být prodlouženo a změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 1999/730/SZBP se mění takto:
a) v čl. 3 odst. 1 se finanční referenční částka "1375565 EUR" nahrazuje částkou "600000 EUR";
b) v čl. 4 druhém pododstavci se datum " 15. listopadu 2005" nahrazuje datem " 15. listopadu 2006";
c) článek 5 se zrušuje;
d) příloha se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 16. listopadu 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí rady
ze dne 8. listopadu 2005
o jmenování členky Výboru regionů
(2005/785/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh britské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po odstoupení paní Sally POWELLOVÉ, které bylo Radě oznámeno dne 21. prosince 2004, se uvolnilo místo člena Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členkou Výboru regionů na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006, je jmenována:
paní Gabrielle KAGANOVÁ,
Councillor – Brent Council
jako nástupkyně paní Sally POWELLOVÉ.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. března 2005
o státní podpoře, kterou Německo poskytlo společnosti Chemische Werke Piesteritz
(oznámeno pod číslem K(2005) 427)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/786/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na smlouvu o založení Evropských společenství a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě jiných účastníků k zaujetí stanoviska [1] na základě výše uvedených ustanovení, a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Německo oznámilo svým dopisem ze dne 7. března 1997, který byl doručen dne 15. dubna a zaevidován dne 18. dubna 1997, opatření pro poskytnutí státní podpory ve prospěch společnosti Chemische Werke Piesteritz GmbH (dále jen "CWP").
Podle tohoto oznámení již byla část podpory poskytnuta.
Komise si dopisy ze dne 14. května 1997, 22. července 1997 a 4. listopadu 1997 vyžádala doplňující informace, které Německo poskytlo dopisy ze dne 10. července 1997 a 2. září 1997. Oba dopisy byly zaevidovány týž den.
Otázky, které Komise vznesla v dopise ze dne 4. listopadu byly projednány na společném setkání s německou stranou dne 24. listopadu 1997.
(2) Dne 17. června 1997 obdržela Komise žádost od jednoho přímého konkurenta příjemce podpory o poskytnutí informací.
Dne 28. července 1997 vyslovila společnost Société chimique Prayon-Rupel SA (Prayon-Rupel), přímý konkurent příjemce podpory, pochybnosti o slučitelnosti podpory s předpisy soutěžního práva.
(3) Dne 16. prosince 1997 se Komise rozhodla, že nebude vznášet žádné námitky; to bylo Německu oznámeno dne 22. ledna 1998.
Shrnutí tohoto rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Kromě toho Komise informovala dne 19. prosince 1997 společnost Prayon-Rupel a dne 5. března 1998 jí předala svoje rozhodnutí v plném znění.
(4) Dne 5. května 1998 podala společnost Prayon-Rupel žalobu k Soudu prvního stupně Evropských společenství (dále jen "SPS").
Dne 15. března 2001 bylo sporné rozhodnutí prohlášeno za neplatné [3].
Rozsudek byl Komisi doručen dne 19. března 2001.
(5) Na základě tohoto rozsudku zahájila Komise dne 20. června 2001 formální řízení.
Rozhodnutí Komise o zahájení tohoto řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [4].
Komise vyzvala všechny účastníky, aby se vyjádřili k poskytnuté podpoře.
Jeden konkurent, chemická firma Budenheim Rudolf A. Oetker (CFB) předala svoje stanovisko dopisem ze dne 20. srpna 2001, který byl zaevidován dne 21. srpna 2001.
Společnost Prayon-Rupel doplnila dopisem ze dne 10. září 2001, který byl zaevidován dne 13. září 2001, svoje stanovisko ze dne 15. června 2001.
Dopisem ze dne 26. září 2001, který byl zaevidován týž den, bylo doručeno stanovisko společnosti BK Giulini GmbH (BK Giulini).
Tato stanoviska byla předána Německu dne 29. října 2001 resp. dne 6. srpna 2002.
Německo na ně odpovědělo dopisem ze dne 8. října 2002, který byl zaevidován týž den, tak, že předalo odpověď CWP na připomínky třetích stran.
(6) Odpověď Německa na zahájení formálního přezkumného řízení byla doručena dopisem ze dne 21. září 2001, který byl zaevidován dne 27. září 2001.
Přílohy složené z výročních zpráv za období roků 1994–1999 byly doručeny dopisem ze dne 26. září 2001, který byl zaevidován dne 4. října 2001.
Protože stále chyběly důležité údaje, vyžádala si je Komise dopisem ze dne 25. října 2001.
Dne 4. prosince 2001 se v Bruselu konala schůzka se zástupci německé vlády a příjemcem podpory.
V návaznosti na to vznesla Komise dne 14. prosince 2001 řadu otázek.
Dopisem ze dne 20. prosince 2001, který byl zaevidován dne 4. ledna 2002, předložilo Německo podklady, které byly na schůzce požadovány.
Na dopis ze dne 14. prosince 2001 odpovědělo Německo dopisem ze dne 6. února 2002, který byl zaevidován dne 8. února 2002, a dopisem ze dne 21. února 2002, který byl zaevidován týž den.
V dopise ze dne 6. února 2002 doručilo Německo také stanovisko příjemce podpory.
Dopisem ze dne 7. února 2002, který byl zaevidován dne 14. února 2002, předalo Německo přílohy k dopisu ze dne 6. února 2002.
Dopisem ze dne 22. února 2002, který byl zaevidován dne 26. února 2002, předložilo Německo výroční zprávu za rok 2000.
Dodatečné informace byly sděleny dopisem ze dne 13. března 2002, který byl zaevidován dne 14. března 2002 a dopisem ze dne 4. dubna 2002, který byl zaevidován dne 5. dubna 2002.
Dne 14. srpna 2002 si Komise vyžádala vysvětlení příslušné podpory.
Německo předalo požadované údaje dopisem ze dne 15. října 2002, který byl zaevidován týž den.
(7) Dne 6. března 2003 sdělila Komise Německu svoje rozhodnutí o nařízení podat informace pro vysvětlení sporné situace a charakteru podpory některých opatření.
(8) Německo doručilo informace, které Komise požadovala v dopisech ze dne 17. dubna a ze dne 5. května 2003, které byly zaregistrovány dne 22. dubna 2003 popřípadě dne 6. května 2003.
Související přílohy byly doručeny dopisem ze dne 28. dubna 2003, který byl zaregistrován dne 6. května 2003.
Dodatečné informace byly sděleny dopisem ze dne 13. června 2003, který byl zaregistrován týž den, a dále dopisy ze dne 4., 9. a 29. července 2003, které byly zaregistrovány dne 7., 17. a 29. července 2003, a dopisem ze dne 13. srpna 2003, který byl zaregistrován týž den.
Dne 22. srpna 2003 se uskutečnilo jednání Komise se zástupci spolkové a zemské vlády a se zástupci CWP.
Otázky, které přitom byly vysloveny byly zodpovězeny dopisy ze dne 3. a 26. září 2003, které byly zaregistrovány dne 4. resp. 26. září 2003.
(9) Dne 14. května 2004 se uskutečnilo další setkání s německými zástupci.
Dopisem ze dne 18. června 2004, který byl zaregistrován dne 24. června 2004, předalo Německo doplňující poznámky.
Dne 6. července 2004 se uskutečnilo poslední setkání s německými zástupci; dopis ze dne 29. července 2004, navazující na toto jednání, byl zaregistrován týž den.
Další informace předalo Německo dopisem ze dne 26. srpna 2004, který byl zaregistrován týž den.
II. POPIS
A. Příjemce
(10) CWP je společnost s ručením omezeným se sídlem v obci Piesteritz, Sasko-Anhaltsko, což je podporovaná oblast ve smyslu čl. 87 odst.
3 písm a) Smlouvy o ES. Společnost vyrábí kyselinu fosforečnou a výrobky z ní, především fosfáty.
CWP byla založena v roce 1994 za účelem převzetí úseku "Následné produkty fosforu" dusíkáren AG Wittenberg Piesteritz (dusíkárny) v rámci privatizace.
Dusíkárny vyráběly chemické výrobky a byly ve vlastnictví Úřadu pro správu veřejného majetku (Treuhandanstalt, dále jen "THA"), což je subjekt veřejného práva, který byl kompetentní k provádění privatizace a restrukturalizace podniků z bývalé Německé demokratické republiky.
(11) Privatizace se konala dne 29. června 1994 po vypsání obchodní veřejné soutěže společností Goldmann Sachs.
Vlastníci CWP byly společnosti Vopelius GmbH, URSEKO GmbH, Phosphor AG (Kazachstán) a osm soukromých investorů.
Privatizace se konala pod podmínkou, že společnost Phosphor AG zvýší svůj podíl na základním kapitálu společnosti z 30000 DEM na 1,6 milionu DEM.
Protože se toto nestalo, převzala podíly společností URSEKO GmbH a Phosphor AG společnost Vopelius GmbH a šest zaměstnanců společnosti CWP.
Podle informací Německa nabyla privatizační smlouva účinnosti dne 30. listopadu 1994.
(12) Německo poskytlo následující informace o činnosti CWP (v milionech DEM):
Tabulka 1 [5]
(v milionech DEM) _BAR_
_BAR_ 1996/97 _BAR_ 1997/98 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_
Roční obrat _BAR_ 18,8 _BAR_ 26,3 _BAR_ 6,2 _BAR_ 33,0 _BAR_ 31,2 _BAR_
Výsledek obvyklé obchodní činnosti _BAR_ – 4,8 _BAR_ – 4,1 _BAR_ – 7,2 _BAR_ – 5,0 _BAR_ – 4,1 _BAR_
Počet zaměstnanců _BAR_ 80 _BAR_ 99 _BAR_ 100 _BAR_ 100 _BAR_ 97 _BAR_
(13) Podle údajů Německa má CWP od prosince roku 1998 základní kapitál ve výši 288880 EUR (0,565 milionu DEM).
Firma se nachází ve vlastnictví společností Vopelius Chemie AG (29,2 %), Vopelius GmbH (28,3 %), pana Thilo Kotha von Vopelius (17,7 %) a BVT Industrie GmbH & Co. Chemische Werke Piesteritz KG (24,8 %).
(14) Společnosti Vopelius Chemie AG a Vopelius GmbH jakož i společnosti Galvano Chemie Leipzig GmbH a Vopelius-Bioprodukte GmbH [6], které jsou dceřinými společnostmi společnosti Vopelius Chemie AG, tvoří integrovanou skupinu (skupina Vopelius).
Předseda představenstva společnosti Vopelius Chemie AG je pan Thilo von Vopelius.
Skupina Vopelius, včetně pana von Vopelia vlastní 75,2 % kapitálu CWP.
Jak Německo v rámci poskytování informací sdělilo, skupina v roce 2002 zaměstnávala (bez CWP) 43 zaměstnanců, dosáhla obratu ve výši 17252657 EUR (33,755 milionu DEM) a disponovala s majetkem v hodnotě 6777174 EUR (13,255 milionu DEM).
Poukazuje se na to, že podle údajů Německa netvoří společnosti skupinu ve smyslu obchodního práva.
(15) Společnost BVT Industrie GmbH & Co. Chemische Werke Piesteritz KG je součástí skupiny BVT, což je mezinárodní investiční a kapitálová společnost poskytující finanční služby, s celkovým objemem investic více než 3 miliardy EUR (6 miliard DEM) [7].
Tato skupina vlastní 24,8 % kapitálu CWP a Německo ji považuje za institucionálního partnera.
(16) V únoru roku 2001 prodala CWP zařízení pro výrobu fosfátu společnosti […]* [8] (TI), která vyrábí fosfor a výrobky z fosforu.
Podle obchodní smlouvy byl prodán goodwill, majetkové hodnoty nehmotné povahy, zásoby atd. za cenu […]* EUR ([…]* DEM) jakož i pozemky a výrobní zařízení za cenu […]* EUR ([…]* DEM).
Podle údajů Německa však odprodej pozemků a zařízení závisí na převodu nezatížených majetkových hodnot, jakož i na rozhodnutí Komise o státní podpoře poskytnuté společnosti CWP, z něhož bude vyplývat, že od společnosti TI nebude možno požadovat případné navrácení podpory.
V případě kladného rozhodnutí Komise poskytnou BvS a země Sasko-Anhaltsko záruky na dlouhodobý nehmotný majetek, přebíraný společností TI, takže by byl splněn požadavek na převod dlouhodobého nehmotného majetku bez dalšího břemene a kupní smlouva by mohla vstoupit v platnost.
Pokud kupní smlouva není právoplatná, částka ve výši […]* EUR ([…]* DEM) není stále zaplacená.
Jakmile smlouva vstoupí v platnost, bude CWP vyrábět fosfáty výlučně pro TI, která dodává surovinu.
B. Finanční opatření státu
(17) V souvislosti s privatizací ze dne 29. června 1994 sjednala CWP kupní cenu za úsek dusíkáren "Fosforové výrobky" ve výši 3181769 EUR (6,223 milionu DEM), která byla splatná ve třech dílčích splátkách, každá ve výši 511292 EUR (1 milionu DEM) ke dni 30. června 1995, 1. června 1996 a 30. června 1996 a v doplatku ve výši 1647894 EUR (3,223 milionu DEM), splatném ke dni 1. července 1997.
Dále se CWP zavázala, že ke dni 1. října 1999 zaručí 70 pracovních míst a že ke dni 31. prosince 2002 uskuteční investice ve výši 5112919 EUR (10 milionů DEM).
(18) Jako reakci na tento závazek učinila společnost THA různá opatření.
Některá z těchto opatření byla během četných doplňků smlouvy o privatizaci v období roků 1994–2003 upravena.
Následující tabulka 2 uvádí přehled:
Tabulka 2
(v milionech EUR) _BAR_
Opatření v rámci privatizace (THA) _BAR_
1 _BAR_ Ručení _BAR_ 1,02 _BAR_
1a _BAR_ Prodloužení ručení a přeměna na půjčku/příspěvek _BAR_ (1,02) _BAR_
2 _BAR_ Příspěvek na investice _BAR_ 3,06 _BAR_
3 _BAR_ Úprava opoždění ve výrobě _BAR_ 0,31 _BAR_
Celkem _BAR_ 4,39 _BAR_
(19) Opatření 1: Ručení ve výši 1022583 EUR (2 miliony DEM) za provozní úvěr.
Úvěr původně poskytnula Deutsche Bank, v roce 1996 byl převeden na Commerzbank a v roce 1998 na Hypovereinsbank.
(20) Opatření 1a: Ručení uvedené v opatření 1 mělo původně trvat do prosince roku 1995.
Po zahájení formálního řízení však Německo sdělilo, že toto ručení bylo během četných doplňků smlouvy o privatizaci několikrát prodlouženo, naposledy do 30. listopadu 2000.
Před uplynutím této lhůty poskytnul dne 21. listopadu 2000 nástupnický orgán THA, Spolkový úřad pro mimořádné úkoly spojené se sjednocením (dále jen "BvS"), společnosti CWP půjčku pro úhradu úvěru zajištěného ručením ve výši tohoto úvěru.
Půjčka nahradila stávající úvěr a ručení bylo ukončeno. Podle údajů Německa trvá nová půjčka do 31. prosince 2005 a úroková sazba odpovídá úrokové míře doporučené Komisí [9].
Poslední změna smlouvy o privatizaci z července roku 2003 předpokládala, že v případě kladného rozhodnutí Komise se půjčka přemění na příspěvek, tj. společnosti CWP se promine její splacení.
(21) Opatření 2: Nesplatný příspěvek ve výši 3067751 EUR (6 milionů DEM) na financování investic pro zachování výroby.
(22) Opatření 3: Společnost THA převzala náklady na úpravu zpoždění ve výrobě, které činí ca. 623776 EUR (1,22 milionu DEM).
Tento příspěvek byl později zvýšen o 306775 EUR (0,6 milionu DEM).
Podle údajů Německa však tento dodatečný obnos nebyl nikdy vyplacen, protože záměry, které z něj měly být financovány, se ukázaly jako technicky neproveditelné.
Finanční opatření podle informací poskytnutých Německem v roce 1997
(23) První změny smlouvy o privatizaci předpokládaly mj. prodloužení ručení, uvedeného v opatření 1 (opatření 1a) a odklad platby kupní ceny.
(24) Další dohoda byla uzavřena na konci roku 1996/začátkem roku 1997 mezi společností a BvS, aby se odvrátila nesolventnost CWP.
Byla naplánována řada opatření ze strany státu, která tvořila nejdůležitější část hlášení z roku 1997.
Následující tabulka 3 poskytuje přehled o opatřeních na restrukturalizaci z roku 1997.
Tabulka 3
(v milionech EUR) _BAR_
Opatření THA/BvS _BAR_ Částka _BAR_
4 _BAR_ Prominutí kupní ceny _BAR_ 3,18 _BAR_
5 _BAR_ Prominutí úroků z prodlení _BAR_ 0,23 _BAR_
6 _BAR_ Příspěvek na investice _BAR_ 1,79 _BAR_
7 _BAR_ 20 % ručení za soukromé půjčky investic ve výši více než 6,3 milionu DEM _BAR_ 0,64 _BAR_
8 _BAR_ 20 % ručení za soukromé půjčky na provozní prostředky ve výši více než 8,5 milionu DEM _BAR_ 0,87 _BAR_
7a/8a _BAR_ Přeměna ručení na půjčku/příspěvek _BAR_ (1,51) _BAR_
Opatření Spolkové země Sasko-Anhaltsko _BAR_
9 _BAR_ 80 % ručení za soukromé půjčky investic ve výši více než 6,3 milionu DEM _BAR_ 2,58 _BAR_
10 _BAR_ 80 % ručení za soukromé půjčky na provozní prostředky ve výši více než 8,5 milionu DEM _BAR_ 3,47 _BAR_
Opatření v rámci schválených ustanovení o podpoře _BAR_
11 _BAR_ Přímé příspěvky na investice (prostředky GA) ze dne 8.7.1998 _BAR_ 1,94 _BAR_
12 _BAR_ Příspěvky na investice (1994–1997) _BAR_ 0,15 _BAR_
Celkem _BAR_ 14,85 _BAR_
(25) Opatření 4: V rámci této dohody BvS v prosinci roku 1996 souhlasil s dalším odkladem zaplacení kupní ceny, které již bylo vícekrát odloženo z důvodů dřívějších změn smlouvy o privatizaci, až ke dni 31. prosince 1999.
Dne 5. července 1999 byla nakonec kupní cena prominuta.
Komise o tom byla informována formou seznamu takzvaného "smluvního managementu", který vysvětluje činnost BvS v oblasti kontroly plnění smlouvy [10].
(26) Opatření 5: Německo po zahájení formálního řízení přiznalo, že úroky z prodlení, které díky odkladu platby narostly do konce roku 1996 až do výše 237239 EUR (0,464 milionu DEM) byly rozhodnutím z prosince roku 1996 prominuty.
Společnost BvS dále prohlásila, že je ochotna i do budoucna nevybírat žádné úroky z prodlení za platbu kupní ceny.
(27) Opatření 6: BvS zvýšila příspěvek na financování investic nutných pro udržení výroby (opatření 2) o 2065619 EUR (4,04 milionu DEM).
Německo po zahájení formálního řízení sdělilo, že z celkové poskytnuté částky na financování investic (opatření 2 a 6) ve výši 5133370 EUR (10,04 milionu DEM) bude vyžadovat jen 4867499 EUR (9,52 milionu DEM).
Následkem toho byl příspěvek zvýšen na 1799747 EUR (3,52 milionu DEM).
(28) Opatření 7: V dubnu roku 1998 obdržela CWP od Hypovereinsbank půjčku na provozní prostředky ve výši více než 3221139 EUR (6,3 milionu DEM).
Tato půjčka byla zajištěna 20 % ručením BvS ve výši 644228 EUR (1,26 milionu DEM).
Zbývajících 80 % bylo zajištěno ručením Spolkové země Sasko-Anhaltsko (opatření 9).
Půjčka měla být splacena do prosince roku 1998.
Tento termín však byl několikrát prodloužen a podle posledních údajů půjčka ještě není splacena.
(29) Opatření 8: V dubnu roku 1998 obdržela CWP od Hypovereinsbank také půjčku na investice ve výši 4345981 EUR (8,5 milionu DEM).
Tato půjčka byla zajištěna 20 % ručením BvS ve výši více než 869196 EUR (1,7 milionu DEM).
Zbývajících 80 % bylo zajištěno ručením země Sasko-Anhaltsko (viz opatření 10).
Půjčka bude splácena do května roku 2013.
Podle posledních údajů půjčka ještě není splacena.
(30) Opatření 7a/8a: Německo po zahájení formálního řízení oznámilo, že 20 % ručení BvS byla několikrát prodloužena.
Dne 21. listopadu 2000 BvS nakonec přímo bankám uhradila část půjček, zajištěných těmito ručeními, konkrétně 1513424 EUR (2,96 milionu DEM).
Tyto hotové prostředky slouží jako záruka splacení úvěru společností CWP.
V případě bank jde pouze o náhradu stávajících záruk, v případě CWP se však jedná o novou půjčku, která nahrazuje 20 % předcházející půjčky.
CWP by měla k 31. prosinci 2005 uhradit částku ve výši 1513424 EUR (2,96 milionu DEM) a odvést úroky odpovídající úrokové sazbě doporučené Komisí.
V odpovědi na nařízení o poskytnutí informací však Německo uvedlo, že CWP od ledna roku 2003 neodvádí žádné úroky a že platby byly odloženy.
Úroky, naběhlé do prosince roku 2002 ve výši 301000 EUR (588705 DEM), byly odvedeny v červenci roku 2003.
Poslední změna smlouvy o privatizaci z července roku 2003 předpokládala, v případě kladného rozhodnutí Komise, přeměnu těchto půjček na příspěvek, včetně úroků naběhlých od ledna roku 2003, jejichž platba byla odložena, tj. upuštění od splátek půjčky CWP včetně nezaplacených úroků.
Protože předmětná opatření spočívají pouze v prodloužení nebo nahrazení opatření, která jsou pokryta rozhodnutím o zahájení formálního řízení, musí být posouzena Komisí v tomto rozhodnutí.
(31) Opatření 9: Zbývající obnos půjčky na provozní prostředky v celkové výši 3221138 EUR (6,3 milionu DEM) (opatření 7) byl zajištěn 80 % ručením země Sasko-Anhaltsko ve výši 2576911 EUR (5,04 milionu DEM).
Ručení bylo poskytnuto do 30. dubna 1998, bylo však několikrát prodlouženo o rok.
CWP požádalo o další prodloužení.
Podle údajů, které Německo poskytlo, je ručení zjevně stále platné.
V případě kladného rozhodnutí Komise v této věci by země Sasko-Anhaltsko zvážila další prodloužení ručení.
(32) Opatření 10: Zbývající obnos půjčky na investice v celkové výši 4345981 EUR (8,5 milionu DEM) (opatření 8) byl zajištěn 80 % ručením země Sasko-Anhaltsko ve výši 3476785 EUR (6,8 milionu DEM).
Ručení bude ukončeno v dubnu roku 2013.
(33) Opatření 11: Dne 8. července 1998 byly poskytnuty příspěvky na investice ve výši 1937796 EUR (3,79 milionu DEM).
Podle údajů Německa se z této částky využilo pouze 1845764 EUR (3,61 milionu DEM).
(34) Opatření 12: Přídavky k investicím ve výši 357904 EUR (0,7 milionu DEM).
C. Restrukturalizace
(35) Podle údajů, které Německo poskytlo v roce 1997, byly již v průběhu privatizace podniknuty, s podporou opatření THA (opatření 1–3), první kroky k restrukturalizaci.
Toto úsilí však ztroskotalo a v hospodářském roce 1996 se CWP z důvodu nedostatečného vybavení vlastním kapitálem, přerušení dodávek surovin a platební neschopnosti dostala do nesnází.
(36) Nedostatečné vybavení vlastním kapitálem bylo zdůvodněno tím, že společnost Phosfor AG nezvýšila ke dni 30. září 1994 svůj kapitálový vklad z 15339 EUR (30000 DEM) na 818067 EUR (1,6 milionu DEM).
Pokud se jedná o zásobování, počítala CWP s dodávkami elementárního fosforu jako suroviny pro výrobu kyseliny fosforečné.
Kyselina fosforečná zase představuje základ pro výrobu fosfátů.
Elementární fosfor měla dodávat společnost Phosfor AG z Kazachstánu.
Protože se tyto dodávky neuskutečnily, došlo v hospodářském roce 1995/1996 k nedostatečnému zásobování surovinami.
Společnosti se částečně podařilo vyrovnat tento deficit nákupem suroviny za vyšší ceny od jiných dodavatelů.
To způsobilo, že došlo k prostojům ve výrobě, což v roce 1995 a 1996 vedlo ke ztrátám, a tím se výrazně omezila platební schopnost společnosti.
Původní plán restrukturalizace
(37) Pro obnovení dlouhodobé rentability podniku byla nutná účinná restrukturalizace.
Podle hlášení z roku 1997 měla restrukturalizace proběhnout v období roků 1997 až 2000.
Předpokládala především investice do nového výrobního postupu ("mokrý způsob").
(38) Společnost CWP vyráběla až do roku 1996 především fosfáty s nízkým stupněm čistoty pro použití především v pracích prostředcích.
Fosfáty se získávají z kyseliny fosforečné.
CWP vyráběla kyselinu fosforečnou jednak pro vlastní potřebu (další zpracování na fosfáty) jednak za účelem prodeje jiným společnostem.
Kyselina fosforečná se vyrábí dvěma způsoby, u každého z nich se používají jiné suroviny.
V případě "mokrého způsobu" se čistá kyselina fosforečná vyrábí formou chemické reakce ze surové kyseliny fosforečné (Merchant Grade Acid – MGA).
V případě termického způsobu, který používala CWP, se čistá kyselina fosforečná získává spalováním elementárního fosforu.
Protože je podle hlášení surová kyselina fosforečná dostupnější než elementární fosfor a její zpracování je levnější než zpracování elementárního fosforu, rozhodla se CWP změnit v rámci plánu restrukturalizace surovinovou základnu a z toho důvodu i postup výroby.
Tak měl být vyřešen problém s obtížemi v dodávce elementárního fosforu z Kazachstánu.
(39) Německo předložilo dva dokumenty, které měly představovat plán restrukturalizace.
Tyto podklady jsou v rozporu s hlášením z roku 1997.
(40) První dokument ze dne 29. května 1996 s názvem "Nová koncepce podnikání pro další chod CWP jako nástupnické společnosti úseku Výrobky z fosforu dusíkárny společnosti AG Wittenberg" shrnuje strategii restrukturalizace CWP, která v podstatě sleduje dva cíle: za prvé, rozšíření surovinové základny a za druhé, rozšíření oblasti působení společnosti.
V tomto dokumentu samozřejmě není zmínka o ústupu od termického způsobu výroby.
Naopak by měla pokračovat výroba na principu elementárního fosforu termickým způsobem a některá zařízení mají být přestavěna na zpracování nakupované surové kyseliny fosforečné.
Současně byl dán podnět k úvaze postavit, ve střednědobém výhledu, extrakčních zařízení pro čištění MGA, tj. k výrobě mokrým způsobem.
(41) Ve druhém dokumentu s názvem "Návrh dlouhodobého zajištění společnosti CWP včetně investičního a finančního plánu" ze dne 16. října 1996 vytyčila CWP svoje priority pro investice a plánované financování, aniž by zpochybnila předtím rozvinutou strategii udržení termického způsobu výroby paralelně se zavedením mokrého způsobu výroby.
Mezi priority pro investice patří přizpůsobení stávajících zařízení pro zpracování mokré kyseliny fosforečné a stavba výše uvedeného extrakčního zařízení, takže CWP by od září 1998 nebyla závislá na elementárním fosforu.
Realizovatelnost tohoto extrakčního zařízení byla předmětem studie odborného znalce, společnosti DLM [11], který vypracoval také nákladovou studii [12], v níž jsou odhadnuty náklady na zařízení ve výši 3,07 milionu EUR (6 milionu DEM).
Změna konceptu
(42) V odpovědi na zahájení formálního řízení Německo uvedlo, že technický koncept stavby extrakčního zařízení byl změněn a rozšířen.
První změna proběhla v prosinci roku 1997, kdy testovací řady ukázaly, že pro dosažení potravinářské jakosti bylo nutné provést dodatečnou úpravu kyseliny, která spočívá v defluorizaci a ve zvýšení koncentrace.
V únoru roku 1999 vypověděl smlouvu o dodávkách jeden z dodavatelů CWP, který doposud dodával kyselinu v kvalitě MGA, jež nevyžadovala žádné předběžné čištění.
Z tohoto důvodu musela CWP nakupovat kyselinu ve standardní kvalitě MGA, tuto kyselinu čistit a odbarvit.
Tyto dvě změny vedly k vícenákladům, ke zpoždění prosazování konceptu přibližně o jeden a půl roku a kromě toho přinutily CWP k tomu, aby rozšířila svoje výrobní zařízení, což si znovu vyžádalo dodatečné náklady a dále zpozdilo prosazení konceptu.
Náklady na extrakční zařízení se zvýšily z 3,07 milionu EUR (6 milionů DEM) na 7,772 milionu EUR (15,1 milionu DEM).
(43) Kromě toho se v roce 2000 objevil problém s vysoce toxickým meziproduktem (rafinát).
V odpovědi na zahájení formálního řízení Německo uvedlo, že CWP se spoléhala na další zpracování rafinátu u třetí firmy a v polovině roku 2000 musela konstatovat, že pro toto zpracování nemá žádné nabídky.
Z toho vyplývající krize vedla spolu se zpožděním prosazování opatření na restrukturalizaci k zastavení výstavby extrakčního zařízení.
I přes různá zvýšení kapitálu, která provedli obchodní společníci, se společnost ocitla v létě roku 2000 na pokraji platební neschopnosti.
Té bylo nakonec zabráněno uzavřením smlouvy s TI.
(44) Smlouva byla uzavřena začátkem roku 2001 a předpokládala prodej fosfátových výrobků společnosti TI, jak je popsáno výše.
Dokud smlouva nenabude právní moci, vyrábí CWP výhradně fosfáty pro TI a TI dodává suroviny.
Po nabytí platnosti smlouvy a jakmile bude dokončena stavba extrakčního zařízení, zruší CWP úplně výrobu fosfátů a bude vyrábět již jen kyselinu fosforečnou mokrým způsobem.
To vyžaduje přijetí nových opatření pro odstavení zařízení pro termickou výrobu kyseliny fosforečné (tradiční postup výroby u CWP), pentoxidu fosforu, fosfornanu sirnatého (jednoho z výrobků, zavedených v rámci restrukturalizace) a skladů fosforu (protože fosfor už nebude používán jako surovina).
Počet zaměstnanců CWP byl snížen přibližně o 33 pracovníků.
(45) Podle názoru Německa byla restrukturalizace CWP v oblasti výroby fosfátů, kterou má převzít TI, úspěšně uzavřena.
Jakmile TI uhradí kupní cenu za dlouhodobý majetek CWP, bude úspěšně ukončena restrukturalizace i v oblasti výroby kyseliny fosforečné.
CWP potom dokončí výstavbu extrakčního zařízení a bude tak moci zajistit svoji dlouhodobou životaschopnost, aniž by se výrazně odklonila od původního konceptu restrukturalizace.
Podle údajů Německa je extrakční zařízení již z 90 % hotové.
Výroba kyseliny fosforečné byla zastavena již v únoru roku 2001.
Zařízení pro tuto výrobu bylo vyprázdněno, vyčištěno a již se nepoužívá.
D. Náklady na restrukturalizaci
(46) Podle dokumentu "Návrh dlouhodobého zajištění společnosti CWP včetně investičního a finančního plánu" ze dne 16. října 1996 potřebovala CWP v období roků 1996–2000 investice ve výši 5,62 milionu EUR (11 milionů DEM) a provozní prostředky v ceně 2,56 milionu EUR (5 milionů DEM).
Tento dokument obsahuje také plán investic, který zahrnuje investice v celkové výši více než 9,29 milionu EUR (18,17 milionu DEM).
Podle hlášení z roku 1997 činí náklady na restrukturalizaci celkem 12,88 milionu EUR (25,2 milionu DEM).
Opatření na restrukturalizaci, nahlášená v roce 1997, jsou shrnuta v tabulce 4.
Tabulka 4
(v milionech EUR) _BAR_
Opatření na restrukturalizaci _BAR_ Náklady _BAR_
Vyrovnání ztrát (1995–1998) _BAR_ 4,91 _BAR_
Zabezpečovací investice _BAR_ 2,15 _BAR_
Investice na restrukturalizaci _BAR_ 5,52 _BAR_
Sanace škod na životním prostředí z období před 1.7.1990 _BAR_ 0,31 _BAR_
Celkem _BAR_ 12,88 _BAR_
(47) Po zahájení formálního řízení byly tytéž náklady oceněny částkou 18,87 milionu EUR (36,9 milionu DEM).
Je třeba konstatovat, že tabulka 5 obsahuje dvě nové položky "Příspěvky" a "Prominutí kupní ceny", které spíše než náklady na restrukturalizaci představují finanční prostředky.
Tabulka 5
(v milionech EUR) _BAR_
Opatření na restrukturalizaci _BAR_ Náklady _BAR_
Vyrovnání ztrát (1995–1998) _BAR_ 4,86 _BAR_
Zabezpečovací investice _BAR_ 2,05 _BAR_
Investice na restrukturalizaci _BAR_ 7,98 _BAR_
Sanace škod na životním prostředí z období před 1.7.1990 _BAR_ 0,31 _BAR_
Příspěvky _BAR_ 0,20 _BAR_
Prominutí kupní ceny _BAR_ 3,43 _BAR_
Celkem _BAR_ 18,87 _BAR_
(48) V odpovědi na nařízení o poskytnutí informací rozdělilo Německo restrukturalizaci na dvě části: restrukturalizace výroby fosfátů a restrukturalizace zbývajících úseků (především výroba kyseliny fosforečné).
Náklady na restrukturalizaci výroby fosfátů byly vyčísleny celkovou částkou 7,99 milionu EUR (15,63 milionu DEM) a zahrnují investice ve výši 4,71 milionu EUR (9,21 milionu DEM).
Náklady na restrukturalizaci zbývajících úseků byly vyčísleny celkovou částkou 27,14 milionu EUR (53,08 milionu DEM) a zahrnují investice ve výši 13,22 milionu EUR (25,86 milionu DEM).
Celkové náklady na restrukturalizaci činily tudíž 35,13 milionu EUR (68,71 milionu DEM).
Je však třeba konstatovat, že tyto náklady na restrukturalizaci [13] zahrnují výdaje v období let 1995–2001, tj. také z období, kdy restrukturalizace po privatizaci ztroskotala.
(49) Německo poté v dopise ze dne 26. srpna 2004 uvedlo celkové náklady od roku 1997 až k tomuto datu, které činily přibližně 31,20 milionu EUR (61 milionu DEM).
Nejsou vysvětleny odchylky od údajů, které byly poskytnuty v odpovědi na nařízení o poskytnutí informací.
E. Vlastní příspěvek
(50) Podle hlášení z roku 1997 spočíval vlastní příspěvek CWP na restrukturalizaci ve financování některých investic a v příspěvku společníků.
(51) CWP měla uskutečnit ke dni 31. prosince 2002 investice v celkové výši 5,11 milionu EUR (10 milionů DEM).
Je však třeba konstatovat, že tato povinnost investovat byla dohodnuta již při privatizaci dne 29. června 1994 a nepředpokládalo se, že tyto investice budou financovány ze soukromých prostředků.
(52) Německo v odpovědi na zahájení formálního řízení uvedlo, že v období let 1994–2000 byly uskutečněny investice ve výši 15,70 milionu EUR (30,70 milionu DEM).
Z této částky bylo 7,21 milionu EUR (14,11 milionu DEM) financováno ze soukromých prostředků.
Je však třeba konstatovat, že tato částka zahrnuje i opatření financovaná ze státních zdrojů ve výši 3,73 milionu EUR (7,30 milionu DEM).
Příspěvek společníků na tyto investice činí tudíž 3,48 milionu EUR (6,81 milionu DEM).
(53) Ohledně druhé části vlastního příspěvku, tj. příspěvků společníků, měla podle hlášení z roku 1997 společnost Vopelius Chemie GmbH poskytnout úvěr ve výši 0,15 milionu EUR (0,3 milionu DEM).
Německo v odpovědi na zahájení formálního řízení sdělilo, že se v tomto případě jedná o nákup investičního majetku na leasing, za který společnost Vopelius převzala ručení, které ji zadlužilo.
(54) Německo kromě toho v odpovědi na zahájení formálního řízení hájí názor, že vložený kapitál ve výši 288879 EUR (0,565 milionu DEM) je třeba také považovat za příspěvek společníků k financování investic.
(55) Německo v odpovědi na nařízení o poskytnutí informací uvedlo opatření (tabulka 6), která je třeba podle jeho mínění považovat za soukromé financování.
Tabulka 6
(v milionech EUR) _BAR_
Soukromé financování _BAR_ Částka _BAR_
Komanditní vklady (BVT) _BAR_ 4,84 _BAR_
Půjčky společníků (BVT) _BAR_ 0,15 _BAR_
Příspěvky společníků (BVT) _BAR_ 0,11 _BAR_
Vklad základního kapitálu _BAR_ 0,29 _BAR_
Výnos z prodeje úseku Obchod se solí _BAR_ 1,64 _BAR_
Výnos z prodeje zařízení na výrobu soli (dosud nezaplaceno) _BAR_ 1,66 _BAR_
Dodavatelský úvěr (Vopelius) _BAR_ 2,75 _BAR_
Celkem _BAR_ 11,44 _BAR_
(56) Zvýšení soukromého financování, jak uvádí Německo, je třeba uvést do souvislosti především s kapitálovým příspěvkem BVT, která v prosinci roku 1998 převzala netypický tichý podíl u CWP.
BVT také v březnu roku 2001 poskytla půjčku a v září roku 2001 příspěvek.
Kromě toho Německo uvedlo jako příspěvek na investice dodavatelský úvěr společnosti Vopelius, který byl poskytnut pro období leden roku 1997 až leden roku 1998 a spočíval v odkladu platby za suroviny dodané společností Vopelius, jakož i výnos, kterého CWP dosáhla z prodeje obchodu s fosfáty společnosti TI.
(57) Není však jasné, jaký vztah mají opatření uvedená v tabulce 6 k nákladům na restrukturalizaci uvedeným v 46.–49. bodu odůvodnění.
F. Analýza trhu
(58) Společnost CWP byla tradičním výrobcem průmyslových fosfátů a vyráběla kyselinu fosforečnou pro vlastní potřebu.
Podle plánu restrukturalizace se měla zlepšit kvalita fosfátů, aby bylo možno je využít pro potravinářský průmysl, a měla být zahájena výroba kyseliny fosforečné mokrým způsobem.
Je třeba konstatovat, že kyselina fosforečná vyráběná mokrým způsobem má stejnou kvalitu a stejné vlastnosti jako kyselina fosforečná vyráběná termickým způsobem.
U každého způsobu se však používají různé suroviny, konkrétně fosfor u termického způsobu a MGA u mokrého způsobu.
Mokrý způsob kromě toho obsahuje různé stupně výroby jejichž výsledkem jsou meziprodukty (především rafinát), které se musí dále zpracovat.
(59) Kyselina fosforečná tvoří základ pro výrobu fosfátových výrobků, které vyžadují surovinu s vyšším stupněm čistoty.
Kyselina fosforečná se používá při výrobě fosfátových hnojiv pro zemědělství a pro výrobu fosfátů pro potravinářský průmysl.
Polyfosfáty, především trisforečnan sodný (sodium tripolyphosphate), nacházejí využití u pracích prostředků, prostředků na mytí nádobí a jiných čisticích prostředků.
Používají se také pro různé průmyslové a technické aplikace.
(60) V publikaci "Chemical Economics Handbook" z roku 2002 se píše, že poptávka po kyselině fosforečné velmi výrazně klesá, protože se při výrobě z uskladněných chemikálií dává přednost mokrému způsobu.
Kromě toho existuje, díky dovozu z Číny, silná konkurence.
U mnoha fosfátových výrobků a pro přímé používání, pro které se dříve požadovala kyselina fosforečná vyrobená termickým způsobem, se mezitím přešlo ke kyselině fosforečné získané extrakcí, což výrazně snižuje náklady.
Surová kyselina fosforečná je snadno dostupná a relativně levná.
Dále se píše, že v roce 2002 vyráběli v západní Evropě kyselinu fosforečnou termickým způsobem ještě čtyři výrobci, konkrétně společnosti TI (největší výrobce), CWP, FEBEX S.A. a Krems Chemie.
(61) Podle německých údajů je evropský trh s kyselinou fosforečnou ovlivněn oligopolem a neexistují zde žádné přebytečné kapacity.
Podle názoru CWP však na relevantním evropském trhu žádný oligopol neexistuje.
Tento názor sdílí i někteří konkurenti CWP, jsou však toho názoru, že vzniká jasný přebytek kapacit.
(62) Jak Německo tak i CWP považují podíl CWP na celkovém západoevropském trhu s fosfáty (průmyslové fosfáty a fosfáty pro potravinářství) za nevýznamný.
Tento podíl se pro rok 2000 udává číslem 5,1 %.
Od roku 2001 vyrábí CWP výhradně pro společnost TI, takže se již na trhu nevyskytuje.
Její podíl na trhu převzala společnost TI.
Jak Německo dále uvádí, nepůsobí společnost TI v oblasti speciálních fosfátů jako CWP, působí však na trhu s fosforem, kyselinou fosforečnou a dalšími následnými výrobky.
(63) CWP k výrobě kyseliny fosforečné uvádí, že její výroba má být snížena z 40000 t kyseliny fosforečné vyráběné termickým způsobem na 20000 t kyseliny fosforečné vyráběné louhováním.
Původně předpokládaný podíl na západoevropském trhu s kyselinou fosforečnou se sníží ze 6 % na 3 %.
Protože zařízení pro výrobu termickým způsobem byla odstavena a zařízení pro výrobu louhováním ještě není v provozu, CWP v současnosti nevyrábí žádnou kyselinu fosforečnou a její podíl na trhu je nulový.
III. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO ŘÍZENÍ
(64) Z důvodu žaloby na neplatnost podané společností Prayon-Rupel zrušil Soud prvního stupně ve svém rozsudku ze dne 15. března 2001 rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 1997 [14] z důvodu porušení důležitého formálního předpisu.
Soud prvního stupně konstatoval, že Komise byla povinna zahájit formální řízení z důvodu vážných nesnází při posouzení slučitelnosti podpory se společným trhem.
(65) Dle názoru Soudu byly vážné nesnáze způsobeny tím, že Komise rozhodla bez dostatečných znalostí technických opatření na restrukturalizaci.
Soud jednak potvrdil, že Komise nesprávně popsala opatření na restrukturalizaci, která provedla CWP.
Komise se při popisu těchto technických opatření na restrukturalizaci opírala o informace, které přeložilo Německo v roce 1997 o tom, že výroba kyseliny fosforečné termickým způsobem má být nahrazena výrobou mokrým způsobem.
Jak však Soud prvního stupně zdůraznil, v žádném z obou návrhů plánu restrukturalizace z května a října roku 1996, které Německo předložilo Komisi, není zmínka o zastavení výroby termickým způsobem.
SPS za druhé konstatoval, že Komise zjevně špatně posoudila technickou proveditelnost a výnosnost opatření na restrukturalizaci.
Podle soudu to dokládá znalecký posudek, předložený žalobcem.
233 odst. 1 Smlouvy o ES byla Komise povinna přijmout potřebná opatření k tomu, aby vyhověla rozsudku soudu.
Komise přikročila k předběžné kontrole opatření provedených ve prospěch CWP, včetně opatření, která nebyla v předchozím rozhodnutí zkoumána, a nabyla přesvědčení, že se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Komise však měla vážné pochyby o slučitelnosti podpory se společným trhem.
Komise nemohla zjistit přesnou celkovou částku podpory a předběžná kontrola podle pravidel pokynů Společenství o poskytování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci společnosti v nesnázích z roku 1994 (dále jen "pokyny Společenství") [15] vyvolala vážné pochyby o slučitelnosti podpory se společným trhem.
Poté Komise zahájila formální přezkumné řízení.
IV. DŮVODY PRO VYDÁNÍ NAŘÍZENÍ O POSKYTNUTÍ INFORMACÍ
(67) Komise zahájila řízení především na základě informací, které byly předloženy v roce 1997.
Odpověď Německa na nařízení o poskytnutí informací však obsahovala podrobnosti k předcházejícím opatřením, která byla prezentována jako stávající podpora (opatření 1–3) a změny některých opatření (opatření 1a a opatření 7a/8a).
Kromě toho Německo po zahájení řízení označilo některá opatření, která byla dříve považována za opatření ad hoc, jako stávající podporu (opatření 9 a 10).
Komise nemohla na základě dostupných informací určit, zda opatření označená jako stávající podpora jsou skutečně slučitelná s ustanoveními, na jejichž základě byla podpora údajně poskytnuta.
K vyjasnění této záležitosti vydala Komise dne 6. března 2003 nařízení o poskytnutí informací.
V. STANOVISKA ÚČASTNÍKŮ
(68) Po zahájení formálního řízení byla doručena stanoviska tří přímých konkurentů CWP i samotné CWP, která jsou shrnuta v následujícím textu.
A. Stanovisko společnosti Prayon-Rupel
(69) Společnost Prayon-Rupel doručila podrobný popis obou způsobů výroby (termický způsob a mokrý způsob) a také příslušných výrobků a trhů.
Společnost Prayon-Rupel za prvé zpochybňuje to, zda lze daný projekt považovat za plán restrukturalizace.
Změna výrobního postupu podle ní nepředstavuje přijatelnou restrukturalizaci ve smyslu pokynů Společenství.
Pokud by obtíže společnosti vyplývaly z problémů se zásobováním, problém by nebylo možno odstranit změnou výrobního postupu.
Kromě toho problémy se zásobováním neexistují, protože společnost mohla nakupovat fosfor z Číny, největšího producenta na světě, namísto Kazachstánu.
(70) Za druhé společnost Prayon-Rupel zpochybňuje proveditelnost plánu restrukturalizace.
Změna výroby termickým způsobem na výrobu mokrým způsobem, uváděná v prvním dokumentu, není proveditelná.
Taková změna by vyžadovala rozsáhlé investice, včetně pořízení zcela nového zařízení nikoli pouze menší investice, jejichž výčet podalo Německo.
Kromě toho by změna výrobního postupu nevedla k získání vysoce kvalitního výrobku; tento názor sdílí i Německo.
Společnost Prayon-Rupel navíc pochybuje o obnovení rentability CWP, protože prognózy obratu jsou založeny na mimořádně optimistických předpokladech a provozní výsledky jsou setrvale negativní.
Změna výrobního postupu s nedostatečnými investicemi může vést jen k výrobě výrobků nižší kvality a tím k dalšímu snížení zisku.
(71) Za třetí je společnost Prayon-Rupel toho názoru, že CWP zvyšuje svoji kapacitu.
Podle prvního dokumentu o restrukturalizaci by měla být zahájena výroba mokrým způsobem, aniž by se zastavila výroba termickým způsobem.
To podle názoru společnosti Prayon-Rupel implikuje zdvojení kapacity.
(72) Začtvrté společnost Prayon-Rupel zastává názor, že se podpora neomezuje na nutné minimum a že závazky společníků investovat v průběhu privatizace 5,11 milionu EUR (10 milionů DEM) nejsou vázány na restrukturalizaci, nýbrž jsou hypotetické a nedostatečné.
(73) Společnost Prayon-Rupel závěrem pochybuje o tom, zda bude plán restrukturalizace kompletně splněn.
Již převzetí výroby fosforu od CWP společností TI potvrzuje, že plán nebude uskutečněn tak, jak se předpokládá.
B. Stanovisko společnosti Chemische Fabrik Budenheim A. Oetker
(74) Společnost Chemische Fabrik Budenheim A. Oetker (dále jen CFB) ve svém dopise ze dne 20. srpna 2001 zpochybnila únosnost konceptu restrukturalizace.
Výstavba nového extrakčního zařízení není realizovatelná při tak nízkých nákladech a během tak krátkého období, jak to naplánovala CWP.
To se potvrdilo dodatečně, protože podle informací trhu je zařízení pro výrobu termickým způsobem společnosti CWP odstaveno a byly též zastaveny stavební práce na novém extrakčním zařízení.
CFB je toho názoru, že náklady na stavbu nového zařízení byly v kalkulaci podhodnoceny a CWP nemá potřebné know-how k výrobě kyseliny fosforečné novým způsobem.
Společnost CWP ostatně neuvádí, jakým způsobem mají být zpracovány toxické meziprodukty vznikající při výrobě novým postupem.
CWP kromě toho konstatuje, že společnost TI úspěšně vyrábí kyselinu fosforečnou termickým způsobem, což vyvracuje tvrzení, že je nutná změna výrobního procesu k tomu, aby se obnovila životaschopnost CWP.
Společnost CFB pochybuje o tom, že existovaly problémy při zásobování elementárním fosforem.
Výroba kyseliny fosforečné v novém zařízení by tedy nezajistila snížení nákladů na předfinancování.
(75) CFB dále konstatuje, že úzká spolupráce mezi CWP a TI, včetně dohodnutého převodu obchodování s fosfátem na TI a – po určité době – práva TI převzít od CWP tento provozní úsek, nastoluje otázku, zda podpora není v konečném důsledku poskytnuta společnosti TI.
(76) CFB navíc poukazuje na to, že CWP je finančně podporována svými společníky, zejména společnostmi BVT Industrie GmbH a TI.
Proto by se při poskytování podpory měl vzít v úvahu stav vlastního kapitálu CWP.
C. Stanovisko společnosti BK Giulini
(77) Společnost BK Giulini ve svém dopise ze dne 26. září 2001 uvádí, že CWP nemá žádný plán restrukturalizace a že koncept je nedostatečný a nepřiměřený.
Změna postupu výroby není nutná a z technického a ekonomického hlediska je neproveditelná.
Jelikož CWP kromě toho neuvažuje o zastavení výroby termickým způsobem, jedná se u těchto opatření o neslučitelnou provozní podporu.
Obtíže s dodávkami a nedostatečnou likviditou nejsou dostatečnými důvody pro změnu postupu výroby nebo pro restrukturalizaci.
Poskytnutá podpora nebyla použita pro investice, ale jako příspěvek na zajištění platební schopnosti, což způsobilo narušení trhu ve Společenství.
Jako další argument proti poskytnutí podpory pro CWP se uvádí nadbytečná kapacita na evropském trhu s kyselinou fosforečnou.
(78) Společnost BK Giulini dále konstatuje, že pomoc, kterou poskytlo Německo, prokazatelně nepřispěla k obnovení životaschopnosti CWP.
Společnost i přes poskytnutou podporu vykázala v roce 1998 ztrátu.
Dohoda uzavřená mezi CWP a TI potvrzuje úplné ztroskotání opatření na restrukturalizaci.
(79) Kromě toho je podle názoru BK Giulini skutečným příjemce podpory TI.
D. Stanovisko CWP
(80) Dopisy ze dne 21. září 2001 a 6. února 2002 tlumočilo Německo reakci CWP na zahájení formálního řízení.
V dopise ze dne 8. října 2002, kterým Německo doručilo odpověď CWP na stanoviska výše uvedených ostatních účastníků, reagovala CWP na námitky, které při zahájení formálního řízení vyjádřila Komise i ostatní účastníci.
(81) CWP ohledně existence konceptu restrukturalizace prohlašuje, že restrukturalizace sledovala zejména dva cíle: rozšíření sortimentu v oblasti fosfátů a sestavení širší surovinové základny cenově výhodnějšími alternativami k fosforu.
Na těchto cílech se podle CWP během celého procesu restrukturalizace nic nezměnilo, ačkoliv byl koncept ve skutečnosti několikrát pozměněn.
(82) Ohledně pochybností k únosnosti opatření na restrukturalizaci zastává CWP názor, že rozšíření sortimentu v oblasti fosfátů lze dosáhnout instalací nové vířivé sušičky pro výrobu bezvodého fosfátu.
Ohledně rozšíření surovinové základny, což je druhý cíl, CWP konstatovala, že pomocí extrakčního zařízení mohou být vyráběny tytéž výrobky v téže kvalitě a s nižšími náklady než při termickém způsobu, aniž by společnost byla závislá na dodávkách elementárního fosforu od třetích stran.
(83) K poznámce CFB, že společnost TI úspěšně vyrábí kyselinu fosforečnou termickým způsobem, CWP prohlašuje, že TI není závislá na dodávkách elementárního fosforu, protože si jej sama vyrábí.
TI může rovněž udržovat nízké náklady, především náklady na elektrickou energii (které mají největší podíl na celkových nákladech na výrobu elementárního fosforu), protože jeden ze společníků TI provozuje jadernou elektrárnu a TI odebírá elektrický proud za zvýhodněnou cenu.
Proto se společnost TI nachází ve zcela jiné situaci než CWP.
(84) K pochybnostem o úspěchu konceptu restrukturalizace CWP prohlašuje, že podniknutá opatření představují klasickou restrukturalizaci společnosti.
Stavba obou zařízení byla zahájena na základě očekávaného zisku.
Očekává se především to, že výrobní náklady u extrakčního zařízení poklesnou o 7 % ve srovnání s termickým způsobem a že by se mohlo dosáhnout čistého kapitálového výnosu ve výši 23 %.
První zkoušky ukázaly, že pomocí extrakčního zařízení může být vyráběna kyselina fosforečná stejné kvality jako při výrobě termickým způsobem.
Dále CWP konstatuje, že ostatní soutěžící, zejména společnost Prayon-Rupel, oznámili výstavbu extrakčního zařízení, které je šestkrát větší než srovnatelné zařízení CWP.
Zpoždění ve výstavbě extrakčního zařízení byla způsobena dodavatelskými problémy a ne tím, že zařízení nelze postavit.
Zařízení je nyní z 90 % dokončeno a jistý subjekt se zajímá o licenci na know-how.
(85) CWP dále zastává názor, že nedochází k narušení hospodářské soutěže.
CWP poukazuje na to, že společnost CRU International Ltd v aktualizaci studie "The Market for Industrial and Food Phosphates" na období let 1998–2002 předpovídá, že zatímco v roce 2003 byl v průmyslu pravděpodobně celkový dostatek kapacit pro uspokojení poptávky, bude přetrvávat významná regionální nerovnováha, již bude nutno upravit.
Přebytek kapacit u průmyslových fosfátů a potravinářských fosfátů existuje jen na papíře, protože podle této zprávy se zařízení nacházejí ve velice špatném stavu a musí být obnovena.
Navíc je podíl CWP na relevantním trhu, jak se píše v 62. a 63. bodu odůvodnění, nevýznamný.
Kromě toho CWP nikdy neprodávala pod tržní cenou.
(86) CWP dále konstatuje, že společnost BK Giulini není přímý konkurent.
Společnost, která vyrábí speciální fosfáty, nakoupila v roce 2000 více než dvě třetiny výroby fosfátů od CWP a zajímala se o převzetí výrobního úseku kyseliny fosforečné a fosfátů společnosti CWP.
Podpora podle názoru CWP neměla vůbec žádné následky na společnost BK Giulini.
(87) K vlastnímu příspěvku na restrukturalizaci CWP uvádí, že společnost nebyla v důsledku vysokých materiálových nákladů schopna plně financovat koncept restrukturalizace z vlastních prostředků.
Přispěla však významnou částkou.
Podle údajů CWP činily investice financované ze soukromých zdrojů 5,11 milionu EUR (10 milionů DEM).
Všechny půjčky, poskytnuté společnosti – i ty, které byly zajištěny ručením BvS a spolkové země – je třeba hodnotit jako vlastní příspěvek na restrukturalizaci, protože CWP zaplatila úroky a je nutno zohlednit vrácení zisku z prodeje zařízení pro výrobu fosfátu společnosti TI.
(88) K identitě příjemce podpory CWP uvádí, že společnost nebyla začleněna do TI.
Po prodeji obchodu s fosfátem společnosti TI budou v sídle CWP dvě nezávislé společnosti: společnost TI bude činná v obchodování s fosfátem a společnost CWP bude vyrábět kyselinu fosforečnou.
Navzdory vyjádření CFB společnost CWP nikdy nedodávala společnosti TI kyselinu fosforečnou vyráběnou termickým způsobem.
Kromě toho je CWP jediným příjemcem podpory.
VI. STANOVISKO NĚMECKA
(89) V odpovědi na zahájení formálního řízení předalo Německo údaje popsané v 42.–44. bodu odůvodnění ohledně úpravy konceptu restrukturalizace.
Německo rovněž poskytlo informace o všech finančních opatřeních státu, která byla učiněna ve prospěch společnosti během privatizace a restrukturalizace, jak je popsáno v 17.–34. bodu odůvodnění.
Byly rovněž předloženy údaje uvedené v 50.–57. bodu odůvodnění ohledně vlastního příspěvku k restrukturalizaci, stejně jako výroční zprávy společnosti za roky 1994–2000 a údaje o trhu.
Ohledně stanovisek ostatních účastníků Německo odkazuje na reakci CWP, která byla doručena dopisem ze dne 8. října 2002.
(90) V odpovědi na nařízení o poskytnutí informací předložilo Německo údaje o slučitelnosti stávajících opatřeních na podporu s úpravami, na jejichž základě byla tato opatření údajně provedena.
Dále se Německo vyslovilo pro to, aby se postup rozdělil mezi obchodní oblast Fosfáty, která byla z německého pohledu úspěšně restrukturalizována, a mezi zbývající oblasti podnikatelské činnosti CWP, především na výrobu kyseliny fosforečné pomocí extrakčního zařízení, které by byly úspěšné, pokud by společnost TI uhradila dosud dlužnou část kupní ceny.
VII. POSOUZENÍ
A. Úvod
(91) Některá opatření, která bylo třeba posoudit, byla zkoumána již dřívějším rozhodnutím, které bylo anulováno rozhodnutím Soudu prvního stupně; některá z těchto opatření byla oznámena na začátku projektu v souladu s čl. 93 odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES), zatímco jiná byla uskutečněna před rozhodnutím Komise. Další opatření nebyla v anulovaném rozhodnutí zkoumána vůbec nebo byla po tomto rozhodnutí prodloužena nebo doplněna.
(92) Aby Komise mohla prozkoumat jednotlivá opatření, musí se v případě nahlášených opatření vpravit do situace, která panovala v době vydání prvního rozhodnutí a v případě neohlášeného opatření do období, ve kterém byla tato finanční podpůrná opatření poskytnuta.
Komise však musí provést celkové posouzení restrukturalizace, a toto posouzení musí vzít v úvahu celý příslušný vývoj faktů až do okamžiku uskutečnění posledních opatření.
B. Dotčená společnost
(93) V návaznosti na nařízení o poskytnutí informací podalo Německo podrobné informace o struktuře společnosti CWP.
Z toho vyplývá, že CWP v roce 2002 zaměstnávala spolu se skupinou Vopelius-Gruppe, včetně pana von Vopelia, 75,2 % kapitálu, 100 zaměstnanců, disponovala majetkovými hodnotami ve výši 25,81 milionu EUR (50,48 milionu DEM) a dosáhla obratu 22,36 milionu EUR (43,73 milionu DEM).
Nebyly tudíž překročeny mezní hodnoty podle doporučení Komise 96/280/ES ze dne 3. dubna 1996 ohledně definice malých a střeních podniků [16].
(94) Ohledně společnosti BvT-Gruppe, která vlastní zbývající podíl ve výši 24,8 %, Německo sdělilo, že tuto skupinu je třeba posuzovat jako institucionálního investora, protože poskytuje pouze rizikový kapitál, aniž by prováděla kontrolu operativního hospodaření CWP.
Proto lze na CWP pohlížet jako na malý a střední podnik.
CWP splňovala kritéria pro malý až střední podnik i v období před rokem 1997 (první rok, pro který jsou k dispozici úplné údaje).
(95) Komise konstatuje, že na základě dostupných informací, po uzavření smlouvy se společností TI v únoru roku 2001, pravděpodobně nebyla ve prospěch společnosti CWP učiněna žádná finanční opatření ze státních prostředků.
Komise kromě toho došla na základě odborného posudku společnosti AnChem Consult, předloženého Německem k názoru, podle kterého: – smlouva byla uzavřena v návaznosti na otevřený a transparentní postup, při kterém byla všem společnostem v Evropě, činným na relevantním trhu, dána možnost předložit svoji nabídku; – nabídka společnosti TI byla vybrána jako ekonomicky nejúnosnější a nejlepší; – prodejní cena odpovídá tržní ceně.
Proto je Komise toho názoru, že státní podpora společnosti CWP nebyla přímo ani nepřímo poskytnuta společnosti TI.
C. Stávající podpora
(96) Některá opatření údajně představují stávající podporu a není třeba, aby je Komise znovu posuzovala.
Musí se však přezkoumat slučitelnost těchto opatření s ustanoveními, na jejichž základě byla údajně provedena.
(97) Opatření 1, 2 a 3: Protože společnost v době privatizace zaměstnávala přibližně 70 pracovníků, spadá podle názoru Německa každá podpora poskytnutá v této souvislosti do režimu THA N 768/94 [17].
Komise uznává, že společnost zaměstnávala v době privatizace méně než 250 osob.
Proto se tato opatření nemusela Komisi oznámit a lze je označit jako stávající podporu.
(98) Opatření 1a: Protože poskytnutí ručení spadá do režimu THA, počítalo se od začátku s možností přeměny ručení na půjčku nebo na příspěvek, protože společnost se již nacházela v nesnázích.
Takový náznak je shodně uznáván ve třech režimech THA, které představují právní podklad pro poskytnutí ručení.
V rozhodnutí o režimu THA E 15/92 se výslovně praví, že půjčky a ručení poskytnuté THA jsou rostoucí měrou vhodné k tomu, aby se přeměnily na příspěvky [18].
Přeměna ručení na půjčku nebo na příspěvek byla pokryta již režimem THA, a proto ji nelze považovat za novou podporu.
(99) Opatření 9 a 10: Německo po zahájení formálního řízení nejprve sdělilo, že tato ručení byla poskytnuta na základě programu a byla schválena Komisí pro záchranu a restrukturalizaci podniku v nesnázích [19].
Komise konstatuje, že všechny předpoklady pro poskytnutí ručení byly v tomto případě splněny.
Je třeba zdůraznit, že úprava byla provedena před vstupem pokynů Společenství v platnost a že pokyny Společenství nepožadují, aby členské státy uvedly svoje stávající ustanovení o podpoře do souladu s novými předpisy (viz odstavec 2.5 pokynů Společenství).
Kromě toho Komise nezkoumala předmětnou úpravu po vydání pokynů Společenství.
To vysvětluje, proč opatření 9 a 10 sice odpovídají programu na záchranu a restrukturalizaci, ale nejsou v souladu s pokyny Společenství.
Z tohoto důvodu mohou být tato opatření považována za stávající podporu a není třeba je znovu posuzovat.
(100) Opatření 11: Příspěvky na investice ve výši 1,94 milionu EUR (3,8 milionu DEM) byly poskytnuty na základě programu podpory, který byl schválen Komisí jako regionální investiční podpora [20].
Německo v odpovědi na nařízení o poskytnutí informací prohlásilo, že bude zaručeno, že při poskytnutí regionální podpory CWP budou dodrženy předpisy o kumulaci a že bude respektována maximální regionální sazba podpory pro KMU.
Komise proto považuje toto opatření za stávající podporu.
Navíc k tomuto opatření na podporu nebylo při zahájení formálního řízení přihlíženo.
(101) Opatření 12: Příspěvky na investice ve výši více než 0,36 milionu EUR (0,7 milionu DEM), které byly poskytnuty jako regionální podpora investic na základě plánu podpory schváleného Komisí.
Německo v odpovědi na nařízení o poskytnutí informací prohlásilo, že zajistí, aby byly při poskytnutí regionální podpory CWP dodrženy předpisy o kumulaci a byla respektována maximální sazba podpory pro KMU.
Komise proto považuje toto opatření za stávající podporu.
K tomuto opatření na podporu tudíž nebylo přihlédnuto při zahájení formálního řízení.
(102) Komise proto vychází z předpokladu, že opatření 1 (včetně opatření 1a), 2 a 3 jakož i opatření 9, 10, 11 a 12 představují na základě předložených informací stávající podporu, kterou Komise nemusí znovu posuzovat.
Celková částka této podpory však byla vzata v úvahu při hodnocení proporcionality poskytnuté podpory.
D. Jiné státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 smlouvy o ES
87 odst. 1 smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
Finanční opatření provedená ve prospěch CWP poskytla této společnosti výhody, kterých by se jí jinak v tržních podmínkách nedostalo.
Je třeba připomenout to, že CWP hrozila v roce 1997 platební neschopnost a v té době nebyl žádný soukromý investor připraven poskytnout jí potřebné finanční prostředky.
Protože výrobky, které CWP vyrábí, jsou také předmětem obchodování a že konkurenti CWP jsou přítomni i v jiných členských státech, hrozilo, že opatření naruší hospodářskou soutěž a ovlivní obchod mezi členskými státy.
(104) Opatření jsou financována ze státních prostředků a poskytly je společnosti THA/BvS popřípadě Spolkové zemi Sasko-Anhaltsko.
Společnost THA byla založena jako veřejnoprávní instituce k provádění privatizace státních podniků v bývalé Německé demokratické republice a byla přímo podřízena ministerstvu financí.
Společnost BvS je nástupnickou organizací THA a jedná se rovněž o veřejnoprávní subjekt. Opatření lze tudíž připsat státu.
Opatření představují státní podporu ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES a musí být posouzena tomu odpovídajícím způsobem.
(105) Opatření 4, 5, 6, 7 a 8: Tato opatření, tj. prominutí kupní ceny a naběhnuvších úroků, příspěvek na investice a obě 20 % ručení BvS byla posuzována mimo ustanovení o podpoře; proto představují podporu ad hoc a musí být posouzena odpovídajícím způsobem.
Tuto skutečnost Německo nepopíralo.
(106) Opatření 7a/8a: Podle názoru Německa nelze hodnotit prodloužení ručení a následnou přeměnu na půjčku a příspěvky jako novou podporu.
Tato otázka by byla relevantní jen tehdy, pokud by opatření 7 a 8 představovalo stávající podporu; v daném případě tomu tak není.
Protože opatření 7 a 8 je třeba hodnotit jako podporu ad hoc, jsou opatření 7a a 8a při posuzování slučitelnosti chápána jako část opatření 7 a 8.
(107) Ručení v rámci opatření 7 (včetně opatření 7a) a opatření 8 (včetně opatření 8a) umožnila společnosti CWP získat půjčky za výhodnějších podmínek, než jsou běžně nabízeny na finančních trzích.
Komise za prvek podpory u ručení v rámci opatření 7 a u ručení v opatření 8 považuje rozdíl mezi úrokovou sazbou, kterou by CWP musela uhradit v případě půjčky poskytnuté za tržních podmínek (tj. bez ručení), a mezi úrokovou sazbou, za kterou byla zaručená částka skutečně poskytnuta.
Protože CWP se v době poskytnutí ručení a půjčky nacházela v rostoucích finančních nesnázích, mohl prvek podpory dosáhnout až 100 % ručení, protože nikdo by neposkytl půjčku bez ručení.
Podle oznámení Komise o metodě stanovení referenční a diskontní sazby [21] by referenční sazby měly odrážet průměrnou hodnotu úrokových sazeb platných na trhu pro střednědobé a dlouhodobé půjčky s obvyklými zárukami.
Ve sdělení se dále praví, že takto stanovená referenční sazba je minimální sazba, která může být ve zvláštních rizikových případech (např. podnik v nesnázích) zvýšena.
V tomto případě může činit přirážka 400 i více základních bodů.
Komise se proto v tomto případě domnívá, že CWP by bez ručení musela uhradit přinejmenším referenční úrokovou sazbu zvýšenou o 400 základních bodů.
Prvek podpory každého ručení proto spočívá v rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou zvýšenou o 400 základních bodů a mezi úrokovou sazbou, za kterou byla poskytnuta půjčka zajištěná ručením.
(108) Podobné úvahy platí pro přeměnu ručení na půjčky BvS.
Podle názoru Komise byly půjčky poskytnuty za úrokovou sazbu, která je nižší než úroková sazba, kterou by CWP obdržela na trhu.
Prvek podpory u půjčky BvS v rámci opatření 7 (včetně opatření 7a) a půjčky BvS v rámci opatření 8 (včetně opatření 8a) spočívá tudíž v rozdílu mezi úrokovou sazbou, kterou by CWP musela odvést v případě takové půjčky za tržních podmínek, a mezi úrokovou sazbou, za kterou byla půjčka společností BvS skutečně poskytnuta.
Podle názoru Komise by CWP musela uhradit sazbu ve výši referenční úrokové míry zvýšené o 400 základních bodů.
Prvek podpory každé půjčky proto spočívá v rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou zvýšenou o 400 základních bodů a mezi úrokovou sazbou, za kterou byla půjčka skutečně poskytnuta.
E. Slučitelnost
(109) Opatření 4, 5, 6, 7 (včetně opatření 7a) a 8 (včetně opatření 8a) musí Komise posoudit jako podporu typu ad hoc. Čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES předpokládají výjimky ze všeobecného zákazu poskytovat podporu uvedeného v čl. 87 odst. 1.
87 odst. 2 Smlouvy o ES se v tomto případě nepoužijí, protože se nejedná ani o podpory sociální povahy poskytované jednotlivým spotřebitelům ani o podpory určené k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi ani o podpory poskytované hospodářství určitých oblastí Spolkové republiky Německo postižených rozdělením Německa.
Německo tato výjimečná ustanovení neuplatnilo.
(111) Další výjimečná ustanovení jsou obsažena v čl. 87 odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy o ES. Protože hlavní účel podpory není regionální rozvoj, nýbrž obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku v nesnázích, lze v tomto případě povolit pouze podpory na restrukturalizaci. V případě podpory na restrukturalizaci se použijí především výjimečná ustanovení čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
(112) Pro posuzování podpor na záchranu a restrukturalizaci vydala Komise pokyny Společenství [22], která se v tomto případě použijí [23].
V následujícím textu se zkoumají předpoklady pro použití pokynů Společenství.
(113) Podle názoru Komise nelze slučitelnost posoudit na jiném právním základě, zejména jiného rámce Společenství, např. pro výzkum a vývoj, ochranu životního prostředí, malé a střední podniky, zaměstnávání a vzdělávání nebo pro rizikový kapitál.
Ohodnocení předpokladů společnosti pro poskytnutí podpory
(114) Podle odstavce 2.1 pokynů Společenství je třeba posoudit finanční slabost společnosti, která získala pomoc při restrukturalizaci, podle nedostatečné výkonnosti v minulosti a na základě nepříznivých vyhlídek do budoucnosti.
Mezi typické příznaky patří klesající ziskovost nebo rostoucí ztráty, klesající obraty, rostoucí skladové zásoby, nadbytečné kapacity, nižší cashflow, rostoucí zadlužení a zatížení úroky a také nízká čistá účetní hodnota.
(115) V době poskytnutí podpory zaznamenala CWP rostoucí ztráty a byla konfrontována s rostoucími problémy likvidity, jak bylo podrobně uvedeno výše.
Proto je Komise toho názoru, že CWP představovala v okamžiku poskytnutí podpory podnik v nesnázích.
Obnovení životaschopnosti
(116) Bezpodmínečným předpokladem jakéhokoliv plánu restrukturalizace musí být to, aby během přiměřené doby obnovil na základě reálných předpokladů ohledně budoucích provozních podmínek dlouhodobou rentabilitu společnosti.
Podpora na restrukturalizaci musí být tudíž vázána na únosný koncept restrukturalizace.
Plán restrukturalizace zpravidla předpokládá účinnou reorganizaci a racionalizaci provozních úseků.
Mimo jiné je třeba vzít v úvahu okolnosti, které vedly k nesnázím.
(117) V případě společnosti CWP je třeba konstatovat, že první restrukturalizace po privatizaci byla neúspěšná.
Restrukturalizace na základě obou dokumentů, na které je odkazováno ve 40. a 41. bodu odůvodnění, byla provedena v roce 1997.
I když jsou mezi nimi rozdíly, byla strategie zjevně zaměřena na zavedení výroby mokrým způsobem a k tomu bylo nutné extrakční zařízení, aby bylo možno používat MGA jako surovinu a snížit závislost na vysokých cenách elementárního fosforu.
Kromě toho se měla zvýšit kvalita nejdůležitějšího konečného výrobku, tj. fosfátu.
Oba cíle jsou navzájem propojeny: hospodárná výroba fosfátu z lépe dostupné a cenově výhodnější suroviny byla pro CWP možná jen při výrobě mokrým způsobem.
Aby bylo možno zjistit, zda byla strategie z roku 1996 únosná, musí se posoudit opatření pro zavedení výroby mokrým způsobem.
(118) Jak vyplývá z posudku společnosti Prayon-Rupel, nelze nový postup výroby zavést pouze nepatrnými změnami stávajících výrobních zařízení.
Výroba mokrým způsobem vyžaduje zcela jiné zařízení, než výroba termickým způsobem a vyžaduje mj. úpravu výrobku před a po skladování, včetně defluorace, koncentrace, odbarvení atd. Strategie z roku 1996 však žádný z těchto procesů nepředpokládala.
Stupeň předběžné přípravy byl zaveden v prosinci roku 1997, když se projekt již realizoval, poté co laboratorní zkoušky potvrdily jejich nutnost.
Tyto zkoušky měly být provedeny již před zahájením projektu a musí být vzaty za základ pro výpočet celkových nákladů.
Také ve studii společnosti DLM o proveditelnosti zařízení z listopadu roku 1997 je zmínka o nutnosti předzpracování kyseliny fosforečné při výrobě mokrým způsobem.
Tato studie měla být provedena před sestavením plánu restrukturalizace a vzata jako základ pro stanovení nákladů na financování restrukturalizace.
Dodatečná úprava byla zavedena až začátkem roku 1999, ačkoliv CWP uvádí, že tato úprava byla nutná jen proto, že její dodavatel už nebyl schopen dodávat kyselinu v přiměřené kvalitě.
Komise však nemůže tento názor sdílet: Smlouva mezi CWP a jejím dodavatelem byla uzavřena v červenci roku 1998, zatímco projekt byl koncipován v roce 1996.
Proto mělo být jasné již v roce 1996, že bude nutná fáze následného zpracování, zejména proto, aby se získaly výrobky s vysokým stupněm čistoty pro potravinářský průmysl, jak to plánovala CWP.
Pro předběžnou přípravu a dodatečnou úpravu výrobků je také třeba větší výrobní zařízení, což CWP konstatovala v roce 1999.
Také tato skutečnost se měla předpokládat již od začátku.
(119) Navíc dokumenty z roku 1996, které přestavují koncept restrukturalizace, nepředpokládají přiměřené řešení likvidace mimořádně toxického rafinátu.
O tom není nikde zmínky, ani v hlášení z roku 1997.
Ve studii společnosti DLM o reálnosti vybudování extrakčního zařízení z listopadu roku 1997 se praví, že fosfát získaný z rafinátu (obsahujícího kyselinu fosforečnou) vykazuje příliš vysoký obsah kovu a měl by se stanovit jeho přijatelný podíl.
Jinými slovy studie poukazuje na problém a na možný způsob řešení, neuvádí však konkrétní řešení.
CWP se později zřejmě spoléhala na to, že bude moci rafinát prodávat, ale zjistila, že po něm není poptávka, což přispělo k akutní finanční krizi podniku v roce 2000.
Již ve fázi přípravy koncepce v roce 1996 muselo být jasné, že se musí najít způsob likvidace toxického rafinátu.
Pokud by toto řešení spočívalo v prodeji, mělo se zjistit odpovídající studií trhu, zda je to možné.
V dokumentech z roků 1996 a 1997 však o tomto problému není ani zmínka.
(120) Z důvodu nedostatečného plánování potřebných kroků pro dosažení cíle byly náklady celého investičního programu, zejména pak náklady na vybudování extrakčního zařízení výrazně podhodnoceny.
Německo však tento názor nesdílí a předložilo studii společnosti DLM o nákladech na vybudování extrakčního zařízení.
Jedná se o čtyřstránkové pojednání založené na teoretických výpočtech, které se musí prověřit praktickými zkouškami. Jde o pouhý výčet nákladů na výrobu kyseliny fosforečné mokrým způsobem.
Projekce nákladů na výstavbu zařízení provedena nebyla.
Proto se nic nemění na hodnocení, že při stanovení strategie na restrukturalizaci nebyly pečlivě naplánovány náklady investičního programu, zejména náklady na vybudování extrakčního zařízení.
To se následně potvrdilo, protože náklady byly silně podhodnoceny.
Náklady na vybudování extrakčního zařízení plánované v roce 1996 ve výši 3,07 milionu EUR (6 milionů DEM) dosáhly v období let 2000/2001, kdy byly práce přerušeny kvůli nedostatečné likviditě, výše 7,72 milionu EUR (15,1 milionu DEM).
Celkové investice, plánované v roce 1996 ve výši 7,67 milionu EUR, se v období let 2000/2001 zvýšily na 17,93 milionu EUR.
(121) Nedostatek reálného plánování restrukturalizačních opatření a investičních nákladů měl nutně za následek, že extrakční zařízení nebylo v roce 1998 dokončeno a že CWP neobnovila do roku 2000 svoji dlouhodobou rentabilitu podle původního předpokladu.
CWP v roce 2000 nesplatila žádnou z poskytnutých půjček, extrakční zařízení ještě zdaleka nebylo dokončeno, společnost byla i nadále závislá na elementárním fosforu a hrozila jí platební neschopnost.
Proto lze vycházet z toho, že strategie restrukturalizace z roku 1996 v roce 2000 ztroskotala.
(122) Německo je však jiného názoru.
Z německého hlediska společnost CWP, když prodejem společnosti TI odvrátila platební neschopnost obchodu s fosfátem, úspěšně ukončila restrukturalizaci oblasti podnikání.
Restrukturalizace úseku výroby kyseliny fosforečné bude, podle názoru Německa úspěšně uzavřena, jakmile společnost TI uhradí zbytek kupní ceny, protože potom CWP dokončí výstavbu inovativního extrakčního zařízení a obnoví svou rentabilitu.
Na podporu tohoto tvrzení Německo předložilo posudek Dr. Scheibitze ze dne 25. července 2000.
Německo dochází k závěru, že původní strategie byla úspěšná a třebaže by Komise tento názor nesdílela, změny původního konceptu by podle názoru Německa zaručily životaschopnost CWP.
(123) Komise tento názor nemůže sdílet.
Jednak nelze rozdělit restrukturalizaci CWP do dvou dílčích oblastí (fosfát a kyselina fosforečná): jednalo se o jednu společnost, která se dostala do nesnází a pro kterou byla vytvořena jedna strategie restrukturalizace.
Kromě toho je restrukturalizace obou oblastí vzájemně propojena: účinná výroba fosfátu by byla možná jen tehdy, pokud by se CWP mohla opřít o hospodárnou výrobu kyseliny fosforečné.
Ačkoliv CWP rozšířila sortiment výrobků a případně i kvalitu svých fosfátů, nebylo nikdy možné dosáhnout efektivní výroby, protože i nadále přetrvávala závislost na elementárním fosforu.
Skutečnost, že CWP se prodejem úseku obchodu s fosforem stáhla ze svého tradičního trhu (aby odvrátila hrozící platební neschopnost), nemůže být považována za úspěšnou restrukturalizaci, nýbrž je důkazem toho, že původní koncept ztroskotal.
Dále je nutno konstatovat, že restrukturalizace ještě nebyla dokončena.
Extrakční zařízení, jehož dokončení bylo plánováno do roku 1998, tj. před "prodejem" úseku odbytu fosfátu společnosti TI, stále ještě není provozuschopné, a zařízení na výrobu kyseliny fosforečné termickým způsobem bylo odstaveno.
Komise to nemůže považovat za změnu původního konceptu restrukturalizace: je jisté, že původní strategie v roce 2000 úplně ztroskotala a že se CWP od té doby nachází ve zcela jiné situaci.
(124) Komise navíc nesdílí názor Německa, že upravená strategie zlepšila vyhlídky CWP na přežití.
Komise konstatuje, že posudek Dr. Scheibitze, který Německo předložilo jako doklad technické proveditelnosti, poukazuje na dva hlavní problémy.
Za prvé zařízení nelze provozovat, pokud nebude vyřešen problém s rafinátem.
Za druhé CWP zjevně nenaplánovala žádnou pilotní fázi, která by jasně ukázala, zda se na zařízení vyskytují problémy.
Jak bylo možno předvídat, CWP se krátce po zpracování posudku znovu nacházela na pokraji platební neschopnosti.
Podle předložených informací není problém s rafinátem vyřešen.
Bez pilotní fáze by se mohly objevit další problémy, i kdyby CWP dokončila budování zařízení.
Na závěr Komise konstatuje, že společnost CWP je malý účastník na obtížném silně koncentrovaném trhu, který ovládají velké společnosti jako Rhodia, Astaris, Prayon a TI.
CWP zjevně nemá snadný přístup k financování a trpí chronickým nedostatkem likvidity.
Ani dokončení výstavby extrakčního zařízení by samo o sobě nezaručilo přežití společnosti.
(125) Komise závěrem vyslovuje názor, že strategie z roku 1996 nebyla pečlivě naplánována, scházely některé kroky a byly podhodnoceny náklady.
Takováto strategie nemohla vést k obnovení dlouhodobé životaschopnosti podniku.
Potvrzují to četné změny konceptu.
Proto nepřekvapuje, že se CWP v době, kdy restrukturalizace byla údajně úspěšně dokončena, nacházela na okraji platební neschopnosti.
Komise navíc zastává názor, že strategie z roku 1996, na kterou byla poskytnuta podpora, v roce 2000 zcela ztroskotala, a že neexistuje záruka dalšího přežití CWP.
Nejsou tudíž očividně splněny předpoklady podle odst. 3.2.2. písm. i) pokynů Společenství.
Vztah k nákladům a užitku restrukturalizace
(126) Rozsah a intenzita podpory se musí omezit na nejmenší míru nutnou pro restrukturalizaci a musí být úměrné očekávanému využití z hlediska Společenství.
Proto se od příjemce podpory obvykle požaduje významný příspěvek k plánu restrukturalizace poskytnutý z vlastních prostředků, anebo financování třetí stranou.
Kromě toho se podpora musí poskytnout v takové formě, aby společnost nezískala nadměrnou likviditu, jež by mohla být využita k agresivnímu chování narušujícímu trh v oblastech podnikání, kterých se proces restrukturalizace netýká.
(127) Podle německých údajů z roku 1997 by náklady na restrukturalizaci měly činit 12,88 milionu EUR, jak také dokazuje tabulka 4.
Německo v odpovědi na zahájení formálního řízení uvedlo, že celkové náklady na restrukturalizaci činí 18,87 milionu EUR, jak vyplývá z tabulky 5.
(128) Jako příspěvek příjemce podpory na restrukturalizaci jsou v hlášení z roku 1997 uvedeny dvě položky: financování investic převyšující 5,11 milionu EUR (10 milionů DEM) a příspěvek společníků v původní výši 0,15 milionu EUR (0,3 milionu DEM).
Jak se konstatuje v zahájení formálního přezkumného řízení, byl závazek investovat jedním z předpokladů privatizace v roce 1994, která byla dokončena dva roky před restrukturalizací, a nikoli příspěvek na restrukturalizaci z roku 1996.
Kromě toho tento závazek investovat obsahoval pouze to, že se uskuteční investice ve výši 5,11 milionu EUR.
Proto se tento závazek nemůže považovat za investiční příspěvek na restrukturalizaci z roku 1996.
(129) Půjčky, zajištěné státními zárukami nemohou být v rozporu s tvrzením CWP považovány za soukromý příspěvek na investice.
(130) Německo v odpovědi na nařízení o poskytnutí informací uvedlo jako příspěvek na investice dodavatelský úvěr poskytnutý společností Vopelius.
Je třeba konstatovat, že se zde nejedná o úvěr jako takový, nýbrž o několikatýdenní odklad platby za suroviny dodané společností Vopelius.
U částky ve výši 2,75 milionu EUR, kterou Německo uvedlo jako příspěvek na investice, se jedná o pohledávku společnosti Vopelius která nebyla vyřešena ještě v lednu roku 1998.
Výše této pohledávky stále kolísá.
V lednu roku 1997 činila 0,73 milionu EUR, v dubnu roku 1997 poklesla na 0,4 milionu EUR a do ledna roku 1998 se znovu zvýšila.
Tento krátkodobý odklad platby za závazky, které vůbec nesouvisí s financováním nákladů na restrukturalizaci, nelze považovat za vlastní příspěvek na restrukturalizaci.
(131) Ostatní opatření, která Německo ve své odpovědi na nařízení o poskytnutí informací uvádí jako vlastní příspěvek, jsou z období po konci roku 1998, a tudíž rovněž nesouvisí s poskytnutím podpory na konci roku 1996, popřípadě na začátku roku 1997, ani s původním konceptem restrukturalizace.
(132) I kdyby Komise vzala v úvahu plánované náklady na restrukturalizaci tak, jak je Německo původně nahlásilo (12,88 milionu EUR), a i kdyby uznala upsaný kapitál společnosti ve výši 0,29 milionu EUR jakož i 0,15 milionu EUR společníků, uvedených v hlášení z roku 1997 jako vlastní příspěvek, činila by výše vlastního příspěvku 3,4 % z celkových nákladů na restrukturalizaci, což je očividně nedostatečné, zejména vezme-li se v úvahu dosavadní praxe při poskytování podpor společnostem se sídlem ve východoněmeckých spolkových zemích.
(133) Z tohoto důvodu není splněn předpoklad, že podpora musí být úměrná nákladům a využití restrukturalizace.
To zjevně neodpovídá kritériím dle odst. 3.2.2. písm. iii) pokynů Společenství.
Úplné provedení plánu restrukturalizace
(134) Jak již bylo uvedeno, nebyl realizován "koncept restrukturalizace" z roku 1996.
Nejsou tudíž splněny ani předpoklady uvedené v odst. 3.2.2 písm. iv) pokynů Společenství.
F. Závěr
(135) Posouzení ex ante ukazuje, že podpora ve formě, v níž byla původně naplánována a poskytnuta, nesplňuje předpoklady pokynů Společenství, a proto nemůže být považována za slučitelnou se společným trhem.
Kromě toho je třeba konstatovat, že tento závěr potvrzují pozdější události jak během období poskytování dalších opatření, tak i po poskytnutí posledníhso opatření: je jasné, že původní strategie, na niž byla podpora poskytnuta, ztroskotala a že budoucnost společnosti je velmi nejistá.
(136) Komise proto považuje podporu poskytnutou společnosti CWP za neslučitelnou se společným trhem.
V souladu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 [24] rozhoduje Komise ve svém negativním rozhodnutí o nezákonné podpoře, aby členský stát učinil všechna nutná opatření, pokud nebudou v rozporu se všeobecnými zásadami práva Evropských společenství.
(137) V projednávaném případu byla poskytnuta veškerá opatření na podporu, včetně opatření, která byla původně nahlášena, ale tato opatření nebyla schválena platným rozhodnutím Komise.
Musí být proto považována za protiprávní.
Vzhledem ke skutečnosti, že dřívější rozhodnutí bylo ve stanovené lhůtě napadeno žalobou a Soud prvního stupně je prohlásil za neplatné, nevylučují všeobecné zásady práva Evropských společenství, a zejména zásady právní jistoty a důvěry v právo, nárok na vrácení podpory.
To je v souladu s příslušnou judikaturou soudů Společenství [25].
V opačném případě by byla de facto neúčinnou kontrola zákonnosti právních úkonů orgánů Společenství prováděná soudcem Společenství podle článku 220 Smlouvy o ES, čl. 230 odst.
1 Smlouvy o ES a článku 233 Smlouvy o ES [26]. V tomto rozsahu nelze činit rozdíl mezi původně nahlášenými opatřeními na podporu a od počátku nezákonně poskytnutými opatřeními na podporu.
(138) Komise proto zastává názor, že by Německo mělo do dvou měsíců od vydání tohoto rozhodnutí nařídit příjemci podpory, aby vrátil poskytnutou podporu, a to včetně úroků.
Komise kromě toho považuje za potřebné, aby Německo předložilo do dvou měsíců od vydání tohoto rozhodnutí podklady, které prokáží, že vůči příjemci nezákonné podpory bylo zahájeno řízení o navrácení prostředků (například formou správního oběžníku a výměru o navrácení),
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Německo poskytlo ve prospěch společnosti Chemische Werke Piesteritz, není slučitelná se společným trhem.
Podpora obsahuje tato opatření:
1) Opatření 4: Prominutí kupní ceny ve výši 3181769 EUR.
2) Opatření 5: Prominutí úroků z prodlení s placením kupní ceny ve výši 237239 EUR, jež naběhly do konce roku 1996.
3) Opatření 6: Příspěvek na investice ve výši 1799747 EUR.
4) Opatření 7 (včetně opatření 7a): ručení/půjčka ve výši více než 644228 EUR poskytnutá společností BvS.
Prvek podpory u ručení je vypočítán jako rozdíl mezi referenční úrokovou sazbou zvýšenou o 400 základních bodů a úrokovou sazbou, za kterou byla půjčka zajištěná ručením poskytnuta.
Prvek podpory u půjčky odpovídá rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou zvýšenou o 400 základních bodů a mezi úrokovou sazbou, za kterou byla půjčka skutečně poskytnuta.
5) Opatření 8 (včetně opatření 8a): ručení/půjčka BvS ve výši více než 869196 EUR.
Prvek podpory u ručení je vypočítán jako rozdíl mezi referenční úrokovou sazbou zvýšenou o 400 základních bodů a mezi úrokovou sazbou, za kterou byla půjčka zajištěná ručením poskytnuta.
Prvek podpory u půjčky odpovídá rozdílu mezi referenční úrokovou sazbou zvýšenou o 400 základních bodů a mezi úrokovou sazbou, za kterou byla půjčka společností BvS poskytnuta.
Článek 2
1. Německo učiní veškerá nutná opatření k tomu, aby od příjemce získalo zpět nezákonně poskytnutou podporu uvedenou v článku 1.
Půjčka dle opatření 7 (včetně opatření 7a) a půjčka dle opatření 8 (včetně opatření 8a) nebude nadále, v průběhu dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, poskytnuta.
2. V souladu s vnitrostátními procesními předpisy bude neodkladně vznesen požadavek na vrácení podpory, pokud tyto předpisy umožňují okamžitý skutečný výkon rozhodnutí.
Částky, jejichž vrácení musí být vynuceno, zahrnují úroky vzniklé od okamžiku, kdy měl příjemce k dispozici nezákonnou podporu, až do okamžiku jejich skutečného vrácení.
Úroky se vypočítají podle ustanovení kapitoly V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 [27].
Článek 3
Německo do dvou měsíců od zveřejnění tohoto rozhodnutí sdělí Komisi, jaká opatření učinilo k tomu, aby splnilo závěry tohoto rozhodnutí.
K tomuto účelu použije Německo dotazník připojený v příloze.
Německo předloží Komisi veškeré podklady, které prokazují, že vůči příjemci nezákonné podpory bylo zahájeno řízení o navrácení podpory.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 97/569/ES, pokud jde o zahrnutí jednoho zařízení v Jižní Africe do prozatímních seznamů zařízení ve třetích zemích, z nichž členské státy povolují dovoz masných výrobků
(oznámeno pod číslem K(2005) 4283)
(Text s významem pro EHP)
(2005/787/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 95/408/ES ze dne 22. června 1995 o podmínkách pro sestavování prozatímních seznamů zařízení třetích zemí pro přechodné období, ze kterých jsou členské státy oprávněny dovážet určité produkty živočišného původu, produkty rybolovu nebo živé mlže [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 a odst. 4 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Prozatímní seznam zařízení ve třetích zemích, ze kterých členské státy povolují dovoz masných výrobků, stanovilo rozhodnutí Komise 97/569/ES [2].
(2) Jižní Afrika sdělila jméno zařízení produkujícího masné výrobky, u něhož příslušné orgány potvrzují, že vyhovuje předpisům Společenství.
(3) Toto zařízení by tedy mělo být zařazeno do seznamu stanoveného rozhodnutím 97/569/ES.
(4) Jelikož v dotčeném zařízení dosud neproběhly inspekce na místě, na dovoz z tohoto zařízení by se neměla vztahovat snížená četnost prohlídek zboží podle směrnice Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3].
(5) Rozhodnutí 97/569/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 97/569/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. listopadu 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. listopadu 2005
o nezařazení naledu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4351)
(Text s významem pro EHP)
(2005/788/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS se stanoví, že členský stát může během období 12 let od oznámení uvedené směrnice povolit uvést na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I uvedené směrnice, které již byly uvedeny na trh do dvou let ode dne oznámení směrnice, zatímco jsou tyto látky postupně přezkoumávány v rámci pracovního programu.
(2) Nařízeními Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] se stanoví prováděcí pravidla pro druhou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS. Pro účinnou látku naled oznamovatel dne 2. prosince 2004 informoval Komisi, že si již dále nepřeje zařazení této látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tato účinná látka by proto neměla být zařazena do uvedené přílohy a členské státy by měly odejmout všechna povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících naled.
(3) Měla by být poskytnuta lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob, která by umožnila použití stávajících zásob během jednoho dalšího vegetačního období.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Naled se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
a) povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících naled byla odejmuta do 11. května 2006;
b) žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících naled nebyla udělována nebo obnovována ode dne 12. listopadu 2005.
Článek 3
Lhůty poskytované podle čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS členskými státy pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob budou co možná nejkratší a jejich trvání skončí nejpozději 11. května 2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 11. listopadu 2005
o finančním příspěvku Společenství na rok 2005 k úhradě výdajů vynaložených Belgií, Francií a Nizozemskem na ochranu proti organismům škodlivým rostlinám nebo rostlinným produktům
(oznámeno pod číslem K(2005) 4356)
(Pouze francouzské a nizozemské znění je závazné)
(2005/789/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na článek 23 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES mohou členské státy získat finanční příspěvek Společenství k úhradě výdajů přímo souvisejících s nezbytnými opatřeními, jež byla nebo mají být v rámci boje proti škodlivým organismům zavlečeným z třetích zemí nebo jiných zón Společenství přijata za účelem jejich eradikace, nebo zastavení, pokud není eradikace možná.
(2) Belgie, Francie a Nizozemsko vypracovaly akční program k eradikaci organismů škodlivých rostlinám a zavlečených na jejich území.
V těchto programech jsou stanoveny cíle, jež mají být dosaženy, provedená opatření, jejich trvání a náklady na ně.
Belgie, Francie a Nizozemsko požádaly o finanční příspěvek Společenství na tyto programy ve lhůtě stanovené směrnicí 2000/29/ES a v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1040/2002 ze dne 14. června 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla k ustanovením o poskytování finančního příspěvku Společenství na ochranu zdravotního stavu rostlin a kterým se zrušuje nařízení (ES) č.
(3) Technické informace, které poskytly Belgie, Francie a Nizozemsko, umožnily Komisi analyzovat situaci přesně a srozumitelně a dospět k závěru, že podmínky poskytnutí finančního příspěvku Komise, jak stanoví článek 23 směrnice 2000/29/ES, byly splněny.
Je proto vhodné poskytnout finanční příspěvek Společenství na úhradu výdajů na tyto programy.
(4) Finanční příspěvek Společenství může uhradit až 50 % způsobilých výdajů. V souladu s čl.
23 odst. 5 třetím pododstavcem této směrnice by se však sazba finančního příspěvku Společenství na program předložený Belgií měla snížit, protože program oznámený tímto členským státem už Společenství financovalo podle rozhodnutí Komise 2004/772/ES [3].
(5) V souladu s článkem 24 směrnice 2000/29/ES Komise ověří, zda zavlečení příslušného škodlivého organismu bylo následkem neodpovídajících posouzení nebo inspekcí, a přijme opatření požadovaná závěry vyplývajícími z jejího ověření.
(6) Podle čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 [4] jsou veterinární a rostlinolékařská opatření prováděná podle předpisů Společenství financována ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu. Finanční kontrola těchto opatření se provádí podle článků 8 a 9 uvedeného nařízení, aniž je dotčeno nařízení (ES) č. 1040/2002 a čl. 23 odst. 8 a 9 uvedené směrnice.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schvaluje se poskytnutí finančního příspěvku Společenství na rok 2005 k úhradě výdajů Belgie, Francie a Nizozemska, které přímo souvisejí s nezbytnými opatřeními uvedenými v čl. 23 odst. 2 směrnice 2000/29/ES a přijatými na ochranu proti organismům, na něž se vztahují eradikační programy uvedené v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
1. Celková částka finančního příspěvku uvedeného v článku 1 je 689449 EUR.
2. Maximální částky finančního příspěvku Společenství na každý z těchto programů jsou uvedeny v příloze.
Článek 3
Finanční příspěvek Společenství stanovený v příloze se vyplácí za těchto podmínek:
a) byla předložena příslušná dokumentace prokazující přijatá opatření v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1040/2002.
b) žádost o platbu byla Komisi předložena dotčeným členským státem v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 1040/2002.
Vyplacením finančního příspěvku nejsou dotčena ověření Komise podle článku 24 směrnice 2000/29/ES.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Belgickému království, Francouzské republice a Nizozemskému království.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o příslušnosti, uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech jménem Společenství
(2005/790/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, není nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [1] pro Dánsko závazné ani použitelné.
(2) Rada rozhodnutím ze dne 8. května 2003 výjimečně zmocnila Komisi, aby sjednala dohodu mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím rozšiřující na Dánsko působnost výše uvedeného nařízení.
(3) Komise sjednala tuto dohodu s Dánským královstvím jménem Společenství.
(4) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(5) V souladu s články 1 a 2 výše uvedeného Protokolu o postavení Dánska se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí a není pro ně závazné ani použitelné.
(6) Uvedená dohoda, parafována
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. listopadu 2005,
kterým se Německu povoluje pokračovat v pokusu týkajícím se nového enologického postupu
(oznámeno pod číslem K(2005) 4376)
(Pouze německé znění je závazné)
(2005/791/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství [1],
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem, a zejména na čl. 46 odst. 2 písm. f) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s čl. 41 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 1622/2000 ze dne 24. července 2000, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1493/1999 o společné organizaci trhu s vínem a zavádí se kodex Společenství pro enologické postupy a ošetření [2], Německo povolilo experimentální zkoušky týkající se použití kusů a štěpků z dubového dřeva pro zrání vína.
(2) Tyto zkoušky se týkaly použití více druhů dubových štěpků a kusů při zrání vína, studie aromatických složek v ošetřeném víně a vlivu těchto prvků na organoleptické vlastnosti vína po zrání v různých nádobách.
Je důležité, aby se v těchto zkouškách pokračovalo s cílem upřesnit některé výsledky experimentálních zkoušek.
(3) Německo připravilo zprávu pro Komisi o tomto pokusu, kterou Komise postoupila členským státům, a podalo i žádost o prodloužení uvedených zkoušek o další tři roky s ohledem na zajímavé výsledky, jichž bylo dosaženo.
Ke své žádosti přiložilo Německo odpovídající odůvodnění.
(4) Tyto pokusy se již mají týkat vinifikace sklizně z roku 2005.
(5) V souladu s čl. 41 odst. 3 nařízení (ES) č. 1622/2000 musí Komise rozhodnout o žádosti, která jí byla podána.
(6) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro víno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německu se povoluje, aby experimentálně pokračovalo v použití kusů a štěpků z dubového dřeva při procesu zrání vína až do 31. července 2008 za podmínek stanovených v čl. 41 odst. 1 nařízení (ES) č. 1622/2000.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o podpisu Dohody mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních jménem Společenství
(2005/794/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 61 písm. c) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, není nařízení Rady (ES) č. 1348/2000 [1] o doručování soudních a mimosoudních písemností ve věcech občanských a obchodních v členských státech pro Dánsko závazné ani použitelné.
(2) Rada rozhodnutím ze dne 8. května 2003 výjimečně zmocnila Komisi, aby sjednala dohodu mezi Evropským společenstvím a Dánským královstvím rozšiřující na Dánsko působnost výše uvedeného nařízení.
(3) Komise sjednala tuto dohodu s Dánským královstvím jménem Společenství.
(4) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a Smlouvě o založení Evropského společenství, se Spojené království a Irsko účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(5) V souladu s články 1 a 2 výše uvedeného Protokolu o postavení Dánska se Dánsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí a není pro ně závazné ani použitelné.
(6) Uvedená dohoda, parafována
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. listopadu 2005
o nahrazení členů výboru Evropského sociálního fondu
(2005/795/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [1], a zejména na článek 49 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Rady ze dne 24. září 2004 o jmenování členů a náhradníků výboru uvedeného v článku 147 Smlouvy ES [2],
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. září 2004 jmenovala Rada na návrh Komise členy a náhradníky výboru Evropského sociálního fondu na období do 30. dubna 2007.
(2) Uvolnila se místa některých členů, kteří odstoupili.
(3) Je třeba jmenovat členy výboru Evropského sociálního fondu na místa, která se uvolnila,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Osoby, jejichž jména jsou uvedena v příloze, jsou jmenovány členy výboru Evropského sociálního fondu na zbývající část funkčního období, tj. do 30. dubna 2007.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. listopadu 2005
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o záležitostech týkajících se obchodu s vínem
(2005/798/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. října 2000 zmocnila Rada Komisi ke sjednání dohody o obchodu s vínem mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými.
(2) Jednání byla uzavřena a dne 14. září 2005 obě smluvní strany parafovaly Dohodu mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o obchodu s vínem a rovněž Dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o záležitostech týkajících se obchodu s vínem.
(3) Některé odchylky od právních předpisů Společenství týkajících se enologických postupů a postupů při osvědčování ve prospěch vín pocházejících ze Spojených států jsou uvedeny zejména v nařízení Rady (ES) č. 1037/2001 ze dne 22. května 2001, kterým se povoluje nabízení nebo dodávání některých dovážených vín, u nichž mohlo být použito enologických postupů nestanovených v nařízení (ES) č. 1493/1999, k přímé lidské spotřebě [1], a v nařízení Komise (ES) č. 883/2001 ze dne 24. dubna 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro obchod se třetími zeměmi s produkty v odvětví vína [2].
(4) Tyto odchylky pozbývají platnosti 31. prosince 2005. Podle článků 4 a 9 dohody o obchodu s vínem bude s víny pocházejícími ze Spojených států zacházeno stejným způsobem, ale podle čl. 17 odst. 2 uvedené dohody se uvedená ustanovení použijí až od prvního dne druhého měsíce následujícího po přijetí písemného oznámení uvedeného v čl. 6 odst. 3 zmíněné dohody.
(5) Bylo proto nezbytné sjednat zvláštní dohodu ve formě výměny dopisů, která by se vztahovala na období od 31. prosince 2005 do dne použitelnosti článků 4 a 9 dohody o obchodu s vínem.
(6) Uvedená dohoda ve formě výměny dopisů by proto měla být schválena.
(7) Pro usnadnění provádění dohody ve formě výměny dopisů by Komise měla být zmocněna k přijetí opatření nezbytných k jejímu provádění, včetně případného nezbytného prodloužení odchylky uvedené v nařízení (ES) č. 1037/2001, postupem stanoveným nařízením Rady (ES) č. 1493/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem [3],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o záležitostech týkajících se obchodu s vínem (dále jen "dohoda") se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Článek 3
Komise se zmocňuje přijímat opatření nezbytná pro provádění dohody, včetně případného nezbytného prodloužení odchylky uvedené v nařízení (ES) č. 1037/2001, postupem stanoveným v čl. 75 odst. 2 nařízení (ES) č. 1493/1999.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. listopadu 2005,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2004/614/ES o ochranných opatřeních proti vysoce patogenní influenze ptáků v Jihoafrické republice
(oznámeno pod číslem K(2005) 4396)
(Text s významem pro EHP)
(2005/799/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 6 a 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 1 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/614/ES ze dne 24. srpna 2004 o ochranných opatřeních proti vysoce patogenní influenze ptáků v Jihoafrické republice [3] bylo přijato v reakci na výskyt influenzy ptáků u ptáků nadřádu běžci v Jižní Africe.
(2) Jihoafrická republika nyní prohlásila své území za prosté influenzy ptáků a zaslala Komisi závěrečnou zprávu o veterinární situaci se žádostí o odpovídající změnu rozhodnutí 2004/614/ES.
(3) Údaje obsažené v závěrečné zprávě jasně ukazují, že výskyt choroby v Jihoafrické republice byl zvládnut a že choroba v zemi vymizela.
Ochranná opatření týkající se Jihoafrické republiky proto nejsou nadále nutná.
(4) Rozhodnutí 2004/614/ES by proto mělo být zrušeno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/614/ES se zrušuje.
Článek 2
Členské státy pozmění opatření, která uplatňují pro dovoz, tak, aby je uvedly do souladu s tímto rozhodnutím, a přijatá opatření ihned odpovídajícím způsobem zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. listopadu 2005
o uzavření mezinárodní dohody o olivovém oleji a stolních olivách z roku 2005
(2005/800/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s první větou čl. 300 odst. 2 prvního pododstavce této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada zmocnila dne 25. listopadu 2003 Komisi, aby jménem Společenství sjednala revizi mezinárodní dohody o olivovém oleji a stolních olivách z roku 1986, která byla změněna a prodloužena v roce 1993 a naposledy prodloužena v roce 2004.
(2) Dne 29. dubna 2005 byla konferencí Organizace spojených národů pro sjednání nástupnické dohody k mezinárodní dohodě o olivovém oleji a stolních olivách z roku 1986 přijata nová mezinárodní dohoda o olivovém oleji a stolních olivách.
(3) Mezinárodní dohoda o olivovém oleji a stolních olivách z roku 2005 podporuje mezinárodní spolupráci, přispívá k rozvoji a stabilitě trhů s dotčenými produkty a k uskutečňování cílů Společenství v oblasti obchodní a zemědělské politiky.
(4) Z tohoto důvodu je v zájmu Společenství schválit dohodu z roku 2005,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Mezinárodní dohoda o olivovém oleji a stolních olivách z roku 2005 se schvaluje jménem Evropského společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu či osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství v souladu s čl. 39 odst. 2 písm. a) dohody [1].
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. prosince 2004,
kterým se spojení označuje za neslučitelné se společným trhem podle čl. 8 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ("nařízení o spojování")
(Případ č. COMP/M.3440 – EDP/GDP/ENI)
(oznámeno pod číslem K(2004) 4715)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/801/ES)
Komise dne 9. prosince 2004 přijala rozhodnutí ohledně spojení podle nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [1], a zejména čl. 8 odst. 3 uvedeného nařízení. Nedůvěrné znění celého rozhodnutí je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html.
I. STRANY PŘÍPADU
(1) Energias de Portugal, SA ("EDP") je nástupnickou společností bývalého elektrárenského monopolu v Portugalsku.
Hlavním předmětem její činnosti je výroba, rozvod a dodávky elektřiny v Portugalsku.
Společnost EDP rovněž ovládá španělskou společnost Hidrocantábrico, která ve Španělsku podniká v elektrárenství a plynárenství.
EDP je kótována na lisabonské burze Euronext a portugalský stát v ní má přímo nebo nepřímo 30 % podíl.
(2) Společnost ENI SpA ("ENI") celosvětově podniká v oblasti průzkumu a těžby ropy a zemního plynu.
Zabývá se rovněž dodávkami, přenosem, skladováním, distribucí a obchodováním se zemním plynem.
Navíc má podíly ve společnostech, jež mají přepravní kapacity a provozují mezinárodní plynovody.
(3) Gás de Portugal, SGPS, SA ("GDP") je nástupnickou společností bývalého plynárenského monopolu v Portugalsku.
Jedná o pobočku ve stoprocentním vlastnictví portugalské společnosti Galp Energia, SGPS, SA ("GALP"), kterou v současnosti společně ovládá portugalský stát a společnost ENI.
GDP má podíly jak v ropném tak plynárenském sektoru.
Společnost GDP a její pobočky pokrývají celý dodavatelský řetězec plynu v Portugalsku.
Prostřednictvím své pobočky Transgás dováží zemní plyn do Portugalska, a to v rámci plynovodu Maghreb-Španělsko-Portugalsko a terminálu LNG Sinès. Dále zajišťuje dopravu, skladování a dodávky prostřednictvím soustavy vysokotlakých plynovodů (dále jen "plynárenská soustava").
Společnost GDP dodává zemní plyn i velkoodběratelům a je aktivní ve výstavbě a budoucím provozování prvního podzemního skladovacího zařízení zemního plynu v Portugalsku.
Prostřednictvím společnosti GDP Distribuição ("GDPD") rovněž v současnosti ovládá pět ze šesti místních plynárenských distribučních společností ("MDS") v Portugalsku.
(4) Společnost Rede Eléctrica Nacional SA ("REN") není v případě tohoto spojení oznamující stranou, ale účastní se celkové transakce, jejíž součástí toto spojení je.
REN je portugalskou společností, která vznikla v roce 1994 oddělením portugalské elektrorozvodné sítě od společnosti EDP.
Společnost REN v současnosti spravuje portugalskou elektrorozvodnou síť a jedná jako jediný kupující tím, že nakupuje elektřinu od výrobců a dále ji prodává distributorům/dodavatelům pro zásobování klientů, kteří nejsou oprávněni k přímým odběrům.
Portugalský stát ovládá přímo nebo nepřímo 70 % společnosti REN a zbytek je ve vlastnictví společnosti EDP.
II. POPIS PŘÍPADU
(5) Tento případ se týká spojení, kdy podniky EDP a ENI ("strany") plánují společně ovládnout GDP.
Předpokládá se, že rozvodná soustava plynu (tj. bez terminálu LNG Sinès, dovozního plynovodu a podzemního skladovacího zařízení Carriço) bude ve stanoveném termínu převedena na portugalského provozovatele portugalské elektrorozvodné sítě, společnost REN.
V přechodném období bude plynárenskou soustavu ovládat společnost EDP, a to společně s podniky ENI a REN.
(6) Podle druhé směrnice o plynu [2] a výjimky povolené Portugalsku musí být 33 % portugalského trhu s plynem liberalizováno nejpozději do roku 2007, pro všechny zákazníky mimo domácností nejpozději do roku 2009 a pro všechny zákazníky (včetně zákazníků v domácnostech) nejpozději do roku 2010.
Portugalská vláda se může rozhodnout, že liberalizaci zahájí dříve.
III. RELEVANTNÍ TRH
A. RELEVANTNÍ TRH S ELEKTŘINOU
1. RELEVANTNÍ TRH VÝROBKU
(7) Po zohlednění zvláštností trhů v Portugalsku, stavu hospodářské soutěže a právního rámce došla Komise k závěru, že je vskutku třeba rozlišovat následující trhy:
i) velkoobchodní dodávky elektřiny,
ii) zajištění regulace/rovnováhy v oblasti elektřiny [3],
iii) přenosová soustava,
iv) rozvodná soustava,
v) maloobchodní dodávky elektřiny (velkoodběratelům a maloodběratelům).
(8) Vnitrostátní elektrorozvodná soustava je rozdělena do dvou souběžně existujících systémů, a to veřejného "regulovaného" (Sistema Eléctrico de Serviço Público, "SEP") a nezávislého (Sistema Eléctrico Independete, "SEI").
Vnitrostátní přenosová soustava se používá pro oba systémy a na základě koncese ji provozuje Rede Eléctrica National ("REN").
(9) Systém SEP je regulovaný a pokrývá oblast výroby a distribuce.
Skládá se z "vázaných" výrobců a "vázaných" distribučních sítí.
V rámci tohoto systému je společnost REN jediným velkoobchodním kupujícím elektřiny.
Na základě smluv o nákupu elektřiny ("PPA") získává elektrickou energii především od skupiny elektráren ("vázaných výrobců").
(10) Vázaní výrobci se v rámci smluv PPA zavazují dodávat elektřinu po dobu delší 20 let a podle vzorce pro výpočet pevné ceny [4] výhradně do systému SEP.
Výstavba vázaných elektráren není liberalizována, ale je regulována státem.
Podle platného práva jsou součástí SEP následující společnosti: EDP (prostřednictvím EDP Produção a Companhia Portuguesa de Produção de Electridade), Tejo Energia [5] a Turbogás [6].
Většina dodávek elektřiny (83 % v roce 2003) [7] v Portugalsku je realizována na základě výhradních smluv PPA uzavřených mezi společností REN a výrobci elektřiny.
(11) Elektřina získaná společností REN je poté v rámci systému regulovaných sazeb prodávána regulovanému distributorovi, kterého ovládá společnost EDP.
Regulované sazby stanoví portugalský energetický regulační orgán ERSE.
(12) Nezávislý systém (SEI) tvoří liberalizovaná soustava (Sistema Eléctrico Não Vinculado, "SENV"), jež je provozována v podmínkách volného trhu (tzn. že většina její energie je nakonec prodána zákazníků, kteří se odpojili od regulovaného systému), a systém se zvláštním režimem (Productores em regime especial, PRE), v němž je produkce kombinovaných elektráren, malých vodních elektráren a výrobců z dalších obnovitelných zdrojů (např. větrných elektráren) dodávána společnosti REN za regulované ceny.
(13) Oprávnění zákazníci mají možnost svobodného výběru dodavatele elektřiny a mohou tak elektřinu nakupovat buď za regulované ceny ze systému SEP nebo ze systému SENV (a to od volného maloobchodního dodavatele za tržních podmínek).
V zákonném předpisu ze dne 17. srpna 2004 [8] se stanoví, že všichni zákazníci jsou oprávnění.
(14) Stávající právní rámec je v současné době novelizován.
Velkoobchod elektřinou
(15) Tato oblast se týká výroby elektřiny v elektrárnách i elektřiny reálně dovezené přes propojené soustavy za účelem prodeje maloobchodníkům.
Jen několik největších spotřebitelů má možnost, tak jako v ostatních členských státech, nakupovat elektřinu přímo na velkoobchodním trhu (ve Španělsku je to necelých 5 % nákupů na velkoobchodním trhu).
(16) Komise má za to, že po ukončení smluv PPA bude v Portugalsku existovat velkoobchodní trh s elektřinou, který zahrne nabídku dřívější vázané výroby, volné výroby a dovoz.
Šetření je zaměřeno na velkoobchodní trh bez ohledu na to, zda jde o liberalizovanou nebo regulovanou soustavu.
Zajištění rovnováhy soustavy a doplňkové služby
(17) Takové služby jsou technicky nezbytné, protože provozovatel přenosové soustavy odpovídá za udržení napětí s velmi přísnou tolerancí.
V případě nadměrné spotřeby by došlo k poklesu napětí v soustavě, což by mohlo způsobit okamžikové problémy se stabilitou soustavy.
Problematická je i nedostatečná spotřeba, protože napětí v soustavě v takovém případě roste nad přijatelnou hranici a provozovatel přenosové soustavy musí zajistit odpojení nebo přidání určité výrobní kapacity.
(18) Za tyto služby je třeba zaplatit a obvykle je stanovena sankce za odchylku pro případy, kdy zákazník překročí nebo nedodrží předpokládanou úroveň, jež odpovídá množství nakupovanému jednotlivými dodavateli na velkoobchodní úrovni nebo jež plánuje sám vyrobit. Tyto údaje musí zákazníci předem hlásit provozovateli přenosové soustavy.
(19) V Portugalsku je v současnosti tato služba poskytována společností REN všem účastníkům soustavy. To platí i o dalších obdobných doplňkových službách (řízení kolizí).
V Portugalsku však prozatím pro tyto služby neexistuje trh.
Lze však předpokládat, že po skončení smluv PPA takový trh, resp. trhy vzniknou.
Pro účely tohoto rozhodnutí není nutno tento trh, resp. trhy, jež teprve vzniknou, přesně specifikovat.
Přenos a distribuce
(20) Navrhovaná transakce tyto trhy neovlivňuje.
Přenosová soustava již byla v Portugalsku liberalizována a je řízena portugalským provozovatelem přenosové soustavy, společností REN.
Distribuční soustavy jsou ve vlastnictví společnosti EDP a místních samospráv a jsou řízeny dceřinou společností EDP, EDP Distribuição Energia SA ("EDPD").
Přístup k přenosovým a distribučním soustavám reguluje portugalský regulátor ERSE.
Maloobchodní dodávky elektřiny
(21) Pro účely tohoto stanoviska se berou v úvahu následující maloobchodní trhy s elektřinou: i) dodávky elektřiny velkoodběratelům napojeným na soustavu vysokého ("VN") a středního napětí ("SN") a ii) dodávky elektřiny maloodběratelům z řad podniků, obchodníků a domácností napojeným na nízkonapěťovou soustavu ("NN").
(22) Zákazníci VN/SN se od zákazníků NN výrazně liší z hlediska spotřeby a podmínek, za nichž elektřinu nakupují.
Výrazně odlišné jsou i obchodní vztahy.
Zákazníci SN a VN pocházejí většinou z řad průmyslu, kde je elektřina významnou nákladovou složkou.
Zákazníci NN jsou naproti tomu malé průmyslové podniky, obchodníci a domácnosti s omezeným objemem spotřeby elektřiny.
2. ZEMĚPISNÉ TRHY S ELEKTŘINOU
(23) V minulých rozhodnutích Komise se za relevantní zeměpisný trh pro velkoobchodní dodávky elektřiny považovalo území maximálně omezené státními hranicemi [9].
Šetření v tomto případě prokázalo, že rozsah velkoobchodního i maloobchodního trhu s elektřinou je jednoznačně omezen na území Portugalska a bude tomu tak i nejbližší budoucnosti.
(24) Strany tvrdily, že brzy zřejmě dojde ke zřízení iberijské burzy s názvem MIBEL, což by mělo vést ke vzniku trhu na celém Iberijském poloostrově.
Hloubkovým šetřením Komise však tento názor nebyl potvrzen.
Je zřejmé, že 1. současná úroveň propojení mezi Španělskem a Portugalskem není dostatečná, aby bylo možno uvažovat o existenci jednotného trhu na Iberijském poloostrově a 2. z níže uvedených důvodů je velmi nepravděpodobné, že by velkoobchodní trh s elektřinou nabyl v blízké budoucnosti celoiberijských rozměrů:
i) ke vzniku burzy MIBEL je stále třeba odstranit řadu významných regulačních překážek,
ii) i po spuštění burzy MIBEL zůstanou nejspíš podmínky hospodářské soutěže mezi Španělskem a Portugalskem velmi rozdílné,
iii) uvedené rozdíly se v podmínkách hospodářské soutěže zřejmě nezmírní nebo se dokonce prohloubí v důsledku národních alokačních plánů emisí CO2 a národních kompenzačních mechanismů pro uvízlé náklady,
iv) navrhovaná kapacita propojení mezi Španělskem a Portugalskem nejspíš v dohledné budoucnosti neumožní účinnou integraci obou trhů.
B. RELEVANTNÍ TRHY SE ZEMNÍM PLYNEM
1. TRH VÝROBKU
(25) Komise zjistila, že existují čtyři oddělené trhy se zemním plynem, jež budou touto transakcí ovlivněny:
i) dodávky plynu výrobcům elektřiny (CCGT [10]),
ii) dodávky plynu místním distribučním společnostem ("MDS"),
iii) dodávky plynu velkoodběratelům ("LIC"),
iv) dodávky plynu maloodběratelům v průmyslu, obchodu a domácnostech.
(26) Většinu koncových zákazníků zásobuje středně a nízkotlakou soustavou [11] šest místních distributorů ("MDS") v rámci výhradních oblastí, jež mají zajištěny koncesí.
(27) Jako první bude liberalizován trh, jenž zajišťuje dodávky plynu výrobcům elektřiny.
Strany tvrdí, že odběratelé CCGT a LIC by se měli považovat za součást jednoho rozsáhlejšího velkoobchodního trhu.
Komise se stranami nesouhlasí.
Výrobci elektřiny mají totiž specifické požadavky na dodávky, jak z hlediska množství, tak i přizpůsobivosti zásobování.
Odběratelé CCGT proto potřebují kombinovat dlouhodobé smlouvy, jež jsou nezbytné pro zajištění základní ekonomické a technické provozuschopnosti a pro jistotu zásobování projektů CCGT, s krátkodobými smlouvami na omezenější období.
Rovněž mají jiné marže a vztahy se zákazníky; odlišné jsou i podnikatelské potřeby prodejců a dynamika růstu.
2. ZEMĚPISNÝ TRH
(28) Komise a strany se shodly, že u všech relevantních trhů s plynem se nejedná o území, přesahující státní hranice Portugalska.
IV. POSOUZENÍ HOSPODÁŘSKÉ SOUTĚŽE
A. TRHY S ELEKTŘINOU
1. VELKOOBCHODNÍ TRH
a) EDP má dominantní postavení na portugalském velkoobchodním trhu s elektřinou
(29) Z podrobného šetření Komise vyplývá, že společnost EDP má na trhu velkoodběratelů dominantní postavení, a to jak z pohledu současné situace tak i po ukončení smluv PPA.
(30) V roce 2003 měla na trhu velkoodběratelů 70 % výrobní kapacity, zajišťovala 70 % produkce a byla největším dovozcem elektřiny.
Po zrušení smluv PPA bude portugalská výrobní základna elektřiny společnosti EDP i nadále bezkonkurenční.
Po skončení smluv PPA se má začít s realizací mechanismu uvízlých nákladů (CMEC) s cílem kompenzovat stávajícím výrobcům energie možné budoucí ztráty trhu.
Tento mechanismus zvýhodňuje nástupnické společnosti bývalých monopolů.
EDP z toho bude zjevně nejvíce profitovat, což jí pomůže v boji s budoucí konkurencí.
(31) Na straně poptávky je v rukou EDP téměř 100 % distribuce elektřiny v Portugalsku.
Budoucí úloha společnosti EDP Distribução jako maloobchodníka na regulovaném trhu skýtá společnosti rozhodující výhodu.
(32) Na straně nabídky je významné začlenění plynové elektrárny ("TER") do výrobní základny EDP.
Komise zjistila, že v oblasti nových elektráren budovaných třetími stranami jsou projekty elektráren CCGT nejisté a společnost EDP je ovlivňuje (Tejo Energia).
b) Transakce posílí dominantní postavení společnosti EDP, a to jak v horizontálním tak i vertikálním měřítku
Horizontální dopady: odstranění významného soutěžitele
(33) Pokud jde o horizontální dopady, Komise zjistila, že bez spojení by se společnost GDP s největší pravděpodobností stala hlavním konkurentem na portugalském trhu s elektřinou, a to při zohlednění následujících skutečností: i) přístup ke konkurenčním zdrojům plynu je významnou výhodou v oblasti elektráren a plynových elektráren (CCGT), jež jsou v současnosti nejobvyklejším druhem nových elektráren a ii) společnost GDP, jakožto portugalský podnik může spoléhat na svou značku a odběratele plynu, jimž může nabídnout společné dodávky plynu i elektřiny.
(34) Tato významná potenciální konkurence by se spojením vytratila, což by posílilo dominantní postavení společnosti EDP.
Jiné než horizontální dopady: růst nákladů konkurence
Výsadní a přednostní přístup k portugalské plynárenské infrastruktuře (terminál LNG Sinès, dovozní plynovod a podzemní skladovací zařízení Carriço):
(35) Po navrhované transakci bude mít společnost EDP možnost i snahu o zachování výsadního a přednostního přístupu k zemnímu plynu, a to na úkor společností, jež jsou v současné době aktivní v oblasti výroby elektřiny nebo by v této oblasti mohly být aktivní v budoucnosti.
(36) Vysokotlaká plynárenská soustava: společnost EDP bude po spojení moci ovlivňovat provoz vysokotlaké plynárenské soustavy: i) z krátkodobého pohledu bude EDP společně ovládat společnost Transgás (včetně plynárenské soustavy), a to po přechodnou dobu [12] která může trvat až 19,5 měsíců.
V uvedeném období může společnost EDP výrazně ovlivňovat strategii a provozování soustavy.
EDP může rovněž získat podrobný přehled o provozu soustavy, což pro ni může být výhodné i v budoucnosti: ii) z dlouhodobého hlediska bude totiž jako výsledek spojení provozovat vysokotlakou plynárenskou soustavu společnost REN.
(37) Mezinárodní plynovod GDP: spojený subjekt by měl možnost plně využívat kapacitu prvního existujícího vstupního bodu v Portugalsku (plynovod z Alžírska do Portugalska přes Maroko a Španělsko, který do Portugalska vstupuje v Campo Maior) a zabránit tak soutěžitelům ve využití jakékoli uvolněné kapacity.
I v případě použití mechanismu pro zajištění přístupu třetích stran (TPA) není aktuálně volná kapacita dostatečná, aby třetí strany mohly trvale dovážet plyn alespoň s minimální jistotou ohledně množství, které budou moci dovézt.
(38) Terminál GDP Sinès: terminál LNG umístěný u města Sinès je jediným v Portugalsku.
Jeho provoz byl zahájen počátkem roku 2004 a je ve vlastnictví společnosti GDP (prostřednictvím 100 % dceřiné společnosti Transgás), která ho rovněž provozuje.
Maximální roční dovozní kapacita terminálu činí 5,3 mld. m3. Protože prozatím v plynárenském sektoru nedošlo k liberalizaci, nebyla terminálu určena žádná pravidla TPA.
Proto by třetí strany, které by chtěly přístup k terminálu získat, musely kontaktovat společnost GDP a musely by si s ní dohodnout konkrétní podmínky.
(39) Podzemní skladovací zařízení Carriço: po spojení bude mít společnost EDP možnost provozovat i podzemní skladovací zařízení Carriço společnosti GDP.
Jedná se o jediné skladovací zařízení zemního plynu, které je v Portugalsku k dispozici (kromě skladovacího zařízení LNG v Sinès, které je mnohem menší).
Pro konkurující si výrobce elektřiny provozující CCGT je nediskriminační přístup k tomuto skladovacímu zařízení naprosto zásadní.
Šetření na trhu se potvrdilo, že podmínky přístupu nejsou takové, aby konkurenci zajistily přínos skladovacího zařízení v plném rozsahu, protože společnost EDP bude moci přístup omezit s odvoláním se na technické potíže.
(40) Po oznámené transakci získá EDP významný vliv na vstupní body plynu i na skladovací kapacity.
To by jí umožnilo všemožně ztížit konkurentům přístup k plynárenské soustavě a vedlo by ji to k takovému postupu, a to přesto, že vysokotlaká portugalská plynárenská soustava bude liberalizována ve prospěch společnosti REN.
Možnost využívat omezení v dodávkách plynu pro elektrárny CCGT v neprospěch konkurenčních CCGT
(41) Velká míra nejistoty ohledně účinnosti převodu infrastruktury a přepravních práv na společnost REN není zárukou, že požadavky na plyn od stávající (tj. Turbogás) a potenciálních konkurenčních CCGT budou zajištěny dodávkami od jiné společnosti než od spojeného subjektu.
Dojde-li v dodávkách plynu v Portugalsku k omezením, povede to GDP k tomu, aby zvýhodňovala elektrárny EDP na úrok konkurenčních CCGT.
Možnosti a pohnutky k ovlivňování ceny plynu a zvyšování nákladů konkurence, což bude bránit v činnosti stávajícím i potenciálním konkurenčním elektrárnám a bude odrazovat nové zájemce o vstup na trh
(42) EDP bude mít po spojení možnost zvyšovat cenu plynu dodávaného konkurenci (Turbogás, pro krytí krátkodobých potřeb) a bude na tom mít i zájem.
To se týká i potenciální konkurence (ohledně celé jejich potřeby), protože rychlost liberalizace a nejistota ohledně vstupních bodů znamenají, že jakékoli případné budoucí CCGT budou zásobovány plynem od společnosti GDP.
Přístup k interním informacím o nákladech konkurentů společnosti EDP, což představuje významnou výhodu:
(43) Spojený subjekt bude znát skutečné vstupní náklady konkurence a bude schopen stanovovat ceny tak, aby konkurenci zabránil v činnosti.
Taková strukturální výhoda dále posílí dominantní postavení EDP a nejspíš bude pomocí dodávek plynu společností GDP odrazovat vstup potenciální konkurence, jež by chtěla provozovat nové elektrárny CCGT, nebo tento vstup pozdrží.
Přístup k denním nominacím plynu, hlavní interní informaci týkající se nákladů konkurentů, což představuje významnou výhodu:
(44) Společnost EDP bude mít po spojení přístup i k denním nominacím plynu společnosti Turbogás (a dalších CCGT, jimž by GDP mohla dodávat plyn v budoucnosti). Denní nominace je hodinový diagram plánované spotřeby plynu CCGT stanovený den předem.
EDP tak bude předem znát průběh výroby plánovaný společností Turbogás na následující den.
Vzhledem k výkyvům v produkci CCGT se jedná o informaci strategického významu: například znalost toho, že Turbogás neplánuje v určitou dobu následujícího dne výrobu elektřiny znamená, že EDP bude moci zvýšit ceny nad úroveň variabilních nákladů společnosti Turbogás, aniž by se musela obávat, že nebude moci této společnosti prodat plyn.
(45) Výše uvedené horizontální a vertikální dopady posilují dominantní postavení EDP na velkoobchodním trhu elektřiny, a to posuzovány jednotlivě i jako celek.
2. DOPLŇKOVÉ SLUŽBY
(46) Navrhovaná transakce odstraní GDP jakožto nového aktéra na trhu s elektřinou, a zabrání tak tomu, aby se tato společnost stala potenciálním poskytovatelem doplňkových služeb.
Vstup DGP na velkoobchodní trh by mohl oslabit postavení EDP při poskytování doplňkových služeb, a to jak z důvodů uvedených při posuzování velkoobchodního trhu, tak i proto, že takové služby je schopno poskytovat pouze několik subjektů.
Důsledkem spojení je odstranění potenciálního konkurenta na trhu poskytování doplňkových služeb.
3. MALOOBCHODNÍ TRH S ELEKTŘINOU V PORTUGALSKU
a) EDP má v Portugalsku dominantní postavení na maloobchodním trhu s elektřinou
(47) Trh pro dodávky elektřiny průmyslovým velkoodběratelům (45 % celkové spotřeby) je plně liberalizován.
Tržní podíl EDP v tomto segmentu činí 92 % v objemu (mnohem více v počtu zákazníků).
(48) Trh drobných zákazníků se začal otevírat až během roku 2004.
EDP zde má téměř 100 % podíl.
Ze zkušeností v jiných členských státech vyplývá, že zákazníci v tomto segmentu mění dodavatele mnohem méně, než je tomu v případě průmyslových zákazníků.
Dominantní postavení EDP bude tedy možno ohrozit až v delším časovém výhledu.
b) Posílení dominantního postavení společnosti EDP na portugalském maloobchodním trhu s elektřinou
(49) Navrhovaná transakce posílí dominantní posílení EDP, protože odstraní významného potenciálního konkurenta.
Během šetření Komise bylo vskutku potvrzeno, že společnost GDP by s největší pravděpodobností mohla být potenciálním novým, silným účastníkem trhu, především pro svoji širokou zákaznickou základnu v oblasti plynu, celostátně dobře známou značku i schopnost nabízet dva druhy energie.
(50) Spojení navíc dále ztíží vstup na trh, protože spojený subjekt bude mít výhody nástupnického podniku bývalého monopolu jak v oblasti plynu, tak elektřiny a konkurenty bude nutit k současnému vstupu na trhu plynu i elektřiny, aby byli schopni nabídnout dva druhy energie.
B. TRHY S PLYNEM
1. GDP MÁ NA PORTUGALSKÉM TRHU S PLYNEM DOMINANTNÍ POSTAVENÍ
(51) Vzhledem k současnému postavení zákonem daného monopolu má GDP na všech trzích s plynem dominantní postavení.
Jedinou výjimkou je distribuce zemního plynu v oblasti Porto, kde podniká společnost Portgás (tuto společnost nedávno spoluovládla EDP).
(52) GDP požívá v současnosti vůči potenciálním novým účastníkům trhu významných výhod daných jejím postavením nástupnické společnosti bývalého monopolu.
Těchto výhod bude požívat i po otevření trhů. Jedná se především o tyto výhody: i) rozsáhlé zkušenosti a znalosti ze všech oblastí portugalských trhů s plynem, ii) rozsáhlá zákaznická základna a významný podíl na vnitrostátním prodeji, iii) místně i celostátně velmi známé značky a iv) vynikající znalost bonity jednotlivých zákazníků (co se týká jejich spotřeby, solventnosti a úvěruschopnosti) a jejich konkrétních požadavků (např. na další služby nebo zvláštní péči), v) prostřednictvím MDS ovládaných společností GDP má rozhodující vliv na provozovatele rozvodné soustavy.
2. POSÍLENÍ DOMINANTNÍHO POSTAVENÍ GDP NA PORTUGALSKÉM TRHU S PLYNEM
a) Dodávky plynu výrobcům elektřiny (CCGT)
(53) V oblasti dodávek plynu CCGT oznámená transakce vyloučí veškerou poptávku po plynu ze strany CCGT (totiž krátkodobé požadavky společností Turbogás [13] a TER/Carrigado), která by jinak mohla být ohrožena konkurenty GDP, jakmile se CCGT stanou oprávněnými zákazníky.
To posiluje dominantní postavení GDP na trhu dodávek plynu elektrárnám CCGT.
b) Dodávky plynu MDS (místní distribuční společnosti)
(54) Oznámená transakce vyloučí poptávku po plynu od jediné MDS, která doposud není ovládána společností GDP, totiž společnosti Portgás.
Po provedení transakce nebudou mít dodávky plynu žádnou konkurenci, jakmile se MDS stanou oprávněnými zákazníky.
To posiluje dominantní postavení GDP na trhu dodávek plynu MDS.
c) Dodávky plynu průmyslovým velkoodběratelům
(55) Z šetření vyplývá, že společnost EDP by byla bývala nejpravděpodobnějším novým hráčem na trhu dodávek velkoodběratelům, jakmile tento trh bude liberalizován.
(56) Nejspíše by to byla EDP, která by na trh vstoupila, a to z následujících důvodů: i) provozuje CCGT na výrobu elektřiny (a má tak přístup k velkému množství plynu), což je významnou pobídkou pro vstup na trh dodávek plynu, ii) mohla by se spolehnout na své odběratele elektřiny (EDP ovládá téměř 100 % distribuce elektřiny v Portugalsku), jimž by mohla nabídnout společnou dodávku plynu a elektřiny (dvojí energie) a iii) mohla by se rovněž spolehnout na zkušenosti, pověst a zákaznickou základnu distributora plynu Portgás.
V mnoha členských státech skutečně došlo ke vstupu nástupnických organizací bývalých monopolů z oblasti elektřiny na trhy plynu.
(57) Zmizením potenciální konkurence ze strany EDP se posiluje dominantní postavení GDP na trhu dodávek plynu velkoodběratelům.
d) Dodávky plynu maloodběratelům
(58) Komise zjistila, že v případě neexistence spojení by společnost EDP byla nejpravděpodobnějším novým hráčem na trhu dodávek plynu maloodběratelům.
(59) Výhody společnosti EDP lze shrnout do tří hlavních oblastí: a) výhody v oblasti nákupu v důsledku postavení společnosti EDP jako výrobce elektřiny v plynových elektrárnách v Portugalsku; b) výhody dané postavením EDP jako nástupnické organizace bývalého monopolního maloobchodního dodavatele elektřiny a distributora; c) výhody dané postavením na maloobchodním trhu s plynem v Portugalsku a informacemi o tomto trhu (Portgás a sdílení informací o Lisboagás).
(60) Snahu EDP o vstup na trh s plynem dokazuje i to, že nedávno ovládla portugalskou MDS Portgás, jakož i expanze na trhy s plynem ve Španělsku (EDP ovládla společnost Naturcorp, druhou největší plynárenskou společnost ve Španělsku).
(61) Na základě výše uvedeného by spojením zanikl hlavní konkurent GDP a dále by se ztížil vstup na trh dodávek plynu maloodběratelům.
Tím dojde k posílení dominantního postavení GDP na maloobchodním portugalskému trhu s plynem.
V. ZÁVAZKY NABÍDNUTÉ OZNAMUJÍCÍMI STRANAMI
(62) Strany předložily závazky dne 28. října 2004 a jejich zdokonalené znění dne 17. listopadu 2004.
Rekapitulace závazků ze dne 17. listopadu 2004 je uvedena níže s použitím číslování stran:
EDP.1 : Snížení podílu EDP v REN ze 30 % na 5 %
EDP.2 : Odprodej podílu EDP ve společnosti Tejo Energia
EDP.3 : Moratorium na výstavbu nových CCGT s výhradou ustanovení o přezkumu
EDP.4 : Pronájem výrobní kapacity TER ve výši jedné výrobní jednotky s výhradou ustanovení o přezkumu
EDP.5 : Pozastavení výkonu části hlasovacích práv EDP ve společnosti Turbogás a jmenování nezávislých členů správní rady Turbogás
ENI.II : Prodej terminálu LNG Sinès společnosti REN
ENI.III : Prodej podzemního skladovacího zařízení Carriço společnosti REN
ENI.IV : Předpokládaný prodej vysokotlaké plynárenské soustavy společnosti REN
ENI.V : Záruky přístupu k soustavě do jejího prodeje společnosti REN
ENI.VI : Přepuštění kapacity vstupního bodu Campo Maior, jenž je aktuálně rezervován pro společnost Transgás a touto společností nevyužíván, společnosti REN
ENI.VII : Závazek nerezervovat si další kapacitu vstupního bodu Campo Maior
ENI.VIII : Závazek nerezervovat si další kapacitu plynovodu Extremadura
ENI.IX : Závazek uvolnit za určitých podmínek kapacitu plynovodu Extremadura a/nebo vstupního bodu Campo Maior
ENI.X : Zrušení práva společnosti GDP na první odmítnutí na základě mechanismu "přiřazení nejlepší nabídky"
ENI.XI : Opatření určená k odstranění obav ohledně možného přednostního přístupu k informacím o cenách
ENI.XII : Opatření zaměřená na zajištění skutečné liberalizace poptávky ze strany velkoodběratelů
ENI.XIII : Závazek nenabízet dvojí energii (zemní plyn a elektřinu) velkoodběratelům a maloodběratelům, a to až do liberalizace dodávek zemního těmto skupinám zákazníků
ENI.XIV : Prodej MDS Setgás.
VI. POSOUZENÍ NABÍZENÝCH ZÁVAZKŮ
A. ZÁVAZKY OHLEDNĚ ELEKTŘINY
1. VELKOOBCHODNÍ TRH S ELEKTŘINOU
a) Horizontální dopady transakce (odstranění GDP jakožto nejpravděpodobnější nové konkurence)
(63) Nabídka stran je souborem opatření určených k zajištění vstupu konkurence při současném vyhnutí se prodeje výrobních kapacit.
Vychází především z moratoria na výstavbu nových CCGT společností EDP a z časově omezeného pronájmu určité výrobní kapacity elektrárny TER společnosti EDP.
(64) Respondenti v tržním testu provedeném Komisí považovali tyto návrhy jednoznačně za nedostatečné (z hlediska velikosti, rozsahu a trvání), aby vyrovnaly výraznou ztrátu danou tím, že se GDP nestane možným konkurentem, a aby zajistily včasný vstup potenciální konkurence.
Komise sdílí obavy vyslovené třetími stranami.
(65) Pronájem výrobní kapacity TER odpovídá pouze třetině elektrárny, což by představovalo 4 % celkové výrobní kapacity elektřiny v Portugalsku.
Pronájem lze automaticky ukončit na základě kritérií, jež nezaručují ani existenci nových konkurentů ani skutečnou existenci na iberijském trhu.
Pronájem může být omezen na pouhé 3 roky.
EDP bude znát v reálném čase náklady pronajímatele a objem elektřiny, který může prodat.
V důsledku výše uvedeného je nepravděpodobné, že by takový pronajímatel mohl mít výrazný vliv na trh a že by mohl EDP klást konkurenční překážky.
(66) Vzhledem k ustanovení o přezkumu, jež je součástí navrhovaného moratoria, je pravděpodobné, že moratorium nebude mít dlouhého trvání a nejsou žádné záruky, že noví konkurenti se skutečně na trh dostanou.
Navíc to EDP nebrání v zahájení nových projektů CCGT (veškeré kroky s výjimkou vlastní výstavby).
Navrhované moratorium a pronájem tak nemají kladný vliv na hospodářskou soutěž, který by byl srovnatelný se strukturální nápravou.
(67) Strany dále navrhují, že se zbaví 10 % podílu společnosti EDP v jednom z jejích konkurentů, společnosti Tejo Energia.
Přestože se jedná o konstruktivní návrh, absolutně nezaručuje, že Tejo Energia skutečně v budoucnosti žádnou elektrárnu CCGT nepostaví.
(68) Strany rovněž navrhují, že pozastaví výkon hlasovacích práv EDP ve společnosti Turbogás.
To je však omezeno na tři roky a pouze na dvě konkrétní oblasti rozhodování.
EDP nedávno navíc získala opci na koupi dalšího 20 % podílu ve společnosti Turbogás a řídí výrobu této společnosti.
Proto lze mít pochybnosti, zda závazky stran zabrání EDP ovlivňovat politiku společnosti Turbogás v oblasti dodávek plynu a budoucích projektů.
b) Jiné než horizontální dopady (růst nákladů konkurence)
Výsadní a přednostní přístup společnosti EDP k portugalské plynové infrastruktuře
(69) Prodej LNG terminálu Sinès a podzemního skladovacího zařízení Carriço provozovateli vysokotlaké plynárenské soustavy, tj. liberalizace vlastnictví, je konstruktivní návrh a Komise jej vítá.
Podmínky spojené s tímto převodem však nezaručují, že třetím stranám bude k dispozici dostatečná kapacita.
Nápravná opatření například výslovně umožňují dceřiným společnostem stran, jež podnikají v plynárenství ve Španělsku, totiž společnostem Union Fenosa Gas a Naturcorp, aby si ještě před převodem rezervovaly další kapacitu. To umožňují stranám i po tomto převodu.
(70) Strany rovněž navrhují, že dají k dispozici kapacitu plynovodu Španělsko-Portugalsko v portugalském vstupním bodu (Campo Maior).
Podle tržního testu je tato kapacita zcela nedostatečná (necelých 10 % kapacity plynovodu, což nestačí pro zásobování jedné jediné elektrárny CCGT o výkonu 400 MW).
Navíc v přívodním plynovodu (Extremadura) není zajištěno, že plyn se dostane až na portugalskou hranici. Byl začleněn mechanismus zajišťující dodatečnou kapacitu.
Je to však za podmínek, jež nezaručují, že tato kapacita bude k dispozici včas, za ekonomicky přijatelných podmínek a dlouhodobě tak, aby na ni mohly třetí strany spoléhat.
(71) Závazky ohledně infrastruktury zemního plynu přinesou tedy zřejmě pro portugalský trh s elektřinou a plynem jen málo pozitiv.
Další vertikální dopady spojení
(72) Z hlediska dalších problémů očekávaných ve vertikální hospodářské soutěži [14], vyplývajících z transakce, se závazky týkají především pojistek, jež mají omezit informační toky mezi společnostmi GDP a EDP.
Tržní test jasně ukazuje, že v tomto případě nejsou opatření k řešení uvedených problémů dostatečná.
2. TRH DOPLŇKOVÝCH SLUŽEB
(73) Pronájem výrobní kapacity tak, jak je uveden v závazcích, neumožňuje nájemci aktivní účast na vyrovnávání trhu s elektřinou, protože to vyžaduje přizpůsobování výkonu elektrárny v reálném čase.
(74) Jak již bylo vysvětleno, závazky nedávají dostatečnou jistotu, že konkurenti v dohledné době vybudují v Portugalsku nové kapacity na výrobu elektřiny.
Navrhovaná nápravná opatření proto nebrání dalšímu posilování dominantního postavení EDP na tomto trhu.
3. MALOOBCHODNÍ DODÁVKY ELEKTŘINY
(75) Jediné nápravné opatření, které se přímo týká maloobchodních dodávek elektřiny je "závazek nenabízet dvojí energii (zemní plyn a elektřinu) maloodběratelům, a to až do liberalizace dodávek zemního plynu těmto zákazníkům".
Tento závazek by byl pouze časově omezený a každopádně takové nápravné opatření nezajišťuje, že se objeví noví konkurenti tak, aby byla kompenzována ztráta existence GDP.
(76) Ostatní nápravná opatření mohou sice nepřímo kladně ovlivnit maloobchodní trh s elektřinou, ale nezajišťují, že na tento portugalský trh skutečně včas a v dostatečném rozsahu vstoupí nová konkurence tak, aby byla kompenzována ztráta budoucí konkurence ze strany společnosti GDP.
B. TRHY SE ZEMNÍM PLYNEM
1. DODÁVKY PLYNU VÝROBCŮM ELEKTŘINY (PŘEKÁŽKY VŮČI ZÁKAZNÍKŮM)
(77) Uvedeného problému se přímo týkají tři závazky: i) zrušení práva společnosti GDP na první odmítnutí dodávky plynu společnosti TER, ii) tříleté pozastavení výkonu některých hlasovacích práv společnosti EDP ve společnosti Turbogás a iii) částečný pronájem TER.
(78) i) Účastníci trhu upozornili na to, že zrušení práva společnosti GDP na první odmítnutí dodávek TER neznamená, že EDP ztratí zájem na dodávkách plynu od GDP; ii) samotné pozastavení výkonu hlasovacích práv na omezenou domu nebrání EDP v ovlivňování způsobu, jak se bude Turbogás zásobovat plynem; iii) pronájem se týká pouze jedné třetiny TER a nájemce bude muset nakupovat převážnou část svého plynu od GDP.
Komise má proto za to, že uvedené závazky nejsou dostatečné, protože neřeší posílení dominantního postavení GDP na trhu dodávek plynu výrobcům elektřiny.
2. DODÁVKY PLYNU MDS (PŘEKÁŽKY VŮČI ZÁKAZNÍKŮM)
(79) Transakce brání poptávce po plynu od společnosti Portgás, což je jediná MDS, kterou GDP neovládá.
Spotřeba plynu MDS, jež je navrhována k odprodeji (Setgás) je čtyřikrát menší než spotřeba společnosti Portgás.
Závazek proto nebrání posilování dominantního postavení společnosti GDP na trhu dodávek plynu MDS.
3. DODÁVKY PLYNU VELKOODBĚRATELŮM (PŘEKÁŽKY VŮČI ZÁKAZNÍKŮM)
(80) Jediné nápravné opatření, které se přímo týká obav na tomto segmentu je závazek, že do liberalizace dodávek plynu velkoodběratelům nebude nabízena dvojí energie (plyn/elektřina) a velkoodběratelé budou mít každoročně možnost obnovovat své smlouvy na dodávky plynu.
Ani jedno z těchto dvou nápravných opatření nezajišťuje vstup nového konkurenta na trh s plynem pro velkoodběratele.
(81) Přesto byl proveden i rozbor nápravných opatření, jež se mohou této problematiky týkat nepřímo: u dovozní infrastruktury plynu je i nadále velmi nejisté, zda bude k dispozici dostatečná kapacita.
Společnost Setgás, jež by měla být prodána, navíc v Portugalsku obsluhuje necelých 10 % zákazníků v oblasti plynu a znamenala by mnohem omezenější počáteční základnu pro vstup na trh velkoodběratelů ve srovnání se zákaznickou základnou společnosti EDP v oblasti elektřiny a společnosti Portgás v oblasti plynu.
4. DODÁVKY PLYNU MALOODBĚRATELŮM
(82) Odprodej společnosti Setgás je strukturálním nápravným opatřením, které však nenahrazuje ztrátu budoucí konkurence ze strany společností EDP/Portgás na maloobchodním trhu s plynem: prodeje společnosti Setgás tvoří 8 % celkového maloobchodního prodeje plynu v Portugalsku, zatímco společnost Portgás má 30 % podíl na trhu.
Závazek nenabízet dvojí energii maloodběratelům plynu, kteří prozatím nejsou oprávněni na obou trzích (s plynem i s elektřinou) je časově velmi omezený a nemá velký význam.
K vlastnímu řešení ztráty potenciální konkurence dané možností EDP spoléhat na celostátní zákaznickou základnu v oblasti elektřiny, silnou značku a snahu nabízet zákazníkům dvojí energii (elektřinu/plyn) nebylo nic navrženo.
VII. OPOŽDĚNÁ NÁPRAVNÁ OPATŘENÍ
(83) Dne 26. listopadu 2004, tedy po vypršení lhůty stanovené pro předložení nápravných opatření [15], předložily strany materiály navrhující změnu již předložených opatření s cílem řešit problémy, na které Komise poukázala.
Ani tato opatření však plně a jednoznačně neřešila problémy, které Komise shledala.
(84) V pátek 3. prosince 2004 večer předložily strany nový soubor "závazků v oblasti plynu" s cílem zahrnout záměry, které sdělily v dokumentu zaslaném Komisi dne 26. listopadu 2004.
Vzhledem k pokročilému stadiu řízení, ve kterém byly nové závazky předloženy (pouze tři pracovní dny před zasedáním Komise dne 9. prosince 2004, kde bylo plánováno přijetí konečného rozhodnutí, což bylo nedostatečné na to, aby Komise mohla tyto závazky posoudit v souladu s úředním postupem) i vzhledem k tomu, že cílem tohoto návrhu je pouze realizace záměrů vyjádřených v materiálu zaslaném dne 26. listopadu 2004, není možné, aby tyto poslední závazky byly základem pro rozhodnutí o povolení.
VIII. ZÁVĚR
(85) Na základě výše uvedených důvodů a po jejich zvážení jednotlivě i jako celek vydala Komise dne 9. prosince 2004 rozhodnutí, kterým bylo navrhované spojení označeno za neslučitelné se společným trhem podle čl. 8 odst. 3 nařízení o spojování, protože posiluje dominantní postavení na několika portugalských trzích s plynem a elektřinou, což by na podstatné části společného trhu vedlo k vážnému narušení účinné hospodářské soutěže.
[1] Úř. věst. L 395, 30.12.1989, s. 1. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (ES) č. 1310/97 (Úř. věst. L 180, 9.7.1997, s. 1).
[2] Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst.
L 176, 15.7.2003, s. 57).
[3] Viz věc COMP/M.3268-Sydkraft/Graninge.
[4] Vzorec pro výpočet ceny v zásadě zaručuje platbu za kapacitu (což zároveň znamená předem stanovenou návratnost kapitálu investovaného do elektrárny) a za energii (s vazbou na náklady).
[5] Společnost je ovládána Tejo Energia britským podnikem International Power, jenž vlastní 45 % akcií, a španělskou společností Endesa, která má 35 % podíl.
EDP a Electricité de France mají pouze menšinový podíl ve výši 10 %, což zjevně nedává ani jednomu z těchto podniků možnost podnik společně ovládnout.
[6] V okamžiku oznámení ovládala podnik Turbogás německá elektrárenská společnost RWE.
EDP má 20 % podíl, což jí zjevně neumožňuje podnik společně ovládnout.
Společnost RWE od té doby uzavřela smlouvu o prodeji se společností International Power.
Koupě společnosti International Power byla schválena portugalským úřadem pro ochranu hospodářské soutěže.
[7] 35 TWh z celkově dodaného množství 43 TWh v roce 2003.
[8] Portugalsko tak urychlí provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES (Úř. věst.
L 176, 15.7.2003, s. 37), která stanoví úplnou liberalizaci maloobchodního trhu s elektřinou od 1. července 2007.
[9] Viz např. věc M. 2434 – Grupo Villar MIR/ENBW/Hidrocantabrico.
[10] CCGT znamená elektrárny s plynovými turbínami s kombinovaným cyklem.
[11] Jedná se o tlak 4 až 20 barů, resp. maximálně 4 bary.
[12] Komise musí rovněž posoudit přechodné stadium struktury trhu, především tam, kde může dojít k tomu, že třeba i jen dočasně, může existovat silný nepříznivý vliv na hospodářskou soutěž, případně mohou nastat dlouhodobé účinky.
[13] 20 % podíl společnosti EDP v elektrárně Turbogás dává EDP určitou možnost blokovat rozhodnutí.
[14] Jedná se o: i) možnosti a pohnutky EDP k ovlivňování ceny plynu a zvyšování nákladů konkurence, což povede k odrazení stávajících i potenciálních konkurentů i nových zájemců o vstup na trh; ii) možnosti EDP využívat omezení v dodávkách plynu pro elektrárny CCGT na úkor konkurenčních CCGT; iii) přístup EDP k interním informacím o nákladech a denních nominacích plynu konkurence, což představuje významnou výhodu.
[15] Pro předložení nápravných opatření byla stanovena lhůta 17.11.2004.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 17. října 2005,
kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů chloridu draselného pocházejícího z Ruské federace
(2005/802/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství [1] (dále jen "základní nařízení"), a zejména na článek 8 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Rada nařízením (EHS) č. 3068/92 [2] uložila konečné antidumpingové clo z dovozu chloridu draselného pocházejícího mimo jiné z Ruska (dále jen "stávající opatření").
(2) Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie [3] Komise v březnu 2004 z vlastního podnětu zahájila částečný prozatímní přezkum stávajících opatření za účelem přezkoumání, zda je nutné opatření s ohledem na rozšíření Evropské unie na 25 členských států dne 1. května 2004 (dále jen "rozšíření") pozměnit.
(3) Z výsledků částečného prozatímního přezkumu vyplynulo, že v zájmu Společenství je zajistit přechodné úpravy stávajících opatření, aby se předešlo náhlému a výrazně negativnímu dopadu na dovozce a uživatele v deseti nových členských státech (dále jen "EU 10") bezprostředně po rozšíření.
(4) Za tímto účelem Komise přijala nařízením (ES) č. 1002/2004 [4], závazky mimo jiné dvou vyvážejících výrobců z Ruska, jmenovitě JSC Silvinit a JSC Uralkali, vzhledem k jejich vývozům do EU 10. Navíc za účelem osvobození dovozů uskutečněných v souladu se závazky od antidumpingového cla uloženého nařízením (EHS) č. 3068/92 bylo nařízení (EHS) č. 3068/92 pozměněno nařízením (ES) č. 992/2004 [5].
(5) Podle nařízení (ES) č. 858/2005 [6] Komise přijala v červnu 2005 nové závazky od těchto ruských společností na vývoz do EU 10 na další období, které skončí dnem 13. dubna 2006.
(6) Mezitím byly v lednu 2004 od společností JSC Silvinit a JSC Uralkali (dále jen "žadatelé") přijaty samostatné žádosti o individuální částečné prozatímní přezkumy stávajících opatření podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení.
(7) Komise po konzultaci s poradním výborem uznala, že pro zahájení částečného prozatímního přezkumu existují postačující důkazy a zveřejnila proto oznámení o zahájení přezkumu a zahájila šetření [7].
(8) Na základě závěrů těchto dvou částečných prozatímních přezkumů Rada nařízením (ES) č. 1891/2005 změnila sazby antidumpingového cla uloženého ve vztahu k žadatelům.
II. ZÁVAZKY
(9) Jak již bylo uvedeno výše, Komise přijala závazky nabídnuté žadateli vzhledem k jejich vývozům do EU 10.
V tomto ohledu je třeba připomenout, že na základě nařízení (ES) č. 992/2004 byly tyto závazky přechodné povahy a určené jako prozatímní opatření umožňující zvýšení nákupních cen chloridu draselného v EU 10 na úroveň nákupních cen převažujících ve Společenství bezprostředně před rozšířením (dále jen "EU 15").
Navíc tyto závazky týkající se EU 10 nebyly přímo rovnocenné antidumpingovému clu, jelikož stanovené minimální dovozní ceny byly výjimečně na nižší úrovni než obvykle (tj. byly stanoveny na úrovních, které úplně neodstranily poškozující účinek dumpingu).
(10) Avšak v rámci částečného prozatímního přezkumu a kromě výše uvedených platných závazků týkajících se jejich vývozu do EU 10 žadatelé také nabídli, že budou dotčený výrobek zákazníkům v EU 15 prodávat v cenových úrovních, které odstraní poškozující účinek dumpingu, nebo nad těmito cenovými úrovněmi.
(11) Platnost závazků nabídnutých vzhledem k vývozům do EU 10 skončí dne 13. dubna 2006 a do té doby se budou závazky týkající se prodeje do EU 10 a závazky nabídnuté na vývoz do EU 15 uplatňovat souběžně.
(12) Z toho vyplývá, že po skončení platnosti závazků týkajících se EU 10 v dubnu 2006 se budou vyšší minimální dovozní ceny stanovené v závazcích nabídnutých v rámci částečných prozatímních přezkumů na prodej do EU 15 uplatňovat také na prodej do EU 10.
Tytéž minimální dovozní ceny stanovené na úrovni, která by nepůsobila újmu, se tak budou uplatňovat na veškeré dovozy uskutečňované žadateli na trh Společenství jako celek a dosáhne se cíle přechodných a mimořádných opatření uplatňovaných na vývoz do EU 10 v období po rozšíření.
(13) Tyto společnosti poskytnou Komisi pravidelné a podrobné informace o svých vývozech do Společenství, což znamená, že Komise bude moci tyto závazky účinně sledovat.
Navíc s ohledem na strukturu prodeje těchto společností Komise usuzuje, že riziko obcházení těchto závazků je omezené.
(14) Aby byla Komise schopna účinně sledovat, zda společnosti plní své závazky, osvobození od cla je při předložení žádosti o propuštění do volného oběhu v souladu se závazkem příslušnému celnímu orgánu podmíněno předložením faktury obsahující alespoň údaje uvedené v příloze nařízení (ES) č. 1891/2005.
Tento rozsah informací je rovněž potřebný k tomu, aby celní orgány mohly s dostatečnou přesností ověřit, zda zásilka odpovídá obchodním dokladům.
V případě, že nebude tato faktura předložena nebo nebude odpovídat výrobku vykazovanému k proclení, bude splatné příslušné antidumpingové clo.
(15) Vyvážející výrobci by si měli být – na základě podmínek závazků – vědomi toho, že pokud se zjistí, že bude-li z jakéhokoli důvodu těžké nebo nemožné závazky sledovat, nebo budou-li jakýmkoli způsobem porušeny, je Komise oprávněna zrušit přijetí závazků společnosti, což povede k jejich nahrazení konečnými antidumpingovými cly.
(16) S ohledem na všechny tyto faktory jsou závazky nabídnuté žadateli v rámci částečných prozatímních přezkumů přijatelné,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Závazky nabídnuté níže uvedenými vyvážejícími výrobci a společnostmi v souvislosti se stávajícím antidumpingovým řízením týkajícím se dovozů chloridu draselného pocházejícího z Ruska se tímto přijímají.
Země _BAR_ Výrobce _BAR_ Doplňkový kód TARIC _BAR_
Ruská federace _BAR_ Vyrobeno společností JSC Silvinit, Solikamsk, Rusko a prodáváno společností JSC International Potash Company, Moskva, Rusko prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství coby dovozci. _BAR_ A695 _BAR_
Ruská federace _BAR_ Vyrobeno a prodáváno společností JSC Uralkali, Berezniki, Rusko nebo vyrobeno společností JSC Uralkali, Berezniki, Rusko a prodáváno společností Uralkali Trading SA, Ženeva, Švýcarsko prvnímu nezávislému odběrateli ve Společenství coby dovozci. _BAR_ A520 _BAR_
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 27. června 2005
o uzavření Dohody mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o obchodu s některými výrobky z oceli
(2005/803/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dohoda o partnerství a spolupráci zakládající partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Ruskou federací na straně druhé [1] (dále jen "dohoda o partnerství a spolupráci") vstoupila v platnost dnem 1. prosince 1997.
(2) Ustanovení čl. 21 odst. 1 dohody o partnerství a spolupráci stanoví, že se obchod s některými výrobky z oceli řídí hlavou III uvedené dohody s výjimkou jejího článku 15 a ustanoveními dohody o množstevních ujednáních.
(3) V letech 1995 – 2004 byl obchod s některými výrobky z oceli předmětem dohod mezi stranami dohody o partnerství a spolupráci.
Je proto vhodné uzavřít novou dohodu, která zohlední vývoj vztahů mezi oběma stranami.
(4) Dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Ruskou federací o obchodu s některými výrobky z oceli se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2000/609/ES, pokud jde o dovoz čerstvého masa ptáků nadřádu běžci z Austrálie a Uruguaye
(oznámeno pod číslem K(2005) 4408)
(Text s významem pro EHP)
(2005/804/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/494/EHS ze dne 26. června 1991 o veterinárních podmínkách pro obchod s čerstvým drůbežím masem uvnitř Společenství a jeho dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 9 odst. 1, čl. 11 odst. 1, článek 12 a čl. 14 odst. 1 a článek 14a uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/118/EHS ze dne 17. prosince 1992 o veterinárních a hygienických předpisech pro obchod s produkty živočišného původu ve Společenství a jejich dovoz do Společenství, pokud se na ně nevztahují zvláštní předpisy Společenství uvedené v kapitole I přílohy A směrnice 89/662/EHS, a pokud jde o patogenní původce, směrnice 90/425/EHS [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 94/85/ES ze dne 16. února 1994, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa [3], zařazuje na uvedený seznam Uruguay.
(2) Rozhodnutí Komise 2000/609/ES ze dne 29. září 2000 o veterinárních a hygienických podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz farmových ptáků nadřádu běžci a o změně rozhodnutí 94/85/ES, kterým se stanoví seznam třetích zemí, z nichž členské státy povolují dovoz čerstvého drůbežího masa [4], stanoví, že členské státy povolí dovoz čerstvého masa farmových ptáků nadřádu běžci pouze z třetích zemí nebo částí třetích zemí uvedených v příloze I rozhodnutí 2000/609/ES, pokud budou splněny některé podmínky.
V současnosti není Uruguay v tomto rozhodnutí zařazena.
(3) Po návštěvě, kterou Komise provedla v říjnu 2004, následných krocích a zárukách ze strany Uruguaye je dnes veterinární a hygienická situace uspokojivá a umožňuje zahrnout tuto zemi na seznam schválených třetích zemích uvedených v příloze I rozhodnutí 2000/609/ES.
(4) S ohledem na veterinární situaci Uruguaye, pokud jde o newcastelskou chorobu, je vhodné, aby dovoz čerstvého masa farmových ptáků nadřádu běžci z Uruguaye provázelo veterinární a hygienické osvědčení vzoru "A" podle části 2 přílohy II rozhodnutí 2000/609/ES.
(5) Rozhodnutí 2000/609/ES, ve znění rozhodnutí 2004/118/ES, chybně stanoví, že čerstvé maso farmových ptáků nadřádu běžci pocházející z Austrálie musí provázet veterinární a hygienické osvědčení vzoru "A" podle části 2 přílohy II rozhodnutí Komise 2000/609/ES namísto veterinárního a hygienického osvědčení vzoru "B" podle uvedené přílohy.
Tato chyba by měla být opravena.
(6) Rozhodnutí 2000/609/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Příloha I rozhodnutí 2000/609/ES se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/805/SZBP
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se provádí společná akce 2005/556/SZBP o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/556/SZBP ze dne 18. července 2005 o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 uvedené společné akce ve spojení s článkem 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 18. července 2005 přijala Rada společnou akci 2005/556/SZBP o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán.
(2) Dne 21 listopadu přijala Rada rozhodnutí 2005/806/SZBP, kterým se provádí společná akce 2005/557/SZBP o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [2] a v němž byla stanovena nová finanční referenční částka na dobu dalších šesti měsíců určená na pokrytí výdajů týkajících se provádění oddílu II společné akce 2005/557/SZBP [3].
(3) V důsledku toho by Rada měla rozhodnout o finanční referenční částce na pokračování společné akce 2005/556/SZBP na dobu dalších šesti měsíců.
(4) Zvláštní zástupce Evropské unie bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle SZBP stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů týkajících se pokračování společné akce 2005/556/SZBP v období od 18. ledna do 17. července 2006 činí 600000 EUR.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Výdaje jsou způsobilé ode dne 18. ledna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/806/SZBP
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se provádí společná akce 2005/557/SZBP o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/557/SZBP ze dne 18. července 2005 o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 druhý pododstavec této společné akce ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada v souladu s článkem 15 společné akce 2005/557/SZBP rozhodla o pokračování civilně-vojenské akce Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu.
(2) Pokud jde o civilní složku, měla by Rada následně rozhodnout o referenční částce pro pokračování akce na podporu mise.
(3) Akce EU na podporu AMIS II bude prováděna za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle SZBP stanovené v článku 11 Smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Finanční referenční částka určená na krytí výdajů spojených s prováděním oddílu II společné akce 2005/557/SZBP ode 29. ledna do 28. července 2006 je 2200000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s rozpočtovými postupy a pravidly Evropského společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Státním příslušníkům třetích států je umožněno účastnit se nabídkových řízení.
Článek 2
Nejpozději do dne 30. června 2006 Rada vyhodnotí, zda má podpůrná akce EU pokračovat.
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Výdaje jsou způsobilé ode dne 29. ledna 2006.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/808/SZBP
ze dne 21. listopadu 2005
o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/921/SZBP ze dne 25. listopadu 2002 o prodloužení mandátu Pozorovatelské mise Evropské unie [1], a zejména na čl. 5 odst. 1 této společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. listopadu 2004 přijala Rada rozhodnutí 2004/795/SZBP [2] o prodloužení mandátu vedoucí Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) Maryse DAVIETOVÉ.
Použitelnost tohoto rozhodnutí končí dnem 31. prosince 2005.
(2) Dne 21. listopadu 2005 přijala Rada společnou akci 2005/807/SZBP, kterou se prodlužuje a mění mandát Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM) [3] do 31. prosince 2006.
(3) Mandát vedoucí mise EUMM by proto měl být také prodloužen,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Mandát paní Maryse DAVIETOVÉ jako vedoucí mise EUMM se prodlužuje do 31. prosince 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 7. listopadu 2005
o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o zpětném přebírání osob s neoprávněným pobytem
(2005/809/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 63 odst. 3 písm. b) ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem druhou větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise jménem Evropského společenství sjednala dohodu s Albánskou republikou o zpětném přebírání osob s neoprávněným pobytem.
(2) Dohoda byla jménem Evropského společenství podepsána dne 14. dubna 2005 s výhradou možného pozdějšího uzavření v souladu s rozhodnutím 2005/371/ES [2].
(3) Dohoda by měla být schválena.
(4) Dohodou se zřizuje smíšený readmisní výbor, který může v určitých technických záležitostech přijímat právně závazná rozhodnutí.
Proto je vhodné stanovit pro tyto případy zjednodušené postupy pro zaujímání postoje Společenství.
(5) V souladu s článkem 3 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, oznámilo Spojené království své přání účastnit se přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(6) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Irsko nepodílí na přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné.
(7) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a proto pro ně není závazné ani použitelné,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropským společenstvím a Albánskou republikou o zpětném přebírání osob s neoprávněným pobytem a prohlášení k ní přiložená se schvalují jménem Společenství [3].
Článek 2
Předseda Rady provede oznámení stanovené v čl. 22 odst. 2 dohody [4].
Článek 3
Ve smíšeném readmisním výboru zřízeném článkem 18 dohody zastupuje Společenství Komise, jíž jsou nápomocni odborníci z členských států.
Článek 4
Postoj Společenství v rámci smíšeného readmisního výboru ke schvalování jednacího řádu uvedeného výboru v souladu s čl. 18 odst. 5 dohody zaujme Komise po konzultaci se zvláštním výborem jmenovaným Radou.
Pokud jde o ostatní rozhodnutí smíšeného readmisního výboru, přijímá postoj Společenství Rada na návrh Komise kvalifikovanou většinou.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. listopadu 2005
o jmenování francouzského člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/810/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou francouzskou vládou,
po obdržení stanoviska Evropské komise,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Georges LIAROKAPIS je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Clauda CAMBUSE na zbývající část jeho funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. listopadu 2005
o jmenování jednoho italského člena a jednoho italského náhradníka Výboru regionů
(2005/811/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh italské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po uplynutí funkčního období místopředsedy Regionální rady, pana Luciana CAVERIHO, se uvolnilo místo člena Výboru regionů; po odstoupení pana Rosaria CONDORELLIHO se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Do Výboru regionů jsou jmenováni na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006:
a) členem:
pan Luciano CAVERI,
Presidente della Regione autonoma Valle d'Aosta;
b) náhradníkem:
pan Rosario CONDORELLI,
Assessore Comunale del Comune di Sant'Agata Li Battiati (Catania).
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. listopadu 2005
o jmenování španělského člena Výboru regionů
(2005/812/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh španělské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006.
(2) Po uplynutí funkčního období pana Manuela FRAGASE IRIBARNEHO, španělského člena, se uvolnilo místo člena Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členem Výboru regionů pro zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006, je jmenován:
pan Emilio PÉREZ TOURIÑO,
Presidente de la Xunta de Galicia,
jako nástupce
.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. listopadu 2005,
kterým se mění přílohy I a II rozhodnutí 2002/308/ES o seznamech schválených oblastí a schválených rybích hospodářství, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN) nebo o obě tyto nákazy
(oznámeno pod číslem K(2005) 4394)
(Text s významem pro EHP)
(2005/813/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/67/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních předpisech pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh [1], a zejména na články 5 a 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2002/308/ES [2] stanoví seznam schválených oblastí a schválených rybích hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o určité nákazy ryb.
(2) Itálie předložila důkazy pro získání statusu schválených oblastí, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN), pro určité oblasti na jejím území.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že tyto oblasti splňují požadavky článku 5 směrnice 91/67/EHS.
Mají proto právo na získání statusu schválených oblastí a měly by být přidány na seznam schválených oblastí.
(3) Finsko předložilo důkazy pro získání statusu schválených oblastí, pokud jde o virovou hemoragickou septikémii (VHS) a infekční nekrózu krvetvorné tkáně (IHN), pro ty části svého území, na které se nevztahují zvláštní eradikační opatření zavedená po výskytu VHS v některých pobřežních oblastech.
Po schůzce útvarů Komise se zástupci Finska, která se konala dne 5. července 2005, stáhlo Finsko svou žádost o status oblasti prosté VHS v pobřežních oblastech.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že v případě IHN splňuje požadavky článku 5 směrnice 91/67/EHS celé území Finska a v případě VHS splňuje tyto požadavky kontinentální část Finska.
Tyto části Finska proto mají právo na získání statusu schválené oblasti pro VHS a IHN a měly by být přidány na seznam schválených oblastí.
(4) Vzhledem k tomu, že některá povodí ve Finsku pramení v Rusku, mělo by Finsko udržovat vysoký stupeň dohledu nad těmito povodími v souladu s programem schváleným rozhodnutím Komise 2003/634/ES [3], na jehož základě byl udělen status schválené oblasti.
(5) Rakousko, Francie, Německo a Itálie předložily důkazy pro získání statusu schválených hospodářství v neschválených oblastech, pokud jde o VHS a IHN, pro určitá hospodářství na jejich území.
Z poskytnuté dokumentace vyplývá, že tato hospodářství splňují požadavky článku 6 směrnice 91/67/EHS.
Mají proto právo na získání statusu schválených hospodářství v neschválené oblasti a měly by být přidány na seznam schválených hospodářství.
(6) Itálie oznámila výskyt IHN ve dvou hospodářstvích, které byly předtím považovány za prosté této nákazy.
Tato hospodářství jsou však nadále prostá VHS.
Tato hospodářství by již neměla být uvedena v rozhodnutí 2002/308/ES jakožto hospodářství prostá IHN.
(7) Rozhodnutí 2002/308/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2002/308/ES se mění takto:
1. Příloha I se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 18. listopadu 2005,
kterým se přijímají rozhodnutí Společenství o dovozu určitých chemických látek podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 a mění rozhodnutí 2000/657/ES
(Text s významem pro EHP)
(2005/814/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 304/2003 ze dne 28. ledna 2003 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [1], a zejména na čl. 12 odst. 1 první pododstavec uvedeného nařízení,
po konzultaci s výborem zřízeným podle článku 29 směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle nařízení (ES) č. 304/2003 má Komise jménem Společenství rozhodovat o tom, zda povolit dovoz chemických látek, na něž se vztahuje postup předchozího souhlasu (PIC), do Společenství, či nikoli.
(2) Program OSN pro životní prostředí (UNEP) a Organizace spojených národů pro výživu a zemědělství (FAO) byly pověřeny, aby zajišťovaly služby sekretariátu při provádění postupu PIC, který zavedla Rotterdamská úmluva o postupu předchozího souhlasu pro určité nebezpečné chemické látky a pesticidy v mezinárodním obchodu; uvedená úmluva byla jménem Společenství schválena rozhodnutím Rady 2003/106/ES [3].
(3) Od Komise se jako od společného určeného orgánu vyžaduje, aby jménem Společenství a členských států předkládala sekretariátu úmluvy rozhodnutí o chemických látkách.
(4) Chemické látky tetraethyl olova a tetramethyl olova byly do postupu PIC zahrnuty jako průmyslové chemické látky.
Komise obdržela o obou chemických látkách informace v podobě dokumentu obsahujícího pokyny k jedinému rozhodnutí.
Obě chemické látky byly na úrovni Společenství přísně omezeny, neboť jejich využití jako antidetonační činidla v benzinu a motorové naftě je až na menší výjimky účinně zakázáno směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS [4].
Proto by mělo být přijato rozhodnutí o dovozu.
(5) Do postupu PIC byla rovněž jako pesticid zahrnuta chemická látka parathion a Komise o ní obdržela od sekretariátu informace v podobě dokumentu obsahujícího pokyny k rozhodnutí.
(6) Parathion spadá do působnosti směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [5].
Rozhodnutím Komise 2001/520/ES ze dne 9. července 2001 o nezařazení parathionu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku [6] byl parathion vyloučen z přílohy I směrnice 91/414/EHS a povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících parathion měla být odňata do 8. ledna 2002.
Parathion byl dříve do postupu PIC zahrnut tak, že některé vážně nebezpečné formulace pesticidů obsahující parathion byly uvedeny na seznamu v příloze III úmluvy, což bylo zohledněno ve formuláři pro dovozní odezvy stanoveném v příloze rozhodnutí Komise 2000/657/ES ze dne 16. října 2000 o přijetí rozhodnutí Společenství o dovozu některých chemických látek podle nařízení Rady (EHS) č. 2455/92 o vývozu a dovozu nebezpečných chemických látek [7].
Položku pro parathion v příloze III úmluvy je třeba nahradit položkou, která se vztahuje na parathion ve všech jeho formách.
Proto by mělo být přijato nové rozhodnutí o dovozu.
(7) Rozhodnutí 2000/657/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Přijímá se rozhodnutí o dovozu chemické látky tetraethyl olovo, tak jak je stanoveno ve formuláři pro odezvy dovážející země v příloze I.
2. Přijímá se rozhodnutí o dovozu chemické látky tetramethyl olovo, tak jak je stanoveno ve formuláři pro odezvy dovážející země v příloze II.
Článek 2
Rozhodnutí o dovozu chemické látky parathion, stanovené v příloze rozhodnutí 2000/657/ES, se nahrazuje rozhodnutím o dovozu stanoveným ve formuláři pro odezvy dovážející země v příloze III tohoto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 14. listopadu 2005
o projektu Evropské hlavní město kultury pro rok 2009
(2005/815/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1419/1999/ES ze dne 25. května 1999 o zavedení akce Společenství na podporu projektu Evropské hlavní město kultury pro roky 2005 až 2019 [1], a zejména na čl. 2 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na zprávu poroty z dubna roku 2005, předloženou v souladu s čl. 2 odst. 2 rozhodnutí č. 1419/1999/ES Komisi, Evropskému parlamentu a Radě,
s ohledem na doporučení Komise ze dne 18. října 2005,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Města Linec a Vilnius jsou v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 1419/1999/ES jmenována "Evropskými hlavními městy kultury pro rok 2009".
Článek 2
Obě jmenovaná města přijmou opatření nezbytná pro zajištění účinného provádění článků 1 a 5 rozhodnutí č. 1419/1999/ES.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se Estonské republice povoluje používání přibližných odhadů k výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH
(oznámeno pod číslem K(2005) 4423)
(Pouze estonské znění je závazné)
(2005/816/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [1], a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
28 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [2], dále jen "šestá směrnice", členské státy mohou ve vztahu k některým plněním nadále uplatňovat daň nebo poskytovat daňové úlevy.
Tato plnění je třeba zohlednit při určení základu zdrojů z DPH.
(2) Pro účely uplatnění ustanovení čl. 28 odst. 3 šesté směrnice povoluje oddíl 7 (Daně), odst. 1 písm. b) přílohy VI Aktu o přistoupení Estonské republiky k Evropským společenstvím [3] Estonské republice poskytovat daňové úlevy pro určitá plnění uvedená v příloze F šesté směrnice.
(3) Estonská republika nedokáže přesně vypočítat základ vlastních zdrojů z DPH u některých kategorií plnění uvedených v příloze F, bodu 17 šesté směrnice.
Takový výpočet je pravděpodobně spojen s neodůvodněnou administrativní zátěží ve srovnání s dopadem těchto plnění na celkový základ zdrojů z DPH v Estonské republice. Estonská republika dokáže provést výpočet s pomocí přibližných odhadů pro níže uvedenou kategorii plnění uvedených v příloze F šesté směrnice.
Estonské republice by se tudíž mělo povolit, aby vypočítala základ DPH s pomocí přibližných odhadů v souladu s čl. 6 odst.
3 druhou odrážkou nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89.
(4) Poradní výbor pro vlastní zdroje schválil zprávu se stanovisky svých členů k tomuto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH po 1. květnu 2004 se Estonské republice povoluje, aby použila přibližné odhady ve vztahu k této kategorii plnění uvedené v příloze F šesté směrnice:
1. Přeprava cestujících (příloha F, bod 17).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Estonské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se Lotyšské republice povoluje používání určitých přibližných odhadů pro výpočet základu vlastních zdrojů z DPH
(oznámeno pod číslem K(2005) 4424)
(Pouze lotyšské znění je závazné)
(2005/817/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [1], a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
28 odst. 3 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [2], dále jen "šestá směrnice", mohou členské státy pokračovat v osvobození nebo zdaňování určitých plnění; tato plnění je třeba zohlednit při určení základu vlastních zdrojů z DPH.
(2) Podle odst. 1 oddílu 7 (Daně) přílohy VIII Aktu o přistoupení Lotyšské republiky k Evropským společenstvím [3] může Lotyšská republika pro účely použití čl. 28 odst. 3 šesté směrnice osvobodit určitá plnění uvedená v příloze F šesté směrnice.
(3) Lotyšská republika není schopna přesně vypočítat základ vlastních zdrojů z DPH u některých kategorií plnění uvedených v příloze F bodech 2 a 17 šesté směrnice; takový výpočet bude pravděpodobně představovat neodůvodněnou administrativní zátěž ve vztahu k účinku těchto plnění na celkový základ zdrojů z DPH v Lotyšské republice; Lotyšská republika je schopna provést výpočet podle přibližných odhadů pro tyto kategorie plnění uvedené v příloze F šesté směrnice; Lotyšské republice by tudíž mělo být povoleno počítat základ DPH za použití přibližných odhadů v souladu s druhou odrážkou čl. 6 odst.
3 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89.
(4) Poradní výbor pro vlastní zdroje schválil zprávu se stanovisky svých členů k tomuto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH od 1. května 2004 se Lotyšské republice v souladu s druhou odrážkou čl. 6 odst. 3 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 povoluje používat přibližné odhady u následujících kategorií plnění uvedených v příloze F šesté směrnice:
1. služby poskytované autory, umělci a výkonnými umělci (příloha F bod 2);
2. přeprava cestujících (příloha F bod 17).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Lotyšské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se Maďarské republice povoluje používání určitých přibližných odhadů pro výpočet základu vlastních zdrojů z DPH
(oznámeno pod číslem K(2005) 4427)
(Pouze maďarské znění je závazné)
(2005/818/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [1], a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 28 odst. 3 šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [2], dále jen "šestá směrnice", mohou členské státy pokračovat v osvobození od daně nebo zdaňování určitých plnění. Tato plnění je třeba zohlednit při určení základu vlastních zdrojů z DPH.
(2) Pro použití ustanovení čl. 28 odst. 3 šesté směrnice umožňuje odst. 1 písm. c) oddílu 7 (Daně) přílohy X aktu o přistoupení Maďarské republiky k Evropské unii [3], Maďarské republice osvobození od daně pro určitá plnění uvedená v příloze F šesté směrnice.
(3) Maďarská republika není schopna přesně vypočítat základ vlastních zdrojů z DPH u plnění uvedených v příloze F, bodu 17 šesté směrnice. Takový výpočet pravděpodobně zahrne neodůvodněnou administrativní zátěž ve vztahu k účinku těchto plnění na celkový základ zdrojů z DPH v Maďarské republice.
Maďarská republika je schopna provést výpočet podle přibližných odhadů pro tuto kategorii plnění uvedených v příloze F šesté směrnice.
Proto by se mělo Maďarské republice povolit vypočítat základ DPH za využití přibližných odhadů podle čl. 6 odst.
3 druhé odrážky nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89.
(4) Poradní výbor pro vlastní zdroje schválil zprávu se stanovisky svých členů k tomuto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH se Maďarské republice povoluje ode dne 1. května 2004 používat přibližné odhady u následující kategorie plnění uvedené v příloze F šesté směrnice:
1. Přeprava cestujících (Příloha F, bod 17).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Maďarské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se Litevské republice povoluje používání určitých přibližných odhadů pro výpočet základu vlastních zdrojů z DPH
(oznámeno pod číslem K(2005) 4429)
(Pouze litevské znění je závazné)
(2005/819/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [1], a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
28 odst. 3 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [2], dále jen "šestá směrnice", členské státy mohou ve vztahu k některým plněním nadále uplatňovat daň nebo poskytovat daňové úlevy; tato plnění je třeba zohlednit při určení základu vlastních zdrojů z DPH.
(2) Pro uplatnění ustanovení čl. 28 odst. 3 šesté směrnice umožňuje oddíl 8 (Daně), odst. 1 přílohy IX Aktu o přistoupení Litevské republiky k Evropským společenstvím [3] Litevské republice poskytnout daňovou úlevu určitým plněním uvedeným v příloze F šesté směrnice.
(3) Litevská republika nedokáže přesně vypočítat základ vlastních zdrojů z DPH u některých kategorií plnění uvedených v příloze F šesté směrnice; takový výpočet je pravděpodobně spojen s neodůvodněnou administrativní zátěží ve srovnání s dopadem těchto plnění na celkový základ zdrojů z DPH v Litevské republice; Litevské republice by se tudíž mělo povolit, aby vypočítala základ DPH s pomocí přibližných odhadů v souladu s čl. 6 odst.
3 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89.
(4) Poradní výbor pro vlastní zdroje schválil zprávu se stanovisky svých členů k tomuto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH po 1. květnu 2004 se Litevské republice povoluje, aby v souladu s čl. 6 odst. 3 druhou odrážkou nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 použila přibližné odhady ve vztahu k mezinárodní osobní dopravě na domácím území (příloha F šesté směrnice).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Litevské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se Slovenské republice povoluje používání statistik za dřívější než předposlední rok a používání přibližných odhadů k výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH
(oznámeno pod číslem K(2005) 4430)
(Pouze slovenské znění je závazné)
(2005/820/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [1], a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
28 odst. 3 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný vyměřovací základ [2], dále jen "šestá směrnice", členské státy mohou ve vztahu k některým plněním uplatňovat daň nebo poskytovat daňové úlevy; tato plnění je třeba zohlednit při určení základu zdrojů z DPH.
(2) Pro účely uplatnění ustanovení čl. 28 odst. 3 šesté směrnice umožňuje oddíl 7 (Daně) odst. 1 přílohy XIV Aktu o přistoupení Slovenské republiky k Evropským Společenstvím [3] Slovenské republice poskytovat daňové úlevy pro určitá plnění uvedená v příloze F šesté směrnice.
(3) Slovenská republika nedokáže přesně vypočítat základ vlastních zdrojů z DPH u některých kategorií plnění uvedených v příloze F, bodu 17 šesté směrnice; takový výpočet je pravděpodobně spojen s neodůvodněnou administrativní zátěží ve vztahu s dopadem těchto plnění na celkový základ zdrojů z DPH ve Slovenské republice; Slovenská republika dokáže provést výpočet s pomocí přibližných odhadů pro níže uvedenou kategorii plnění uvedenou v příloze F šesté směrnice; Slovenské republice by se tudíž mělo povolit, aby vypočítala základ DPH s pomocí přibližných odhadů v souladu s čl. 6 odst.
3 druhou odrážkou nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89.
4 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89, nemůže Slovenská republika použít národní účty vztahující se k předposlednímu roku před rozpočtovým rokem, pro který se má vypočítat základ zdrojů z DPH; Slovenské republice by se proto mělo povolit použití národních účtů vztahujících se k dřívějším rokům, než je předposlední.
(5) Poradní výbor pro vlastní zdroje schválil zprávu se stanovisky svých členů k tomuto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Tímto se Slovenské republice povoluje, aby pro účely rozdělení podle sazby, o němž se hovoří v čl. 4 odst. 4 nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89, použila za rozpočtový rok 2004, pro který se mají vypočítat zdroje z DPH, údaje z národních účtů vztahující se k roku 2001.
Článek 2
Pro účely výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH po 1. květnu 2004 se Slovenské republice povoluje, aby v souladu s čl. 6 odst. 3 druhou odrážkou nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89 použila přibližné odhady ve vztahu k této kategorii plnění uvedené v příloze F šesté směrnice:
1. přeprava cestujících (příloha F bod 17).
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Slovenské republice.
Rozhodnutí Rady 2005/821/SZBP
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/658/SZBP o finančních ustanoveních pro obecný rozpočet Evropské obranné agentury
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2004/551/SZBP ze dne 12. července 2004 o zřízení Evropské obranné agentury [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 13. září 2004 Rada přijala rozhodnutí 2004/658/SZBP [2] o finančních ustanoveních pro obecný rozpočet Evropské obranné agentury.
(2) Dne 23. května 2005 doporučil Řídící výbor Evropské obranné agentury Radě, aby prodloužila z jednoho na dva roky lhůtu, během níž by měl Řídící výbor tato finanční ustanovení přezkoumat a popřípadě změnit.
(3) Rozhodnutí 2004/658/SZBP by mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 2004/658/SZBP se druhá věta nahrazuje tímto:
"Řídící výbor tato finanční ustanovení přezkoumá nebo popřípadě změní do 31. prosince 2006.".
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. listopadu 2005
o změně rozhodnutí 2001/671/ES, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci z hlediska chování střech a střešních krytin při vnějším požáru
(oznámeno pod číslem K(2005) 4437)
(Text s významem pro EHP)
(2005/823/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků [1], a zejména na čl. 20 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2001/671/ES ze dne 21. srpna 2001, kterým se provádí směrnice Rady 89/106/EHS, pokud jde o klasifikaci z hlediska chování střech a střešních krytin při vnějším požáru [2], stanovilo klasifikační systém pro chování střech a střešních krytin při vnějším požáru.
(2) Po přezkumu by měly být zavedeny další třídy, které by měly vyhovět regulačním potřebám Irska a Spojeného království.
(3) Rozhodnutí 2001/671/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro stavebnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2001/671/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. června 2004
o opatřeních provedených Španělskem ve prospěch společnosti Siderúrgica Añón SA
(oznámeno pod číslem K(2004) 1813)
(Pouze španělské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/827/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po vyzvání, aby zúčastněné strany v souladu s uvedenými články předložily své připomínky [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Na základě tiskových zpráv, podle kterých nová společnost Siderúrgica Añón SA (dále jen "Siderúrgica Añón") získala půjčku ve výši 9,62 milionů EUR za podpory galicijské regionální vlády na financování válcovny, požadovala Komise dopisem ze dne 14. května 2001 informace o uvedeném opatření.
Dopisem ze dne 2. července 2001 Komise zaslala upomínku k této žádosti.
(2) Dopisem ze dne 10. července 2001 španělské úřady informovaly Komisi o existenci půjčky a o záruce udělené galicijským institutem pro hospodářský rozvoj (IGAPE).
(3) Dopisem ze dne 27. července 2001 Komise požadovala další informace o podmínkách dané půjčky a záruky.
(4) Po dvou upomínkách ze dne 19. září a 12. října 2001 španělské orgány požadované informace poskytly dopisem ze dne 25. října 2001, který byl doplněn dalším dopisem ze dne 12. listopadu 2001.
(5) Dopisem ze dne 20. prosince 2001 Komise oznámila Španělsku své rozhodnutí zahájit v souvislosti s daným opatřením řízení podle čl. 6 odst. 5 rozhodnutí Komise č. 2496/96/ESUO ze dne 18. prosince 1996, kterým se stanoví pravidla Společenství pro státní podporu ocelářskému průmyslu [2] (dále jen "kodex podpor ocelářskému průmyslu").
(6) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [3].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k daným opatřením vyjádřily.
Zároveň Komise vydala příkaz k poskytnutí informací, ve kterém vyžadovala určité informace.
(7) Dopisem ze dne 1. března 2002 španělské orgány předložily své připomínky a poskytly některé z požadovaných informací.
Chybějící informace byly zaslány dopisem ze dne 19. dubna 2002 a doplněny dopisem ze dne 7. května 2002.
(8) Komise obdržela připomínky od zúčastněných stran. Zaslala je Španělsku, které dostalo příležitost na ně reagovat. Připomínky Španělska byly obdrženy dopisy ze dne 26. března 2002.
(9) Po obdržení informací poskytnutých Španělskem se Komise dne 2. července 2002 rozhodla rozšířit již zahájené řízení proti půjčce a záruce uvedené ve 2. bodu odůvodnění na další opatření.
(10) Dopisem ze dne 9. srpna 2002 podaly španělské orgány své připomínky.
(11) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [4].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k daným opatřením předložily své připomínky.
(12) Komise obdržela připomínky od zúčastněných stran. Zaslala je Španělsku, které dostalo příležitost na ně reagovat.
II. SKUTKOVÝ STAV
1. Příjemce
(13) Společnost Siderúrgica Añón byla založena v lednu 2000 za účelem výroby a prodeje ocelářských výrobků.
Provozní zkoušky zahájila v březnu 2002.
Při jejím založení činil akciový kapitál 3004800 EUR a byl upsán společnostmi Hierros Añón SA (dále jen "Hierros Añón") (66,66 %) a Rodonita SL (dále jen "Rodonita") (33,33 %).
(14) Hierros Añón je společnost zabývající se prodejem ocelářských výrobků. Prostřednictvím své dceřiné společnosti Gallega de Mallas SL (dále jen "Gallega de Mallas") rovněž vyrábí svařované ocelové sítě.
(15) Následující tabulka obsahuje příslušné číselné údaje dané skupiny:
_BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_
_BAR_ Zaměstnanci _BAR_ Obrat (v milionech EUR) _BAR_ Rozvaha (v milionech EUR) _BAR_ Zaměstnanci _BAR_ Obrat (v milionech EUR) _BAR_ Rozvaha (v milionech EUR) _BAR_
Gallega de Mallas _BAR_ 22 _BAR_ 15,2 _BAR_ 9,9 _BAR_ 22 _BAR_ 18,4 _BAR_ 9,9 _BAR_
Hierros Añón _BAR_ neuvedeno _BAR_ 18,0 _BAR_ 9,8 _BAR_ 20 _BAR_ 22,5 _BAR_ 15,4 _BAR_
Promociones Añón _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,2 _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,2 _BAR_
Siderúrgica Añón _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 12,0 _BAR_
Celkem _BAR_ _BAR_ 33,2 _BAR_ 19,9 _BAR_ 42 _BAR_ 40,9 _BAR_ 37,5 _BAR_
(16) Rodonita je společnost, která patří do skupiny Epifanio Campo SL (dále jen "Epifanio Campo"), působící zejména v odvětví průmyslových materiálů.
(17) Následující tabulka obsahuje příslušné číselné údaje společností, ve kterých Rodonita vlastní více než 25 % podíl:
_BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_
_BAR_ Zaměstnanci _BAR_ Obrat (v milionech EUR) _BAR_ Rozvaha (v milionech EUR) _BAR_ Zaměstnanci _BAR_ Obrat (v milionech EUR) _BAR_ Rozvaha (v milionech EUR) _BAR_
Pretensados Campo _BAR_ 20 _BAR_ 1,99 _BAR_ 1,86 _BAR_ 19 _BAR_ 1,52 _BAR_ 2,41 _BAR_
Campo Brick _BAR_ 37 _BAR_ 1,12 _BAR_ 12,61 _BAR_ 26 _BAR_ 3,93 _BAR_ 13,89 _BAR_
Epifanio Campo _BAR_ 26 _BAR_ 6,16 _BAR_ 11,92 _BAR_ 27 _BAR_ 12,21 _BAR_ 17,69 _BAR_
Nueva Cerámica Campo _BAR_ 35 _BAR_ 4,20 _BAR_ 6,93 _BAR_ 32 _BAR_ 4,34 _BAR_ 6,22 _BAR_
A Ostreira _BAR_ 7 _BAR_ 0,17 _BAR_ 0,86 _BAR_ 7 _BAR_ 0,26 _BAR_ 0,90 _BAR_
Cerámica Campor Saez _BAR_ 25 _BAR_ 0,87 _BAR_ 0,74 _BAR_ 29 _BAR_ 1,48 _BAR_ 0,80 _BAR_
Siderúrgica Añón _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 0 _BAR_ 0,0 _BAR_ 12,0 _BAR_
Celkem _BAR_ 150 _BAR_ 14,51 _BAR_ 34,93 _BAR_ 140 _BAR_ 23,74 _BAR_ 53,94 _BAR_
(18) Pokud jde o uvedenou investici, hlavním cílem společností Hierros Añón a Rodonita je podle španělských orgánů následující: a) pokrýt svou potřebu ocelářských výrobků, a nebýt tudíž závislé na vnějších zdrojích, jak tomu bylo doposud; b) dosáhnout jednotné kvality svých výrobků; c) zvýšit přidanou hodnotu v rámci daných skupin.
Plánuje se, že 70 % výroby společnosti Siderúrgica Añón bude určeno společnostem patřícím do těchto skupin, zatímco zbytek bude vyvážen mimo Společenství, zejména do severní Afriky a Latinské Ameriky, ale možná také do Asie.
Toto procento se sníží po dokončení druhé etapy projektu.
(19) Celkové investiční náklady na projekt zpočátku činily 29992589 EUR.
Měly být financovány z vlastních zdrojů, veřejné podpory a půjček.
2. Trh
(20) Společnost bude vyrábět hotové výrobky (výztužné pruty do betonu v tyčích nebo svitcích) z ocelových sochorů zakoupených na otevřeném trhu.
Výztužné pruty do betonu jsou výrobky s nízkou přidanou hodnotou s využitím ve stavebnictví.
(21) I když v letech 1995–1997 došlo k podstatnému snížení kapacit, například ke snížení výrobní kapacity v Itálii ve výši 3,4 milionu tun ročně, odvětví, ve kterém působí Siderúrgica Añón, trpí nadbytkem kapacit, jak ukazují následující tabulky:
Zdroj: Zprávy o investicích do uhelného a ocelářského průmyslu Společenství.
Úřad pro úřední tisky Evropských společenství.
Rovné výztužné pruty do betonu _BAR_ Výroba Společenství (v milionech tun) _BAR_ Kapacita Společenství (v milionech tun) _BAR_ Míra využití (%) _BAR_
1997 _BAR_ 11,8 _BAR_ 19,5 _BAR_ 60,2 _BAR_
1998 _BAR_ 12,0 _BAR_ 18,2 _BAR_ 65,6 _BAR_
1999 _BAR_ 12,0 _BAR_ 17,6 _BAR_ 68,5 _BAR_
2000 _BAR_ 12,5 _BAR_ 17,5 _BAR_ 71,4 _BAR_
Zdroj: Zprávy o investicích do uhelného a ocelářského průmyslu Společenství.
Úřad pro úřední tisky Evropských společenství.
Výztužné pruty do betonu ve svitcích _BAR_ Výroba Společenství (v milionech tun) _BAR_ Kapacita Společenství (v milionech tun) _BAR_ Míra využití (%) _BAR_
1997 _BAR_ 2,0 _BAR_ 2,8 _BAR_ 70,6 _BAR_
1998 _BAR_ 1,7 _BAR_ 2,8 _BAR_ 60,2 _BAR_
1999 _BAR_ 2,2 _BAR_ 2,8 _BAR_ 77,1 _BAR_
2000 _BAR_ 3,0 _BAR_ 3,7 _BAR_ 80,5 _BAR_
(22) V roce 1999 Španělsko vyvezlo přibližně 480000 tun těchto výrobků do ostatních zemí EU. Z ostatních zemí Společenství dovezlo přibližně 290000 tun.
(23) Výztužné pruty do betonu se vyrábí po celém Společenství s výjimkou Irska, Švédska a Finska.
3. Popis opatření
(24) Dne 10. listopadu 2000 udělila galicijská regionální vláda prostřednictvím IGAPE společnosti Siderúrgica Añón grant ve výši 2399407 EUR, což představuje 8 % způsobilých nákladů (z nichž 285681 EUR bylo vyplaceno do dne 31. července 2002).
IGAPE vznikl v roce 1993 a usměrňuje činnost galicijské regionální vlády tak, aby bylo podporováno hospodářství dané oblasti.
(25) Dne 29. prosince 2000 poskytlo španělské ministerstvo vědy a technologie bezúročnou půjčku ve výši 1803036 EUR s dobou splatnosti 15 let a dobou odkladu pět let.
(26) Dne 2. dubna 2001 sjednala společnost Siderúrgica Añón syndikátní půjčku se sedmi bankami ve výši 9616193 EUR v rámci širší dohody mezi galicijskou regionální vládou a uvedenými bankami, tzv. facilitu INESGA (Inversiones Estratégicas de Galicia) [5].
Úroková sazba je Euribor 3 měsíce + 25 bodů báze a jednorázový poplatek za schválení ve výši 0,5 %.
Splácení 30 % této půjčky je kryto doplňkovou zárukou IGAPE.
Prostřednictvím této záruky společnost uhradí pojistné ve výši 0,2 % zajištěné částky.
IGAPE dne 1. února 2001 rovněž souhlasil se subvencováním 25 bodů báze úrokové sazby stejně jako poplatku za schválení půjčky.
(27) Dne 19. dubna 2001 byl akciový kapitál společnosti Siderúrgica Añón navýšen na 10217220 EUR.
Státem řízená společnost SODIGA Galicia SCR, S.A. (dále jen "SODIGA") poskytla 1803060 EUR (skutečný příspěvek však dosáhl pouze hodnoty akcií ve výši 1202040 EUR, jelikož cena 60 EUR, která měla být zaplacena za jednu akcii, byla navýšena o prémii ve výši 30 EUR), Hierros Añón 4006860 EUR a Rodonita 2003520 EUR.
Soukromí partneři zaplatili 60 EUR za akcii, z čehož polovina byla zaplacena okamžitě a druhá polovina měla být zaplacena do konce měsíce září 2001.
Po tomto navýšení byl kapitál společnosti Siderúrgica Añón rozložen následovně: Hierros Añón S.A. 58,82 %; Rodonita SL 29,41 % a SODIGA 11,76 %.
Strany rovněž podepsaly dohodu, v níž Hierros Añón a Rodonita (nebo samotná společnost Siderúrgica Añón) přislíbily společnosti SODIGA nejpozději do dne 19. dubna 2007 odkoupit podíl společnosti SODIGA za vyšší z následujících dvou hodnot: a) za teoretickou účetní hodnotu firmy stanovenou v případě potřeby nezávislým znaleckým posudkem; nebo b) za 141,85 % počátečního podílu, tj. za 2557640,61 EUR.
SODIGA obdrží od společnosti Siderúrgica Añón ode dne 30. prosince 2002 pět ročních splátek ve výši 150916 EUR jako zálohu na konečnou částku.
(28) SODIGA je společnost s rizikovým kapitálem řízená galicijskou regionální vládou, která získává dočasné podíly v podnicích souvisejících s rozvojem hospodářství a průmyslu v Galicii.
Akcionáři společnosti SODIGA jsou: galicijská regionální vláda (20,6 % přímo a 46,6 % prostřednictvím IGAPE) a finanční ústavy (32,8 %).
SODIGA dostává od IGAPE granty, které do roku 2000 dosáhly výše 6861574,89 EUR.
Tyto granty musí být použity na financování zvláštních investic, tj. investic, jež jsou riskantnější než investice běžně financované společností nebo s delší dobou splatnosti či odpisování, nebo investic v určitých zeměpisných oblastech.
(29) Dne 1. března 2002 byl akciový kapitál společnosti Siderúrgica Añón navýšen o dalších 4207140 EUR.
Stávající tři akcionáři ho upsali podle svých podílů (SODIGA se podílela částkou 495180 EUR) a za stejných podmínek pro všechny tři akcionáře, pokud jde o cenu za akcii a platbu.
Strany rovněž podepsaly dohodu, v níž Hierros Añón a Rodonita (nebo samotná společnost Siderúrgica Añón) přislíbily společnosti SODIGA nejpozději do dne 19. dubna 2007 odkoupit podíl společnosti SODIGA za vyšší z následujících dvou hodnot: a) za teoretickou účetní hodnotu firmy stanovenou v případě potřeby nezávislým znaleckým posudkem; nebo b) za 133,82 % počátečního podílu, tj. za 662650 EUR.
SODIGA obdrží od společnosti Siderúrgica Añón ode dne 30. prosince 2003 čtyři roční splátky ve výši 41867 EUR jako zálohu na konečnou částku.
4. Důvody pro zahájení řízení
(30) Ve svých rozhodnutích o zahájení řízení Komise vyjádřila pochyby, zda je možno získaný podíl společnosti SODIGA na akciovém kapitálu společnosti Siderúrgica Añón považovat za skutečné poskytnutí rizikového kapitálu podle běžné investiční praxe v tržním hospodářství a zda byla cena zaplacená za záruku tržní cenou.
Kromě toho Komise vyjádřila své pochyby, zda jsou uvedená opatření včetně ostatních opatření uvedených v oddíle 1, která přijaly španělské orgány za účelem financování investic, slučitelná se společným trhem.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(31) Ve svém dopise ze dne 22. února 2002 se Evropské sdružení nezávislých oceláren (EISA) domnívá, že podpora není slučitelná se společným trhem zejména proto, že a) trh s ocelovými pruty trpí nadbytkem kapacit; b) investice nikdy nebudou výnosné a povedou pouze k narušení hospodářské soutěže a c) žádný soukromý investor nebude na výrobu těchto produktů za současných podmínek na trhu riskovat kapitál.
(32) Ve svém dopise ze dne 5. března 2002 se Svaz ocelářských závodů (UNESID) domnívá, že není logické, aby byly veřejné prostředky používány na budování nových kapacit v odvětví, ve kterém byly značné částky z veřejných prostředků vynaloženy na snížení pracovních sil a kapacit.
(33) Ve svém dopise ze dne 8. března 2002 svaz italských oceláren Federacciai tvrdí, že trh s ocelovými tyčemi trpí nadbytkem kapacit, a investice do tohoto odvětví tudíž představují velké riziko a jejich výnosnost lze očekávat jen stěží.
Kromě toho se domnívá, že v zapojení společností SODIGA a INESGA sehrály roli politické okolnosti.
Navíc úroková sazba půjčky poskytnuté prostřednictvím INESGA a pojistné zaplacené za záruku neodpovídaly tržním podmínkám.
(34) Ve svém dopise ze dne 17. října 2002 společnost UK Steel Enterprise Ltd. (dále jen "UK Steel") uvedla, že se toto odvětví vyznačuje nadbytkem kapacit, přílišnou konkurencí ze strany třetích zemí a nízkými cenami a že všechny tyto znaky ukazují na to, že běžný soukromý investor by k vytvoření nové kapacity svůj kapitál neposkytl.
Je třeba se zamyslet nad tím, zda by Hierros Añón a Rodonita samy investovaly do tohoto projektu, kdyby neměly k dispozici protiprávní státní podporu.
Rovněž skutečnost, že Hierros Añón a Rodonita měly použít 70 % výroby pro své vlastní vnitřní účely, musela vést k zamyšlení nad pravděpodobnou ziskovostí společnosti Siderúrgica Añón.
Vnitropodnikové oceňování výrobků by bylo neprůhledné a pravděpodobně by se zaměřilo více na maximalizaci ziskovosti společností Hierros Añón a Rodonita než na ziskovost společnosti Siderúrgica Añón.
(35) Ve svém dopise ze dne 31. července 2002 Siderúrgica Añón uvedla toto:
(36) Podle společnosti se na ocelářský průmysl ode dne 23. července 2002 vztahovalo nařízení Komise (ES) č. 70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [6] (dále jen "nařízení o malých a středních podnicích").
Skutečnost, že podpora byla poskytnuta před ukončením platnosti Smlouvy o ESUO, neměla žádný význam, protože podle ustálené judikatury musela být rozhodnutí Komise o slučitelnosti podpory založena na skutečnostech a právních předpisech existujících v okamžiku, ve kterém bylo přijato rozhodnutí, nikoli v okamžiku, ve kterém byla podpora poskytnuta.
Kromě toho oznámení Komise o stanovení prováděcích pravidel pro posouzení protiprávní státní podpory [7], na které odkazovalo sdělení Komise týkající se určitých aspektů řešení případů hospodářské soutěže vzniklých následkem ukončení platnosti Smlouvy o ESUO [8], zmiňovalo pouze rámce, pokyny, sdělení a oznámení, nikoli však nařízení.
(37) Za těchto okolností, kdy Siderúrgica Añón patřila k malým a středním podnikům a míra poskytnuté podpory [9] byla nižší než míra uvedená v článku 4 nařízení o malých a středních podnicích, by byla podpora slučitelná se společným trhem (a vyňata z oznamovací povinnosti).
(38) Navíc, pokud jde o grant poskytnutý ze strany IGAPE a bezúročnou půjčku poskytnutou ministerstvem vědy a technologie, společnost tvrdí, že byly poskytnuty podle režimů schválených Komisí dne 5. července 1995 (státní podpora č. 21/95) a dne 18. května 2001 (státní podpora č. 182/01), a jsou proto slučitelné se společným trhem.
(39) Pokud jde o podíl získaný společností SODIGA na kapitálu společnosti Siderúrgica Añón, společnost uvedla, že skutečnost, že zájmy soukromých a veřejných akcionářů mohly být rozdílné, nehrála roli, protože podstatné bylo, že účast soukromých i veřejných investorů probíhala za stejných podmínek.
Aby dále podpořila tento postoj, společnost tvrdí, že se Komise domnívala, že se v případě podílu získaném Bavorskem spolu s dalšími třemi výrobci oceli na kapitálu NMH nejednalo o státní podporu (rozhodnutí ze dne 26. července 1988 zmíněné v rozhodnutí Komise ze dne 31. října 1995) a že Komise při zahájení řízení proti podílu nabytém valonským regionem v Carsid nebrala v úvahu rozdílné zájmy soukromých a veřejných akcionářů.
(40) Ve svém dopise ze dne 30. září 2002 společnost tvrdila, že Komise již nebyla oprávněna přijmout rozhodnutí o opatření, které zamýšlela ve svém dopise ze dne 20. prosince 2001, protože již uplynula tříměsíční lhůta pro přijetí rozhodnutí stanovená v čl. 6 odst. 5 kodexu podpor ocelářskému průmyslu.
(41) Dopisem ze dne 23. června 2003 předložila společnost Siderúrgica Añón další připomínky.
Za prvé uvedla, že podpora nemohla být analyzována na základě Smlouvy o ESUO nebo kodexu podpor ocelářskému průmyslu. Za druhé trvala na tom, že na podporu se vztahuje nařízení o malých a středních podnicích.
Za třetí uvedla, že tato podpora je existující podporou ve smyslu čl.
1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [10] (dále jen "procesní nařízení"), protože byla poskytnuta předtím, než v ocelářství vstoupila v platnost pravidla pro státní podporu Smlouvy o ES.
IV. PŘIPOMÍNKY ŠPANĚLSKA
(42) Pokud jde o nabytí podílu na akciovém kapitálu společnosti Siderúrgica Añón společností SODIGA, španělské orgány tvrdí, že tak bylo učiněno v souladu s běžnou praxí v tržním hospodářství.
Investiční rozhodnutí byla přijata pouze po zvážení uskutečnitelnosti projektů a předpokládané výnosnosti.
V tomto případě byl podíl společnosti SODIGA v Siderúrgica Añón převzat v okamžiku navýšení kapitálu a zároveň se stávajícími akcionáři, kteří společně upsali 83,4 % nových akcií.
Za těchto okolností španělské orgány argumentovaly tím, že podle judikatury byla splněna kritéria soukromého investora.
Kromě toho španělské orgány prohlásily, že touto dohodou o zpětném odkoupení SODIGA zajistila minimální návratnost investic ve výši 7,2 % ročně, což je více než úrok ze státních dluhopisů za období deseti let v době podepsání smlouvy (5,3 %).
V každém případě, pokud by se jednalo o státní podporu, byla by slučitelná se společným trhem podle bodu VIII odst. 3 podbodu ii) sdělení Komise o státní podpoře a rizikovém kapitálu [11], protože se týká středního podniku při zahájení jeho činnosti v podporované oblasti.
(43) Pokud jde o skutečnost, že SODIGA zaplatila vyšší cenu za akcii a okamžitě ji uhradila, španělské orgány prohlásily, že se tím kompenzovala minimální návratnost investic do společnosti SODIGA, ze kterých ostatní akcionáři neměli prospěch.
V každém případě trvaly na tom, že se jednalo o běžnou praxi, kdy nový akcionář zaplatí za nově vydané akcie vyšší cenu, což odráží značné úsilí vložené do projektu původními akcionáři (například v souvislosti se smlouvami s dodavateli zařízení a s pořizováním pozemků).
(44) Pokud jde o účast společnosti SODIGA na druhém navýšení kapitálu společnosti Siderúrgica Añón, španělské orgány namítly, že se SODIGA účastnila úměrně svému podílu a za stejných podmínek jako ostatní akcionáři.
Za těchto okolností se nejednalo o státní podporu.
(45) Pokud jde o přiřaditelnost činností společnosti SODIGA orgánům veřejné moci, španělské orgány tvrdily, že podle judikatury měla Komise předložit důkazy, že do rozhodnutí investovat do Siderúrgica Añón zasahovaly.
(46) Pokud jde o půjčku poskytnutou prostřednictvím INESGA, španělské orgány prohlásily, že prostředky pocházely výhradně ze soukromých zdrojů (zúčastněné banky), že se tyto banky mohly podílet na financování jakýchkoli operací a že zapojení INESGA bylo omezeno na následné sledování.
V tomto smyslu došly k závěru, že nebyly použity veřejné prostředky.
Kromě toho prohlásily, že porovnání s referenční sazbou používanou Komisí nebylo přiměřené, protože tato referenční sazba odpovídala průměru za pětileté mezibankovní swapové sazby za měsíce září, říjen a listopad 2000 navýšené o 75 procentních bodů.
Protože pětiletá mezibankovní swapová sazba ke dni poskytnutí půjčky byla 4,769 %, opravená referenční sazba by měla být 5,519 %.
Konečně pak tvrdily, že úroková sazba byla podobná jako u dalších půjček poskytnutých společnostem náležícím do skupiny Añón, nebo byla dokonce vyšší.
(47) Pokud jde o záruku poskytnutou ze strany IGAPE, španělské orgány prohlásily, že byla v souladu s tržními podmínkami.
Tvrdily, že provize soukromých bank u těchto druhů projektů dosahovala 0,15 % za čtvrtletí.
Rozdíl oproti provizi v případě této transakce měl původ v následujících faktorech: a) podmínky pro využití záruky byly mnohem přísnější než podmínky bankovních záruk, protože bankovní záruky byly vynutitelné na první požádání a záruka IGAPE byla vynutitelná pouze dodatečně (jakmile byl na příjemce vyhlášen konkurz), b) riziko převzaté IGAPE bylo velmi nízké, poněvadž pokrývalo pouze 30 % půjčky a půjčkou se financovalo pouze 40 % investic a c) projekt byl podporován skupinami známými svou platební schopností.
(48) Španělské orgány poskytly vyjádření od dvou bank (Caixa Galicia a Banco Pastor) v tom smyslu, že s ohledem na podmínky půjčky a totožnost akcionářů by v případě takové záruky uplatnily provizi ve výši 0,20 % ročně.
(49) Pokud jde o subvenci IGAPE ve výši 0,25 % a poplatek za schválení, španělské orgány trvaly na tom, že tato podpora byla poskytnuta v rámci režimů schválených Komisí a že s výjimkou částky ve výši 14299,44 EUR spadala do působnosti nařízení Komise (ES) č. 69/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis [12], která se vztahovala také na sektor ESUO.
Dále tvrdily, že trh s těmito výrobky nebude ovlivněn, protože většina výrobků bude použita v rámci skupiny a téměř všechna zbývající výroba bude vyvážena mimo EHP.
(50) Pokud jde o grant poskytnutý ze strany IGAPE, španělské orgány namítly, že byl poskytnut v rámci režimu schváleného Komisí, a že je proto slučitelný se společným trhem.
(51) V každém případě španělské orgány prohlásily, že podpora byla slučitelná se společným trhem, protože spadala do působnosti nařízení o malých a středních podnicích, které se vztahuje také na ocelářství ESUO.
(52) Dále tvrdily, že podpora byla v souladu s pokyny Společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí [13].
Tvrdily, že by systém zvolený pro úpravu vody zdokonalil ochranu životního prostředí v porovnání s tradičním systémem a že představuje dodatečné náklady ve výši 661113 EUR.
Stejně tak používání zemního plynu v ohřívací peci by významně snížilo emise v porovnání s topnými oleji a dodatečné náklady by dosáhly výše 1502530 EUR.
Za třetí skutečnost, že by všechny inženýrské stavby pro hydraulická zařízení, mazací zařízení, kabeláž a potrubní vedení byly vybudovány nad povrchem místo pod zemí, by zlepšila pracovní podmínky a zabránila únikům do podzemí, přičemž dodatečné náklady by dosáhly výše 6911639 EUR.
(53) Pokud jde o připomínky třetích stran (viz 31. až 34. bod odůvodnění), španělské orgány prohlásily, že nejsou podloženy žádnými skutečnými důkazy a že se daná sdružení pouze snaží zabránit vstupu nové společnosti na trh.
V této souvislosti španělské orgány připomněly, že zakladatele nové společnosti k provedení investic podnítily potíže s dodávkami těchto výrobků od tradičních výrobců (zejména nadměrná zpoždění dodávek).
Rovněž upozornily Komisi na rozhodnutí Komise 89/515/EHS ze dne 2. srpna 1989 týkající se řízení podle článku 85 Smlouvy o EHS [14] a související rozsudky soudů Společenství, při nichž bylo zjištěno, že se někteří ze členů EISA účastnili protikonkurenčního jednání.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(54) Siderúrgica Añón vyrábí ocelové pruty a tyče, což jsou výrobky zahrnuté v příloze I Smlouvy o ESUO.
Jedná se tudíž o podnik ve smyslu článku 80 uvedené smlouvy.
(55) V daném případě je zřejmé, že Španělsko provádělo uvedená opatření protiprávně, protože nedodrželo postupy stanovené v článku 6 kodexu podpor ocelářskému průmyslu.
Proto Komise nemůže uznat argument společnosti (viz 41. bod odůvodnění), že daná podpora byla existující podporou.
(56) I když bylo podle Smlouvy o ESUO zahájeno řízení, Komise nemohla přijmout konečné rozhodnutí dříve než dne 23. července 2002, protože rozhodnutí o rozšíření řízení bylo přijato dne 2. července 2002 a zasláno španělským orgánům dne 4. července 2002.
Výzva k předložení připomínek byla zveřejněna dne 9. září 2002.
V bodě 43 sdělení týkajícího se určitých aspektů řešení případů hospodářské soutěže vzniklých následkem ukončení platnosti Smlouvy o ESUO Komise uvedla, že v takových případech bude pokračovat v šetření podle ustanovení procesního nařízení a přijme konečné rozhodnutí podle čl. 88 odst.
(57) Komise nemůže uznat argument společnosti, že uplynutí tříměsíční lhůty od počátečního rozhodnutí o zahájení řízení jí zabránilo v přijetí rozhodnutí (viz 40. bod odůvodnění). Podle rozhodnutí Soudního dvora ve věci C-5/01 Belgie v. Komise [15] ze dne 12. prosince 2002 "tříměsíční lhůta stanovená v čl.
6 odst.
5 šestého kodexu podpor ocelářskému průmyslu nemůže být považována za promlčecí dobu spojenou se ztrátou pravomoci". V současné době je procesní nařízení použitelné v plném rozsahu a bylo dosaženo souladu s čl.
7 odst. 6 tohoto nařízení.
1. Existence státní podpory
(58) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES podpory poskytované v jakékoli formě členským státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo hrozí narušením hospodářské soutěže tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
a) Nabytí podílu na akciovém kapitálu společnosti Siderúrgica Añón společností SODIGA
(59) Pokud jde o nabytí podílu na akciovém kapitálu společnosti Siderúrgica Añón společností SODIGA (viz 27. a 29. bod odůvodnění), Komise poukazuje zejména na skutečnost, že je SODIGA řízena galicijskou regionální vládou.
Komise dále konstatuje, že galicijská regionální vláda to považuje za součást programů IGAPE na podporu podniků [16].
Za těchto okolností se Komise domnívá, že činnosti společnosti SODIGA se přičítají státu.
(60) Za účelem rozhodnutí, zda je příjemci opatření udělena výhoda, Komise použije zásadu investora v tržním hospodářství.
Tato zásada byla Komisí použita již v mnoha případech a také byla uznána a rozvinuta Soudem v několika rozsudcích [17].
Podstatou této zásady je, že v případech, kdy orgán veřejné moci investuje do společnosti za podmínek, které by byly přijatelné pro soukromého investora působícího za běžných podmínek tržního hospodářství, není tato investice považována za státní podporu.
(61) V zásadě platí, že v případě transakce, které se účastní soukromý investor a veřejný investor, se nejedná o státní podporu, pokud platí pro soukromého i veřejného investora stejné podmínky.
(62) To však neplatí v případě nabytí podílu na kapitálu společnosti Siderúrgica Añón společností SODIGA, a to z následujících důvodů:
(63) Za prvé, při prvním navýšení kapitálu SODIGA zaplatila za svůj podíl okamžitě, zatímco soukromí partneři zaplatili za své podíly později a SODIGA zaplatila 90 EUR za každou nabytou akcii, zatímco soukromí partneři zaplatili za své akcie pouze 60 EUR.
(64) Za druhé, hlavní příjemci výroby společnosti Siderúrgica Añón budou soukromí partneři, kteří mohou těžit z těchto vstupů, zatímco SODIGA může ohledně návratnosti svých investic spoléhat pouze na výnosnost společnosti Siderúrgica Añón.
(65) Komise nemůže uznat argument, že prémie zaplacená společností SODIGA je běžnou praxí (viz 43. bod odůvodnění), protože společnost dosud nezahájila výrobu, a nebyla proto schopna prokázat se obzvláště dobrými provozními výsledky, které by mohly prémii ospravedlnit.
Pokud by se tento argument uznal, musel by se kromě toho použít na kapitálové vklady všech investorů v té době.
(66) Komise však bere v úvahu, že dohodou o zpětném odkoupení akcií společnost SODIGA zajistila návratnost investic ve výši 7,2 %, které soukromí akcionáři nedosáhli [18].
(67) S přihlédnutím ke skutečnosti, že budou prováděny roční splátky, že podíl společnosti SODIGA je menšinový a nikterak jí neumožňuje ovlivňovat řízení společnosti a vzhledem k tomu, že společnost Siderúrgica Añón bude vyrábět zejména pro své vlastní akcionáře, se Komise domnívá, že z hospodářského hlediska může být tento podíl považován za podřízenou participační půjčku.
Z pohledu rizika je však tuto investici třeba považovat za běžný akciový kapitál, protože podřízené půjčky, přestože jsou podřízeny jiným dluhovým nástrojům, mají před akciovým kapitálem přednost.
(68) Naskýtá se tedy otázka, zda by výše uvedená návratnost investic ve výši 7,2 % pokryla příslušné riziko a byla přijatelná pro soukromého investora poskytujícího podřízenou participační půjčku.
Komise se podle postupu přijatého v rozhodnutí 2003/284/ES ze dne 11. prosince 2002 o státní podpoře provedené Španělskem ve prospěch SNIACE SA [19] domnívá, že by obvyklá úroková sazba pokrývající příslušné riziko byla 12,33 % pro první navýšení kapitálu a 11,06 % pro druhé navýšení kapitálu.
To odpovídá mezibankovní sazbě použité Komisí pro výpočet její referenční tržní sazby plus obvyklých 75 bodů báze, které připočítává pro půjčky ve Španělsku (6,33 % ke dni 19. dubna 2001 a 5,06 % ke dni 1. března 2002) plus 600 bodů báze. Těchto 600 bodů báze je ospravedlněno absencí jakýchkoli záruk, zvláštním rizikem spojeným se vstupem nové společnosti do odvětví ocelářství, pro které je charakteristický nadbytek kapacit, a jak již bylo vysvětleno také skutečností, že s touto půjčkou je spojeno značně vyšší riziko, než je tomu u běžné půjčky (v případě platební neschopnosti by měli přednost všichni věřitelé) [20].
To je v souladu s údaji obsaženými ve sdělení Komise o metodě pro stanovení referenčních a diskontních sazeb [21], kde se uvádí, že referenční sazba může být navýšena o 400 bodů báze a více v případech spojených se zvláštním rizikem (například nejsou-li poskytnuty záruky běžně vyžadované bankami).
(69) Komise se proto domnívá, že nabytí daného podílu představuje výhodu pro společnost Siderúrgica Añón, která je financována ze státních zdrojů.
(70) Prvek podpory u těchto dvou podílů se rovná rozdílu mezi úroky ve výši 12,33 % a 7,2 %, tedy 5,13 % u prvního podílu, a rozdílu mezi úroky ve výši 11,06 % a 7,2 %, tedy 3,86 % u druhého podílu.
S přihlédnutím ke splátkám prováděným společností Siderúrgica Añón ve prospěch společnosti SODIGA odpovídá tato podpora rozdílu mezi skutečně placenými úhradami a ročními platbami úroků a úhradou jistiny, která by byla splatná při použití výše uvedených běžných úrokových sazeb ve výši 12,33 % a 11,06 %.
Druhá úroková sazba má za následek roční platby úroků ve výši 222317,3 EUR za první podíl a 54766,9 EUR za druhý podíl.
Rozdíl mezi příslušnými platbami úroků a harmonogramem skutečných úhrad těchto dvou podílů lze stanovit takto [22]:
První podíl ve výši 1803060 EUR (2001)
Rok _BAR_ 2002 _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ 2007 _BAR_
Harmonogram úhrad bez podpory _BAR_ 222317 _BAR_ 222317 _BAR_ 222317 _BAR_ 222317 _BAR_ 222317 _BAR_ 222317 + 1803060 = 2025377 _BAR_
Současný harmonogram úhrad _BAR_ 150916 _BAR_ 150916 _BAR_ 150916 _BAR_ 150916 _BAR_ 150916 _BAR_ 1803060 _BAR_
Podpora za rok _BAR_ 71401 _BAR_ 71401 _BAR_ 71401 _BAR_ 71401 _BAR_ 71401 _BAR_ 222317 _BAR_
Druhý podíl ve výši 495180 EUR (2002)
Rok _BAR_ 2003 _BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ 2007 _BAR_
Harmonogram úhrad bez podpory _BAR_ 54766 _BAR_ 54766 _BAR_ 54766 _BAR_ 54766 _BAR_ 54766 + 495180 = 549946 _BAR_
Současný harmonogram úhrad _BAR_ 41868 _BAR_ 41868 _BAR_ 41868 _BAR_ 41868 _BAR_ 495180 _BAR_
Podpora za rok _BAR_ 12869 _BAR_ 12869 _BAR_ 12869 _BAR_ 12869 _BAR_ 54766 _BAR_
b) Půjčka poskytnutá prostřednictvím INESGA
(71) Pokud jde o půjčku poskytnutou prostřednictvím INESGA (viz 26. bod odůvodnění), Komise se domnívá, že se mohlo jednat o prvky státní podpory, protože se úroková sazba zdá být poměrně nízká.
Komise si je však vědoma, že prostředky jsou poskytovány soukromými bankami, které se mohou svobodně rozhodnout, zda se budou na půjčce podílet či nikoli.
Za těchto okolností Komise dochází k závěru, že lepší finanční podmínky jsou způsobeny zásahem IGAPE (záruka, úrokový příspěvek placený přímo bankám) a skutečností, že se jedná o syndikátní půjčku.
Se samotnou půjčkou proto není spojena žádná státní podpora.
c) Záruka poskytnutá ze strany IGAPE
(72) Pokud jde o záruku poskytnutou ze strany IGAPE (viz 26. bod odůvodnění), postup Komise [23] pro posuzování individuálních záruk zahrnuje několik podmínek pro záruky tak, aby nepředstavovaly státní podporu.
V tomto případě Komise konstatuje, že Siderúrgica Añón nebyla ve finančních nesnázích ve smyslu pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [24] a získala půjčky na finančních trzích bez jakéhokoli zásahu státu.
Dále konstatuje, že je záruka spojena s konkrétní půjčkou, je stanovena pro pevnou maximální částku, pokrývá 30 % nesplacené půjčky a není otevřená.
Pokud jde o cenu zaplacenou za záruku, Komise měla pochybnosti, zda zaplacené pojistné (0,2 % ročně z nesplaceného zajištěného dluhu, bez poplatku za schválení) odpovídalo tržní ceně za podobnou záruku zejména s přihlédnutím k přehledu maximálních cen za záruky zveřejněnému dvěma z bank podílejících se na půjčce.
(73) Komise nemůže uznat pro srovnání "nabídky" předložené ex post těmito dvěma bankami (viz 48. bod odůvodnění), protože jsou hypotetické a byly učiněny pro účely tohoto řízení.
Navíc se jedná o nabídky těchto dvou bank, a nemusí proto představovat hledisko trhu.
(74) Rovněž tak Komise nemůže uznat argumenty o zvláštních znacích dané záruky (viz 47. bod odůvodnění), a proto ani snížení ceny na "běžnou" tržní sazbu, a to z těchto důvodů: a) skutečnost, že záruky ve Španělsku jsou běžně vykonatelné na první požádání, je vysvětlena požadavkem dalších záruk od příjemce.
V tomto případě se však IGAPE výslovně vzdala svého práva požadovat jakoukoli záruku (po obdržení souhlasu od galicijské regionální vlády), b) skutečnost, že záruka pokrývá pouze 30 % půjčky, nehraje roli, protože pro ručitele je zásadní výše rizika a c) skutečnost, že je projekt podporován skupinami známými svou platební schopností, také nehraje roli, protože tyto skupiny neponesou odpovědnost za dluhy Siderúrgica Añón.
(75) Za těchto okolností se v tomto konkrétním případě Komise domnívá, že by tržní sazba pro podobnou záruku měla být přinejmenším ve výši uvedené španělskými orgány, tedy 0,6 % ročně (viz 47. bod odůvodnění).
(76) Komise se proto domnívá, že tato záruka představuje výhodu pro Siderúrgica Añón, která je financována ze státních zdrojů.
(77) Pokud jde o výši státní podpory spojené s touto zárukou, bod 3.2 sdělení o zárukách stanoví, že grantový ekvivalent individuální záruky by měl být vypočten stejným způsobem jako grantový ekvivalent zvýhodněné půjčky, přičemž úrokový příspěvek představuje rozdíl mezi tržní úrokovou mírou a sazbou získanou díky státní záruce po odečtení zaplaceného pojistného.
V daném případě se za účelem stanovení tržní sazby takové půjčky a při absenci jiných nezaručených půjček na financování investice Komise domnívá, že je vhodné použít úrokovou sazbu nezajištěné zápůjční facility poskytnuté bankou Caixa de Galicia společnosti Siderúrgica Añón (jistina 3000000 EUR, úroková sazba Euribor 12 měsíců + 0,75, poplatek za schválení 0,15 %, splatnost do jednoho roku ode dne 20. března 2002) [25].
Úrokový příspěvek u půjčky ze strany INESGA je proto 0,3 % (rozdíl 0,50 % mezi rizikovým příplatkem za půjčku ze strany INESGA (Euribor měsíce + 0,25 %) a rizikovým příplatkem za uvedenou zápůjční facilitu (Euribor 12 měsíců + 0,75 %) minus 0,2 % zaplacené za záruku).
To činí 28848,6 EUR (0,3 % z 9616193 EUR ) ročně.
d) Další opatření
(78) Grant poskytnutý ze strany IGAPE (viz 24. bod odůvodnění), bezúročná půjčka poskytnutá ministerstvem vědy a technologie (viz 25. bod odůvodnění), subvencování úroků ze strany IGAPE a poplatek za schválení poskytnutý prostřednictvím INESGA (viz 26. bod odůvodnění) představují výhodu pro Siderúrgica Añón, která je financována ze státních zdrojů.
(79) Výše opatření podpory uvedených v předchozím bodě je tato: grant poskytnutý ze strany IGAPE: 2399407 EUR; subvence poskytnuté ze strany IGAPE na půjčku poskytnutou ze strany INESGA: 0,25 % ročně z částky 9616193 EUR (úrokový příspěvek), tj. 24040,5 EUR ročně, a 0,5 % z částky 9616193 EUR (poplatek za schválení), tj. 48081 EUR ročně; bezúročná půjčka poskytnutá ministerstvem vědy a technologie: 5,7 % ročně z částky 1803036 EUR, tj. 102773,5 EUR ročně.
e) Narušení hospodářské soutěže a dopad na obchod
(80) Vzhledem k existenci hospodářské soutěže a obchodu uvnitř Společenství v daném odvětví (viz body odůvodnění 20 až 23) se Komise domnívá, že výše uvedená opatření podpory narušují hospodářskou soutěž nebo hrozí, že ji naruší a že budou mít nepříznivý vliv na obchod mezi členskými státy.
(81) Komise proto dochází k závěru, že grant poskytnutý ze strany IGAPE, bezúročná půjčka poskytnutá ministerstvem vědy a technologie, subvencování úroků ze strany IGAPE a poplatku za schválení u půjčky poskytnuté prostřednictvím INESGA, podíl získaný společností SODIGA na akciovém kapitálu společnosti Siderúrgica Añón a záruka poskytnutá ze strany IGAPE představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
2. Slučitelnost se společným trhem
(82) Komise především nemůže uznat argument, že některá z opatření podpory byla poskytnuta podle schválených režimů (N 21/95 [26] a N 182/2001 [27]).
V rozhodnutích schvalujících tyto režimy Komise zmiňuje povinnost španělských orgánů dodržovat příslušná pravidla pro ocelářství.
Komise konstatuje, že pravidla pro ocelářství byla obsažena v kodexu podpor ocelářskému průmyslu, který vyloučil ocelářství z těchto režimů a uložil povinnost předchozího oznámení.
Protože tato povinnost předchozího oznámení nebyla splněna, na podporu poskytnutou společnosti Siderúrgica Añón se tyto dva režimy nevztahují.
(83) Podle bodu 44 sdělení Komise týkajícího se určitých aspektů řešení případů hospodářské soutěže vzniklých následkem ukončení platnosti Smlouvy o ESUO "při přijímání rozhodnutí po dni 23. července 2002 ohledně státních podpor uskutečněných uvedeného dne nebo před ním bez předchozího schválení Komisí bude Komise postupovat v souladu se sdělením Komise o stanovení prováděcích pravidel pro posouzení protiprávní státní podpory" [28]. Podle posledního pododstavce tohoto sdělení platí pravidla zde stanovená "aniž je dotčen výklad nařízení Rady a Komise v oblasti státní podpory".
(84) Podle čl. 9 odst. 2 [29] druhého pododstavce nařízení Komise (ES) č. 70/2001, "jednotlivé podpory poskytnuté mimo rámec jakéhokoli režimu přede dnem vstupu tohoto nařízení v platnost bez schválení Komise a při porušení oznamovací povinnosti dle čl. 88 odst. 3 Smlouvy jsou slučitelné se společným trhem ve smyslu čl. 87 odst. 3 Smlouvy a jsou vyňaty, pokud splňují všechny podmínky tohoto nařízení, s výjimkou požadavku v čl. 3 odst. 1, podle něhož má být učiněn výslovný odkaz na toto nařízení".
(85) Komise se domnívá, že vzhledem k číselným údajům o obratu, zaměstnancích nebo k celkové rozvaze společnosti Siderúrgica Añón a s ní spojených podniků (viz 15. a 17. bod odůvodnění) se jedná o střední podnik (podle přílohy 1 nařízení o malých a středních podnicích).
Proto je třeba posoudit, zda veškeré investiční podpory poskytnuté společnosti Siderúrgica Añón splňují podmínky nařízení o malých a středních podnicích.
(86) V tomto ohledu Komise konstatuje, že podle čl. 6 odst. 1 nařízení o malých a středních podnicích není poskytování jednotlivých podpor vyňato z povinnosti předchozího oznámení, je-li dosažen jeden ze dvou prahů uvedených v písmenech a) a b).
(87) Z toho vyplývá, že podpora ve formě grantu ve výši 2399407 EUR poskytnutá ze strany IGAPE nemůže být vyňata.
Podle španělských orgánů (viz 24. bod odůvodnění) představuje podpora 8 % investic.
Investice proto činí 29992588 EUR, což je více než práh v hodnotě 25000000 EUR stanovený v čl. 6 odst.
1 písm. a). Kromě toho musí být ocelářství považováno za odvětví, které není způsobilé pro regionální podporu podle bodu 1 třetího pododstavce sdělení Komise o podpoře ocelářství na záchranu a restrukturalizaci a uzavírání kapacit [30] a podle bodu 27 víceodvětvového rámce pro regionální podporu velkým investičním projektům [31].
Stejná situace nastala v době, kdy byla poskytnuta podpora ocelářství podle kodexu podpor ocelářskému průmyslu.
Protože je Siderúrgica Añón středním podnikem, je výchozí bod pro použitelný strop, jak je uveden v čl. 6 odst.
1 písm. a) bodě i), stanoven v čl. 4 odst.
6 odst. 1 písm. a) bodu i) nesmí hrubá míra podpory překročit 50 % ze 7,5 %, tedy 3,75 %.
Hodnota 8 % je jednoznačně nad tímto prahem. Hrubá míra grantu IGAPE musí skutečně vzít v úvahu celkovou výši grantu (která činí 8 %), a nikoliv částku, která byla uhrazena na počátku (a která činí 0,95 %), jak tvrdí španělské orgány (viz 37. bod odůvodnění), protože pro posouzení podpory musí být zvažována částka poskytnutá, nikoliv částka uhrazená.
(88) Jak dále vyplývá z poslední věty bodu 27 víceodvětvového rámce pro regionální podporu velkým investičním projektům, podle které je poskytování jednotlivých podpor velké výše v ocelářství nevyňatých podle nařízení o malých a středních podnicích neslučitelné se společným trhem, nemůže být grant poskytnutý ze strany IGAPE vyňat podle nařízení o malých a středních podnicích.
Je proto třeba zdůraznit, že ke stejným závěrům by se dospělo, kdyby byl použit kodex podpor ocelářskému průmyslu platný v době, kdy byla podpora poskytnuta.
(89) Ani veškerá další podpora, která je považována za investiční podporu, nemůže být vyňata podle nařízení o malých a středních podnicích.
Musela by být tudíž kombinována s grantem poskytnutým ze strany IGAPE, a byla by proto neslučitelná podle odůvodnění uvedených v 86. až 88. bodu odůvodnění.
(90) Případná slučitelnost podle regionální odchylky pro státní podporu musí být posuzována v souladu s důležitými kritérii stanovenými v jakémkoli nástroji platném v době, kdy byla podpora poskytnuta, v souladu se sdělením Komise o stanovení příslušných pravidel pro posouzení protiprávní státní podpory.
Jak již bylo uvedeno, kodex podpor ocelářskému průmyslu neopravňuje žádnou regionální podporu v době, kdy byla podpora poskytnuta.
Proto nemůže být daná podpora způsobilá pro regionální odchylku.
(91) Komise nemůže uznat ani argument, že některé z investic byly způsobilé pro podporu na ochranu životního prostředí, a to z těchto důvodů:
(92) Podle článku 3 kodexu podpor ocelářskému průmyslu [32], který stanoví kritéria pro použití pokynů Společenství ke státní podpoře na ochranu životního prostředí, musí Komise zabránit tomu, aby byla všeobecná investiční podpora pro nové závody nebo zařízení poskytována pod záminkou ochrany životního prostředí.
Kromě toho pokyny k životnímu prostředí [33] použitelné v souladu s kodexem podpor ocelářskému průmyslu uvádějí, že se nevztahují na podporu určenou zdánlivě na opatření na ochranu životního prostředí, která je však ve skutečnosti určena na všeobecné investice (bod 3.2.1).
(93) V tomto případě Komise v prvé řadě konstatuje, že se španělské orgány při poskytování podpory nezabývaly žádnými úvahami ohledně životního prostředí.
(94) Komise dále konstatuje, že investice do systému na úpravu vody a do ohřívací pece zvýší účinnost společnosti, protože dojde ke snížení nákladů na vodu a energii.
Instalace těchto druhů zařízení je v daném odvětví obvyklou praxí, aniž je považována za investice do životního prostředí.
Komise se domnívá, že to je pravým důvodem pro jejich provedení, a že se na ně proto nevztahují pokyny k životnímu prostředí [34].
(95) V každém případě ani španělské orgány ani příjemce nedodali žádné konkrétní důkazy o přínosu uvedených zařízení pro životní prostředí.
Proto není třeba využívat nezávislých znaleckých posudků ani konzultovat s členskými státy (viz příloha kodexu podpor ocelářskému průmyslu).
Kromě toho nebyly odečteny všechny výhody, pokud jde o nižší výrobní náklady, jak vyžaduje příloha [35] kodexu podpor ocelářskému průmyslu, ani nebylo vysvětleno, jak byly vypočteny dodatečné náklady.
(96) Pokud jde o investice do inženýrských staveb, Komise se domnívá, že nepředstavují žádný přínos pro životní prostředí a pokud by šlo o přínos pro bezpečnost zaměstnanců, nevztahovaly by se na tyto investice pokyny k životnímu prostředí ani žádná ustanovení kodexu podpor ocelářskému průmyslu.
(97) Komise také nenachází žádná ustanovení kodexu podpor ocelářskému průmyslu, podle kterých by podpora mohla být považována za slučitelnou.
Zjevně se nejedná o podporu na výzkum a vývoj ani o podporu na uzavírání kapacit a v případě Řecka nebyla poskytnuta. Komise dále uvádí, že se nejedná o podporu na vzdělávání ve smyslu nařízení Komise (ES) č.
68/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podpory na vzdělávání [36] ani o podporu zaměstnanosti ve smyslu nařízení Komise (ES) č. 2204/2002 ze dne 12. prosince 2002 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory zaměstnanosti [37], [38].
Španělské orgány každopádně nespoléhaly na žádné z těchto odchylek ani předpisů.
(98) Komise na závěr konstatuje, že sdělení Komise o státní podpoře a o rizikovém kapitálu nebyla použitelná pro ocelářství v době, kdy byla podpora poskytnuta, a dosud není pro toto odvětví použitelná podle bodu VIII odst. 3 osmého pododstavce uvedeného sdělení.
(99) Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že se žádná z výjimek ze zákazu investiční podpory ocelářství nevztahuje na tento případ, a že tudíž opatření označená Komisí jako opatření představující státní podporu nejsou slučitelná se společným trhem.
VI. ZÁVĚR
(100) Komise nutně shledává, že Španělsko protiprávně provedlo daná opatření státní podpory, která jsou neslučitelná se společným trhem.
Tato opatření proto musí být zrušena.
1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999, je-li v případě protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotčený členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil.
Vymáhaná podpora zahrnuje úroky ode dne, kdy byla k dispozici příjemci, do dne jejího navrácení.
Úroky se vypočítají na základě referenční sazby používané pro výpočet grantového ekvivalentu regionální podpory,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Následující státní podpora, kterou Španělsko poskytlo společnosti Siderúrgica Añón S.A., je neslučitelná se společným trhem.
2. Podpora uvedená v odstavci 1 zahrnuje následující:
a) prvek podpory obsažený v podílu nabytém společností SODIGA na akciovém kapitálu společnosti Siderúrgica Añón, který odpovídá:
i) ročnímu pojistnému ve výši 5,13 % použitému pro původně poskytnutý kapitál ve výši 1803060 EUR sníženému o pět ročních splátek ve výši 150916 EUR v případě prvního podílu získaného v roce 2001 a
ii) ročnímu pojistnému ve výši 3,86 % použitému pro původně poskytnutý kapitál ve výši 495180 EUR sníženému o čtyři roční splátky ve výši 41868 EUR v případě druhého podílu získaného v roce 2002;
b) grant poskytnutý ze strany IGAPE dne 10. listopadu 2000 ve výši 2399407 EUR;
c) úrokový příspěvek poskytnutý v případě syndikátní půjčky ve výši 9616193 EUR ze dne 2. dubna 2001 prostřednictvím 30 % záruky, tedy 0,3 % ročně, a přímý úrokový příspěvek ve výši 0,25 % ročně poskytnutý ze strany IGAPE, které dohromady činí 52889,1 EUR ročně;
d) platba poplatku za schválení ve výši 48081 EUR ze strany IGAPE ohledně půjčky ve výši 9616193 EUR ze dne 2. dubna 2001;
e) úrokový příspěvek ve výši 5,7 % ročně jako součást bezúročné půjčky ve výši 1803036 EUR, kterou poskytlo ministerstvo vědy a technologie dne 29. prosince 2000.
Článek 2
1. Španělsko se zdrží dalšího poskytování podpory příjemci prostřednictvím opatření uvedených v článku 1.
Pokud jde o platby, které byly ke dni přijetí tohoto rozhodnutí již schváleny, ale nebyly ještě provedeny, může Španělsko požádat o náhradu všech plateb uskutečněných po dni přijetí tohoto rozhodnutí nebo od uvedeného dne přizpůsobí podmínky pro opatření stanovená v článku 1 tržním podmínkám, jak je uvedeno v tomto rozhodnutí.
2. Španělsko učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu uvedenou v článku 1 navrátil.
3. Vymáhání bude provedeno neprodleně v souladu s postupy podle vnitrostátních právních předpisů, pokud dané předpisy umožňují okamžité a účinné provedení tohoto rozhodnutí.
Vymáhané částky budou úročeny po celé období počínaje dnem, kdy byly poprvé příjemci k dispozici, až do jejich úplného navrácení.
Použitá úroková sazba bude referenční sazba použitá pro výpočet grantového ekvivalentu regionální podpory.
Úroková sazba uvedená v prvním pododstavci bude použita v součtu po celé období uvedené tamtéž.
Článek 3
Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí Španělsko informuje Komisi o plánovaných opatřeních a o opatřeních, která již byla přijata pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Dané informace poskytne vyplněním dotazníku, který je uveden v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/393/ES, pokud jde o uzavřená pásma u katarální horečky ovcí ve Španělsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4481)
(Text s významem pro EHP)
(2005/828/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/75/ES ze dne 20. listopadu 2000, kterou se stanoví zvláštní ustanovení týkající se tlumení a eradikace katarální horečky ovcí [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 písm. d), čl. 8 odst. 3 a čl. 19 třetí pododstavec 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/75/ES stanoví pravidla a opatření pro boj proti katarální horečce ovcí ve Společenství, včetně stanovení ochranných pásem a pásem dozoru a zákazu přesunu zvířat z těchto pásem.
(2) Rozhodnutí Komise 2005/393/ES ze dne 23. května 2005 o ochranných pásmech a pásmech dozoru u katarální horečky ovcí a o podmínkách pro přemísťování zvířat uvnitř těchto pásem a z těchto pásem [2] vymezuje globální zeměpisné oblasti, ve kterých členské státy zřídí ochranná pásma a pásma dozoru ("uzavřená pásma") vzhledem ke katarální horečce ovcí.
(3) Španělsko oznámilo Komisi, že v řadě nových okrajových oblastí v uzavřeném pásmu byl zjištěn oběh viru sérotypu 4.
(4) V důsledku toho je třeba rozšířit uzavřené pásmo s ohledem na dostupné informace o ekologii vektoru a o vývoji jeho sezónního působení.
(5) Rozhodnutí 2005/393/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze I rozhodnutí 2005/393/ES se část pro pásmo E týkající se Španělska nahrazuje tímto:
"Španělsko:
- provincie Cádiz, Malaga, Sevilla, Huelva, Córdoba, Cáceres, Badajoz
- provincie Jaen (comarcas Jaen a Andujar)
- provincie Toledo (comarcas Almorox, Belvis de Jara, Gálvez, Mora, Los Navalmorales, Ocaña, Oropesa, Quintanar de la Orden, Madridejos, Talavera de la Reina, Toledo, Torrijos a Juncos)
- provincie Avila (comarcas Arenas de San Pedro, Candelada, Cebreros, Las Navas del Marques, Navaluenga, Sotillo de la Adrada)
- provincie Ciudad Real (comarcas Almadén, Almodóvar del Campo, Ciudad Real, Horcajo de los Montes, Malagón, Manzanares a Piedrabuena)
- provincie Salamanca (comarcas Bejar, Ciudad Rodrigo a Sequeros)
- provincie Madrid (comarcas Aranjuez, El Escorial, Grinon, Navalcarnero a San Martin de Valdeiglesias)."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 29. listopadu 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 24. listopadu 2005,
kterým se zrušují se rozhodnutí 1999/355/ES a 2001/219/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 4500)
(2005/829/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 1999/355/ES ze dne 26. května 1999 o mimořádných opatřeních proti šíření Anoplophora glabripennis (Motschulsky) vůči Číně (kromě Hongkongu) [2] a rozhodnutí Komise 2001/219/ES ze dne 12. března 2001 o dočasných mimořádných opatřeních pro dřevěný obalový materiál vyrobený zcela nebo zčásti z nezpracovaného dřeva jehličnanů pocházejícího z Kanady, Číny, Japonska a Spojených států amerických [3] se stala bezpředmětnými, protože příslušná ustanovení jsou nyní stanovena ve směrnici 2000/29/ES.
(2) Rozhodnutí 1999/355/ES a 2001/219/ES by proto měla být v zájmu důslednosti a jasnosti právních předpisů Společenství zrušena.
(3) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zrušují se rozhodnutí 1999/355/ES a 2001/219/ES.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2003/322/ES, pokud jde o krmení některých mrchožravých ptáků určitým materiálem kategorie 1
(oznámeno pod číslem K(2005) 4521)
(Pouze španělské, řecké, francouzské, italské a portugalské znění je závazné)
(2005/830/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 23 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/322/ES ze dne 12. května 2003, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ohledně krmení některých mrchožravých ptáků určitým materiálem kategorie 1 [2], stanoví podmínky pro povolení krmení některých ohrožených nebo chráněných druhů mrchožravých ptáků, které mohou udělit některé členské státy.
(2) V souladu s uvedeným rozhodnutím a s cílem omezit riziko šíření přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) je třeba, aby jatečně upravená těla skotu, ovcí a koz určená pro krmení byla před jejich použitím podrobena testování na TSE s negativním výsledkem.
(3) Pro zlepšení dostupnosti krmiva pro ohrožené nebo chráněné druhy je vhodné přizpůsobit požadavky na testování jatečně upravených těl používaných ke krmení podmínkám stanoveným v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [3], s omezením podílu jatečně upravených těl ovcí a koz, ze kterých se odeberou vzorky.
(4) Je třeba zachovat zákaz používání jatečně upravených těl, která byla testována na TSE s pozitivním výsledkem, pro krmiva.
(5) Rozhodnutí 2003/322/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V příloze rozhodnutí 2003/322/ES se část B bod 3 písm. b) nahrazuje tímto:
"b) zajistit, aby jatečně upravená těla skotu a nejméně 4 % jatečně upravených těl ovcí a koz určených pro krmení byla před jejich použitím podrobena testování s negativním výsledkem v rámci programu dohledu nad TSE prováděného podle přílohy III nařízení (ES) č. 999/2001; a"
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. prosince 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice, Španělskému království, Francouzské republice, Italské republice, Kyperské republice a Portugalské republice.
Rozhodnutí Evropského parlamentu, Rady a Komise
ze dne 4. listopadu 2005,
kterým se jmenují členové dozorčího výboru Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF)
(2005/833/ES, Euratom)
EVROPSKÝ PARLAMENT,
RADA EVROPSKÉ UNIE,
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na rozhodnutí Komise 1999/352/ES, ESUO, Euratom ze dne 28. dubna 1999 o zřízení Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) [1], a zejména na článek 4 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 [2] a nařízení Rady (Euratom) č. 1074/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) [3], a zejména na čl. 11 odst. 2 obou těchto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1073/1999 a (Euratom) č. 1074/1999 stanoví, že dozorčí výbor Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) se skládá z pěti nezávislých osob nepatřících k úřadu, které jsou ve svých zemích kvalifikovány k vysokým funkcím souvisejícím s oblastmi činnosti úřadu.
(2) Členové dozorčího výboru jmenovaní s účinností od 1. srpna 1999 dosáhli konce svého funkčního období.
Noví členové by tedy měli být jmenováni co možná nejdříve.
(3) Ustanovení čl. 11 odst. 2 uvedených nařízení stanoví, že členy dozorčího výboru jmenuje vzájemnou dohodou Evropský parlament, Rada a Komise,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
1. Níže uvedené osoby jsou ode dne 30. listopadu 2005 jmenovány členy dozorčího výboru Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF):
- pan Peter STRÖMBERG
- pan Kálmán GYÖRGYI
- paní Rosalind WRIGHT
- pan Luis LÓPEZ SANS-ARANGUEZ
- paní Diemut R. THEATO
2. Pokud by některá z výše uvedených osob z dozorčího výboru rezignovala, zemřela nebo byla trvale neschopná výkonu funkce, bude okamžitě nahrazena osobou uvedenou na prvním místě následujícího seznamu, která do té doby nebyla do dozorčího výboru jmenována:
- pan Eugeniusz RUŚKOWSKI
- pan Albertus Hendrikus KORTHALS
- pan Jaroslav FENYK
- pan Stefano DAMBRUOSO
Článek 2
Při plnění svých úkolů nesmějí členové dozorčího výboru požadovat ani přijímat pokyny od žádné vlády ani orgánu, subjektu, úřadu nebo agentury.
Nesmějí jednat ve věci, na níž mají, přímo či nepřímo, nějaké osobní zájmy (zejména rodinné a finanční), které by mohly omezit jejich nezávislost.
Se spisy jim předloženými a s jejich přezkoumáním musí nakládat přísně důvěrně.
Článek 3
Členům dozorčího výboru budou proplaceny výdaje vzniklé v souvislosti s plněním jejich úkolů. Členové dále obdrží denní náhradu za každý den strávený plněním těchto úkolů.
Komise určí výši této náhrady a postup při proplácení výdajů.
Článek 4
Komise o tomto rozhodnutí výše uvedené osoby informuje. Bez prodlení také informuje všechny osoby následně jmenované do dozorčího výboru podle čl. 1 odst. 2.
Toto jmenování je provedeno podle čl. 11 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 1073/1999 a (Euratom) č. 1074/1999. Nejsou jím dotčeny žádné případné změny těchto ustanovení později provedené Evropským parlamentem a Radou.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. listopadu 2005
o rovnocennosti kontrol metod udržovacího šlechtění prováděných v některých třetích zemích a o změně rozhodnutí 2003/17/ES
(2005/834/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [2], a zejména na čl. 16 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin [3], a zejména na čl. 22 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [4], a zejména na čl. 23 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [5], a zejména na čl. 37 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/57/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva olejnin a přadných rostlin na trh [6], a zejména na čl. 20 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 97/788/ES [7] určila Rada, že úřední kontroly metod udržovacího šlechtění prováděné v některých třetích zemích poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy.
(2) Zdá se, že tyto kontroly nadále poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné v členských státech.
Proto by se tyto kontroly měly nadále považovat za rovnocenné.
(3) Platnost rozhodnutí 97/788/ES uplynula 30. června 2005.
Je proto třeba, aby toto rozhodnutí nabylo účinku dnem 1. července 2005, aby nebyl narušen obchod s těmito třetími zeměmi.
(4) Toto rozhodnutí by nemělo bránit tomu, aby závěry Společenství o rovnocennosti byly zrušeny nebo bylo odmítnuto prodloužení doby platnosti, pokud podmínky, z nichž vycházejí, nejsou či přestávají být plněny.
(5) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
(6) Směrnice 2004/117/ES [9] rozšířila oblast působnosti právní úpravy rovnocennosti Společenství na všechny kategorie osiva, včetně osiva předcházejícího základnímu osivu.
V důsledku toho je třeba změnit rozhodnutí 2003/17/ES [10], aby byla ustanovení uvedeného rozhodnutí uvedena do souladu s pozměněnými ustanoveními směrnic o uvádění osiva na trh,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Úřední kontroly metod udržovacího šlechtění prováděné ve třetích zemích uvedených v příloze orgány uvedenými v téže příloze u druhů, na které se vztahují směrnice, jejichž seznam pro jednotlivé země příloha uvádí, poskytují stejné záruky jako kontroly prováděné členskými státy.
Článek 2
Změny přílohy, s výjimkou změn prvního sloupce tabulky, se přijímají postupem podle čl. 3 odst. 2.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Stálý výbor pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví, zřízený článkem 1 rozhodnutí 66/399/EHS [11] (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba stanovená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
V rozhodnutí 2003/17/ES se články 1 a 2 nahrazují tímto:
"Článek 1
Inspekce v terénu prováděné ve třetích zemích uvedených v příloze I u množitelského porostu pro produkci osiva druhů uvedených v téže příloze se považují za rovnocenné inspekcím v terénu prováděným v souladu se směrnicemi 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES a 2002/57/ES za předpokladu, že
a) jsou úředně prováděny orgány uvedenými v příloze I nebo pod úředním dohledem těchto orgánů;
b) splňují podmínky definované v bodě A přílohy II.
Článek 2
Druhy osiva uvedené v příloze I, které byly vyprodukovány ve třetích zemích uvedených v téže příloze a úředně certifikovány orgány vedenými v téže příloze, se považují za rovnocenné osivu, které je v souladu se směrnicemi 66/401/EHS, 66/402/EHS, 2002/54/ES a 2002/57/ES, pokud splňují podmínky definované v bodě B přílohy II."
Článek 5
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. července 2005.
Článek 4 se však použije ode dne 1. října 2005.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUPOL COPPS/1/2005
ze dne 16. listopadu 2005
o jmenování vedoucího mise/policejního komisaře policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS)
(2005/836/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/797/SZBP ze dne 14. listopadu 2005 o policejní misi Evropské unie pro palestinská území [1], a zejména na čl. 11 odst. 2 této společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 11 odst. 2 společné akce 2005/797/SZBP stanoví, že Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy, včetně rozhodnutí jmenovat vedoucího mise/policejního komisaře na návrh generálního tajemníka/vysokého představitele.
(2) Generální tajemník/vysoký představitel navrhl, aby byl jmenován pan Jonathan McIvor,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Pan Jonathan McIvor je jmenován vedoucím policejní mise Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS) ode dne zahájení mise.
Do uvedeného dne působí jako vedoucí plánovacího týmu.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se do 31. prosince 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. listopadu 2005
o jmenování člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/837/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
vzhledem k tomu, že se uvolnilo místo člena uvedeného výboru po odstoupení Sheily RITCHIEOVÉ,
s ohledem na kandidaturu předloženou vládou Spojeného království,
po obdržení stanoviska Evropské komise,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Kenneth FRASER je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce Sheily RITCHIEOVÉ pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. listopadu 2005
o jmenování francouzského člena Evropského hospodářského a sociálního výboru
(2005/838/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 259 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 167 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2002/758/ES, Euratom ze dne 17. září 2002 o jmenování členů Hospodářského a sociálního výboru na období od 21. září 2002 do 20. září 2006 [1],
s ohledem na kandidaturu předloženou francouzskou vládou,
s ohledem na stanovisko Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
Po odstoupení pana Pierra SIMONA se uvolnilo místo člena Evropského hospodářského a sociálního výboru,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Pan Jean-François PONS je jmenován členem Evropského hospodářského a sociálního výboru jako nástupce pana Pierra SIMONA pro zbývající část funkčního období, tedy do 20. září 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. července 2005,
kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP – věc č. COMP/M.3625 – Blackstone/Acetex
(oznámeno pod číslem K(2005) 2672)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2005/839/ES)
Dne 13. července 2005 přijala Komise rozhodnutí ohledně spojení podle nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků [1], a zejména čl. 8 odst. 1 uvedeného nařízení. Nedůvěrné znění celého rozhodnutí je k dispozici v úředním jazyce případu a v pracovních jazycích Komise na internetových stránkách generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž na adrese: http://europa.eu.int/comm/competition/index_en.html
(1) Komise obdržela dne 20. ledna 2005 oznámení o navrhovaném spojení podle článku 4 nařízení (ES) č. 139/2004, kterým podnik Celanese Corporation, USA (dále jen "Celanese"), kontrolovaný podnikem Blackstone Crystal Holdings Capital Partners, Kajmanské ostrovy (dále jen "Blackstone"), získá ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení nákupem akcií kontrolu nad celým podnikem Acetex Corporation, Kanada (dále jen "Acetex").
(2) Blackstone je soukromá společnost obchodního bankovnictví v USA, která poskytuje služby zejména v oblasti finančního poradenství, soukromých kapitálových investic a investic do nemovitostí.
Jak je dále popsáno, jedna ze společností, kterou Blackstone kontroluje, "Celanese", je činná na stejných výrobkových trzích jako Acetex.
(3) Celanese je chemická firma s celosvětovou působností ve čtyřech hlavních odvětvích: chemické výrobky, acetátové produkty, technické polymery a složky potravin.
Pokud jde o chemické výrobky, Celanese vyrábí základní chemické látky jako např. kyselinu octovou, acetanhydrid a vinylacetát (monomer, dále jen "VAM"); účinné chemické látky, jako např. polyvinylalkohol (dále jen "PVOH") a emulze; a zvláštní chemické látky, včetně karboxylových kyselin, alkoholu, aminů a esterů.
(4) Acetex se zabývá výrobou a obchodem s acetyly a umělými hmotami.
Jeho hlavními acetylovými produkty jsou kyselina octová a VAM, které v roce 2003 představovaly dohromady více než 70 % odbytu Acetexu v oblasti acetylů.
Acetylové produkty Acetexu zahrnují rovněž následující deriváty kyseliny octové: acetanhydrid, PVOH a polyvinyl acetat (dále jen "PVAc").
(5) Poradní výbor pro spojování podniků vyslovil na svém 132. zasedání dne 22. června 2005 kladné stanovisko k návrhu rozhodnutí o udělení povolení, který mu předložila Komise [2].
(6) Úředník pro slyšení dospěl ve zprávě ze dne 29. června 2005 k závěru, že právo stran na slyšení bylo dodrženo [2].
I. RELEVANTNÍ TRHY
Relevantní výrobkové trhy
(7) Šetření Komise ukázalo, že relevantní trhy jsou trhy s těmito výrobky: kyselina octová, VAM, acetanhydrid a PVOH.
(8) Kyselina octová je chemický meziprodukt používaný na výrobu různých jiných chemických látek, včetně VAM, PVOH, acetanhydridu, esterů kyseliny octové a kyseliny monochlor-octové.
Komise při svém šetření zjistila, že kyselina octová tvoří samostatný výrobkový trh a že na tomto trhu neexistují žádné produkty, které by ji mohly nahradit.
(9) VAM je chemický produkt získaný z kyseliny octové.
VAM lze získat několika způsoby: i) přidáním kyseliny octové do acetylenu; ii) přidáním kyseliny octové do etylenu; iii) reakcí acetanhydridu s acetaldehydem.
Šetření Komise ukázalo, že VAM tvoří samostatný výrobkový trh, který není třeba dále dělit.
(10) Acetanhydrid je základní chemická látka používaná primárně (z cca 75 %) na výrobu vloček acetátu celulózy, které jsou zase surovinou pro acetátovou přízi (používanou na výrobu cigaretových filtrů, příze a některých technických umělých hmot).
Další využití acetanhydridu je například při výrobě farmaceutických výrobků a detergentů.
Šetření Komise ukázalo, že acetanhydrid by měl být považován za samostatný výrobkový trh vzhledem ke skutečnosti, že je nenahraditelný.
(11) PVOH je syntetický polymer rozpustný ve vodě, který patří do širší skupiny polymerů s vysokou barierou pro malé molekuly.
PVOH se získává z polymerizovaného VAM.
Šetření Komise ukázalo, že neexistují žádné produkty, které by jej mohly nahradit.
Pro účely tohoto rozhodnutí představuje tudíž PVOH samostatný relevantní výrobkový trh.
Relevantní zeměpisné trhy
(12) Hlavním úkolem v této věci bylo definovat relevantní zeměpisný rozsah trhů s kyselinou octovou, VAM a acetanhydridem.
Strany uvedly, že zeměpisné trhy mají celosvětový rozsah a charakterizuje je těchto pět znaků:
- Dovozy uspokojují více než 20 % poptávky v západní Evropě.
- Náklady na dopravu, dovozní cla ani vnitrostátní předpisy nebrání celosvětovému obchodu s těmito produkty.
- Hlavní celosvětoví výrobci uskutečňují dodávky do západní Evropy výlučně formou dovozů.
- Zdá se, že celosvětový obchod mezi Asií, východní a západní Evropou a Severní Amerikou v podstatě reaguje na místní změny nabídky a poptávky.
- Ceny jsou více či méně stejné napříč všemi zeměpisnými regiony.
(13) V průběhu šetření byly argumenty stran přezkoumány a obecně odsouhlaseny.
Komise provedla zejména rozbor obchodu s kyselinou octovou, VAM a acetanhydridem v různých regionech světa, průměrně účtovaných cen v různých regionech, cenové struktury a významu nákladů na výrobu a dopravu (doprava, skladování a cla), stejně jako vývoje kapacit.
Většina respondentů navíc uvedla, že dle jejich názoru mají relevantní zeměpisné trhy se všemi třemi produkty celosvětový rozsah.
(14) Na podporu svých tvrzení ohledně definice zeměpisných trhů s kyselinou octovou a VAM předložily strany rovněž řadu ekonometrických studií (analýza vzájemného vztahu cen a analýza dopadu neočekávaných výpadků závodů na obchod), které dle jejich názoru dokazují celosvětový rozsah trhů.
Komise tyto studie pečlivě přezkoumala a příslušným způsobem na ně reagovala. Navíc vypracovala svou vlastní studii za použití přesnějších údajů.
Na základě výsledků této studie zahrnuje zeměpisný trh s kyselinou octovou i VAM přinejmenším EHP a celou Severní Ameriku, mohl by však mít i celosvětový rozsah.
(15) Ze shora uvedených důvodů dospěla Komise k závěru, že pro účely této věci mají relevantní zeměpisné trhy s kyselinou octovou, VAM a acetanhydridem celosvětový rozsah.
(16) V předcházejícím rozhodnutí [3] měl podle Komise relevantní zeměpisný trh se všemi typy polymerů s vysokou bariérou pro malé molekuly, včetně PVOH, celosvětový rozsah.
To v široké míře potvrdil i průzkum trhu, který Komise provedla.
V rozhodnutí se proto konstatuje, že relevantní zeměpisný trh s PVOH má celosvětový rozsah.
II. POSOUZENÍ
(17) Na celosvětovém trhu s kyselinou octovou bude podíl nového subjektu na trhu představovat [20–30] [4] % (Celanese [20–30] %; Acetex [0–5] %), pokud jde o kapacitu, a [20–30] % (Celanese [15–25] %; Acetex [5–10] %), pokud jde o odbyt.
Sloučený subjekt bude čelit hospodářské soutěži se současným největším hráčem na trhu, společností BP (s kapacitou [20–30] %; a odbytem [25–35] %) a jinými silnými firmami, jako je např. Millennium (s kapacitou [1–10] %; a odbytem [1–10] %) a Daicel (s kapacitou [1–10] %; a odbytem [1–10] %).
(18) Komise zkoumala, zda mají konkurenti dostatečnou kapacitu k tomu, aby omezili nárůst ceny poškozující hospodářskou soutěž, a zda mohou zákazníci v případě zvýšení ceny jednoduše změnit dodavatele.
Vzhledem k úrovni koncentrace na trhu bylo nutné přezkoumat možnost, zda může mít navrhovaná transakce za následek koordinované účinky.
(19) Komise dospěla k rozhodnutí, že jednostranné účinky jsou nepravděpodobné, neboť kapacita se zvýší rychleji než plánovaná poptávka, takže bude dostatečná kapacita pro narovnání případného zvýšení ceny.
Navíc se zdá, že zákazníci mohou zřejmě snadno změnit svého dodavatele, zejména proto, že velká většina zákazníků je zásobována z více zdrojů.
Pokud jde o koordinované účinky, po důkladném přezkoumání struktury trhu, jeho průhlednosti, důvěryhodnosti mechanismu represe, reakce zákazníků a současných i potencionálních konkurentů, dospěla Komise k rozhodnutí, že tyto účinky jsou nepravděpodobné.
(20) Na celosvětovém trhu s VAM bude podíl nového subjektu na trhu představovat [25–35] % (Celanese [20–30] %; Acetex [0–5] %), pokud jde o kapacitu, a [35–45] % (Celanese [30–40] %; Acetex [5–10] %), pokud jde o odbyt.
Strany budou čelit hospodářské soutěži s několika velkými společnostmi, jako je např. Dow (s kapacitou [5–15] %; s odbytem [5–15] %) a Millennium (s kapacitou [5–15] %; s odbytem [10–20] %), DuPont (s kapacitou [10–20] %), Dairen (s kapacitou [1–10] %; a odbytem [1–10] %) a BP (s kapacitou [1–10] %; a odbytem [5–15] %).
(21) Ze stejných důvodů, které jsou uvedeny shora, se v případě trhu s kyselinou octovou po důkladném přezkoumání charakteristik trhu s VAM dospělo k závěru, že jednostranné účinky nejsou pravděpodobné.
V rozhodnutí se také konstatuje, že koordinované účinky poškozující hospodářskou soutěž na trhu s VAM jsou nepravděpodobné zejména s ohledem na podstatný rozdíl mezi podíly na trhu, které mají strany a jejich největší konkurenti. Navíc různý stupeň integrace a používání různých technologií má za následek různou strukturu nákladů a pobídek pro různé výrobce, což dále snižuje pravděpodobnost úspěšné koordinace.
(22) Na celosvětovém trhu s acetanhydridem bude podíl nového subjektu na trhu představovat [15–25] % (Celanese [15–25] %; Acetex [0–5] %), pokud jde o kapacitu, a [30–40] % (Celanese [25–35] %; Acetex [5–10] %), pokud jde o odbyt.
Strany budou čelit hospodářské soutěži s firmami BP s podílem odbytu [15–25] %, Eastman s podílem odbytu [10–20] %, Jilin s podílem odbytu [5–15] % a Daicel s podílem odbytu [1–10] %.
Vzhledem k silné hospodářské soutěži, které bude muset nový subjekt čelit ze strany těchto společností vyrábějících v současné době za konkurenční ceny, dospěla Komise k závěru, že oznámená transakce výrazně nenaruší účinnou hospodářskou soutěž na celosvětovém trhu s acetanhydridem.
Pravděpodobnost koordinovaných účinků byla při rozhodnutí také zkoumána; dospělo se k závěru, že tyto účinky jsou vyloučeny.
(23) Na celosvětovém trhu s PVOH bude podíl nového subjektu na trhu představovat [5–15] % (Celanese [5–10] %; Acetex [0–5] %), pokud jde o kapacitu, a [5–15] % (Celanese [5–10] %; Acetex [0–5] %), pokud jde o odbyt.
Tento kombinovaný podíl na trhu neumožní stranám uplatnit tržní sílu; v rozhodnutí se tudíž konstatuje, že tato transakce výrazně nenaruší účinnou hospodářskou soutěž na celosvětovém trhu s PVOH.
(24) Nakonec Komise posoudila případné účinky transakce na vertikálně spojené trhy.
Jak Celanese, tak Acetex jsou vertikálně integrované společnosti směrem dolů v tom smyslu, že používají kyselinu octovou na výrobu acetanhydridu a VAM, ale také VAM na výrobu PVOH.
Celanese je činná na směrem dolů orientovaných trzích s emulzemi a emulzními prášky, acetáty celulosy a estery kyseliny octové.
Acetex je spotřebitel kopolymerů ethylenu, vinyl acetatu a PVA.
Nicméně vzhledem k nízkému podílu stran na trhu a relativně malému výnosu, který lze v důsledku této transakce na relevantních trzích očekávat, se v rozhodnutí konstatuje, že tato transakce nebude mít pravděpodobně účinek na vertikálně spojené trhy.
III. ZÁVĚR
(25) Ze shora uvedených důvodů dospěla Komise k závěru, že navrhované spojení výrazně nenaruší účinnou hospodářskou soutěž na společném trhu nebo na jeho podstatné části, zejména v důsledku vzniku nebo posílení dominantního postavení. Je tudíž možné prohlásit, že toto spojení je podle čl.
8 odst. 1 nařízení o spojování a článku 57 Dohody o EHP v souladu se společným trhem a Dohodou o EHP.
[1] Úř. věst.
L 24, 29.1.2004, s. 1.
[2] Úř. věst.
C 297, 29.11.2005.
[3] Rozhodnutí Komise ze dne 2. června 1999, kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem (věc č. IV/M.1469 – Solvay/BASF) podle nařízení Rady (EHS) č. 4069/89 (Úř. věst. C 197, 14.7.1999, s. 2).
[4] Části tohoto textu byly vynechány za účelem neprozrazení důvěrných informací; tyto části jsou uvedeny v hranatých závorkách.
--------------------------------------------------
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/4/ES, kterým se členské státy opravňují k přijetí dočasných mimořádných opatření proti šíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith vůči Egyptu
(oznámeno pod číslem K(2005) 4525)
(2005/840/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 16 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí Komise 2004/4/ES [2] nesmějí být hlízy Solanum tuberosum L. pocházející z Egypta v zásadě dováženy do Společenství.
Pro dovozní období 2004/05 se však při splnění zvláštních podmínek dovoz těchto hlíz povoluje z "oblastí prostých škodlivého organismu".
(2) Během dovozního období 2004/05 bylo zaznamenáno několik zachycení Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith, což vedlo k zákazu veškerého vývozu egyptských brambor do Společenství od 6. dubna 2005.
(3) Egypt předložil zprávu o příčinách uvedených zachycení.
Hlavním závěrem je, že je třeba přijmout přísnější opatření týkající se producentů, inspektorů, vývozců a balíren, které porušují předpisy týkající se vývozu brambor do Společenství.
Egypt již učinil některá opatření.
(4) Je vhodné stanovit požadavky na úrovni Společenství, které zajistí účinnost inspekcí a kontrol vykonávaných v Egyptě u brambor v balírnách a přístavech odeslání před jejich vývozem do Společenství.
(5) Komise na základě informací dodaných Egyptem zjistila, že při splnění zvláštních podmínek nehrozí nebezpečí rozšíření Pseudomonas solanacearum (Smith) Smith v důsledku dovozu hlíz Solanum tuberosum L. z oblastí Egypta prostých škodlivého organismu do Společenství.
(6) Dovoz hlíz Solanum tuberosum L. pocházejících z oblastí Egypta prostých škodlivého organismu do Společenství by proto měl být pro dovozní období 2005/06 za zvláštních podmínek povolen.
(7) Rozhodnutí 2004/4/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2004/4/ES se mění takto:
1. Článek 2 se mění takto:
a) v odstavci 1 se slova "2004/05" nahrazují slovy "2005/06";
b) v odstavci 2 se slova "2004/05" nahrazují slovy "2005/06".
2. V článku 3 se slova "2004/05" nahrazují slovy "2005/06".
3. V článku 4 se slova " 30. srpna 2005" nahrazují slovy " 30. srpna 2006".
4. V článku 7 se slova " 30. září 2005" nahrazují slovy " 30. září 2006".
5. Příloha se mění takto:
a) v bodu 1 písm. b) podbodu iii) se slova "2004/05" nahrazují slovy "2005/06";
b) v bodu 1 písm. b) podbodu iii) druhé odrážce se slova " 1. ledna 2005" nahrazují slovy " 1. ledna 2006";
c) v bodu 1 písm. b) podbodu iii) se doplňuje třetí odrážka, která zní:
- "— byly úředně sledovány od okamžiku jejich dopravení do balírny až po zabalení do pytlů označených v souladu s bodem 1 písm. b) podbodem x).";
d) v bodu 1 písm. b) se podbod v) nahrazuje tímto:
"v) bezprostředně před vývozem do Společenství úředně zkontrolovány v přístavu odeslání na základě vzorku 400 hlíz z každé oblasti prosté škodlivého organismu, odebraných nejméně z deseti pytlů z každé takové oblasti";
e) v bodu 1 písm. b) podbodu xii) se slova " 1. ledna 2005" nahrazují slovy " 1. ledna 2006";
f) v bodu 5 druhém pododstavci se slova "2004/05" nahrazují slovy "2005/06".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. listopadu 2005
o dočasném uvádění na trh určitého osiva druhu Triticum durum, které nevyhovuje požadavkům směrnice Rady 66/402/EHS
(oznámeno pod číslem K(2005) 4527)
(Text s významem pro EHP)
(2005/841/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/402/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva obilovin na trh [1], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Množství dostupného osiva zimních odrůd pšenice durum (Triticum durum) v Rakousku, které je vhodné pro domácí klimatické podmínky a které vyhovuje požadavkům směrnice 66/402/EHS na klíčivost, není dostatečné, a proto nedovoluje pokrýt potřeby členského státu.
(2) Poptávku po osivu tohoto druhu není možné uspokojivě pokrýt osivem z jiných členských států nebo třetích zemí, které vyhovuje všem požadavkům směrnice Rady 66/402/EHS.
(3) Rakousko by proto mělo být oprávněno povolit na období, které končí dnem 15. listopadu 2005, uvádět na trh osivo uvedeného druhu, které vyhovuje méně přísným požadavkům.
(4) Bez ohledu na to, zda osivo bylo sklizeno v členském státu nebo ve třetí zemi spadající do působnosti rozhodnutí Rady 2003/17/ES ze dne 16. prosince 2002 o rovnocennosti inspekcí v terénu prováděných ve třetích zemích u množitelského porostu pro produkci osiva a o rovnocennosti osiva vyprodukovaného ve třetích zemích [2], by měly být ostatní členské státy, které mohou Rakousku dodat osivo uvedeného druhu, oprávněny povolit uvádění takového osiva na trh.
(5) Rakousko by mělo plnit úlohu koordinátora, aby zajistilo, že celkové množství osiva povoleného na základě tohoto rozhodnutí nepřesáhne maximální množství stanovené tímto rozhodnutím.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Uvádění osiva zimní pšenice durum, jehož minimální klíčivost nevyhovuje požadavkům směrnice 66/402/EHS, na trh ve Společenství se povoluje na období do 15. listopadu 2005 za podmínek stanovených v příloze tohoto rozhodnutí a pokud:
a) klíčivost je nejméně 75 % klíčivosti čistého osiva;
b) na úřední návěsce je uvedena klíčivost ověřená úřední zkouškou nebo zkouškou provedenou pod úředním dohledem podle čl. 2 odst. 1 bodu F písm. d) a čl. 2 odst. 1 bodu G písm. d) směrnice 66/402/EHS;
c) osivo bylo poprvé uvedeno na trh v souladu s článkem 2 tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Dodavatel, který si přeje uvést na trh osivo uvedené v článku 1, požádá o povolení členský stát, ve kterém je usazen.
Dotyčný členský stát udělí dodavateli povolení uvádět osivo na trh jen tehdy, když:
a) má dostatečné důkazy k pochybnostem o schopnosti dodavatele uvést na trh množství osiva, pro které žádal o povolení, nebo
b) celkové množství, které by bylo povoleno uvést na trh na základě dotyčné odchylky, by překročilo maximální množství stanovené v příloze.
Článek 3
Při uplatňování tohoto rozhodnutí si členské státy poskytnou vzájemnou správní pomoc.
Rakousko jedná jako koordinující členský stát, aby zajistilo, že celkové povolené množství nepřesáhne maximální množství stanovené v příloze.
Členský stát, který obdrží žádost ve smyslu článku 2, neprodleně oznámí koordinujícímu členskému státu množství uvedené v žádosti.
Koordinující členský stát neprodleně informuje členský stát, jemuž byla žádost podána, zda by udělení povolení mohlo mít za následek překročení maximálního množství.
Článek 4
Členské státy oznámí neprodleně Komisi a ostatním členským státům množství povolená k uvedení na trh podle tohoto rozhodnutí.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 28. listopadu 2005
o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu
(oznámeno pod číslem K(2005) 2673)
(2005/842/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 86 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 16 Smlouvy požaduje, aniž jsou dotčeny články 73, 86 a 87, aby Společenství dbalo v rámci svých pravomocí o to, aby služby obecného hospodářského zájmu byly provozovány na základě zásad a podmínek, které jim umožní naplnění jeho úkolů.
(2) Aby bylo zajištěno provozování určitých služeb obecného hospodářského zájmu za podmínek umožňujících naplnění jejich úkolů, může se prokázat jako nezbytná finanční podpora státu určená k úhradě některých nebo veškerých nákladů spojených s plněním závazků veřejné služby.
V souladu s článkem 295 Smlouvy ve výkladu ustálené judikatury Soudního dvora a Soudu prvního stupně Evropských společenství není z pohledu právních předpisů Společenství podstatné, zda jsou tyto služby obecného hospodářského zájmu poskytovány veřejnými nebo soukromými podniky.
2 Smlouvy v tomto ohledu stanoví, že podniky pověřené poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu nebo ty, které mají povahu fiskálního monopolu, podléhají pravidlům obsaženým ve Smlouvě, zejména pravidlům hospodářské soutěže. Ustanovení čl.
86 odst. 2 však stanoví výjimku z těchto pravidel obsažených ve Smlouvě, je-li splněna řada podmínek.
Za prvé musí stát oficiálně pověřit podnik plněním určitého úkolu.
Za druhé se musí pověření týkat služby obecného hospodářského zájmu.
Za třetí musí být výjimka nezbytná pro splnění svěřeného úkolu a být přiměřená danému účelu (dále jen "požadavek nezbytnosti").
Za čtvrté nesmí být rozvoj obchodu dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství.
(4) Ve svém rozsudku ve věci Altmark Trans GmbH a Regierungspräsidium Magdeburg v Nahverkehrsgesellschaft Altmark GmbH [1] ("Altmark") Soudní dvůr rozhodl, že vyrovnávací platba za závazek veřejné služby není státní podporou ve smyslu článku 87 Smlouvy, pokud jsou splněna čtyři kritéria. Za prvé, podnik, který je příjemcem vyrovnávací platby, musí být skutečně pověřen závazky veřejné služby a tyto závazky musí být jasně vymezeny.
Za druhé, ukazatele pro výpočet vyrovnávací platby musí být stanoveny předem objektivním a transparentním způsobem.
Za třetí, výše vyrovnávací platby je omezena rozsahem nezbytným k pokrytí veškerých nákladů vynaložených při plnění závazků veřejné služby nebo jejich části, přičemž je třeba zohlednit příslušné příjmy a přiměřený zisk.
Za čtvrté, pokud nebyl podnik pověřený plněním závazků veřejné služby v určitém případě vybrán prostřednictvím procesu zadávání veřejných zakázek, který by umožnil vybrat uchazeče schopného poskytovat předmětné služby s nejnižšími náklady pro Společenství, musí být výše vyrovnávací platby určena na základě analýzy nákladů, které by běžný, řádně řízený podnik disponující odpovídajícími dopravními prostředky vynaložil na plnění těchto závazků.
(5) Jsou-li tato čtyři kritéria splněna, nepředstavuje vyrovnávací platba za závazek veřejné služby státní podporu, a nevztahují se na ni články 87 a 88 Smlouvy. Nedodržují-li členské státy uvedená kritéria a jsou-li zároveň splněna kritéria obecné platnosti stanovená v čl.
87 odst. 1 Smlouvy, představuje vyrovnávací platba za závazek veřejné služby státní podporu, na níž se vztahují články 73, 86, 87 a 88 Smlouvy.
Toto rozhodnutí se tudíž vztahuje pouze na vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby, pokud představuje státní podporu.
(6) Ustanovení čl. 86 odst. 3 Smlouvy umožňuje Komisi určit obsah a rozsah výjimky podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy a v případě nutnosti stanovit pravidla, která umožní účinně přezkoumat, zda byly splněny podmínky stanovené v čl. 86 odst. 2. Je tudíž třeba stanovit podmínky, za nichž jsou určité systémy vyrovnávacích plateb slučitelné s čl. 86 odst. 2 a nepodléhají povinnosti ohlašování předem, jež je stanovena v čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(7) Tato podpora může být prohlášena za slučitelnou pouze tehdy, pokud byla poskytnuta za účelem zajištění služeb, které jsou službami obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst.
2 Smlouvy. Z judikatury je zřejmé, že s výjimkou odvětví, ve kterých existují pravidla Společenství upravující tuto problematiku, mají členské státy rozsáhlou míru volnosti při vymezení služeb, které mohou být považovány za služby obecného hospodářského zájmu.
Z tohoto důvodu je s výjimkou odvětví, ve kterých existují pravidla Společenství upravující tuto problematiku, úkolem Komise zajistit, aby ve vymezení služeb obecného hospodářského charakteru není žádná zjevná chyba.
(8) Aby mohl být čl. 86 odst. 2 Smlouvy použitelný, musí být podnik, který je příjemcem podpory, členským státem výslovně pověřen poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu. Podle judikatury podávající výklad čl. 86 odst. 2 Smlouvy musí být v právním aktu pověření uvedena přinejmenším přesná povaha, rozsah a trvání uložené povinnosti poskytovat služby obecného hospodářského zájmu a totožnost dotčených podniků.
(9) Aby se zajistilo, že budou splněna kriteria stanovená v čl. 86 odst.
2 Smlouvy, je nutno upřesnit podmínky, které je nutno splnit při pověření prováděním služeb obecného hospodářského zájmu. Výši vyrovnávací platby lze totiž správně vypočítat a kontrolovat pouze tehdy, pokud byly závazky veřejné služby, kterými byl daný podnik pověřen, a jakékoli závazky státu jasně stanoveny formálním aktem příslušných veřejných orgánů členského státu.
Forma tohoto nástroje se může lišit v závislosti na právním systému jednotlivých členských států, musí však vymezit přesnou povahu, rozsah a trvání závazků veřejné služby a obsahovat název dotčených podniků i vymezení nákladů, které tyto podniky ponesou.
(10) V rámci vymezení závazků veřejné služby a hodnocení, zda dotčené podniky stanovené závazky plní, by měly členské státy široce spolupracovat, zejména s ohledem na uživatele.
86 odst. 2 Smlouvy, aby byla vyrovnávací platba omezena rozsahem nezbytným k pokrytí nákladů vynaložených podnikem v souvislosti s plněním závazků veřejné služby, přičemž je třeba zohlednit příslušné příjmy a přiměřený zisk.
Těmito náklady se rozumí náklady, které dotčenému podniku skutečně vznikly.
(12) Vyrovnávací platba, která přesahuje výši skutečně vzniklých nákladů podniku, není nutná pro provozování služeb obecného hospodářského zájmu, a tudíž představuje neslučitelnou státní podporu, která musí být vrácena státu.
Vyrovnávací platba poskytnutá na provozování služeb obecného hospodářského zájmu, která však byla ve skutečnosti použita k činnosti na jiném trhu, rovněž není nezbytná k provozování služeb obecného hospodářského zájmu, a tudíž rovněž představuje neslučitelnou státní podporu, která musí být vrácena.
(13) Aby se zajistil soulad s požadavkem nezbytnosti stanovený v čl. 86 odst.
2 Smlouvy, je nutno upravit právními předpisy výpočet a sledování výše poskytnuté vyrovnávací platby. Členské státy musí pravidelně kontrolovat, zda poskytovaná vyrovnávací platba nevede k nadměrné vyrovnávací platbě.
V rámci potřeby poskytnout podnikům a členským státům minimální míru flexibility, jestliže částka nadměrné vyrovnávací platby nepřesáhne 10 %, by mělo být možné, aby částky nadměrné vyrovnávací platby byly převedeny do dalšího období a odečteny od celkové částky vyrovnání, která by byla původně splatná v tomto dalším období. Společnosti poskytující služby obecného hospodářského zájmu v oblasti sociálního bydlení mohou dosahovat velice různé výše tržeb, zejména z důvodu rizika platební neschopnosti nájemců.
Proto v případech, kdy tyto společnosti působí výhradně v oblasti poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, může být jakákoli nadměrná vyrovnávací platba za dané období převedena do následujícího období až do výše 20 % roční vyrovnávací platby.
(14) Jestliže je vyrovnávací platba poskytována podnikům pověřeným provozováním služeb obecného hospodářského zájmu, přičemž její výše nepřesáhne výši nákladů na poskytované služby a jsou dodrženy limity stanovené v tomto rozhodnutí, má Komise za to, že rozvoj obchodu není dotčen v míře, která by byla v rozporu se zájmem Společenství.
Za takovýchto okolností zastává Komise názor, že by vyrovnávací platba měla být považována za státní podporu slučitelnou se společným trhem podle čl. 86 odst.
(15) Malé částky vyrovnávací platby určené podnikům poskytujícím služby obecného hospodářského zájmu s malým obratem neovlivňují obchod ani hospodářskou soutěž v takové míře, že by to bylo v rozporu se zájmy Společenství.
Jsou-li splněny podmínky stanovené v tomto rozhodnutí, není proto nezbytné ohlašování předem.
Pro účely vymezení rozsahu, v němž se na vyrovnávací platbu nevztahuje povinnost ohlašování předem, je třeba zohlednit obrat podniků, které jsou příjemci vyrovnávací platby za závazek veřejné služby, a míru této vyrovnávací platby.
(16) Nemocnice a zařízení sociálního bydlení, jež jsou pověřeny úkoly zahrnujícími poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, mají specifickou povahu, kterou je třeba zohlednit.
Zejména je třeba brát zřetel na skutečnost, že při stávajícím stavu rozvoje vnitřního trhu neodpovídá míra narušení hospodářské soutěže v těchto odvětvích nutně výši obratu a vyrovnávací platby.
Nemocnice poskytující lékařskou péči, popřípadě pohotovostní služby a doplňkové služby v přímém vztahu k hlavní činnosti, zejména v oblasti výzkumu, a zařízení sociálního bydlení poskytovaného znevýhodněným občanům nebo příslušníkům sociálně méně zvýhodněných skupin, kteří nejsou schopni z důvodů omezené solventnosti získat bydlení za tržních podmínek, by proto měly být vyňaty z ohlašovací povinnosti stanovené tímto rozhodnutím, i když výše jimi obdržené vyrovnávací platby přesahuje limity stanovené tímto rozhodnutím, pokud jsou služby, které poskytují, kvalifikovány členskými státy jako služby obecného hospodářského zájmu.
(17) Článek 73 Smlouvy představuje lex specialis ve vztahu k čl. 86 odst. 2. Jsou v něm stanovena pravidla použitelná na vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby v odvětví pozemní dopravy. Citovaný článek vychází z nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků spojených s veřejnými službami v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách [2], které stanoví obecné podmínky pro závazky veřejné služby v odvětví pozemní dopravy a určuje postupy pro výpočet vyrovnávací platby. Nařízení (EHS) č. 1191/69 stanoví výjimku pro veškeré vyrovnávací platby, které splňují podmínky ohlašování předem podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy. Umožňuje též členským státům odchýlit se od jeho ustanovení v případě podniků zajišťujících výhradně městskou, příměstskou nebo regionální dopravu. Je-li tato odchylka uplatněna, řídí se jakákoli vyrovnávací platba za závazek veřejné služby, pokud představuje státní podporu, nařízením Rady (EHS) č. 1107/70 ze dne 4. června 1970 o poskytování podpor dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách [3]. Podle rozsudku ve věci "Altmark" nelze vyrovnávací platbu, která nesplňuje ustanovení článku 73, prohlásit za slučitelnou se Smlouvou na základě čl. 86 odst. 2 ani na základě žádného jiného ustanovení Smlouvy. Taková vyrovnávací platba by tudíž neměla spadat do působnosti tohoto rozhodnutí.
(18) Na námořní a leteckou dopravu se na rozdíl od pozemní dopravy vztahuje ustanovení čl. 86 odst. 2 Smlouvy. Určitá pravidla použitelná na vyrovnávací platby za závazek veřejné služby v odvětvích letecké a námořní dopravy jsou obsažena v nařízení Rady (EHS) č. 2408/92 ze dne 23. července 1992 o přístupu leteckých dopravců Společenství na letecké trasy uvnitř Společenství [4] a nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) [5]. Tato nařízení týkající se letecké a námořní dopravy však na rozdíl od nařízení (EHS) č. 1191/69 neupravují otázku slučitelnosti možných prvků státní podpory ani neobsahují výjimku z informační povinnosti podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy. Je tudíž vhodné použít toto rozhodnutí na vyrovnávací platby za závazek veřejné služby v odvětví letecké a námořní dopravy za předpokladu, že kromě splnění požadavků stanovených v tomto nařízení tyto vyrovnávací platby vyhovují i odvětvovým požadavkům obsaženým v nařízení (EHS) č. 2408/92, popřípadě v nařízení (EHS) č. 3577/92.
(19) Limity použitelné na vyrovnávací platby za závazek veřejné služby v odvětví letecké a námořní dopravy by měly být obvyklých okolností stejné jako limity obecně používané. V konkrétních případech vyrovnávacích plateb za závazek veřejné služby provozování leteckých nebo námořních spojů na ostrovy i provozování letišť a přístavů, které představují služby obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl.
86 odst. 2 Smlouvy, je však vhodnější stanovit též alternativní limity založené na průměrném ročním množství cestujících, jelikož takový postup přesněji odráží hospodářskou realitu takových činností.
(20) Toto rozhodnutí vymezuje převážně význam a rozsah výjimky podle čl. 86 odst.
2 Smlouvy ve smyslu ustálené judikatury Soudního dvora a Soudu prvního stupně i jejího užití Komisí.
Jelikož nezasahuje do použitelného hmotného práva v dané oblasti, je prakticky přímo použitelné. Určitá ustanovení tohoto rozhodnutí však přesahují status quo, jelikož stanoví dodatečné požadavky, jejichž účelem je umožnit účinné sledování kritérií stanovených v čl.
2. Aby se umožnilo členským státům přijmout v tomto ohledu potřebná opatření, je vhodné určit legisvakanční období jednoho roku před použitím těchto zvláštních ustanovení.
(21) Výjimka z povinnosti ohlašování předem platná pro určité služby obecného hospodářského zájmu nevylučuje možnost členských států oznámit určitý projekt podpory.
Toto oznámení bude hodnoceno v souladu se zásadami rámce Společenství pro státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby [6].
(22) Toto rozhodnutí se použije, aniž by byla dotčena ustanovení směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř určitých podniků [7].
(23) Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčeny předpisy Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek a hospodářské soutěže, zejména pak články 81 a 82 Smlouvy.
(24) Toto rozhodnutí se použije, aniž jsou dotčena přísnější ustanovení týkající se závazků veřejné služby obsažená v odvětvových právních předpisech Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět
Toto rozhodnutí stanoví podmínky, za nichž se státní podpora ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytnutá určitým podnikům poskytujícím služby obecného hospodářského zájmu považuje za slučitelnou se společným trhem a je vyňata z oznamovací povinnosti podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
Článek 2
Rozsah působnosti
1. Toto rozhodnutí se vztahuje na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytnutou podnikům v souvislosti se službami obecného hospodářského zájmu podle čl. 86 odst. 2 Smlouvy, které spadají do některé z těchto kategorií:
a) vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby poskytnutou podnikům, jejichž průměrný roční obrat před zdaněním za všechny činnosti nepřesáhl v průběhu dvou finančních let předcházejících roku, kdy byl daný podnik pověřen poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, částku 100 milionů EUR, pokud roční vyrovnávací platba za dotčenou službu nepřesahuje 30 milionů EUR;
b) vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby poskytovanou nemocnicím vykonávajícím činnosti, jež daný členský stát označil za služby obecného hospodářského zájmu;
c) vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby poskytování leteckých nebo lodních spojů na ostrovy, na nichž v průběhu dvou rozpočtových let bezprostředně předcházejících roku, v němž bylo vydáno pověření službou obecného hospodářského zájmu, nepřevýšil roční počet cestujících 300000 osob;
d) vyrovnávací platbu za závazek veřejné služby poskytnutou letištím a přístavům, kde v průběhu dvou rozpočtových let předcházejících roku, v němž bylo vydáno pověření službou obecného hospodářského zájmu, nepřevýšil roční počet cestujících 1000000 osob na letištích a 300000 osob v přístavech.
Limit 30 milionů EUR uvedený v písmenu a) prvního pododstavce lze stanovit na základě ročního průměru představujícího hodnotu vyrovnávací platby poskytnuté za smluvní období, popřípadě za období pěti let. Pro úvěrové instituce je nutno limit obratu ve hodnotě 100 milionů EUR nahradit limitem ve výši 800 milionů EUR rovnajícím se celkové částce účetní rozvahy.
2. V oblasti letecké a námořní dopravy se toto rozhodnutí vztahuje pouze na státní podporu v podobě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytnuté podnikům v souvislosti se službami obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy, který vyhovuje nařízení (EHS) č. 2408/92 a popřípadě nařízení (EHS) č. 3577/92.
Toto rozhodnutí se nepoužije na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované podnikům v odvětví pozemní dopravy.
Článek 3
Slučitelnost a výjimka z ohlašovací povinnosti
Státní podpora ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby splňující podmínky stanovené v tomto rozhodnutí musí být slučitelná se společným trhem a platí pro ni výjimka z povinnosti ohlašování předem, která je stanovena v čl. 88 odst. 3 Smlouvy, aniž by tím byla dotčena přísnější ustanovení týkající se závazků veřejné služby obsažená v odvětvových právních předpisech Společenství.
Článek 4
Pověření
Aby se na závazek veřejné služby vztahovalo toto rozhodnutí, musí být odpovědnost za provozování služeb obecného hospodářského zájmu udělena jedním nebo několika úředními akty, jejichž forma může být upravena právními předpisy příslušného členského státu.
V tomto aktu nebo aktech musí být obsaženy zejména tyto údaje:
a) povaha a délka trvání závazků veřejné služby;
b) označení dotčeného podniku a území;
c) povaha případných výhradních nebo zvláštních práv udělených dotčeným podnikům;
d) ukazatele pro výpočet, kontrolu a hodnocení vyrovnávací platby;
e) opatření směřující k vyloučení a vrácení jakéhokoli nadměrné vyrovnávací platby.
Článek 5
Vyrovnávací platba
1. Výše vyrovnávací platby je omezena rozsahem nezbytným pro úhradu nákladů vynaložených v souvislosti s plněním závazků veřejné služby, přičemž je třeba zohlednit příslušné příjmy a přiměřený výnos z vlastního kapitálu za plnění těchto závazků.
Vyrovnávací platba musí být skutečně využita pro účely provozování služby dotyčného obecného hospodářského zájmu, aniž by byla dotčena schopnost podniku dosáhnout přiměřeného zisku.
Výše vyrovnávací platby zahrnuje veškeré výhody udělené státem nebo ze státních zdrojů v jakékoli formě.
Přiměřeným ziskem by se měla rozumět zcela nebo částečně míra návratnosti kapitálu, které podniky dosáhly v průběhu předem dohodnutého časově omezeného období, aniž by byla snížena úroveň kvality služeb, kterými stát pověřil daný podnik.
2. Uvažované náklady zahrnou veškeré náklady spojené s provozováním služeb obecného hospodářského zájmu.
Jejich výpočet se provede na základě obecně přijatých zásad kalkulace nákladů takto:
a) vykonává-li dotčený podnik pouze činnosti v rozsahu služeb obecného hospodářského zájmu, lze zohlednit jeho veškeré náklady;
b) vykonává-li dotčený podnik rovněž činnosti mimo rozsah služeb obecného hospodářského zájmu, lze zohlednit pouze náklady spojené s poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu;
c) náklady připisované službám obecného hospodářského zájmu mohou zahrnovat veškeré proměnlivé náklady vynaložené v souvislosti s poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu, odpovídající podíl z fixních nákladů na služby obecného hospodářského zájmu a na jiné činnosti a přiměřený zisk;
d) náklady spojené s investicemi, zejména týkající se infrastruktury, mohou být zohledněny, pokud jsou nezbytné pro provozování služeb obecného hospodářského zájmu.
3. Příjmy, které mají být zohledněny, musí zahrnovat přinejmenším veškeré příjmy z poskytování služeb obecného hospodářského zájmu.
Je-li dotčený podnik držitelem zvláštních nebo výhradních práv spojených s jinou službou obecného hospodářského zájmu vytvářející zisk nad rámec přiměřeného zisku, nebo využívá-li jiných výhod udělených státem, musí být odpovídající přírůstky zisků rovněž zohledněny, bez ohledu na jejich klasifikaci pro účely článku 87 Smlouvy, a připočítávají se k jeho příjmům.
Členský stát může též rozhodnout, že zisky plynoucí z jiných činností mimo rozsah služeb obecného hospodářského zájmu musí být zčásti nebo zcela připsány na financování služeb obecného hospodářského zájmu.
4. Pro účely tohoto rozhodnutí je "přiměřeným ziskem" míra návratnosti vlastního kapitálu zohledňující riziko nebo neexistenci rizika, které pro dotčený podnik vyplývá ze zásahu členského státu, zejména pokud mu stát udělil výhradní nebo zvláštní práva.
Tato míra běžně nepřesáhne průměrnou míru platnou v posledních letech v dotčeném odvětví.
V odvětvích, v nichž schází podniky, které by mohly sloužit k porovnání s podnikem poskytujícím služby obecného hospodářského zájmu, lze podnik porovnat s podniky z jiných členských států, v případě nutnosti i z jiných odvětví, za podmínky, že budou vzaty v úvahu zvláštní charakteristiky každého z těchto odvětví.
Při určení, co představuje přiměřený zisk, mohou členské státy zavést pobídková kriteria, která zohlední zejména jakost poskytované služby a růst produktivity.
5. Pokud určitá obchodní společnost vykonává i jiné činnosti než poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, musí být příjmy a výdaje spojené s poskytováním příslušné služby obecného hospodářského zájmu na straně jedné a s jinými činnostmi na straně druhé vykazovány v účetnictví odděleně; kromě toho je nutno uvést, podle jakých měřítek byly tyto příjmy a výdaje zařazeny do té či oné skupiny.
Náklady spojené s jinými činnostmi, než je poskytování služeb obecného hospodářského zájmu, musí pokrýt veškeré variabilní náklady, příslušný podíl sdílených fixních nákladů a přiměřený výnos kapitálu.
Na tyto náklady se neposkytne vyrovnávací platba.
Článek 6
Kontrola nadměrných vyrovnávacích plateb
Členské státy musí provádět pravidelné kontroly nebo zajistit, aby byly prováděny pravidelné kontroly směřující ke zjištění, zda podniky nedostávají vyrovnávací platby přesahující výši určenou podle článku 5.
Členské státy jsou povinny vyzvat dotčené podniky, aby vrátily vyplacené nadměrné vyrovnávací platby; do budoucna musí být aktualizovány ukazatele pro výpočet vyrovnávací platby.
Nepřesahuje-li výše nadměrné vyrovnávací platby 10 % roční vyrovnávací platby, může být tato vyrovnávací platba převedena do dalšího ročního období a započtena proti vyrovnávacím platbám na toto další období.
V odvětví sociálního bydlení musí členské státy provádět pravidelné kontroly nebo zajistit, aby byly prováděny pravidelné kontroly směřující ke zjištění, zda nedochází k přeplatku vyrovnávací platby na úrovni každého podniku stanovené podle článku 5.
Do následujícího období lze převést jakékoli nadměrné vyrovnávací platby nepřesahující 20 % roční vyrovnávací platby, pokud dotčený podnik provozuje výhradně služby obecného hospodářského zájmu.
Článek 7
Dostupnost informací
Členský stát zajistí, aby Komise měla po dobu deseti let k dispozici veškeré údaje nezbytné k určení, zda je poskytovaná vyrovnávací platba slučitelná s tímto rozhodnutím.
Členský stát předloží Komisi na její písemnou žádost veškeré informace, které Komise považuje za nezbytné k určení, zda je platný systém vyrovnávacích plateb slučitelný s tímto rozhodnutím.
Článek 8
Zprávy
Každé tři roky předloží členské státy Komisi pravidelnou zprávu o provádění tohoto rozhodnutí, která obsahuje podrobný popis podmínek použití ve všech odvětvích, včetně odvětví sociálního bydlení a nemocniční péče.
První zpráva bude předložena do 19. prosince 2008.
Článek 9
Vyhodnocení
Nejpozději 19. prosince 2009 provede Komise posouzení dopadů vycházející z faktických informací a výsledků širších konzultací vedených Komisí, zejména na základě údajů poskytnutých členskými státy podle článku 8.
Výsledky posouzení dopadů budou zpřístupněny Evropskému parlamentu, Výboru regionů, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a členským státům.
Článek 10
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 19. prosince 2005.
Ustanovení čl. 4 písm. c), d) a e) a článku 6 se použijí ode dne 29. listopadu 2006.
Článek 11
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. listopadu 2005,
kterým se v souladu s čl. 104 odst. 8 Smlouvy o založení Evropského společenství stanoví, že opatření přijatá Maďarskem v reakci na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 podle čl. 104 odst. 7 Smlouvy jsou nedostatečná
(2005/843/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 104 odst. 8 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 104 Smlouvy se členské státy vyvarují nadměrných schodků veřejných financí.
(2) Pakt o stabilitě a růstu je založen na cíli zdravých veřejných financí jakožto prostředku posilujícího podmínky pro cenovou stabilitu a silný udržitelný růst přispívající k vytváření pracovních míst.
Pakt o stabilitě a růstu zahrnuje nařízení Rady (ES) č. 1467/97 ze dne 7. července 1997 o urychlení a vyjasnění postupu při nadměrném schodku [1], které bylo přijato za účelem rychlé nápravy nadměrných schodků veřejných financí.
(3) Usnesení ze zasedání Evropské rady v Amsterodamu o Paktu o stabilitě a růstu ze dne 17. června 1997 [2] slavnostně vyzývá všechny strany, totiž členské státy, Radu a Komisi, aby řádně a včas prováděly Smlouvu a Pakt o stabilitě a růstu.
(4) Rozhodnutím Rady 2004/918/ES [3] rozhodla Rada podle čl. 104 odst. 6 Smlouvy, že v Maďarsku existuje nadměrný schodek.
(5) Podle čl. 104 odst. 7 Smlouvy a čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1467/97 vydala Rada dne 5. července 2004 rovněž doporučení [4] určené maďarským orgánům, ve kterém je vyzvala, aby nadměrný schodek co nejrychleji odstranily a podnikly ve střednědobém rámci kroky k dosažení cíle věrohodného a udržitelného snížení schodku pod úroveň 3 % HDP do roku 2008, a to v souladu s cestou snižování schodku stanovenou v konvergenčním programu předloženém orgány a schváleném ve stanovisku Rady ze dne 5. července 2004 [5]. Uvedené doporučení stanovilo maďarské vládě lhůtu do dne 5. listopadu 2004 k podniknutí účinných kroků s ohledem na plánovaná opatření určená k dosažení původní cílové hodnoty schodku 4,1 % HDP pro rok 2005.
104 odst. 8 Smlouvy na základě doporučení Komise uznala, že ve lhůtě do 5. listopadu 2004 byla přijata řada opatření ke snížení schodku veřejných financí v roce 2004 a 2005.
Domnívala se však, že tato opatření nejsou pro dosažení cílových hodnot dostatečná a nedokáží zabránit odchýlení od plánované cesty k nápravě podle maďarského konvergenčního programu z května roku 2004.
Dále se domnívala, že pokračující závazek vlády odstranit nadměrný schodek do roku 2008 musí být podepřen ráznými opatřeními zaměřenými na další konsolidaci financí a rozhodnějším prováděním strukturálních reforem.
Na základě toho Rada rozhodla, že Maďarsko do 5. listopadu 2004 nepřijalo na základě doporučení ze dne 5. července 2004 účinná opatření.
(7) V souladu s čl. 104 odst. 7 Smlouvy a čl. 3 odst. 4 nařízení (ES) č. 1467/97 vydala Rada dne 8. března 2005 druhé doporučení [6] určené maďarským orgánům, ve kterém je vyzvala, aby nadměrný schodek co nejrychleji odstranily a podnikly ve střednědobém rámci kroky k dosažení cíle věrohodného a udržitelného snížení schodku pod úroveň 3 % HDP do roku 2008, a to v souladu s cestou snižování schodku stanovenou v aktualizovaném konvergenčním programu předloženém maďarskými orgány v prosinci roku 2004 a schváleném ve stanovisku Rady ze dne 8. března 2005. Uvedené doporučení mimo jiné stanovilo maďarské vládě lhůtu do dne 8. července 2005 k podniknutí účinných kroků s ohledem na plánovaná opatření určená k dosažení cílové hodnoty schodku 3,6 % HDP pro rok 2005 [7].
(8) Dne 13. července 2005 přijala Komise sdělení o Maďarsku.
Na základě tehdy dostupných informací, včetně nápravných opatření v celkové výši 1,5 % HDP přijatých vládou v březnu a červnu s cílem vyrovnat skluzy, a na základě pevného závazku maďarské vlády, že v případě potřeby provede další opatření, se v něm konstatovalo, že maďarské orgány přijaly ve lhůtě do dne 8. července 2005 účinná opatření, i když situace je i nadále nestabilní a v budoucnosti bude nutné přijmout další opatření.
(9) Nedávný vývoj však ukazuje, že opatření přijatá maďarskými orgány jsou nyní nedostatečná:
- Cílová hodnota 3,6 % HDP pro rok 2005 stanovená v doporučení Rady (a schválená ve stanovisku Rady z března roku 2005 k aktualizovanému konvergenčnímu programu z prosince roku 2004) bude značně překročena a vláda se v rozporu s předchozími závazky rozhodla nepřijmout nová opatření k nápravě skluzů; to potvrzuje revidované oznámení maďarských orgánů ze dne 20. září 2005 v rámci postupu při nadměrném schodku, v němž je pro rok 2005 uveden schodek ve výši 6,1 % HDP.
Výsledek za rok 2005 se zhorší, pokud dojde k dalším skluzům (což nelze vyloučit zejména na straně výdajů) a pokud též nebudou kompenzovány nápravnými opatřeními.
Podle tohoto oznámení zůstane poměr dluhu k HDP v roce 2005 pod hranicí 60 % a bude činit 57,1 %.
- Cílová hodnota schodku pro rok 2006 ve výši 2,9 % HDP, obsažená v aktualizovaném konvergenčním programu a v doporučení Rady ze dne 8. března 2005, nebyla maďarskými orgány zohledněna.
Podstatně vyšší nová cílová hodnota 5,2 % HDP [8] obsažená v návrhu rozpočtu na rok 2006 by mohla být překročena, nedojde-li k podstatnému snížení výdajů, neboť se očekává, že plánovaná daňová reforma sníží příjmy o 1,1 % HDP, a nedávno přijatý návrh rozpočtu na rok 2006 neobsahuje souhrnná opatření strukturální povahy, jež by toto podstatné snížení výdajů podpořila.
- Provádění snížení daní v roce 2006 je zejména v rozporu s doporučením Rady, aby bylo načasování a provádění veškerých snížení daní podmíněno dosažením cílových hodnot schodku obsažených v aktualizovaném konvergenčním programu předloženém v prosinci roku 2004.
- Podstatné odchýlení se od cesty k nápravě schodku v Maďarsku v roce 2005 i v roce 2006 za účelem odstranění nadměrného schodku do roku 2008, kterou si stanovila maďarská vláda a kterou schválila Rada ve svém doporučení ze dne 8. března 2005, zpochybňuje věrohodnost nápravy a spolu s pomalým postupem strukturálních reforem ohrožuje nezbytné zlepšení makroekonomické nerovnováhy.
(10) V souladu s usnesením Evropské rady o Paktu o stabilitě a růstu Maďarsko souhlasilo se zveřejněním doporučení Rady ze dne 8. března 2005,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Opatření přijatá Maďarskem v reakci na doporučení Rady ze dne 8. března 2005 jsou nedostatečná.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Maďarské republice.
Rozhodnutí Rady 2005/846/SZBP
ze dne 29. listopadu 2005,
kterým se provádí společný postoj 2005/440/SZBP o omezujících opatřeních vůči Konžské demokratické republice
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj Rady 2005/440/SZBP ze dne 13. června 2005 [1], a zejména na článek 6 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 1. listopadu 2005 schválil výbor zřízený podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1533 (2004) seznam fyzických a právnických osob, na které se vztahují opatření uložená odstavci 13 a 15 rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1959 (2005) o Konžské demokratické republice.
(2) Příloha společného postoje 2005/440/SZBP by měla být odpovídajícím způsobem doplněna,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob a subjektů obsažený v příloze tohoto rozhodnutí se vkládá do přílohy společného postoje 2005/440/SZBP.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 29. listopadu 2005,
kterým se provádí směrnice Rady 72/166/EHS, pokud jde o kontroly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel
(oznámeno pod číslem K(2005) 4580)
(Text s významem pro EHP)
(2005/849/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění [1], a zejména čl. 7 odst. 3 této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 30. května 2002 byla uzavřena multilaterální dohoda (dále jen "Dohoda") mezi národními kancelářemi pojistitelů členských států Evropského hospodářského prostoru a dalších přidružených států.
Dohoda je připojena k rozhodnutí Komise 2003/564/ES ze dne 28. července 2003, kterým se provádí směrnice Rady 72/166/EHS, pokud jde o kontroly pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel [2], jíž Komise stanovila datum, od něhož se členské státy zdrží provádění kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel u vozidel, která jsou obvykle provozována na území států, jež podepsaly Dohodu a které jí jsou vázány.
Působnost dohody byla následně přijetím dodatku č. 1 rozšířena na další země.
(2) Dne 26. května 2005 podepsaly národní kanceláře pojistitelů členských států a Andorry, Chorvatska, Islandu, Norska a Švýcarska dodatek č. 2, jímž byla působnost Dohody rozšířena tak, aby zahrnula též národní kancelář pojistitelů Andorry.
Dodatek obsahuje praktickou úpravu zrušení kontrol pojištění vozidel obvykle provozovaných na území Andorry, jež zároveň podléhají režimu tohoto dodatku.
(3) Tím jsou splněny veškeré podmínky zrušení kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel mezi členskými státy a Andorrou v souladu se směrnicí 72/166/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Počínaje dnem 1. ledna 2006 se členské státy zdrží provádění kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel u vozidel, která jsou obvykle provozována na území Andorry a která podléhají režimu dodatku č. 2 ze dne 26. května 2005 k mnohostranné dohodě mezi národními kancelářemi pojistitelů členských států Evropského hospodářského prostoru a dalších přidružených států.
Článek 2
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k provedení tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 25. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2003/61/ES, kterým se některým členským státům povoluje stanovit dočasné odchylky od některých ustanovení směrnice Rady 2000/29/ES, pokud jde o sadbové brambory pocházející z některých provincií Kanady
(oznámeno pod číslem K(2005) 4526)
(Pouze španělské, řecké, italské, maltské a portugalské znění je závazné)
(2005/850/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 2000/29/ES se nesmějí do Společenství dovážet sadbové brambory pocházející z Kanady.
Tato směrnice však povoluje odchylky od uvedeného pravidla, pokud neexistuje riziko šíření škodlivých organismů.
(2) Rozhodnutí Komise 2003/61/ES [2] stanoví za zvláštních podmínek odchylku pro dovoz sadbových brambor pocházejících z některých provincií Kanady do Řecka, Itálie, Portugalska a Španělska.
(3) Portugalsko požádalo o prodloužení použitelnosti uvedené odchylky.
(4) Situace odůvodňující uvedenou odchylku zůstává beze změn, a odchylky by proto měly být dále používány.
(5) Použitelnost odchylky uvedené v rozhodnutí 2003/61/ES by měla být rozšířena na nové členské státy s podobnými klimatickými podmínkami, jako jsou uvedeny v rozhodnutí.
(6) Rozhodnutí 2003/61/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem pozměněno.
(7) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2003/61/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se slova "Řecku, Itálii, Portugalsku a Španělsku" nahrazují slovy "Řecku, Španělsku, Itálii, Kypru, Maltě a Portugalsku".
2. Čl. 1 odst. 2 písm. c) se nahrazuje tímto:
"c) tržní sezóny pro brambory ode dne 1. února 2003 do dne 31. března 2003, ode dne 1. prosince 2003 do dne 31. března 2004, ode dne 1. prosince 2004 do dne 31. března 2005, ode dne 1. prosince 2005 do dne 31. března 2006, ode dne 1. prosince 2006 do dne 31. března 2007 a ode dne 1. prosince 2007 do dne 31. března 2008.".
3. V článku 8 se do seznamu přístavů doplňuje toto:
"k) Lemesos;
l) Larnaca;
m) Marsaxlokk;
n) Valletta;
o) Sines.".
4. V čl. 10 odst. 3 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Příslušné úřední subjekty členského státu využívajícího tuto odchylku informují Komisi do dne 15. dubna každého kalendářního roku, v němž dovoz probíhá, o organizaci takovéto zkoušky a vypracování příslušných záznamů.".
5. V článku 14 se druhý a třetí odstavec nahrazují tímto:
"Dovážející členský stát poskytne Komisi a ostatním členským státům před dnem 1. června každého kalendářního roku, v němž dovoz probíhá, informace o objemech (partiích sadbových brambor/zásilkách) dovezených podle tohoto rozhodnutí a podrobnou technickou zprávu o úřední zkoušce uvedené v článku 10.
Pokud členské státy provedly úřední zkoušky vzorků uvedených v článku 10, předloží podrobné technické zprávy o těchto zkouškách ostatním členským státům a Komisi před dnem 1. června každého kalendářního roku.".
6. V článku 15 se datum " 31. března 2005" nahrazuje datem " 31. března 2008".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice, Španělskému království, Italské republice, Kyperské republice, Republice Malta a Portugalské republice.
Rozhodnutí Rady 2005/851/SZBP
ze dne 21. listopadu 2005
o uzavření dohody mezi Evropskou unií a Kanadou o rámci pro účast Kanady na operacích Evropské unie pro řešení krizí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podmínky účasti třetích států na operacích EU pro řešení krizí by měly být stanoveny v dohodě, která stanoví rámec pro takovou případnou budoucí účast, a nikoli vymezeny pro každou jednotlivou operaci samostatně.
(2) Na základě zmocnění Rady ze dne 23. února 2004 sjednalo předsednictví, kterému byl nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, Dohodu mezi Evropskou unií a Kanadou o rámci pro účast Kanady na operacích Evropské unie pro řešení krizí.
(3) Uvedená dohoda by měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda mezi Evropskou unií a Kanadou o rámci pro účast Kanady na operacích Evropské unie pro řešení krizí se schvaluje jménem Evropské unie.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Evropskou unii.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/852/SZBP
ze dne 29. listopadu 2005
o ničení ručních palných a lehkých zbraní a střeliva pro tyto zbraně na Ukrajině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společnou akci Rady 2002/589/SZBP ze dne 12. července 2002 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných a lehkých zbraní [1], a zejména na článek 4 uvedené společné akce, ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ukrajina v minulosti disponovala rozsáhlou sítí vojenského průmyslu, měla v držení třetí největší arzenál jaderných zbraní na světě a sloužila jako základna strategických rezerv zbraní a střeliva SSSR.
(2) Podle některých odhadů Ukrajina disponuje až 7 miliony ručních palných a lehkých zbraní a 2 miliony tun střeliva, do velké míry pocházejícími z obou světových válek.
Toto velké množství ručních palných a lehkých zbraní a střeliva nejen významně přesahuje současnou úroveň ukrajinských ozbrojených sil, ale navíc zahrnuje značné množství nepoužitelného a nebezpečného střeliva.
(3) Dne 21. února 2005 Rada pro spolupráci EU-Ukrajina přijala akční plán EU-Ukrajina a vyzvala obě strany, aby se společně zabývaly hrozbami pro bezpečnost, veřejné zdraví a životní prostředí, jež představují zásoby starého střeliva, a mimo jiné i protipěchotních min.
(4) Agentura NATO pro údržbu a zásobování (NAMSA) v rámci nadace fondu programu Partnerství pro mír řídí dvanáctiletý projekt zaměřený na zničení 1,5 milionu nadbytečných ručních palných a lehkých zbraní a 133000 tun konvenčního střeliva, který má být proveden ve čtyřech fázích.
(5) Evropská unie zastává názor, že finanční příspěvek pro první fázi tohoto projektu by Ukrajině pomohl snížit rizika související s velkým množstvím nahromaděných ručních palných a lehkých zbraní a střeliva a přizpůsobit množství ručních palných a lehkých zbraní a střeliva současné úrovni jejích ozbrojených sil.
(6) Dne 18. května 2005 ratifikoval ukrajinský parlament Úmluvu o zákazu použití, skladování, výroby a převodu protipěchotních min a o jejich zničení (Ottawská úmluva).
(7) Evropská unie má proto v úmyslu nabídnout Ukrajině finanční podporu v souladu s hlavou II společné akce 2002/589/SZBP.
Bude zajištěno dostatečné zviditelnění této finanční podpory, a to mimo jiné prostřednictvím vhodných opatření přijatých NAMSA,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Evropská unie podpoří ničení ručních palných a lehkých zbraní a střeliva pro tyto zbraně na Ukrajině.
2. Za tímto účelem Evropská unie poskytne finanční podporu Agentuře NATO pro údržbu a zásobování (NAMSA) během první fáze jejího dvanáctiletého projektu zaměřeného na demilitarizaci 400000 ručních palných a lehkých zbraní, 15000 tun konvenčního střeliva a 1000 přenosných protiletadlových systémů.
3. Z příspěvku Evropské unie se financuje:
- nákup a instalace systému na snížení znečištění pro spalovnu výbušných odpadů,
- demilitarizace zbraní,
- nákup dvou pecí na tavení zbraní,
- nákup a instalace pásové pily s dálkovým ovládáním na rozřezávání výbušné munice,
- nákup hydraulického lisu,
- přímé náklady projektu až do výše 7 %.
4. NAMSA obstará dodání, instalaci a uvedení do provozu zařízení nezbytných k demilitarizaci a dalším účelům od obchodních nebo vládních subjektů ze členských států EU a Ukrajiny, či od obdobných subjektů usazených v zemích NATO nebo od subjektů způsobilých podle nadace fondu programu Partnerství pro mír.
Smlouvy o dodání zařízení budou případně obsahovat ustanovení o školení poskytovaném ukrajinským provozovatelům těchto zařízení, a to na Ukrajině nebo v zemi, od níž bylo toto zařízení pořízeno.
Článek 2
1. Finanční referenční částka pro provádění činností uvedených v čl. 1 odst. 3 činí 1000000 EUR a je hrazeno ze souhrnného rozpočtu Evropské unie na rok 2006.
2. Pro účely provádění činností uvedených v čl. 1 odst. 3 uzavře Komise s NAMSA dohodu o financování o podmínkách použití příspěvku Evropské unie, který bude poskytnut ve formě grantu. Zvláštní dohoda o financování, která má být uzavřena, stanoví, že NAMSA zajistí viditelnost příspěvku Evropské unie přiměřenou jeho velikosti.
3. Na řádné provádění finančního příspěvku EU uvedeného v tomto článku dohlíží Komise.
Za tímto účelem je Komise pověřena úkolem kontrolovat a hodnotit finanční aspekty provádění tohoto rozhodnutí stanovené v tomto článku.
4. Na správu výdajů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, vymezených v odstavci 1, se vztahují příslušné rozpočtové postupy a pravidla Společenství s výjimkou toho, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Článek 3
Předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro SZBP, odpovídá za provádění tohoto rozhodnutí a informuje Radu o jeho provádění.
Komise je plně zapojena do těchto úkolů a bude zejména poskytovat informace o provádění finančních aspektů.
Tyto informace budou založeny zejména na pravidelných zprávách podávaných NAMSA v rámci smluvního vztahu s Komisí, jak je stanoveno ve čl. 2 odst.
Článek 4
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Jeho použitelnost končí dvanáct měsíců po uzavření dohody o financování mezi Komisí a NAMSA.
Článek 5
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2005,
kterým se Francie opravňuje zakázat prodej reprodukčního materiálu borovice přímořské (Pinus pinaster Ait.) původem z Iberského poloostrova konečnému spotřebiteli pro účely výsevu nebo výsadby v určitých oblastech Francie, v nichž jeho použití není podle směrnice Rady 1999/105/ES vhodné
(oznámeno pod číslem K(2005) 4534)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(2005/853/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Francie požádala o povolení zakázat prodej reprodukčního materiálu borovice přímořské (Pinus pinaster Ait.) původem z Iberského poloostrova (Španělska a Portugalska) konečnému spotřebiteli pro účely výsevu nebo výsadby ve všech správních oblastech Francie s výjimkou oblastí Provence-Alpes-Côte-d'Azur, Languedoc-Roussillon a Korsika.
(2) Francie svou žádost podpořila poskytnutím všech informací podle čl. 17 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 1999/105/ES v souladu s nařízením Komise (ES) č. 1602/2002 ze dne 9. září 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke směrnici 1999/105/ES, pokud jde o oprávnění členského státu zakázat prodej specifického reprodukčního materiálu lesních dřevin konečnému spotřebiteli [2].
(3) Francie předložila důkazy z komerčního lesnictví, že stromy borovice přímořské (Pinus pinaster Ait.) z osiva pocházejícího z některých oblastí Iberského poloostrova, které se pěstovaly v různých oblastech Francie, nebyly s výjimkou výše uvedených oblastí přizpůsobeny nízkým teplotám v těchto oblastech.
Důkazem byly katastrofální účinky silných mrazů na přežití stromů tohoto původu zejména v letech 1956, 1963 a 1985.
Srovnání klimatických podmínek jednotlivých oblastí provenience Iberského poloostrova s klimatickými podmínkami francouzských oblastí s výjimkou Provence-Alpes-Côte-d’Azur, Languedoc-Roussillon a Korsika bylo řádně provedeno.
Oblasti provenience podle čl. 2 písm. g) směrnice 1999/105/ES byly stanoveny, zveřejněny a zaslány Komisi a ostatním členským státům v souladu s článkem 9 směrnice 1999/105/ES.
(4) Francie by měla být oprávněna zakázat prodej tohoto reprodukčního materiálu lesních dřevin konečnému spotřebiteli.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Francie je oprávněna zakázat prodej reprodukčního materiálu borovice přímořské (Pinus pinaster Ait.) původem z oblastí uvedených v příloze konečnému spotřebiteli pro účely výsevu nebo výsadby ve všech správních oblastech Francie s výjimkou oblastí Provence-Alpes-Côte-d'Azur, Languedoc-Roussillon a Korsika.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 854/2005/ES
ze dne 11. května 2005
o zavedení víceletého programu Společenství pro podporu bezpečnějšího využívání internetu a nových on-line technologií
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 153 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Míra využívání internetu a nových technologií, například mobilních telefonů, se ve Společenství neustále významně zvyšuje.
Současně s tím přetrvávají určitá nebezpečí, ohrožující zejména děti, nadále dochází ke zneužívání těchto technologií a objevují se nová nebezpečí a způsoby zneužívání.
S cílem povzbudit využívání příležitostí, které internet a nové on-line technologie nabízejí, jsou třeba také opatření na podporu jejich bezpečnějšího využívání a na ochranu konečného uživatele před nechtěným obsahem.
(2) Cílem akčního plánu eEurope 2005, který rozvíjí Lisabonskou strategii, je podpora bezpečných služeb, aplikací a obsahu prostřednictvím široce dostupných sítí vysokorychlostního připojení.
Mezi jeho cíle patří bezpečná informační infrastruktura, vývoj, analýza a šíření osvědčených postupů, srovnávací hodnocení a mechanismus koordinace politik v oblasti informační společnosti.
(3) Právní rámec vytvořený na úrovni Společenství, který se zabývá řešením otázek digitálního obsahu v informační společnosti, nyní také zahrnuje pravidla pro on-line služby, zejména pravidla pro nevyžádanou elektronickou poštu obchodní povahy ve směrnici o soukromí a elektronických komunikacích [3] a pro důležité aspekty odpovědnosti zprostředkujících poskytovatelů služeb ve směrnici o elektronickém obchodu [4], a doporučení členským státům, dotčenému odvětví a subjektům a Komisi spolu s informativními obecnými zásadami na ochranu nezletilých osob obsaženými v doporučení 98/560/ES [5].
(4) Trvale bude třeba jednat jak v případě obsahu, jenž by mohl být pro děti škodlivý nebo konečným uživatelem nechtěný, tak i v případě nedovoleného obsahu, zejména dětské pornografie a rasistických materiálů.
(5) Dosažení mezinárodní dohody o základních právně závazných pravidlech je žádoucí, ale nebude snadné.
I kdyby se takové dohody dosáhlo, sama o sobě nepostačí k zajištění provádění pravidel nebo k zajištění ochrany ohrožených osob.
(6) Akční plán pro bezpečnější internet (1998 až 2004) přijatý rozhodnutím č. 276/1999/ES [6] zajistil financování ze zdrojů Společenství, které úspěšně podpořilo řadu iniciativ a vedlo k vytvoření evropské přidané hodnoty.
Další financování pomůže novým iniciativám stavět na již vykonané práci.
(7) Stále je třeba praktických opatření, která motivují k ohlašování nedovoleného obsahu subjektům, jež mohou danou věc řešit, motivují k hodnocení účinnosti filtračních technologií a jejich srovnávání, k šíření osvědčených postupů v případě kodexů chování, v nichž jsou zakotveny obecně přijaté zásady chování, a napomáhají informování a vzdělávání rodičů i dětí, jak co nejlépe a bezpečným způsobem využívat možnosti nových on-line technologií.
(8) Je nezbytné vyvíjet činnost na úrovni členského státu, do níž se zapojí široká škála účastníků ze státní správy, regionální a místní samosprávy, provozovatelů sítí, rodičů, učitelů a školství.
Společenství může v členských státech podporovat uplatňování osvědčených postupů udáváním směru v rámci Evropské unie i v mezinárodním měřítku a podporou zaměřenou na srovnávací hodnocení, vytváření sítí a aplikovaný výzkum na evropské úrovni.
(9) Důležitá je také mezinárodní spolupráce, kterou lze podporovat, koordinovat, předávat a uskutečňovat prostřednictvím činnosti navzájem propojených struktur Společenství.
(10) Opatření, která je Komise oprávněna přijímat v rámci prováděcích pravomocí, jež jí byly svěřeny tímto rozhodnutím, představují převážně řídící opatření vztahující se na zavádění programu se značným dopadem na rozpočet ve smyslu čl. 2 písm. a) rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [7].
Tato opatření by proto měla být přijata řídícím postupem podle článku 4 uvedeného rozhodnutí.
(11) Komise by měla zajistit vzájemné doplňování a součinnost tohoto programu se souvisejícími iniciativami a programy Společenství, mimo jiné též přihlédnutím k práci vykonané jinými orgány.
(12) Toto rozhodnutí vytváří pro celou dobu trvání programu finanční rámec, který je pro rozpočtový orgán prvotní referencí při každoročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 33 interinstitucionální dohody ze dne 6. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni a o zdokonalení rozpočtového procesu [8].
(13) Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž podpořit bezpečnější využívání internetu a nových on-line technologií a bojovat proti nedovolenému obsahu a proti obsahu, který je konečným uživatelem nechtěný, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států vzhledem k nadnárodní povaze uvedených otázek, a proto, z důvodu jejich evropského rozsahu a účinku, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů.
(14) Toto rozhodnutí ctí základní práva a zachovává zásady vyjádřené v Listině základních práv Evropské unie, zejména v článcích 7 a 8 uvedené listiny,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Cíl programu
1. Toto rozhodnutí zavádí pro období 2005 až 2008 program Společenství zaměřený na podporu bezpečnějšího využívání internetu a nových on-line technologií, zejména ve vztahu k dětem, a pro boj proti nedovolenému obsahu a proti obsahu, který je konečným uživatelem nechtěný.
Tento program se nazývá "Bezpečnější internet plus" (dále jen "program").
2. Za účelem dosažení cílů programu podle odstavce 1 je třeba se zabývat těmito činnostmi:
a) boj proti nedovolenému obsahu,
b) potírání nechtěného a škodlivého obsahu,
c) podpora bezpečnějšího prostředí,
d) zvyšování povědomí.
Konkrétní činnosti, které mají být vykonávány v rámci těchto činností, jsou uvedeny v příloze I.
Program je prováděn v souladu s přílohou III.
Článek 2
Účast
1. Program je určen pro právnické osoby usazené v členských státech.
Rovněž je určen pro právnické osoby usazené v kandidátských zemích v souladu s dvoustrannými dohodami, které byly nebo budou s těmito zeměmi uzavřeny.
2. Programu se mohou účastnit právnické osoby usazené ve státech ESVO, které jsou smluvními stranami Dohody o EHP, v souladu s ustanoveními protokolu 31 k uvedené dohodě.
3. Programu se mohou bez finanční podpory Společenství účastnit právnické osoby usazené ve třetích zemích a mezinárodní organizace, pokud tato účast účinně přispívá k provádění programu. Rozhodnutí o povolení takové účasti se přijme postupem podle čl. 4 odst. 2.
Článek 3
Pravomoci Komise
1. Komise je zodpovědná za provádění programu.
2. Komise na základě tohoto rozhodnutí vypracuje pracovní program.
3. Komise při provádění programu zajistí v úzké spolupráci s členskými státy obecnou slučitelnost a doplňkovost programu s jinými příslušnými politikami, programy a opatřeními Společenství, zejména s programy Společenství v oblasti výzkumu a technického rozvoje a s programy Daphne II [9], Modinis [10] a eContentplus [11].
4. Komise jedná postupem podle čl. 4 odst. 2 za účelem:
a) přijetí a změn pracovního programu;
b) členění rozpočtových výdajů;
c) stanovení kritérií a obsahu výzev k předkládání návrhů v souladu s cíli stanovenými v článku 1;
d) hodnocení projektů navrhovaných na základě výzev k předkládání návrhů na financování Společenstvím v odhadované výši příspěvku Společenství rovné 500000 EUR nebo vyšší;
e) jakékoli odchylky od pravidel stanovených v příloze III;
f) provádění opatření pro hodnocení programu.
5. Komise informuje výbor uvedený v článku 4 o pokroku při provádění programu.
Článek 4
Výbor
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 5
Sledování a hodnocení
1. Za účelem zajištění účinného využívání pomoci Společenství Komise zajistí, aby činnosti na základě tohoto rozhodnutí podléhaly předběžnému posouzení, dalšímu sledování a následnému hodnocení.
2. Komise vykonává dohled nad prováděním projektů na základě tohoto programu.
Komise hodnotí způsob a dopady provádění projektů za účelem posouzení, zda bylo dosaženo původních cílů.
Nejpozději v polovině roku 2006 podá Komise Evropskému parlamentu, Radě, Evropskému hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů zprávu o provádění činností uvedených v čl. 1 odst.
2. V této souvislosti podá Komise zprávu o souladu částky pro období 2007 až 2008 s finančním výhledem.
V případě potřeby přijme Komise v rámci rozpočtových procesů pro období 2007 až 2008 opatření nezbytná pro zajištění souladu ročních rozpočtových položek s finančním výhledem.
Po skončení programu Komise předloží závěrečnou hodnotící zprávu.
4. Komise předá výsledky svých kvantitativních a kvalitativních hodnocení Evropskému parlamentu a Radě spolu s vhodnými návrhy na změnu tohoto rozhodnutí.
Výsledky budou předány před předložením návrhu souhrnného rozpočtu Evropské unie pro roky 2007 a 2009.
Článek 6
Finanční ustanovení
1. Finanční rámec pro provádění činností Společenství na základě tohoto rozhodnutí pro období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2008 se stanoví na 45000000 EUR, z čehož je 20050000 EUR pro období do 31. prosince 2006.
Pro období následující po 31. prosinci 2006 je částka považována za potvrzenou, bude-li pro tuto etapu v souladu s finančním výhledem platným pro období začínající rokem 2007.
Roční rozpočtové položky pro období 2005 až 2008 schvaluje rozpočtový orgán v mezích finančního výhledu.
2. Orientační rozdělení výdajů je uvedeno v příloze II.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie. Ve Štrasburku dne 11. května 2005. Za Evropský parlament předseda J. P. Borrell Fontelles Za Radu předseda N. Schmit
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2005,
kterým se mění dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003, pokud jde o některá zařízení v odvětví masa, mléka a ryb v Polsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4595)
(Text s významem pro EHP)
(2005/854/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Akt o přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska [1], a zejména na přílohu XII kapitolu 6 oddíl B pododdíl I čl. 1 písm. e) tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Polsku byla poskytnuta přechodná období pro některá zařízení uvedená v dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
(2) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 byl pozměněn rozhodnutími Komise 2004/458/ES [2], 2004/471/ES [3], 2004/474/ES [4], 2005/271/ES [5], a 2005/591/ES [6].
(3) Podle úředního prohlášení příslušného polského orgánu dokončila některá zařízení v odvětví masa, mléka a ryb proces modernizace a jsou nyní plně v souladu s právními předpisy Společenství.
Uvedená zařízení by tedy měla být odstraněna ze seznamu zařízení v přechodné fázi.
(4) Dvě zařízení pro produkci masa odstoupila od procesu modernizace a požádala o přeřazení z vysokokapacitních zařízení do nízkokapacitních zařízení.
Podle úředního prohlášení příslušného polského orgánu jsou tato zařízení plně v souladu s právními předpisy Společenství pro nízkokapacitní zařízení.
Dvě zařízení pro produkci ryb ukončila svou činnost.
Uvedená zařízení by tedy měla být rovněž odstraněna ze seznamu zařízení v přechodné fázi.
(5) Dodatek B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003 by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(6) Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat byl informován o opatřeních stanovených tímto rozhodnutím,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Zařízení uvedená na seznamu v příloze tohoto rozhodnutí se odstraňují z dodatku B přílohy XII aktu o přistoupení z roku 2003.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/734/ES, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech
(oznámeno pod číslem K(2005) 4687)
(Text s významem pro EHP)
(2005/855/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Za účelem sledování situace v členských státech přijala Komise rozhodnutí 2005/732/ES ze dne 17. října 2005 o schvalování programů pro provádění zjišťování influenzy ptáků u drůbeže a volně žijících ptáků v členských státech v roce 2005 a stanovení pravidel pro vykazování a pravidel způsobilosti pro získání finančního příspěvku Společenství na náklady na provádění těchto programů [2].
(2) Aby se snížilo riziko, že bude vysoce patogenní influenza ptáků způsobovaná virem influenzy typu A podtypu H5N1 zanesena volně žijícími ptáky do drůbežáren a jiných zařízení, v nichž jsou ptáci drženi v zajetí, bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/734/ES ze dne 19. října 2005, kterým se stanoví opatření biologické bezpečnosti, jež mají snížit riziko přenosu vysoce patogenní influenzy ptáků způsobované virem influenzy typu A podtypu H5N1 z volně žijících ptáků na drůbež a jiné ptáky chované v zajetí, a kterým se stanoví systém včasného odhalení v mimořádně ohrožených oblastech [3].
(3) Podle uvedeného rozhodnutí mají členské státy určit jednotlivá hospodářství, v nichž je chována drůbež nebo jiní ptáci držení v zajetí, která by se na základě epizootologických a ornitologických údajů měla považovat za zvláště ohrožená influenzou ptáků typu A podtypu H5N1 rozšiřovanou volně žijícími ptáky.
(4) Vzhledem k vývoji epizootologické a ornitologické situace by měl být stanoven pravidelný a průběžný přezkum těchto rizik s cílem určit mimořádně ohrožené oblasti.
(5) Je třeba objasnit epizootologickou úlohu ptáků, kteří se zúčastňují závodů v rámci kulturních akcí.
(6) Kromě toho by mělo být stanoveno, že doba trvání opatření stanovených rozhodnutím 2005/734/ES se prodlužuje s ohledem na vývoj epizootologické a ornitologické situace.
(7) Rozhodnutí 2005/734/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/734/ES se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nový odstavec 4, který zní:
"4. Za účelem přizpůsobení těch oblastí svých území, které určily za mimořádně ohrožené zavlečením influenzy ptáků, měnící se epizootologické a ornitologické situaci přezkoumávají členské státy pravidelně opatření, která přijaly podle odstavce 1, s ohledem na zjišťování prováděná v souladu s rozhodnutím 2005/732/ES.".
2. V článku 2a se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy zajistí, aby bylo zakázáno hromadění drůbeže a dalších ptáků na trzích, přehlídkách, výstavách a kulturních akcích, včetně závodů ptáků.
Příslušný orgán nicméně může hromadění drůbeže a ostatních ptáků chovaných v zajetí povolit za předpokladu příznivého výsledku hodnocení rizika.".
3. V článku 4 se datum " 1. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. května 2006".
4. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o tom uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru ACEH/1/2005
ze dne 15. listopadu 2005
o ustavení Výboru přispěvatelů na pozorovatelskou misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM)
(2005/860/ES)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/643/SZBP ze dne 9. září 2005 o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) [1], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené společné akce,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 10 odst. 3 společné akce 2005/643/SZBP Rada zmocnila Politický a bezpečnostní výbor k ustavení Výboru přispěvatelů na pozorovatelskou misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM).
(2) Dne 10. prosince 2002 Rada schválila dokument nazvaný "Konzultace o příspěvku států mimo EU na civilní operace EU pro řešení krize a pravidla pro jeho poskytování", který dále rozvinul opatření pro účast třetích států na civilních operacích pro řešení krizí, včetně zřízení výboru přispěvatelů.
(3) Výbor přispěvatelů má hrát klíčovou úlohu v běžném řízení mise; má být hlavním fórem pro jednání o všech otázkách týkajících se běžného řízení mise; Politický a bezpečnostní výbor, který vykonává politickou kontrolu a strategické řízení mise, má přihlížet k názorům výboru přispěvatelů,
ROZHODL TAKTO:
Článek 1
Zřízení
Zřizuje se Výbor přispěvatelů na pozorovatelskou misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) (dále jen "výbor přispěvatelů").
Článek 2
Funkce
1. Výbor přispěvatelů může vyjadřovat názory.
Politický a bezpečnostní výbor k těmto názorům přihlíží a vykonává politickou kontrolu a strategické řízení mise.
2. Mandát výboru přispěvatelů je stanoven v dokumentu nazvaném "Konzultace o příspěvku států mimo EU na civilní operace EU pro řešení krize a pravidla pro jeho poskytování".
Článek 3
Složení
1. Všechny členské státy EU mají právo účastnit se jednání výboru přispěvatelů.
Pouze přispívající státy se však podílejí na běžném řízení mise.
Schůzí výboru přispěvatelů se mohou účastnit zástupci třetích států podílejících se na misi.
Schůzí výboru přispěvatelů se rovněž může účastnit zástupce Komise Evropských společenství.
2. Vedoucí mise pravidelně informuje výbor přispěvatelů.
Článek 4
Předsednictví
V souladu s konzultacemi a pravidly uvedenými v čl. 2 odst. 2 předsedá v případě mise uvedené v článku 1 výboru přispěvatelů zástupce generálního tajemníka/vysokého představitele v úzké spolupráci s předsednictvím.
Článek 5
Schůze
1. Schůze výboru přispěvatelů svolává pravidelně předseda.
Pokud to vyžadují okolnosti, lze z podnětu předsedy nebo na žádost některého zástupce zúčastněného státu svolat mimořádnou schůzi.
2. Předseda předem rozešle předběžný program a dokumenty týkající se schůze.
Předseda odpovídá za to, že výsledek jednání výboru přispěvatelů bude předán Politickému a bezpečnostnímu výboru.
Článek 6
Utajení
1. Na schůze a jednání výboru přispěvatelů se vztahují bezpečnostní předpisy Rady.
Zástupci ve výboru přispěvatelů musí zejména absolvovat přiměřené bezpečnostní prověrky.
2. Na porady výboru přispěvatelů se vztahuje profesní tajemství.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. listopadu 2005
o jmenování náhradníka Výboru regionů
(2005/861/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh nizozemské vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006 [1].
(2) Po odstoupení pana G. Ph. HUFFNAGELA se uvolnilo místo náhradníka Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Náhradnicí Výboru regionů je na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006, jmenována:
paní L. J. GRIFFITHOVÁ
"Wethouder"
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES týkající se ochranných opatření proti influenze ptáků kromě drůbeže
(oznámeno pod číslem K(2005) 4663)
(Text s významem pro EHP)
(2005/862/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [2], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [3], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 998/2003 ze dne 26. května 2003 o veterinárních podmínkách pro neobchodní přesuny zvířat v zájmovém chovu a o změně směrnice Rady 92/65/EHS [4], a zejména na článek 18 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ostatních ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, jež mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, a tím představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a prudce snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živých ptáků jiných než drůbež, včetně ptáků doprovázených jejich majiteli (ptáků v zájmovém chovu).
(2) Rozhodnutí Komise 2000/666/ES ze dne 16. října 2000 o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro dovoz ptactva kromě drůbeže a o karanténních podmínkách [5] stanoví, že členské státy povolí dovoz ptáků ze třetích zemí uvedených na seznamu členů Mezinárodní organizace pro nákazy zvířat (OIE).
(3) U dovezených ptáků v karanténě byla v jednom členském státě zjištěna vysoce patogenní influenza a Komise přijala rozhodnutí 2005/759/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků v některých třetích zemích a přesunů ptáků ze třetích zemí doprovázených svými majiteli [6] a rozhodnutí 2005/760/ES ze dne 27. října 2005 o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí [7].
(4) Nové případy influenzy ptáků byly hlášeny v některých členských zemích OIE.
Pozastavení přesunu ptáků v zájmovém chovu a dovozu ostatních ptáků z určitých ohrožených oblastí by mělo být proto rozšířeno.
(5) Nařízení (ES) č. 998/2003 stanoví v závislosti na počtu zvířat a jejich zemi původu různé režimy veterinárních kontrol. Je vhodné používat seznam třetích zemí v oddíle 2 části B přílohy II tohoto nařízení v kombinaci se seznamem zemí uvedeným v článku 1 odst. 4 nařízení Komise (ES) č. 745/2004 ze dne 16. dubna 2004, kterým se stanoví opatření týkající se dovozu produktů živočišného původu pro osobní spotřebu [8] za účelem poskytnutí odchylek od tohoto rozhodnutí.
(6) Podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [9], je uvádění vedlejších produktů živočišného původu na trh, např. želatiny k technickému využití, materiálů k farmaceutickému využití a dalších výrobků pocházejících z území Společenství podléhajících veterinárním omezením povoleno, neboť tyto výrobky se díky zvláštním podmínkám při výrobě, zpracování a využití, které účinně inaktivují případné patogeny nebo zabraňují kontaktu s vnímavými zvířaty, považují za bezpečné.
V souladu s bodem 7 části B oddílu II v kapitole III přílohy VIII tohoto nařízení uvedení guana na trh nepodléhá žádným veterinárním podmínkám.
(7) V souladu s článkem 21 nařízení (ES) č. 1774/2002 se ochranná opatření ve vztahu k produktům uvedeným v příloze VII a VIII tohoto nařízení přijímají v souladu s článkem 10 směrnice 90/425/EHS.
(8) Rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) Opatření tohoto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/759/ES se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Přesuny ze třetích zemí
1. Členské státy povolí pouze přesuny živých ptáků v zájmovém chovu, pokud zásilka obsahuje nejvýše 5 ptáků a:
a) ptáci pocházejí z členské země OIE, která spadá do pravomoci jedné z regionálních komisí uvedených v části A přílohy I nebo
b) ptáci pocházejí z členské země OIE, která spadá do pravomoci jedné z regionálních komisí uvedených v části B přílohy I, za předpokladu, že ptáci:
i) prošli třicetidenní předvývozní izolací v místě odeslání ve třetí zemi uvedené v rozhodnutí 79/542/EHS nebo
ii) jsou podrobeni třicetidenní podovozní karanténě v členském státě určení v zařízení schváleném v souladu s čl. 3 odst. 4 rozhodnutí 2000/666/ES nebo
iii) byli očkováni a opětovně očkováni proti influenze ptáků alespoň při jedné příležitosti během uplynulých 6 měsíců a nejpozději 60 dnů před odesláním ze třetí země v souladu s pokyny výrobce za použití očkovací látky H5 schválené pro příslušný druh nebo
iv) byli alespoň 10 dní před vývozem izolováni a podrobeni testům na zjištění antigenu či genomu H5N1, jak stanoví kapitola 2.7.12. Příručky pro diagnostické testy a očkovací látky pro suchozemská zvířata, provedeným na vzorku odebraném ne dříve než třetí den v izolaci.
2. Soulad s podmínkami stanovenými v odstavci 1 ověřuje úřední veterinární lékař, v případě podmínek uvedených v odst. 1 písm. b) bodě ii) na základě prohlášení majitele, ve třetí zemi odeslání v souladu se vzorem osvědčení uvedeným v příloze II.
3. Veterinární osvědčení bude doplněno:
a) prohlášením majitele nebo zástupce majitele v souladu s přílohou III;
b) následujícím potvrzením:
"Ptáci v zájmovém chovu v souladu s článkem 1 rozhodnutí 2005/759/ES".".
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Toto rozhodnutí se nepoužije, jsou-li na území Společenství přesouváni ptáci doprovázení svými majiteli z Andory, Faerských ostrovů, Grónska, Islandu, Lichtenštejnska, Monaka, Norska, San Marina, Švýcarska nebo Vatikánského městského státu.".
3. V článku 5 se datum " 30. listopadu 2005" nahrazuje datem " 31. ledna 2006".
4. Příloha I se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2005/760/ES se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
1. Odchylně od čl. 1 odst. 1 písm. a) povolí členské státy dovoz ptáků pocházejících ze subjektů, institutů a středisek či přivážených do subjektů, institutů a středisek schválených příslušným orgánem členského státu určení v souladu se směrnicí Rady 92/65/EHS.
2. Odchylně od čl. 1 odst. 1 písm. b) povolí členské státy dovoz:
a) násadových vajec druhů uvedených v článku 1 odst. 1 písm. a) za podmínky, že tato vejce jsou určena pro:
i) schválená střediska, subjekty a instituty uvedené v odstavci 1 nebo
ii) líhně schválené pro tento účel příslušným orgánem, v nichž se však současně nelíhnou vejce pro drůbež a do nichž jsou vejce kladena pouze po fumigaci, kterou je skořápka účinně dekontaminována;
b) vzorků odebraných z jakýchkoli druhů ptáků, bezpečně zabalených a zaslaných na přímou odpovědnost příslušných orgánů odesílající země uvedené v příloze do schválené laboratoře v členském státě pro účely diagnózy;
c) výrobků získaných z těchto druhů, které jsou v souladu s podmínkami uvedenými v kapitole II části C, kapitole III části C, kapitole IV části B, kapitole VI části C a kapitole X části B přílohy VII, a kapitole II části C, kapitole III oddíle II části B, kapitole VII části A bodě 1 písm. a), kapitole VII části B bodě 5 a kapitole X přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002;
d) výrobky získané z těchto druhů, které v souladu s právními předpisy Společenství nepodléhají žádným veterinárním podmínkám nebo které nepodléhají žádnému zákazu ani omezení z veterinárních důvodů, včetně výrobků uvedených v kapitole III oddílu III přílohy VIII nařízení (ES) č. 1774/2002, pokud jde o mineralizované ptačí guano pocházející ze zemí, které během posledních 12 měsíců neohlásily přítomnost vysoce patogenní influenzy ptáků způsobené virem influenzy typu A podtypu H5N1.".
2. V článku 6 se datum " 30. listopadu 2005" nahrazuje datem " 31. ledna 2006".
Článek 3
Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. prosince 2005,
kterým se stanoví finanční pomoc Společenství na výdaje vynaložené na eradikaci klasického moru prasat ve Španělsku na konci roku 2001 a v roce 2002
(oznámeno pod číslem K(2005) 4627)
(Pouze španělské znění je závazné)
(2005/863/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 3 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na konci roku 2001 a v roce 2002 se ve Španělsku vyskytla ohniska klasického moru prasat.
Výskyt této choroby představoval vážné nebezpečí pro stáda Společenství.
(2) S cílem co nejrychleji předejít rozšíření nákazy a přispět k eradikaci choroby musí Společenství finančně přispívat na způsobilé výdaje vzniklé členskému státu v rámci nouzových opatření pro tlumení choroby, jak je stanoveno v rozhodnutí 90/424/EHS.
(3) Podle rozhodnutí Komise 2003/494/ES ze dne 3. července 2003 o finanční podpoře Společenství v rámci eradikace klasického moru prasat ve Španělsku na konci roku 2001 a v roce 2002 [2] byla Španělsku přidělena finanční pomoc Společenství na výdaje vynaložené v rámci nouzových opatření pro tlumení klasického moru prasat zavedených na konci roku 2001 a v roce 2002.
(4) V souladu s tímto rozhodnutím byla z finanční pomoci poskytnuta první splátka ve výši 6000000 EUR.
(5) Podle uvedeného rozhodnutí je vyplacení zůstatku finanční pomoci Společenství podmíněno žádostí podanou Španělskem dne 1. srpna 2003, podrobnou dokumentací potvrzující čísla uvedená v žádosti a výsledky kontrol na místě prováděných Komisí.
(6) Vzhledem k výše uvedeným údajům je nyní třeba stanovit celkovou částku finanční pomoci Společenství na výdaje vynaložené na eradikaci klasického moru prasat ve Španělsku na konci roku 2001 a v roce 2002.
(7) Pokud jde o dodržování pravidel Společenství ve veterinární oblasti a podmínky nezbytné pro využití finanční pomoci Společenství, výsledky kontrol provedených Komisí neumožňují, aby všechny předložené výdaje byly uznány za způsobilé.
(8) Dopisem ze dne 14. září 2005 byly španělským orgánům sděleny připomínky Komise a způsob výpočtu způsobilých výdajů.
(9) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Celková částka finanční podpory Společenství na výdaje vynaložené v rámci eradikace klasického moru prasat ve Španělsku na konci roku 2001 a v roce 2002, které spadají do působnosti rozhodnutí 2003/494/ES, je stanovena na 6784124,44 EUR.
Vzhledem k tomu, že rozhodnutí 2003/494/ES umožnilo vyplacení první splátky ve výši 6000000 EUR, vyplatí se Španělsku zůstatek ve výši 784124,44 EUR.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Španělskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. prosince 2005
o nezařazení endosulfanu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto účinnou látku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4611)
(Text s významem pro EHP)
(2005/864/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čtvrtý pododstavec čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS provádí Komise pracovní program zaměřený na zkoumání účinných látek používaných v přípravcích na ochranu rostlin, které byly ke dni 25. července 1993 již na trhu. Prováděcí pravidla pro tento program byla stanovena v nařízení (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2].
(2) V nařízení Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], byl jmenován členský stát zpravodaj pro hodnocení každé účinné látky a producenti každé účinné látky, kteří ve stanovené lhůtě předložili oznámení.
(3) Endosulfan je jednou z 89 účinných látek stanovených v nařízení (ES) č. 933/94.
(4) V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložilo Španělsko jako jmenovaný členský stát zpravodaj dne 22. února 2000 Komisi zprávu o svém hodnocení informací předložených oznamovateli podle čl. 6 odst. 1 uvedeného nařízení.
(5) Po obdržení zprávy členského státu zpravodaje vedla Komise podle čl. 7 odst.
3 nařízení (EHS) č.
3600/92 konzultace s odborníky z členských států, jakož i s hlavními oznamovateli společnostmi Bayer CropScience a Makhteshim Agan. Ukázalo se, že jsou potřeba další údaje.
Rozhodnutí Komise 2001/810/ES [4] stanoví oznamovatelům lhůtu pro předložení údajů, která uplynula 25. května 2002. Totéž rozhodnutí stanoví další lhůtu do 31. května 2003 pro zvláštní dlouhodobé studie.
(6) Dne 17. května 2004 uspořádala Komise ve věci této účinné látky třístranné setkání s hlavními předkladateli údajů a s členským státem zpravodajem.
(7) Hodnotící zpráva připravená Španělskem byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Toto přezkoumání bylo dokončeno dne 15. února 2005 formou zprávy Komise o přezkoumání endosulfanu.
(8) Během hodnocení této účinné látky byla určena řada problémových oblastí.
To se týká zejména působení a chování látky v životním prostředí, protože postup rozpadu této účinné látky není zcela jasný a při rozpadu v půdě, vodě/sedimentech a při studiích mesokosmů byly objeveny neznámé metabolity.
Řada obav přetrvává i v ekotoxikologii, protože na základě dostupných informací není možné dostatečně řešit dlouhodobá rizika, zejména v důsledku přítomnosti zmíněných metabolitů.
Nezdá se ani, že by vystavení provozovatelů v uzavřených podmínkách bylo na základě dostupných informací řešeno dostatečně.
Endosulfan je navíc těkavá látka, jeho hlavní metabolit přetrvává v prostředí a byl objeven ve výsledcích monitorování regionů, kde tato látka nebyla vůbec používána.
V důsledku toho, že tyto obavy nejsou stále vyřešeny, hodnocení provedená na základě předložených informací neprokázala, že by přípravky na ochranu rostlin obsahující endosulfan mohly za navržených podmínek použití obecně vyhovovat požadavkům stanoveným v čl. 5 odst.
(9) Endosulfan by proto neměl být zařazen do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
(10) Měla by být přijata opatření, která zajistí, aby stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících endosulfan byla ve stanovené lhůtě odejmuta a nebyla obnovena a aby pro takové přípravky nebyla udělena žádná nová povolení.
(11) Na základě informací, které byly předloženy Komisi, je zřejmé, že při neexistenci účinných náhradních řešení pro určitá omezená použití v určitých členských státech existuje potřeba nadále tuto účinnou látku používat, aby byl umožněn vývoj náhradních řešení.
Za současných okolností je tedy odůvodněné stanovit za přísných podmínek zaměřených na minimalizaci rizik delší lhůtu pro stažení odnětí stávajících povolení pro omezená použití, která jsou považována za nezbytná a pro něž v současné době nejsou k dispozici účinná náhradní řešení regulace škodlivých organismů.
(12) Lhůta pro likvidaci, uskladnění, uvedení na trh a použití stávajících zásob přípravků na ochranu rostlin obsahujících endosulfan, kterou poskytnou členské státy, by neměla přesáhnout dvanáct měsíců, aby stávající zásoby směly být použily během nejvýše jednoho dalšího vegetačního období.
(13) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné opatření, které Komise může v pozdější etapě přijmout pro tuto účinnou látku v rámci směrnice Rady 79/117/EHS ze dne 21. prosince 1978, kterou se zakazuje uvádění na trh a používání přípravků na ochranu rostlin obsahujících určité účinné látky [5].
(14) Tímto rozhodnutím není dotčeno předložení žádosti pro endosulfan v souladu s čl. 6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS s ohledem na případné zařazení do přílohy I.
(15) Opatření tohoto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Endosulfan se nezařazuje jako účinná látka do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby:
1. povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících endosulfan byla odejmuta do 2. června 2006;
2. od 3. prosince 2005 nebyla na základě odchylky stanovené v čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS udělována ani obnovována žádná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících endosulfan;
3. pokud jde o použití uvedená ve sloupci B přílohy, může členský stát uvedený ve sloupci A ponechat v platnosti povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících endosulfan do 30. června 2007 za předpokladu, že:
a) zajistí, že takové přípravky na ochranu rostlin, které zůstávají na trhu, budou znovu označeny, aby označení odpovídalo omezeným podmínkám použití;
b) uloží všechna vhodná opatření ke zmírnění jakéhokoli možného rizika s cílem zajistit ochranu zdraví lidí a zvířat a ochranu životního prostředí a
c) zajistí, aby byly zejména prostřednictvím akčních plánů usilovně hledány náhradní přípravky nebo postupy pro tato použití.
Dotyčný členský stát uvědomí Komisi nejpozději do 31. prosince 2005 o použití tohoto odstavce, a zejména o opatřeních, která přijal podle písmen a) až c), a každoročně předloží odhady množství endosulfanu použitého pro nezbytná použití podle tohoto článku.
Článek 3
Lhůta poskytnutá členskými státy v souladu s čl. 4 odst. 6 směrnice 91/414/EHS musí být co možná nejkratší a:
a) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto dne 2. června 2006, skončí nejpozději dnem 2. června 2007;
b) pro použití, u kterých má být povolení odejmuto do 30. června 2007, skončí nejpozději dnem 31. prosince 2007.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 1. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 1999/70/ES o schválení externích auditorů národních centrálních bank, pokud jde o externí auditory Central Bank and Financial Services Authority of Ireland
(2005/866/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, připojený ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a zejména na článek 27.1 tohoto protokolu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky ECB/2005/10 ze dne 26. října 2005 Radě Evropské unie o externích auditorech Central Bank and Financial Services Authority of Ireland [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účetnictví Evropské centrální banky (ECB) a národních centrálních bank Eurosystému ověřují nezávislí externí auditoři doporučení Radou guvernérů ECB a schválení Radou Evropské unie.
(2) Funkční období současných externích auditorů Central Bank and Financial Services Authority of Ireland skončilo a nebude prodlouženo.
Proto je nezbytné jmenovat od rozpočtového roku 2005 externí auditory.
(3) Central Bank and Financial Services Authority of Ireland vybrala za své nové externí auditory počínaje rozpočtovým rokem 2005 Deloitte & Touche a ECB se domnívá, že vybraní auditoři splňují požadavky nezbytné pro jmenování.
(4) Rada guvernérů ECB doporučila, aby funkční období těchto externích auditorů bylo stanoveno na tři roky s možností prodloužení.
(5) Je vhodné řídit se doporučením Rady guvernérů ECB a odpovídajícím způsobem změnit rozhodnutí Rady 1999/70/ES [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V článku 1 rozhodnutí 1999/70/ES se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Deloitte & Touche se schvalují jako externí auditoři Central Bank and Financial Services Authority of Ireland od rozpočtového roku 2005 na dobu tří let s možností prodloužení."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude oznámeno Evropské centrální bance.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 2. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/62/ES, pokud jde o prodloužení přechodného období pro Kypr
(oznámeno pod číslem K(2005) 4630)
(Pouze řecké znění je závazné)
(2005/869/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu [1], a zejména na čl. 24 odst. 6 a čl. 32 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2005/62/ES ze dne 27. ledna 2005, kterým se stanoví přechodná opatření, jež má použít Kypr, pokud jde o spalování nebo zakopávání vedlejších produktů živočišného původu v místě podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 [2], stanoví přechodné období, které uplyne dne 1. listopadu 2005.
Účelem tohoto období bylo dát Kypru čas nato, aby zřídil systém sběru a zneškodňování vedlejších produktů živočišného původu.
(2) Kypr nyní informoval Komisi, že do 1. listopadu 2005 nebude mít funkční systém sběru a zneškodňování, a požádal Komisi o prodloužení platnosti stávajícího přechodného období o dalších 14 měsíců.
Kypr však poznamenal, že možná bude připraven provádět systém v uvedeném termínu nebo dokonce před jeho uplynutím.
(3) Je proto třeba prodloužit platnost přechodných opatření podle rozhodnutí 2005/62/ES na další období.
(4) Kypr by měl Komisi pravidelně podávat zprávy o pokroku včetně dokončených opatření, opatření, která mají být dokončena, a časového harmonogramu pro dokončení nevyřízených opatření.
Komise má v úmyslu nadále pozorně sledovat situaci na Kypru.
(5) Kypr se zavázal, že bude během prodlouženého přechodného období nadále přijímat nezbytná opatření k tomu, aby se zabránilo ohrožení zdraví lidí, zvířat a životního prostředí podle nařízení Komise (ES) č. 811/2003 ze dne 12. května 2003, kterým se provádí nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002, pokud jde o zákaz opětovného použití ryb v rámci téhož druhu, zakopání nebo spálení vedlejších produktů živočišného původu a o některá přechodná opatření [3].
(6) Rozhodnutí 2005/62/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/62/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 1 se datum " 1. listopadu 2005" nahrazuje datem " 1. ledna 2007"
2. V článku 2 se druhý odstavec nahrazuje tímto:
"Do 1. února 2006, 1. května 2006, 1. srpna 2006 a 1. listopadu 2006 podá Kypr Komisi a ostatním členským státům pravidelné zprávy o pokroku, který učinil při zřizování systému zneškodňování."
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2005 do dne 1. ledna 2007."
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. listopadu 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Kyperské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. prosince 2005,
kterým se Bulharsko uznává za prosté Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckerman and Kotthoff) Davis et al.
(oznámeno pod číslem K(2005) 4722)
(2005/870/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na přílohu III část A bod 12 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Bulharska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle ustanovení přílohy III části A bodu 12 směrnice 2000/29/ES nemohou být do členských států dováženy hlízy odrůd Solanum L. a jejich hybridy, jiné než sadbové brambory a některé jiné brambory uvedené v příloze III části A bodu 10 a 11, pocházející z některých třetích zemí Evropy, jiných než ty, které byly uznány za prosté Clavibacter michiganensis (Smith) Davis et al. ssp. sepedonicus (Spieckerman and Kotthoff) Davis et al. (dále jen "organismus"), nebo v nichž se dodržují ustanovení, jež jsou považována za odpovídající ustanovením Společenství pro boj proti tomuto organismu.
(2) Z úředních informací poskytnutých Bulharskem a z informací nashromážděných Potravinovým a veterinárním úřadem během misí uskutečněných v této zemi v březnu 2004 a březnu 2005 vyplývá, že se organismus v této zemi nevyskytuje a že Bulharsko provádí kontroly, inspekce a testování organismu při dovozech brambor a při vnitrostátní produkci sadbových a konzumních brambor.
(3) Proto lze konstatovat, že neexistuje riziko rozšíření organismu.
(4) Tímto rozhodnutím není dotčeno žádné pozdější zjištění, které by mohlo prokázat, že se
Rozhodnutí Komise
ze dne 6. prosince 2005,
kterým se Dánsko a Slovinsko osvobozují od některých povinností pro uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh podle směrnice Rady 1999/105/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 4727)
(Pouze dánské a slovinské znění je závazné)
(2005/871/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na článek 20 uvedené směrnice,
s ohledem na žádost Dánska a Slovinska,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice 1999/105/ES může Komise za určitých podmínek osvobodit členský stát od povinností pro uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh stanovených v uvedené směrnici.
(2) Dánsko a Slovinsko požádaly o osvobození od svých povinností, pokud jde o určité druhy dřevin.
(3) Vzhledem k tomu, že reprodukční materiál uvedených druhů není běžně rozmnožován ani uváděn na trh a že pěstování lesních stromů těchto druhů má pro ně zanedbatelný hospodářský význam, měly by být Dánsko a Slovinsko osvobozeny od povinností ve smyslu směrnice 1999/105/ES, pokud jde o dotyčné druhy a reprodukční materiál lesních dřevin.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Dánsko a Slovinsko se osvobozují od povinnosti používat směrnici 1999/105/ES, pokud jde o druhy uvedené v příloze tohoto rozhodnutí, s výjimkou čl. 17 odst. 1.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Dánskému království a Republice Slovinsko.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. listopadu 2005,
kterým se České republice povoluje používání určitých přibližných odhadů pro výpočet základu vlastních zdrojů z DPH
(oznámeno pod číslem K(2005) 4421)
(Pouze české znění je závazné)
(2005/872/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1553/89 ze dne 29. května 1989 o konečné jednotné úpravě vybírání vlastních zdrojů vycházejících z daně z přidané hodnoty [1], a zejména na článek 13 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
28 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [2], dále jen "šestá směrnice", mohou členské státy pokračovat v osvobození nebo zdaňování určitých plnění; tato plnění je třeba zohlednit při určení základu vlastních zdrojů z DPH.
(2) Pro použití ustanovení čl. 28 odst. 3 šesté směrnice umožňuje hlava 5, paragraf 1 přílohy V (Daně) Aktu o přistoupení České republiky k Evropské unii [3], České republice osvobození určitých plnění uvedených v příloze F šesté směrnice.
(3) Česká republika není schopna přesně vypočítat základ vlastních zdrojů z DPH u plnění uvedených v příloze F, bodu 17 šesté směrnice; takový výpočet pravděpodobně zahrne neodůvodněnou administrativní zátěž ve vztahu k účinku těchto plnění na celkový základ zdrojů z DPH v České republice; Česká republika je schopna provést výpočet podle přibližných odhadů pro tuto kategorii plnění uvedených v příloze F šesté směrnice; proto by se mělo České republice povolit vypočítat základ DPH za využití přibližných odhadů v souladu s čl. 6 odst.
3 druhou odrážkou nařízení (EHS, Euratom) č. 1553/89.
(4) Poradní výbor pro vlastní zdroje schválil zprávu se stanovisky svých členů k tomuto rozhodnutí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely výpočtu základu vlastních zdrojů z DPH se České republice povoluje od 1. května 2004 používat přibližné odhady u následujících kategorií plnění uvedených v příloze F šesté směrnice:
1. Přeprava cestujících (Příloha F, bod 17).
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. listopadu 2005,
kterým se schvalují programy eradikace a sledování chorob zvířat, některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), a prevence zoonóz předložené členskými státy pro rok 2006
(oznámeno pod číslem K(2005) 4621)
(Text s významem pro EHP)
(2005/873/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 6 a články 29 a 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS stanoví možnost finančního příspěvku Společenství na eradikaci a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz.
(2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií [2] stanoví roční programy eradikace a monitorování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, ovcí a koz.
(3) Členské státy předložily programy eradikace a sledování některých chorob zvířat, prevence zoonóz a eradikace a sledování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) na svých územích.
(4) Po prověření těchto programů byly tyto programy shledány v souladu s relevantními veterinárními předpisy Společenství a zejména s kritérii Společenství, která se týkají eradikace těchto chorob, v souladu s rozhodnutím Rady 90/638/EHS ze dne 27. listopadu 1990, kterým se stanoví kritéria Společenství pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat [3].
(5) Tyto programy jsou uvedeny na seznamu programů stanoveném rozhodnutím Komise 2005/723/ES ze dne 14. října 2005 o programech eradikace a sledování chorob zvířat, některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) a prevence zoonóz způsobilých pro finanční příspěvek Společenství v roce 2006 [4].
(6) S ohledem na význam těchto programů pro dosažení cílů Společenství v oblasti veřejného zdraví a zdraví zvířat, jakož i na povinné uplatňování programů přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) ve všech členských státech, je vhodné stanovit odpovídající finanční příspěvek Společenství k uhrazení nákladů, které příslušným členským státům vzniknou v souvislosti s opatřeními uvedenými v tomto rozhodnutí, až do maximální výše pro každý program.
V zájmu lepšího řízení, účinnějšího využití prostředků Společenství a větší průhlednosti je nutné stanovit rovněž maximální částky, které budou v případě každého programu členským státům případně uhrazeny na různé testy, očkovací látky a odškodnění vlastníkům za ztráty způsobené porážkou nebo likvidací zvířat.
(7) Podle nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky [5] se programy pro sledování a eradikaci chorob zvířat financují ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu; pro účely finanční kontroly se použijí články 8 a 9 nařízení (ES) č.
(8) Finanční příspěvek Společenství by měl být poskytnut na základě podmínky, že plánované činnosti jsou efektivně prováděny a že příslušné orgány poskytují všechny nezbytné informace ve lhůtách stanovených v tomto rozhodnutí.
(9) Je nutné shodnout se na přepočítacím koeficientu, který se použije na žádosti o platbu předložené v národní měně, jak je uvedeno v čl. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) 2799/98 ze dne 15. prosince 1998 o agromonetární úpravě pro euro [6].
(10) Schválením některých programů by nemělo být dotčeno rozhodnutí Komise o pravidlech pro eradikaci těchto chorob na základě vědeckého doporučení.
(11) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
KAPITOLA I
VZTEKLINA
Článek 1
1. Programy eradikace vztekliny předložené Českou republikou, Německem, Estonskem, Francií, Lotyšskem, Litvou, Rakouskem, Polskem, Slovinskem, Slovenskem a Finskem se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na nákup a distribuci očkovací látky a očkovacích návnad pro programy, a nepřesáhne částku:
a) 390000 EUR pro Českou republiku;
b) 750000 EUR pro Německo;
c) 990000 EUR pro Estonsko;
d) 105000 EUR pro Francii;
e) 650000 EUR pro Lotyšsko;
f) 600000 EUR pro Litvu;
g) 180000 EUR pro Rakousko;
h) 3750000 EUR pro Polsko;
i) 300000 EUR pro Slovinsko;
j) 400000 EUR pro Slovensko;
k) 100000 EUR pro Finsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
a) na nákup jedné dávky očkovací látky 0,5 EUR na dávku pro programy uvedené v odst. 2 písm. c) a d) a
b) na nákup jedné dávky očkovací látky 0,3 EUR na dávku pro ostatní programy uvedené v odstavci 2.
KAPITOLA II
BRUCELÓZA SKOTU
Článek 2
1. Programy eradikace brucelózy skotu předložené Řeckem, Španělskem, Irskem, Itálií, Kyprem, Polskem, Portugalskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na laboratorní testy, odškodnění vlastníkům za ztráty způsobené porážkou zvířat, na která se vztahují tyto programy, a na nákup dávek očkovacích látek a nepřesáhne částku:
a) 300000 EUR pro Řecko;
b) 6000000 EUR pro Španělsko;
c) 1750000 EUR pro Irsko;
d) 2600000 EUR pro Itálii;
e) 300000 EUR pro Kypr;
f) 260000 EUR pro Polsko;
g) 1800000 EUR pro Portugalsko;
h) 1900000 EUR pro Spojené království.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
za test bengálskou červení 0,2 EUR na test;
za test reakce vazby komplementu 0,4 EUR na test;
za test ELISA 1 EUR na test;
za nákup jedné dávky očkovací látky 0,5 EUR za dávku.
KAPITOLA III
TUBERKULÓZA SKOTU
Článek 3
1. Programy eradikace tuberkulózy skotu předložené Estonskem, Španělskem, Itálií, Polskem a Portugalskem se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na tuberkulinaci, laboratorní testy a odškodnění vlastníkům za ztráty způsobené porážkou zvířat, na která se vztahují tyto programy, a nepřesáhne částku:
a) 65000 EUR pro Estonsko;
b) 5000000 EUR pro Španělsko;
c) 1800000 EUR pro Itálii;
d) 800000 EUR pro Polsko;
e) 240000 EUR pro Portugalsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
za tuberkulinaci 0,8 EUR na test;
za test na interferon gama 5 EUR na test.
KAPITOLA IV
ENZOOTICKÁ LEUKÓZA SKOTU
Článek 4
1. Programy eradikace enzootické leukózy skotu předložené Estonskem, Itálií, Lotyšskem, Litvou a Portugalskem se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na laboratorní testy a odškodnění vlastníkům za ztráty způsobené porážkou zvířat, na která se vztahují tyto programy, a nepřesáhne částku:
a) 5000 EUR pro Estonsko;
b) 200000 EUR pro Itálii;
c) 50000 EUR pro Lotyšsko;
d) 100000 EUR pro Litvu;
e) 100000 EUR pro Portugalsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
za test ELISA 0,5 EUR na test;
za imunodifúzní test v agarovém gelu 0,5 EUR na test.
KAPITOLA V
BRUCELÓZA OVCÍ A KOZ
Článek 5
1. Programy eradikace brucelózy ovcí a koz předložené Řeckem, Španělskem, Francií, Itálií, Kyprem a Portugalskem se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na nákup očkovacích látek, na laboratorní testy, odškodnění vlastníkům za ztráty způsobené porážkou zvířat, na která se vztahují tyto programy, a v případě programu předloženého Řeckem rovněž na platy smluvních veterinárních lékařů, kteří budou zaměstnáni v rámci daného programu, a nepřesáhne částku:
a) 600000 EUR pro Řecko;
b) 6500000 EUR pro Španělsko;
c) 150000 EUR pro Francii;
d) 3200000 EUR pro Itálii;
e) 310000 EUR pro Kypr;
f) 1000000 EUR pro Portugalsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
za test bengálskou červení 0,2 EUR na test;
za test reakce vazby komplementu 0,4 EUR na test;
za nákup jedné dávky očkovací látky 0,1 EUR za dávku.
KAPITOLA VI
KATARÁLNÍ HOREČKA OVCÍ
Článek 6
1. Programy eradikace a sledování katarální horečky ovcí předložené Španělskem, Francií, Itálií a Portugalskem se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na laboratorní testy v rámci virologického, sérologického a entomologického dozoru, nákup pastí a očkovacích látek, a nepřesáhne částku:
a) 2200000 EUR pro Španělsko;
b) 150000 EUR pro Francii;
c) 1000000 EUR pro Itálii;
d) 1250000 EUR pro Portugalsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
za test ELISA 2,5 EUR na test;
za nákup jedné dávky očkovací látky 0,5 EUR za dávku.
KAPITOLA VII
NĚKTERÉ ZOONOTICKÉ SALMONELÓZY U PLEMENNÉ DRŮBEŽE
Článek 7
1. Programy kontroly salmonelózy u plemenné drůbeže předložené Belgií, Dánskem, Německem, Francií, Irskem, Itálií, Kyprem, Lotyšskem, Nizozemskem, Rakouskem, Portugalskem a Slovenskem se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na provádění uvedených programů, a nepřesáhne částku:
a) 650000 EUR pro Belgii;
b) 155000 EUR pro Dánsko;
c) 900000 EUR pro Německo;
d) 315000 EUR pro Francii;
e) 75000 EUR pro Irsko;
f) 675000 EUR pro Itálii;
g) 69000 EUR pro Kypr;
h) 73000 EUR pro Lotyšsko;
i) 759000 EUR pro Nizozemsko;
j) 72000 EUR pro Rakousko;
k) 488000 EUR pro Portugalsko;
l) 232000 EUR pro Slovensko.
2. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v odstavci 1 je určen na:
a) likvidaci plemenné drůbeže nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou plemenné drůbeže a výnosem z prodeje tepelně upraveného masa získaného z takovéto drůbeže;
b) likvidaci inkubovaných násadových vajec;
c) likvidaci neinkubovaných násadových vajec nebo rozdíl mezi odhadovanou hodnotou neinkubovaných násadových vajec a výnosem z prodeje výrobků z tepelně upravených vajec získaných z těchto vajec;
d) nákup očkovacích látek, pokud to nezasahuje do provádění programu;
e) náklady na bakteriologické testy prováděné v rámci oficiálního odebírání vzorků, jak je to stanoveno v oddílu I přílohy III směrnice Rady 92/117/EHS [7] do maximální částky 5 EUR na jeden test, která bude uhrazena členskému státu.
KAPITOLA VIII
KLASICKÝ MOR PRASAT A AFRICKÝ MOR PRASAT
Článek 8
1. Programy kontroly a sledování:
a) klasického moru prasat předložené Českou republikou, Německem, Francií, Lucemburskem, Slovinskem a Slovenskem se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006;
b) klasického moru prasat a afrického moru prasat předložené Itálií (Sardinií) se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na virologické a sérologické testy domácích prasat a volně žijících prasat a v případě programů předložených Německem, Francií a Slovenskem rovněž na nákup a distribuci očkovacích látek a očkovacích návnad, a nepřesáhnou částku:
a) 35000 EUR pro Českou republiku;
b) 600000 EUR pro Německo;
c) 400000 EUR pro Francii;
d) 50000 EUR pro Itálii;
e) 15000 EUR pro Lucembursko;
f) 25000 EUR pro Slovinsko;
g) 400000 EUR pro Slovensko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne:
za test ELISA 2,5 EUR na test;
za nákup jedné dávky očkovací látky 0,5 EUR za dávku.
KAPITOLA IX
AUJESZKYHO CHOROBA
Článek 9
1. Programy pro eradikaci Aujeszkyho choroby předložené Belgií a Španělskem se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů na laboratorní testy a nepřesáhne částku:
a) 160000 EUR pro Belgii;
b) 100000 EUR pro Španělsko.
3. Maximální výše nákladů, která bude uhrazena členským státům za programy uvedené v odstavci 1, nepřesáhne částku 1 EUR na jeden test ELISA.
KAPITOLA X
INFEKČNÍ VODNATELNOST OSRDEČNÍKU, BABESIÓZA A ANAPLASMÓZA
Článek 10
1. Programy eradikace infekční vodnatelnosti osrdečníku, babesiózy a anaplasmózy přenášené vektorovým hmyzem ve francouzských zámořských departementech Martinik a Réunion předložené Francií se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 50 % nákladů, které budou vynaloženy Francií na provádění programů uvedených v odstavci 1, a nepřesáhne částku 100000 EUR.
KAPITOLA XI
SLEDOVÁNÍ PŘENOSNÝCH SPONGIFORMNÍCH ENCEFALOPATIÍ
Článek 11
1. Programy sledování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) předložené Belgií, Českou republikou, Dánskem, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Lucemburskem, Maďarskem, Maltou, Nizozemskem, Rakouskem, Polskem, Portugalskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem, Švédskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství se stanoví na 100 % nákladů, které budou vynaloženy každým členským státem uvedeným v odstavci 1 na provádění uvedených programů, a nepřesáhne částku:
a) 3155000 EUR pro Belgii;
b) 1485000 EUR pro Českou republiku;
c) 2115000 EUR pro Dánsko;
d) 13940000 EUR pro Německo;
e) 225000 EUR pro Estonsko;
f) 545000 EUR pro Řecko;
g) 8305000 EUR pro Španělsko;
h) 24395000 EUR pro Francii;
i) 5035000 EUR pro Irsko;
j) 7345000 EUR pro Itálii;
k) 280000 EUR pro Kypr;
l) 340000 EUR pro Lotyšsko;
m) 700000 EUR pro Litvu;
n) 135000 EUR pro Lucembursko;
o) 915000 EUR pro Maďarsko;
p) 25000 EUR pro Maltu;
q) 4375000 EUR pro Nizozemsko;
r) 1755000 EUR pro Rakousko;
s) 3430000 EUR pro Polsko;
t) 1605000 EUR pro Portugalsko;
u) 390000 EUR pro Slovinsko;
v) 665000 EUR pro Slovensko;
w) 935000 EUR pro Finsko;
x) 285000 EUR pro Švédsko;
y) 5925000 EUR pro Spojené království.
3. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v odstavci 1 je určen na provedené testy a maximální částka nepřekročí:
a) 7 EUR na test v případě testů prováděných u skotu a ovcí uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
b) 30 EUR na test v případě testů prováděných u koz uvedených v příloze III nařízení (ES) č. 999/2001;
c) 145 EUR na test v případě základních molekulárních diskriminačních testů prováděných podle přílohy X kapitoly C bodu 3.2 písm. c) podbodu i) nařízení (ES) č. 999/2001.
KAPITOLA XII
ERADIKACE BOVINNÍ SPONGIFORMNÍ ENCEFALOPATIE
Článek 12
1. Programy eradikace bovinní spongiformní encefalopatie předložené Belgií, Českou republikou, Dánskem, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Kyprem, Lucemburskem, Nizozemskem, Rakouskem, Polskem, Portugalskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v odstavci 1 se stanoví ve výši 50 % nákladů zaplacených příslušnými členskými státy v souvislosti s odškodněním vlastníků za poražení a likvidaci zvířat v souladu s jejich programem eradikace do maximální výše 500 EUR za zvíře a nepřesáhne částku:
a) 150000 EUR pro Belgii;
b) 750000 EUR pro Českou republiku;
c) 100000 EUR pro Dánsko;
d) 875000 EUR pro Německo;
e) 15000 EUR pro Estonsko;
f) 15000 EUR pro Řecko;
g) 1000000 EUR pro Španělsko;
h) 300000 EUR pro Francii;
i) 2800000 EUR pro Irsko;
j) 200000 EUR pro Itálii;
k) 15000 EUR pro Kypr;
l) 100000 EUR pro Lucembursko;
m) 60000 EUR pro Nizozemsko;
n) 15000 EUR pro Rakousko;
o) 985000 EUR pro Polsko;
p) 685000 EUR pro Portugalsko;
q) 25000 EUR pro Slovinsko;
r) 65000 EUR pro Slovensko;
s) 25000 EUR pro Finsko;
t) 530000 EUR pro Spojené království.
KAPITOLA XIII
ERADIKACE KLUSAVKY
Článek 13
1. Programy eradikace klusavky předložené Belgií, Českou republikou, Dánskem, Německem, Estonskem, Řeckem, Španělskem, Francií, Irskem, Itálií, Kyprem, Lotyšskem, Litvou, Lucemburskem, Maďarskem, Nizozemskem, Rakouskem, Portugalskem, Slovinskem, Slovenskem, Finskem, Švédskem a Spojeným královstvím se schvalují na období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006.
2. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v odstavci 1 se stanoví ve výši 50 % nákladů zaplacených příslušnými členskými státy v souvislosti s odškodněním vlastníků za poražení a likvidaci zvířat v souladu s jejich programem eradikace do maximální výše 50 EUR za zvíře, a 100 % nákladů na genotypovou analýzu vzorků do maximální výše 10 EUR za genotypový test, a nepřesáhne částku:
a) 100000 EUR pro Belgii;
b) 105000 EUR pro Českou republiku;
c) 5000 EUR pro Dánsko;
d) 1105000 EUR pro Německo;
e) 6000 EUR pro Estonsko;
f) 1060000 EUR pro Řecko;
g) 12790000 EUR pro Španělsko;
h) 4690000 EUR pro Francii;
i) 705000 EUR pro Irsko;
j) 530000 EUR pro Itálii;
k) 5215000 EUR pro Kypr;
l) 10000 EUR pro Lotyšsko;
m) 5000 EUR pro Litvu;
n) 35000 EUR pro Lucembursko;
o) 50000 EUR pro Maďarsko;
p) 685000 EUR pro Nizozemsko;
q) 15000 EUR pro Rakousko;
r) 865000 EUR pro Portugalsko;
s) 160000 EUR pro Slovinsko;
t) 250000 EUR pro Slovensko;
u) 6000 EUR pro Finsko;
v) 6000 EUR pro Švédsko;
w) 5740000 EUR pro Spojené království.
KAPITOLA XIV
OBECNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 14
1. Pro programy uvedené v článcích 2 až 5 jsou způsobilé náklady na odškodnění za ztráty spojené s poražením zvířat omezeny podle ustanovení v odstavcích 2 a 3.
2. Průměrné odškodnění, které bude nahrazeno členským státům, bude vypočítáno na základě počtu usmrcených zvířat v členském státě a:
a) u skotu maximálně do částky 300 EUR za jedno zvíře;
b) u ovcí a koz maximálně do výše 35 EUR za jedno zvíře.
3. Maximální výše odškodnění, které bude uhrazeno členským státům za jedno zvíře, nepřekročí 1000 EUR u skotu a 100 EUR u ovcí nebo koz.
Článek 15
Výdaje předložené členskými státy za účelem získání finančního příspěvku Společenství budou uvedeny bez daně z přidané hodnoty a dalších daní.
Článek 16
Přepočítací koeficient pro žádosti předložené v národní měně v měsíci "n" bude kurz platný desátý den měsíce "n + 1" nebo v nejbližší předcházející den, pro který byl směnný kurz stanoven.
Článek 17
1. Finanční příspěvek Společenství na programy uvedené v článcích 1 až 13 bude poskytnut, pokud budou členské státy tyto programy provádět v souladu s relevantními ustanoveními práva Společenství, včetně pravidel pro hospodářskou soutěž a pro zadávání veřejných zakázek a s výhradou podmínek stanovených pod písmeny a) až h):
a) uvedení v účinnost právních a správních předpisů pro provádění programu dotčeným členských státem do 1. ledna 2006;
b) odeslání předběžného technického a finančního hodnocení programu v souladu s čl. 24 odst. 7 rozhodnutí 90/424/EHS nejpozději do 1. června 2006;
c) v případě programů uvedených v článcích 1 až 10 odeslání prozatímní zprávy týkající se prvních šesti měsíců provádění programu nejpozději do čtyř týdnů po skončení prováděcího období, k němuž se zpráva vztahuje;
d) v případě programů uvedených v článcích 11 až 13 odeslání zprávy o průběhu programu sledování TSE a nákladech zaplacených členským státem Komisi; tato zpráva musí být odeslána každý měsíc do čtyř týdnů následujících po konci měsíce, na který se zpráva vztahuje;
e) odeslání závěrečné zprávy o technickém provedení programu nejpozději do 1. června 2007, doplněné doklady odůvodňujícími náklady zaplacené členským státem a dosažené výsledky za období od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2006;
f) podrobnosti o nákladech zaplacených členským státem podle písmene d) musí být dodány v elektronické podobě v souladu s tabulkou uvedenou v příloze;
g) efektivní provádění programu;
h) pro tato opatření nebyl ani nebude vyžádán jiný příspěvek Společenství.
2. V případě, že některý členský stát nevyhoví ustanovením odstavce 1, sníží Komise finanční příspěvek Společenství s ohledem na povahu a závažnost takového porušení předpisů a na finanční ztrátu utrpěnou Společenstvím.
Článek 18
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2006.
Článek 19
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/876/SVV
ze dne 21. listopadu 2005
o výměně informací z rejstříku trestů
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 31 a čl. 34 odst. 2 písm. c) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 29 Smlouvy o Evropské unii si Evropská unie klade za cíl poskytovat svým občanům v prostoru svobody, bezpečnosti a práva vysokou úroveň ochrany.
Tento cíl předpokládá, že si příslušné orgány členských států budou vyměňovat informace o odsouzeních za trestné činy osob, které se zdržují na území členských států.
(2) V souladu se závěry zasedání Evropské rady v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 přijala Rada dne 29. listopadu 2000 program opatření určených k provádění zásady vzájemného uznávání v trestních věcech [3].
Toto rozhodnutí přispívá k dosažení cílů stanovených v programu opatřením č. 3, které vyzývá k zavedení vzorového formuláře žádosti o výpis z rejstříku trestů vycházejícího z podobného formuláře vypracovaného pro schengenské orgány, přeloženého do všech úředních jazyků Evropské unie.
(3) Články 13 a 22 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959 [4] stanoví postupy předávání informací o odsouzeních mezi smluvními stranami, jež jsou však příliš zdlouhavé a nesplňují požadavky na soudní spolupráci v takovém prostoru, jakým je Evropská unie.
(4) Konečná zpráva o prvním vyhodnocovacím kole – vzájemná právní pomoc v trestních věcech [5] vyzvala členské státy, aby zjednodušily postupy pro předávání dokumentů mezi státy případně použitím vzorových formulářů pro usnadnění vzájemné právní pomoci.
(5) Dne 25. března 2004 pověřila Evropská rada Radu, aby posoudila opatření pro výměnu informací o odsouzeních za teroristické trestné činy a možnost evropského rejstříku odsouzení a zákazu činnosti, a Komise ve svém sdělení o opatřeních, která mají být přijata v boji proti terorismu a jiné závažné trestné činnosti, zejména za účelem zlepšení výměny informací, zdůraznila důležitost účinného mechanismu předávání informací o odsouzeních a zákazech činnosti.
(6) Toto rozhodnutí respektuje zásadu subsidiarity stanovenou v článku 2 Smlouvy o Evropské unii a v článku 5 Smlouvy o založení Evropského společenství, neboť zlepšení postupů předávání informací o odsouzení mezi členskými státy nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států a vyžaduje koordinované opatření na úrovni Evropské unie.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedených článcích nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(7) Zdokonalení postupů předávání údajů o odsouzení předpokládá, že odsouzení vynesená v členském státě proti státním příslušníkům jiného členského státu budou známa co nejrychleji v členském státě jejich příslušnosti a že každý členský stát bude moci ve velmi krátké době získat potřebné informace z rejstříků trestů ostatních členských států.
(8) Toto rozhodnutí doplňuje a usnadňuje dosavadní mechanismy předávání informací o odsouzeních založené na platných úmluvách.
Ustanovení týkající se žádostí o výpis údajů z rejstříku trestů se zejména nedotýkají možnosti soudních orgánů sdělovat si navzájem přímo informace z rejstříku trestů podle čl. 6 odst.
1 Úmluvy o vzájemné pomoci v trestních věcech mezi členskými státy Evropské unie, vypracované aktem Rady ze dne 29. května 2000 [6]. Toto rozhodnutí nicméně stanoví konkrétní právo ústředních orgánů členského státu zasílat žádost o informace z rejstříku trestů ústředním orgánům jiného členského státu za podmínek stanovených vnitrostátním právem.
(9) Osobní údaje zpracovávané podle tohoto rozhodnutí budou chráněny v souladu se zásadami stanovenými v Úmluvě Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob při automatickém zpracování osobních údajů.
(10) Podle doporučení Rady Evropy č. R (84) 10 o rejstříku trestů a o rehabilitaci odsouzených osob slouží rejstřík trestů zejména k tomu, aby orgány odpovědné za systém trestního soudnictví byly informovány o předchozích odsouzeních osoby, která je účastníkem soudního řízení, a tak mohly při svém rozhodování brát v úvahu konkrétní okolnosti každého případu.
S ohledem na to, že veškeré ostatní využití rejstříku trestů, které by mohlo ohrozit vyhlídky na sociální začlenění odsouzeného, musí být co nejvíce omezeno, je možné v souladu s vnitrostátními právními předpisy dožádaného a dožadujícího státu omezit použití informací předaných podle tohoto rozhodnutí k jiným účelům než v rámci trestních řízení.
(11) Toto rozhodnutí ctí základní práva a dodržuje zásady uznávané v článku 6 Smlouvy o Evropské unii a potvrzené Listinou základních práv Evropské unie.
(12) Toto rozhodnutí neukládá členským státům povinnost evidovat ve svých rejstřících trestů jiná odsouzení nebo informace o trestních věcech, než jaké jsou povinny evidovat podle svého vnitrostátního práva.
(13) Toto rozhodnutí se nevztahuje na předávání soudních rozhodnutí nebo jejich opisů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Ústřední orgán
1. Pro účely článků 2 a 3 určí každý členský stát ústřední orgán. Pro zasílání informací podle článku 2 a vyřizování žádostí podle článku 3 mohou však členské státy určit jeden nebo více ústředních orgánů.
2. Členské státy sdělí generálnímu sekretariátu Rady a Komisi, který orgán určily podle odstavce 1.
Generální sekretariát Rady oznámí tyto informace ostatním členským státům a Eurojustu.
Článek 2
Informace o odsouzeních poskytované z vlastního podnětu
Každý ústřední orgán neprodleně informuje ústřední orgány ostatních členských států o odsouzeních za trestné činy a o následných opatřeních zapsaných do rejstříku trestů týkajících se jejich státních příslušníků.
Pokud je dotyčná osoba státním příslušníkem dvou nebo více členských států, informace se sdělí každému z těchto členských států, není-li tato osoba státním příslušníkem členského státu, na jehož území byl odsouzen.
Článek 3
Žádost o informace o odsouzeních
1. Pokud jsou požadovány informace z rejstříku trestů členského státu, může ústřední orgán v souladu s vnitrostátním právem zaslat žádost o opis z evidence rejstříku trestů a o související informace ústřednímu orgánu jiného členského státu.
Všechny žádosti o informace se zasílají na formuláři žádosti, který je uveden v příloze.
Pokud některá osoba žádá o informace o svých zápisech v rejstříku trestů, může ústřední orgán členského státu, v němž je žádost podána, v souladu s vnitrostátním právem zaslat žádost o opis z evidence rejstříku trestů a o související informace ústřednímu orgánu jiného členského státu, má-li nebo měla-li dotyčná osoba bydliště v dožadujícím nebo dožádaném členském státě, nebo je-li nebo byla-li státním příslušníkem dožadujícího nebo dožádaného členského státu.
2. Ústřední orgán dožádaného členského státu zašle odpověď ústřednímu orgánu dožadujícího členského státu na formuláři uvedeném v příloze k tomuto rozhodnutí neprodleně a v každém případě ve lhůtě nepřesahující deset pracovních dnů v souladu s podmínkami stanovenými v jeho vnitrostátním právním řádu, předpisech nebo praxi.
Odpověď obsahuje informace obdržené podle článku 2 a evidované v rejstříku trestů dožádaného členského státu.
Je-li žádost podána za dotyčnou osobu v souladu s odst. 1 druhým pododstavcem, nesmí lhůta uvedená v prvním pododstavci tohoto odstavce překročit 20 pracovních dnů od doručení žádosti.
3. Potřebuje-li dožadující členský stát další informace pro zjištění totožnosti osoby, které se žádost týká, neprodleně konzultuje dožádaný členský stát, aby mohl poskytnout odpověď do deseti pracovních dnů od doručení žádosti o dodatečné informace.
4. K odpovědi se přikládá opis nebo výpis z evidence rejstříku trestů za podmínek stanovených vnitrostátním právem.
5. Žádosti, odpovědi a jiné důležité informace mohou být sdělovány jakýmikoli způsoby způsobilými pořídit písemný záznam za podmínek, které přijímajícímu členskému státu umožní určit jejich pravost.
Článek 4
Podmínky použití osobních údajů
1. Dožadující členský stát může použít osobní údaje sdělené podle článku 3 pro účely trestního řízení pouze pro účely trestního řízení, pro které byla žádost podána a které bylo uvedeno na formuláři uvedeném v příloze.
2. Osobní údaje sdělené podle článku 3 pro jiné účely, než je trestní řízení, smí dožadující členský stát použít v souladu se svým vnitrostátním právem pouze pro účely, pro které byla žádost podána, a v rámci omezení uvedených dožádaným členským státem na příslušném formuláři.
3. Tento článek se nevztahuje na osobní údaje získané členským státem podle tohoto rozhodnutí a pocházející od dotyčného členského státu.
Článek 5
Jazyky
Dožadující členský stát zašle formulář v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků dožádaného členského státu.
Dožádaný členský stát odpoví buď v jednom ze svých úředních jazyků, nebo v jiném jazyce přijatelném pro oba členské státy.
Každý členský stát může při přijetí tohoto rozhodnutí nebo později uvést v oznámení generálnímu sekretariátu Rady, které úřední jazyky orgánů Evropských společenství pro tyto účely přijímá.
Generální sekretariát Rady oznámí tuto informaci členským státům.
Článek 6
Vztah k jiným právním aktům
1. Ve vztahu k členským státům toto rozhodnutí doplňuje a usnadňuje použití ustanovení článků 13 a 22 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959 a jejích dodatkových protokolů ze dne 17. března 1978 [7] a 8. listopadu 2001 [8], jakož i Úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních mezi členskými státy Evropské unie ze dne 29. května 2000 [9] a protokolu k ní ze dne 16. října 2001 [10].
2. Pro účely tohoto rozhodnutí se členské státy vzdávají práva vzájemně uplatňovat své výhrady vznesené k článku 13 Evropské úmluvy o vzájemné pomoci ve věcech trestních ze dne 20. dubna 1959.
Tímto rozhodnutím nejsou dotčeny výhrady k článku 22 uvedené úmluvy.
Podobné výhrady je možné uplatnit k článku 2 tohoto rozhodnutí.
3. Tímto rozhodnutím není dotčeno používání příznivějších ustanovení v dvoustranných nebo vícestranných dohodách mezi členskými státy.
Článek 7
Provedení
Členské státy provedou toto rozhodnutí co nejdříve a v každém případě nejpozději 21. května 2006.
Článek 8
Nabytí účinku
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 30. června 2004
o státní podpoře poskytnuté Německem ve prospěch podnikatelského seskupení Herlitz
(oznámeno pod číslem K(2004) 2212)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/878/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropských společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [1], a zejména na čl. 7 odst. 3 tohoto nařízení,
poté, co všechny zúčastněné strany byly vyzvány k předložení svých připomínek podle těchto ustanovení [2], a s ohledem na jejich připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. PRŮBĚH ŘÍZENÍ
(1) V březnu roku 2002 předložil jeden z největších konkurentů společnosti Herlitz AG stížnost, ve které uvádí, že společnost Herlitz AG získala od spolkové země Berlín záruku.
Dopisem ze dne 25. března 2002 Komise požádala Německo o předložení informací o možných podporách poskytnutých společnosti Herlitz AG.
V dopise ze dne 17. dubna 2002, doručeném dne 18. dubna 2002, Německo podporu popřelo.
Na základě článku uveřejněného v tisku dne 24. dubna 2002, v němž autor tvrdil, že spolková země Brandenburg poskytla společnosti Falken Office Products GmbH (dále jen "FOP"), dceřiné společnosti Herlitz AG, půjčku ve výši 1 milionu EUR, Komise v dopise ze dne 8. května 2002 znovu Německo požádala o údaje týkající se možného udělení podpory společnosti Herlitz AG.
Německo dopisem ze dne 4. června 2002, doručeným dne 5. června 2002, znovu popřelo poskytnutí jakékoliv podpory.
(2) Nakonec Německo v dopise ze dne 17. července 2002, doručeném dne 19. července 2002, Komisi sdělilo, že společnost InvestitionsBank des Landes Brandenburg (dále jen "ILB") poskytla společnosti Herlitz PBS AG půjčku v přibližné výši 1 milionu EUR.
Podle údajů Německa bylo opatření již provedeno. Komise jej proto zaznamenala jako neoznámenou podporu pod číslem NN 89/02.
Přílohy včetně návrhu na nucené vyrovnání byly předloženy v dopise ze dne 19. července 2002, doručeném dne 25. července 2002, a dopisem ze dne 1. srpna 2002, doručeném téhož dne.
Dne 8. srpna 2002 požádala Komise o vysvětlující informace k poskytnuté podpoře, které Německo zaslalo dopisem ze dne 4. září 2002, doručeném téhož dne.
(3) Dopisem ze dne 29. ledna 2003, doručeném téhož dne, sdělilo Německo Komisi, že půjčka poskytnutá společnosti Herlitz PBS AG byla společnosti ILB plně splacena.
Kromě toho byla zastavena konkurzní řízení na majetek společnosti Herlitz AG a společnosti Herlitz PBS AG a byl schválen a proveden návrh na nucené vyrovnání.
(4) V dopise ze dne 19. února 2003 Komise informovala Německo o svém rozhodnutí ve věci poskytnutí půjčky zahájit řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES a přijmout doprovodná opatření a o tom, že případ je veden pod číslem C 16/03. Poté Německo zaslalo své připomínky, které byly doručeny dne 28. dubna 2003.
(5) Rozhodnutí Komise o zahájení formálního přezkumného řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [3].
Komise v něm vyzvala všechny zúčastněné strany, aby předložily své připomínky.
Zúčastněné strany doručily své připomínky, které byly předány Německu s tím, že Německu byl poskytnut prostor k tomu, aby se k záležitosti vyjádřilo.
Připomínky Německa byly zaslány dopisem ze dne 24. července 2003, doručeném dne 27. července 2003.
(6) Další informace Německo předložilo v dopisech ze dne 10., 12. a 28. listopadu 2003, 8. a 26. ledna 2004, 23. března 2004 a 23. a 24. dubna 2004.
Setkání zástupců Komise, německé vlády, podnikatelského seskupení Herlitz a se správcem konkurzní podstaty se konalo dne 27. ledna 2004.
II. OPATŘENÍ
1. Podnik
(7) Společnost Herlitz AG založená v roce 1904 jako obchod s psacími potřebami se vyvinula v podnikatelské seskupení zapsané od roku 1977 na burze.
V rámci podnikatelského seskupení je Herlitz AG holdingovou společností, která vlastní hlasovací práva v dceřiných společnostech, z nichž je nejdůležitější Herlitz PBS AG.
(8) Až do zahájení konkurzního řízení byla Herlitz AG holdingovou společností Herlitz PBS AG a Diplomat GmbH (Diplomat).
V rámci podnikatelského seskupení Herlitz byla Herlitz PBS AG holdingovou společností společnosti Falken Office Products GmbH (FOP), společnosti Herlitz Kunststoffverarbeitungs GmbH (HKV), společnosti Susy Card Papeterie GmbH (Susy), společnosti HGG Verwaltungsgesellschaft mbH (HGG) a zahraničních dceřiných společností v přibližně 15 zemích.
V roce 2002 podnikatelské seskupení Herlitz získalo společnost Mercoline Gmbh, jakož i společnost eCom Verwaltungs GmbH a společnost eCom Logistik GmbH & Co.KG (eCom).
Seskupení má následující strukturu:
+++++ TIFF +++++
Někdejší části seskupení včetně zaniklé společnosti DiplomatHerlitz AGHerlitz PBS AGOstatní majetkováúčastZahraniční podnikyTuzemské konsolidované podniky FOP, HGG, Mercoline, eCom, (zaniklé spol.: HKV, Susy)Ostatní, ne zcela konsolidovaná majetková účast
(9) Podnikatelské seskupení Herlitz působí na trzích s psacími a kancelářskými potřebami a blahopřáními.
Společnost Herlitz AG a společnost Herlitz PBS mají sídlo v Berlíně.
Výroba seskupení Herlitz je soustředěna ve městech Berlín, Falkensee (Braniborsko), Peitz (Braniborsko), Cunewald (Sasko), Poznaň (Polsko) a Most (Česká republika).
Společnost FOP je nejdůležitějším výrobcem kancelářských potřeb v rámci seskupení.
(10) Od července roku 2001 vlastní 67 % hlasovacích práv ve společnosti Herlitz AG konsorcium, které se skládá z těchto bank: DB Industrial Holding (Deutsche Bank), Landesbank Berlin, Berliner Bank [4], Hypovereinsbank, Bayerische Landesbank, DZ Bank AG, Dresdner Bank, HSBC, IKB Deutsche Industriebank AG a West LB.
Zbývající hlasovací práva, tj. 35 %, jsou rozdělena mezi celou řadu vlastníků [5].
(11) Následující tabulka 1 ukazuje hospodářský vývoj seskupení:
Tabulka 1
_BAR_ 1997 _BAR_ 1998 _BAR_ 1999 _BAR_ 2000 _BAR_ 2001 _BAR_ 2002 celkem _BAR_ 2002 1.1.2002– 16.9.2002 _BAR_ 2002 17.10.2002– 31.12.2002 _BAR_ 2003 _BAR_
Obrat v mil. EUR _BAR_ 714 _BAR_ 630 _BAR_ 567 _BAR_ 490 _BAR_ 438 _BAR_ 376 _BAR_ 255 _BAR_ 121 _BAR_ 347 _BAR_
Čistý zisk/ztráta v mil. EUR _BAR_ – 51 _BAR_ – 37 _BAR_ – 46 _BAR_ – 51 _BAR_ – 134 _BAR_ 99 _BAR_ 51 _BAR_ 48 _BAR_ 1,7 _BAR_
Zaměstnanci _BAR_ 5420 _BAR_ 4483 _BAR_ 4228 _BAR_ 3380 _BAR_ 2984 _BAR_ 3096 _BAR_ 3181 průměr _BAR_ 3109 průměr _BAR_ Žádná citelná změna _BAR_
Kapitál v mil. EUR _BAR_ 171 _BAR_ 123 _BAR_ 70 _BAR_ 18 _BAR_ – 55 _BAR_ 43 _BAR_ – 6 _BAR_ 43 _BAR_ 43 _BAR_
Bankovní závazky v mil. EUR _BAR_ 172 _BAR_ 365 _BAR_ 373 _BAR_ 356 _BAR_ 297 _BAR_ 89 _BAR_ 250 _BAR_ 89 _BAR_ 63 _BAR_
(12) Kvůli neprodloužení bankovních úvěrů v březnu roku 2002 stály společnosti Herlitz AG, Herlitz PBS AG a další dceřiné společnosti seskupení, jako Diplomat, HKV a Susy, před prohlášením konkurzu, popř. již byly v platební neschopnosti.
Dne 3. dubna 2002 požádaly společnosti Herlitz AG a Herlitz PBS AG o konkurzní řízení.
Dne 5. června 2002 se konkurzní řízení zahájilo pro oba podniky.
(13) Pro některé dceřiné společnosti podnikatelského seskupení konkurzní řízení proběhlo odděleně.
Společnosti Diplomat, HKV a Susy požádaly o prohlášení konkurzu dne 12. dubna 2002 a následně zanikly.
V průběhu likvidace byla všem věřitelům z konkurzní podstaty vyplacena stejná procentuální sazba z výše jejich pohledávek.
Žádný věřitel se nevzdal svého práva na splnění svých pohledávek za těmito společnostmi nebo za společností FOP.
Prohlášení konkurzu na majetek společnosti FOP se zabránilo poskytnutím půjčky určené k záchraně společnosti Herlitz PBS AG.
(14) Konkurzní řízení prohlášená na majetek společností Herlitz AG a Herlitz PBS AG byla zastavena se souhlasem soudu návrhem na nucené vyrovnání Herlitz PBS AG dne 16. září 2002.
Věřitelé schválili jednomyslně a bez výhrad nucené vyrovnání pro společnosti Herlitz AG a Herlitz PBS dne 15. července 2002.
Nad úspěšným průběhem nuceného vyrovnání vykonávali do dne 31. března 2004 dohled jak správce konkurzní podstaty, tak věřitelé.
(15) Podle údajů Německa lze finanční potíže podnikatelského seskupení Herlitz odvodit z mnoha chybných investičních rozhodnutí učiněných v devadesátých letech mimo hlavní linii jeho obchodování.
Po znovusjednocení Německa se seskupení rozhodlo, že se bude účastnit obchodování s nemovitostmi v Berlíně a v Brandenburgu, protože očekávalo vysoké zisky.
Poté, co se očekávané růsty zisku nedostavily, muselo seskupení vytvořit rezervy a postupně provádět odpisy až do výše 95 milionů EUR.
Ukázalo se, že budovy postavené pro vlastní využití v městské části Berlin-Tegel a ve městě Falkensee jsou nadbytečné.
Protože se pro nevyužité plochy nenašel žádný zájemce, vznikly náklady za prázdné prostory ve výši 20 milionů EUR.
(16) Investice do nemovitostí přinesly společnosti největší ztráty.
Všechny pokusy o prodej nemovitostí selhaly.
Tato situace vedla na konci roku 2001 k založení dvou účelově vázaných realitních společností, totiž "GGB Grundstückgesellschaft Am Borsighafen mbH Co. KG" (GGB) pro správu budov ve vlastnictví seskupení v městské části Berlin-Tegel a "GGF Grundstückgesellschaft Falkensee mbH Co.
KG" (GGF) pro správu nemovitostí ve Falkensee. Prostřednictvím Herlitz PBS AG a HGG vykonávalo podnikatelské seskupení většinovou kontrolu nad společnostmi GGB a GGF.
Zatímco společnost Herlitz PBS AG byla komanditistou, byla společnost HGG komplementářem GGB a GGF.
(17) Seskupení Herlitz plánovalo, že očistí svou rozvahu od zatížení investicemi do nemovitostí.
Proto v lednu roku 2002 oba pozemky s příslušnými dědičnými právy stavby prodalo společnostem GGB a GGF, které nato seskupení pronajaly požadovanou část pozemků.
Společnosti GGB a GGF však nemohly ze seskupení vystoupit před prohlášením konkurzního řízení.
Nakonec byla se souhlasem správce konkurzní podstaty dne 30. září 2002 společnost HGG, vlastník s menšinovou účastí ve společnostech GGB a GGF, uvolněna z podnikatelského seskupení Herlitz a práva komanditisty společnosti PBS AG byla přeměněna na hlasovací práva menšinových vlastníků v hodnotě 1 milionu EUR jak v GGB, tak i v GGF.
Podle německého práva [7] tak podnikatelské seskupení Herlitz již není většinovým vlastníkem realitních společností.
(18) Jako další chybná investice seskupení se projevila koupě ruské papírny a následné zahájení obchodování s papírem a zpracovávání papíru.
Kvůli zhroucení trhu s papírem ve Společenství nezávislých států vedla tato investice ke ztrátám v přibližné výši 50 milionů EUR.
Další investice do distribučního obchodu v Portugalsku, Francii a v Rakousku byly rovněž neúspěšné a přinesly další ztráty ve výši mezi 10 a 15 miliony EUR.
Celkem tak došlo ke ztrátám z veškerých chybných investic v přibližné výši 175 až 180 milionů EUR.
Je nutno zdůraznit, že během celého časového období přinášelo základní obchodování podnikatelského seskupení Herlitz kladné výsledky, které ale nestačily pokrýt ztráty z chybných investic.
2. Finanční opatření
a) "Stará opatření"
(19) V roce 1989 nabídla spolková země Berlín společnosti Herlitz AG prostřednictvím společnosti Liegenschaftsfonds Berlin GmbH & Co. KG (dále jen pozemkový fond) užívání pozemku v bývalé průmyslové zóně Borsig v městské části Berlín-Tegel.
Pozemkový fond je společnost spravující nemovitosti spolkové země Berlín.
Za pozemek v městské části Tegel získalo podnikatelské seskupení Herlitz od spolkové země Berlín dědičné právo stavby, u kterého byla stanovena povinnost platit poplatek (Erbbauzinsen) až do dne 30. dubna 2053.
(20) Poplatek za dědičné právo stavby byl vyměřen na 3 % hodnoty pozemku s tím, že hodnota může během doby trvání smlouvy kolísat.
Podnikatelské seskupení na pozemku v městské části Tegel postavilo administrativní budovu s výrobním závodem podle svých potřeb.
Budovy postavené na pozemku v nájmu byly ve vlastnictví seskupení.
Jejich prodejem společnosti GGB bylo převedeno i dědičné právo stavby na pozemku.
(21) Smlouva mezi pozemkovým fondem a podnikatelským seskupením Herlitz obsahovala doložku o zvýšení poplatku za dědičné právo stavby ze 3 % na 7,5 % pro případ jiného užívání pozemku odporujícího zájmům vlastníka.
Pozemkový fond po převodu dědičného práva stavby na pozemku v městské části Berlín-Tegel na společnost GGB však poplatek za dědičné právo stavby nezvýšila a dle dohody platilo seskupení poplatek do března roku 2002 a společnost GGB od [8] října roku 2002.
(22) V roce 1989 společnost Herlitz AG navíc získala od spolkové země Berlín nezajištěnou půjčku ve výši 6 milionů DEM (3,07 miliony EUR) na přeložení výroby z Moabit a Spandau do městské části Tegel (dále jen půjčka na stěhování).
Krátce před splatností půjčky spolková země Berlín prodloužila dne 17. listopadu 1999 splácení půjčky na stěhování do dne 31. prosince 2004.
Jako kompenzaci účtovala spolková země úrokovou sazbu podle základní úrokové sazby Evropské centrální banky s připočtením 2 %.
(23) S cílem poskytnout zajištění podepsala společnost Herlitz AG dne 23. listopadu 1999 notářský zápis, ve kterém uznala svůj dluh vůči spolkové zemi Berlín ve výši 7,185 milionů DEM (3,67 miliony EUR), což odpovídalo výchozí částce půjčky na stěhování s připočtením očekávané částky kumulovaných úroků ve výši 1,185 milionů DEM (0,606 milionů EUR).
Kromě toho byl v listině uznán hypotekární dluh ve výši splatných poplatků za dědičné právo stavby společnosti Herlitz AG na pozemku v městské části Berlín-Tegel.
Tento hypotekární dluh byl však uznán v pořadí až za hypotekárním dluhem vzniklým z téhož dědičného práva stavby vůči bankám.
Ani poskytnutí půjčky na stěhování v roce 1989, ani prodloužení lhůty v roce 1999 se nedotklo režimu podpory. Komisi nebylo oznámeno žádné z uvedených opatření.
b) Půjčka určená k záchraně společnosti
(24) Smlouvou uzavřenou správcem konkurzní podstaty dne 10. května 2002 poskytla společnost ILB společnosti Herlitz PBS AG půjčku ve výši 930232 EUR (dále jen půjčka určená k záchraně společnosti).
Dopisem ze dne 29. května 2002 byla tato částka zvýšena na 963855,42 EUR.
(25) Půjčka určená k záchraně společnosti sloužila ke splnění kupní smlouvy mezi společnosti Herlitz PBS AG a společností FOP.
FOP dodala Herlitz PBS AG zboží, ale Herlitz PBS AG nezaplatila, čímž ohrozila likviditu FOP.
(26) Půjčka určená k záchraně společnosti byla poskytnuta s roční úvěrovou sazbou ve výši 7,5 % a musela být splacena do šesti měsíců po jejím poskytnutí.
Půjčka byla vyplacena dne 24. července 2002 a zajištěna postoupením pohledávky společnosti FOP ve výši 2,5 milionu EUR a hypotekárním dluhem zatěžujícím pozemek podniku ve výši 13549234,85 EUR.
Půjčka byla společnosti ILB splacena i s úroky dne 24. ledna 2003.
c) Restrukturalizace podáním návrhů na nucené vyrovnání
Nucené vyrovnání
(27) Německo předložilo návrh na nucené vyrovnání pro společnost Herlitz PBS AG a návrh na nucené vyrovnání pro společnost Herlitz AG; oba návrhy jsou datovány dne 15. července 2002.
Uvedené návrhy na nucené vyrovnání spočívají v sanačních plánech (resp. v plánech rekapitalizace) podnikatelského seskupení Herlitz.
Oba sanační plány zahrnují odbourání kapacit, prodej nemovitostí společnosti, zrušení nerentabilních dceřiných společností, snížení negativních provozních výsledků, opatření ke snížení nákladů a k optimalizaci prodeje a hledání strategického partnera.
Kromě toho se v plánech předpokládá, že dluhy společnosti budou sníženy částečným a úplným prominutím nezajištěných dluhů a příspěvkem zaměstnanců.
(28) Základem pro oba návrhy na nucené vyrovnání byla sanace pokračováním v podnikatelské činnosti podle německého konkurzního řádu [9].
Konkurzní řád účinný ode dne 1. ledna 1999 obsahuje možnost záchrany společnosti zachováním vedení společnosti a uspokojením věřitelů z příjmů vzniklých po skončení konkurzního řízení.
V řízeních prohlášených na majetek společností Herlitz AG a Herlitz PBS AG se toto řešení zdá být nejvhodnějším způsobem, jak uspokojit věřitele.
Správce konkurzní podstaty a věřitelé proto upustili od možností prodeje celé společnosti (sanace zcizením) nebo likvidace společnosti a odděleného prodeje majetkových hodnot (zánik).
(29) Oba návrhy sice vycházely z téhož řízení, ale z důvodu rozdílné majetkové struktury společnosti Herlitz PBS AG a společnosti Herlitz AG se usilovalo o různá řešení.
Restrukturalizace společnosti Herlitz AG podáním návrhu na nucené vyrovnání závisela na splnění návrhu týkajícího se Herlitz PBS AG.
V obou návrzích byli věřitelé každé společnosti rozděleni do skupin se srovnatelnými pohledávkami.
(30) Podle ustanovení článku 222 německého konkurzního řádu se mohou konkurzního řízení zúčastnit tři skupiny věřitelů:
a) věřitelé s právem na oddělené uspokojení, pokud by byla tato práva návrhem omezena;
b) věřitelé I. třídy;
c) věřitelé II. třídy, kteří své pohledávky neprominuli.
(31) Další rozdělení probíhá uvnitř skupin věřitelů se stejnými právy.
Po rozdělení do skupin nelze provádět urovnání jednotlivě proto, aby nedocházelo k nerovnoměrnému uspokojení v rámci jedné skupiny věřitelů.
(32) V konkurzních řízeních prohlášených na majetek společnosti Herlitz AG a společnosti Herlitz PBS AG byly pohledávky věřitelů s právem na oddělené uspokojení plněny v závislosti na jejich nárocích.
(33) Německo konstatovalo, že v řízeních prohlášených na majetek společnosti Herlitz AG a společnosti Herlitz PBS AG byly beze zbytku zaplaceny veškeré náklady konkurzního řízení a pohledávky za konkurzní podstatou.
Část těchto pohledávek se týkala daně z obratu.
V případě konkurzního řízení prohlášeného na majetek dále existující společnosti je vyrovnání těchto přednostních pohledávek předpokladem pro jeho úspěšné ukončení.
Pohledávky za konkurzní podstatou byly neprodleně zaplaceny při jejich vzniku a nebyly vedeny v žádném zvláštním seznamu.
Byly však sestaveny hypotetické seznamy nákladů konkurzního řízení a pohledávek za konkurzní podstatou, aby bylo možné vyjádřit možný výsledek likvidace a prodeje majetkových hodnot.
Skupiny věřitelů v návrhu na nucené vyrovnání pro Herlitz AG
(34) V konkurzním řízení prohlášeném na majetek společnosti Herlitz AG byly přihlášené pohledávky rozděleny následovně:
a) věřitelé s právem na oddělené uspokojení: nevznikla žádná odpovídající skupina.
Právo na oddělené uspokojení zajistilo všechny pohledávky Hypovereinsbank a Eurohypo [10], ale pouze část skupiny HAG 1;
b) náklady konkurzního řízení a pohledávky za konkurzní podstatou: nevznikla žádná odpovídající skupina věřitelů a pohledávky byly bezezbytku zaplaceny při svém vzniku;
c) věřitelé I. třídy:
- skupina HAG 1: skupina bank s právem na oddělené uspokojení, které se vztahuje na část pohledávek z movitého majetku a z majetkové účasti ve společnosti Herlitz AG,
- skupina HAG 2: ostatní věřitelé I. třídy, kteří nepatří do skupiny HAG 1,
- skupina HAG 3: finanční úřad Berlín,
- skupina HAG 4: propojené společnosti;
d) věřitelé II. třídy:
- skupina HAG 5: úroky, náklady, peněžité pokuty atd.
(35) Pohledávky II. třídy týkající se HAG 5 byly podle ustanovení článku 225 konkurzního řádu z návrhu na nucené vyrovnání vyloučeny.
Skupina HAG 3 a HAG 4 z I. třídy prominula své pohledávky s účinností ke dni 15. července 2002 [11].
V následující tabulce jsou uvedeny prominuté pohledávky a částky (zaokrouhlené částky):
Tabulka 2
Skupina _BAR_ Věřitelé společnosti Herlitz AG z veřejného a soukromého sektoru _BAR_ Druh pohledávky _BAR_ Zajištění _BAR_ Závazky v mil. EUR _BAR_ Prominutí pohledávek (mil. EUR) _BAR_
HAG 1 _BAR_ Banky s právem na oddělené uspokojení (veřejný i soukromý sektor) _BAR_ Úvěry do 3. dubna 2002 _BAR_ Právo na oddělené uspokojení na movitých věcech _BAR_ [130–140] _BAR_ [do výše 135] * _BAR_
HAG 2 _BAR_ Bývalí členové představenstva a zaměstnanci (soukromý sektor) _BAR_ Budoucí nároky na vyplácení důchodů; odměna za práci do 3. dubna 2002; odstupné _BAR_ Žádné _BAR_ [35,91] * _BAR_ […] * _BAR_
Pronajímatel pozemku Spandau (soukromý sektor) _BAR_ Platby nájmu; náhrada škody z důvodu vypovězení smlouvy _BAR_ Žádné _BAR_ […] * _BAR_
Dodavatelé (soukromý sektor) _BAR_ Pohledávky z obchodního styku do 3. dubna 2002; náhrada škody z důvodu vypovězení smlouvy _BAR_ Žádné _BAR_
Sdružení pro zajištění důchodů (Pensionssicherungsverein) (veřejný sektor) _BAR_ Budoucí nároky na vyplácení důchodů _BAR_ Žádné _BAR_ [8,43] * _BAR_
Spolkový úřad práce (Bundesanstalt für Arbeit) (veřejný sektor) _BAR_ Nárok na náhradu újmy vzniklé ztrátou výdělku v důsledku prohlášení konkurzu (Insolvenzgeld) ( 1. ledna 2002– 4. června 2002) _BAR_ Žádné _BAR_
Zdravotní pojišťovny (veřejný sektor) _BAR_ Příspěvky za období od 5. března 2002– 4. června 2002) _BAR_ Žádné _BAR_
Finanční úřad Alfeld (veřejný sektor) _BAR_ Daň z převodu nemovitostí z prodeje majetkové účasti před rokem 2002 _BAR_ Žádné _BAR_
Pozemkový fond (veřejný sektor) _BAR_ Nárok na platbu nájemného pro Berlin-Spandau _BAR_ Žádné _BAR_
Prominutí pohledávek týkajících se skupiny HAG 2: Byla zaplacena část ve výši 0,5 milionu EUR podle rozsahu pohledávek, zbývající část pohledávek byla prominuta. _BAR_
HAG 3 _BAR_ Finanční úřad Berlín (veřejný sektor) _BAR_ Daň ze mzdy a z obratu za období do 5. června 2002 _BAR_ Žádné _BAR_ [2,0] * _BAR_ [2,0] * _BAR_
Prominutí pohledávek týkajících se skupiny HAG 3: Bylo prominuto 100 % pohledávek. _BAR_
HAG 4 _BAR_ Propojené společnosti (soukromý sektor) _BAR_ Veškeré pohledávky vůči Herlitz AG _BAR_ Žádné _BAR_ 109 _BAR_ 108 _BAR_
HAG 5 _BAR_ Věřitelé II. třídy (soukromý nebo veřejný sektor) _BAR_ Úroky, náklady, poplatky atd. _BAR_ Žádné _BAR_ Žádné údaje _BAR_ Žádné údaje _BAR_
Skupiny věřitelů v návrhu na nucené vyrovnání pro Herlitz PBS AG
(36) Věřitelé v konkurzním řízení prohlášeném na majetek společnosti Herlitz PBS AG byli rozděleni takto:
a) věřitelé s právem na oddělené uspokojení:
- skupina PBS 1: právo na oddělené uspokojení zajišťovalo veškeré pohledávky určitých dodavatelů,
- skupina PBS 6: banky s právem na oddělené uspokojení vztahující se na určitou část pohledávek; Hypovereinsbank a Eurohypo měly rovněž právo na oddělené uspokojení, nebyly ale zařazeny do skupiny PBS 6;
b) náklady konkurzního řízení a pohledávky za konkurzní podstatou: nevznikla žádná odpovídající skupina věřitelů, pohledávky byly bezezbytku zaplaceny při svém vzniku;
c) věřitelé I. třídy:
- skupina PBS 2: zaměstnanci,
- skupina PBS 3: několik věřitelů z veřejného sektoru, například daňové úřady, Spolkový úřad práce (Bundesanstalt für Arbeit), zdravotní pojišťovny, spolková země Berlín,
- skupina PBS 4: propojené společnosti,
- skupina PBS 5: ostatní věřitelé I. třídy, například bývalí členové představenstva a zaměstnanci, profesní sdružení, Sdružení pro zajištění důchodů (Pensionssicherungsverein), soukromé leasingové banky, rakouská pošta, hlavní celní úřad atd.;
d) věřitelé II. třídy:
- skupina PBS 7: úroky, náklady, poplatky atd.
(37) Pohledávky II. třídy ve skupině PBS 7 byly z návrhu na nucené vyrovnání vyloučeny podle ustanovení článku 225 konkurzního řádu.
Skupiny PBS 3 a PBS 4 z I. třídy prominuly své pohledávky s účinností ke dni 15. července 2002.
V následující tabulce jsou uvedeny prominuté pohledávky a částky I. třídy (zaokrouhlené částky):
Tabulka 3
Skupina _BAR_ Věřitelé společnosti Herlitz PBS AG ze soukromého a z veřejného sektoru _BAR_ Druh pohledávky _BAR_ Zajištění _BAR_ Závazky (mil. EUR) _BAR_ Prominutí pohledávek (mil. EUR) _BAR_
PBS 1 _BAR_ Dodavatelé s právem na oddělené uspokojení (soukromý sektor) _BAR_ Pohledávky z obchodního styku do 3. dubna 2002 _BAR_ Movitý majetek – práva na vyloučení věci/na oddělené uspokojení _BAR_ [3–6] * _BAR_ 0 _BAR_
PBS 2 _BAR_ Zaměstnanci (soukromý sektor) _BAR_ Budoucí mzdy a platy _BAR_ Žádné _BAR_ [40–50] */rok _BAR_ [2–4] * v roce 2002 [4–5] */rok od roku 2003 _BAR_
PBS 3 _BAR_ Finanční úřad Berlín (veřejný sektor) _BAR_ Daň ze mzdy březen 2002 _BAR_ Žádné _BAR_ [11,50] * _BAR_ […] * _BAR_
Finanční úřad Berlín (veřejný sektor) _BAR_ Daň z nemovitostí leden–březen 2002 _BAR_ Žádné _BAR_
Finanční úřad Berlín (veřejný sektor) _BAR_ Daň z převodu nemovitostí 1996 _BAR_ Žádné _BAR_
Spolkový úřad práce (Bundesanstalt für Arbeit) (veřejný sektor) _BAR_ Nárok na náhradu újmy vzniklé ztrátou výdělku v důsledku prohlášení konkurzu (Insolvenzgeld) ( 1. duben 2002– 4. červen 2002) _BAR_ Žádné _BAR_
Zdravotní pojišťovny (veřejný sektor) _BAR_ Příspěvky z období od 5. března do 4. června 2002 _BAR_ Žádné _BAR_
Pozemkový fond (veřejný sektor) _BAR_ Poplatek za dědičné právo stavby duben–červen 2002 _BAR_ Hypotekární dluh II. třídy _BAR_
Spolková země Berlín (veřejný sektor) _BAR_ Nárok na splacení půjčky na stěhování _BAR_ Žádné _BAR_
Celkové prominutí pohledávek týkajících se skupiny PBS 3: Bylo prominuto 100 % pohledávek. _BAR_
PBS 4 _BAR_ Propojené společnosti ve skupině (soukromý sektor) _BAR_ Všechny zbývající pohledávky společností patřících do seskupení Herlitz _BAR_ Žádné _BAR_ 139 _BAR_ 139 _BAR_
PBS 5 _BAR_ Bývalí členové představenstva/řídící pracovníci (soukromý sektor) _BAR_ Budoucí nároky na vyplácení důchodů, odměna za práci do 3. dubna 2002, odstupné _BAR_ Žádné _BAR_ [Věřitelé ze soukromého sektoru 22,61; věřitelé z veřejného sektoru 19,56] * _BAR_ […] * _BAR_
Sdružení pro zajištění důchodů (Pensionssicherungsverein) (veřejný sektor) _BAR_ Budoucí nároky na vyplácení důchodů _BAR_ Žádné _BAR_
Leasingové banky (soukromý sektor) _BAR_ Nezaplacené a kapitalizované budoucí leasingové splátky _BAR_ Žádné _BAR_
Rakouská pošta (v tomto případě soukromý) _BAR_ Reklamační dobropisy a náhrada bonusů _BAR_ Žádné _BAR_
Profesní sdružení (veřejný sektor) _BAR_ Příspěvky na úrazové pojištění _BAR_ Žádné _BAR_
Hlavní celní úřad (veřejný sektor) _BAR_ Dovozní daň z přidané hodnoty, clo _BAR_ Žádné _BAR_
Duální systém Německo (soukromý sektor) _BAR_ Příspěvky "Der Grüne Punkt" (Zelený bod) _BAR_ Žádné _BAR_
Zdravotní pojišťovny (veřejný sektor) _BAR_ Příspěvky za období ( 1– 4. března 2002) _BAR_ Žádné _BAR_
Pozemkový fond (veřejný sektor) _BAR_ Poplatek za dědičné právo stavby–září 2002 _BAR_ Hypotekární dluh II. třídy _BAR_
Ostatní nezajištěné dodávky (soukromý sektor) _BAR_ Dodávky a plnění do 3. dubna 2002; smluvní práva na náhradu škody atd. _BAR_ Žádné _BAR_
Celkové prominutí pohledávek týkajících se skupiny PBS 5: Bylo prominuto 90 % pohledávek. _BAR_
PBS 6 _BAR_ Banky se zajištěním movitým majetkem (soukromý a veřejný sektor) _BAR_ Úvěry za období do 3. dubna 2003 _BAR_ Movitý majetek – práva na oddělené uspokojení _BAR_ [100-120] * _BAR_ (Prominuto až 76,75 mil. EUR) _BAR_
PBS 7 _BAR_ Věřitelé II. třídy (soukromý nebo veřejný sektor) _BAR_ Úroky, náklady, poplatky atd. _BAR_ Žádné _BAR_ Není uvedeno _BAR_ Není uvedeno _BAR_
Další údaje k dluhům u věřitelů z veřejného sektoru
(38) Věřitelé z veřejného sektoru uplatňovali pohledávky v různých skupinách.
Ve skupinách HAG 2, HAG 3, PBS 3 a PBS 5 nebyly zajištěny žádné z pohledávek věřitelů z veřejného a soukromého sektoru.
Přesto byly beze zbytku prominuty pohledávky I. třídy ve skupinách HAG 3 a PBS 3 na rozdíl od věřitelů I. třídy ve skupinách HAG 2 a PBS 5, kterým byl vyplacen poměrný podíl plateb.
(39) Podle návrhů na nucené vyrovnání získali věřitelé skupiny HAG 2 nejpozději dne 31. března 2004 podíl z celkové částky 0,5 milionu EUR podle rozsahu jejich pohledávek.
Věřitelé skupiny PBS 5 získali 10 % svých pohledávek do dne 31. prosince 2003.
V tabulkách 2 a 3 jsou uvedeny částky pohledávek veřejných subjektů a výše prominutí pohledávek.
Další údaje o finančních ústavech účastnících se dohody
(40) V obou návrzích na nucené vyrovnání je uveden úvěr poskytnutý společnosti Herlitz PBS AG bankovním konsorciem (dále jen konsorciální úvěr).
Struktura konsorcia odpovídá složení konsorcia uvedeného v 10. bodě odůvodnění.
Konsorciální úvěr byl společnosti Herlitz PBS AG poskytnut celým konsorciem, aby se umožnilo úplné splacení směnitelného dluhopisu ve výši 100 milionů EUR.
Dne 3. dubna 2002 byl konsorciální úvěr ve výši 65,4 milionů EUR spotřebován do výše 53,9 milionů EUR.
Kromě toho většina bank konsorcia poskytla podnikatelskému seskupení Herlitz před červencem 2001 další úvěry (úvěrové linky) ve výši 156,6 milionů EUR, které byly ke dni 3. dubna 2003 spotřebovány ve výši 134,11 milionů EUR.
(41) Ve skupině PBS 6 banky jednotně prominuly splacení konsorciálního úvěru a úvěrových linek společnosti Herlitz PBS AG ve výši částky přesahující 76,714 milionů EUR.
Stejné úvěrové pohledávky byly jednotně prominuty také ve skupině HAG 1, a sice za společností Herlitz AG ve výši částky přesahující 5 milionů EUR.
Podílům neprominutých úvěrů odpovídaly prodloužené úvěry poskytnuté podnikatelskému seskupení Herlitz.
Závazky odpovídající prominutí pohledávek z úvěrů společnostem Herlitz PBS AG a Herlitz AG byly současně převzaty společnostmi GGB a GGF.
Další údaje k ostatním dluhům u finančních ústavů
(42) V době schválení návrhů na nucené vyrovnání věřiteli mělo podnikatelské seskupení Herlitz další bankovní závazky, které nebyly kryty ani konsorciálním úvěrem, ani úvěrovými linkami.
Za prvé, Hypovereinsbank (Irsko), Bayerische Landesbank a Landesbank Berlin prominuly beze zbytku splacení svých nezajištěných úvěrů, aby neohrozily vymáhání svých částečně zajištěných pohledávek v rámci konsorciálního úvěru.
Za druhé, seskupení Herlitz získalo úvěry, které byly zajištěny přednostním hypotekárním dluhem na pozemku v městské části Berlín-Tegel: úvěr ve výši 15,4 milionů EUR od Hypovereinsbank a úvěr ve výši 30,8 milionů EUR od Eurohypo.
Oba uvedené úvěry nebyly začleněny do dohody, mohly se ale prominout společnostem Herlitz AG a Herlitz PBS AG, protože zajištěný pozemek v městské části Berlín-Tegel byl prodán GGB.
(43) Dne 15. dubna 2002 poskytly konsorciální banky Herlitz půjčku na zajištění likvidity ve výši 15 milionů EUR, aby podnikatelské seskupení mohlo pokračovat v provozní činnosti.
Půjčka byla dvakrát prodloužena a plně splacena ke dni 17. listopadu 2003.
Byla určena pro sezónní potřebu likvidity podnikatelského seskupení a mohla být znovu poskytnuta v červnu roku 2004.
Další údaje ke dluhům u dodavatelů
(44) Dluhy společnosti Herlitz AG u dodavatelů ve skupině HAG 2 činí 9,3 milionů EUR.
Dodavatele společnosti Herlitz PBS AG je možné dále rozdělit na dodavatele se zajištěním (skupina PBS 1) a dodavatele bez zajištění (skupina PBS 5).
Dodavatelé skupiny PBS 1 měli práva na oddělené uspokojení pro 35 % oběžných aktiv společnosti Herlitz PBS AG, a proto neprominuli své pohledávky.
Nezajištění dodavatelé skupiny PBS 5 naopak prominuli 90 % svých pohledávek stejně jako ostatní věřitelé I. třídy této skupiny.
Další údaje ke dluhům u zaměstnanců a u propojených společností
(45) Podle německého konkurzního práva se mohou zaměstnanci a propojené společnosti účastnit konkurzního řízení a získávat podíly za své pohledávky.
Pro tyto případy byly založeny zvláštní "skupiny věřitelů" (HAG 4, PBS 4), ostatní byly zařazeny do smíšených skupin (HAG 2, PBS 5).
Náhradní řešení k podání návrhů na nucené vyrovnání
(46) V řízení prohlášených na majetek společnosti Herlitz AG a společnosti Herlitz PBS AG se konkurzní správci a věřitelé rozhodli zachovat provoz podniku pomocí návrhu na nucené vyrovnání.
Jak se uvádí ve 33. bodě odůvodnění, byly v řízení o návrzích na nucené vyrovnání zaplaceny veškeré náklady konkurzního řízení a pohledávky za konkurzní podstatou.
Kromě toho bylo 0,5 milionu EUR vyplaceno jako podíl několika věřitelům I. třídy společnosti Herlitz AG na rozdíl od několika věřitelů I. třídy společnosti Herlitz PBS AG, kteří jako podíl získali přibližně 10 % svých pohledávek.
Jak vyplývá z 47. bodu odůvodnění, hodnota konkurzní podstaty předpokládaná při likvidaci společnosti mohla být podstatně nižší.
Při prodeji celého podniku mohli být věřitelé uspokojeni lépe.
Nenašel se ale žádný investor, který byl ochoten převzít majetkové hodnoty podnikatelského seskupení.
(47) Podle posudku vypracovaného poradenskou firmou Roland Berger a podle názoru nezávislého dražitele by při likvidaci hodnota movitého majetku klesla z 84,2 milionů EUR na [10–30] * milionů EUR.
Tato částka by se musela nejprve použít k uspokojení pohledávek s právem na oddělené uspokojení, čímž by se hodnota konkurzní podstaty snížila toliko na [0–5] * milionů EUR.
Příjmy podnikatelského seskupení Herlitz by během konkurzního řízení činily přibližně 1 milion EUR.
Po započtení této částky k disponibilním majetkovým hodnotám by zůstala disponibilní konkurzní podstata ve výši [1–6] * milionů EUR.
(48) Disponibilní konkurzní podstata by se použila k vyrovnání nákladů konkurzního řízení a pohledávek za konkurzní podstatou, které by v takovém případě vznikly při správě a prodeji konkurzní podstaty.
Po odečtení nákladů konkurzního řízení by zůstaly disponibilní majetkové hodnoty ve výši toliko [0–1] * milionu EUR.
Tato částka by nemohla pokrýt pohledávky společnosti za konkurzní podstatou, a byla by proto sama nedostatečná pro dílčí uspokojení věřitelů I. třídy.
(49) Podle návrhů na nucené vyrovnání by byla restrukturalizace prodejem veškerých majetkových hodnot podnikatelského seskupení Herlitz novému vlastníkovi neproveditelná.
Nabídky na převzetí určitých oblastí činnosti a skladových zásob sice učiněny byly, ale cena těchto nabídek odpovídala likvidační hodnotě.
Nejvýhodnější řešení pro věřitele proto spočívalo v restrukturalizaci dále existující společnosti pomocí návrhu na nucené vyrovnání.
d) Rozhodnutí k zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES
(50) Při přijetí rozhodnutí Komise ze dne 19. února 2003 zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES byly rozhodující tři důvody, které vyplynuly z prověření slučitelnosti opatření s Pokyny Společenství pro podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [16] (dále jen Pokyny).
(51) Za prvé, Komise shledala, že půjčka poskytnutá společnosti Herlitz PBS AG společností ILB obsahuje prvky státních podpor ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES, které bylo třeba důkladněji přezkoumat. Německo nepředložilo dostatečné informace ohledně slučitelnosti podpory s Pokyny tak, aby bylo možné zjistit skutečného příjemce podpory.
(52) Za druhé, Komise hledala odpověď na otázku, zda bylo možné chápat prominutí pohledávek některými věřiteli z veřejného sektoru (daňové úřady, Spolkový úřad práce, úřady sociálního pojištění a finanční úřady) vyjádřené v návrzích na nucené vyrovnání jako podpory.
(53) Za třetí, Komise měla pochybnosti ohledně užívání pozemku v městské části Berlín-Tegel ve spolkové zemi Berlín podnikatelským seskupením Herlitz. Komisi zajímalo, zda byla uzavřena řádná nájemní smlouva za tržních podmínek.
Nájemní smlouva byla zařazena jako stávající podpora, protože od jejího uzavření uplynulo více než deset let.
Komise ovšem dospěla k názoru, že prominutí poplatku za dědičné právo stavby spolkovou zemí Berlín a skutečnost, že se poplatek nezvýšil, by mohlo představovat novou formu podpory.
Kromě toho by poskytnutí a následné prominutí bezúročné půjčky ve výši 6 milionů DEM spolkovou zemí Berlín mohlo rovněž představovat státní podporu.
III. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(54) Jedinou zúčastněnou stranou, která k rozhodnutí o zahájení formálního přezkumného řízení podala připomínku, byla společnost Herlitz PBS AG, a sice jménem příjemce podpory, podnikatelského seskupení Herlitz.
Společnost Herlitz PBS AG se zasazovala o důkladné zjištění skutkové podstaty tvořící základ pro tvrzení o poskytnutí neoprávněné podpory.
Zároveň Komisi sdělila, že úřadům předala všechny příslušné podklady.
(55) Společnost Herlitz PBS AG prohlásila v souvislosti s půjčkou určenou k záchraně společnosti, že byla splacena a že splňuje předpoklady pro poskytování podpor určených na záchranu.
Ohledně prominutí pohledávek v návrzích na nucené vyrovnání uvedla, že věřitelé ze soukromého i veřejného sektoru postupovali stejným způsobem a že prominuté pohledávky byly bezcenné.
Zdůraznila, že věřitelé jednohlasně souhlasili s návrhy na nucené vyrovnání.
Společnost Herlitz PBS AG tvrdí, že by veškeré prvky podpory, které Komise spatřuje v prominutí pohledávek, musely být podle Pokynů zařazeny do kategorie podpor na restrukturalizaci.
Ve zbývajících otázkách se společnost přiklonila k právnímu názoru předloženému Německem, aby se tak zabránilo opakování.
IV. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA
(56) Německo v odpovědi na zahájení formálního přezkumného řízení prohlásilo, že na samotnou půjčku určenou k záchraně společnosti, kterou poskytla ILB, je třeba nahlížet jako na státní podporu, která je slučitelná se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
(57) Ostatní opatření, a zejména prominutí pohledávek v konkurzních řízeních, nejsou podle vyjádření Německa podporami ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Věřitelé z veřejného sektoru by v konkurzních řízeních stejně prominuli pohledávky nízké hodnoty. Kromě toho odpovídá jejich postup zásadě věřitele ze soukromého sektoru. Pokud jsou některá z ostatních opatření chápána jako státní podpory, přichází pro ně v úvahu, že budou schváleny jako podpory na restrukturalizaci podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
1. Připomínky k půjčce určené k záchraně společnosti
(58) Německo upozornilo na skutečnost, že rozhodnutí k poskytnutí půjčky určené k záchraně společnosti ze dne 10. května 2002 předcházelo přijetí návrhu na nucené vyrovnání ze dne 15. června 2002.
Skutečnost, že půjčka byla vyplacena až dne 24. července 2002, lze vyvodit z "otevřených otázek", které mohly být s ILB vyřešeny teprve dne 24. července 2002.
Tato půjčka sice společnosti Herlitz PBS AG zajistila nezbytnou likviditu v časovém období mezi podpisem smlouvy a vyplacením, ale nestačila k tomu, aby uspokojila zvýšenou potřebu likvidity vzniklou v srpnu roku 2003 v souvislosti se začátkem školního roku.
(59) Půjčka na zajištění likvidity byla nezbytná proto, aby bylo možné překonat období až do přijetí návrhů na nucené vyrovnání.
Podle stanoviska Německa byla tato půjčka omezena na minimální částku, což také vyplývalo z velice nízké likvidity společnosti Herlitz PBS AG od srpna do prosince roku 2002.
(60) Podle stanoviska Německa příjemcem půjčky určené k záchraně nebyla společnost FOP, nýbrž společnost Herlitz PBS AG.
Za prvé, dne 10. května 2002 byla mezi správcem konkurzní podstaty a společností Herlitz PBS AG uzavřena dohoda o poskytnutí úvěru; za druhé, společnost FOP nelze považovat za skutečného příjemce podpory, protože obdržela pouze splatné platby na základě své smlouvy o plnění dodávek uzavřené se společností Herlitz PBS AG.
2. Připomínky k restrukturalizaci pomocí návrhů na nucené vyrovnání
(61) Německo konstatovalo, že prominutí pohledávek některými věřiteli z veřejného sektoru nevedlo ke ztrátě příjmů státu, protože tyto pohledávky neměly vysokou hodnotu.
Majetkové hodnoty společností Herlitz AG a Herlitz PBS AG stačily pouze k uspokojení pohledávek věřitelů s právem na oddělené uspokojení.
Věřitelé z veřejného sektoru, kteří nepatří do této skupiny, nemohli předložit žádné zajištění nebo nejvýše hypotekární dluh bez přednostního práva.
(62) V případě likvidace by věřitelé z veřejného sektoru, přestože by vlastnili hypotekární dluh bez přednostního práva, nezískali žádné nebo pouze nepatrné platby.
Podle bodu 168 rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2002, T-152/99 (HAMSA v. Komise) [17], nepřináší věřitel žádnou skutečnou oběť, pokud promine značnou část svých nezajištěných pohledávek, které by v případě likvidace neměly vysokou hodnotu.
(63) Podle stanoviska Německa není prominutí pohledávek věřitelem z veřejného sektoru ani plněním, ani penězi ocenitelnou výhodou.
Poněvadž Herlitz AG a Herlitz PBS AG byly předlužené, nepostačovaly by v případě likvidace jejich majetkové hodnoty k vytvoření podílu pro věřitele z veřejného sektoru.
Z tohoto důvodu byly společnosti Herlitz AG a Herlitz PBS AG díky nucenému vyrovnání od těchto pohledávek osvobozeny standardním způsobem.
(64) Pokud se však prominutí věřitelů z veřejného sektoru považuje za plnění, je třeba poukázat na protiplnění podnikatelského seskupení Herlitz ve formě budoucích příjmů z daní a ze sociálního pojištění, které by věřitelé z veřejného sektoru mohli očekávat v případě další existence společnosti.
(65) Německo má za to, že prominutí pohledávek věřiteli z veřejného sektoru musí být hodnoceno podle zásady věřitele ze soukromého sektoru rozpracované v rozsudku HAMSA.
Podle zmíněného rozsudku je třeba věřitele z veřejného sektoru srovnávat s věřitelem, který je ve stejné situaci, popř. s předpokládaným věřitelem ze soukromého sektoru.
(66) Věřiteli z veřejného sektoru přihlášenými v konkurzním řízení obou společností podnikatelského seskupení Herlitz jsou podle stanoviska Německa veřejné banky, Finanční úřad Berlín, Spolkový úřad práce (Bundesanstalt für Arbeit), fondy zdravotního pojištění, spolková země Berlín a další, jako například hlavní celní úřad a Finanční úřad Alfeld.
Podle rozsudku Evropského soudního dvora ze dne 16. května 2002, C-482/99 (Francie v. Komise) [18], je třeba řádně posoudit a zjistit, které prominutí pohledávek lze považovat za státní plnění.
(67) K veřejným bankám, které poskytly konsorciální úvěr a úvěrové linky, patří podle uvedeného stanoviska Landesbank Berlin, Bayerische Landesbank a WestLB.
Tyto banky jednaly jako soukromí členové bankovního konsorcia, což vyplývá z toho, že prominutí pohledávek v rámci návrhů na nucené vyrovnání provedlo konsorcium jako celek a nikoliv jednotlivé banky.
Nezajištěné pohledávky jednotlivých bank mimo rámec návrhů na nucené vyrovnání prominuly jak soukromé, tak i veřejné banky.
(68) Úplné prominutí pohledávek Finančním úřadem spolkové země Berlín ve skupinách HAG 3 a PBS 3 lze dle Německa zdůvodnit tím, že finanční úřady z budoucích daňových příjmů společnosti Herlitz AG a společnosti Herlitz PBS AG očekávaly plné vyrovnání za uvedené prominutí.
Obdobně bylo zdůvodněno prominutí pohledávek Spolkovým úřadem práce (Bundesanstalt für Arbeit) a zdravotními pojišťovnami ve skupině PBS 3 předpokládanými budoucími příjmy ze zákonem předepsaných příspěvků na sociální pojištění.
Stejné argumenty předložily i spolková země Berlín a pozemkový fond.
Podle Německa byl očekávaný poplatek podnikatelského seskupení Herlitz za dědičné právo stavby důvodem pro zmíněné prominutí pohledávek ve skupině PBS 3.
(69) Německo má za to, že prominutí pohledávek věřiteli z veřejného sektoru do výše 100 % ve skupinách HAG 3 a PBS 3 spočívalo na racionálním základě a nelze jej srovnávat s jednáním ostatních skupin věřitelů.
Důvodem pro stoprocentní prominutí pohledávek byly budoucí příjmy z daní, z příspěvků na sociální pojištění a z poplatku za dědičné právo stavby, které mohli věřitelé z veřejného sektoru předpokládat na základě pokračujícího provozu podniku.
Podle Německa jsou budoucí příjmy jedním z nejdůležitějších důvodů věřitele, aby prominul své pohledávky.
Poněvadž úřady měly lepší vyhlídky na budoucí příjmy z plateb sekupení Herlitz než věřitelé ze soukromého sektoru, lze lépe ospravedlnit prominutí pohledávek z jejich strany.
(70) Podle stanoviska Německa se rozlišování mezi rolí státního orgánu a rolí veřejného investora týká pouze srovnání s jednáním soukromého investora a nikoliv s jednáním věřitele ze soukromého sektoru.
Pokud by věřitelé z veřejného sektoru nemohli budoucí příjmy zohlednit při odepisování svých pohledávek, znamenalo by to diskriminaci mezi věřiteli, takže by věřitelé nemohli být efektivně srovnáváni.
(71) Odkazem na stanovisko správce konkurzní podstaty Německo upozornilo na skutečnost, že bez plného prominutí pohledávek věřiteli z veřejného sektoru ve skupinách HAG 3 a PBS 3 by věřitelé s návrhy na nucené vyrovnání nesouhlasili.
Věřitelé ze soukromého sektoru požadovali větší oběť od věřitelů z veřejného sektoru, protože nadále existující seskupení Herlitz zajišťuje většině věřitelů z veřejného sektoru zákonem zaručené příjmy, se kterými věřitelé ze soukromého sektoru nemohli počítat.
Další důvod úplného prominutí pohledávek těchto skupin věřitelů spočíval v tom, že v okamžiku souhlasu věřitelů nebyly vymezeny žádné daňové pohledávky, takže po odstranění těchto nejistot bylo možné s návrhy souhlasit.
(72) Německo zdůrazňuje, že s věřiteli z veřejného sektoru, kteří prominuli část svých pohledávek ve skupinách HAG 2 a PBS 5, se zacházelo stejně jako s věřiteli ze soukromého sektoru v těchto skupinách.
Do těchto skupin byly zahrnuty pohledávky Spolkového úřadu práce (Bundesanstalt für Arbeit), zdravotních pojišťoven, hlavního celního úřadu, Finančního úřadu Alfeld, Finančního úřadu Berlín a pozemkového fondu.
(73) Německo nakonec podpůrně uvedlo, že i když by Komise prominutí pohledávek věřiteli z veřejného sektoru za společností Herlitz AG nebo společností Herlitz PBS AG považovala za podpory, tato opatření splňují předpoklady ke schválení jako podpora restrukturalizace podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES a podle Pokynů.
(74) Předpoklady Pokynů jsou podle uvedeného stanoviska splněny, protože existoval skutečný a účinný plán restrukturalizace, protože se obnovila rentabilita podnikatelského seskupení Herlitz, odbouraly se kapacity a prominutí pohledávek věřiteli z veřejného sektoru se omezilo na minimum.
Seskupení Herlitz navíc nezískalo žádnou nadměrnou likviditu a v minulosti nepřijalo ani žádnou podporu na restrukturalizaci, ani žádnou podporu určenou k záchraně seskupení
3. Připomínky týkající se spolkové země Berlín a pozemkového fondu
(75) K dědičnému právu stavby na pozemku v městské části Berlín-Tegel Německo předložilo výpisy z dohody o vzniku tohoto práva.
Pozemkový fond poplatek za dědičné právo stavby nezvýšil, protože prodej budov na pozemku v městské části Berlín-Tegel společnosti GGB nepovažoval za změnu v užívání pozemku namířenou proti zájmům vlastníka.
(76) V souvislosti s půjčkou na stěhování Německo sdělilo, že odklad této půjčky oznámen nebyl, protože spolková země Berlín vystupovala jako věřitel ze soukromého sektoru.
Vyplývá to ze skutečnosti, že odklad byl zajištěn úrokovou sazbou, uznáním dluhu a poplatkem za úroky vzniklé z částky odváděné za dědičné právo stavby.
V. PRÁVNÍ POSOUZENÍ
1. Existence podpory
87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou státní podpory nebo podpory poskytnuté ze státních prostředků, které zvýhodněním určitých podniků nebo výrobních odvětví narušují hospodářskou soutěž nebo hrozí jejím narušením, neslučitelné se společným trhem bez ohledu na jejich podobu, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy.
Podle judikatury evropských soudů je kritérium ovlivnění obchodu splněno tehdy, jestliže příjemce podpory vykonává hospodářskou činnost, která se týká obchodu mezi členskými státy.
(78) V rámci Společenství se obchoduje s výrobky podnikatelského seskupení Herlitz a členské státy přitom zachovávají pravidla hospodářské soutěže.
Půjčka určená k záchraně společnosti, překlenovací půjčka na stěhování a prominutí některých pohledávek věřiteli z veřejného sektoru v rámci konkurzních řízení představují státní opatření nebo se opírají o státní zdroje.
Pokud tímto dochází ke zvýhodnění, narušuje se tak hospodářská soutěž a ovlivňuje se obchod.
To, jestli zvýhodnění existuje nebo nikoliv, musí být zjištěno podle měřítek tržně orientovaného investora a věřitele ze soukromého sektoru.
a) "Stará opatření"
(79) V souvislosti s poskytnutím půjčky na stěhování v roce 1989 se v rozhodnutí o zahájení řízení konstatovalo, že půjčka spadala do desetileté lhůty a že byla existující podporou podle čl. 1 písm. b) bodu iv) nařízení (ES) č.
659/99. Proto nebylo nutné zkoumat poskytnutí této půjčky.
Kromě toho nebylo možné žádat podle čl. 15 uvedeného nařízení o navrácení jakékoliv části podpory, která souvisela s nabídkou pozemku seskupení Herlitz v roce 1989.
(80) V rozhodnutí o zahájení řízení Komise upozornila na to, že se v roce 2002 mohlo jednat o poskytnutí státní podpory a sice tím, že nedošlo ke zvýšení poplatku za dědičné právo stavby na pozemku v městské části Berlín-Tegel.
Tato domněnka byla ale vyvrácena odkazem na doložky smlouvy o dědičném právu stavby.
Podle této smlouvy mohl být poplatek za dědičné právo stavby zvýšen pouze tehdy, jestliže se změnilo užívání pozemku.
K tomu však nedošlo, protože pozemek i s budovami byl nadále užíván ke stejnému účelu.
Jediná změna spočívá v tom, že budovy, které podnikatelskému seskupení Herlitz dříve patřily, má toto seskupení nyní v nájmu.
(81) V souvislosti s odkladem půjčky na stěhování v roce 1999 Německo uvedlo, že půjčka byla poskytnuta za tržních podmínek.
Odklad byl povolen v okamžiku, kdy se seskupení Herlitz ještě nenacházelo v obtížích a kdy úroková sazba byla vyšší než referenční úroková sazba.
Úrok byl zajištěn a byl pravidelně splácen až do prohlášení konkurzních řízení.
Komise proto tento odklad nepovažuje za novou podporu.
b) Podpory obsažené v půjčce určené k záchraně společnosti a prominutí pohledávek v rámci konkurzních řízení
(82) Půjčka určená k záchraně přinesla podnikatelskému seskupení Herlitz takové výhody, které by podnik v obtížích jinak na trhu nezískal.
Německo s tímto tvrzením souhlasí.
Jak je vysvětleno níže, bylo nepřiměřeným prominutím některých pohledávek věřiteli z veřejného sektoru seskupení Herlitz zvýhodněno (prominutí se opírá o veřejné zdroje). Jedná se tak o státní opatření ve smyslu čl.
87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Věřitelé z veřejného sektoru
(83) S cílem zjistit, jaká opatření se opírají o veřejné prostředky, resp. jaká opatření lze přičíst státu, byl jednotlivě přezkoumán každý věřitel.
Skupina věřitelů z veřejného sektoru, kterou vyčlenila Komise, byla větší než ta, kterou uvedlo Německo.
Vedle veřejných bank, Finančního úřadu Berlín, Finančního úřadu Alfeld, Spolkového úřadu práce (Bundesanstalt für Arbeit), zdravotních pojišťoven, spolkové země Berlín, včetně jejího pozemkového fondu, a hlavního celního úřadu existují další dva věřitelé – Sdružení pro zajištění důchodů (Pensionssicherungsverein) a Profesní sdružení zaměstnavatelů (Berufsgenossenschaft der Arbeitgeber).
(84) Podle ustanovení článku 14 zákona o zlepšení podnikového důchodového zabezpečení (BetrAVG) [19] patří pojištění proti předlužení do působnosti Sdružení pro zajištění důchodů. Podle ustanovení čl.
10 odst. 1 a 2 uvedeného zákona musí všichni zaměstnavatelé platit zákonné příspěvky do vyrovnávacího fondu.
(85) Podle ustanovení článku 144 SBG 7 (zákonné úrazové pojištění) [20] patří zákonné úrazové pojištění do působnosti profesního sdružení. Podle ustanovení čl.
150 odst. 1 SGB 7 musí všichni zaměstnavatelé platit zákonné příspěvky.
(86) Sdružení pro zajištění důchodů a profesní sdružení jsou v takové situaci, jak je popsáno v bodě 58 rozsudku Evropského soudního dvora ze dne 13. března 2001, C-79/98 (PreussenElektra) [21].
Prominutí pohledávek těchto subjektů nebylo provedeno bezprostředně státem, ale veřejným nebo soukromým subjektem, které bylo státem k tomuto určeno nebo zřízeno.
Prominutí pohledávek spočívalo v prominutí státních příjmů ve formě zákonných příspěvků do státem určeného fondu.
Podle rozsudku Evropského soudního dvora ze dne 29. dubna 1999, C-342/99 (Španělsko v. Komise) [22], lze také uvedené prominutí pohledávek přičíst státu, protože dozor nad nezávislými fondy sociálního pojištění (Sozialversicherungseinrichtugen) vykonává stát a protože fondy jsou financovány zákonnými příspěvky podniků.
Použití zásady věřitele ze soukromého sektoru
(87) V souladu s judikaturou Evropského soudního dvora [23] Komise porovnala, jak věřitelé z veřejného sektoru a věřitelé ze soukromého sektoru postupovali v konkurzních řízeních prohlášených na majetek podnikatelského seskupení Herlitz.
Nemuselo se provádět srovnání s předpokládanými věřiteli ze soukromého sektoru, protože každý věřitel z veřejného sektoru měl k sobě srovnatelný protějšek ze soukromého sektoru.
(88) Zásada věřitele ze soukromého sektoru byla zachována v řízeních o likvidaci dceřiných společností Herlitz Diplomat, HKV a Susy, protože všem věřitelům byl z konkurzní podstaty vyplacen stejný podíl.
Věřitelé ze soukromého a veřejného sektoru postupovali vůči pohledávkám za konkurzní podstatou srovnatelným způsobem, protože tyto pohledávky byly uspokojeny beze zbytku.
Zásada byla dodržena také vůči pohledávkám II. třídy, protože všichni věřitelé z veřejného i soukromého sektoru je prominuli.
(89) Srovnání mezi věřiteli I. třídy vedlo k podobnému výsledku v řízeních prohlášených na majetek společnosti Herlitz AG a společnosti Herlitz PBS AG.
Většina skupin obsahovala rovnocenné věřitele v pořadí jejich nároků, ale někteří věřitelé se stejnými nebo obdobnými nároky byli zařazeni do jiných skupin.
Tak došlo k tomu, že věřitelé z veřejného sektoru nepřiměřeně prominuli pohledávky ve skupinách věřitelů HAG 3 a PBS 3. V přezkumném řízení podle zásady věřitele ze soukromého sektoru s výjimkou těchto dvou skupin se ukázalo, že věřitele ze všech ostatních skupin věřitelů lze srovnávat s věřiteli ze skupin věřitelů zjištěných v konkurzních řízeních.
(90) Podle bodu 168 rozsudku HAMSA rozhodovaly o stejném druhu věřitelů tyto faktory: druh a částka zajištění, přednost pohledávek, odhad pravděpodobné rekapitalizace podniku a podílu na likvidačním zůstatku, který očekávali věřitelé.
Podle zmíněných hledisek lze věřitele ze skupin HAG 3 a HAG 2 srovnávat a měli by být zařazeni do jedné skupiny se stejným nárokem na uspokojení svých pohledávek.
Totéž platí pro věřitele ze skupin PBS 3 a PBS 5.
(91) Věřitelé těchto skupin měli nezajištěné pohledávky I. třídy, které se nevyznačovaly žádnými přednostními právy; v případě likvidace by obdrželi buď stejný podíl, nebo žádný.
Hypotekární dluh pozemkového fondu zařazený do II. třídy nepředstavuje v konkurzním řízení žádné zajištění, které by hodnotou zajištění plně pokrylo přednostní hypotéku bank a právo na oddělení.
Kromě toho měli všichni věřitelé v těchto skupinách stejný zájem na tom, aby zabránili likvidaci a aby dosáhli nezbytného podílu v řízení o podání návrhu na nucené vyrovnání.
Podíl podle svých stávajících konkurzních pohledávek však získali pouze věřitelé skupin PDS 5 a HAG 2.
(92) Na rozdíl od tvrzení Německa však věřitelé skupin HAG 3 a PBS 3 nemohou uvést své budoucí příjmy z daní a ze sociálního pojištění, aby mohli odůvodnit přiměřeně větší prominutí pohledávek.
Podle judikatury Soudu prvního stupně a Evropského soudního dvora [24] nesmí žádný úřad podle svých budoucích příjmů z daní a sociálního pojištění rozhodnout o tom, že promine určitou část svých pohledávek za dlužníkem.
Pokud by se takové úvahy připustily, došlo by k záměně úlohy úřadu s úlohou investora.
(93) Oddělení úlohy úřadu a úlohy investora platí nejen pro zásadu tržně orientovaného investora, ale rovněž pro zásadu věřitele ze soukromého sektoru.
Podle uvedených dvou kritérií se má především zjistit, zda se investoři z veřejného a ze soukromého sektoru chovají stejně.
Účinnost obou zásad by klesla, pokud by úřady mohly při rozhodování přihlížet ke svým budoucím zákonným příjmům jako investor.
Platební neschopnost sice vyvolává vznik mimořádné situace, kdy je možné srovnávat pohledávky vzniklé ze zákona (daně a odvody na sociální pojištění) s občanskoprávními pohledávkami věřitelů ze soukromého sektoru.
Takové srovnání stávajících pohledávek však lze provést pouze ve vztahu k minulosti.
(94) Očekávané budoucí příjmy se sice mohou projevit v rozhodnutí o prominutí pohledávek, nejsou však rozhodujícím prvkem.
Stát se při vybírání daní také neřídí úvahami o zisku.
Z logického rozvíjení argumentace Německa vyplývá, že věřitelé ze soukromého sektoru by museli prominout vyšší dlužnou částku než věřitelé z veřejného sektoru, protože jejich prominutí není zahrnuto do daňového výměru.
Německo však nevysvětlilo, proč byl v jiných skupinách stejného druhu povolen veřejným věřitelům podíl za rovnocenné pohledávky, zatímco ve skupinách HAG 3 a PBS 3 nebyl.
Ze stejného důvodu rovněž nesměla být veřejná, avšak nikoliv zákonná pohledávka pozemkového fondu ve skupině PBS 3 z hypotekárního dluhu prominuta ve větším rozsahu než pohledávky věřitelů ze soukromého nebo veřejného sektoru skupiny PBS 5.
(95) Nakonec Evropský soud prvního stupně v bodě 167 rozsudku HAMSA konstatoval, že věřitelé z veřejného sektoru při odepisování dluhů nemusí být srovnáváni se soukromými investory, kteří sledují globální nebo sektorovou strukturální politiku, nýbrž s věřitelem ze soukromého sektoru, jehož cíl spočívá v maximálním možném uplatnění svých pohledávek za podnikem ve finančních obtížích.
Přitom je patrná rovnost zájmů věřitelů ze soukromého a veřejného sektoru při výpočtu podílu platného pro jejich stávající pohledávky přihlášené do konkurzní podstaty.
Částka podpory na záchranu a restrukturalizaci
(96) Částka podpory na záchranu odpovídá půjčce určené k záchraně společnosti ve výši 963855,42 EUR.
Podpora určená podnikatelskému seskupení Herlitz ve formě prominutí pohledávek v konkurzních řízeních odpovídá poměrnému rozdílu mezi prominutím pohledávek věřiteli z veřejného sektoru ve skupinách PBS 3 a HAG 3 a prominutím pohledávek věřiteli ve skupinách PBS 5 a HAG 2.
(97) V konkurzním řízení prohlášeném na majetek společnosti Herlitz AG nepostupoval věřitel z veřejného sektoru ve skupině HAG 3 jako srovnatelní věřitelé ze soukromého sektoru ve skupině HAG 2.
Proto jeho prominutí dluhu představuje státní podporu, částka prominutí je vyšší než rozdíl mezi prominutou částí jeho pohledávky a prominutou částí pohledávek věřitelů ze soukromého sektoru.
Věřitelé ze soukromého sektoru by totiž bez vyššího prominutí věřiteli z veřejného sektoru pravděpodobně například neprominuli své pohledávky v takovém rozsahu.
Stejně tak může mít význam nejen prominutá část pohledávek, ale také výše prominutých částek v každé skupině věřitelů.
Za těchto okolností může částka podpory dosáhnout až 100 % prominutí dluhu.
Nicméně v daném případě není nutné vypočítat přesnou částku, protože podpora by byla v každém případě slučitelná se společným trhem, i když by dosahovala výše 100 % prominutí dluhu.
(98) Totéž platí pro státní podporu poskytnutou v konkurzním řízení prohlášeném na majetek společnosti Herlitz PBS AG. Podpora vyplývá z rozdílné procentuální sazby stanovené pro prominutí pohledávek ve skupině PBS 3 a ve skupině PBS 5 u srovnatelných věřitelů ze soukromého sektoru.
2. Posouzení podle Pokynů
(99) Půjčka určená k záchraně a nepřiměřeně vysoké prominutí pohledávek zvýhodnily podnikatelské seskupení Herlitz tím, že se mu snížily náklady, které by muselo za normálních okolností hradit samo, což usnadnilo proces jeho restrukturalizace.
Z tohoto důvodu musí Komise posoudit, zda lze tato opatření považovat za slučitelná se společným trhem.
(100) Protože opatření podpor nebyla poskytnuta v rámci právního postupu schváleného Komisí, je třeba je posoudit jako podpory poskytnuté ad hoc. V ustanovení čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES je vysvětleno, jaké předpoklady musí být splněny, aby byla podpora slučitelná, popř. aby mohla být považována za slučitelnou se společným trhem. V tomto případě připadá v úvahu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, protože účel opatření podpor spočíval v záchraně a restrukturalizaci příjemce podpory a v čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES se neuvádí žádná jiná výjimka nebo nemohla být použita.
(101) V Pokynech Komise vysvětlila, za jakých podmínek vykonává kladně své oprávnění zvážit poskytnutí podpory podle čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES. Z údajů předložených Německem vyplývá, že veškeré podpory, které je třeba posoudit, byly poskytnuty po nabytí účinnosti Pokynů a že je lze používat i na dotčená opatření [25].
a) Příjemce podpory
(102) Komise považuje celé podnikatelské seskupení Herlitz za příjemce všech podpůrných opatření zahrnutých do tohoto přezkumného řízení a nikoliv jednotlivé podniky uvnitř seskupení.
Tento závěr vyplývá z úzkého propojení uvnitř seskupení a ze systematického rozdělování úkolů a majetkových hodnot mezi oběma hlavními společnostmi Herlitz AG a Herlitz PBS AG a jejich dceřinými společnostmi.
(103) Podnikatelské seskupení Herlitz vystupuje na trhu jako jeden podnik.
Seskupení například uzavřelo dohodu se spolkovou zemí Berlín o dědičném právu stavby na pozemku v městské části Berlín-Tegel, ale pohledávka z dědičného práva stavby byla přihlášena v konkurzním řízení prohlášeném na majetek společnosti Herlitz PBS AG.
Kromě toho seskupení Herlitz zveřejňovalo konsolidované roční účetní závěrky podle ustanovení článku 290 obchodního zákoníku.
Věřitelé se seskupením jednali rovněž jako s jedním podnikem, když vyjádřili svůj souhlas se souběžnými a vzájemně provázanými návrhy na nucené vyrovnání týkajícími se společností Herlitz AG a Herlitz PBS AG jako celku.
(104) Společnost Herlitz AG, společnost Herlitz PBS AG a FOP mají sídla v podporovaných oblastech (Berlín: cíl 2 podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, Brandenburg podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES). Podnikatelské seskupení Herlitz neobdrželo deset let před prohlášením konkurzního řízení žádné podpory na restrukturalizaci.
b) Podnik v obtížích
(105) V oddíle 2.1 Pokynů je definován podnik v obtížích.
Podnikatelské seskupení Herlitz lze pokládat za podnik v obtížích podle bodu 5 písm. a) Pokynů, protože se jedná o akciovou společnost, u které došlo ke ztrátě více než poloviny upsaného kapitálu během dvanácti měsíců (ode dne 31. prosince 2000 do 31. prosince 2001).
Částka upsaného kapitálu seskupení je uvedena v následující tabulce:
Tabulka 4
Zdroj: Zprávy seskupení Herlitz z let 1999 a 2001–2002.
(v mil. EUR) _BAR_
_BAR_ 31.12.1998 _BAR_ 31.12.1999 _BAR_ 31.12.2000 _BAR_ 31.12.2001 _BAR_
Upsaný kapitál _BAR_ 94,8 _BAR_ 94,8 _BAR_ 94,8 _BAR_ 46,5 _BAR_
(106) Podnikatelské seskupení Herlitz se navíc nacházelo v obtížích nejpozději od dubna roku 2002 a sice rovněž podle bodu 5 písm. c) Pokynů, protože podle kritérií příslušných německých zákonů splňovalo předpoklady pro prohlášení kolektivního konkurzního řízení.
Jak se uvádí v 13. bodě odůvodnění, bylo v dubnu roku 2002 požadováno prohlášení konkurzního řízení na několik hlavních podniků patřících do podnikatelského seskupení.
(107) Seskupení Herlitz tak bylo v obtížích ode dne 31. prosince 2001, protože došlo ke ztrátě více než poloviny jejího upsaného kapitálu během 12 měsíců před tímto datem.
O seskupení Herlitz se mohlo uvažovat jako o podniku v obtížích vhodném pro udělení podpory jak k záchraně, tak k restrukturalizaci.
3. Posouzení půjčky určené k záchraně společnosti
(108) Půjčku určenou k záchraně poskytla společnost ILB, subjekt založený v roce 1992 s cílem pomáhat spolkové zemi Brandenburg při podpoře průmyslu.
ILB není obchodní bankou podle německého obchodního zákoníku a zisk není hlavním účelem její činnosti.
Její úkol spočívá v rozvíjení ekonomických struktur spolkové země Brandenburg, jejíž zemský ministr pro hospodářství bedlivě dohlíží na činnost banky.
Zřizují se podpůrné výbory, které se zabývají jednotlivými záměry [26].
Komise je proto toho názoru, že toto opatření lze přenést na stát.
(109) Díky půjčce určené k záchraně je zvýhodněno podnikatelské seskupení Herlitz, které by firma v obtížích jinak na trhu nezískala.
Protože Německo uznává tuto půjčku jako podporu, není nutné, aby se zde použila zásada tržně orientovaného investora.
Půjčka určená k záchraně tak obsahuje prvky státních podpor ve smyslu čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES a musí být podle toho posuzována. V Pokynech jsou uvedeny jednoznačné předpoklady pro poskytování takových podpor.
(110) Za prvé, k podpoře udělené z podpor určených na posílení likvidity musí dojít formou záruk za půjčku nebo formou půjčky s obvyklými tržními úrokovými sazbami.
Půjčka určená k záchraně společnosti tento požadavek splňuje, protože její úroková sazba byla vyšší než referenční úroková sazba Komise [27].
(111) Za druhé, musí být možné podporu zdůvodnit vážnými sociálními potížemi a podpora nesmí mít žádný nepřiměřený nevýhodný dopad na situaci v průmyslu jiných členských států.
Komise přitom může přihlédnout k tomu, že seskupení Herlitz je důležitým zaměstnavatelem v dotčených podporovaných oblastech Berlín a Brandenburg.
Okamžité, nekontrolované předlužení by způsobilo vážné sociální problémy.
V rámci překlenovacího období půjčky určené k záchraně považuje Komise nevýhodný dopad na situaci v průmyslu dalších členských států za omezený, ale nikoliv za nepřiměřený.
(112) Za třetí, během přezkumného řízení Německo předložilo důkazy o úplném splacení půjčky, ačkoli poskytnutí půjčky určené k záchraně společnosti nebylo Komisi původně oznámeno.
(113) Za čtvrté, podpora se musí omezit na částku nezbytnou k dalšímu provozu podniku.
Podle názoru Komise je tento předpoklad splněn.
Půjčka určená k záchraně byla využita až tehdy, když půjčka určená k posílení likvidity již nestačila pokrýt zvýšenou potřebu likvidity pro dodávky na začátku školního roku na podzim roku 2002.
Dokonce i po získání půjčky určené k záchraně byla likvidita společnosti Herlitz PBS AG mezi srpnem a prosincem roku 2002 nízká.
(114) Podpora smí být poskytnuta pouze na období, které je nezbytné k vypracování proveditelného plánu restrukturalizace.
Toto období by nemělo překročit šest měsíců, pokud nevzniknou mimořádné okolnosti.
V daném případě bylo usnesení k poskytnutí půjčky určené k záchraně společnosti vyneseno dne 10. května 2002, zatímco skutečné vyplacení proběhlo až dne 24. července 2002 a splacení bylo provedeno šest měsíců po vyplacení.
Kromě toho došlo ke splacení předtím, než Komise rozhodla o opatřeních přijatých v návrzích na nucené vyrovnání.
Půjčka určená k záchraně společnosti tak splňuje kritéria Pokynů a lze ji považovat za slučitelnou se společným trhem.
4. Restrukturalizace na základě návrhů na nucené vyrovnání
a) Obnovení rentability
(115) V návrzích na nucené vyrovnání schválených v řízeních prohlášených vůči Herlitz AG a Herlitz PBS AG byly stanoveny následující provozní opatření pro obnovení rentability podnikatelského seskupení: odbourání přebytečných kapacit, prodej podnikového areálu, likvidace dceřiných společností, zlepšení negativních finančních výsledků, odbourání a optimalizace nákladů.
Činnost podnikatelského seskupení by se měla omezovat na dosud nezasažené základní obchodování.
(116) Vývoj podnikatelského seskupení Herlitz probíhal v souladu s finančními plány, které byly součástí návrhů na nucené vyrovnání.
Seskupení ve finančním roce 2003 dosáhlo provozního zisku 7,2 milionů EUR bez úroků a financujících plateb při celkovém obratu 346,6 milionů EUR.
Výnos z obratu v roce 2003 bez výdajů na financování činil 2 %, což odpovídá průměru v daném odvětví.
Provozní peněžní tok bez nákladů na financování činil v roce 2003 přibližně 14 milionů EUR.
(117) V roce 2004 předpokládá seskupení Herlitz provozní zisk [5–10] * milionů EUR bez výdajů na financování a provozní plnění [28] (odbyt, změny stavu zásob u konečných výrobků) ve výši [250–300] * milionů EUR, čímž se dosáhne výnosu z obratu [2–4] * % bez výdajů na financování.
Dosavadní vývoj potvrdil prognózy podnikatelského seskupení Herlitz.
Za těchto předpokladů se díky návrhům na nucená vyrovnání vytvořil základ pro obnovení rentability seskupení Herlitz.
b) Podpory omezené na minimální míru
(118) Podnikatelské seskupení Herlitz provedlo již před prohlášením konkurzního řízení opatření na restrukturalizaci v rozsahu přibližně 20,6 milionů EUR, z čehož připadlo 9,3 milionů EUR na vyplacení odstupného, 6,2 milionů EUR na odpisy a snížení hodnoty a 5,1 milionů EUR na náklady na stěhování, zastavení provozu a na poradenství.
Přímé náklady na restrukturalizační opatření provedená v konkurzních řízeních v roce 2002 činily 6,9 milionů EUR (platby odstupného a náklady konkurzních řízení).
(119) Největší část nákladů na restrukturalizaci uhradil podnik a jeho věřitelé.
Příspěvek akcionářů spočíval v tom, že od roku 1997 jim nebyla vyplacena žádná dividenda.
Každý kladný peněžní tok byl znovu investován do seskupení.
Na počátku konkurzního řízení poskytlo bankovní konsorcium podnikatelského seskupení "novou" půjčku určenou k posílení likvidity ve výši 15 milionů EUR, která byla dvakrát obnovena a plně splacena ke dni 17. listopadu 2003.
Tato půjčka pokryla sezónní potřebu likvidity seskupení a mohla být případně znovu obnovena v červnu roku 2004.
Vedle nové půjčky prodloužily banky v březnu roku 2004 také platnost svých zachovaných úvěrů o další rok.
(120) Jestliže se za základ pro období do prohlášení konkurzních řízení považují náklady na restrukturalizaci, překračuje vlastní příspěvek 95 % z 27,5 milionů EUR.
Jestliže se však přihlédne k veškerým nákladům spojeným přímo s konkurzními řízeními, činí tento příspěvek 83,01 % z 6,9 milionů EUR.
Vzhledem ke značnému vlastnímu příspěvku je v obou případech podpora restrukturalizace omezena na minimální částku.
c) Zabránění nepřípustnému narušování hospodářské soutěže
(121) Podnikatelské seskupení Herlitz provedlo následující konečná kompenzační opatření omezením kapacit: zastavení provozu tří strojů na dopisní obálky; prodej ofsetového tiskařského stroje a stroje na skládání ubrousků; ukončení výroby vstřikového lití; likvidace nebo prodej dceřiných společností v Portugalsku, Rakousku a Francii, zrušení skladovacích kapacit a propuštění 630 zaměstnanců.
(122) Během restrukturalizačního období získalo podnikatelské seskupení kontrolu nad dřívějším společným podnikem eCom za […] * milionů EUR a společností Mercoline za […] * milionů EUR; kromě toho koupilo zpět některé majetkové hodnoty při likvidaci svých dceřiných společností ve výši […] * milionů EUR.
[Součet tří čísel uvedených v tomto odstavci činí 1–3 milionů EUR.]
Zaplacené částky byly nízké, přičemž se účel koupě společností a majetkových hodnot projevil ve snížení nákladů, soustředění se na hlavní obchodování a sloučení logistické a správní funkce.
Komise proto považuje tyto investice za nezbytné pro obnovení rentability bez nepřípustného narušování hospodářské soutěže.
(123) Na relevantních trzích, kde má podnikatelské seskupení Herlitz v Německu podíl ve výši [5–15 %] * a ve Společenství [3–17 %] *, nejsou žádné nadbytečné kapacity.
Vzhledem k nízkému podílu na trhu a nízké částce státní podpory je možné považovat dodatečné investice za žádoucí a nezpůsobilé k nepřípustnému narušování.
Podpora restrukturalizace tímto splňuje kritéria obsažená v Pokynech a je slučitelná se společným trhem.
VI. ZÁVĚR
(124) Za těchto předpokladů dospěla Komise k závěru, že podpora určená k záchraně společnosti a podpora určená k restrukturalizaci odpovídají předpokladům uvedeným v Pokynech, a jsou tedy slučitelné se společným trhem,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpory Německa v podobě podpory určené k záchraně společnosti a podpory určené k restrukturalizaci poskytnuté ve prospěch podnikatelského seskupení Herlitz jsou podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES slučitelné se společným trhem.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. prosince 2005,
kterým se povolují metody třídění jatečně upravených těl prasat ve Slovinsku
(oznámeno pod číslem K(2005) 4744)
(Pouze slovinské znění je závazné)
(2005/879/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 3220/84 ze dne 13. listopadu 1984, kterým se určuje klasifikační stupnice Společenství pro jatečně upravená těla prasat [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 3 nařízení (EHS) č. 3220/84 stanoví, že třídění jatečně upravených těl prasat se určí na základě odhadu obsahu libového masa v souladu se statisticky ověřenými metodami vyhodnocování založenými na fyzickém měření jedné nebo více anatomických částí jatečně upraveného těla prasete. Předpokladem pro schválení metody třídění je to, že chyba statistického odhadu nepřekročí stanovenou maximální toleranci. Tato tolerance byla definována v článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2967/85 ze dne 24. října 1985, kterým se stanoví prováděcí pravidla ke klasifikační stupnici Společenství pro jatečně upravená těla prasat [2].
(2) Slovinská vláda požádala Komisi o schválení dvou metod třídění jatečně upravených těl prasat a předložila výsledky disekcí, které byly provedeny před dnem přistoupení, a to tak, že předložila druhou část protokolu stanoveného v článku 3 nařízení (EHS) č. 2967/85.
(3) Z vyhodnocení uvedené žádosti vyplynulo, že podmínky pro povolení těchto metod třídění jsou zcela splněny u přístroje HGP 4, ale jenom částečně u přístroje ZP-DM5.
Aby se slovinským orgánům poskytl čas k vykonání nové pokusné disekce, mělo by být povolení pro přístroj ZP-DM5 časově omezené.
(4) Změny přístrojů či metod třídění lze povolit výhradně prostřednictvím nového rozhodnutí Komise, které se přijme na základě získaných zkušeností.
Z tohoto důvodu lze stávající povolení zrušit.
(5) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Řídícího výboru pro vepřové maso,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro třídění jatečně upravených těl prasat podle nařízení (EHS) č. 3220/84 se ve Slovinsku povolují tyto metody:
a) metoda třídění známá jako "Zwei-Punkt – DM5 (ZP)" a metody hodnocení s ní související, jež jsou podrobně uvedeny v části 1 přílohy;
b) přístroj zvaný "Hennessy Grading Probe (HGP 4)" a metody hodnocení s ním související, jež jsou podrobně uvedeny v části 2 přílohy.
Povolení pro metodu třídění pomocí přístroje ZP-DM5 se uděluje do 31. prosince 2007.
Článek 2
Změny přístrojů či metody vyhodnocování nejsou povoleny.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Republice Slovinsko.
Rozhodnutí Komise
ze dne 8. prosince 2005,
kterým se povoluje odchylka požadovaná Nizozemskem podle směrnice Rady 91/676/EHS o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů
(oznámeno pod číslem K(2005) 4778)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2005/880/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů [1], a zejména na bod 2 písm. b) přílohy III uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pokud se množství statkových hnojiv, které členský stát zamýšlí použít na hektar za rok, liší od množství stanoveného v úvodních větách odstavce 2 přílohy III a odst. 2 písm. a) přílohy III směrnice 91/676/EHS, musí být určeno tak, aby neohrozilo dosažení cílů uvedených v článku 1 této směrnice, a musí být zdůvodněno na základě objektivních kritérií, jakými jsou v tomto případě např. dlouhá vegetační období a plodiny s vysokou spotřebou dusíku.
(2) Dne 8. dubna 2005 předložilo Nizozemsko Komisi žádost o odchylku podle odst. 2 písm. b) přílohy III směrnice 91/676/EHS.
(3) Požadovaná odchylka se týká záměru Nizozemska povolit použití 250 kg dusíku ze statkových hnojiv na hektar a za rok v zemědělských podnicích s nejméně 70 % podílem travinných porostů.
Žádost o odchylku se v Nizozemsku týká přibližně 25000 zemědělských podniků a přibližně 900000 hektarů půdy.
(4) Nizozemsko přijalo právní předpisy, které provádějí směrnici 91/676/EHS a které se zároveň vztahují na požadovanou odchylku.
(5) Nizozemské právní předpisy, které provádějí směrnici 91/676/EHS, obsahují normy pro použití dusíku i fosfátu.
Prostřednictvím norem týkajících se fosfátů by mělo být do roku 2015 dosaženo rovnováhy ve hnojení fosfáty.
(6) Problematiku nadbytku živin ze statkových a minerálních hnojiv řešilo Nizozemsko několika nástroji politiky a v období 1992–2002 snížilo chovy skotu o 17 %, prasat o 14 %, ovcí a koz o 21 %.
V období 1985–2002 se ve statkových hnojivech snížilo množství dusíku o 29 % a množství fosforu o 34 %.
V období 1992–2002 se nadbytek dusíku snížil o 25 % a nadbytek fosforu o 37 %.
(7) Údaje o jakosti vody vykazují sestupný trend koncentrace dusičnanů v podzemních vodách a koncentrace živin (včetně fosforu) v povrchových vodách.
(8) Z technické a vědecké dokumentace předložené v oznámení Nizozemska vyplývá, že při navrhovaném množství 250 kg dusíku ze statkových hnojiv na hektar a za rok v zemědělských podnicích s nejméně 70 % podílem travinných porostů lze v podmínkách optimálního řízení dosáhnout ve vodě ve všech půdních typech stupně 11,3 mg/l N (čemuž odpovídá 50 mg/l NO3), jakož i takřka nulového nadbytku fosforu.
(9) Z předložené technické a vědecké dokumentace dále vyplývá, že navrhované množství 250 kg dusíku ze statkových hnojiv na hektar a za rok v zemědělských podnicích s nejméně 70 % podílem travinných porostů je zdůvodněno na základě objektivních kritérií, jakými jsou např. dlouhé vegetační období a plodiny s vysokou spotřebou dusíku.
(10) Komise proto zastává názor, že množství statkových hnojiv požadované Nizozemskem neohrozí dosažení cílů směrnice 91/676/EHS, budou-li splněny určité přísné podmínky.
(11) K těmto podmínkám patří vypracování plánů hnojení pro jednotlivé zemědělské podniky, vedení záznamů o postupech hnojení v podobě evidence hnojení, periodické analýzy půdy, pokryv zelení po kukuřici v zimě, zvláštní pravidla týkající se zaorání trávy, zákaz používat statková hnojiva před zaoráním trávy a úprava hnojení s ohledem na přínos luštěnin.
Tyto podmínky by měly zajistit hnojení, jež bude odpovídat nárokům plodin, jakož i zmírnění a zamezení úniku dusíku do vody.
(12) Aby se zabránilo tomu, že povolení požadované odchylky povede k intenzifikaci, měly by příslušné orgány zajistit, aby v souladu s akčním programem, který má Nizozemsko provést, nepřesáhla produkce statkových hnojiv s ohledem na množství dusíku i fosforu úroveň z roku 2002.
(13) Požadovaná odchylka by proto měla být schválena.
(14) Toto rozhodnutí by mělo být použitelné v souvislosti s akčním programem Nizozemska na období 2006 až 2009.
(15) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro dusičnany zřízeného podle článku 9 směrnice 91/676/EHS,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylka požadovaná Nizozemskem dopisem ze dne 8. dubna 2005 za účelem povolení vyššího množství statkových hnojiv, než uvádějí úvodní věty a písm. a) odst. 2 přílohy III směrnice 91/676/EHS, se uděluje za podmínek stanovených v tomto rozhodnutí.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí platí následující definice:
a) "zemědělskými podniky s travinnými porosty" se rozumí podnik, v němž tvoří tráva více než 70 % plošné výměry vhodné pro použití statkových hnojiv;
b) "pasoucími se hospodářskými zvířaty" se rozumí skot (s výjimkou jatečných telat), ovce, kozy a koně, osly, jelenovití a vodní buvoli;
c) "zemědělskou půdou" se rozumí plošná výměra, kterou má zemědělec v nájmu nebo ve správě na základě jiné jednotlivé písemné smlouvy a za jejíž správu nese přímou odpovědnost;
d) "travou" se rozumí trvalé nebo dočasné travinné porosty, přičemž za dočasné se rozumí doba kratší čtyř let.
Článek 3
Oblast působnosti
Toto rozhodnutí se použije individuálně a za podmínek pro zemědělské podniky s travinnými porosty uvedenými v článcích 4, 5 a 6.
Článek 4
Každoroční žádost o povolení a závazek
1. Zemědělci, kteří chtějí odchylky využívat, každoročně předloží příslušným orgánům žádost o její povolení.
2. Spolu s každoroční žádostí uvedenou v odstavci 1 se písemně zaváží k plnění podmínek stanovených v článcích 5 a 6.
3. Příslušné orgány zajistí, aby byly všechny žádosti o povolení odchylky a evidence hnojení předloženy ke správní kontrole.
Pokud kontrola žádostí uvedených v odstavci 1, kterou provádějí vnitrostátní orgány, prokáže nesplnění podmínek uvedených v článcích 5 a 6, je o tom žadatel vyrozuměn.
V takovémto případě se žádost považuje za zamítnutou.
Článek 5
Použití statkových a jiných hnojiv
1. Množství statkových hnojiv z pásajících se hospodářských zvířat, které je každoročně vpraveno do půdy v zemědělských podnicích s travinnými porosty, včetně množství vpraveného samotnými zvířaty, nepřekročí množství hnojiv obsahující 250 kg dusíku na hektar za podmínek stanovených v odstavcích 2–7.
2. Celkový přísun dusíku odpovídá nárokům dotyčné plodiny na živiny i zásobování z půdy.
3. Pro každý zemědělský podnik se vede plán hnojení, jenž u zemědělské půdy popisuje střídání plodin i plánované použití statkových, dusíkatých a fosfátových hnojiv.
Tento plán se v zemědělském podniku zpřístupní nejpozději do 1. února. Plán hnojení obsahuje následující údaje:
a) počet hospodářských zvířat, popis systému ustájení a uskladnění, včetně dostupných skladovacích kapacit pro statková hnojiva;
b) výpočet množství dusíku i fosforu vyprodukovaného ze statkových hnojiv v zemědělském podniku (po odečtení ztrát při ustájení a skladování);
c) nástin střídání plodin a plošnou výměru každé plodiny, včetně situačního náčrtu uvádějícího umístění jednotlivých polí;
d) předpokládané nároky plodin na dusík a fosfor;
e) množství a druh statkových hnojiv, jež jsou dodávána smluvním partnerům a nejsou použita na zemědělské půdě;
f) množství dovezených statkových hnojiv, která jsou použita na zemědělské půdě;
g) výpočet podílu mineralizace organické hmoty, luštěnin, atmosférické depozice a množství dusíku v půdě v období, kdy ho začne plodina významnou měrou využívat;
h) použití dusíku a fosforu ze statkových hnojiv na každém pozemku (parcely zemědělského podniku homogenní z hlediska plodin i půdního typu);
i) použití dusíku a fosforu z chemických a jiných hnojiv na každém pozemku;
j) výpočet k posouzení souladu s normami ohledně použití dusíku a fosforu.
Tyto plány se aktualizují nejpozději sedm dní po provedení jakékoli změny v zemědělských postupech, aby se zajistil soulad plánů a skutečných zemědělských postupů.
4. Každý zemědělský podnik povede evidenci hnojení.
Příslušnému orgánu se evidence předkládá za každý kalendářní rok. Obsahuje následující údaje:
a) plochy zemědělských plodin;
b) počet a druh hospodářských zvířat;
c) produkci statkových hnojiv na zvíře;
d) množství hnojiv dovezených zemědělským podnikem;
e) množství statkových hnojiv vyvezených ze zemědělského podniku a jejich odběratele.
5. Každý zemědělský podnik, který využívá jednotlivé odchylky, souhlasí s tím, že u něho může být provedena kontrola používání i evidence hnojení.
6. V každém zemědělském podniku, který využívá jednotlivé odchylky, se nejméně jednou za čtyři roky provedou periodické analýzy koncentrace dusíku a fosforu v půdě, a to v každé oblasti zemědělského podniku, jež je homogenní z hlediska střídání plodin a vlastností půdy.
Po orbě travinných porostů se pro každou homogenní oblast zemědělského podniku provede analýza koncentrace dusíku z hlediska minerálního dusíku a parametrů k určení podílu dusíku na mineralizaci organické hmoty.
U analýz uvedených v prvním a druhém pododstavci se požaduje nejméně jedna analýza na 5 hektarů půdy.
7. Před osevem travou na podzim se nesmí statková hnojiva rozmetávat.
Článek 6
Pokryv půdy
1. Na 70 nebo více procentech plošné výměry vhodné pro použití statkových hnojiv se v zemědělských podnicích vyseje tráva.
Zemědělci, kteří využívají jednotlivé odchylky, provedou následující opatření:
a) na písčité nebo sprašové půdě se po kukuřici v průběhu zimy pěstuje tráva nebo jiné plodiny, aby se výrazně snížil potenciál vyplavování;
b) orba pokryvných meziplodin se neprovádí před 1. únorem, aby se zajistil stálý rostlinný pokryv orné půdy, čímž by jednak vznikla náhrada za úniky dusičnanů do podorniční vrstvy půdy na podzim a rovněž by se omezily úniky v zimě;
c) orba trávy se na písčitých a sprašových půdách provádí na jaře;
d) bezprostředně po zaorání trávy následuje osev plodinami s vysokou spotřebou dusíku; hnojení vychází z analýzy půdy týkající se minerálního dusíku a jiných parametrů, které slouží jako ukazatele odhadu uvolňování dusíku při mineralizaci organické hmoty v půdě;
e) zahrnuje-li střídání plodin luštěniny nebo jiné plodiny, které vážou atmosférický dusík, je použití hnojiv odpovídajícím způsobem sníženo.
2. Odchylně od písmena c) se na podzim povoluje orba pro výsadbu květinových cibulí.
Článek 7
Opatření k produkci statkových hnojiv
Vnitrostátní orgány zajistí, aby z hlediska množství dusíku a fosforu nepřesáhla produkce statkových hnojiv úroveň z roku 2002.
Článek 8
Monitorování
1. Příslušný orgán vypracuje a každoročně aktualizuje mapy zachycující procentuální podíl zemědělských podniků s travinnými porosty, hospodářských zvířat a zemědělské půdy, na které se v každé obci vztahuje jednotlivá odchylka.
Tyto mapy se každoročně předkládají Komisi, přičemž poprvé se předloží ve druhém čtvrtletí roku 2006.
2. Dojde k vytvoření monitorovací sítě pro odběr vzorků z půdní vody, z vodních toků a z mělkých podzemních vod, jež bude udržována pro oblasti monitorování, na něž se vztahuje odchylka.
Uvedená monitorovací síť, k níž přísluší nejméně 300 zemědělských podniků využívajících jednotlivých odchylek, je reprezentativní pro každý typ půdy (jílovité, rašelinné, písčité a písčitosprašové půdy), postupy hnojení a střídání plodin.
Skladba monitorovací sítě se během období použitelnosti tohoto rozhodnutí nemění.
3. Šetření a průběžné rozbory živin poskytnou údaje o místním využívání půdy, střídání plodin a zemědělských postupech v podnicích, které využívají jednotlivých odchylek.
Tyto údaje se mohou použít pro modelové výpočty rozsahu vyplavování dusičnanů a úniku fosforu z polí, na kterých se použije na hektar a za rok až 250 kg dusíku obsaženého ve statkových hnojivech z pásajících se hospodářských zvířat.
4. Mělké podzemní vody, půdní voda, drenážní voda a vodní toky poskytnou v zemědělských podnicích příslušejících k monitorovací síti údaje o koncentraci dusičnanů ve vodě, která opouští kořenovou zónu a vtéká do systému podzemních a povrchových vod.
5. Zvýšené monitorování vody se zaměří na zemědělská povodí v písčitých půdách.
Článek 9
Kontroly
1. Příslušný vnitrostátní orgán provede správní kontroly ve všech zemědělských podnicích, které využívají jednotlivé odchylky, aby posoudil, zda je dodržováno maximální množství 250 kg dusíku na rok a hektar ze statkových hnojiv z pásajících se hospodářských zvířat, jakož i normy ohledně celkových množství pro použití dusíku a fosforu a podmínky využívání půdy.
2. Na základě analýzy rizik, výsledků kontrol z předchozích let a výsledků všeobecných namátkových kontrol právních předpisů provádějících směrnici 91/676/EHS se vypracuje program inspekcí.
Na nejméně 5 % zemědělských podniků, které využívají jednotlivé odchylky, se zaměří zvláštní inspekce týkající se využívání půdy, počtu hospodářských zvířat a produkce statkových hnojiv.
V nejméně 3 % zemědělských podniků se s ohledem na podmínky uvedené v článcích 5 a 6 provedou inspekce v terénu.
Článek 10
Podávání zpráv
1. Příslušný orgán předloží každoročně Komisi výsledky monitorování spolu se stručnou zprávou o postupech hodnocení (kontroly v zemědělských podnicích, včetně informací o nevyhovujících podnicích na základě výsledků správních inspekcí a inspekcí v terénu) a o vývoji jakosti vody (na základě monitorování vyplavování z kořenové zóny, monitorování jakosti povrchových/podzemních vod a modelových výpočtů).
První zpráva se předá do března 2007 a v následujících letech každoročně do března 2008, 2009 a 2010.
2. Zpráva obsahuje kromě údajů uvedených v odstavci 1 rovněž tyto informace:
a) údaje o hnojení ve všech zemědělských podnicích, které využívají jednotlivé odchylky;
b) trendy v počtu hospodářských zvířat pro jednotlivé kategorie hospodářských zvířat v Nizozemsku a v zemědělských podnicích, jimž byla udělena odchylka;
c) trendy ve vnitrostátní produkci statkových hnojiv co do množství dusíku a fosfátu;
d) přehled výsledků kontrol na vnitrostátní úrovni týkající se koeficientů exkrece u hnoje prasat a drůbeže.
3. K takto dosaženým výsledkům Komise přihlédne, pokud jde o případné nové žádosti orgánů Nizozemska o povolení odchylky.
4. Příslušný orgán každoročně vypracuje a předloží Komisi zprávu o hnojení a výnosu pro různé půdní typy a plodiny, aby tak poskytl údaje o správě zemědělských podniků s travinnými porosty, na něž se vztahuje odchylka, jakož i o dosažené úrovni optimalizace řízení.
Článek 11
Použití
Toto rozhodnutí se použije ode dne 1. ledna 2006.
Jeho použitelnost skončí dnem 31. prosince 2009.
Článek 12
Toto rozhodnutí je určeno Nizozemskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. prosince 2005
o některých ochranných opatřeních souvisejících s podezřením na vysoce patogenní influenzu ptáků na Ukrajině
(oznámeno pod čislem K(2005) 5385)
(Text s významem pro EHP)
(2005/883/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [1], a zejména na článek 22 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a silně snížit výnosnost chovu drůbeže.
Hrozí, že původce choroby by mohl být prostřednictvím mezinárodního trhu zanesen do živé drůbeže a drůbežích produktů.
(2) Dne 5. prosince 2005 oznámila Ukrajina Komisi vypuknutí influenzy ptáků.
Izolovaný virus H5 a klinický obraz vedou k podezření na vysoce patogenní influenzu ptáků, a to až do určení neuraminidázy typu (N) a indexu patogenity.
(3) Nepovolují se dovozy ptáků a drůbeže a produktů z nich získaných z Ukrajiny, vyjma živých ptáků jiných než drůbež, nezpracovaného peří a některých zpracovaných vedlejších produktů včetně zpracovaného peří, které ve Společenství nepředstavují nebezpečí pro zdraví zvířat.
Dovozy živých ptáků jiných než drůbež a ptáků v zájmovém chovu z Ukrajiny se pozastavují do 31. ledna 2006 v důsledku rozhodnutí 2005/759/ES o některých ochranných opatřeních týkajících se vysoce patogenní influenzy ptáků v některých třetích zemích a přesunů ptáků ze třetích zemí doprovázených svými majiteli [2] a rozhodnutí 2005/760/ES o některých ochranných opatřeních souvisejících s vysoce patogenní influenzou ptáků ve třetích zemích při dovozu ptáků chovaných v zajetí [3].
(4) S ohledem na to, jaké riziko pro zdraví zvířat by zavlečení choroby do Společenství představovalo, je vhodné dovozy nezpracovaného peří z Ukrajiny dočasně pozastavit.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členské státy pozastaví dovoz nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří z území Ukrajiny.
Článek 2
Členské státy zajistí, že zásilky zpracovaného peří či zpracovaných částí peří (kromě zpracovaného dekorativního peří, zpracovaného peří přepravovaného cestujícími k jejich soukromému užití nebo zásilek zpracovaného peří zaslaných soukromým osobám k neprůmyslovému využití) doprovází při dovozu z území Ukrajiny obchodní dokument potvrzující, že zpracované peří a jeho části byly ošetřeny proudem páry nebo jinou metodou zajišťující, že je patogenní původce zneškodněn.
Článek 3
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 4
Toto rozhodnutí se použije do dne 31. května 2006.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. prosince 2005
o důsledcích přistoupení České republiky a Polské republiky k Evropské unii na účast Evropského společenství na Dohodě o Mezinárodní komisi pro ochranu Odry před znečištěním a Dohodě o Mezinárodní komisi pro ochranu Labe
(2005/884/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na článek 57 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Účast Evropského společenství na Dohodě o Mezinárodní komisi pro ochranu Odry před znečištěním [1] a Dohodě o Mezinárodní komisi pro ochranu Labe [2] (dále jen "dohody o Odře a Labi") byla nezbytná, protože tyto dvě dohody byly uzavřeny se třetími zeměmi a týkaly se záležitostí spadajících do oblasti environmentální politiky Společenství.
(2) Od 1. května 2004 jsou v důsledku přistoupení České republiky a Polské republiky k Evropské unii všechny smluvní strany dohod o Odře a Labi členskými státy Evropské unie.
Proto již neexistuje důvod k souhlasu, aby bylo Společenství takovými dohodami vázáno.
Od tohoto okamžiku není účast Společenství potřebná ani odůvodněná.
(3) Rozšíření Evropské unie má navíc zásadní transformující účinky na právní vztahy mezi smluvními stranami.
Od přistoupení je možné dosahovat zásadních politických cílů dohod o Odře a Labi prostřednictvím opatření stanovených v rámci právních předpisů Společenství.
(4) Akt o přistoupení z roku 2003 nestanoví pro tuto situaci zvláštní ustanovení, a je proto nezbytné přijmout požadovaná opatření v souladu s článkem 57 uvedeného aktu, který umožňuje taková opomenutí napravit.
(5) Mělo by se tedy jasně stanovit, že s účinkem ode dne přistoupení již Společenství není stranou dohod o Odře a Labi a že může vzniknout potřeba přijmout určitá přechodná opatření,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Evropské společenství přestalo být stranou Dohody o Mezinárodní komisi pro ochranu Odry před znečištěním a Dohody o Mezinárodní komisi pro ochranu Labe s účinkem od 1. května 2004.
2. Je-li to vhodné, dohodne Komise s Českou republikou, Spolkovou republikou Německo a Polskou republikou řešení jakýchkoli přechodných problémů, které mohou vyvstat v důsledku ukončení účasti Společenství na dohodách o Odře a Labi.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno České republice, Spolkové republice Německo a Polské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 9. prosince 2005,
kterým se Kypr a Malta osvobozují od povinnosti uplatňovat směrnici Rady 2002/54/ES o uvádění osiva řepy na trh
(oznámeno pod číslem K(2005) 4756)
(Pouze řecké a maltské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/886/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/54/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva řepy na trh [1], a zejména na článek 30a uvedené směrnice,
s ohledem na žádost předloženou Kyprem a Maltou,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/54/ES stanoví některá opatření pro uvádění osiva řepy na trh.
Uvedená směrnice rovněž stanoví, že členské státy mohou být za určitých podmínek úplně nebo částečně osvobozeny od povinnosti uplatňovat tuto směrnici.
(2) Osivo řepy není na Kypru a na Maltě běžně rozmnožováno ani uváděno na trh.
Pěstování řepy má navíc ve výše uvedených zemích zanedbatelný hospodářský význam.
(3) Po dobu trvání těchto podmínek by příslušné členské státy měly být osvobozeny od povinnosti uplatňovat ustanovení směrnice 2002/54/ES na dotyčný materiál.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Kypr a Malta se osvobozují od povinnosti uplatňovat směrnici 2002/54/ES, s výjimkou článku 20.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Kyperské republice a Maltské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 12. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/695/ES a 2004/840/ES, pokud jde o přerozdělení finančního příspěvku Společenství poskytovaného určitým členským státům na programy eradikace a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz na rok 2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 4792)
(2005/887/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a odst. 6 a články 29 a 32 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 90/424/EHS upravuje možnost finančního podílu Společenství na programech členských států zaměřených na eradikaci a sledování chorob zvířat a na kontroly zaměřené na prevenci zoonóz.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/695/ES ze dne 14. října 2004 o seznamech programů eradikace a sledování chorob zvířat a o seznamech programů kontrol zaměřených na prevenci zoonóz, které mohou obdržet finanční příspěvek Společenství v roce 2005 [2], stanoví navrhovanou procentní sazbu a maximální částku finančního příspěvku Společenství pro každý program předložený členskými státy.
(3) Rozhodnutí Komise 2004/840/ES ze dne 30. listopadu 2004, kterým se schvalují programy pro eradikaci a sledování některých chorob zvířat a kontroly zaměřené na prevenci zoonóz předložené členskými státy pro rok 2005 a kterým se stanoví výše finančního příspěvku Společenství [3], stanoví maximální částku finančního příspěvku Společenství pro každý program předložený členskými státy.
(4) Komise provedla rozbor zpráv o výdajích na tyto programy předložených členskými státy.
Z rozboru těchto zpráv vyplývá, že některé členské státy nevyužijí celý příspěvek na rok 2005, zatímco jiné utratí víc než přidělenou částku.
(5) Výši finančního příspěvku Společenství pro některé z těchto programů je proto nutné upravit.
Je vhodné přesunout finanční prostředky z programů členských států, které nevyužijí celý příděl, na státy, které jej překročí.
Přerozdělení by mělo být založeno na nejnovějších informacích o skutečných výdajích v daných členských státech.
(6) Rozhodnutí 2004/695/ES a 2004/840/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(7) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy I a II rozhodnutí č. 2004/695/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2004/840/ES se mění takto:
1. V čl. 3 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "900000 EUR".
2. V čl. 5 odst. 2 se slova "900000 EUR" nahrazují slovy "0 EUR".
3. V čl. 6 odst. 2 se slova "1500000 EUR" nahrazují slovy "675000 EUR".
4. V čl. 7 odst. 2 se slova "200000 EUR" nahrazují slovy "300000 EUR".
5. V čl. 8 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "500000 EUR".
6. V čl. 9 odst. 2 se slova "100000 EUR" nahrazují slovy "105000 EUR".
7. V čl. 11 odst. 2 se slova "5000000 EUR" nahrazují slovy "5850000 EUR".
8. V čl. 12 odst. 2 se slova "5000000 EUR" nahrazují slovy "3600000 EUR".
9. V čl. 13 odst. 2 se slova "3000000 EUR" nahrazují slovy "2875000 EUR".
10. V čl. 14 odst. 2 se slova "800000 EUR" nahrazují slovy "100000 EUR".
11. V čl. 15 odst. 2 se slova "1800000 EUR" nahrazují slovy "1740000 EUR".
12. V čl. 16 odst. 2 se slova "5000000 EUR" nahrazují slovy "4415000 EUR".
13. V čl. 19 odst. 2 se slova "4000000 EUR" nahrazují slovy "4600000 EUR".
14. V čl. 20 odst. 2 se slova "2500000 EUR" nahrazují slovy "2725000 EUR".
15. V čl. 21 odst. 2 se slova "700000 EUR" nahrazují slovy "770000 EUR".
16. V čl. 22 odst. 2 se slova "250000 EUR" nahrazují slovy "300000 EUR".
17. V čl. 24 odst. 2 se slova "250000 EUR" nahrazují slovy "350000 EUR".
18. V čl. 27 odst. 2 se slova "200000 EUR" nahrazují slovy "330000 EUR".
19. V čl. 28 odst. 2 se slova "175000 EUR" nahrazují slovy "150000 EUR".
20. V čl. 30 odst. 2 se slova "6500000 EUR" nahrazují slovy "6340000 EUR".
21. V čl. 31 odst. 2 se slova "300000 EUR" nahrazují slovy "500000 EUR".
22. V čl. 32 odst. 2 se slova "4500000 EUR" nahrazují slovy "4470000 EUR".
23. V čl. 33 odst. 2 se slova "1700000 EUR" nahrazují slovy "1900000 EUR".
24. V čl. 34 odst. 2 se slova "25000 EUR" nahrazují slovy "875000 EUR".
25. V čl. 35 odst. 2 se slova "50000 EUR" nahrazují slovy "95000 EUR".
26. V čl. 36 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "675000 EUR".
27. V čl. 37 odst. 2 se slova "70000 EUR" nahrazují slovy "117000 EUR".
28. V čl. 38 odst. 2 se slova "400000 EUR" nahrazují slovy "455000 EUR".
29. V čl. 40 odst. 2 se slova "600000 EUR" nahrazují slovy "310000 EUR".
30. V čl. 41 odst. 2 se slova "50000 EUR" nahrazují slovy "0 EUR".
31. V čl. 42 odst. 2 se slova "600000 EUR" nahrazují slovy "170000 EUR".
32. V čl. 43 odst. 2 se slova "350000 EUR" nahrazují slovy "370000 EUR".
33. V čl. 44 odst. 2 se slova "100000 EUR" nahrazují slovy "25000 EUR".
34. V čl. 45 odst. 2 se slova "200000 EUR" nahrazují slovy "375000 EUR".
35. V čl. 46 odst. 2 se slova "15000 EUR" nahrazují slovy "23000 EUR".
36. V čl. 47 odst. 2 se slova "100000 EUR" nahrazují slovy "140000 EUR".
37. V čl. 48 odst. 2 se slova "800000 EUR" nahrazují slovy "1075000 EUR".
38. V čl. 49 odst. 2 se slova "150000 EUR" nahrazují slovy "485000 EUR".
39. V čl. 50 odst. 2 se slova "100000 EUR" nahrazují slovy "40000 EUR".
40. V čl. 51 odst. 2 se slova "10000 EUR" nahrazují slovy "100000 EUR".
41. V čl. 52 odst. 2 se slova "200000 EUR" nahrazují slovy "290000 EUR".
42. V čl. 53 odst. 2 se slova "300000 EUR" nahrazují slovy "370000 EUR".
43. V čl. 54 odst. 2 se slova "250000 EUR" nahrazují slovy "370000 EUR".
44. V čl. 55 odst. 2 se slova "50000 EUR" nahrazují slovy "115000 EUR".
45. V čl. 57 odst. 2 se slova "25000 EUR" nahrazují slovy "50000 EUR".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/890/SZBP
ze dne 12. prosince 2005,
kterým se provádí společný postoj 2004/179/SZBP o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/179/SZBP [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/179/SZBP.
(2) Dne 26. srpna 2004 přijala Rada společný postoj 2004/622/SZBP za účelem rozšířit omezující opatření stanovená ve společném postoji 2004/179/SZBP na osoby, které jsou odpovědné za přípravu a provádění zastrašovací kampaně a zavírání moldavských škol používajících latinku
Rozhodnutí Rady
ze dne 3. října 2005
o podpisu Protokolu k Rámcové dohodě o obchodu a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně jedné a Korejskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii
(2005/891/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 57 odst. 2, článek 71, čl. 80 odst. 2 a články 133 a 181a ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na akt o přistoupení z roku 2003, a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto aktu,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada dne 3. prosince 2004 zmocnila Komisi, aby jménem Společenství a jeho členských států zahájila jednání s Korejskou republikou za účelem úpravy Rámcové dohody o obchodu a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé [1], aby se přihlédlo k přistoupení deseti nových členských států k Evropské unii.
(2) Jednání byla uzavřena ke spokojenosti Komise.
(3) Protokol by měl být podepsán jménem Společenství a jeho členských států,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol k Rámcové dohodě o obchodu a spolupráci mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Korejskou republikou na straně druhé, aby se přihlédlo k přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii, jménem Evropského společenství a jeho členských států.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. prosince 2005
o jmenování belgického člena Výboru regionů
(2005/901/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 263 této smlouvy,
s ohledem na návrh belgické vlády,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. ledna 2002 přijala Rada rozhodnutí 2002/60/ES [1] o jmenování členů a náhradníků Výboru regionů na období od 26. ledna 2002 do 25. ledna 2006.
(2) Po uplynutí funkčního období pana Jeana-Clauda VAN CAUWENBERGHA, předsedy valonské vlády, se uvolnilo místo člena Výboru regionů,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Členem Výboru regionů na zbývající část funkčního období, tedy do 25. ledna 2006, je jmenován:
pan Jean-Claude VAN CAUWENBERGHE,
membre du Parlement wallon.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. prosince 2005
o pořadí pro výkon předsednictví Rady
(2005/902/ES, Euratom)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 203 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na čl. 116 druhý pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím 95/2/ES, Euratom, ESUO [1] stanovila Rada pořadí pro výkon předsednictví Rady pro členské státy Evropské unie od 1. ledna 1995.
(2) Dne 1. května 2004 došlo k rozšíření Evropské unie o deset nových členských států.
(3) Je vhodné stanovit pořadí pro výkon předsednictví Rady, které by zahrnovalo tyto nové členské státy.
(4) Toto rozhodnutí nepředjímá další změny pořadí pro výkon předsednictví Rady, které Rada přijme ve spojitosti s přistoupením Bulharska a Rumunska,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
1. Pořadí, ve kterém členské státy vykonávají předsednictví Rady od 1. ledna 2006, je stanoveno v příloze.
2. Rada může jednomyslně na návrh dotčených členských států rozhodnout, že členský stát bude vykonávat předsednictví v jiném období, než jak vyplývá z pořadí stanoveného v příloze.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem 1. ledna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/263/ES, kterým se členské státy podle směrnice 94/55/ES opravňují k přijetí určitých odchylek týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí
(oznámeno pod číslem K(2005) 3565)
(Pouze anglické, litevské a švédské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/903/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 94/55/ES ze dne 21. listopadu 1994 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [1], a zejména na čl. 6 odst. 9 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 6 odst. 9 směrnice 94/55/ES musí členské státy oznámit své odchylky Komisi předem, poprvé do 31. prosince 2002 nebo nejpozději do dvou let po nejzazší lhůtě pro uplatňování pozměněného znění příloh směrnice.
(2) Směrnice Komise 2003/28/ES [2] pozměnila přílohy A a B směrnice 94/55/ES.
Na základě směrnice 2003/28/ES musely členské státy uvést v platnost vnitrostátní právní předpisy do 1. července 2003, přičemž nejzazší lhůtou pro uplatnění odchylek podle čl. 6 odst.
(3) Některé členské státy oznámily Komisi do 31. prosince 2003 svůj záměr přijmout odchylky od směrnice 94/55/ES.
Rozhodnutím 2005/263/ES ze dne 4. března 2005, kterým se členské státy podle směrnice 94/55/ES opravňují k přijetí určitých odchylek týkajících se silniční přepravy nebezpečných věcí [3], schválila Komise přijetí odchylek, které jsou uvedeny v přílohách I a II uvedeného rozhodnutí, členskými státy.
(4) Švédsko, Spojené království a Litva oznámily dne 31. prosince 2004 Komisi záměr přijmout nové odchylky a pozměnit své stávající odchylky v přílohách I a II rozhodnutí 2005/263/ES.
Komise přezkoumala, zda jsou tato oznámení v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 6 odst.
9 směrnice 94/55/ES, a schválila je. Uvedeným členským státům by proto mělo být povoleno dotčené odchylky přijmout.
(5) Je proto nezbytné změnit přílohy I a II rozhodnutí 2005/263/ES.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přepravu nebezpečných věcí zřízeného článkem 9 směrnice 94/55/ES,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/263/ES se mění takto:
1. Příloha I se mění podle odchylek uvedených v příloze I tohoto rozhodnutí.
2. Příloha II se mění podle odchylek uvedených v příloze II tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Litevské republice, Švédskému království a Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 17. října 2005
o podpisu Smlouvy o založení Energetického společenství Evropským společenstvím
(2005/905/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a články 55, 83, 89, 95, 133 a 175 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Rady ze dne 17. května 2004 sjednala Komise s Albánskou republikou, Bulharskou republikou, Bosnou a Hercegovinou, Chorvatskou republikou, Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií, Republikou Černá Hora, Rumunskem, Srbskou republikou a prozatímní misí Organizace spojených národů
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. března 2004
o režimu podpor, který Itálie hodlá uskutečňovat ve prospěch zpracovatelských a obchodních družstev s cílem kompenzovat škody způsobené katarální horečkou ovcí (blue tongue) – článek 5 zákona regionu Sardínie č. 22 ze dne 17. listopadu 2000
(oznámeno pod číslem K(2004) 471)
(Pouze italské znění je závazné)
(2005/906/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedeným článkem podaly připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 24. listopadu 2000, který byl zaevidován dne 28. listopadu 2000, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii v souladu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy Komisi oznámilo zákon regionu Sardínie č. 22 ze dne 17. listopadu 2000 [1], kterým se stanoví opatření ve prospěch chovatelů, aby mohli čelit epizoozii neboli "katarální horečce ovcí" (blue tongue), dále jen "zákon č. 22/2000"). Podle článku 10 uvedeného zákona podléhá poskytnutí některých podpor schválení Komise postupem podle článků 87 a 88 Smlouvy.
(2) Dopisem ze dne 15. prosince 2000, který byl zaevidován dne 19. prosince 2000, Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii předalo Komisi doplňující informace, jež byly požadovány v dopise ze dne 13. prosince 2000.
(3) Dopisem ze dne 2. února 2001 Komise Itálii informovala o svém rozhodnutí ohledně předmětné podpory zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(4) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby k předmětnému opatření podaly připomínky.
(5) Komise v témže rozhodnutí schválila podpory stanovené v článcích 2, 3 a 4 zákona č. 22/2000, přičemž měla za to, že splňují nezbytné podmínky, aby mohly být pokládány za podpory určené k usnadnění rozvoje určitých hospodářských činností ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy.
(6) Italské orgány k předmětným opatřením nezaslaly žádnou připomínku.
Komise od dalších zúčastněných stran neobdržela žádné připomínky.
II. POPIS
(7) Poskytnutí podpor se zakládá na článku 5 zákona regionu Sardínie č. 22/2000 o opatřeních ve prospěch zpracovatelských a obchodních družstev s cílem kompenzovat škody způsobené katarální horečkou ovcí (blue tongue).
(8) V srpnu 2000 se katarální horečka ovcí (dále jen "blue tongue") objevila na Sardínii a rozšířila se po celém ostrově, přestože orgány veřejné správy přijaly jistá opatření.
Jejímu rozšíření napomohly klimatické podmínky (teplé a suché počasí).
Aby se vypořádaly s epizoozií, italské zdravotnické orgány vydaly dne 28. srpna 2000 zákaz převozu domácích i volně žijících přežvýkavců ze Sardínie (včetně spermatu, vajíček a embryí) do zbývající části italského území a do ostatních členských států Evropské unie.
Byl rovněž vydán zákaz pohybu těchto živočichů z provincie Cagliari do zbývající části regionálního území a veterinárním službám ostatních regionů byla uložena povinnost provádět klinické kontroly v zařízeních, do kterých byly přivezeny ovce ze Sardínie před méně než dvěma měsíci. Poté regionální orgány přijaly vyhlášku č.
34 ze dne 5. září 2000, kterou se stanoví nutná pravidla pro kontrolu blue tongue [3] a která zakazuje na celém území Sardínie přemístění zařízení s ovcemi, kozami, hovězím dobytkem, buvoly a farmově chovanými zvířaty z volně žijících druhů. Podle vyhlášky je rovněž povinný boj proti těm druhům hmyzu, jež jsou přenašeči nemoci.
Dne 16. října 2000 regionální zdravotnické orgány přijaly plán pro boj a vymýcení blue tongue na Sardínii a dne 25. října 2000 Regionální rada Sardínie přijala zákon č.
22/2000, kterým se stanoví opatření ve prospěch chovatelů, aby mohli čelit epizoozii neboli "katarální horečce ovcí" (blue tongue), a který byl poté oznámen Komisi, aby přezkoumala jeho soulad s články 87, 88 a 89 Smlouvy. Bylo shledáno, že opatření podle článků 2, 3 a 4 zákona č.
22/2000 jsou slučitelná se společným trhem [4]. Komise se rozhodla zahájit řízení podle čl.
88 odst. 2 Smlouvy ohledně podpor stanovených v článku 5 uvedeného zákona.
(9) Článek 5 zákona č. 22/2000 opravňuje regionální správní orgány k poskytnutí podpor podnikům a družstvům se sídlem na Sardínii, jež se věnují sběru, zpracování, balení a uvádění na trh zemědělských a živočišných produktů a které se musí potýkat se snížením vkladů na základě povinností vyplývajících ze stanov nebo smluv, a to o více než 20 % (znevýhodněné zemědělské oblasti) nebo o více než 30 % (jiné oblasti) ve srovnání s průměrem za poslední tři roky.
Tyto podpory jsou určeny na kompenzaci ztrát způsobených chybějící surovinou ke zpracování a jsou omezeny na ztráty spjaté se snížením vkladů společníků.
(10) Stanovená částka pro podpory je 5 miliard italských lir (zhruba 2582280 EUR) na rok 2000.
(11) Komise se rozhodla zahájit řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy kvůli určitým pochybnostem o slučitelnosti předmětného režimu podpor se společným trhem. Pochybnosti se týkaly zejména té skutečnosti, že v bodě 11.4 pokynů není žádné ustanovení o odškodnění zpracovatelských podniků za škody způsobené epizoozií.
Přestože se italské orgány rozhodly omezit poskytnutí podpory pouze na družstva, má Komise za to, že nebyla prokázána příčinná souvislost mezi nemocí (blue tongue) a snížením vkladů.
Region byl zasažen suchem (viz podpora N 745/2000), které mohlo přispět ke snížení vkladů.
Určitá družstva mohla kromě jiného zaznamenat úbytek surovin z jiných důvodů než kvůli blue tongue (nebo suchu).
(12) Na základě bodu 11.3.8 pokynů, který umožňuje odškodnit výhradně zemědělce nebo sdružení producentů, jichž jsou zemědělci členy, za škody způsobené nepříznivými klimatickými podmínkami, nelze tato pravidla analogicky použít v případě zpracovatelských podniků pro ztráty způsobené blue tongue.
Obecně se Komise domnívala, že zemědělsko-průmyslová zařízení jsou při správě zásobovacích zdrojů patřičně pružná.
To s sebou mohlo samozřejmě nést další náklady na suroviny a nižší výnosnost, ale nezdá se, že tím lze odůvodnit přímé použití pravidel pro zemědělskou produkci.
(13) Neexistují-li jiné právní základy pro přezkum a případné schválení podpory stanovené v článku 5 zákona č. 22/2000, jevilo se jako nezbytné danou podporu pokládat za podporu na provoz, tzn. přímou podporu zemědělsko-průmyslových podniků týkající se snížení nákladů, které tyto podniky za normálních okolností nesou v rámci běžné správy svých činností.
V zásadě je třeba tyto podpory považovat za neslučitelné se společným trhem.
(14) Po přijetí rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy italské orgány útvarům Komise nezaslaly žádné připomínky.
III. PRÁVNÍ POSOUZENÍ
(15) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(16) Podle článku 40 nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [5], a není-li v nařízení stanoveno jinak, se na produkci produktů a obchodování s produkty, na které se vztahuje uvedené nařízení, použijí články 87, 88 a 89 Smlouvy.
Obdobně se podle článku 23 nařízení Rady (ES) č. 2529/2001 ze dne 19. prosince 2001 o společné organizaci trhu se skopovým a kozím masem [6], a není-li v nařízení stanoveno jinak, na produkci produktů uvedených v článku 1 uvedeného nařízení, jakož i na obchodování s těmito produkty, vztahují články 87, 88 a 89 Smlouvy.
(17) Článek 5 zákona 22/2000 stanoví podpory určené na odškodnění zemědělských podniků a družstev za ztráty způsobené chybějící surovinou ke zpracování, kvůli nižším vkladům společníků a v důsledku epidemie blue tongue.
Předmětné podniky a družstva mají hospodářské výhody, které by jinak v rámci svých činností bývaly nezískaly, a v důsledku toho zlepšují své postavení v hospodářské soutěži oproti jiným zemědělcům ve Společenství, kteří nevyužívají stejných podpor.
(18) Tyto podpory ovlivňují hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy.
Příjemci podpor totiž provozují hospodářskou činnost v odvětví (odvětví hovězího a skopového masa), které je předmětem obchodní výměny mezi členskými státy.
V roce 2001 byl stav italských stád skotu 6932700 kusů, z toho 273900 na Sardínii.
Ve stejném roce populace ovcí sestávala z 8311400 kusů, z toho 3602200 na Sardínii, a celkový počet koz byl 1024800 kusů, z toho 240200 na Sardínii.
(19) Posuzované opatření tudíž vyhovuje vymezení státních podpor podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy.
(20) Zákaz poskytnutí podpory není absolutní.
V daném případě však zjevně nelze použít, a italské orgány se na ně ani neodvolávaly, výjimky podle čl. 87 odst.
(21) Čl. 87 odst. 3 písm. a) nelze rovněž použít, neboť podpora není určena k napomáhání hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností.
(22) S odkazem na čl. 87 odst. 3 písm. b) podpora není určena na podporu uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu ani nápravě vážné poruchy v hospodářství některého členského státu.
(23) S odkazem na čl. 87 odst. 3 písm. d) předmětná podpora nesměřuje k uvedeným cílům.
(24) Vzhledem k povaze oznámeného režimu lze použít jedině výjimku podle čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy. Je tedy třeba ověřit, zda při použití stanovených opatření lze využít této výjimky.
(25) Vzhledem k tomu, že italské orgány zákon č. 22/2000 řádně oznámily podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, pro jeho posouzení se použijí pravidla pokynů Společenství pro státní podpory v odvětví zemědělství [7] (dále jen "pokyny"). Totiž podle bodu 23.3 pokynů lze pokyny použít od 1. ledna 2000 pro nové státní podpory, včetně podpor, které již členské státy oznámily a o kterých Komise ještě nerozhodla.
(26) Podle bodu 11.1.1 pokynů je pro státní podpory v odvětví zemědělství stanovena řada opatření, jejichž cílem je zemědělcům nahradit škody na zemědělské produkci a na výrobních prostředcích (včetně budov a plantáží), které byly způsobeny nepředvídanými událostmi, jako jsou přírodní katastrofy, nepříznivé meteorologické podmínky nebo výskyt chorob živočichů nebo rostlin.
(27) Je tedy zřejmé, že v případě škod způsobených epizoozií je možné nahradit pouze ztráty, které utrpělo odvětví produkce a odvětví, která zemědělské produkty zpracovávají nebo uvádějí na trh.
Přímé podpory na náhradu těchto škod musí být mimo jiné slučitelné s bodem 11.4 pokynů, který se vztahuje právě na podpory určené na boj proti chorobám živočichů a rostlin.
(28) Italské orgány nevznesly žádnou připomínku.
Komise tudíž neobdržela doplňující informace, které by rozptýlily pochybnosti, které byly vyjádřeny při zahájení řízení podle čl. 88 odst.
(29) Italské orgány kromě toho jasně a nepopíratelně neprokázaly přímou souvislost mezi snížením vkladů společníků podniků či družstev, jež bylo způsobeno katarální horečkou ovcí a ztrátami ve výnosech, ke kterým došlo ve stejném období.
Jelikož zde není taková přímá souvislost, tyto ztráty by bývaly mohly být způsobeny jinými faktory, jako je sucho, krize na trhu, finanční řízení dotčených podniků atd.
Jakákoli podpora určená na náhradu tohoto druhu ztrát by tedy představovala podporu na provoz, jež je na základě bodu 3.5 pokynů neslučitelná se společným trhem [8].
IV. ZÁVĚRY
(30) Na základě výše uvedených skutečností může Komise dospět k závěru, že podpory stanovené v článku 5 regionálního zákona č. 22/2000 představují státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy a nevztahuje se na ně žádná z výjimek podle čl. 87 odst. 3 Smlouvy.
(31) Vzhledem k tomu, že zákon č. 22/2000, který byl oznámen podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy, v článku 10 stanoví, že regionální správní orgány uskuteční podpory podle článků 3, 4 a 5 teprve poté, co je schválí Evropská komise, není třeba vyžadovat navrácení podpor podle článku 5 uvedeného zákona,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory stanovené Itálií podle článku 5 zákona regionu Sardínie č. 22, jež jsou určené na odškodnění zemědělských podniků a družstev za ztráty způsobené chybějící surovinou ke zpracování a v důsledku snížení vkladů společníků, jsou neslučitelné se společným trhem.
Uvedené podpory tudíž nemohou být uskutečněny.
Článek 2
Itálie do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí uvědomí Komisi o opatřeních přijatých k jeho splnění.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 13. července 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2002/191/ES, kterým se spojení prohlašuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.2139 – Bombardier/ADtranz)
(oznámeno pod číslem K(2005) 2683)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/907/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na článek 57 této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) [2], a zejména na čl. 26 odst. 2 uvedeného nařízení,
s ohledem na rozhodnutí Komise 2002/191/ES ze dne 3. dubna 2001, kterým se spojení prohlašuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.2139 – Bombardier/ADtranz) [3],
po konzultaci s Poradním výborem pro spojování podniků [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 3. dubna 2001 prohlásila Komise spojení, na jehož základě získala společnost Bombardier Inc. výhradní kontrolu ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (EHS) č. 4064/89 nad společností DaimlerChrysler Rail Systems GmbH (ADtranz), za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP. Prohlášení o slučitelnosti bylo podmíněno dodržením několika podmínek a závazků stanovených v příloze k uvedenému rozhodnutí.
(2) Jedna z podmínek se týkala podniku Elin EBG Traction ("ETR"), dceřiné společnosti VA Tech AG, usazené v Linci, Rakousko.
Bombardier vykonával společnou kontrolu nad ETR, dodavatelem elektrických pohonů pro železniční kolejová vozidla.
Oddělením strukturálního spojení společností ETR a Bombardier, jak požadoval odst. 1 písm. a) přílohy, se uvedená společnost stala nezávislým dodavatelem technologie pohonů na, mimo jiné, regionální vlaky a tramvaje/vozy městské dráhy.
Na přechodnou dobu bylo nicméně nezbytné vytvořit určité záruky, které umožnily společnosti ETR nalézt nové partnery nahrazující Bombardier, jenž se po získání ADtranzu vertikálně integroval, a proto se již dále nemohl spoléhat na ETR jako na dodavatele elektrických pohonů.
(3) Tyto záruky měly na přechodné období vytvořit pracovní náplň pro ETR k jeho hospodářskému přežití.
Podmínka uvedená v odst. 1 písm. b) přílohy stanovila, aby společnost Bombardier uzavřela Společnou dohodu o rozvoji za účelem spolupráce mezi oběma společnostmi do roku 2006, ve vztahu k tramvajím "CityRunner Type Linz", na které ETR dodává elektrické pohony, čímž umožnila společnosti ETR, aby byla nadále činná na trhu s tramvajemi.
(4) Dne 10. ledna 2005 oznámil Siemens plánované získání výhradní kontroly ve smyslu čl. 3 odst.
1 písm. b) nařízení (ES) č. 139/2004 (nařízení ES o spojování) ve společnosti VA Tech, čímž by také získal kontrolu nad ETR.
Siemens je hlavním dodavatelem železničních kolejových vozidel, který vyrábí vlastní elektrické pohony na všechny typy železničních vozidel, které nabízí. Dne 13. července 2005 prohlásila Komise podle čl.
8 odst. 2 nařízení ES o spojování, že získání kontroly společností Siemens ve společnosti VA Tech je slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP za předpokladu, že bude splněno několik podmínek a závazků stanovených v přílohách k uvedenému rozhodnutí.
(5) ETR má jako součást Siemensu finanční zázemí mezinárodní společnosti, která je hlavním představitelem v oblasti železničních vozidel.
ETR již proto nepotřebuje objednávky k zajištění svého hospodářského přežití, které byly považovány za nezbytné v roce 2001, když bylo odděleno strukturální spojení se společností Bombardier.
V důsledku toho již není nezbytné ukládat společnosti Bombardier podmínku, aby odebírala elektrické pohony pro své CityRunner Type Linz od ETR, pokud Siemens získá výhradní kontrolu nad ETR.
(6) Nabytí společnosti VA Tech společností Siemens bylo prohlášeno za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP za předpokladu, že budou splněny určité podmínky.
Existuje však možnost, že rozhodnutí bude zrušeno podle čl. 8 odst.
6 nařízení ES o spojování. Toto rozhodnutí je proto podmíněno platností rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2005 ve věci COMP/M.3653 – Siemens/VA Tech [5],
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Článek 2 rozhodnutí 2002/191/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Článek 1 podléhá plnému dodržení podmínek stanovených v odst. 1 písm. a) první pododstavec, písm. c), písm. d), písm. e) první a čtvrtý pododstavec, písm. f), písm. g), písm. h) a písm. i) přílohy."
Článek 2
Toto rozhodnutí je podmíněno skutečností,
a) že rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2005, kterým se prohlašuje, že spojení, na jehož základě navrhuje Siemens AG získání výhradní kontroly nad společností VA Tech AG (věc COMP/M.3653 – Siemens/VA Tech), je slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP, zůstane v platnosti za předpokladu dodržení určitých podmínek a závazků a
b) že navrhované spojení uvedené v bodu a) bude uskutečněno.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno:
Bombardier Inc.
800 René-Lévesque Blvd.
West, Montréal
Canada – H3B 1Y8 – Québec
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2005,
kterým se mění směrnice Rady 2002/56/ES, pokud se jedná o datum stanovené v čl. 21 odst. 3, do kterého jsou členské státy zmocněny prodloužit dobu platnosti rozhodnutí o rovnocennosti sadby brambor ze třetích zemí
(oznámeno pod číslem K(2005) 5020)
(Text s významem pro EHP)
(2005/908/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2002/56/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění sadby brambor na trh [1], a zejména na čl. 21 odst. 3 druhý pododstavec této směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/56/ES stanoví, že od určitých dat již členské státy nemohou na vlastní úrovni rozhodovat o rovnocennosti sadby brambor sklizené ve třetích zemích se sadbou brambor sklizenou ve Společenství, která je v souladu s uvedenou směrnicí.
(2) Protože však dosud nebyly dokončeny práce vedoucí k určení rovnocennosti sadby brambor vůči všem dotyčným třetím zemím na úrovni Společenství, směrnice 2002/56/ES umožnila členským státům prodloužit do 31. března 2005 platnost rozhodnutí o rovnocennosti, která již přijaly pro sadbu brambor z některých třetích zemí, na kterou se nevztahuje určení rovnocennosti na úrovni Společenství.
(3) Protože dosud nejsou k dispozici předpisy Společenství o rovnocennosti sadby brambor sklizené ve třetích zemích se sadbou brambor sklizenou ve Společenství, je třeba prodloužit o tři roky zmocnění udělené členským státům směrnicí 2002/56/ES k prodloužení doby platnosti rozhodnutí o rovnocennosti.
(4) Směrnice 2002/56/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V čl. 21 odst. 3 prvním pododstavci směrnice 2002/56/ES se datum " 31. března 2005" nahrazuje datem " 31. března 2008".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2005
o zřízení poradní skupiny odborníků pro Komisi a o zjednodušení spolupráce mezi systémy veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi
(2005/909/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nezbytným krokem k obnovení důvěry investorů ve finanční trhy je posílení statutárního auditu.
Modernizovaná osmá směrnice o statutárním auditu ročních účetních závěrek a konsolidovaných účetních závěrek, kterou se mění směrnice 78/660/EHS a směrnice 83/349/EHS [1] (dále již jen "modernizovaná osmá směrnice"), zavádí mimo jiné požadavek, aby členské státy zřídily systém veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi.
Modernizovaná osmá směrnice usiluje o zajištění koordinace systémů veřejného dohledu na úrovni Společenství a zahrnuje možnost, aby Komise mohla přijímat prováděcí opatření.
(2) Za účelem dosažení cílů stanovených v modernizované osmé směrnici se Komise musí obrátit na skupinu odborníků, která by přispěla ke koordinaci a rozvoji systémů veřejného dohledu v rámci Evropské unie.
Skupina odborníků by rovněž mohla přispět k technické přípravě prováděcích opatření modernizované osmé směrnice.
(3) Skupinu odborníků by měli tvořit zástupci na vysoké úrovni vybraní ze systémů veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi v členských státech.
Pokud takové systémy nebyly dosud zřízeny, měli by se k této skupině připojit zástupci národních ministerstev odpovědní za jejich budoucí zřízení.
Vzhledem k možnému konfliktu zájmů mezi profesním a soukromým sektorem na jedné straně a veřejným zájmem na straně druhé mohou být zástupci nebo náhradníky jmenováni pouze odborníci, kteří neprovozují auditorskou praxi, jak stanoví čl. 2 odst.
11b modernizované osmé směrnice. Práce Komise a skupiny odborníků by však na znalostech a zkušenostech odborníků provozujících auditorskou praxi měla být založena.
V důsledku toho by Komise měla po projednání se skupinou odborníků a ve velké míře v raném stadiu konzultovat práci skupiny s účastníky trhu, spotřebiteli, odborníky v oblasti auditu a s koncovými uživateli, a to otevřeným a transparentním způsobem.
(4) Měla by být proto zřízena skupina odborníků s názvem "Evropská skupina orgánů pro dohled nad auditory" a zároveň podrobně vymezen její mandát a složení.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Komise tímto zřizuje skupinu odborníků s názvem "Evropská skupina orgánů pro dohled nad auditory", dále jen "skupina".
Článek 2
Náplň činnosti
Komise může skupinu konzultovat ohledně všech otázek souvisejících s přípravou prováděcích opatření modernizované osmé směrnice.
Skupina může rovněž projednat všechny záležitosti týkající se spolupráce mezi systémy veřejného dohledu nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi.
Úkolem skupiny je zejména:
- usnadnit spolupráci mezi systémy veřejného dohledu členských států a zprostředkovat výměnu osvědčených postupů ohledně zřízení takových systémů a probíhající spolupráce v této oblasti,
- přispět k technickému hodnocení systémů veřejného dohledu ve třetích zemích a k mezinárodní spolupráci v této oblasti mezi členskými státy a třetími zeměmi,
- přispět k technickému přezkoumání mezinárodních norem pro provádění auditu, včetně postupů pro jejich vypracování s cílem přijmout tyto normy na úrovni Společenství.
Článek 3
Složení a jmenování
1. Skupinu tvoří zástupci na vysoké úrovni z řad subjektů odpovědných za veřejný dohled nad statutárními auditory a auditorskými společnostmi v členských státech, nebo nejsou-li k dispozici, zástupci z příslušných národních ministerstev.
2. Každý členský stát jmenuje zástupce na vysoké úrovni, kteří by se účastnili jednání skupiny, z jednoho z orgánů uvedených v odstavci 1.
Komise může odmítnout zástupce jmenovaného členským státem, pokud ho nepovažuje za vhodného kandidáta, zejména, pokud by u něj mohl existovat střet zájmů.
V takovém případě Komise rychle uvědomí příslušný členský stát, který poté jmenuje dalšího zástupce.
3. Zástupcem může být jmenována pouze osoba, která neprovozuje odbornou praxi.
4. Každý členský stát jmenuje jednoho zástupce.
V souladu s podmínkami stanovenými v odstavcích 1, 2, 3 a 5 může členský stát jmenovat jednoho náhradníka.
5. Použijí se tato ustanovení:
- pokud je členský stát zastoupen ministerstvem, v případě, že je zřízen systém veřejného dohledu nad auditory a auditorskými společnostmi, nahradí členské státy svého zástupce zástupcem vybraným z řady systému veřejného dozoru;
- zástupci, kteří již nejsou schopni účinně přispívat k činnosti skupiny, zástupci, kteří odstoupili nebo nesplňují podmínky stanovené v prvním nebo třetím odstavci tohoto článku nebo článku 287 Smlouvy o Evropském společenství, se nahradí;
- členové podskupin uvedených níže v článku 4, kteří zároveň provozují odbornou praxi, podepíší na počátku svého mandátu a vždy, když si to předseda vyžádá, že se zavazují k jednání ve veřejném zájmu, a dále podepíší prohlášení o neexistenci/existenci zájmu, který by mohl ohrozit jejich objektivitu.
Článek 4
Činnost
1. Skupině předsedá Komise.
2. Obecně platí, že Komise by měla, po projednání se skupinou ve velké míře a v raném stadiu konzultovat práci skupiny s účastníky trhu, spotřebiteli, odborníky v oblasti auditu a s koncovými uživateli, a to otevřeným a transparentním způsobem.
Po dohodě s Komisí mohou být na základě mandátu stanoveného skupinou zřízeny podskupiny, které by přezkoumávaly konkrétní otázky. Tyto podskupiny se rozpustí, jakmile budou otázky vyřešeny.
V podskupinách mohou být také osoby provozující odbornou praxi.
4. Je-li to přínosné a/nebo nezbytné, může předseda požádat odborníky nebo pozorovatele, kteří mají ve věcech programu jednání zvláštní pravomoc, aby se zúčastnili jednání skupiny nebo podskupiny.
5. Jednání skupiny nejsou veřejná.
6. Skupina a její podskupiny obvykle zasedají v prostorách Komise, a to v souladu s postupy a rozvrhem stanovenými Komisí.
Komise poskytuje sekretariát.
Těchto jednání se mohou účastnit další úředníci Komise, kteří projeví zájem ohledně řízení.
7. Skupina přijme jednací řád na základě vzorového jednacího řádu přijatého Komisí.
8. Komise může zveřejnit jakékoliv shrnutí, závěr, dílčí závěr nebo pracovní dokument skupiny, a to v původním jazyce příslušného dokumentu.
Článek 5
Výdaje na zasedání
Komise v souladu s ustanoveními platnými v rámci Komise uhradí zástupcům, členům podskupin, odborníkům a pozorovatelům cestovní výdaje a případně denní diety vzniklé v souvislosti s činností skupiny.
Za výkon funkce nepřísluší zástupcům odměna.
Výdaje na zasedání se hradí v mezích limitů položek přidělených příslušnému odboru na základě každoročního postupu o přidělování zdrojů.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. prosince 2005,
kterým se Spolkové republice Německo povoluje uzavřít dohodu se Švýcarskou konfederací, která obsahuje ustanovení odchylující se od čl. 2 odst. 2 a článku 3 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2005/910/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na článek 30 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 30 odst. 1 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby uzavřel se třetí zemí dohodu, která obsahuje odchylky od této směrnice.
(2) Spolková republika Německo (dále jen "Německo") požádala dopisem, který generální sekretariát Komise zaevidoval dne 21. října 2004, o povolení uzavřít dohodu se Švýcarskou konfederací (dále jen "Švýcarsko") o obnově a pozdější údržbě stávajícího hraničního mostu přes řeku Wutach mezi obcemi Stühlingen (Bádensko-Würtembersko, Německo) a Oberwiesen (Schaffhausen, Švýcarsko).
30 odst. 2 směrnice 77/388/EHS informovala Komise dopisem ze dne 1. prosince 2004 ostatní členské státy o žádosti Německa.
Dopisem ze dne 2. prosince 2004 oznámila Komise Německu, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(4) Dohoda má obsahovat ustanovení o DPH odchylující se od čl. 2 odst. 2 a článku 3 směrnice 77/388/EHS, pokud jde o zboží a služby poskytnuté na obnovu a pozdější údržbu hraničního mostu a pokud jde o zboží dovezené za tímto účelem.
(5) Pokud by odchylky od směrnice 77/388/EHS nebyly uděleny, podléhaly by obnova a pozdější údržba v Německu německé DPH zatímco obnova a pozdější údržba ve Švýcarsku by ustanovením směrnice 77/388/EHS nepodléhaly. Zboží dovezené ze Švýcarska do Německa na obnovu a pozdější údržbu hraničního mostu by rovněž podléhalo německé DPH.
(6) Uplatnění těchto běžných pravidel by způsobilo závažné daňové komplikace pro podniky odpovědné za vykonání prací.
(7) Účelem této odchylky je usnadnění výběru daní z prací spojených s obnovou a pozdější údržbou dotčeného mostu.
(8) Odchylka bude mít zcela zanedbatelný dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německu se povoluje uzavřít dohodu se Švýcarskem, která obsahuje ustanovení odchylující se od směrnice 77/388/EHS a která se vztahuje na obnovu a pozdější údržbu hraničního mostu přes řeku Wutach mezi obcemi Stühlingen (Bádensko-Würtembersko, Německo) a Oberwiesen (Schaffhausen, Švýcarsko).
Odchylující se daňová ustanovení týkající se dohody jsou stanovena v článcích 2 a 3.
Článek 2
2 odst. 2 směrnice 77/388/EHS nepodléhá zboží dovezené ze Švýcarska do Německa dani z přidané hodnoty, pokud je použito na obnovu nebo pozdější údržbu mostu uvedeného v článku 1 tohoto rozhodnutí.
Tato odchylka se však nevztahuje na zboží dovezené k těmto účelům veřejnými orgány.
Článek 3
Odchylně od článku 3 směrnice 77/388/EHS se část mostu, která se nachází na švýcarském území, považuje za součást německého území pro účely dodání zboží a služeb na obnovu a pozdější údržbu tohoto mostu.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. prosince 2005,
kterým se Spolkové republice Německo povoluje uzavřít dohodu se Švýcarskou konfederací, která obsahuje ustanovení odchylující se od čl. 2 odst. 2 a článku 3 šesté směrnice 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu
(2005/911/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na šestou směrnici Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [1], a zejména na článek 30 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 30 odst. 1 směrnice 77/388/EHS může Rada jednomyslně na návrh Komise povolit kterémukoli členskému státu, aby uzavřel se třetí zemí dohodu, která obsahuje odchylky od této směrnice.
(2) Spolková republika Německo (dále jen "Německo") požádala dopisem, který generální sekretariát Komise zaevidoval dne 14. ledna 2005, o povolení uzavřít dohodu se Švýcarskou konfederací (dále jen "Švýcarsko") o výstavbě a údržbě hraničního mostu přes řeku Rýn mezi obcemi Laufenburg (Bádensko-Würtembersko, Německo) a Laufenburg (Aargau, Švýcarsko).
30 odst. 2 směrnice 77/388/EHS informovala Komise dopisem ze dne 17. ledna 2005 ostatní členské státy o žádosti Německa.
Dopisem ze dne 19. ledna 2005 oznámila Komise Německu, že již má k dispozici veškeré informace, které považuje za nezbytné k posouzení žádosti.
(4) Dohoda má obsahovat ustanovení o DPH odchylující se od čl. 2 odst. 2 a článku 3 směrnice 77/388/EHS, pokud jde o zboží a služby poskytnuté na výstavbu a údržbu hraničního mostu a pokud jde o zboží dovezené za tímto účelem.
(5) Pokud by odchylky od směrnice 77/388/EHS nebyly uděleny, podléhaly by výstavba a údržba v Německu německé DPH, zatímco výstavba a údržba ve Švýcarsku by ustanovením směrnice 77/388/EHS nepodléhaly.
Zboží dovezené ze Švýcarska do Německa na výstavbu a údržbu hraničního mostu by rovněž podléhalo německé DPH.
(6) Uplatnění těchto běžných pravidel by způsobilo závažné daňové komplikace pro podniky odpovědné za vykonání prací.
(7) Účelem této odchylky je usnadnění výběru daní z prací spojených s výstavbou a údržbou dotčeného mostu.
(8) Odchylka bude mít zcela zanedbatelný dopad na vlastní zdroje Společenství vycházející z DPH,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německu se povoluje uzavřít dohodu se Švýcarskem, která obsahuje ustanovení odchylující se od směrnice 77/388/EHS a která se vztahuje na výstavbu a údržbu hraničního mostu přes řeku Rýn mezi obcemi Laufenburg (Bádensko-Würtembersko, Německo) a Laufenburg (Aargau, Švýcarsko).
Odchylující se daňová ustanovení týkající se dohody jsou stanovena v článcích 2 a 3.
Článek 2
2 odst. 2 směrnice 77/388/EHS nepodléhá zboží dovezené ze Švýcarska do Německa dani z přidané hodnoty, pokud je použito na výstavbu nebo údržbu mostu uvedeného v článku 1 tohoto rozhodnutí.
Odchylka se však nevztahuje na zboží dovezené k těmto účelům veřejnými orgány.
Článek 3
Odchylně od článku 3 směrnice 77/388/EHS se část mostu, která se nachází na německém území, považuje za součást švýcarského území pro účely dodání zboží a služeb na výstavbu a údržbu tohoto mostu.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. prosince 2005
o jmenování zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu
(2005/912/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1080/2000 ze dne 22. května 2000 o podpoře Prozatímní mise Organizace spojených národů v Kosovu (UNMIK), Úřadu vysokého zástupce v Bosně a Hercegovině (OHR) a Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu [1], a zejména na článek 1a uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. června 1999 se ministři zahraničních věcí členských států Evropské unie a Komise Evropských společenství spolu s ostatními účastníky Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu dohodli na vytvoření Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu (dále jen "pakt o stabilitě").
(2) Článek 1a nařízení Rady (ES) č. 1080/2000 stanoví, že zvláštní koordinátor paktu o stabilitě je jmenován každoročně.
(3) Při jmenování je zvláštnímu koordinátorovi třeba udělit také mandát.
Zkušenosti ukázaly, že mandát stanovený v rozhodnutí Rady 2004/928/ES ze dne 22. prosince 2004 o jmenování zvláštního koordinátora Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu [2] na rok 2005 je vhodný.
(4) Je vhodné zřetelně vymezit povinnosti a obecné zásady pro koordinaci a podávání zpráv,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Zvláštním koordinátorem Paktu o stabilitě pro jihovýchodní Evropu je jmenován Dr. Erhard BUSEK.
Článek 2
Zvláštní koordinátor provádí úkoly uvedené v bodě 13 paktu o stabilitě ze dne 10. června 1999.
Článek 3
K dosažení cíle uvedeného v článku 2 se zvláštnímu koordinátorovi ukládají v rámci jeho mandátu tyto úkoly:
a) podporovat dosažení cílů paktu o stabilitě v rámci jednotlivých zemí a mezi jednotlivými zeměmi v případech, v nichž má pakt o stabilitě prokazatelně přidanou hodnotu;
b) předsedat regionálnímu kulatému stolu pro jihovýchodní Evropu;
c) udržovat úzké kontakty se všemi účastníky a se státy, organizacemi a institucemi paktu o stabilitě, jakož i s dotčenými regionálními iniciativami a organizacemi, s cílem podporovat regionální spolupráci a zvyšovat vlastní odpovědnost regionu;
d) úzce spolupracovat se všemi orgány Evropské unie a jejími členskými státy za účelem posílení úlohy Evropské unie v paktu o stabilitě podle bodů 18, 19 a 20 paktu o stabilitě a zajištění doplňkovosti mezi prací v rámci paktu o stabilitě a procesem stabilizace a přidružení;
e) organizovat podle potřeb pravidelná společná setkání s předsedajícími pracovních skupin za účelem zajištění celkové strategické koordinace a sekretariátu Regionálního kulatého stolu pro jihovýchodní Evropu a jeho nástrojů;
f) pracovat na základě předem schváleného a s účastníky paktu o stabilitě projednaného seznamu přednostních opatření, která je nutno v roce 2006 v rámci paktu o stabilitě provést, a trvale vyhodnocovat způsoby práce a strukturu paktu o stabilitě pro zajištění ucelenosti a účelnosti využití zdrojů.
Článek 4
Zvláštní koordinátor uzavře s Komisí finanční dohodu.
Článek 5
Činnost zvláštního koordinátora je sladěna s činností generálního tajemníka Rady, vysokého představitele pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku, předsednictví Rady a Komise, zejména v rámci neformálního konzultačního výboru.
Na místě samém je udržováno také úzké spojení s předsednictvím Rady, Komisí, vedoucími diplomatických zastoupení členských států, zvláštními zástupci Evropské unie a s Úřadem vysokého zástupce
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. listopadu 2005
o uzavření Protokolu o změně Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který se týká celní kvóty na dovoz cukru a výrobků v odvětví cukru pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie do Společenství
(2005/914/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. února 2005 zmocnila Rada Komisi k zahájení jednání s Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií za účelem změny preferenčního režimu, pokud jde o dovoz cukru a produktů v odvětví cukru pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie do Společenství v rámci Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé [1] (dále jen "DSP").
(2) Tato jednání byla úspěšně završena a je třeba, aby Společenství protokol o změně DSP uzavřelo.
(3) Opatření nezbytná k provedení uvedeného protokolu by měla Komise přijmout v souladu se stejným postupem, jaký je stanoven pro provádění nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru [2],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Protokol o změně Dohody o stabilizaci a přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií na straně druhé, který se týká celní kvóty na dovoz cukru a výrobků v odvětví cukru pocházejících z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie do Společenství, se schvaluje jménem Společenství.
Znění protokolu se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat protokol zavazující Společenství.
Článek 3
Komise přijme prováděcí pravidla k protokolu v souladu s postupem stanoveným v článku 42 nařízení (ES) č. 1260/2001.
Rozhodnutí Komise
ze dne 16. prosince 2005,
kterým se České republice, Estonsku, Kypru a Litvě povoluje odchýlit se od směrnice Rady 1999/105/ES o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh, pokud jde o zásoby nahromaděné v období od 1. ledna 2003 do 1. května 2004
(oznámeno pod číslem K(2005) 5160)
(2005/915/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na akt o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky, a zejména na článek 42 tohoto aktu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle článku 42 aktu o přistoupení může Komise přijmout přechodná opatření, jestliže jsou nezbytná pro usnadnění přechodu ze stávajícího režimu v nových členských státech na režim vyplývající z uplatňování veterinárních a rostlinolékařských pravidel Společenství.
Tato pravidla zahrnují pravidla vztahující se na uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh.
(2) Směrnice Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1] stanoví, že reprodukční materiál lesních dřevin může být uváděn na trh jedině v souladu s požadavky čl. 6 odst. 1 a čl. 6 odst. 3.
(3) Směrnice 1999/105/ES stanoví pravidla pro uvádění na trh až do vyčerpání zásob reprodukčního materiálu lesních dřevin shromážděných před 1. lednem 2003.
(4) Česká republika, Estonsko, Kypr a Litva informovaly Komisi a ostatní členské státy o existenci zásob reprodukčního materiálu lesních dřevin vyprodukovaných na jejich územích v období od 1. ledna 2003 do 1. května 2004.
Uvádění takového materiálu na trh by nebylo povoleno, pokud by nebyla zaručena odchylka od ustanovení shora uvedené směrnice.
(5) Aby bylo umožněno těmto zemím uvádět na trh zásoby reprodukčního materiálu lesních dřevin vyprodukovaných v období od 1. ledna 2003 do 1. května 2004, mělo by jim být dovoleno uvádět na trh na svých územích až do 30. dubna 2007 reprodukční materiál, který byl vyprodukován v průběhu zmíněného období v souladu s jinými ustanovením, než jsou ta, která jsou uvedena ve shora uvedené směrnici.
(6) Opatření stanovená v tomto rozhodnutí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Odchylně od čl. 6 odst. 1 a čl. 6 odst. 3 směrnice 1999/105/ES se povoluje České republice, Estonsku, Kypru a Litvě uvádět na trh na svých územích do 30. dubna 2007 reprodukční materiál vyprodukovaný v době od 1. ledna 2003 do data přistoupení, který nebyl oficiálně vyprodukovaný v souladu s ustanoveními této směrnice.
V tomto období bude tento reprodukční materiál uváděn na trh pouze na území příslušného členského státu.
Na každé etiketě nebo dokladu, úředním nebo jiném, který se připevňuje nebo přikládá k reprodukčnímu materiálu podle ustanovení tohoto rozhodnutí, musí být jasně uvedeno, že tento reprodukční materiál je určený k obchodování na trhu výlučně na území příslušné země.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 14. prosince 2004
Přímé daňové pobídky společnostem, které se účastní výstav v zahraničí
(oznámeno pod číslem K(2004) 4746)
(Pouze italské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/919/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první pododstavec odst. 2 čl. 88 této smlouvy,
s ohledem na dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany, aby v souladu s uvedenými články podaly připomínky [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Itálie vydala nařízení č. 269 ze dne 30. září 2003, kterým se stanoví "Naléhavá opatření pro rozvoj a nápravu chodu veřejných financí" (dále jen "nařízení č. 269/2003"), zveřejněné v Úředním věstníku Italské republiky č. 229 ze dne 2. října 2003. V čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení č. 269/2003 jsou stanoveny zvláštní daňové pobídky pro vystavování výrobků na veletrzích v zahraničí; článek byl následně beze změn převeden do zákona č. 326 ("zákon 326/2003") ze dne 24. listopadu 2003 zveřejněného v Úředním věstníku Italské republiky č. 274 ze dne 25. listopadu 2003.
(2) Dopisem ze dne 22. října 2003 (D/56756) Komise vyzvala italské orgány, aby poskytly informace o předmětných pobídkách a o jejich vstupu v platnost, aby si ověřila, zda případně nepředstavují podporu ve smyslu čl. 87 Smlouvy. Komise v témže dopise Itálii připomněla povinnost Komisi oznámit jakékoli opatření, které ve smyslu čl. 88 odst. 3 Smlouvy představuje podporu, ještě před jeho provedením.
(3) Prostřednictvím dopisů ze dne 11. listopadu 2003 (A/37737) a ze dne 26. listopadu 2003 (A/38138) italské orgány dodaly požadované informace. Dne 19. prosince 2003 (D/58192) Komise opětně Itálii připomněla povinnost, která se na ni na základě čl. 88 odst. 3 Smlouvy vztahuje, a vyzvala italské orgány, aby případné příjemce předmětných daňových pobídek informovaly o důsledcích, které stanoví Smlouva a článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [2], pokud uvedené pobídky představují podporu, která byla uskutečněna bez předchozího schválení Komise.
(4) Dopisem ze dne 18. března 2004 (SG 2004 D/201066) Komise Itálii informovala o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES ohledně daňových pobídek poskytnutých Itálií podnikům, které se účastní výstav v zahraničí. Dopisem ze dne 1. června 2004 (A/35042) italské orgány předložily své připomínky.
(5) Rozhodnutí Komise zahájit formální vyšetřovací řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství s výzvou, aby zúčastněné strany podaly své připomínky [3].
Komise žádnou připomínku neobdržela.
II. POPIS OPATŘENÍ
(6) Čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení č. 269/2003 stanoví, že podniky, na které se vztahuje daň z příjmu právnických osob v Itálii a které provozovaly činnost v době vstupu uvedeného nařízení v platnost, mohou ze svých daní odečíst přímé výdaje na vystavování výrobků na veletrzích v zahraničí. Ustanovení se použije výhradně na výdaje hrazené příjemci v daňovém období, jež následuje po daňovém období, ve kterém vstoupilo v platnost nařízení č. 269/2003 ( 2. října 2003) a v důsledku toho v případě podniků, jejichž ekonomický cyklus se shoduje s kalendářním rokem, opatření ovlivňuje stanovení zdanitelného příjmu za rok 2004. Na základě čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení č. 269/2003 se v prohlášení o příjmech příjemců toto snížení daní z příjmů právnických osob připočte k obvyklému odečtení výdajů na účast na výstavních veletrzích v zahraničí.
(7) Pokud jde o obecná pravidla pro odpočet výdajů podniku na účast na výstavních veletrzích v zahraničí, lze na základě zásad uvedených v čl. 108 odst.
2 italského zákona o dani z příjmu (Testo unico delle imposte sui redditi – TUIR) rozlišovat mezi výdaji na reklamu, výdaji na propagaci (včetně výdajů na výstavy) na jedné straně a mezi výdaji na reprezentaci na straně druhé. Zatímco prvně zmíněné výdaje jsou odečitatelné v daňovém období, v němž byly vynaloženy, nebo v paušálních částkách během tohoto období a ve čtyřech následujících obdobích, výdaje na reprezentaci lze odečítat pouze do jedné třetiny jejich výše a mohou být rovněž odečítány v paušálních částkách po období pěti let.
(8) Pokud jde o možné různé kategorie výdajů na účast na výstavách, čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení č. 269/2003 uvádí, že režimem stanovené pobídky jsou omezeny na vystavování výrobků a že v částce způsobilé pro podporu nejsou podle režimu zahrnuty další případné náklady na účast na výstavách.
(9) Italské orgány uvedly, že předmětná pobídka se použije bez ohledu na druh výdajů, které obvykle podléhají různým daňovým režimům, které jsou uvedeny výše. Itálie totiž upřesnila, že se všemi výdaji na účast na veletrzích se zachází stejně, aby se zamezilo obtížím při zařazování do různých kategorií výdajů. Čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení č. 269/2003 však výslovně ze způsobilé částky vyjímá výdaje na sponzorování, které představují část výdajů na reklamu a které jsou obvykle odečitatelné v celé výši v souladu s výše uvedeným čl. 108 odst. 2 zákona TUIR.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(10) V dopise ze dne 18. března 2004, jímž bylo zahájeno formální řízení, měla Komise za to, že opatření odpovídá stanoveným kritériím, aby bylo považováno za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(11) Komise se při této příležitosti zejména domnívala, že režim poskytuje příjemcům selektivní výhodu, neboť se zdálo, že je výhradně ve prospěch podniků, které vystavují výrobky na vývoz, a že vylučuje ostatní podnikatelské činnosti.
Z režimu jsou například vyňaty italské podniky, které se svými výrobky obchodují výhradně na italském trhu, které poskytují služby, podniky, které obchodují se zbožím, které nemůže být vystavováno na veletrzích, a podniky, které se účastní veletrhů v Itálii.
(12) Komise měla mimo jiné za to, že režim zvýhodňuje italské podniky, které se účastní uvedených výstavních veletrhů, a upevňuje jejich postavení oproti jejich zahraničním konkurentům, a to jak zahraničním obchodníkům konkurujícím předmětným podnikům na italském trhu a na zahraničních trzích, tak zahraničním konkurentům, kteří mají sídlo v Itálii a kteří konkurují příjemcům podpor na italském trhu.
(13) Komise se rovněž domnívala, že selektivní povaha předmětných daňových úlev nemůže být odůvodněna povahou nebo strukturou italského daňového systému a pravděpodobně ani neposkytuje náhradu za případné výdaje v zahraničí vyplývající z účasti na takových veletrzích, neboť podpora nepodléhá zdanění na základě určitého zvláštního daňového nebo finančního zatížení v zahraničí.
Kromě jiného se nezdálo, že se uplatňuje některá z výjimek stanovených v čl. 87 odst.
2 a 3 Smlouvy o ES. Výhody byly spojeny s nezpůsobilými výdaji na podpory podle nařízení o blokových výjimkách nebo podle pokynů Společenství; pokud jde zejména o nařízení o blokových výjimkách týkající se podpor malým a středním podnikům, jsou podpory pro účast na veletrzích přípustné pouze tehdy, pokud nepřekročí 50 % způsobilých nákladů a jsou poskytnuty na první účast malého nebo středního podniku na určitém veletrhu nebo výstavě, zatímco předmětná daňová pobídka se vztahuje na všechny podniky a všechny příslušné náklady na účast na jakémkoli výstavním veletrhu v zahraničí.
IV. PŘIPOMÍNKY ITÁLIE
(14) Jako odpověď na posouzení Komise italské orgány v dopise ze dne 18. března 2004, jímž bylo zahájeno řízení, vznesly tři hlavní připomínky, aby dokázaly, že předmětný režim nerozlišuje mezi možnými příjemci z různých odvětví obchodu, ale že představuje opatření obecného dosahu, které je přístupné všem podnikům, které se zabývají obchodními činnostmi.
(15) Podle italských orgánů se opatření použije bez rozdílu na všechna odvětví hospodářství a je přístupné všem podnikům, které v Itálii podléhají daňové povinnosti týkající se právnických osob, pokud nesou náklady na účast na veletrzích v zahraničí.
Italské orgány mimo jiné zdůrazňují, že předmětná daňová úleva se použije rovněž pro podniky se stálou provozovnou v zahraničí.
Italské orgány rovněž podotýkají, že předmětná daňová úleva je úzce spojena s náklady na účast na výstavních veletrzích v zahraničí a neposkytuje neúměrné daňové pobídky.
Italské orgány se domnívají, že režim nepodporuje účast na výstavních veletrzích v zahraničí jako oddělenou obchodní činnost, ale jako investici, která je přístupná všem podnikům, které italská vláda hodlá podpořit v souladu s cíli obecné hospodářské politiky.
Italské orgány rovněž uvádějí, že zvýhodnění se použije pro podniky se stálou provozovnou v zahraničí, pokud jsou výdaje na účast na výstavních veletrzích hrazeny z hlavního sídla v Itálii.
(16) Italské orgány mají za to, že opatření neopomíjí podniky, které nevyvážejí, ale že je naopak pobídkou, aby se zmíněným podnikům jevilo jako výhodné účastnit se tohoto typu veletrhů.
Jestliže by měl podnik působit v odvětví, jež vytváří zboží nebo služby, se kterými nelze obchodovat a které nelze vyvážet, nebyl by konkurentem podnikům, jež působí v odvětvích vytvářejících uvedené zboží či služby.
(17) Italské orgány zdůrazňují, že opatření platí teprve jeden rok a že výhody poskytované podnikům účastnícím se výstavních veletrhů v zahraničí tudíž významně nenarušují fungování společného trhu.
V. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
1. Státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(18) Komise po zohlednění připomínek podaných italskými orgány potvrzuje postoj vyjádřený v dopise ze dne 18. března 2004, jímž bylo zahájeno formální řízení, totiž že předmětný režim představuje státní podporu, neboť souhrnně splňuje kritéria stanovená v čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
(19) Má-li být opatření považováno za podporu, musí především příjemcům poskytovat výhodu, která snižuje náklady, které by příjemci za normálních okolností při své obchodní činnosti nesli.
Všechny podniky v Itálii podléhají dani z příjmu právnických osob, jež se vypočítává z čistého zisku, který je výsledkem rozdílu mezi hrubými příjmy a výdaji podniku, jak je uvedeno v jejich účtech.
Režim poskytuje příjemcům hospodářskou výhodu, která se rovná snížení daňového základu o částku odpovídající nákladům na účast na výstavách v zahraničí, která se připočte k obvyklému odpočtu z hrubého zisku podniku, který se k daňovým účelům připouští.
Podnik, který je příjemcem podpory a který nese takové náklady, zanese do účetní rozvahy zápornou úpravu, což s sebou nese snížení daně z příjmu právnických osob v předmětném daňovém období.
Výhoda se nakonec projeví v nižší platbě daně za daňové období, což tedy příjemci přináší finanční výhodu.
(20) Itálie v podaných připomínkách podotýká, že předmětný režim příjemcům nepřináší významné výhody na úrovni hospodářské soutěže, neboť má dopad pouze na skutečně hrazené náklady. Podotýká rovněž, že se uplatňují tytéž mechanismy jako pro jiné odpočty z italského zákona o dani z příjmu.
(21) Komise má však za to, že předmětný odpočet, jak italské orgány uznávají, je výjimečný vzhledem k obvyklému odpočtu, který se uplatňuje k daňovým účelům, a měl by být tudíž považován za výhodu, která snižuje náklady, které podniky podléhající dani z příjmu právnických osob v Itálii obvykle nesou.
Komise tudíž potvrzuje své posouzení, podle něhož předmětný režim příjemcům poskytuje hospodářskou a finanční výhodu v podobě snížení daňového základu v Itálii.
(22) Výhoda musí být poskytnuta státem nebo prostřednictvím státních zdrojů.
Jelikož Itálie nepodala připomínky, Komise potvrzuje posouzení učiněné při zahájení formálního řízení, podle něhož lze výhodu přisuzovat státu, neboť spočívá v zřeknutí se daňového výnosu, který za normálních okolností italská státní pokladna inkasuje.
(23) Opatření musí být specifické nebo selektivní, neboť podporuje "určité podniky nebo určité výroby".
Italské orgány především tvrdí, že opatření je dostupné všem podnikům, které podléhají zdanění v Itálii a které uskutečňují určité investice podporované italskou vládou, a to podle cílů hospodářské politiky, jež předmětný režim sleduje.
(24) Komise po pečlivé analýze potvrzuje, že režim výjimečného daňového odpočtu, který Itálie stanovila, je specifickým režimem podporujícím pouze podniky, které nesou určité způsobilé výdaje na účast na výstavních veletrzích v zahraničí, přičemž z něj jsou vyňaty jiné podniky, které se uvedených veletrhů neúčastní.
I když je režim v zásadě přístupný všem podnikům, které se na základě dobrovolnosti účastní výstavních veletrhů v zahraničí, ve skutečnosti podporuje pouze podniky, které působí v odvětví vývozů, a pro jiná hospodářská odvětví není přístupný.
Podle judikatury Soudního dvora jsou výhody poskytované podnikům, které se věnují vývozům a které nesou určité výdaje spjaté se zmíněnými vývozy, selektivní povahy [4].
(25) Komise nemůže přijmout argumentaci italských orgánů, podle níž podniky, které nevykonávají obchodní a vývozní činnost, nemohou být srovnávány s podniky, které se věnují obchodní činnosti, a že režim je tudíž obecný.
Komise má za to, že výhoda daná vynětím určitých zvláštních výdajů ze zdanitelného základu nemůže být považována za obecné opatření, jelikož se omezuje pouze na podniky, které se zabývají vývozem, a připočívává se k běžnému daňovému odpočtu.
Komise rovněž zdůrazňuje, že italské orgány neprokázaly, že opatření je odůvodněné povahou nebo strukturou daňového systému.
Výhody poskytované příjemcům nejsou v žádném případě v souladu s vnitřní logikou italského daňového systému a jsou výjimečné a dočasné.
(26) Komise potvrzuje, že se podle jejího názoru jedná o režim zvláštní povahy, neboť například podporuje pouze podniky, které působí v odvětví vývozů a které se tudíž "věnují vystavování výrobků" na veletrzích v zahraničí, na rozdíl od podniků, které poskytují služby, na rozdíl od obchodníků se zbožím, které nemůže být vystavováno na veletrzích, a na rozdíl od obchodníků, kteří se zúčastňují místních veletrhů.
(27) Komise rovněž potvrzuje, že má i nadále pochybnosti ohledně toho, že všechny podniky podléhající zdanění v Itálii mají nárok na stejnou úroveň výhod pokud jde o výstavní veletrhy, jichž se v zahraničí účastní.
Italské orgány potvrdily, že výdaje, které jsou způsobilé pro předmětnou pobídku, zahrnují rovněž výdaje stálé provozovny v zahraničí patřící italskému podniku, která má od ústředí stupeň nezávislosti stanovený v článku 162 italského zákona o dani z příjmu nebo v příslušných platných dohodách o daních se zemí, v níž je stálá provozovna umístěna.
(28) Itálie však tvrdí, že předmětná výhoda se použije pouze tehdy, pokud v souladu s čl. 1 odst.
269/2003 předmětné výdaje hradí přímo italský příjemce. Tato skutečnost nutí stálé provozovny nebo pobočky v zahraničí patřící italským podnikům, aby předmětné výdaje připsaly přímo italskému ústředí, aby mohly využít daňového odpočtu, přičemž jsou z výhody fakticky vyňaty stálé provozovny v zahraničí patřící podnikům se sídlem v Itálii.
Komise dochází k závěru, že i z tohoto důvodu režim zřejmě není přístupný pro všechny podniky podléhající zdanění v Itálii za rovných podmínek.
(29) Opatření ovlivňuje hospodářskou soutěž a obchodní výměnu mezi členskými státy.
Itálie především tvrdí, že opatření ani v nejmenším neovlivňuje hospodářskou soutěž nebo že jeho účinky na hospodářskou soutěž nejsou vzhledem ke krátké době trvání předmětného režimu významné.
(30) Komise s přihlédnutím k účinkům opatření potvrzuje posouzení učiněné při zahájení formálního řízení.
Aby opatření narušovalo hospodářskou soutěž, je podle ustálené judikatury Soudního dvora [5] dostačující, aby příjemce podpory konkuroval ostatním podnikům na trzích, jež jsou otevřeny hospodářské soutěži.
Komise zejména zdůrazňuje, že předmětné opatření narušuje hospodářskou soutěž a obchodní výměnu mezi členskými státy, protože cíle a účinky režimu mají na zřeteli právě zlepšení podmínek obchodní výměny pro příjemce při vývozu jejich zboží na zahraniční trhy a tudíž přímo postihují podniky, které se zabývají mezinárodním obchodem, a to včetně obchodu v rámci Společenství.
Kromě toho rovněž podpory na vývoz mimo Společenství mohou ovlivnit obchod v rámci Společenství a narušit hospodářskou soutěž uvnitř Společenství [6].
(31) Komise nemůže přijmout argumentaci o omezených dopadech na hospodářskou soutěž, které režim způsobil, protože skutečnost, že režim zůstane v platnosti pouze jeden rok, nevylučuje, že by dotčené částky mohly být natolik významné, aby měly značný dopad na určité trhy.
To platí zejména v případech, kdy příjemci jsou velké podniky, které se zpravidla účastní velkého počtu veletrhů.
Vzhledem k tomu, že podpora není v absolutních hodnotách omezena, mohla by být částka podpory podstatná.
Omezená částka podpor by v každém případě nebyla dostačující, aby byla vyloučena možnost narušení hospodářské soutěže a obchodu mezi členskými státy.
(32) Kromě toho se jeví jako rozumné domnívat se, že vzhledem ke krátkodobé platnosti opatření podniky, které se zpravidla neúčastní výstavních veletrhů, nebudou moci využít stanovených výhod, zejména pokud budou muset uvedené podniky přijmout rozhodnutí, zda vstoupit na nový trh. Zdá se tedy, že opatření má především podporovat podniky, které se již běžně účastní výstavních veletrhů, včetně podniků, které se především zabývají právě organizováním a řízením výstav výrobků na veletrzích a které by neúměrně využívaly předmětné pobídky, neboť nejsou výslovně vyňaty z působnosti čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení č. 269/2003.
2. Oprávněnost režimu
(33) Italské orgány začaly režim uskutečňovat, aniž by jej Komisi předem oznámily, a tím nedodržely povinnost stanovenou v čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES. Pokud opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES a pokud bylo uskutečňováno bez předchozího schválení Komise, jedná se o protiprávní podporu.
3. Slučitelnost
(34) Pokud opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, musí být slučitelnost předmětného opatření posuzována na základě výjimek stanovených v čl. 87 odst. 2 a v čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES.
(35) Italské orgány výslovně nenapadly posouzení Komise, které bylo vyloženo v dopise ze dne 18. března 2004, jímž bylo zahájeno formální šetření a podle nějž se v daném případě nepoužije žádná z výjimek podle čl. 87 odst.
2 a 3 Smlouvy, na jejichž základě mohou být státní podpory považovány za slučitelné se společným trhem. Komise tudíž potvrzuje své posouzení, které je již uvedeno v bodech 25 až 32 dopisu ze dne 18. března 2004.
(36) Výhody v daném případě souvisejí s nezpůsobilými výdaji na podpory podle nařízení o blokových výjimkách nebo podle pokynů Společenství. Pokud jde zejména o účast na výstavních veletrzích, nařízení Komise (ES) č.
70/2001 ze dne 12. ledna 2001 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory malým a středním podnikům [7] [8] v čl. 5 písm. b) stanoví, že podpory pro účast na veletrzích jsou jsou přípustné pouze tehdy, pokud nepřekročí 50 % způsobilých nákladů a na první účast malého nebo středního podniku na určitém veletrhu nebo výstavě, zatímco předmětná daňová pobídka se vztahuje na všechny podniky a všechny příslušné náklady na účast na jakékoli výstavě v zahraničí.
(37) Výjimky stanovené v čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES týkající se podpor sociální povahy poskytovaných jednotlivým spotřebitelům, podpor určených k náhradě škod způsobených přírodními pohromami nebo jinými mimořádnými událostmi a podpor poskytovaných určitým oblastem Spolkové republiky Německo se v tomto případě nepoužijí.
(38) Nepoužije se ani výjimka podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES, která stanoví, že mají být schváleny podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností.
(39) Stejně tak nelze režim považovat za významný projekt společného evropského zájmu a není rovněž určen k nápravě vážné poruchy v hospodářství Itálie, jak stanoví čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES. Jeho cílem rovněž není pomoc kultuře a zachování kulturního dědictví, jak stanoví čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
(40) Režim je třeba posuzovat na základě čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES. Uvededený článek upravuje schvalování podpor, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
Daňové úlevy, které jsou prostřednictvím režimu poskytovány, nesouvisejí s konkrétními investicemi, s vytvářením pracovních míst nebo s konkrétními projekty.
Tyto daňové úlevy představují zkrátka snížení nákladů, které by měly dotčené podniky za normálních okolností při vývozní činnosti nést, a měly by tudíž být považovány za státní podpory na provoz související s vývozem.
V souladu s běžnou praxí Komise se tyto podpory nepovažují za slučitelné se společným trhem.
(41) Komise rovněž podotýká, že, i kdyby bylo shledáno, že režim usnadňuje rozvoj takových hospodářských činností jako je internacionalizace italských podniků s následným zvýšením objemu obchodní výměny, nemůže vyloučit, že s tím spojené dopady na obchodní výměnu v rámci Společenství by byly v rozporu se společným zájmem.
VI. ZÁVĚRY
(42) Komise dochází k závěru, že daňové úlevy poskytnuté prostřednictvím předmětného opatření představují režim státních podpor na provoz; pro tento režim se nepoužije žádná ze stanovených výjimek a je tudíž neslučitelný se společným trhem.
Komise má rovněž za to, že Itálie provedla předmětné opatření protiprávně.
(43) Jestliže je shledáno, že protiprávně poskytnutá státní podpora je neslučitelná se společným trhem, je samozřejmé, že ji příjemce musí vrátit.
Navrácením podpory se v co největší míře obnovuje takové postavení v hodpodářské soutěži, jež existovalo před poskytnutím podpory.
(44) I když toto řízení bylo uzavřeno před koncem daňového období, v němž je režim v platnosti, tedy předtím, než je daň, kterou dluží většina příjemců, konečná, Komise nemůže vyloučit, že podniky již využívaly podpory například v podobě menších záloh na dani vztahujících se k probíhajícímu daňověmu období.
Komise poznamenává, že po zahájení formálního šetření italské orgány možné příjemce z režimu veřejně upozornily na možné důsledky, jestliže by Komise zjistila, že předmětné opatření představuje neslučitelnou podporu.
Komise však považuje za nezbytné, aby při vymáhání podpor, které již případně byly příjemcům uvolněny, Itálie možné příjemce z režimu vyzvala, aby do dvou měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí podpory včetně úroků vrátili, a to na základě nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č.
659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [9]. Pokud již podpora byla poskytnuta v podobě snížení plateb daní dlužných za probíhající daňové období, musí Itálie vybrat celou dlužnou daň s poslední stanovenou platbou za rok 2004.
V každém případě musí být vše vybráno nejpozdějí do konce prvního daňového období, které následuje po dni oznámení tohoto rozhodnutí.
(45) Itálie musí prostřednictvím dotazníku uvedeného v příloze tohoto rozhodnutí Komisi poskytnout seznam dotčených příjemců a jasně specifikovat stanovená opatření a opatření, která již byla pro neprodlené a účinné navrácení protiprávních státních podpor přijata.
Do dvou měsíců od přijetí tohoto rozhodnutí musí být rovněž Komisi předány všechny doklady potvrzující, že vůči příjemcům protiprávních podpor bylo zahájeno řízení o navrácení podpory (jako například oběžníky, příkazy k úhradě atd.).
(46) Toto rozhodnutí se týká režimu jako takového a musí být provedeno neprodleně, a to včetně navrácení podpor poskytnutých na základě režimu.
Tím však není dotčena možnost, že všechny nebo část podpor poskytnutých v jednotlivých případech budou považovány za slučitelné, zejména ve smyslu čl. 5 písm. b) nařízení o blokových výjimkách pro malé a střední podniky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Režim státních podpor poskytnutých v podobě daňových pobídek podnikům účastnícím se výstav v zahraničí a stanovených v čl. 1 odst. 1 písm. b) nařízení č. 269/2003, jenž Itálie protiprávně prováděla v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES, je neslučitelný se společným trhem.
Itálie zruší režim podpor uvedený v prvním odstavci.
Článek 2
1. Itálie přijme veškerá nezbytná opatření, aby od příjemců zpětně získala podpory uvedené v článku 1, které jim byly protiprávně poskytnuty.
K navrácení dojde neprodleně postupem podle vnitrostátních právních předpisů.
2. Pokud již podpora byla poskytnuta v podobě snížení záloh daní dlužných za probíhající daňové období, vybere Itálie celou dlužnou daň s předpokládaným zúčtováním za rok 2004.
Ve všech ostatních případech Itálie vybere dlužnou daň nejpozdějí do konce prvního daňového období, které následuje po dni oznámení tohoto rozhodnutí.
Podpory, které mají být navráceny, jsou úročeny ode dne, kdy byly pro příjemce uvolněny, do dne jejich skutečného navrácení; úroky se vypočítávají podle článků 9, 10 a 11 nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Itálie prostřednictvím dotazníku uvedeného v příloze Komisi sdělí opatření, která byla přijata k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Během též lhůty, kterou uvádí první odstavec, Itálie:
a) vyzve všechny příjemce podpor uvedených v článku 1, aby protiprávní podpory včetně úroků vrátili;
b) předloží všechny doklady potvrzující, že bylo zahájeno řízení o navrácení prostředků vůči příjemcům protiprávních podpor.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. července 2005
o státní podpoře Německa ve prospěch závodu na zpracování masa Greußener Salamifabrik GmbH
(oznámeno pod číslem K(2005) 2725)
(Pouze německé znění je závazné)
(2005/920/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle těchto ustanovení [1], a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Opatření bylo oznámeno dopisem ze dne 6. listopadu 1997 s odkazem na čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES. Příjemce zjevně obdržel podobnou podporu již dříve.
Proto bylo opatření zaznamenáno do seznamu neoznámených podpor.
V dopisech ze dne 4. února 1998, 10. června 1998 a 4. února 1999 předalo Německo Komisi dodatečné informace.
(2) Dopisem ze dne 7. června 1999 oznámila Komise Německu rozhodnutí zahájit ve věci příslušné podpory řízení podle čl. 88 odst. Smlouvy o ES.
(3) Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany k vyjádření stanoviska.
(4) Zaslaná stanoviska byla předána Německu s prosbou o vyjádření.
Připomínky Německa byly doručeny dopisem ze dne 23. února 2000.
(5) Dopisem ze dne 18. května 2005, který byl doručen 23. května 2005, požádalo Německo podle čl. 7 odst. 7 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [3] Komisi, aby rozhodla na základě jí dostupných informací.
II. POPIS OPATŘENÍ
(6) Zvýhodněný podnik, Greußener Salamifabrik GmbH, byl závodem na zpracování masa, který vyráběl a uváděl na trh různé druhy uzenin a masných výrobků.
Zvířata se neporážela přímo v podniku, ale jateční maso se zde zpracovávalo.
Na základě informací, které poskytlo Německo, bylo dne 1. října 1999 na majetek firmy Greußener Salamifabrik GmbH zahájeno konkurzní řízení.
Komise nebyla o výsledku tohoto řízení informována.
Zdá se ale, že přinejmenším zařízení podniku jsou – pod názvem "Greußener Salami- und Schinkenfabrik GmbH" – nadále v provozu.
Připomínky předkládaného rozhodnutí se ale vztahují na firmu Greußener Salamifabrik GmbH, která se později dostala do platební neschopnosti.
(7) Neustálé snižování obratu vedlo k tomu, že byl podnik od roku 1995 ve ztrátě a peněžní tok podniku byl od roku 1995 negativní.
Z dokumentu, který v září 1996 vystavila firma Dr. Zimmermann & Partner, lze usuzovat na to, že situace peněžního toku podniku byla v tomto okamžiku nanejvýš kritická.
To, že se podnik nachází ve finančních potížích, bylo sděleno v rozhodnutí Komise o zahájení řízení [4] a během prověřování nebylo zpochybňováno.
Restrukturalizace firmy Greußener Salamifabrik se ukázala jako nutná a na její financování si musel podnik vzít ve čtvrtém čtvrtletí roku 1996 dodatečné půjčky (ve výši 375000 DEM u Dresdner Bank AG a 725000 DEM u Sparkasse Erfurt).
Za obě půjčky se pro případ nesplácení zaručila ve výši 80 % banka Thüringer Aufbaubank, která pak zaplatila částku 880000 DEM.
O této záruce nebyla Komisi podána zpráva, čímž došlo k porušení ustanovení uvedeného v dopisu Komise členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989; dále je tato záruka označována jako podpora 1.
(8) 75 % obchodních podílů zvýhodněného podniku převzala dne 8. ledna 1997 firma Ergewa GmbH.
Nový majitel uskutečnil opravné položky k pohledávkám za nezajištěné exportní obchody do Ruska a snížení hodnoty zásob v celkové výši 1,2 milionu DEM.
To ve spojení s dalším snižováním prodeje vedlo ke zhoršení bilance, ze kterého dále vyplynula potřeba nové restrukturalizace.
(9) Německo ve svém informativním dopise ze dne 6. listopadu 1997 oznamuje, že firma Greußener Salamifabrik nedosáhla plánovaného obratu a příjmu pro rok 1997, že podniku hrozí trvalá platební neschopnost a že by se mělo vycházet z toho, že podnik již není schopen plnit svou povinnost splácet dluhy bankám.
Proto v srpnu 1997 vypracovala společnost Schitag, Ernst & Young Deutsche Allgemeine Treuhand AG pro firmu Greußener Salamifabrik GmbH nový plán hospodářského ozdravení.
Nový plán hospodářského ozdravení předpokládal tři druhy opatření:
a) ozdravení finanční struktury:
- částečným oddlužením podniku cestou upuštění od pohledávek,
- stanovením nových podmínek pro splácení stávajících bankovních závazků,
- doplněním kapitálu od společníků;
b) vypracování a realizace nové strategie pro uvádění produktů na trh;
c) opatření pro úsporu nákladů.
1. Finanční struktura
(10) Jako součást restrukturalizace se Sparkasse Erfurt zřekla pohledávky ve výši 1,7 milionu DEM.
Jako vyrovnání byla částečně uplatněna záruka za půjčku, kterou dříve převzala Thüringer Aufbaubank (státní banka) ve výši 725000 DEM (srov. 7. bod odůvodnění); 370000 DEM (64 % částky záruky) bylo v rámci restrukturalizace zaplaceno bance Sparkasse Erfurt.
Kromě toho byla částečně uplatněna úvěrová záruka, kterou převzala záruční banka Bürgschaftsbank Thüringen GmbH (privátní banka) v roce 1993 za půjčku ve výši 1 milionu DEM; 590000 DEM (74 % částky úvěrové záruky) bylo zaplaceno bance Sparkasse Erfurt.
(11) Kromě toho refinancovala Dresdner Bank Erfurt půjčku ve výši 2,5 milionu DEM, kterou schválila Sparkasse Erfurt.
Dresdner Bank poskytla tuto půjčku ovšem pouze pod podmínkou, že se Thüringer Aufbaubank za 80 % této půjčky zaručí.
(12) Nová úvěrová záruka ve výši 2 milionů DEM a částečné uplatnění (370000 DEM) předchozí úvěrové záruky byly oznámeny Komisi v písemné zprávě ze dne 6. listopadu 1997 podle čl. 88 odst.
3 Smlouvy o ES a také na základě jejího dopisu členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989.
Obě tato opatření budou dále označována společně jako podpora 2. Německo sdělilo ve svém dopise ze dne 4. února 1999 a ještě jednou ve svém dopise ze dne 18. května 2005, že úvěrová záruka banky Thüringer Aufbaubank ve výši 2 milionů DEM bude poskytnuta pouze pod podmínkou, že ji Komise schválí.
(13) Půjčka od banky Dresdner Bank Erfurt ve výši 2,5 milionu DEM byla firmě Greußener Salamifabrik GmbH vyplacena.
(14) Nakonec společnost Ergewa GmbH, která vlastnila 75 % obchodních podílů, převedla podniku ještě podřízenou půjčku ve výši 1,5 milionu DEM.
2. Marketingová strategie
(15) Marketingová strategie obsahuje následující tři cíle: vývoj výrobků, výrobkovou politiku a podporu prodeje.
Všeobecně by se tak mělo dosáhnout lepší tržní orientace.
3. Opatření pro úsporu nákladů
(16) Nejsnadněji realizovatelná úsporná opatření byla zavedena již v rámci dřívější restrukturalizace.
Plán ozdravení ovšem předpokládal další úspory nákladů, které měly vést zejména k omezení spotřeby elektrické energie a nákladů na přepravu.
(17) Podle informací, které byly sděleny Komisi, měla tato opatření podnik znovu oživit a obnovit jeho rentabilitu.
K tomu by ovšem bylo zapotřebí zvýšení obratu z 6845000 DEM v roce 1996 na 7 milionů DEM v roce 1998 a na 8 milionů DEM v roce 1999.
(18) Komise zahájila řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na uvedená opatření ve prospěch firmy Greußener Salamifabrik, která lze shrnout takto:
- 80 % úvěrová záruka banky Thüringer Aufbaubank za dvě půjčky v celkové výši 1,1 milionu DEM v prosinci 1996 (hodnota záruky: 880000 DEM),
- částečné čerpání jedné z úvěrových záruk (370000 DEM) v průběhu restrukturalizace/restrukturalizace dluhu v roce 1997,
- druhá 80 % úvěrová záruka banky Thüringer Aufbaubank za bankovní půjčku ve výši 2,5 milionu DEM (hodnota úvěrové záruky: 2 miliony DEM) v roce 1997.
(19) Protože byly záruky převzaty za podnik ve finančních potížích, musí Komise vycházet z toho, že prvek podpory k okamžiku poskytnutí odpovídá 100 % garantované částky, tedy 880000 DEM v roce 1996 a 2 miliony DEM v roce 1997, čili celkem 2,88 milionu DEM.
88 odst. 2 Smlouvy o ES s ohledem na uvedená opatření, protože měla pochybnost, zda: je opatření v souladu s dopisem Komise SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989 o státních zárukách a se zásadami státních podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížné situaci z roku 1994 a 1997 [5].
S ohledem na tyto zásady Komise pochybovala o tom, že restrukturalizací může být obnovena rentabilita podniku, že byla dodržena zásada, že restrukturalizační podpora smí být poskytnuta pouze jednou a že byl dodržen požadavek úplné realizace restrukturalizačního plánu.
(21) Podpora 1 byla poskytnuta formou státních záruk, což znamená, že musí být v souladu s dopisem Komise členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989.
V tomto dopise Komise oznamuje, že bude záruky povolovat pouze tehdy, jestliže jejich čerpání bude smluvně vázáno na zvláštní podmínky, které mohou obsahovat dokonce předlohu vyhlášení konkurzu zvýhodněného podniku.
Ze zprostředkovaných informací nevyplývá, že čerpání uvedených úvěrových záruk bylo vázáno na zvláštní podmínky.
(22) Podpora byla poskytnuta, protože se podnik nacházel ve finančních potížích a musel být ozdraven.
Proto musela být podpora prověřena podle zásad Společenství pro posuzování státních podpor pro záchranu a restrukturalizaci podniků v potížích, které platily v okamžiku, kdy byla podpora poskytnuta.
Pro podporu 1 nemá Komise k dispozici žádné informace, na jejichž základě by mohla prověřit slučitelnost s výše uvedenými zásadami.
Pro podporu 2 zjevně nebyly tři z těchto podmínek v restrukturalizačních zásadách splněny.
Podporou zjevně nebyla rentabilita podniku obnovena.
Kromě toho se podnik zřejmě pokusil obnovit rentabilitu tím, že své problémy překoná expanzí.
Takovou expanzí by mohla být neoprávněným způsobem narušena hospodářská soutěž.
Konečně nebylo jasné, jestli byl restrukturalizační plán úplně proveden.
III. PŘIPOMÍNKY ÚČASTNÍKŮ
(23) Komise obdržela připomínky od Kemper Fleischwarenfabrik (Nortrup), od Spolkového svazu německého masného průmyslu (Bundesverband der Deutschen Fleischwarenindustrie e.V., Bonn) a od třetí zúčastněné strany, která nechtěla být jmenována.
Všechny tři zúčastněné strany zastávaly názor, že by bylo možné dosáhnout zvýšení obratu jedině snížením cen, což by ale poškozovalo toto odvětví.
Spolkový svaz německého masného průmyslu (Bundesverband der Deutschen Fleischwarenindustrie e.V.) upozornil na to, že ročně zmizí z trhu 1 % německých podniků zpracovávajících maso.
Na tomto vysoce konkurenčním trhu mohou přežít jen ti nejlepší.
Je-li některý podnik uměle udržován při životě, jsou poškozovány zájmy odvětví.
Kromě toho prý navrhovanou marketingovou strategii používají téměř všechny podniky tohoto odvětví.
Podle názoru spolkového svazu nemůže být taková strategie bez značných prostředků, které ale nebyly k dispozici, úspěšná.
IV. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA
(24) Kromě žádosti o prodloužení lhůty k vyjádření zaslalo Německo své připomínky v dopisech ze dne 22. července 1999, ze dne 28. července 1999, ze dne 6. srpna 1999 a ze dne 23. února 2000.
(25) V prvním dopise Německo sdělilo, že došlo k převzetí části podniku.
(26) Ve druhém dopise Německo oznámilo, že hodlá zaslat připravovanou smlouvu o úvěrové záruce s podmínkami pro poskytnutí úvěrové záruky, předložilo plán první restrukturalizace a sdělilo, že chce informovat i o finančních výsledcích očekávaných po druhé restrukturalizaci.
Dále byl oznámen záměr zaslat další informace k otázce, proč nebylo po druhém ozdravení dosaženo předpokládaného obratu.
(27) V dopise ze dne 28. července 1999 upozornilo Německo mimo jiné na to, že podnik neplánuje rozšíření výrobní kapacity, ale bude nadále vyrábět přibližně v takovém rozsahu jako v minulosti (1994 – 1995).
Problémy podniku podle jeho názoru způsobily vnější vlivy, jako propuknutí moru prasat, úpadek ruského trhu a krize BSE.
Nakonec se prý jeví jako nepravděpodobné, že by podpora vedla k narušení hospodářské soutěže, protože se u zvýhodněného podniku jedná o MSP, který působí pouze v Durynsku.
(28) Ke třetímu dopisu ze dne 6. srpna 1999 přiložilo Německo smlouvu o úvěrové záruce a plán ozdravení pro první restrukturalizaci.
(29) Ve svém dopise ze dne 23. února 2000 Německo sdělilo, že na majetek firmy Greußener Salamifabrik GmbH bylo zahájeno konkurzní řízení a že banky vypověděly svůj úvěrový rámec.
Kromě toho byl přiložen dopis od Dresdner Bank, kmenové banky podniku, ve kterém banka konstatuje, že se konkurence určitě vysloví proti podpoře.
V. HODNOCENÍ
Organizace trhu
(30) Danými opatřeními byla podniku na zpracování masa poskytnuta podpora. Podle článku 40 nařízení Rady (ES) č.
1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem [6] a podle článku 21 nařízení Rady (EHS) č. 2759/75 ze dne 29. října 1975 o společné organizaci trhu s vepřovým masem [7] platí články 87, 88 a 89 Smlouvy o ES pro produkty, které spadají do těchto nařízení.
Odvětví dotčená opatřením podpory proto podléhají předpisům Společenství o státních podporách.
Zákaz státní podpory podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
(31) Podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(32) Podpora byla poskytnuta formou státních záruk.
Díky těmto zárukám získal zvýhodněný podnik peníze na přežití, a vyhnul se tím konkurzu nebo restrukturalizaci.
(33) Podpora 1 byla poskytnuta v roce 1996.
Neoznámené státní podpory musí být posuzovány podle právních předpisů platných v okamžiku jejich poskytnutí.
Právním základem pro hodnocení státních záruk byl v roce 1996 dopis Komise členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989.
V tomto dopise Komise oznamuje, že všechny státní záruky spadají pod čl. 87 odst.
1 Smlouvy o ES. Navíc podle bodu 2.3. zásad pro posuzování státních podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v potížích (zásady z roku 1994) u státních záruk za úvěry pro podnik, který se nachází v potížích, existuje domněnka, že finanční převody zahrnují státní podpory.
Jak bylo popsáno v 7. bodu odůvodnění, byl zvýhodněný podnik v okamžiku poskytnutí podpory 1 ve finančních potížích.
Podle bodu 2.1. zásad z roku 1994 patří klesající rentabilita, snižování obratu a zeslabený peněžní tok k typickým příznakům toho, že se podnik nachází v obtížné situaci.
(34) Podpora 2 byla oznámena v roce 1997.
Oznámené podpory musí být posuzovány podle právních předpisů platných v okamžiku jejich hodnocení.
Ve 4. bodu odůvodnění sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záručních závazků a záruk [8] jsou vyjmenovány čtyři podmínky, za nichž jednotlivé státní záruky nepředstavují podporu spadající pod čl. 87 odst.
Protože Německo sdělilo, že příjemce úvěru, firma Greußener Salamifabrik GmbH, musela být v okamžiku poskytnutí druhé záruky považována za podnik v obtížné situaci (srov. 9. bod odůvodnění), nebyla splněna již první ze zde uvedených podmínek.
(35) U tohoto opatření se tedy jedná o podporu poskytnutou ze státních prostředků (prostřednictvím banky Thüringer Aufbaubank).
(36) Protože záruky byly převzaty za podnik v obtížné situaci, vychází Komise z toho, že prvek podpory odpovídá 100 % zaručené částky ve výši 880000 DEM pro první a 2 miliony DEM pro druhou záruku, čili celkově 2,88 milionu DEM.
(37) Podpora zvýhodňuje určité podniky, v tomto případě jediný podnik, a to firmu Greußener Salamifabrik GmbH.
(38) Podle judikatury Evropského soudního dvora ukazuje zlepšení pozice v hospodářské soutěži některého podniku z důvodu státní podpory všeobecně na narušení hospodářské soutěže vůči konkurenčním podnikům, kterým nebyla taková pomoc poskytnuta [9].
Ani poměrně nepatrný rozsah podpory, ani poměrně malá velikost zvýhodněného podniku předem nevylučuje možnost narušení obchodu mezi členskými státy [10].
(39) Opatření narušuje obchod mezi členskými státy tehdy, jestliže omezuje dovozy z ostatních členských států nebo usnadňuje vývozy do jiných členských států.
Rozhodující přitom je, že se obchod v rámci Společenství z důvodu sporného opatření vyvíjí odlišně nebo hrozí, že se odlišně vyvíjet bude.
(40) Poskytnutím podpory jsou zvýhodněné produkty předmětem obchodu mezi členskými státy [11], a tím jsou vystaveny hospodářské soutěži.
Z tohoto důvodu je třeba se obávat, že se obchod v rámci Společenství z důvodu opatření vyvíjel odlišně.
(41) Proto představuje dané opatření podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.
Čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES: výjimky
(42) Po zákazu státních podpor v čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou v odstavci 2 a 3 uvedeny výjimky.
(43) Podle druhu podpůrného opatření a jeho vytčeného cíle nebyly dány podmínky pro úpravu výjimek podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES. Německo kromě toho neuplatnilo použitelnost čl. 87 odst. 2 Smlouvy o ES.
Čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES: Výjimky podle uvážení Komise
(44) V čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES jsou uvedeny podpory, které je možné považovat za slučitelné se společným trhem. Jejich slučitelnost se Smlouvou musí být prověřena rovněž z hlediska Společenství, a nejen z hlediska jednotlivých států. Aby bylo zajištěno řádné fungování společného trhu, musí být výjimky stanovené v čl. 87 odst. 3 Smlouvy o ES vykládány v úzkém smyslu.
(45) S ohledem na čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES je nutné upozornit na to, že příjemce podpory má sídlo v oblasti, jejíž hospodářskou situaci lze podle pokynů pro vnitrostátní regionální podporu [12] považovat ve vztahu ke Společenství za mimořádně nepříznivou (hrubý domácí produkt na obyvatele – měřený podle kupní síly – pod 75 % průměru Společenství). Podle uvedených pokynů pro vnitrostátní regionální podpory (a dřívějšího znění těchto pokynů [13] se nepoužijí předpisy pro poskytování státních podpor v regionech podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES v odvětví zemědělství. Proto nelze čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES použít ke zdůvodnění podpory pro výrobu, zpracování a uvádění produktů podle přílohy I na trh.
(46) S ohledem na čl. 87 odst. 3 písm. b) Smlouvy o ES je třeba konstatovat, že dotčené opatření nemá napomoci uskutečnění některého významného projektu společného evropského zájmu, ani napravit vážnou poruchu v hospodářství v Německu.
(47) Kromě toho není opatření určené ani vhodné k uskutečnění cílů podle čl. 87 odst. 3 písm. d) Smlouvy o ES.
Čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES
(48) Podpory, které mají usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí mohou být Komisí považovány za slučitelné se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES, pokud usnadňují rozvoj určitých hospodářských činností nebo hospodářských oblastí a nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
(49) Obvykle by Komise posuzovala slučitelnost podpor podnikům, které jsou ve finančních obtížích, podle čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES na základě pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích [14] z roku 2004 (pokyny z roku 2004). Podle bodů 103 a 104 těchto pokynů posuzuje však Komise podpory oznámené před 10. říjnem 2004 stejně jako neoznámené podpory na záchranu a restrukturalizaci poskytnuté v plné výši před zveřejněním pokynů z roku 2004 na základě pokynů platných v okamžiku oznámení nebo poskytnutí podpory.
Podpora 1 byla poskytnuta v roce 1996, podpora 2 byla oznámena v listopadu 1997.
V této době byly v platnosti pokyny z roku 1994.
Podle bodu 2.2. těchto pokynů z roku 1994 je pro odvětví zemědělství na uvážení členských států, zda budou ve prospěch jednotlivých příjemců podpory v tomto odvětví nadále používat zvláštní předpisy Komise na záchranu a restrukturalizaci, které byly platné před vstoupením v platnost týchž pokynů.
Německo nepožádalo o využití této možnosti.
Proto je opatření hodnoceno na základě ustanovení pokynů z roku 1994.
Podpora 1
(50) Podpora 1 se týká 80 % státní záruky za půjčku v hodnotě 1,1 milionu DEM. Komise zahájila řízení podle čl.
88 odst. 2 Smlouvy o ES z těchto důvodů:
- nebylo jisté, zda byla tato záruka v souladu se zvláštními podmínkami pro státní záruky,
- neexistoval žádný plán restrukturalizace (plán ozdravení), ze kterého by vyplývalo, že je tato podpora v souladu s pokyny na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
(51) Německo předložilo kopii smlouvy o záruce.
Podle ní lze záruku použít pouze tehdy, nachází-li se zvýhodněný podnik ve finančních obtížích (konkurzní řízení apod.) a pokud nemůže být půjčka, které se záruka týká, splacena prodejem jiných majetkových hodnot podniku.
Tím byla splněna podmínka uvedená v dopise Komise členským státům SG(89) D/4328 ze dne 5. dubna 1989 [15].
To znamená, že záruka byla v souladu se zvláštními podmínkami pro státní záruky.
(52) Vzhledem k tomu, že příjemce podpory, Greußener Salamifabrik GmbH, bylo nutné považovat v okamžiku poskytnutí záruky za podnik v obtížích, musí být podpora nicméně posouzena v rámci ustanovení Společenství pro posuzování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích platných v době poskytnutí záruky (viz 49. bod odůvodnění).
Záruka byla poskytnuta v rámci ozdravení zvýhodněného podniku.
(53) Německo předložilo zprávu firmy Dr. Zimmermann & Partner ze dne 9. září 1996.
Podle informací Německa se v této zprávě jedná o plán ozdravení, který byl předložen v okamžiku poskytnutí první státní podpory.
Tato zpráva je ale jako plán ozdravení nezpůsobilá ze dvou hledisek: status zprávy není jasný a restrukturalizace se ve zprávě ani nezmiňuje.
(54) Tato zpráva se jeví spíše jako popis podniku ke dni 9. září 1996.
Podle této zprávy byly obtíže podniku způsobeny krizí BSE a zhroucením vývozních trhů ve východní Evropě.
Ve zprávě však byla – pravděpodobně později – ručně změněna čísla.
Status těchto oprav není jasný.
Dále není jasné, zda byl plán vlastníky podniku přijat.
(55) Zpráva podává informace o nákladové struktuře a potřebě kapitálu v září 1996.
Kromě popisu posílení stávajícího vedení podniku není jasné, jak má být podnik restrukturalizován.
Pokud byla zpráva zamýšlena jako plán restrukturalizace v okamžiku svého vzniku, což není jasné, může být chápána tak, že by podnik mohl překonat své obtíže expanzí a bez jakékoliv restrukturalizace.
(56) Podle pokynů z roku 1994 může být podpora považována za slučitelnou se společným trhem, pokud jsou splněny následující podmínky:
a) podpora musí obnovit životaschopnost podniku;
b) musí být zamezeno přílišnému narušení hospodářské soutěže;
c) podpora musí být v přiměřeném vztahu k nákladům a užitku restrukturalizace a
d) provádění plánu restrukturalizace musí být kontrolováno prostřednictvím každoročně předkládaných zpráv.
(57) Podle zprávy firmy Dr. Zimmermann & Partner obrat zvýhodněného podniku od roku 1994 neustále klesal.
Přesto obrat měl, jak uvádí zpráva, v následujícím roce opět stoupnout.
Vysvětlení tohoto očekávaného vývoje však není uvedeno, i když obnovení životaschopnosti na tomto obratu trendu záviselo.
Podle bodu 3.2.2. písm. i) pokynů z roku 1994 musí být "zlepšení životaschopnosti podniku výsledkem (…) především interních opatření obsažených v plánu restrukturalizace.
Vnější faktory, jako jsou vyšší ceny (…), mohou být vzaty v úvahu pouze, pokud jsou prognózy trhu obecně uznávány".
Vzhledem k tomu, že tato podmínka není splněna, nezastává Komise názor, že by podpora ve formě záruky vedla k obnově životaschopnosti.
(58) Životaschopnost by měla být obnovena zvýšením obratu.
Ačkoliv by mohlo být zvýšení obratu zjevně dosaženo stávající výrobní kapacitou, mohla by životaschopnost být obnovena pouze tím, že by konkurenční podniky ztratily podíl na trhu (pokud by však byl trh stabilní, jak je uvedeno v "restrukturalizační" zprávě, poptávka by klesala).
Proto dochází Komise také k závěru, že podpora není určena k tomu, aby zabránila nepřípustnému narušení hospodářské soutěže, neboť by obnovení životaschopnosti vedlo ke znevýhodnění konkurenčních podniků.
(59) Zda je splněn požadavek proporcionality nákladů a užitku restrukturalizace, je obtížné posoudit.
Od příjemců podpory se obvykle očekává, že významně přispějí k restrukturalizaci z vlastních prostředků, nebo z vnějších obchodních zdrojů financování.
Podle zprávy firmy Dr. Zimmermann & Partner měl vlastník poskytnout podniku nový kapitál, ale nebylo jasné, zda se tak opravdu stalo.
Proto nemůže Komise na závěr konstatovat, zda v tomto bodu podpora odpovídá uvedeným pokynům z roku 1994.
(60) Konečně není jasné, jak měla být "restrukturalizace" kontrolována.
V důsledku toho není splněna ani tato podmínka uvedená v pokynech.
(61) Greußener Salamifabrik GmbH splňuje kritéria pro zařazení mezi malé a střední podniky (MSP).
Podle bodu 3.2.4. pokynů z roku 1994 neklade Komise na podpory na restrukturalizaci pro MSP stejně přísné požadavky jako na podpory na restrukturalizaci velkých podniků, neboť tyto podpory zpravidla mění podmínky obchodu v menším rozsahu.
Tento mírný přístup při hodnocení podpor na restrukturalizaci pro MSP se však týká obzvláště závazku snížení kapacity v odvětvích se strukturálním nadbytkem stejně jako povinnosti podávat zprávy.
Aniž by byl dotčen mírnější přístup platný pro MSP, bylo již konstatováno, že podpora nevede k obnovení životaschopnosti zvýhodněného podniku (viz 57. bod odůvodnění) a že narušuje hospodářskou soutěž nepřípustným způsobem.
(62) Z uvedených důvodů považuje Komise první podporu, která byla poskytnuta firmě Greußener Salamifabrik GmbH ve formě státních záruk za částku ve výši až 880000 DEM, za neslučitelnou s články 87 a 88 Smlouvy o ES.
Protože byla podpora poskytnuta neprávem a je neslučitelná se Smlouvou, musí být vrácena.
Podpora 2
(63) Druhá podpora se týká částečného využití a vyplacení 370000 DEM bance Sparkasse Erfurt v rámci první záruky při restrukturalizaci dluhů/restrukturalizaci z roku 1997 stejně jako 80 % státní záruky za půjčku ve výši 2,5 milionu DEM, která byla poskytnuta v roce 1997 bankou Dresdner Bank.
(64) Vzhledem k tomu, že první státní záruka, jak je uvedeno v 62. bodu odůvodnění, představuje podporu poskytnutou neprávem a neslučitelnou s články 87 a 88 Smlouvy o ES ve prospěch firmy Greußener Salamifabrik GmbH, platí tato konstatování také pro částečné využití první záruky v rámci druhého plánu restrukturalizace.
(65) 80 % státní záruka na půjčku ve výši 2,5 milionu DEM musí být hodnocena podle ustanovení sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záručních závazků a záruk [16] (viz 34. bod odůvodnění).
Ze všeobecných podmínek pro záruky, které má Komise k dispozici a jež jsou používány Thüringer Aufbaubank, je patrné, že záruka může být uplatňována pouze tehdy, nachází-li se zvýhodněný podnik ve finančních obtížích (konkurzní řízení apod.) a pokud nemůže být půjčka, které se záruka týká, splacena prodejem jiných majetkových hodnot podniku (viz též 51. bod odůvodnění).
Zvláštní podmínky stanovené v bodu 5.3. uvedeného sdělení Komise jsou tímto splněny.
(66) Podle bodu 2.1. pokynů z roku 1994 k typickým příznaky toho, že se podnik nachází ve finančních obtížích, patří klesající ziskovost, rostoucí ztráty, klesající obraty, rostoucí skladové zásoby, nadbytečné kapacity, zeslabený peněžní tok, rostoucí zadlužení a úrokové zatížení a také nízká čistá účetní hodnota.
(67) Vzhledem k tomu, že Německo objasnilo, že podniku stále hrozila platební neschopnost, bylo konstatováno, že společnost Greußener Salamifabrik GmbH byla v okamžiku poskytnutí záruky podnikem v obtížích (viz 9. a 34. bod odůvodnění).
Proto musí být podpora posuzována podle platných ustanovení Společenství pro posuzování státní podpory pro záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích.
Jak bylo uvedeno ve 49. bodu odůvodnění, jedná se přitom o pokyny z roku 1994. Komise zahájila kvůli této podpoře řízení podle čl.
88 odst. 2 Smlouvy o ES, neboť pochybovala o tom, že byly splněny následující podmínky pokynů z roku 1994:
a) podpory na restrukturalizaci by měly být poskytnuty pouze jednou;
b) podpora by měla vést k obnovení životaschopnosti podniku;
c) podpora by neměla vést k nepřípustnému narušení hospodářské soutěže a
d) provádění plánu restrukturalizace musí být kontrolováno prostřednictvím každoročně předkládaných zpráv.
(68) Podle bodu 3.2.2. písm. i) pokynů z roku 1994 by měly být podpory na restrukturalizaci poskytnuty pouze jednou.
Německo se k tomuto bodu nevyjádřilo.
(69) Skutečnost, že byla v rámci druhé restrukturalizace poskytnuta další podpora, je v rozporu se zásadou, podle které mohou být podpory na restrukturalizaci poskytnuty pouze jednou.
(70) Komise pochybovala, že plán restrukturalizace, který byl předložen pro zdůvodnění druhé podpory (ve formě druhé záruky), povede k obnovení životaschopnosti podniku.
K tomu by bylo nutné podstatné zvýšení obratu.
Zdálo se však nepravděpodobné, že by k němu skutečně došlo, především poté, co se první prognózy obratu již v okamžiku zahájení řízení ukázaly jako příliš optimistické.
Německo neposkytlo žádné zdůvodnění ani vysvětlení k oznámeným prognózám obratu.
Proto má Komise nadále pochyby, zda je splněn předpoklad, že může být na základě plánu restrukturalizace obnovena dlouhodobá životaschopnost podniku.
(71) Ke kritériu zamezení nepřípustného narušení hospodářské soutěže předložilo Německo dva argumenty.
Za prvé je dotčený podnik příliš malý na to, aby mohl narušit hospodářskou soutěž nebo obchod uvnitř Společenství.
Za druhé nebude podnik svou výrobní kapacitu rozšiřovat, ale pouze lépe využívat stávající kapacity.
(72) První argument vyvrací judikatura Evropského soudního dvora (viz 38. bod odůvodnění).
Ke druhému argumentu je nutné říci, že Komise vyžaduje podle bodu 3.2.2. písm. ii) pokynů z roku 1994 snížení kapacity pouze při existenci strukturálního nadbytku produkční kapacity v rámci Společenství.
K okamžiku zahájení řízení Komise konstatovala, že v příslušném odvětví neexistovaly žádné nadbytky kapacit.
Komise se nicméně ptala, jak lze opatření hodnotit jako takové, které je ve společném zájmu, je-li zaměřené na zvýšení výroby a zvýšení výroby by vedlo automaticky ke snížení podílů na trhu konkurenčních podniků.
(73) Německo nijak nevysvětlilo, jak by mohlo být zvýšení výroby absorbováno trhem bez negativních účinků na konkurenční podniky.
Německo navíc neposkytlo žádné údaje ke vztahu mezi užitkem pro dotčený podnik a náklady pro odvětví jako celek.
Proto nemůže Komise posoudit, zda podpora zamezuje nepřípustnému narušení hospodářské soutěže.
(74) Německo neposkytlo žádné informace o kontrole provádění plánu restrukturalizace.
(75) 8. ledna 1997 převzala Ergewa GmbH 75 % obchodních podílů zvýhodněného podniku.
Není jasné, zda může být Ergewa ve smyslu pokynů z roku 1994 klasifikována jako MSP a zda tím nedošlo ke změně postavení Greußener Salamifabrik GmbH, ve které má Ergewa více než 25 % obchodních podílů.
I když se uplatní mírnější přístup při hodnocení podpor na restrukturalizaci pro MSP (bod 3.2.4. pokynů z roku 1994), je však nutné konstatovat, že, jak bylo uvedeno v 72. bodu odůvodnění, v odvětví neexistují žádné nadbytky kapacit a hodnocení požadavků na kontroly nemohlo být provedeno z důvodu nedostatečných informací.
Skutečnost, že zvýhodněný podnik by mohl být pravděpodobně ještě i v roce 1997 klasifikován jako MSP, tedy nic nemění na hodnocení dotčené podpory.
(76) Z uvedených důvodů je Komise názoru, že druhá podpora, která byla poskytnuta firmě Greußener Salamifabrik GmbH ve formě státní záruky na částku až do 2 milionů DEM, je neslučitelná s články 87 a 88 Smlouvy o ES.
Německo sdělilo ve svém dopise ze dne 4. února 1999 a znovu ve svém dopise ze dne 18. května 2005, že záruka byla poskytnuta pouze za předpokladu schválení Komisí.
Vzhledem k tomu, že v rámci této záruky nebyly provedeny žádné platby, je vrácení této podpory neslučitelné se Smlouvou bezpředmětné.
VI. ZÁVĚR
(77) Komise konstatuje, že státní podpora, která byla poskytnuta ve formě státních záruk ve výši 880000 DEM (podpora 1) a 2 miliony DEM (podpora 2), tedy celkem 2,88 milionu DEM, na půjčku v hodnotě 1,1 milionu DEM a 2,5 milionu DEM, tedy celkem 3,6 milionu DEM, není slučitelná se společným trhem.
(78) Podpory poskytnuté neprávem a neslučitelné se Smlouvou musí být vráceny.
Komise konstatuje, že dne 1. října 1999 bylo zahájeno konkurzní řízení na majetek Greußener Salamifabrik GmbH.
Vzhledem k tomu, že Komisi není známo, zda konkurzní řízení ukončilo existenci podniku, je možné, že vrácení podpory je stále aktuální.
(79) Komise upozorňuje Německo na to, že podle bodů 6.4. a 6.5. sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě záručních závazků a záruk je nutné otázku, zda se protiprávnost podpory dotýká právního vztahu mezi státem a třetími osobami, zkoumat podle zásad vnitrostátního práva.
Vnitrostátní soudy musí v případě potřeby přezkoumat, zda vnitrostátní předpisy nejsou překážkou dodržení záručních smluv; při přezkoumání této otázky by měla být brána v úvahu možnost porušení práva Společenství,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpora, kterou Německo poskytlo v roce 1996 firmě Greußener Salamifabrik GmbH ve formě záruky ve výši 880000 DEM, je neslučitelná se společným trhem.
Článek 2
1. Německo přijme veškerá potřebná opatření, aby od příjemce získalo zpět částky vyplacené v rámci záruky uvedené v článku 1.
2. V souladu s vnitrostátními postupy bude neodkladně vznesen požadavek na vrácení podpory, pokud tyto postupy umožňují okamžitý a účinný výkon rozhodnutí.
Částky, jež musí být vráceny, zahrnují úroky vzniklé od okamžiku, od kterého měl příjemce nezákonnou podporu k dispozici, až do okamžiku jejího skutečného vrácení.
Úroky budou vypočítávány na základě referenční sazby používané pro výpočet subvenčního ekvivalentu regionálních podpor.
Článek 3
Podpora, kterou Německo plánovalo poskytnout firmě Greußener Salamifabrik GmbH ve formě záruky ve výši 2 milionů DEM, je neslučitelná se společným trhem.
Z tohoto důvodu nesmí být tato podpora poskytnuta.
Článek 4
Německo do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Komisi sdělí opatření, která byla přijata k dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Rady
ze dne 2. prosince 2005
o podpisu Protokolu o ochraně půdy, Protokolu o energii a Protokolu o cestovním ruchu k Alpské úmluvě jménem Evropského společenství
(2005/923/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Úmluva o ochraně Alp (dále jen "Alpská úmluva") byla jménem Evropského společenství uzavřena rozhodnutím Rady 96/191/ES [1].
(2) Protokol o ochraně půdy, Protokol o energii a Protokol o cestovním ruchu k Alpské úmluvě jsou významným krokem v provádění Alpské úmluvy a Evropské společenství je odhodláno přispívat k dosažení jejích cílů.
(3) Hospodářské, sociální a ekologické přeshraniční problémy Alp zůstávají v této vysoce citlivé oblasti zásadním úkolem, který je nutno řešit. (4)
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005
o seznamu přijímacích zemí, které jsou způsobilé pro zvláštní pobídkový režim pro udržitelný rozvoj a řádnou správu věcí veřejných podle čl. 26 písm. e) nařízení Rady (ES) č. 980/2005 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí
(2005/924/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 980/2005 ze dne 27. června 2005 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí [1], a zejména na články 11 a 26 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 980/2005 stanoví poskytnutí zvláštního pobídkového režimu určeného rozvojovým zemím, které splňují určité požadavky udržitelného rozvoje a řádné správy věcí veřejných.
(2) Každá rozvojová země, která si přeje využívat tohoto zvláštního pobídkového režimu, podala do 31. října 2005 svoji písemnou žádost doplněnou souhrnnými informacemi o ratifikaci příslušných úmluv, o právních předpisech a opatřeních pro zajištění účinného provádění ustanovení úmluv a svého závazku přijmout a plně dodržovat mechanismy monitorování a přezkumu stanovené v příslušných úmluvách a souvisejících nástrojích.
(3) Komise tyto žádosti přezkoumala v souladu s ustanoveními článku 11 nařízení (ES) č. 980/2005 a sestavila konečný seznam přijímajících zemí, které splňují příslušná kritéria.
Těmto zemím se tedy od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2008 poskytuje zvláštní pobídkový režim.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro všeobecné preference,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Jediný článek
Zvláštního pobídkového režimu pro udržitelný rozvoj a řádnou správu věcí veřejných stanoveného v nařízení (ES) č. 980/2005 budou ode dne 1. ledna 2006 do dne 31. prosince 2008 využívat tyto země:
(BO) Bolívie
(CO) Kolumbie
(CR) Kostarika
(EC) Ekvádor
(GE) Gruzie
(GT) Guatemala
(HN) Honduras
(LK) Srí Lanka
(MD) Moldávie
(MN) Mongolsko
(NI) Nikaragua
(PA) Panama
(PE) Peru
(SV) Salvador
(VE) Venezuela
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005
o zavedení doplňkových opatření pro tlumení nízkopatogenní influenzy ptáků v Itálii a o zrušení rozhodnutí 2004/666/ES
(oznámeno pod číslem K(2005) 5566)
(Text s významem pro EHP)
(2005/926/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/662/EHS ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [2], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [3], a zejména na článek 16 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2002/99/ES ze dne 16. prosince 2002, kterou se stanoví veterinární předpisy pro produkci, zpracování, distribuci a dovoz produktů živočišného původu určených k lidské spotřebě [4], a zejména na čl. 4 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle rozhodnutí Komise 2002/975/ES ze dne 12. prosince 2002 o zavedení očkování na doplnění opatření pro tlumení nízkopatogenní influenzy ptáků v Itálii a o zvláštních opatřeních na omezení přemísťování [5] byl v některých oblastech severní Itálie proveden program očkování na tlumení nízkopatogenního virového kmene influenzy ptáků podtypu H7N3.
Za použití heterogenní očkovací látky podtypu H7N1 byla provedena strategie rozlišení nakažených zvířat od očkovaných (Differentiating Infected from Vaccinated Animals – DIVA), která umožňuje rozlišení mezi nakaženou a očkovanou drůbeží.
(2) Podle rozhodnutí Komise 2004/666/ES ze dne 29. září 2004 o zavedení očkování na doplnění opatření pro tlumení nízkopatogenní influenzy ptáků v Itálii a o zvláštních opatřeních na omezení přemisťování a o zrušení rozhodnutí 2002/975/ES [6] byl schválen nový program očkování pro menší oblast Itálie ve srovnání s předešlou očkovací kampaní podle rozhodnutí 2002/975/ES.
Tento nový program se provádí za použití dvojité (bivalentní) očkovací látky, ve které je obsažen virus influenzy ptáků podtypu H5 i podtypu H7.
Tento druh očkování se provádí nejméně do 31. prosince 2005.
Uvedené rozhodnutí rovněž stanoví zákaz obchodu s živou drůbeží a násadovými vejci uvnitř Společenství, které pocházejí z oblasti očkování a/nebo v ní mají původ a v souladu s článkem 3 rozhodnutí 2004/666/ES stanoví podmínky pro obchod s čerstvým masem z očkované drůbeže uvnitř Společenství.
(3) Jak je uvedeno v rozhodnutí 2004/666/ES a jak bylo oznámeno na několika schůzích Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat, byly výsledky programu očkování obecně příznivé.
(4) V důsledku příznivé situace v oblasti očkování podle rozhodnutí 2004/666/ES a vzhledem k větším zkušenostem s prováděním očkování by mělo odesílání jatečné drůbeže, násadových vajec a jednodenních kuřat z Itálie být po splnění určitých podmínek povoleno.
(5) Vzhledem k mimořádnému nebezpečí zavlečení influenzy ptáků do dotyčných oblastí Itálie a k tomu, že Itálie předložila v dopise ze dne 23. června 2005 ke schválení pozměněný program očkování, se zdá, že je vhodné pokračovat s očkováním v oblastech s vyšším nebezpečím zavlečení choroby.
Jak v oblasti očkování, tak v jejím okolí by navíc mělo být prováděno intenzivní monitorování a dohled.
(6) V případě jatečné drůbeže by se rovněž měly uplatňovat zvláštní postupy odběru vzorků a vyšetření.
(7) V zájmu jasnosti právních předpisů Společenství je vhodné zrušit rozhodnutí 2004/666/ES a nahradit ho tímto rozhodnutím.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Schválení programu očkování
1. Pozměněný program očkování proti influenze ptáků, který Itálie dne 23. června 2005 předložila Komisi, se schvaluje (dále jen "program očkování").
Program očkování se provede dvojitou (bivalentní) očkovací látkou v oblastech uvedených v příloze I (dále jen "oblast očkování").
Program očkování se provede účinně.
2. Intenzivní monitorování a dohled stanovené v programu očkování budou prováděny v oblasti očkování a v oblastech uvedených v příloze III.
Článek 2
Omezení přemísťování živé drůbeže, násadových vajec, jednodenních kuřat a čerstvého drůbežího masa
Omezení přemísťování živé drůbeže, násadových vajec, jednodenních kuřat a čerstvého drůbežího masa do oblasti očkování, ven z této oblasti a v rámci této oblasti a z hospodářství nacházejících se v oblasti s omezením stanovené v souladu s ustanoveními programu očkování se uplatní v souladu s články 3 až 9 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
Omezení odesílání živé drůbeže, násadových vajec a jednodenních kuřat
Z Itálie nesmí být odeslána žádná živá drůbež, násadová vejce a jednodenní kuřata, která pocházejí z hospodářství v oblasti očkování a z hospodářství nacházejících se v oblasti s omezením stanovené v souladu s ustanoveními programu očkování a/nebo v těchto hospodářstvích mají původ.
Článek 4
Odchylky od omezení odesílání jatečné drůbeže
1. Odchylně od článku 3 může být z Itálie odeslána jatečná drůbež, která pochází z hospodářství v oblasti očkování a/nebo v nich má původ, pokud tato drůbež:
a) pochází z hospodářství, která se nenacházejí v oblasti s omezením stanovené v souladu s ustanoveními programu očkování;
b) má původ v hejnech, která byla pravidelně kontrolována a testována s negativními výsledky na influenzu ptáků se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky;
c) má původ v hejnech, která byla klinicky zkontrolována úředním veterinárním lékařem nejdéle 48 hodin před nakládkou, se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky;
d) má původ v hejnech, která byla sérologicky testována s negativními výsledky na influenzu ptáků ve státní laboratoři pro influenzu ptáků podle postupu pro odběr vzorků a testování uvedeného v příloze II tohoto rozhodnutí;
e) je odeslána přímo na jatka a poražena bezprostředně po příjezdu.
2. Pro testování hejn uvedené v odst. 1 písm. b) se použijí tyto testy:
a) pro očkované ptáky nový nepřímý imunofluorescenční test ("test iIFA");
b) pro neočkované ptáky:
i) hemaglutinační-inhibiční test (HI),
ii) test AGID,
iii) test ELISA nebo
iv) dle potřeby test iIFA.
Článek 5
Odchylky od omezení odesílání násadových vajec
Odchylně od článku 3 mohou být z Itálie odeslána násadová vejce, která pocházejí z hospodářství v oblasti očkování a/nebo v nich mají původ, pokud:
a) tato vejce pocházejí z hospodářství, která se nenacházejí v oblasti s omezením stanovené v souladu s ustanoveními programu očkování;
b) tato vejce pocházejí od hejn, která byla pravidelně kontrolována a testována s negativními výsledky na influenzu ptáků s použitím testů uvedených v čl. 4 odst. 2;
c) byla tato vejce před odesláním z hospodářství vydezinfikována;
d) byla tato vejce přepravena přímo do líhní určení;
e) líhně určení mohou zaručit sledovatelnost násadových vajec prostřednictvím záznamů hospodářství, ve kterých mají násadová vejce původ, a hospodářství určení jednodenních kuřat, která se z takových vajec vylíhnou.
Článek 6
Odchylky od omezení odesílání jednodenních kuřat
Odchylně od článku 3 mohou být jednodenní kuřata, která pocházejí z hospodářství v oblasti očkování a/nebo v nich mají původ, odeslána z Itálie, pokud pocházejí z násadových vajec, která splňují podmínky uvedené v článku 5.
Článek 7
Veterinární osvědčení pro zásilky živé drůbeže, násadových vajec a jednodenních kuřat
Veterinární osvědčení doprovázející zásilky živé drůbeže, násadových vajec a jednodenních kuřat z Itálie musí obsahovat text: "Veterinární podmínky pro tuto zásilku jsou v souladu s rozhodnutím Komise 2005/926/ES.".
Článek 8
Omezení odesílání a zvláštní označování čerstvého drůbežího masa
1. Čerstvé drůbeží maso uvedené v článku 2 musí být označeno v souladu s odstavcem 2 a nesmí být odesláno z Itálie, jestliže pochází od:
a) drůbeže, která má původ v hospodářstvích, která se nacházejí v oblasti s omezením stanovené v souladu s ustanoveními programu očkování;
b) drůbeže očkované proti influenze ptáků;
c) drůbežích hejn séropozitivních na influenzu ptáků určených na porážku pod úřední kontrolou v souladu s programem očkování.
2. Čerstvé drůbeží maso podle odstavce 1 musí být označeno zvláštním označením zdravotní nezávadnosti nebo zvláštní identifikační značkou, které nelze zaměnit s označením zdravotní nezávadnosti uvedeným v kapitole XII přílohy I směrnice Rady 71/118/EHS [7] a které zejména nesmí být oválného tvaru.
Označení musí obsahovat schvalovací číslo zařízení, avšak bez písmen C.E.
Článek 9
Odchylky od omezení odesílání čerstvého drůbežího masa
Odchylně od čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 může být čerstvé maso pocházející z krůt a kuřat očkovaných proti influenze ptáků heterogenní očkovací látkou podtypů (H7N1) a (H5N9) odesláno z Itálie za předpokladu, že maso pochází z krůt a kuřat, které:
a) mají původ v hejnech, která byla pravidelně kontrolována a testována s negativními výsledky na influenzu ptáků se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky;
b) mají původ v hejnech, která byla klinicky zkontrolována úředním veterinárním lékařem nejdéle 48 hodin před nakládkou, se zvláštním důrazem na ověřovací ptáky;
c) mají původ v hejnech, která byla sérologicky testována s negativními výsledky na influenzu ptáků ve státní laboratoři pro influenzu ptáků podle postupu pro odběr vzorků a testování uvedeného v příloze II tohoto rozhodnutí;
d) pocházejí z hejn, která byla testována s negativními výsledky na influenzu ptáků s použitím testů uvedených v čl. 4 odst. 2;
e) jsou drženy odděleně od ostatních hejn, která nesplňují požadavky uvedené v tomto článku;
f) jsou odeslány přímo na jatka a poraženy bezprostředně po příjezdu.
Článek 10
Veterinární osvědčení pro čerstvé krůtí a kuřecí maso
Čerstvé krůtí a kuřecí maso splňující podmínky uvedené v článku 9 musí být doprovázeno veterinárním osvědčením v souladu se vzorem uvedeným v příloze VI směrnice 71/118/EHS, které v bodě IV písm. a) obsahuje toto prohlášení úředního veterinárního lékaře:
"Výše uvedené krůtí a kuřecí maso [8] je v souladu s rozhodnutím Komise 2005/926/ES.
Článek 11
Mytí a dezinfekce obalového materiálu a dopravních prostředků
Itálie zajistí, aby v oblasti očkování podle přílohy I:
a) byl pro sběr, skladování a přepravu násadových vajec a jednodenních kuřat používán pouze obalový materiál na jedno použití nebo obalový materiál, který lze účinně omýt a dezinfikovat;
b) veškeré dopravní prostředky používané pro přepravu živé drůbeže, násadových vajec, jednodenních kuřat, čerstvého drůbežího masa a krmiva pro drůbež byly vyčištěny a vydezinfikovány bezprostředně před každou přepravou a bezprostředně po ní dezinfekčními prostředky, a to způsobem schváleným příslušným orgánem.
Článek 12
Zprávy
Itálie předloží do šesti měsíců ode dne použitelnosti tohoto rozhodnutí a poté v intervalech šesti měsíců Komisi zprávu obsahující informace o účinnosti programu očkování.
Článek 13
Zrušující ustanovení
Rozhodnutí 2004/666/ES se zrušuje.
Článek 14
Použitelnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost desátým dnem po jeho vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady 2005/927/SZBP
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se provádí společný postoj 2004/694/SZBP o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na společný postoj 2004/694/SZBP [1], a zejména na článek 2 uvedeného společného postoje ve spojení s čl. 23 odst. 2 druhou odrážkou Smlouvy o Evropské unii,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle společného postoje 2004/694/SZBP přijala Rada opatření ke zmrazení veškerých finančních prostředků a hospodářských zdrojů fyzických osob, které byly obviněny Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii (ICTY).
(2) Dne 6. října přijala Rada společný postoj 2005/689/SZBP, kterým se prodlužuje společný postoj 2004/694/SZBP a mění seznam uvedený v příloze.
(3) Jméno Ante GOTOVINY by mělo být vypuštěno ze seznamu v důsledku jeho vzetí do vazby ICTY.
(4) Je třeba změnit odpovídajícím způsobem seznam uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Seznam osob uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP se nahrazuje seznamem uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 20. prosince 2005
o harmonizaci frekvenčního pásma 169,4 až 169,8125 MHz ve Společenství
(oznámeno pod číslem K(2005) 5503)
(Text s významem pro EHP)
(2005/928/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 676/2002/ES ze dne 7. března 2002 o předpisovém rámci pro politiku rádiového spektra v Evropském společenství (rozhodnutí o rádiovém spektru) [1], a zejména na čl. 4 odst. 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 90/544/EHS ze dne 9. října 1990 o frekvenčních pásmech určených pro koordinované zavádění celoevropské soustavy veřejného rádiového pagingu ve Společenství (směrnice ERMES) [2] byla zrušena dne 27. prosince 2005 směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/82/ES [3].
Směrnice ukládala členským státům, aby v pásmu rádiového spektra 169,4 až 169,8 MHz určily čtyři kanály pro celoevropskou pozemní veřejnou rádiovou pagingovou službu (dále jen "ERMES") a aby zajistily, že služby ERMES obsadí v co nejkratší době v souladu s obchodními požadavky celé pásmo rádiového spektra 169,4 až 169,8 MHz.
(2) Využívání pásma rádiového spektra 169,4 až 169,8 MHz systémem ERMES se ve Společenství významně snížilo, nebo bylo dokonce zcela ukončeno, což má za následek, že systém ERMES toto pásmo rádiového spektra účinně nevyužívá; proto by mohlo být lépe využito ke splnění jiných potřeb politiky Společenství.
4 odst. 2 rozhodnutí o rádiovém spektru vydala Komise dne 7. července 2003 pověření pro Evropskou konferenci správ pošt a telekomunikací (dále jen "CEPT"), aby shromáždila informace o stávajících i v budoucnu možných aplikacích v pásmu 169,4 až 169,8 MHz a aby stanovila pro využívání tohoto pásma rádiového spektra seznam alternativních možností, zejména těch, které se netýkají výhradně tradičních elektronických komunikací.
Konference CEPT byla požádána, aby v souladu se zásadami rámcové směrnice pro každou možnou aplikaci posoudila koexistenci různých aplikací a možnost využívání alternativních pásem rádiového spektra.
Pásmo rádiového spektra, které je již zčásti harmonizované, je vhodné pro určité aplikace týkající se vytvoření a fungování vnitřního trhu v řadě oblastí politiky Společenství, z nichž by některé mohly přinést užitek zdravotně postiženým nebo napomáhat spolupráci v oblasti spravedlnosti a vnitřních věcí v rámci Evropské unie.
(4) Čl. 8 odst. 4 směrnice 2002/21/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) [4] ukládá členským státům, aby prosazovaly zájmy občanů Evropské unie mimo jiné tím, že řeší potřeby určitých sociálních skupin, zejména sluchově postižených osob a osob vyžadujících naléhavou pomoc.
(5) Na základě technických šetření a shromážděných informací konference CEPT potvrdila, že využívání pásma rádiového spektra systémem ERMES zůstalo i přes přijetí směrnice 90/544/EHS velice omezené a že se v Evropě změnila potřeba systémů rádiového pagingu, neboť jejich funkce nahradily jiné technologie, např. krátké textové zprávy (SMS) zasílané prostřednictvím sítí GSM.
(6) Přidělení jednotlivých částí pásma rádiového spektra 169,4 až 169,8 MHz systémem ERMES by proto mělo být ve Společenství pozměněno v zájmu zajištění účinnějšího využívání tohoto pásma rádiového spektra při zachování jeho harmonizované povahy.
(7) Konference CEPT na základě pověření Komise vypracovala nový plán přidělení kmitočtů a nové uspořádání kanálů, podle nichž by pro splnění několika potřeb politiky Společenství sdílelo pásmo rádiového spektra 169,4 až 169,8125 MHz šest typů upřednostňovaných aplikací.
Tyto potřeby zahrnují pomoc v podobě přístrojů pro nedoslýchavé osoby, jimž by harmonizované rádiové spektrum zlepšilo podmínky pro cestování v členských státech a snížilo cenu přístrojů díky úsporám z rozsahu, rozvoj vnitřního trhu systémů pro přivolání pomoci, jež umožňují starším nebo zdravotně postiženým osobám vysílat tísňové zprávy o pomoc, přístroje pro sledování a vyhledávání majetku, které napomáhají při sledování a zajišťování zcizeného zboží ve Společenství, systémy pro odečty měřičů využívané vodárenskými a elektrárenskými společnostmi, jakož i stávající pagingové systémy, např. ERMES stejně jako systémy neveřejných pohyblivých sítí (PMR), které mohou při dočasném využívání napomáhat informování o zvláštních dočasných událostech po dobu od několika dnů až po několik měsíců.
(8) Výsledky pověření CEPT považuje Komise za uspokojivé; měly by se použít ve Společenství a členské státy by je měly provést. Zbývajícím oprávněním pro systémy ERMES a/nebo pro systémy PMR, která nejsou v souladu s novým plánem přidělení kmitočtů a uspořádání kanálů, by mělo být umožněno, aby nebyla nikterak dotčena do doby ukončení jejich platnosti a/nebo do doby, kdy bude možné bez nadměrné zátěže převést aplikace pro ERMES nebo pro PMR do jiných pásem rádiového spektra.
(9) Při povolování přístupu k rádiovému spektru by měl být v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) [5] použit nejméně zatěžující systém oprávnění, včetně neudělování individuálních práv na užívání.
(10) Aniž je dotčena skutečnost, že pro konkrétní politiky mohou požadavky na spektrum vyžadovat výhradní přidělení kmitočtu, je zpravidla vhodné navrhnout co nejobecnější přidělení pásem radiového spektra, aby bylo možné řídit jejich využívání prostřednictvím konkrétních omezení, např. činitelem využití či úrovněmi vysílacího výkonu, a aby bylo zajištěno prostřednictvím harmonizovaných norem uznávaných podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [6], že zařízení provozované v rámci přiděleného rádiového spektra minimalizuje možnost vzniku škodlivých interferencí.
(11) Koordinaci kanálů v části vysokého výkonu v pásmu 169,4 až 169,8125 MHz mezi sousedními zeměmi zajistí dvoustranné nebo mnohostranné dohody.
(12) Pro zajištění účinného využívání pásma 169,4 až 169,8125 MHz i z dlouhodobé perspektivy by se měly správy i nadále věnovat studiím, které mohou zvýšit účinnost, a to zejména v oblasti využití stanoveného ochranného pásma.
(13) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rádiové spektrum,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Předmět rozhodnutí
Předmětem tohoto rozhodnutí je harmonizace podmínek pro dostupnost a účinné využívání pásma rádiového spektra 169,4 až 169,8125 MHz ve Společenství.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se:
a) "přístrojem pro nedoslýchavé osoby" rozumí radiokomunikační systém, který obvykle zahrnuje jeden nebo více rádiových vysílačů a jeden nebo více rádiových přijímačů, které umožňují sluchově postiženým zlepšit jejich sluch;
b) "systémem pro přivolání pomoci" rozumí spolehlivý radiokomunikační systém a síť, včetně přenosného zařízení, které umožňují osobě v tísni a v omezeném prostoru aktivovat jednoduchým úkonem volání o pomoc;
c) "systémem pro odečty měřičů" rozumí systém, který pomocí radiokomunikačních zařízení umožňuje dálkové sledování stavu, měření a předávání obslužných příkazů;
d) "sledovacím a vyhledávacím systémem" rozumí systém, který umožňuje sledování a vyhledávání zboží a vede k jeho zajištění, přičemž se zpravidla skládá z rádiového vysílače umístěného na střeženém předmětu a z přijímače; jeho součástí může být i poplašné zařízení;
e) "pagingovým systémem" rozumí systém, který umožňuje jednosměrnou rádiovou komunikaci mezi vysílačem (základnovou stanicí) a pohyblivým přijímačem;
f) "systémem neveřejných pohyblivých sítí (PMR)" rozumí pozemní pohyblivá komunikační služba, která používá pro komunikaci v rámci uzavřené skupiny uživatelů na koncové úrovni simplexní, poloduplexní a potenciálně i plně duplexní režimy.
Článek 3
Harmonizované aplikace
1. Pásmo 169,4 až 169,8125 MHz je rozděleno na část malého výkonu a část vysokého výkonu.
Plán přidělení kmitočtů a uspořádání kanálů stanoví příloha tohoto rozhodnutí.
2. Část malého výkonu pásma rádiového spektra 169,4 až 169,8125 MHz se přiděluje následujícím upřednostňovaným aplikacím:
a) výlučnému využívání přístroji pro nedoslýchavé;
b) výlučnému využívání systémy pro přivolání pomoci;
c) nevýlučnému využívání systémy pro odečty měřičů;
d) nevýlučnému využívání vysílači malého výkonu u sledovacích a vyhledávacích systémů.
3. Část vysokého výkonu pásma 169,4 až 169,8125 MHz se přiděluje následujícím upřednostňovaným aplikacím:
a) vysílačům vysokého výkonu u sledovacích a vyhledávacích systémů;
b) stávajícím pagingovým systémům nebo pagingovým systémům převedeným v rámci pásma rádiového spektra z jiných kanálů.
4. V pásmu 169,4 až 169,8125 MHz mohou být zavedeny i alternativní aplikace, pokud neohrozí harmonizované zavádění upřednostňovaných aplikací.
Těmito alternativními aplikacemi jsou:
a) přístroje pro nedoslýchavé v nevýlučné části pásma rádiového spektra malého výkonu;
b) systémy pro vyhledávání, pagingové systémy nebo dočasně využívané systémy nebo systémy neveřejných pohyblivých sítí na vnitrostátní úrovni v části pásma vysokého výkonu.
5. Maximální vyzářený výkon v části malého výkonu pásma 169,4 až 169,8125 MHz je omezen na 0,5 W efektivního vyzářeného výkonu (e.r.p.).
Maximální činitel využití v části malého výkonu pásma 169,4 až 169,8125 MHz nesmí u systémů pro odečty měřičů překročit 10 % a ve sledovacím a vyhledávacím systému pro majetek nesmí překročit 1 %.
6. Využívání pásma rádiového spektra 169,4 až 169,8125 MHz pagingovými systémy a systémy neveřejných pohyblivých sítí, které je povoleno ke dni oznámení tohoto rozhodnutí a které není v souladu s čl. 3 odst. 1 až 5, může pokračovat až do vypršení doby platnosti oprávnění pro uvedené služby, pokud toto oprávnění existuje ke dni oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
Provádění článku 3
Článek 3 se použije od 27. prosince 2005.
Článek 5
Přezkum
Členské státy i nadále provádějí přezkum využívání pásma rádiového spektra 169,4 až 169,8125 MHz, aby zajistily jeho účinné využívání, své nálezy ohlásí Komisi.
Článek 6
Příjemci
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Rady
ze dne 13. prosince 2005
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994
(2005/929/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy Světové obchodní organizace (WTO) podle článku XXIV.6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise v konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise dokončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT 1994.
Uvedená dohoda ve formě výměny dopisů by proto měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Korejskou republikou podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT 1994 s ohledem na odvolání určitých koncesí ve vztahu k odvolání listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [1].
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se Finsko a Švédsko osvobozují od povinnosti uplatňovat směrnici Rady 68/193/EHS o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh
(oznámeno pod číslem K(2005) 5469)
(Pouze finské a švédské znění je závazné)
(2005/931/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 68/193/EHS ze dne 9. dubna 1968 o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh [1], a zejména na článek 18a uvedené směrnice,
s ohledem na žádost předloženou Finskem a Švédskem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 68/193/EHS stanoví některá opatření pro uvádění révového množitelského materiálu na trh.
Uvedená směrnice rovněž stanoví, že členské státy mohou být za určitých podmínek úplně nebo částečně osvobozeny od povinnosti uplatňovat tuto směrnici.
(2) Révový množitelský materiál není ve Finsku a ve Švédsku běžně rozmnožován ani uváděn na trh.
Pěstování vína má navíc ve výše uvedených zemích zanedbatelný hospodářský význam.
(3) Po dobu trvání těchto podmínek by příslušné členské státy měly být osvobozeny od povinnosti uplatňovat ustanovení směrnice 68/193/EHS na dotyčný materiál.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Finsko a Švédsko se osvobozují od povinnosti uplatňovat směrnici 68/193/EHS, s výjimkou čl. 12 odst. 1 a článku 12a.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Republice Finsko a Švédskému království.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se mění příloha E směrnice Rady 91/68/EHS, pokud jde o aktualizaci vzorů veterinárních osvědčení pro ovce a kozy
(oznámeno pod číslem K(2005) 5506)
(Text s významem pro EHP)
(2005/932/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/68/EHS ze dne 28. ledna 1991 o veterinárních podmínkách obchodu s ovcemi a kozami uvnitř Společenství [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze E směrnice 91/68/EHS byly stanoveny vzory osvědčení pro obchod s jatečnými ovcemi a kozami, s výkrmovými ovcemi a kozami a s ovcemi a kozami pro reprodukci nebo chov jako vzory I, II a III.
(2) Členské státy se setkaly s problémy při osvědčování, pokud úřední veterinární lékař nemohl osvědčit splnění požadavků na místo pobytu a na dopravu, neboť tyto informace má pouze zemědělec.
(3) Veterinární osvědčení by měla zdůrazňovat, že osvědčení o splnění požadavků na pobyt a dopravu je založeno na prohlášení zemědělce nebo na prověření záznamů vedených podle nařízení Rady (ES) č. 21/2004 ze dne 17. prosince 2003, kterým se ustanovuje systém identifikace a evidence ovcí a koz a kterým se pozměňuje nařízení (ES) č. 1782/2003 a směrnice 92/102/EHS a 64/432/EHS [2].
(4) Směrnice 91/68/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha E směrnice 91/68/EHS se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 15. února 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se podruhé mění rozhodnutí 2005/693/ES o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v Rusku
(oznámeno pod číslem K(2005) 5563)
(Text s významem pro EHP)
(2005/933/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/496/EHS ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [1], a zejména na čl. 18 odst. 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 97/78/ES ze dne 18. prosince 1997, kterou se stanoví základní pravidla pro veterinární kontroly produktů ze třetích zemí dovážených do Společenství [2], a zejména na čl. 22 odst. 6 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Influenza ptáků je infekční virová choroba drůbeže a ptáků, která je příčinou úmrtnosti a poruch, které mohou rychle nabýt epizootických rozměrů, představovat vážné nebezpečí pro zdraví zvířat a lidí a silně snížit výnosnost chovu drůbeže.
(2) Po výskytech influenzy ptáků v Rusku bylo přijato rozhodnutí Komise 2005/693/ES ze dne 6. října 2005 o některých ochranných opatřeních proti influenze ptáků v Rusku [3].
Uvedené rozhodnutí pozastavuje dovoz ptáků kromě drůbeže z Ruska a dovoz nezpracovaného peří a nezpracovaných částí peří z oblastí Ruska uvedených v příloze I uvedeného rozhodnutí.
(3) V některých částech Ruska se i nadále vyskytuje influenza ptáků, a je proto nezbytné prodloužit opatření stanovená v rozhodnutí 2005/693/ES.
Rozhodnutí může být nicméně přezkoumáno před tímto datem, v závislosti na informacích předložených příslušnými veterinárními orgány Ruska.
(4) Všechna ohniska v evropské části Ruska se vyskytla v centrální části, v severních oblastech nedošlo k jedinému výskytu.
Není proto již nadále nutné pokračovat s pozastavením dovozu nezpracovaného peří a jeho částí ze zmíněných severních oblastí.
(5) Rozhodnutí 2005/693/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2005/693/ES se mění takto:
1. V článku 3 se slova " 31. prosince 2005" nahrazují slovy " 31. března 2006".
2. Příloha I se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Členské státy neprodleně přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím a tato opatření zveřejní.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2004/696/ES a 2004/863/ES, pokud jde o přerozdělení finančního příspěvku Společenství na programy eradikace a monitorování TSE členských států na rok 2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 5564)
(2005/934/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 24 odst. 5 a 6 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2004/696/ES ze dne 14. října 2004 o seznamu programů eradikace a sledování některých přenosných spongiformních encefalopatií (TSE), kterým může být udělen finanční příspěvek Společenství v roce 2005 [2], uvádí seznam programů předložených Komisi členskými státy, které mohou v roce 2005 obdržet finanční příspěvek Společenství za účelem eradikace a sledování přenosných spongiformních encefalopatií (TSE).
Toto rozhodnutí rovněž stanoví navrženou procentní sazbu a nejvyšší částku finančního příspěvku pro každý program.
(2) Rozhodnutí Komise 2004/863/ES ze dne 30. listopadu 2004 o schválení programů eradikace a monitorování TSE některých členských států na rok 2005 a o stanovení výše finančního příspěvku Společenství [3] schvaluje programy uvedené v rozhodnutí 2004/696/ES a stanoví nejvyšší částku finančního příspěvku Společenství.
(3) Rozhodnutí 2004/863/ES rovněž stanoví, že členské státy zašlou Komisi každý měsíc zprávy o pokroku v programech monitorování TSE a zaplacených nákladech.
Z rozboru těchto zpráv vyplývá, že některé členské státy nevyužijí celý příspěvek na rok 2005, zatímco jiné členské státy přidělenou částku překročí.
(4) Výši finančního příspěvku Společenství na některé z těchto programů je proto nutné upravit.
Je vhodné přerozdělit finanční prostředky z programů členských států, které nevyužijí celý příspěvek, na programy členských států, které jej překročí.
Přerozdělení by mělo být založeno na nejnovějších informacích o skutečných výdajích v daných členských státech.
(5) Rozhodnutí 2004/696/ES a 2004/863/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Přílohy rozhodnutí 2004/696/ES se mění v souladu s přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Rozhodnutí 2004/863/ES se mění takto:
1. V čl. 7 odst. 2 se slova "8846000 EUR" nahrazují slovy "8536000 EUR".
2. V čl. 10 odst. 2 se slova "8677000 EUR" nahrazují slovy "8397000 EUR".
3. V čl. 11 odst. 2 se slova "353000 EUR" nahrazují slovy "503000 EUR".
4. V čl. 16 odst. 2 se slova "4510000 EUR" nahrazují slovy "4840000 EUR".
5. V čl. 18 odst. 2 se slova "1480000 EUR" nahrazují slovy "1540000 EUR".
6. V čl. 21 odst. 2 se slova "313000 EUR" nahrazují slovy "363000 EUR".
7. V čl. 24 odst. 2 se slova "250000 EUR" nahrazují slovy "100000 EUR".
8. V čl. 25 odst. 2 se slova "2500000 EUR" nahrazují slovy "3350000 EUR".
9. V čl. 26 odst. 2 se slova "200000 EUR" nahrazují slovy "80000 EUR".
10. V čl. 28 odst. 2 se slova "25000 EUR" nahrazují slovy "20000 EUR".
11. V čl. 29 odst. 2 se slova "150000 EUR" nahrazují slovy "20000 EUR".
12. V čl. 31 odst. 2 se slova "500000 EUR" nahrazují slovy "310000 EUR".
13. V čl. 35 odst. 2 se slova "150000 EUR" nahrazují slovy "30000 EUR".
14. V čl. 36 odst. 2 se slova "450000 EUR" nahrazují slovy "460000 EUR".
15. V čl. 37 odst. 2 se slova "10000 EUR" nahrazují slovy "25000 EUR".
16. V čl. 38 odst. 2 se slova "975000 EUR" nahrazují slovy "845000 EUR".
17. V čl. 39 odst. 2 se slova "25000 EUR" nahrazují slovy "10000 EUR".
18. V čl. 41 odst. 2 se slova "25000 EUR" nahrazují slovy "10000 EUR".
19. V čl. 45 odst. 2 se slova "20000 EUR" nahrazují slovy "120000 EUR".
20. V čl. 49 odst. 2 se slova "1555000 EUR" nahrazují slovy "865000 EUR".
21. V čl. 50 odst. 2 se slova "9525000 EUR" nahrazují slovy "9035000 EUR".
22. V čl. 51 odst. 2 se slova "1300000 EUR" nahrazují slovy "2400000 EUR".
23. V čl. 54 odst. 2 se slova "5565000 EUR" nahrazují slovy "5075000 EUR".
24. V čl. 58 odst. 2 se slova "5000 EUR" nahrazují slovy "55000 EUR".
25. V čl. 59 odst. 2 se slova "575000 EUR" nahrazují slovy "755000 EUR".
26. V čl. 61 odst. 2 se slova "695000 EUR" nahrazují slovy "915000 EUR".
27. V čl. 64 odst. 2 se slova "5000 EUR" nahrazují slovy "25000 EUR".
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 22. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2005/237/ES, pokud jde o finanční podporu Společenství na provozování referenční laboratoře Společenství pro influenzu ptáků v roce 2005
(oznámeno pod číslem K(2005) 5617)
(Pouze anglické znění je závazné)
(2005/935/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na rozhodnutí Rady 90/424/EHS ze dne 26. června 1990 o některých výdajích ve veterinární oblasti [1], a zejména na čl. 28 odst. 2 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 92/40/EHS ze dne 19. května 1992, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení influenzy ptáků [2], vymezuje ochranná opatření Společenství, která je třeba uplatnit v případě výskytu influenzy ptáků na drůbežářských hospodářstvích.
Stanoví rovněž určení národních laboratoří pro influenzu ptáků a referenční laboratoře Společenství pro influenzu ptáků.
(2) Rozhodnutím Komise 2005/237/ES ze dne 15. března 2005 o finanční podpoře Společenství na provozování některých referenčních laboratoří Společenství ve veterinární oblasti a v oblasti živých zvířat v roce 2005 [3] byla poskytnuta finanční podpora Společenství referenční laboratoři Společenství pro influenzu ptáků, kterou Společenství určilo směrnicí 92/40/EHS.
(3) Vzhledem k poslednímu vývoji veterinární situace týkající se influenzy ptáků ve Společenství a třetích zemích se zvýšilo množství práce prováděné v oblasti této choroby v referenční laboratoři Společenství.
K podstatnému nárůstu objemu práce dochází zejména na základě nutnosti určení typu virů dodaných laboratoři a produkce a aktualizace stávajícího seznamu činidel a jejich distribuce.
(4) Referenční laboratoř Společenství pro influenzu ptáků má navíc klíčový význam pro podporu diagnostických jednotek národních referenčních laboratoří pro influenzu ptáků, přičemž tato podpora zahrnuje rovněž návštěvy těchto laboratoří.
(5) Rozšíření počtu dostupných diagnostických metod, jako např. validace nových technik a metodik molekulární diagnostiky, vydávání norem a provádění mezilaboratorních testů, které byly zařazeny mezi funkce a povinnosti schváleného pracovního programu pro rok 2005, přispěly ke zvýšení množství činností vykonávaných v referenční laboratoři Společenství pro influenzu ptáků.
(6) Komise analyzovala nejnovější informace poskytnuté referenční laboratoří Společenství pro influenzu ptáků o výdajích požadovaných pro rok 2005.
S ohledem na tyto informace je třeba finanční příspěvek Společenství na tuto laboratoř přizpůsobit, a proto je vhodné na rok 2005 přidělit dodatečné finanční prostředky.
(7) Rozhodnutí 2005/237/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(8) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
V článku 3 rozhodnutí 2005/237/ES se slova "135000 EUR" nahrazují slovy "285000 EUR".
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spojenému království Velké Británie a Severního Irska.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. prosince 2005
o uzavření Dohody ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění Protokolu, kterým se na období od 18. ledna 2005 do 17. ledna 2011 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel
(2005/937/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství a Seychely vedly jednání o změnách nebo dodatcích k protokolu připojenému k Dohodě mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel [1] na konci doby provádění stávajícího protokolu.
(2) Na základě výsledků těchto jednání byl dne 23. září 2004 parafován nový protokol.
(3) V souladu s tímto protokolem mají rybáři Společenství rybolovná práva ve vodách spadajících pod svrchovanost nebo podléhající jurisdikci Seychelské republiky v období od 18. ledna 2005 do 17. ledna 2011.
(4) Aby byla zaručena kontinuita rybolovných činností plavidel Společenství, je nezbytné schválit uvedený protokol co nejdříve.
Proto obě strany parafovaly dohodu ve formě výměny dopisů stanovící prozatímní provádění parafovaného protokolu od 18. ledna 2005.
Dohoda ve formě výměny dopisů by proto měla být podepsána, s výhradou jejího konečného uzavření Radou.
(5) Způsob rozdělení rybolovných práv mezi členské státy by měl být stanoven na základě tradičního rozdělení rybolovných práv v rámci dohody o rybolovu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů o prozatímním provádění Protokolu, kterým se na období od 18. ledna 2005 do 17. ledna 2011 stanoví rybolovná práva a finanční příspěvek podle Dohody mezi Evropským hospodářským společenstvím a Seychelskou republikou o rybolovu při pobřeží Seychel, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů a znění protokolu se připojují k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rybolovná práva stanovená v protokolu se mezi členské státy rozdělují takto:
plavidla lovící tuňáka vlečnou sítí: _BAR_ Španělsko: Francie: Itálie: _BAR_ 22 plavidel, 17 plavidel, 1 plavidlo. _BAR_
plavidla lovící na dlouhý vlasec s návazci: _BAR_ Španělsko: Francie: Portugalsko: _BAR_ 2 plavidla, 5 plavidel, 5 plavidel. _BAR_
Jestliže žádosti o licence těchto členských států nevyčerpají rybolovná práva stanovená protokolem, může vzít Komise v úvahu žádosti o licence ostatních členských států.
Článek 3
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů zavazující Společenství.
Rozhodnutí Rady
ze dne 8. prosince 2005
o schválení Dohody o mezinárodním programu na ochranu delfínů jménem Evropského společenství
(2005/938/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 37 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou a odst. 3 prvním pododstavcem této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Společenství má pravomoc přijímat opatření na zachování a řízení rybolovných zdrojů a uzavírat dohody s jinými zeměmi nebo mezinárodními organizacemi.
(2) Společenství je smluvní stranou Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu, která zavazuje všechny členské státy mezinárodního společenství ke spolupráci při zachování a řízení mořských biologických zdrojů.
(3) Společenství je smluvní stranou Dohody o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení populací ve výlučné ekonomické zóně dvou nebo více pobřežních států a populací vysoce stěhovavých ryb.
(4) V únoru 1998 přijalo 35. mezivládní zasedání o zachování tuňáků a delfínů ve východním Pacifiku Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů (dále jen "dohoda").
Dohoda byla podepsána ve Washingtonu dne 21. května 1998 a vstoupila v platnost 15. února 1999.
(5) Dohody má v současné době 15 smluvních stran, jimiž jsou Bolívie, Kolumbie, Kostarika, Ekvádor, Salvador, Guatemala, Honduras, Mexiko, Nikaragua, Panama, Peru, Španělsko, Spojené státy, Vanuatu a Venezuela.
(6) Cíle dohody zahrnují postupné snižování vedlejší úmrtnosti delfínů při lovu tuňáků ve východním Pacifiku pomocí košelkových nevodů na úroveň blížící se nule, a to díky stanovení ročních hranic, a požadavek dlouhodobé udržitelnosti populací tuňáků v oblasti působnosti této dohody.
(7) Společenství uznává význam dohody při ochraně udržitelného rybolovu jako způsobu zajištění ekologického zachování druhů, zejména delfínů.
(8) Rybáři Společenství loví tuňáky v oblasti působnosti této dohody a je v zájmu Společenství podílet se na provádění dohody.
(9) Společenství podepsalo [2] dohodu a rozhodlo se ji prozatímně provádět [3] až do dokončení požadovaných postupů pro přistoupení k Meziamerické komisi pro tropické tuňáky (IATTC).
(10) Podle článku XIV dohody by IATTC měla mít hlavní úlohu při koordinaci provádění dohody a četná prováděcí opatření budou přijata v rámci IATTC.
(11) Současně bylo Španělskému království povoleno dočasné přistoupení k Úmluvě o založení IATTC [4].
(12) Španělské království přistoupilo k IATTC v červnu 2003.
(13) Společenství oficiálně přistoupí k IATTC poté, co vstoupí v platnost Úmluva o posílení IATTC, zřízené úmluvou z roku 1949 mezi Spojenými státy americkými a Kostarickou republikou (Antigujská úmluva), jíž je Společenství signatářem [5].
(14) Dokud nevstoupí Antigujská úmluva v platnost, je účinná účast Společenství na práci IATTC a v důsledku toho i na všech činnostech a nařízeních, o nichž bylo rozhodnuto na základě úmluvy, zajištěna prostřednictvím členství Španělského království v IATTC jménem Společenství.
(15) Společenství je proto nyní v postavení, kdy může schválit dohodu a plně převzít povinnosti a odpovědnost vyplývající z dohody i Úmluvy o založení IATTC,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohodu o mezinárodním programu na ochranu delfínů se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné k uložení listiny o schválení u vlády Spojených států amerických jakožto depozitáře dohody podle článku XXXII uvedené dohody.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. října 2003
o státní podpoře Německa ve prospěch společnosti Jahnke Stahlbau GmbH, Halle
(oznámeno pod číslem K(2003) 3375)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/940/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co Komise vyzvala zúčastněné strany, aby předložily připomínky podle těchto ustanovení [1],
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1) Dopisem ze dne 30. prosince 1999 oznámilo Německo Komisi několik opatření podpory ve prospěch společnosti Jahnke Stahlbau GmbH, Halle (dále jen "Jahnke").
Případ byl zaregistrován pod číslem NN 9/2000.
(2) Dopisem ze dne 2. března 2001 uvědomila Komise Německo, že ohledně této podpory a oznámeného prodeje majetku zahajuje řízení podle čl. 88 odst.
2 Smlouvy o ES. Rozhodnutí Komise bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropských společenství [2].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se vyjádřily k podpoře, jež je předmětem tohoto řízení.
(3) Podle čl. 10 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES [3], si Komise vyžádala od Německa všechny nezbytné informace k ověření, zda byla podle schváleného režimu podpory poskytnuta konsolidační půjčka spolkové země Sasko-Anhaltsko.
(4) Komise neobdržela od dalších zúčastněných stran žádné připomínky.
(5) Německo předložilo své připomínky k zahájení řízení dne 17. května 2001, 22. listopadu 2002 a 17. ledna 2003.
(6) Dne 17. ledna 2003 sdělilo Německo Komisi, že Jahnke podala návrh na zahájení konkurzního řízení. Dne 31. července 2003 dále sdělilo, že konkurzní řízení bylo zahájeno v únoru 2003.
II. POPIS
(7) Podnik ocelových staveb Jahnke se nachází v Halle (Sasko-Anhaltsko), v oblasti podpory podle čl. 87 odst. 3 písm. a) Smlouvy o ES.
1. Vývoj
(8) Společnost Jahnke založil dne 12. listopadu 1999 pan Bernd Jahnke, podnikový ředitel podniku ocelových staveb Jahnke Stahlbau GmbH Lenzen (dále jen "Jahnke Lenzen") s cílem převzít majetek společnosti HAMESTA Steel GmbH (dále jen "HAMESTA"), která v květnu 1999 ohlásila konkurz.
HAMESTA byla nástupnickým podnikem společnosti Hallische Metall- und Stahlbau GmbH i.Gv., která se nacházela v konkurzu již od roku 1998.
Společnost Hallische Metall- und Stahlbau GmbH byla v roce 1995 privatizována institucí Treuhandanstalt (úřad pro správu státního majetku) ve prospěch společnosti Thuringia AG.
S tím bylo spojeno poskytnutí oprávněných podpor ve výši přibližně 37 milionů EUR.
(9) V listopadu 1999 sdělil konkurzní správce společnosti HAMESTA panu Jahnkemu, že majetek této společnosti bude moci prodat pouze se souhlasem shromáždění věřitelů.
S ohledem na pozdější prodej přislíbil, že by od 1. ledna 2000 mohla Jahnke využívat majetek za částku přibližně 13000 EUR měsíčně.
(10) Dne 3. února 2001 byl vypracován návrh dohody o převzetí mezi konkurzním správcem a panem Jahnke, podle kterého bude moci investor získat majetek za stanovenou prodejní cenu ve výši přibližně 2,5 milionů EUR.
Mezitím se však shromáždění věřitelů usneslo, že dohodu o převzetí neprovede, nýbrž že prodá majetek v dražbě.
Dohoda o převzetí proto nebyla schválena a zůstane neúčinná.
(11) V květnu 2000 podepsali konkurzní správce a pan Jahnke novou nájemní smlouvu na neomezenou dobu trvání a se šestiměsíční výpovědní lhůtou ke konci roku. Částka měsíčního nájemného byla stanovena na přibližně 11300 EUR.
(12) V listopadu 2002 sdělilo Německo Komisi, že za účelem získání majetku měla Jahnke v úmyslu převzít nejprve hypoteční práva dvou věřitelů společnosti HAMESTA, aby si zajistila své postavení kupujícího.
K tomu uzavřela společnost Jahnke dohodu s oběma věřiteli o převzetí hypotečních práv za cenu 1,54 milionů EUR.
(13) Podle sdělení Německa se dražba majetku společnosti HAMESTA neuskutečnila.
Společnost Jahnke je nadále v konkurzním řízení.
Veřejná dražba majetku společnosti HAMESTA byla původně stanovena na rok 2002 a má se nyní konat na konci roku 2003.
Konkurzní řízení proti společnosti Jahnke nebude ukončeno do poloviny roku 2004.
(14) V březnu 2001 dosáhla společnost Jahnke s přibližně 80 zaměstnanci obratu ve výši kolem 5 milionů EUR (v roce 2000 okolo 2 milionů EUR) a hospodářského výsledku ve výši kolem 18000 EUR (v roce 2000 okolo 100000 EUR).
Společnost Jahnke Lenzen dosáhla v roce 2001 obratu ve výši kolem 3,3 milionů EUR (v roce 2000 okolo 4,4 milionů EUR) a hospodářského výsledku ve výši kolem 21000 EUR (v roce 2000 okolo 71000 EUR).
Jahnke Lenzen má okolo 40 zaměstnanců.
2. Opatření podpory
(15) Náklady a finanční prostředky odhadnuté na restrukturalizaci se oproti údajům, které Komise původně předložila v letech 1999 a 2000, značně změnily.
V dopise ze dne 4. září 2000 byla uvedena následující potřeba financování:
Potřeba financování (EUR) _BAR_ Původ finančních prostředků (EUR) (zaokrouhlená čísla) _BAR_
_BAR_ Vlastní prostředky investora _BAR_ Sparkasse Halle _BAR_ Spolková země Sasko-Anhaltsko _BAR_ Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben ("BvS") _BAR_
Kupní cena: Do 2,5 milionů _BAR_ _BAR_ 20 % z 2,5 milionů 500000 _BAR_ Záruka za 80 % půjčky ve výši 2 milionů _BAR_ _BAR_
Majetek/Kontokorent: 410000 _BAR_ Akciový kapitál 260000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ 150000 _BAR_
Náklady na zahájení činnosti 670000 _BAR_ _BAR_ _BAR_ Konsolidačnípůjčka 260000 _BAR_ 410000 _BAR_
Celkem 3,58 milionů _BAR_ 260000 _BAR_ 500000 _BAR_ 2,26 milionů _BAR_ 560000 _BAR_
Kupní cena majetku ve výši až 2,5 milionů EUR
(16) Kupní cena za majetek by měla být financována bankovním úvěrem ve výši 2,5 milionů EUR, z něhož má být 80 % zajištěno zárukou spolkové země Sasko-Anhaltsko.
Zbylých 20 % má být zajištěno hypotečními právy a majetkem.
(17) Záruka spolkové země Sasko-Anhaltsko by měla být poskytnuta na základě schváleného režimu o ručení [4].
Jednou z podmínek právní úpravy je, aby byla splněna kritéria pokynů Komise o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (dále jen "pokyny") [5].
(18) Podle Německa nebyly poskytnuty ani bankovní úvěr na nákup majetku, ani záruka.
Financování opatření na zahájení činnosti
(19) K úhradě nákladů na zahájení činnosti potřebovala společnost Jahnke provozní kapitál ve výši 1,08 milionů EUR převážně na financování zakázek a svůj kontokorentní úvěr.
K tomu přispěl investor částkou 260000 EUR, Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (dále jen "BvS") dvěma půjčkami v celkové výši 560000 EUR a spolková země Sasko-Anhaltsko půjčkou ve výši 260000 EUR [6].
(20) S výhradou souhlasu Komise mají být půjčky BvS přeměněny v dotace.
(21) Provozní kapitál byl zapotřebí na opatření na údržbu, překlenovací financování nesplacených pohledávek a financování zakázek.
Podle německých orgánů je v průmyslu ocelářského stavebnictví běžné, že na přibližně 10 % hodnoty zakázek je zpočátku poskytnuta bankovní záruka.
Po ukončení prací a při dodávce má zákazník nárok na záruku ve výši 5 % na dva roky až pět let.
3. Projekt restrukturalizace
(22) Podle Německa se plán restrukturalizace investora opírá v podstatě o jím získané know-how, zavedení účinné kontroly a zjednodušení struktury vedení podniku, zrušení správních činností, restrukturalizaci podnikových oblastí a zvyšující se využívání podnikové sítě společnosti Jahnke Lenzen.
Doba restrukturalizace byla stanovena od 1. prosince 1999 až do 30. listopadu 2002.
(23) Podle plánu restrukturalizace činí obrat/roční výsledek hospodaření v roce 2000 přibližně 8 milionů/250000 EUR, v roce 2001 9 milionů/600000 EUR a v roce 2002 10 milionů/600000 EUR.
V roce 2000 obnášel obrat/roční výsledek hospodaření 2 miliony/100000 EUR a v roce 2001 5 milionů/15000 EUR.
(24) Plán restrukturalizace sestával podle Německa z dále uvedených opatření.
Podnikové vedení a zaměstnanci
(25) Podle Německa bylo jedním z důvodů, které nakonec vedly ke konkurzu společnosti HAMESTA, nedostatečné obchodní vedení podniku.
HAMESTA zaměstnávala velké množství zaměstnanců v podnikové a správní oblasti, což vedlo k vysokým nákladům a nefunkčnímu podnikovému vedení.
(26) Počet zaměstnanců byl snížen na 80, z nichž 45 bylo zaměstnáno ve výrobě.
Počet zaměstnanců v podnikovém vedení byl mimořádně snížen.
Některé úkoly, které byly dříve prováděny v rámci podniku, převezmou kromě kmenových zaměstnanců dva externí poradci, advokát a podnikový poradce.
Kontrola
(27) Podle názoru Německa vyřizovala HAMESTA v minulosti zakázky nedostatečně profesionálně.
Výkony, které vznikly dodatečně při plnění smlouvy, nebyly zákazníkům účtovány.
To opět vedlo k chybnému výpočtu nákladů u zakázek.
(28) Jako součást restrukturalizace byla v prosinci 1999 zavedena koncepce vedení podniku s úkoly pro formulování, řízení a plnění podnikových cílů, která využívá moderní software pro účetnictví a podnikové plánování.
Tímto způsobem je možné vypočítat aktuálně zpracované zakázky.
Produkce a účinnější výroba
(29) Systém skladového hospodářství by měl umožnit přesnou evidenci a správu stavu skladových zásob.
Za účelem zamezení vzniku odpadů a odřezků by měla společnost Jahnke odebírat potřebnou ocel přímo z ocelárny.
Podle konceptu by měl být surový materiál pro každou zakázku nastříhán na míru již v ocelárně a prostřednictvím soukromého kolejového napojení dodán přímo společnosti Jahnke.
Nový směr oblastí podnikání
(30) Zahájením novějších a výnosnějších oblastí činnosti by měl být rozšířen okruh zákazníků.
Zatímco vedení společnosti HAMESTA usilovalo o zpracovávání co možná největšího množství oceli v krátké době, cílem společnosti Jahnke je výstavba náročných a komplexních ocelových staveb.
(31) Zatímco HAMESTA se nespecializovala v žádné oblasti ocelářství, Jahnke Halle vyvinula řadu kvalitnějších výrobků.
Podnikové vedení vyvinulo ve spolupráci s architektem širokou škálu halových konstrukcí se skleněnými a dřevěnými prvky v ocelových stavbách.
Aby byla umožněna nabídka hal na klíč z jedné ruky, byla v roce 1998 ve spolupráci se společností Jahnke Lenzen založena Jahnke Bau GmbH, která má převzít práce, jako např. výstavbu betonového základu ocelové haly.
Marketing a odbyt
(32) Jahnke měla být zahrnuta do již existujícího odbytového systému společnosti Jahnke Lenzen a trh měl být systematicky upraven.
Podle sdělení Německa má již Jahnke stálý okruh zákazníků včetně známých podniků, které ji považují za kvalifikovaného a spolehlivého dodavatele a mají zájem na dalším rozšiřování obchodních vztahů.
4. Analýza trhu
(33) Jahnke vyvíjí činnost v ocelářském stavebnictví (klasifikace Nace 128.1).
(34) Nejdůležitější trh pro Jahnke je Německo, kde její podíl na trhu činí přibližně 0,3 %.
Její podíl na evropském trhu obnáší méně než 0,01 %.
Podle sdělení německých orgánů získala Jahnke doposud pouze jednu zakázku na evropském trhu ve výši 154000 EUR.
(35) Podle údajů Německa neexistují nadbytečné výrobní kapacity ani na německém trhu (okolo 80 % využití kapacity v západním Německu a přibližně 90 % ve východním Německu), ani na trhu Společenství.
(36) Od roku 1990 Jahnke neustále omezuje své kapacity a upouští od řady činností, a to za účelem zlepšení svých nákladových struktur.
Kromě toho snížila v roce 1991 počet svých zaměstnanců ze 650 na současných 80.
Cílem podpory není umožnit jejímu příjemci zvýšení výrobní kapacity, nýbrž financování nákladů na zahájení výroby.
5. Zahájení vyšetřovacího řízení
(37) Dopisem ze dne 28. února 2001 sdělila Komise Německu své rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES kvůli následujícím nevyjasněným otázkám:
a) zda je Jahnke jako nově založený podnik způsobilá pro podpory na restrukturalizaci v souladu s pokyny;
b) zda předložený plán restrukturalizace splňuje kritéria rentability stanovená v pokynech;
c) zda podpory nepřiměřeně naruší hospodářskou soutěž a
d) zda bude uvedená záruka spolkové země Sasko-Anhaltsko poskytnuta podle kritérií použitelného režimu podpory.
Komise proto klasifikovala tuto záruku jako podporu ad hoc.
(38) Komise požádala podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 německé orgány o poskytnutí potřebných informací, aby mohla ověřit, zda je konsolidační půjčka spolkové země Sasko-Anhaltsko poskytnuta v souladu s kritérii použitelného režimu podpory.
III. STANOVISKO NĚMECKA
(39) Ve své reakci na zahájení vyšetřovacího řízení zastává Německo názor, že dopis konkurzního správce společnosti HAMESTA panu Jahnkemu ze dne 30. listopadu 1999 je třeba posuzovat jako dohodu o převzetí, a že se proto na společnost Jahnke vztahuje výjimka z obecného zákazu podpor na restrukturalizaci nově založeným podnikům, která je stanovena v poznámce 10 pokynů.
Německé orgány odkazují také na skutečnost, že Jahnke převzala v letech 2000 a 2002 od společnosti HAMESTA skladové zásoby a uskutečnila investice na opravy ve výši 237000 EUR.
(40) Německo trvá na tom, že plán restrukturalizace byl vhodný ke znovunastolení dlouhodobé rentability společnosti Jahnke, aniž by nepřípustně narušoval hospodářskou soutěž.
(41) Německé orgány poskytly dodatečné údaje o režimu, na jehož základě poskytla spolková země Sasko-Anhaltsko konsolidační půjčku.
Podle jejich názoru byla půjčka poskytnuta v souladu se všemi podmínkami tohoto režimu.
(42) Německo připomnělo Komisi, že podpory na restrukturalizaci nově založeným podnikům byly v minulosti schváleny a týkají se rozhodnutí Komise ze dne 2. srpna 2000 o podporách ve prospěch společností Homatec Industrietechnik GmbH (HOMATEC) a Ambau Stahl- und Anlagenbau GmbH (AMBAU) [7].
(43) V lednu a červenci 2003 sdělilo Německo Komisi, že Jahnke podala návrh na prohlášení konkurzu, který bude trvat nejméně do poloviny roku 2004.
IV. POSOUZENÍ PODPORY
1. Státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES
87 odst. 1 Smlouvy o ES jsou podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, neslučitelné se společným trhem.
Podle judikatury soudů Evropských společenství je kritérium narušení obchodu splněno tehdy, pokud zvýhodněný podnik vykonává hospodářskou činnost, která ovlivňuje obchod mezi členskými státy.
(45) Jahnke získala dvě půjčky od BvS ve výši 560000 EUR a od spolkové země Sasko-Anhaltsko konsolidační půjčku ve výši 260000 EUR.
Spolková země byla ochotná poskytnout dodatečnou záruku na bankovní úvěr, který měl být určen na financování kupní ceny majetku.
Tato opatření poskytnou společnosti Jahnke výhody, které by jiný podnik se srovnatelnými hospodářskými obtížemi na finančním trhu nemohl získat.
(46) Spolková země Sasko-Anhaltsko je územně správní celek a BvS je rovněž veřejným zařízením, které financuje svoji činnost ze státních prostředků.
Jedná jako veřejná právnická osoba, která má v souladu se stanovami povinnost privatizovat ve veřejném zájmu pro státní orgány podniky, které má na starost.
Z těchto důvodů jsou opatření, která přijímá, přičitatelná rovněž státu.
(47) V důsledku dotčených opatření, která jsou podniku poskytována ze státních prostředků, klesnou náklady, které by musel tento podnik běžně vynaložit na svou restrukturalizaci.
Zvýhodněný podnik Jahnke vykonává činnost v ocelářském stavebnictví a vyrábí výrobky, se kterými se obchoduje mezi členskými státy.
Jelikož hrozí, že podpora naruší hospodářskou soutěž, vztahuje se na ni oblast působnosti čl. 87 odst.
(48) Výjimku ze zákazu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES lze uplatnit v souladu s odst. 2 a 3 tohoto článku.
(49) Německo neuplatnilo, aby byla podpora schválena podle odstavce 2 tohoto článku.
Toto ustanovení se jednoznačně nepoužije.
87 odst. 3 Smlouvy o ES, podle kterého může Komise státní podpory za určitých okolností schválit.
Ustanovení o výjimkách podle písmen b), d) a e) tohoto článku nebyla v tomto případě uvedena a nemají také význam.
Podle písmene a) může Komise schválit státní podpory, které mají napomáhat hospodářskému rozvoji oblastí s mimořádně nízkou životní úrovní nebo s vysokou nezaměstnaností.
Spolková země Sasko-Anhaltsko je takovou oblastí.
V tomto případě je však hlavním účelem podpory podpora rozvoje určitého hospodářského odvětví, a nikoli hospodářský rozvoj regionu.
Proto je třeba podporu na restrukturalizaci tohoto podniku podle předloženého plánu restrukturalizace posuzovat podle čl. 87 odst.
(51) U podniku Jahnke se jedná o malý a střední podnik ve smyslu doporučení Komise 96/280/ES ze dne 3. dubna 1996 o definici malých a středních podniků [8].
2. Poskytnutí podpory v rámci schváleného režimu
(52) Ve svém rozhodnutí o zahájení vyšetřovacího řízení Komise stanovila, že spolková země Sasko-Anhaltsko měla v úmyslu poskytnout záruku za úvěr podle směrnic o zárukách spolkové země Sasko-Anhaltsko [9], režimu, který Komise schválila pod číslem N 413/91 (režim záruky).
Záruka ve výši 2 miliony EUR byla určena na 80 % úvěru ve výši 2,5 milionů EUR.
(53) Spolková země Sasko-Anhaltsko dále poskytla konsolidační půjčku ve výši 260000 EUR.
Podle Německa se toto uskutečnilo podle směrnice o poskytnutí konsolidační půjčky středním podnikům ve spolkové zemi Sasko-Anhaltsko, která byla rovněž schválena Komisí pod číslem N 452/97 (druhý režim).
(54) U obou režimů musí být splněny určité předpoklady, aby mohla být podpora poskytnuta: v případě restrukturalizace musí být podpora omezena na plány restrukturalizace, které mohou dlouhodobě obnovit rentabilitu příjemce; kromě toho musí podporu doplnit značný vlastní příspěvek příjemce a konečně musí podpora představovat nezbytné minimum k obnovení konkurenceschopnosti příjemce.
Oba režimy zakazují podpory na investice pro nově založené podniky.
(55) Ke konsolidační půjčce spolkové země Sasko-Anhaltsko podala Komise žádost o informace podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999, aby určila, zda toto opatření splňuje všechny podmínky druhého režimu.
(56) U předvídané záruky vyjádřila Komise obavy, zda jsou splněny všechny podmínky režimu záruky (obnovení dlouhodobé rentability; žádné podpory na první investice nově založeného podniku).
Komise proto klasifikovala tuto záruku jako podporu ad hoc.
(57) Ve své odpovědi na žádost o informace a na rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení zastává Německo stanovisko, že obě opatření byla/budou poskytnuta v souladu s podmínkami dotyčných režimů.
(58) Pokud jde o odůvodnění v odstavci 3, je Komise toho názoru, že předložený plán restrukturalizace nesplňuje kritérium rentability stanovené v pokynech.
Podle jejího názoru není Jahnke způsobilá ani pro podporu na restrukturalizaci.
Proto nebyla/nebude půjčka ani záruka spolkové země Sasko-Anhaltsko poskytnuta v souladu se všemi podmínkami dotyčných režimů.
(59) Jelikož obě opatření nesplňují podmínky dotyčného platného režimu podpory, musí být všechny klasifikovány jako podpory ad hoc.
(60) Celková částka podpor ad hoc ve smyslu čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES, které jsou posuzovány v tomto rozhodnutí, činí 2,82 milionu EUR.
3. Podpora na restrukturalizaci společnosti Jahnke
(61) V pokynech Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [10] Komise podrobně objasnila kritéria pro hodnocení podpor na restrukturalizaci.
Způsobilost
(62) Podle bodu 3.2.2 pokynů nelze poskytnout podporu na záchranu a restrukturalizaci nově založenému podniku ani v případě jeho nejisté počáteční finanční situace.
To se týká např. případu, kdy z likvidace předchozího podniku vznikne nový podnik nebo pouze převezme jeho majetek.
Jediné výjimky z tohoto pravidla jsou případy, které vyřizuje BvS v rámci privatizace, nebo obdobné případy v nových spolkových zemích, u kterých vznikly do 31. prosince 1999 podniky z likvidace nebo jejichž majetek byl převzat.
(63) Ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení Komise stanovila, že Jahnke, která byla zapsána v listopadu 1999, byla nově založeným podnikem.
Vyjádřila pochybnosti, že se na Jahnke vztahuje výjimka obecného zákazu poskytování podpor na restrukturalizaci nově založeným podnikům, neboť majetek společnosti HAMESTA nebyl zlikvidován a Jahnke jej ve vlastním smyslu nepřevzal, jelikož se shromáždění věřitelů usneslo, že majetek společnosti Jahnke Halle nebude prodán, nýbrž zpeněžen ve veřejné dražbě.
(64) Ve své odpovědi Německo tvrdí, že dopis konkurzního správce panu Jahnkemu ze dne 30. listopadu 1999 je třeba posuzovat jako dohodu o převzetí.
V tomto dopise vyjádřil konkurzní správce naději, že Jahnke bude moci využívat majetek až do jeho prodeje.
Německé orgány dále odkázaly na skutečnost, že Jahnke vede od prosince 1999 obchody společnosti HAMESTA a že pan Jahnke i jeho podnik Jahnke Lenzen přijali závazky.
(65) Německo dále tvrdí, že Komise již v několika případech schválila podpory pro nově založené podniky.
Týká se to zejména případu HOMATEC a AMBAU.
(66) Převzetí majetku společnosti HAMESTA společností Jahnke se podle německých orgánů uskutečnilo následujícím způsobem:
(67) Dne 30. listopadu 1999 sdělil konkurzní správce panu Jahnkemu, že má v úmyslu společnosti Jahnke prodat majetek, pokud získá souhlas shromáždění věřitelů.
Mezitím bude moci pan Jahnke se souhlasem dalšího nájemce majetku využívat tento majetek po 1. lednu za cenu ve výši okolo 13000 EUR.
(68) V únoru 2000 byl vypracován návrh kupní smlouvy.
Poté však vyšlo najevo, že shromáždění věřitelů společnosti HAMESTA nevysloví s kupní smlouvou souhlas, nýbrž upřednostní prodej majetku ve veřejné dražbě. Nato pak byla v květnu 2000 podepsána dohoda o pronájmu na neomezenou dobu.
(69) Německo stanovilo pro dražbu nejprve termín v roce 2002 a poté v roce 2003.
Aby bylo zajištěno, že Jahnke bude moci získat majetek v této dražbě, muselo nejprve nabýt hypoteční práva věřitelů společnosti HAMESTA a poté majetek.
(70) Jahnke dále převzala skladové zásoby společnosti HAMESTA za kupní cenu 76694 EUR a investovala v letech 2000–2002 okolo 237000 EUR do oprav majetku.
(71) Konkurzní správce společnosti HAMESTA sdělil společnosti Jahnke dopisem ze dne 30. listopadu 1999 svůj úmysl, že jí prodá majetek společnosti HAMESTA za cenu 2,5 milionů EUR, pokud získá souhlas shromáždění věřitelů.
Majetek byl v onom okamžiku až do 31. března 2000 pronajat jinému nájemci.
Kromě toho nabídl panu Jahnkemu, že bude moci v dohodě s nájemcem užívat majetek za cenu ve výši 13000 EUR, která bude splatná po 1. lednu 2000.
(72) Kupní smlouva uzavřená v únoru 2000 mezi konkurzním správcem a společností Jahnke nikdy nenabyla účinnosti, jelikož shromáždění věřitelů společnosti HAMESTA upřednostnilo prodat majetek ve veřejné dražbě.
(73) V květnu 2000 byla mezi konkurzním správcem a společností Jahnke uzavřena nová dohoda o pronájmu, kterou bylo možné vypovědět ve lhůtě 6 měsíců ke konci roku.
Dohoda přestane platit s ukončením konkurzního řízení společnosti HAMESTA.
(74) Komise se domnívá, že z dopisu ze dne 30. listopadu 1999 jednoznačně nevyplývá, že se konkurzní správce rozhodl pro definitivní převzetí majetku společností Jahnke.
Pouze nabídl panu Jahnkemu, že na základě dohody s nájemcem bude moci užívat majetek na neurčitou dobu trvání.
Pan Jahnke může využívat majetek tak dlouho, dokud konkurzní správce v zákonné lhůtě dohodu neukončí.
(75) Konkurzní správce nemohl zjevně v listopadu 1999 dohodnout převzetí majetku, jelikož k tomu neměl souhlas shromáždění věřitelů.
V únoru 2000 bylo jasné, že shromáždění věřitelů nevyslovilo s přímým prodejem majetku společnosti Jahnke souhlas, nýbrž že navrhlo prodat majetek ve veřejné dražbě.
(76) Plánovaná dražba majetku společnosti HAMESTA se doposud nekonala.
Podle německých orgánů musí být znovu určena jeho hodnota, aby se mohla konat dražba, jejíž konání je nyní stanoveno na konec roku 2003.
Komise proto nemůže vycházet z toho, že Jahnke bude moci majetek získat nebo jej trvale užívat.
(77) Tento případ se odlišuje od případů HOMATEC a AMBAU, na které se vztahovaly pokyny z roku 1994 pro posuzování státních podpor na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [11].
Z důvodů mimořádných okolností v nových spolkových zemích schválila Komise podle pokynů z roku 1994 také podpory na restrukturalizaci nově založených podniků ve formě "záchytných řešení" [12].
Jelikož se u společností HOMATEC a AMBAU jednalo o záchytná řešení, která splnila veškerá kritéria pokynů z roku 1994, mohla tehdy Komise vydat souhlas s podporami na restrukturalizaci pro oba tyto podniky.
(78) Na tento případ se však vztahují pokyny z roku 1999, které omezily koncepci záchytných řešení na případy, které byly vyřízeny před 31. prosincem 1999.
Tento případ vykazuje kromě toho věcné rozdíly, neboť obchodní činnost společnosti HAMESTA nebyla společností Jahnke převzata dlouhodobě, nýbrž pouze na základě nabídky konkurzního správce využívat majetek jen do ukončení konkurzního řízení.
V tomto ohledu se liší tento případ od obou případů výše uvedených.
Jelikož se tento případ musí posoudit podle nových přísnějších pokynů, musí Komise stanovit jiná měřítka než v případech HOMATEC nebo AMBAU.
(79) Z již uvedených důvodů nemůže Komise vycházet z toho, že Jahnke splňuje předpoklady pro výjimku z obecného zákazu podpor na restrukturalizaci poskytovaných nově založeným podnikům.
(80) Komise se domnívá, že tyto úvahy ohledně zákazu podpor na restrukturalizaci odůvodňují závěr, že podpory nesplňují podmínky čl. 87 odst.
3 písm. c) Smlouvy o ES. Ke zjištění, zda opatření splňují další kritéria schváleného režimu podpor, prověřila Komise ostatní použitelná kritéria pokynů.
Obnovení rentability
(81) Podle pokynů musí vést plán restrukturalizace v přiměřené lhůtě na základě realistických předpokladů ohledně budoucích provozních podmínek k obnovení dlouhodobé rentability a zdraví podniku.
Ke splnění kritéria rentability musí být plán restrukturalizace vhodný uvést podnik do stavu, kdy bude moci převzít veškeré náklady včetně odpisů a úrokové zátěže a docílit minimální výnos kapitálu, takže již nebude po restrukturalizaci potřebovat žádné další podpory a obstojí z vlastních sil v hospodářské soutěži na trhu.
(82) Komise stanovila ve svém rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, že hlavní součástí plánu restrukturalizace je spolupráce s Jahnke Lenzen.
K tomu Komise poznamenala, že nevysloví souhlas s žádným plánem restrukturalizace, pokud příjemce podpory nebude v každém případě schopen provést sám restrukturalizační opatření.
Kromě toho vyjádřila pochybnost, zda investor bude mít nezbytné finanční prostředky na získání majetku.
Vzhledem ke skutečnosti, že období restrukturalizace skončí v listopadu 2002, veřejná dražba se však bude konat teprve mezi březnem a zářím 2002, vyjádřila Komise obavy, zda by plán restrukturalizace mohl obnovit dlouhodobou rentabilitu společnosti Jahnke podle pokynů.
(83) Z předložených informací vyplývá, že Jahnke doposud nebyla schopná získat s konečnou platností majetek společnosti HAMESTA, což již samo o sobě potvrzuje, že podnik není životaschopný.
Z následujících důvodů se zdá sotva možné, že Jahnke bude moci v blízké budoucnosti majetek nabýt:
a) bankovní úvěr ve výši 2,5 milionů EUR, který je nezbytný pro financování prodejní ceny majetku, nebyl poskytnut;
b) investor disponuje pouze omezenými finančními prostředky a
c) Jahnke ohlásila v roce 2002 konkurz.
(84) Slabina restrukturalizačního návrhu spočívá v tom, že v žádném okamžiku nebyl finančně zajištěn předpoklad pro jeho provádění, tj. převzetí majetku.
Informace, které byly předány po rozhodnutí o zahájení řízení, nepřipouští závěr, že by v jakémkoli okamžiku existoval závazný slib financující banky.
Z popisu také nevyplývá, že by investor sám mohl financovat chybějící finanční prostředky z vlastních zdrojů, které již byly použity na financování opatření na zahájení činnosti, nebo z plánovaných přebytků podniku, neboť ty byly rovněž nedostatečné.
(85) Dále je třeba konstatovat, že pochybnosti Komise jsou potvrzeny skutečnými výsledky společnosti Jahnke, které zaostávají za očekáváním.
Zatímco plán restrukturalizace vycházel z ročních výsledků ve výši 250000 EUR v roce 2000 a 600000 EUR v roce 2001, činily skutečné výsledky 100000 EUR v roce 2000 a 15000 EUR v roce 2001.
(86) Komise nemůže vycházet z toho, že plán restrukturalizace spočívá na realistických odhadech a že v přiměřené lhůtě může být obnovena dlouhodobá rentabilita společnosti Jahnke.
Narušení hospodářské soutěže
(87) Plán restrukturalizace musí stanovit opatření k vyrovnání možných nevýhodných účinků na soutěžitele, neboť jinak by poskytnutá podpora odporovala společnému zájmu a nepřicházela by v úvahu pro výjimku podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES.
(88) To předpokládá, aby plán restrukturalizace konečným snížením nebo ukončením provozu kapacit značně přispěl k restrukturalizaci hospodářského odvětví, které odpovídá relevantnímu trhu ve Společenství, a to v přiměřeném poměru k částce přijaté podpory, pokud dotyčný podnik vykonává činnost na trhu Společenství, na kterém vykazuje stav nabídky a poptávky podle objektivního posouzení strukturální nadbytečnou výrobní kapacitu.
Pokud neexistují přebývající výrobní kapacity, nevyžaduje Komise obvykle jako protiplnění za podporu žádné snížení kapacit.
(89) Německo předložilo Komisi došlé údaje o stavu na trhu ocelových staveb a tím prokázalo, že na německém trhu, na kterém převážně vykonává činnost Jahnke Halle a kde její podíl na trhu činí méně než 1 %, i na evropském trhu, kde její podíl obnáší méně než 0,001 %, neexistují žádné strukturální nadbytečné výrobní kapacity.
(90) Jelikož je Jahnke malý a střední podnik a plán restrukturalizace nestanoví žádné rozšíření výrobní kapacity, považuje Komise odpovídající kritérium pokynů za splněné.
Přiměřenost nákladů na restrukturalizaci a užitku
(91) Částka a míra podpory musí být omezena na minimální míru, aby byla umožněna restrukturalizace, a musí stát z pohledu Komise v přiměřeném poměru k výhodám, které lze očekávat.
Proto musí investor značně přispět k nákladům na restrukturalizaci z vlastních prostředků.
(92) Podle údajů, které předložilo Německo, činí stanovená vlastní částka investora přibližně 21 % celkových nákladů.
Jelikož je Jahnke středním podnikem, může Komise provést méně přísné posouzení podpory.
Domnívá se proto, že vlastní příspěvek investora je přiměřený.
V. ZÁVĚR
(93) S ohledem na předcházející závěry Komise konstatuje, že ačkoli mohly být její pochybnosti ohledně nepřijatelných narušení hospodářské soutěže a přiměřenosti podpory odstraněny, není splněn ani předpoklad způsobilosti podniku, ani kritérium rentability podle pokynů týkajících se restrukturalizace.
Proto je třeba podporu posoudit jako neslučitelnou se společným trhem.
(94) Komise konstatuje, že Spolková republika Německo poskytla podpory ve výši 820000 EUR v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES.
(95) Protiprávně poskytnuté podpory, které sestávají ze dvou půjček od BvS ve výši 560000 EUR a půjčky spolkové země Sasko-Anhaltsko ve výši 260000 EUR, musí příjemce vrátit, pokud k tomu ještě nedošlo,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Podpory Německa ve prospěch společnosti Jahnke Stahlbau GmbH ve výši 560000 EUR ve formě dvou půjček od BvS a ve výši 260000 EUR ve formě půjčky spolkové země Sasko-Anhaltsko jsou neslučitelné se společným trhem.
Článek 2
Podpora Německa ve formě záruky spolkové země Sasko-Anhaltsko ve prospěch společnosti Jahnke Stahlbau GmbH ve výši 2000000 EUR je neslučitelná se společným trhem.
Článek 3
1. Německo přijme veškerá opatření potřebná k tomu, aby bylo možné získat od příjemce nazpět podpory uvedené v článku 1, jež mu byly uděleny protiprávně.
2. Navrácení podpor bude neprodleně vyžádáno postupem daným vnitrostátními procesními předpisy za podmínky, že tento postup umožní okamžitý a skutečný výkon rozhodnutí.
Podpora, kterou je nutno navrátit, zahrnuje úroky od okamžiku, kdy byla protiprávní podpora k dispozici příjemci, až do okamžiku jejího plného navrácení.
Úroky se vypočítají na základě referenční sazby používané k výpočtu grantového ekvivalentu regionálních podpor.
Článek 4
Německo sdělí Komisi ve lhůtě dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí, jaká opatření přijalo k jeho splnění.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
Rozhodnutí Komise
ze dne 1. prosince 2004
o státní podpoře, kterou má Francie v úmyslu poskytnout společnosti Bull
(oznámeno pod číslem K(2004) 4514)
(Pouze francouzské znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2005/941/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 88 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s těmito články [1] a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. ŘÍZENÍ
88 odst. 2 Smlouvy týkající se zálohy ve výši 450 milionů EUR poskytnuté Francií společnosti Bull; jednalo se o kladné rozhodnutí podmíněné tím, že podpora bude nejpozději do 17. června 2003 vrácena [2].
Dne 26. listopadu 2003 se Komise obrátila na Soudní dvůr Evropských společenství, protože Francie výše zmíněné rozhodnutí nerespektovala [3].
Na konci roku 2003 a počátku roku 2004 došlo k několika setkáním, na nichž francouzské orgány a společnost Bull vysvětlovaly obsah restrukturalizačního plánu této společnosti, a zejména jeho třetí etapu – rekapitalizaci.
Francie o projektu podpory, který je předmětem tohoto rozhodnutí, informovala dopisem ze dne 20. února 2004.
(2) Komise dopisem ze dne 16. března 2004 informovala Francii o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s touto podporou řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy.
(3) Rozhodnutí Komise zahájit řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie [4].
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby podaly své připomínky k dotyčné podpoře.
(4) Komise k této podpoře obdržela připomínky od zástupců zaměstnanců společnosti Bull.
Dne 8. června 2004 se uskutečnilo setkání delegace těchto zástupců a Komise, během něhož získala Komise od těchto zástupců doplňující informace.
Tyto doplňující informace Komise předala Francii k připomínkování a zároveň položila další otázky o některých aspektech tohoto případu.
Připomínky a odpovědi Francie obdržela Komise dopisy z 28. května 2004 a z 29. července 2004.
Dne 10. září 2004 se uskutečnilo setkání mezi Komisí, francouzskými orgány a společností Bull.
II. POPIS
1. Příjemce
(5) Bull je mezinárodní skupina působící v oblasti informačních technologií, sídlící v Evropě a působící ve více než 100 zemích [5].
Skupina Bull působí zejména v následujících dvou oblastech:
- Počítačové servery vyšší kategorie pro podniky: Společnost Bull vyvíjí a nabízí řadu velkých serverů pro podniky a služby údržby přímo s těmito servery spojené.
Podíl společnosti Bull na trhu na úrovni Společenství v jeho složení ke 30. dubnu 2004 (dále jen "Společenství s 15 členskými státy") dosahuje přibližně 3 % (zhruba 5 % v odvětví serverů střední a vyšší kategorie).
Jejími hlavními konkurenty v této oblasti jsou společnosti IBM (34,3 % podíl na trhu), Hewlett Packard (HP), jež v roce 2001 koupila Compaq (29,4 %), Sun (12,6 %) a Fujitsu/Siemens (8,9 %).
- Specializované služby v oblasti informačních technologií: Společnost Bull vyvíjí a integruje různé aplikace, vytváří architekturu softwarů atd. Po prodeji divize Integris společnosti Steria se činnost společnosti Bull na tomto trhu soustřeďuje vesměs ve Francii a Itálii.
V této oblasti jsou jejími největšími konkurenty IBM a HP.
Podíl společnosti Bull na trhu na úrovni Společenství s 15 členskými státy je nižší než 1 %.
(6) Obrat společnosti v roce 2003 dosáhl 1265 milionů EUR, které jsou rozloženy takto: produkty 46 %, související údržba 27 % a služby 27 %.
(7) Bull je akciová společnost ("société anonyme") zřízená podle francouzského práva.
Po rekapitalizaci v červenci 2004 a využití akciových poukázek dřívějšími držiteli dluhopisů mezi její akcionáře patří France Télécom a NEC, každá po 10,1 %, Axa Private Equity a Artemis, po 8,6 %, vedení společnosti Bull 5,1 %, Motorola 3,0 % a Debeka 2,9 %.
Francouzský stát vlastní pouze 2,9 %; zbývajících 57,3 % náleží akcionářům, kteří se stále obměňují.
(8) Společnost Bull se snaží vyřešit nesnáze, do kterých se dostala na počátku 90. let, a proto od roku 1994 zavádí opatření stanovená v předcházejícím restrukturalizačním plánu v souladu se závazky, které přijala Francie a jež Komise vzala na vědomí ve svém rozhodnutí 94/1073/ES ze dne 12. října 1994 o státní podpoře poskytnuté Francií skupině Bull ve formě neoznámeného zvýšení kapitálu [6].
Zejména prodala Zenith Data Systems a uzavřela divizi OSS ("open systems and software").
Navíc Francie zahájila privatizaci společnosti Bull, když poskytla svůj podíl na kapitálu investorům.
Po roce 1999 musela společnost Bull znovu prodávat aktiva a propouštět zaměstnance.
Další plán v roce 2000 vedl k novému strategickému zaměření společnosti, k prodeji nestrategických aktiv a ke snížení nákladů.
Na konci roku 2001 zaměstnávala společnost po celé Evropě pouze zhruba 9500 lidí místo 11500 v roce 1999.
2. Nesnáze společnosti Bull před restrukturalizačním plánem, který je předmětem tohoto rozhodnutí
(9) Navzdory opatřením uvedeným v 8. bodu odůvodnění daný plán v roce 2001 neuspěl.
Jedním z důvodů byla krize na trhu technologických akcií, která společnosti Bull zabránila v prodeji silně ztrátové divize Integris.
Také krize v odvětví internetu výrazně zasáhla všechny společnosti zabývající se technologiemi spojenými s internetem.
Zhroucení telekomunikačního trhu, prasknutí "internetové bubliny", výrazné snížení marží podniků a mezinárodní napětí vedly ke snížení poptávky.
Výdaje podniků na počítače v roce 2002 silně poklesly (–25 % v případě serverů střední a vyšší kategorie).
I na trhu služeb došlo ke drastickému snížení poptávky ve srovnání s předchozím vzestupem souvisejícím s přechodem na rok 2000 a na euro.
Zhoršení hospodářské situace po událostech z 11. září 2001 ještě dále ztížilo situaci společnosti Bull.
(10) Společnost již několik let výrazně investuje do internetových technologií a svou obchodní nabídku zaměřuje na koncepty "elektronických služeb" a "síťové infrastruktury".
Krize v odvětví internetu ukázala, že společnost Bull učinila v této oblasti špatná rozhodnutí a soustředila se na trhy, kde nebyla úspěšná.
Společnost také navíc prokázala výrazný nedostatek koherentnosti mezi svými ambicemi co do cílových trhů a nabízených produktů a mezi svými investicemi do technologického rozvoje a obchodními a administrativními výdaji.
(11) Skupina byla také velmi zatížena vysokými náklady spojenými s důchodovým zabezpečením svých zaměstnanců ve Spojených státech.
Podle amerických norem zahrnovala aktiva na konsolidované rozvaze náklady na důchody, které mají být vyplaceny, což představovalo zůstatek hodnoty aktiv penzijního fondu (současná tržní hodnota) po odečtení závazků založených na předpokládaných nárocích na důchod.
V roce 2002 se společnost rozhodla převést všechny své závazky týkající se důchodů na pojišťovny.
Ve spojení s propadem akcií na burze mělo toto rozhodnutí za následek finanční ztrátu ve výši 87 milionů EUR za léta 2002–2003.
(12) Nejistota ohledně finanční způsobilosti společnosti vedla k určité zdrženlivosti na straně klientů ohledně realizace velkých projektů, neboť klienti si již nebyli jisti, zda společnost bude v následujících letech schopna dostát svým závazkům.
Dodavatelé zavedli přísnější platební podmínky v době, kdy společnost Bull neměla v podstatě žádný přístup k bankovním zárukám.
3. Restrukturalizační plán
(13) Dne 2. prosince 2001 byl do čela společnosti jmenován nový předseda představenstva.
Jeho restrukturalizační plán, schválený představenstvem v březnu 2002, zahrnuje výrazné snížení režijních nákladů a počtu zaměstnanců a zaměření na silné stránky společnosti prostřednictvím rozsáhlých prodejů průmyslových aktiv.
Rozvojová strategie je založena na třech hlavních prvcích:
- zhodnotit řadu velkých podnikových serverů a zároveň zaručit kontinuitu řešení používaných zákazníky ve spojení s konkurenceschopným technologickým rozvojem,
- být vedoucí evropskou společností v oblasti řešení založených na 64bitové architektuře Intel a softwaru "open source" na cílových trzích,
- dále rozvíjet činnost v oblastech, kde Bull vyniká, zejména v poskytování kompletních řešení (hardware + middleware + aplikace) prioritním odvětvím, jako např. veřejnému sektoru (daňovým a celním úřadům, úřadům sociálního zabezpečení, e-government), sektoru obrany a bezpečnosti a telekomunikačním operátorům [7].
(14) Hlavní zásady finanční složky jsou tyto:
- 90 % snížení dluhu ve výši 204 milionů EUR vůči držitelům konvertibilních dluhopisů ve spojení s nabídkou přeměny jejich cenných papírů na akcie nebo na akcie spojené s akciovými poukázkami.
To bude mít za následek prodloužení doby splatnosti jejich dluhopisů, snížení každoročního vyplácení kuponů a zrušení výkupní prémie.
Podmínky platné pro nabídku výměny dluhopisů jsou tyto: podle první varianty 20 nových akcií za dluhopis nebo podle druhé varianty 16 akcií plus 16 akciových poukázek, které je nutno uplatnit do 15. prosince 2004.
Jelikož se velká většina rozhodla pro druhou variantu, pak za předpokladu, že své akciové poukázky budou systematicky uplatňovat, přispějí držitelé konvertibilních dluhopisů 17,2 milionu EUR,
- zvýšení kapitálu financované trhem a zaručené do výše 33 milionů EUR skupinou investorů: NEC a France Télécom (původní akcionáři společnosti Bull) budou každá ručit za 7,5 milionu EUR, Debeka (německá pojišťovna a jeden z hlavních zákazníků společnosti Bull) za 3 miliony EUR, investiční fond Axa Private Equity za 7 milionů EUR a investiční fond Artemis za 2 miliony EUR, a konečně 350 členů vrcholového vedení skupiny Bull bude ručit za 6 milionů EUR.
Ve skutečnosti přispěla veřejnost částkou 13,8 milionu EUR.
V důsledku toho dosáhly příspěvky investorů pouze zhruba 90 % zaručených částek.
Celkové zvýšení bylo 44,2 milionů EUR,
- podpora popsaná v části 4, která spočívá ve vyplacení částky 517 milionů EUR spojené s doložkou o větším majetku.
(15) Po zavedení všech těchto opatření by měl vlastní kapitál skupiny Bull dosáhnout 59,2 milionu EUR.
Finanční projekce spojené s tímto plánem jsou uvedeny v tabulce
Tabulka
(miliony EUR) _BAR_
_BAR_ 2004 _BAR_ 2005 _BAR_ 2006 _BAR_ 2007 _BAR_
Obrat _BAR_ […] _BAR_ […]* _BAR_ […]* _BAR_ […]* _BAR_
EBIT _BAR_ […]* _BAR_ […]* _BAR_ […]* _BAR_ […]* _BAR_
Čistý výsledek _BAR_ […]* _BAR_ […]* _BAR_ […]* _BAR_ […]* _BAR_
4. Popis podpory
(16) Oznámená podpora bude mít podobu vyplacení částky 517 milionů EUR francouzským státem nejdříve 31. prosince 2004.
Tato částka se rovná podpoře na záchranu povolené rozhodnutím 2003/599/ES, včetně úroků od jejího vyplácení v prosinci 2001 a červnu 2002.
Nová podpora bude vyplacena, teprve až společnost Bull splatí tuto podporu na záchranu.
Výměnou za to francouzský stát ukládá doložku o větším majetku v následující podobě: po dobu osmi let počínaje finančním rokem končícím 31. prosince 2005 bude Bull francouzskému státu vyplácet 23,5 % svého ročního konsolidovaného hospodářského výsledku před zdaněním.
(17) Podle francouzských orgánů představuje tato doložka současnou hodnotu mezi 50 a 60 miliony EUR.
Maximální podpora by tedy dosáhla 467 milionů EUR, tj. přibližně 90 % současné pohledávky.
Takto se francouzské orgány pokouší zajistit podobné zacházení jako v případě držitelů konvertibilních dluhopisů, kteří se rovněž vzdávají zhruba 90 % svých pohledávek.
III. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ PODLE ČL. 88 ODST. 2 SMLOUVY
88 odst. 2 Smlouvy zahrnuje předběžné posouzení podpory podle pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [10] (dále jen "pokyny").
Ve svém rozhodnutí vyjádřila Komise pochybnosti o tom, že daný plán zaručí obnovení životaschopnosti podniku.
Nejnovější finanční údaje ukazují na obnovení životaschopnosti, pokud by byla rozvaha ozdravena, Komise se však domnívá, že jeden rok je příliš krátké období na to, aby bylo obnovení životaschopnosti prokázáno.
Předpovědi pro příslušné trhy nebyly příliš podrobné a nevyjadřovaly všechny stejný názor; zdálo se, že několik těchto trhů bude i nadále problematických, zejména v krátkodobém horizontu.
Navíc informace, které poskytly francouzské orgány, neumožňovaly odhadnout, zda bude společnost Bull schopna využít růstu na trzích vzhledem k tomu, že její zbývající průmyslové činnosti výrazně závisí na výrobě systémů, což je oblast s velmi silnou konkurencí.
Projekt rekapitalizace navíc ani nenaznačoval, že by do skupiny kromě současných subjektů, tj. France Télécom a NEC, přišel nový partner.
(19) Vzhledem k velkému objemu dané podpory měla Komise rovněž pochybnosti o tom, zda by nedošlo k nepřípustným narušením hospodářské soutěže, zda byla podpora omezena jen na nezbytné minimum a zda neposkytovala společnosti přebytečnou hotovost, která by mohla být použita na agresívní činnosti, které by poškozovaly trh a které nemají nic společného s procesem restrukturalizace.
Například nebylo jasné, jaký by byl po vyplacení podpory ukazatel platební schopnosti a likvidity, a to zejména ve srovnání s těmito ukazateli u konkurentů na příslušných trzích.
IV. PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN A FRANCIE
(20) Francie předložila aktualizované projekce pro příslušné trhy spolu s informacemi o hlavních konkurentech, o finančních údajích a o událostech v posledních měsících, včetně úspěšnosti plánu rekapitalizace.
(21) Francie zdůrazňuje, že daná podpora je doplněna podstatnými finančními závazky ze strany některých soukromých akcionářů a věřitelů.
Z hlediska hospodářské soutěže se zdá, že další existence společnosti Bull pravděpodobně hospodářskou soutěž na evropském trhu spíš podpoří, než aby ji poškozovala.
Podíl společnosti Bull na trhu není tak velký, aby mohla určovat ceny; spíše by hrála roli outsidera, který pomáhá oživovat hospodářskou soutěž.
Provádění strategie společnosti Bull založené na Itaniu a "open source" by tuto roli v budoucnosti posílilo.
(22) Francie poznamenává, že zlepšení hospodářských výsledků společnosti se udrželo po celý rok 2003 i přes zhoršené podmínky na trhu.
Předpovědi na rok 2004, které je opět nutno vnímat v kontextu zhoršených podmínek na trhu, ukazují na podobný výsledek jako v roce 2003: příjem před zúročením a zdaněním (EBIT) ve výši 17 milionů EUR a čistý zisk ve výši 2 miliony EUR za první polovinu roku 2004.
To naznačuje, že společnost již překonala kritický bod.
Za těchto okolností povede zlepšení obratu příští rok, které by mělo nastat díky lepší situaci na trhu v roce 2005, spuštění nových nabídek společnosti Bull a zlepšená finanční situace k dalšímu růstu ziskovosti.
Obchodní plán na období 2004–2007 také ukazuje, že obnovení životaschopnosti podniku bude trvalé.
(23) Tím, že společnost postavila svůj rozvoj na serverech založených na 64bitové architektuře Intel, rozhodla se pro technologické varianty, které odpovídají potřebám klientů v příštích letech.
Používání této technologie na serverech společnosti Bull navíc přináší nové možnosti rozvoje, zejména v oblasti vědeckých výpočtů.
(24) V souvislosti se službami stojí strategie společnosti Bull na průsečíku tří různých odborností a tří důležitých odvětví.
Tyto odbornosti jsou: 1) integrace a zavádění otevřených infrastruktur; 2) bezpečnost informačních systémů; a 3) řízení informací u distribuovaných systémů.
Důležitá odvětví jsou ta, k nimž patří nejvěrnější zákazníci společnosti Bull: státní správa, telekomunikační operátoři a veřejné služby ("utilities").
(25) Tyto odbornosti a odvětví jsou plně v souladu s hlavními trendy na trhu, které jsou zjevné z odborných analýz: optimalizace a snižování nákladů na infrastruktury (které vytváří potřebu zavádění otevřených infrastruktur), urbanizace a konsolidace informačních systémů (v těchto oblastech společnost Bull vyniká) a správa a zabezpečení (v této oblasti působí Bull v různých funkcích: jako dodavatel kryptografického zařízení, vývojce softwaru a integrátor).
Společnost Bull se také velmi rychle etablovala na některých nových trzích: mobilní platformy, elektronická správa a šíření elektronického podpisu a identity.
(26) Vzhledem k tomu, že váha společnosti Bull na trhu je velmi relativní a stupeň koncentrace na trhu je velmi vysoký, je nepravděpodobné, že by podpora poskytnutá této společnosti vedla k nepřípustným narušením hospodářské soutěže.
Na některých specifických trzích je nabídka společnosti Bull jedinou důvěryhodnou alternativou IBM.
Navíc strategie společnosti Bull zaměřená na "open source" by svou povahou mohla v nadcházejících letech posílit hospodářskou soutěž na trhu serverů.
(27) Podpora bude omezena na minimum.
Životaschopnost společnosti závisí na obnovení vlastního kapitálu, jehož základními prvky jsou daná podpora a snížení dluhu.
Různí investoři by nepřistoupili k této investici, pokud by část finančních prostředků nutných k obnovení životaschopnosti podniku byla zajištěna úvěrem.
(28) Po vyplacení podpory nebude mít společnost Bull žádnou přebytečnou hotovost.
Daná podpora pomůže vrátit vlastní kapitál na přiměřenou, ale ne přehnanou úroveň, což potvrdí ukazatel poměru dluhu ke kapitálu a ukazatel krytí krátkodobého dluhu oběžnými aktivy ve srovnání se stejnými ukazateli u hlavních konkurentů.
(29) Co se týče soukromého příspěvku k restrukturalizačnímu plánu, je třeba spojit tři prvky: úsilí, které v letech 2002–2003 vyvinula společnost sama, zvýšení kapitálu a příspěvek držitelů konvertibilních dluhopisů.
(30) Francie připomíná, že v 60. a 70. bodu odůvodnění rozhodnutí 2003/599/ES, kterým bylo povoleno poskytnutí podpory na záchranu společnosti Bull, Komise výslovně uvedla, že Francie nesmí podporu na restrukturalizaci společnosti Bull poskytnout před 31. prosincem 2004.
(31) Zástupci zaměstnanců společnosti Bull podporují restrukturalizační plán a zdůrazňují význam podpory pro záchranu společnosti a existujících pracovních míst.
Podporují informace poskytnuté francouzskými orgány a přednesli doplňující informace a referenční materiály týkající se zejména životaschopnosti a konkurenceschopnosti této společnosti.
Jejich připomínky byly předány francouzským orgánům, které s nimi vyjádřily souhlas.
V. POSOUZENÍ PODPORY
1. Existence podpory
(32) Čl. 87 odst. 1 Smlouvy stanoví, že "podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem".
(33) Opatření oznámené Francií představuje podporu podle čl. 87 odst.
1 Smlouvy. Jedná se o podporu poskytovanou státem, financovanou ze státních prostředků ve prospěch konkrétní společnosti Bull.
Není slučitelná se zásadou soukromého investora v tržním hospodářství.
Zejména nelze tvrdit, že stát jedná ze stejného titulu a za stejných podmínek jako držitelé konvertibilních dluhopisů, protože pohledávka Francie se týká státní podpory na záchranu, jejíž lhůta pro splacení již uplynula, a proto, že vzdání se takovéto pohledávky nebo poskytnutí nové podpory ve stejné výši, jako byla podpora, která má být splacena, není v souladu s chováním soukromého investora a nemůže být tedy posuzováno v souladu se zásadou soukromého investora.
Navíc se oznámené opatření svou formou a podmínkami liší od finančních opatření přijatých akcionáři a držiteli konvertibilních dluhopisů.
V každém případě není oznámené opatření doprovázeno srovnatelnými finančními závazky ze strany ostatních akcionářů.
Tato podpora ovlivňuje obchod mezi členskými státy a narušuje nebo může narušit hospodářskou soutěž proto, že společnost Bull je mezinárodní společností a její produkty jsou prodávány na mezinárodních trzích.
Navíc má společnost Bull konkurenty na společném trhu, jako např. IBM, Fujitsu/Siemens, Sun a HP.
Francouzské orgány toto posouzení podpory nezpochybňují.
2. Slučitelnost podpory
(34) Oznámené opatření musí být hodnoceno jako státní podpora ad hoc. Čl. 87 odst. 2 a 3 Smlouvy upravuje výjimky z obecného pravidla o neslučitelnosti uvedeného v čl. 87 odst. 1.
87 odst. 3 písm. c) Smlouvy stanoví, že podpora, která má usnadnit rozvoj určitých hospodářských činností, pokud nemění podmínky obchodu v takové míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem, je slučitelná se společným trhem.
Na tomto základě přijala Komise zvláštní pokyny určené pro posuzování podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích [11].
Vzhledem k údajům o kapitálu společnosti Bull je jasné, že tato společnost musí být považována za podnik v nesnázích ve smyslu odst. 5 písm. a) pokynů a že celá skupina je také v nesnázích ve smyslu odstavců 4 až 8 pokynů [12].
Po úvaze došla Komise k názoru, že žádný jiný rámec Společenství nebo jiná ustanovení neumožňují prohlásit podporu v tomto případě za slučitelnou se společným trhem.
Při obhajobě slučitelnosti dané podpory nezmínila Francie žádnou jinou výjimku ze Smlouvy a stavěla výlučně na výše zmíněných pokynech.
Komise tedy podporu posuzovala z hlediska daných pokynů.
(36) Pokyny stanoví čtyři kumulativní podmínky pro povolení podpory na restrukturalizaci: plán zaručující dlouhodobou životaschopnost, vyvarování se narušení hospodářské soutěže, podpora omezená na minimum a plné provedení restrukturalizačního plánu.
Navíc platí zásada "jediného poskytnutí podpory" ("one time, last time") a zásada vycházející z rozsudku ve věci "Deggendorf" [13].
Obnovení životaschopnosti (odstavce 32 až 34 pokynů)
(37) V souladu s pokyny je poskytnutí podpory podmíněno provedením restrukturalizačního plánu, který musí být schválen Komisí v případě veškerých jednotlivých podpor.
Restrukturalizační plán, jehož trvání musí být co nejkratší, musí obnovit dlouhodobou životaschopnost podniku během rozumné doby a na základě reálných předpokladů, pokud jde o budoucí provozní podmínky.
Podpora na restrukturalizaci musí být tedy spojena s životaschopným restrukturalizačním plánem, do kterého se zapojí dotyčný členský stát.
(38) Daná podpora je spojena s restrukturalizačním plánem z března 2002 a s jeho finanční složkou, která byla upřesněna v oznámení podpory.
Tento plán se týká období až do konce roku 2007, kdy by měla být finanční situace zlepšena a měla by být zavedena nová struktura.
Většina opatření již byla provedena a rekapitalizace již byla dokončena.
Nicméně období do konce roku 2007 je možno považovat za rozumnou dobu nezbytnou pro restrukturalizaci nabídky podniku a pro přizpůsobení jeho činností vývoji na daných trzích.
(39) Zdá se, že plán je založen na reálných předpokladech, pokud jde o budoucí provozní podmínky.
Bere v úvahu pomalé oživování trhů a nezdá se být přehnaně optimistický.
Plán předkládá tři scénáře, co se týče výsledků rekapitalizace, z nichž ten nejoptimističtější je nejblíže současnému výsledku.
Plán klade důraz na obnovení koherentnosti mezi strategií podniku, jeho silnými stránkami, potřebami klientů a technologickým rozvojem.
Vzhledem k určitým technologickým a obchodním nejistotám se tento plán zdá být dostatečně přesný s ohledem na dodatečné informace poskytnuté francouzskými orgány.
(40) Zlepšení životaschopnosti je založeno zejména na vnitřních opatřeních, především na opuštění obchodních činností, které nejsou pro podnik klíčové, na restrukturalizaci nabídky a snížení režijních nákladů.
(41) Nesnáze podniku vznikly zejména v důsledku špatných rozhodnutí v oblasti technologií a soustředěním na trhy, na kterých nebyla společnost Bull úspěšná.
Od těchto činností již společnost upustila, a to včetně sítě služeb v několika evropských zemích.
Některé důvody, které způsobily určité specifické ztráty, jako např. ztráty spojené s důchodovými systémy, se již nebudou opakovat.
Většina vrcholového vedení společnosti byla vyměněna.
Společnost Bull se nyní soustředí na své silné stránky.
Restrukturalizace a výkon podniku
(42) Hrubá marže z obratu dosahovala v letech 2000 až 2002 21 % až 25 %.
Nicméně výdaje na výzkum a vývoj, obchodní výdaje a správní náklady dohromady přesáhly hrubou marži o přibližně 100 milionů EUR za rok.
Podle restrukturalizačního plánu má být tato nerovnováha napravena: výdaje na výzkum a vývoj poklesnou ze 160 milionů EUR v roce 2000 na […]* milionů EUR plánovaných na léta 2005–2007.
Obchodní výdaje a správní náklady poklesnou ze 706 milionů EUR v roce 2000 na […]* milionů EUR plánovaných na léta 2006–2007.
Projekce berou v úvahu rezervy spojené s možnými rozhodnutími soudu (nepředvídané události).
Tato položka bude do roku 2007 navýšena na […]* % obratu.
Na základě těchto projekcí se budoucí příjem před zúročením a zdaněním (EBIT) po možných nepředvídaných událostech odhaduje na […]* %.
Skutečné výdaje za rok 2003 a první pololetí roku 2004 tyto projekce potvrzují.
Z tohoto hlediska se Komise domnívá, že restrukturační plán umožňuje uspokojivý výkon podniku.
Prognózy pro dotčené trhy
(43) V budoucnu by se měla poptávka zvýšit, i když pomaleji než v uplynulých deseti letech, a to díky spojení několika faktorů: nižší poplatky za komunikace, rozvoj vysokorychlostních sítí, větší využívání elektronických prostředků ve veřejném sektoru, nárůst sdílení aplikací po internetu, zvýšená mobilita, větší pozornost věnovaná bezpečnosti a konečně také šíření digitálních technologií všude tam, kde se dříve používaly analogové nástroje.
Podle posledních předpovědí IDC (International Data Corporation) na léta 2003 až 2007 by měl evropský trh se servery co do objemu vzrůst o 44 % a evropský trh se servery střední a vyšší kategorie o 39 %.
Trh serverů založených na 64bitových komponentech Intel, což je nyní pro společnost Bull klíčové odvětví, by měl zaznamenat značný růst.
Odhaduje se, že v roce 2007 by měl mít tento trh hodnotu téměř 2,4 miliardy amerických dolarů, což by představovalo 16 % trhu serverů (ve srovnání s méně než 1 % v roce 2003).
(44) Ve své studii z prosince 2002 předpovídá IDC, že výdaje podniků na služby v západní Evropě do roku 2006 vzrostou o 30 % a výdaje na servery o téměř 20 %.
Novější předpovědi společnosti Gartner (listopad 2003) o službách v západní Evropě předpovídají nárůst o 3 % v roce 2004 a roční průměrný růst o 6,2 % v letech 2002 až 2007.
V případě serverů bude velikost růstu záviset především na používaných technologiích; zejména komponenty Intel Itanium, které tvoří základ nové řady serverů společnosti Bull a které byly poprvé použity v roce 2003, by v roce 2008 měly vytvořit obrat ve výši 8 miliard EUR.
Trh služeb je velmi roztříštěný, panuje na něm silná konkurence a téměř neustále se restrukturalizuje, ve střednědobém až dlouhodobém horizontu však bude růst rychleji než trh výrobků.
Dá se tedy říci, že podmínky na příslušných trzích nezpochybňují obnovení životaschopnosti podniku a umožňují růst podílu služeb na celkových tržbách a hrubé marži, jak je uvedeno v restrukturalizačním plánu.
(45) Několik studií potvrzuje projekce růstu na trzích, na něž se společnost Bull zaměřuje, a potenciál vybraných technologií [14].
Střednědobá a dlouhodobá životaschopnost
(46) Velké servery GCOS nainstalované v podnicích současných zákazníků jsou důležitým zdrojem příjmů.
Nicméně po […]* bude nahrazování serverů GCOS téměř dokončeno a společnost Bull bude muset čelit konkurentům a naplňovat své ambice, i když skromné, v jiných podmínkách.
V tomto kontextu vzala Komise na vědomí zejména to, co je uvedeno v 47. až 54. bodu odůvodnění.
(47) Svým rozhodnutím zaměřit se na řešení založená na 64bitové architektuře Intel, software "open source" a využít standardizace komponentů ("commoditisation") se společnost Bull, zdá se, pustila správným technologickým směrem, který odpovídá vývoji na trzích a potřebám zákazníků.
Tento vývoj zvýší intenzitu hospodářské soutěže na trzích serverů a služeb, ale díky své velikosti je společnost Bull schopna investovat nezanedbatelné částky do výzkumu a vývoje a nabídnout širší a koherentnější řadu produktů než začínající společnosti a specializované malé firmy.
Velikost by také mohla společnosti Bull zajistit určitou důvěryhodnost u klientů, kteří považují výběr svých dodavatelů serverů za strategicky důležitý.
Obří společnosti jako IBM, HP a Dell se naproti tomu více specializují na sériové výrobky, jejichž možnosti použití jsou širší, a jejich klienti nepotřebují produkty "na míru".
(48) Podle restrukturalizačního plánu se společnost zaměří na sektory, kde jsou klienti nejvěrnější: veřejný sektor, obrana a bezpečnost, a také telekomunikační operátoři.
Jedinou ambicí společnosti Bull je vyplňovat mezery na trhu.
(49) Zavedení nové řady serverů NovaScale na trh s cílem nahradit systémy GCOS hodnotili nezávislí odborníci kladně [15].
Společnost Bull již tyto servery prodala důležitým zákazníkům; tyto výrobky se údajně liší od konkurenčních výrobků co do nákladů, spolehlivosti, jednoduchosti použití a možnosti přizpůsobit velikost.
(50) Restrukturalizace společnosti Bull umožňuje znovu sladit své know-how, nabídku, organizaci i krátkodobé cíle.
Právě nesoulad mezi výše zmíněnými prvky byl hlavní příčinou nesnází podniku.
Omlazení personálu, které bylo z velké části dokončeno v roce 2002, a široká škála strategických partnerství by měly být dobrým technologickým odrazovým můstkem do budoucna.
(51) Role, kterou mají hrát nové servery založené na procesorech Intel, a zejména na 64bitovém procesoru, je velmi důležitá: v roce 2007 by měl obrat dosáhnout […]* % celkových tržeb, s hrubou marží […]* %.
Jelikož se již nejedná o technologii, na niž by se vztahovala ochrana duševního vlastnictví, je logické, že tato marže již nedosahuje stejné výše jako marže na starých serverech GCOS.
64bitové servery umožňují podporu větších a komplexnějších systémů, ale jsou samozřejmě dražší než "standardní" 32bitové servery.
Společnost Bull se pokusí získat důvěru zákazníků technickou kvalitou svých 64bitových serverů, k nimž navíc přidá svou nabídku služeb, jejichž dobrá úroveň je známa.
Zavede spolupráci mezi svými vlastními týmy a týmy zákazníků.
Komise uznává, že tato strategie je v souladu se zásadou, že společnost Bull se má soustředit na určitá odvětví.
(52) V sektoru služeb je třeba zmínit několik závěrů výše uvedené zprávy Forrester [16]. Co se týče služeb "open source", jsou zkušenosti společnosti Bull považovány za nadprůměrné ve srovnání s ostatními celosvětovými nespecializovanými firmami, jako např.
IBM. Společnost Bull je mezi celosvětovými nespecializovanými firmami a středněvelkými firmami jediná, která pokrývá všechny technologie.
Zpráva se zmiňuje pouze o jedné malé specializované firmě v oblasti "open source", která má stejné pokrytí.
(53) Projekt rekapitalizace nenaznačuje, že by do skupiny kromě současných subjektů, tj. France Télécom a NEC, přišel nový průmyslový partner.
Avšak účast pojišťovny Debeka podporuje strategii soustředění se na omezený počet sektorů.
Dále se společnost Bull účastní několika partnerství a řady projektů na rozvoj technologií, které jsou klíčové pro budoucí aktivity.
Konečně je také jako příklad třeba uvést podpis první smlouvy "Original Equipment Manufacturer" (výrobce originálního zařízení) se společností Kraftway, jedním z největších ruských výrobců serverů založených na technologii Intel.
Další smlouva se týká distribuce serverů v Číně.
(54) Komise se domnívá, že restrukturalizační plán umožňuje společnosti Bull vybudovat si uspokojivou pozici na trhu.
Navzdory technologickým a obchodním rizikům na dotčených trzích je Komise toho názoru, že obnovení životaschopnosti je dostatečným způsobem zaručeno.
Vyvarování se nepřípustných narušení hospodářské soutěže (odstavce 35 až 39 pokynů)
(55) Aby mohly být podpory na restrukturalizaci Komisí povoleny, musí splňovat druhou podmínku, podle které musí být přijata opatření, která co nejvíce zmírní všechny nepříznivé účinky, jež by podpory mohly mít na konkurenty.
(56) Jak už zdůraznila Francie, podíly společnosti Bull na trhu v oblasti služeb a serverů jsou velmi malé.
V oblasti serverů je třeba za příslušný zeměpisný trh považovat celosvětový, nebo alespoň evropský trh.
V roce 2002 měla společnost Bull podíl ve výši 3 % z celkového trhu serverů ve všech tehdejších patnácti členských státech Společenství.
V tržním segmentu serverů střední a vyšší kategorie si společnost Bull udržela pozici v řádu zhruba 5 %, což je mnohem méně než její hlavní konkurenti IBM (40 %), HP–Compaq (24 %), Sun (17 %) a Fujitsu (9 %).
V tržním segmentu serverů vyšší kategorie je podíl na trhu větší.
Společnost Bull se vskutku snaží být vedoucí evropskou společností v oblasti řešení založených na 64bitové architektuře Intel a softwaru "open source" na cílových trzích.
Odhaduje se, že v roce 2007 by měl mít trh serverů založených na 64bitové architektuře Intel hodnotu téměř 2,4 miliardy amerických dolarů, což by představovalo 16 % trhu serverů (ve srovnání s méně než 1 % v roce 2003).
(57) V oblasti služeb existují indikace, že za příslušný zeměpisný trh by měl být považován trh evropský, i když nelze vyloučit existenci regionálních nebo národních trhů.
Na trhu služeb v 15 členských státech Společenství měla společnost Bull v roce 2002 podíl zhruba 0,4 % a od tohoto roku se ještě více soustředila na služby v oblasti infrastruktury a další specializace, takže její obrat ve službách se ještě více snížil.
Ve studii ze září 2003 zveřejněné v Institut Gartner není společnost Bull zahrnuta mezi deset největších společností na světovém trhu služeb v oblasti informatiky a v roce 2002 obsadila na evropském trhu až 22. místo.
Na tomto trhu navíc existuje silná konkurence, což například umožnilo Komisi povolit spojení podniků u několika konkurentů společnosti Bull (HP–Compaq [17], Cap Gemini – Transiciel [18], ATOS Origin – SEMA [19] s odůvodněním, že tato spojení podniků nenaruší podmínky hospodářské soutěže na trzích služeb v oblasti informatiky.
(58) V některých zeměpisných oblastech, jako např. ve Francii, je samozřejmě pozice společnosti silnější.
Konkurence je však stále silná, a to i na úrovni těchto zeměpisných oblastí.
(59) V některých segmentech trhu serverů v Evropě další existence společnosti Bull spíše podpoří konkurenci na trhu, a to zejména v segmentech, kde má silnou pozici IBM.
V segmentu systémů pro velký objem transakcí například nabídka společnosti Bull podle všeho představuje jedinou alternativu k IBM pro všechny klienty, kteří nemohou snadno přejít k řešením Sun, HP nebo Wintel (banky, pojišťovny, sociální služby, úřady sociálního zabezpečení atd.). […]* ukazuje, že tento druh klientů si přeje udržení nabídky společnosti Bull.
Jedná se však o specificky zaměřené trhy a další existence společnosti Bull bude mít malý dopad na hospodářskou soutěž v segmentu serverů vyšší kategorie jako celku.
(60) Komise rovněž bere v úvahu skutečnost, že strategie společnosti Bull směřuje k "open source".
Navíc je většina konkurentů zároveň partnery v několika vývojových projektech.
Žádný z konkurentů se v okamžiku zahájení řízení nevyjádřil v tom smyslu, že by docházelo k narušení hospodářské soutěže.
(61) Není plánováno žádné vnější rozšiřování společnosti, s výjimkou náboru "mozků", který je však v tomto odvětví obvyklý.
Společnost Bull se domnívá, že velké akvizice by byly v protikladu ke strategii restrukturalizačního plánu a ztěžovaly by integraci.
(62) Společnost Bull prodala významná aktiva.
V segmentu produktů upustila společnost od všech aktivit týkajících se bankovních automatů, platebních terminálů, čipových karet a velké části svého softwaru middleware.
Na trhu služeb se společnost vzdala větší části své obchodní sítě mimo Francii a Itálii, když prodala svou divizi Integris společnosti Steria.
Podle restrukturalizačního plánu by se měla soustředit na základní činnosti.
To také omezuje negativní dopad podpory na hospodářskou soutěž mezi členskými státy.
Z tohoto hlediska je důležité, aby byla strategie stanovená v restrukturalizačním plánu účinně provedena.
(63) Vzhledem k výše uvedenému se Komise domnívá, že k nepřípustnému narušení hospodářské soutěže nedojde.
Vzhledem k postavení společnosti Bull na příslušných trzích a za předpokladu, že restrukturalizační plán bude dodržen a společnost se soustředí na klíčové činnosti, nebudou nutná žádná další protiopatření.
Podpora omezená na minimum (odstavce 40 a 41 pokynů)
(64) Aby mohla být podpora povolena, musí být splněna třetí podmínka, podle níž musí být výše a intenzita podpory omezena na přísné minimum potřebné pro umožnění restrukturalizace s přihlédnutím k dostupným finančním zdrojům společnosti, jejích akcionářů nebo obchodní skupiny, k níž náleží.
Příjemci podpory musí významně přispět k restrukturalizačnímu plánu ze svých vlastních zdrojů.
V každém případě je nutno Komisi prokázat, že podpora bude využita pouze k obnovení životaschopnosti podniku a že neumožní příjemci během provádění restrukturalizačního plánu rozšířit výrobní kapacitu.
(65) Příspěvek příjemců podpory a akcionářů je rozsáhlý.
Od 31. prosince 2001 přispěla společnost Bull na restrukturalizaci částkou 160 milionů EUR, kterou získala z prodeje aktiv "vedlejších činností" v roce 2002 a v první polovině roku 2003.
Navíc vyčlenila na restrukturalizaci 94 milionů EUR z hotovosti, kterou měla k dispozici ke 31. prosinci 2001 [20].
Původní i noví akcionáři přispěli na rekapitalizaci částkou 44,2 milionu EUR, což představuje významný příspěvek.
Toto konstatování nijak nesnižuje fakt, že investoři upisující kapitál byly zčásti partnerské společnosti Bull (France Télécom, NEC), zákazníci (Debeka) a vedoucí pracovníci skupiny Bull.
Komise může rovněž zohlednit kapitál ve výši 17 milionů EUR získaný využitím akciových poukázek, neboť dřívější držitelé konvertibilních dluhopisů nemuseli této možnosti využít.
(66) Po vyplacení podpory a za předpokladu, že bude tato podpora považována za dluh, bude ukazatel platební schopnosti a likvidity na úrovni srovnatelné s těmito ukazateli u konkurentů.
Zlepšení finanční situace společnosti zejména umožní získat bankovní záruky pro současné činnosti.
Předpokládá se, že společnost Bull bude i nadále využívat externí krátkodobé financování založené na sekuritizaci svých aktiv v řádu […]* až […]* milionů EUR.
Vzhledem k rizikům na trzích a k tomu, že společnost Bull se snaží hledat spíše sektory trhu, které ještě nejsou plně využity, není moc pravděpodobné, že by byly finanční instituce ochotny poskytnout jí další úvěry na agresívní činnosti mimo rámec procesu restrukturalizace.
(67) Francouzské orgány tvrdí, že pokud by byla poskytnuta nižší podpora, ostatní partneři by nebyli ochotni investovat a držitelé konvertibilních dluhopisů by nepřistoupili na výměnu svých pohledávek za nové akcie.
Co se týče hlavní alternativy navržené americkým investičním fondem, jež byla zamítnuta, francouzské orgány uspokojivým způsobem vysvětlily, že tato alternativa by nevedla k poskytnutí nižší podpory.
Tento fond počítal s větší kapitálovou injekcí, než je 33 milionů EUR navrhovaných skupinou investorů, ale rozdíl je pokryt zárukou ve výši 11 milionů EUR poskytnutou držiteli konvertibilních dluhopisů.
(68) Komise tedy došla k závěru, že daná podpora neposkytuje společnosti přebytečnou hotovost, která by mohla být užita k agresívním, trh narušujícím činnostem, které nesouvisejí s procesem restrukturalizace.
Zásada jediného poskytnutí podpory ("one time, last time")
(69) Aby se zabránilo nespravedlivé pomoci podnikům, stanoví odstavec 48 pokynů, že podpora na restrukturalizaci může být poskytnuta pouze jednou.
Pokud dotyčný podnik v minulosti již obdržel podporu na restrukturalizaci a od ukončení restrukturalizačního období uplynulo méně než 10 let, Komise obvykle povolí další podporu na restrukturalizaci jen za výjimečných a nepředvídatelných okolností, za které není společnost odpovědná.
Podpora oznámená v tomto případě bude vyplacena nejdříve 31. prosince 2004.
V roce 1993 a 1994 poskytl francouzský stát podpory na restrukturalizaci společnosti Bull, které byly Komisí schváleny na konci roku 1994.
Daný restrukturalizační plán se však týkal období až do konce roku 1995.
Rozhodnutí 2003/599/ES, kterým Komise schválila podporu na záchranu [21] a které v odstavci 60 zmiňuje datum 31. prosince 2004 jako datum, od kterého může být opět poskytnuta podpora na restrukturalizaci, se v tomto bodě mýlí.
V tomto případě tedy nebyla zachována lhůta deseti let.
(70) Zásada jediného poskytnutí podpory by se nicméně neměla uplatňovat absolutně.
Jak rozhodl Soudní dvůr [22], v rámci Smlouvy o ESUO, ale tím spíše v rámci Smlouvy o ES, mají ustanovení o podporách poskytnout Komisi pravomoci, aby mohla rozhodovat v nepředvídaných situacích a vzala přitom v úvahu vývoj na trzích.
Za těchto podmínek by tvrdé uplatňování zásady jediného poskytnutí podpory výrazně omezilo kategorii podpor, které by mohly být považovány za nezbytné, a neumožňovalo by Komisi zjišťovat v každém jednotlivém případě, zda je určitý projekt podpory na restrukturalizaci nezbytný pro splnění cílů Smlouvy.
Stejně tak by se Komise v zásadě neměla opírat výhradně o dřívější rozhodnutí a odmítnout tak další podporu stejnému příjemci [23].
(71) V této souvislosti pokyny stanovují možnost výjimky ze zásady jediného poskytnutí podpory za výjimečných a nepředvídatelných okolností, za které není společnost odpovědná.
V tomto ohledu je třeba zdůraznit, že ačkoliv krize v odvětví informačních a komunikačních technologií v roce 2001 výjimečná ani nepředvídatelná nebyla, její rozsah, zejména v oblasti technologií spojených s internetem a telekomunikacemi, byl výjimečný, nepředvídatelný a společnost Bull za něj nebyla odpovědná.
Dále je v tomto případě třeba vzít v úvahu vysokou rychlost technologického vývoje v tomto odvětví.
(72) Také je třeba podtrhnout, že společnost Bull i francouzský stát pečlivě dodržely předcházející restrukturalizační plán, zejména privatizaci, partnerství s NEC a France Télécom a prodej řady aktiv tak, jak byly navrženy nezávislým odborníkem a doporučeny Komisí, a že tento plán nemohl předejít současným potížím.
V té době byly finanční potíže skutečně z velké části spojeny s divizemi a pobočkami, které společnost v rámci restrukturalizačního plánu prodala, a to zejména Zenith Data Systems v odvětví mikropočítačů a divize OSS.
První restrukturalizace společnosti Bull proběhla a společnost se snažila přizpůsobit svému prostředí.
Tuto radikální změnu dokazuje výrazné snížení počtu zaměstnanců: ze 44500 v roce 1990 na 24000 v roce 1995 a 11500 v roce 1999.
Současné nesnáze, popsané v 9. až 12. bodu odůvodnění, se svou povahou liší od nesnází, které vedly k restrukturalizacím v letech 1993–1995.
(73) Z toho vyplývá, že v daném případě je smysl zásady jediného poskytnutí podpory, tj. zabránit nespravedlivé pomoci podnikům, zachován.
Stát nedržel společnost Bull uměle při životě, zatímco její nesnáze by se stále opakovaly; právě naopak, podpora, která je předmětem tohoto rozhodnutí, měla pomoci vyřešit nesnáze, které byly zcela nové povahy.
(74) Je ještě možno dodat, že lhůta deseti let byla rovněž téměř splněna.
(75) Závěrem lze říci, že vzhledem k okolnostem tohoto případu se Komise domnívá, že kritérium poskytnutí jediné podpory nebrání povolení této podpory.
Zásada "Deggendorf"
(76) Podle rozsudku Soudního dvora ve věci "Deggendorf" [24] musí Komise, když přezkoumává slučitelnost podpory, vzít v úvahu všechny relevantní okolnosti, a zejména možný kumulativní účinek dané podpory a jiných podpor, které nebyly vráceny.
V tomto případě obdržela společnost Bull podporu na záchranu, jejíž povolení bylo podmíněno tím, že ji společnost vrátí nejpozději do 17. června 2003.
Podle francouzských orgánů však oznámená podpora nebude vyplacena, dokud nebude vrácena podpora na záchranu.
Za těchto okolností je zásada "Deggendorf" dodržena, ale Komise se ještě musí ujistit, že tomu tak skutečně bude.
Dodržení oznámeného restrukturalizačního plánu
(77) V souladu s odstavcem 43 pokynů musí být restrukturalizační plán, který byl oznámen Komisi, plně proveden tak, jak byl stanoven a doplněn.
Kontrola a zprávy
(78) V souladu s odstavci 45 a 46 pokynů musí být Komisi předkládány výroční zprávy.
VI. ZÁVĚR
(79) Komise se domnívá, že podpora na restrukturalizaci ve prospěch společnosti Bull oznámená Francií může být prohlášena za slučitelnou se společným trhem, pokud budou splněny všechny závazky, které na sebe vzala Francie, a všechny uložené podmínky,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora, kterou Francie hodlá poskytnout společnosti Bull a která spočívá ve vyplacení částky 517 milionů EUR spojené s doložkou o větším majetku, je slučitelná se společným trhem za předpokladu splnění podmínek v článku 2.
Článek 2
1. Restrukturalizační plán společnosti Bull tak, jak jej Francie předložila Komisi, musí být plně proveden.
2. Podpora uvedená v článku 1 nebude vyplacena předtím, než bude vrácena podpora na záchranu schválená rozhodnutím 2003/599/ES.
Bude vyplacena nejdříve dne 31. prosince 2004.
3. Francie předloží Komisi výroční zprávu o provádění restrukturalizačního plánu za období do konce roku 2007.
Článek 3
Francie bude informovat Komisi do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí o opatřeních přijatých k jeho splnění.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se členské státy opravňují k přijetí rozhodnutí podle směrnice Rady 1999/105/ES o zárukách poskytovaných ve vztahu k reprodukčnímu materiálu lesních dřevin vyprodukovaných ve třetích zemích
(oznámeno pod číslem K(2005) 5485)
(2005/942/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 1999/105/ES ze dne 22. prosince 1999 o uvádění reprodukčního materiálu lesních dřevin na trh [1], a zejména na čl. 19 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 19 odst. 1 směrnice 1999/105/ES Rada stanoví na návrh Komise, zda reprodukční materiál lesních dřevin vyprodukovaný ve třetí zemi poskytuje s ohledem na uznání zdroje reprodukčního materiálu a ty aspekty produkce reprodukčního materiálu lesních dřevin, které jsou významné pro jeho uvedení na trh, stejnou záruku jako reprodukční materiál vyprodukovaný ve Společenství a odpovídající ustanovením této směrnice.
(2) V současnosti dostupné údaje o podmínkách uplatňovaných ve třetích zemích však stále nedostačují k tomu, aby Společenství v této fázi umožnily přijmout takové rozhodnutí ohledně některé třetí země.
(3) Aby se předešlo narušení obchodních struktur, mělo by se členským státům povolit přijímat takováto rozhodnutí týkající se specifického materiálu dováženého z konkrétních zemí.
Z analýzy Komise vyplývá, že takovýto materiál poskytuje stejné záruky, jako jsou ty, které se vztahují na reprodukční materiál lesních dřevin produkovaný ve Společenství v souladu se směrnicí 1999/105/ES.
(4) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Členským státům se povoluje přijímat rozhodnutí ve vztahu ke třetím zemím uvedeným v příloze týkající se druhů, kategorií a typů základního materiálu v ní uvedených, zda reprodukční materiál lesních dřevin vyprodukovaný ve třetí zemi s ohledem na uznání jeho zdroje a s ohledem na opatření pro jeho produkci s cílem uvedení na trh poskytuje stejné záruky jako reprodukční materiál vyprodukovaný ve Společenství a odpovídající ustanovením směrnice 1999/105/ES.
Reprodukční materiál lesních dřevin dovezený z těchto třetích zemí musí být opatřen listem o původu nebo jiným úředním osvědčením vystaveným v zemi původu a podklady obsahujícími podrobné údaje o všech vyvezených zásilkách, které předloží dodavatel ze třetí země.
Článek 2
Členské státy neprodleně uvědomí Komisi a ostatní členské státy o všech rozhodnutích přijatých podle tohoto rozhodnutí a o každém odvolání takového rozhodnutí.
Článek 3
Povolení stanovené v článku 1 se použije ode dne 1. ledna 2006 a jeho platnost skončí dne 31. prosince 2008.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 93/195/EHS o veterinárních podmínkách a veterinárních osvědčeních pro zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po dočasném vývozu
(oznámeno pod číslem K(2005) 5496)
(2005/943/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/426/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních předpisech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí [1], a zejména na čl. 19 bod ii) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Komise 93/195/EHS [2] je zpětný dovoz evidovaných koní určených pro dostihy, soutěže a kulturní akce po jejich dočasném vývozu omezen na koně držené v třetí zemi po dobu kratší než 30 dní.
(2) Podle uvedeného rozhodnutí je nicméně zpětný dovoz koní, kteří se zúčastnili soutěže United Arab Emirates Endurance World Cup a splňují požadavky stanovené v uvedeném rozhodnutí, na území Společenství po jejich dočasném vývozu na méně než 60 dní povolen.
(3) V zájmu usnadnění účasti koní pocházejících ze Společenství na uvedených soutěžích by se na všechny soutěže Endurance World Cup, které probíhají podle pravidel Mezinárodní jezdecké federace (FEI), včetně veterinárního dozoru, mělo toto zvláštní pravidlo vztahovat bez ohledu na to, ve které ze zemí schválených v souladu se směrnicí 90/426/EHS se soutěž koná.
(4) Rozhodnutí 93/195/EHS by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 93/195/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se sedmá odrážka nahrazuje tímto:
- "— se zúčastnili soutěže Endurance World Cup bez ohledu na to, ve které ze zemí schválených v souladu se směrnicí 90/426/EHS se soutěž koná, a splňují požadavky stanovené ve veterinárním osvědčení v souladu se vzorem uvedeným v příloze VII tohoto rozhodnutí.".
2. Příloha VII se nahrazuje přílohou tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí se použije ode dne 27. prosince 2005.
Článek 3
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 19. prosince 2005
o ukončení řízení ohledně převzetí cel týkajícího se dovozu cyklamátu sodného pocházejícího z Čínské lidové republiky
(2005/944/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství ("základní nařízení") [1], a zejména na články 9 a 12 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Původní opatření
(1) V březnu 2004 Rada uložila nařízením (ES) č. 435/2004 [2] konečné antidumpingové clo ("původní opatření") z dovozu cyklamátu sodného ("dotčený výrobek") pocházejícího z Čínské lidové republiky ("ČLR").
Na spolupracující vyvážející vývozce v ČLR byly uvaleny individuální celní sazby pohybující se od 0 do 0,11 EUR/kg.
Sazba vztahující se na dovozy od všech ostatních společností činí 0,26 EUR/kg.
2. Žádost o nové šetření
(2) Dne 14. března 2005 byla podána žádost o nové šetření původního opatření podle článku 12 základního nařízení.
Žádost podal Productos Aditivos S.A. ("žadatel"), jediný výrobce cyklamátu sodného ve Společenství, který předložil tvrzení podpořené dostatečnými důkazy o tom, že po uložení původních opatření se vývozní ceny snížily a že zvýšení cen při dalším prodeji nebo pozdějších prodejních cen ve Společenství bylo nedostatečné.
3. Nové šetření
(3) Dne 27. dubna 2005 Komise oznámila prostřednictvím oznámení zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie zahájení nového šetření antidumpingových opatření použitelných na dovoz cyklamátu sodného pocházejícího z ČLR podle článku 12 základního nařízení [3].
(4) Komise o zahájení nového šetření úředně informovala výrobce/vývozce o nichž bylo známo, že se jich tato záležitost týká, představitele vyvážející země, dovozce a uživatele.
Zúčastněným stranám byla poskytnuta možnost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení sdělily písemně své připomínky a požádaly o slyšení.
Komise zaslala všem stranám, o nichž bylo známo, že se jich tato záležitost týká, dotazník.
(5) Kompletně vyplněné dotazníky obdržela od jednoho vývozce a dvou výrobců v ČLR, kteří jsou s ním ve spojení, a od tří dovozců ve Společenství.
Je třeba poznamenat, že na vyvážející výrobce, na které se vztahuje celní sazba ve výši 0 EUR, připadlo během období tohoto nového šetření přibližně 60 % celkových vývozů cyklamátu sodného z ČLR.
(6) Komise si vyžádala a ověřila všechny informace, které považovala pro účely tohoto nového šetření za nezbytné.
Inspekce na místě proběhly v prostorách těchto společností:
Vývozce a výrobci v ČLR, kteří jsou s ním ve spojení:
- Rainbow Rich Industrial Ltd., Hongkong,
- Golden Time Enterprises (Shenzhen) Co. Ltd. a Jintian Enterprises Nanjing Co. Ltd., Shenzhen, ČLR.
Dovozci:
- Emilio Peña SA, Valencia, Španělsko,
- Kraemer & Martin GmbH, Sankt Augustin, Německo.
(7) Tři další dovozci prohlásili, že během období šetření dotčený výrobek nedováželi.
Jeden dovozce prohlásil, že na otázky v dotazníku neodpoví, protože během období šetření dovážel dotčený výrobek pouze ve velmi nepatrných množstvích.
(8) Období tohoto nového šetření ("nové OŠ") trvalo od 1. ledna 2004 do 31. prosince 2004.
Na základě nového OŠ byla určena stávající úroveň vývozních cen a úroveň cen při dalším prodeji ve Společenství.
Pro stanovení skutečnosti, zda došlo k dostatečnému zvýšení vývozních cen a cen při dalším prodeji nebo pozdějších prodejních cen ve Společenství, byly ceny účtované během nového OŠ srovnány s cenami účtovanými během období šetření použitého v šetření, které vedlo k uložení původních opatření ("původní OŠ") a trvalo od 1. října 2001 do 30. září 2002.
B. DOTČENÝ VÝROBEK
(9) Výrobek, jehož se týká výše uvedená žádost a ohledně kterého bylo zahájeno nové šetření, je stejný výrobek jako v původním šetření, tj. cyklamát sodný, v současnosti zařazený pod kód KN ex29299000.
(10) Cyklamát sodný je komoditní výrobek, který se používá jako potravinářská přídatná látka a je povolen v Evropském společenství a v mnoha jiných zemích jako sladidlo pro nízkokalorické a dietní potraviny a nápoje.
Jeho použití je rozšířené v potravinářském průmyslu a ve výrobě nízkokalorických a dietních stolních sladidel.
V malém množství se také používá ve farmaceutickém průmyslu.
C. ZJIŠTĚNÍ
(11) Účelem tohoto nového šetření bylo za prvé stanovit, zda se od uložení původních opatření vývozní ceny snížily či nikoliv nebo zda došlo k pouze nedostatečnému zvýšení cen cyklamátu sodného pocházejícího z ČLR při dalším prodeji nebo pozdějších prodejních cen ve Společenství.
Pokud by se zjistilo, že došlo k převzetí cel, muselo by být dumpingové rozpětí nově vypočteno.
(12) V souladu s článkem 12 základního nařízení byla dovozcům/uživatelům a vývozcům poskytnuta příležitost předložit důkazy za účelem odůvodnění snížení vývozních cen a nezvýšení cen při dalším prodeji ve Společenství po uložení opatření z jiných důvodů než z důvodu převzetí antidumpingového cla.
1. Snížení vývozních cen
(13) Dotčený výrobek pocházející z ČLR byl v novém OŠ běžně prodáván přímo nezávislým dovozcům a/nebo distributorům v EU.
Vývoj vývozních cen byl posuzován za stejných dodacích podmínek na základě srovnání průměrné ceny zaznamenané v novém OŠ s cenou zjištěnou během původního OŠ.
(14) Srovnání cen spolupracujících společností neukázalo žádné snížení průměrné vývozní ceny cyklamátu sodného pocházejícího z ČLR.
2. Vývoj cen při dalším prodeji ve Společenství
(15) Vývoj cen ve Společenství na úrovni dovozců a/nebo distributorů byl posuzován na základě srovnání průměrné ceny při dalším prodeji za stejných dodacích podmínek (DDP – s dodáním clo placeno), včetně smluvního cla a antidumpingového cla, v původním OŠ s cenou zjištěnou v novém OŠ, včetně smluvního cla a antidumpingového cla.
Je třeba poznamenat, že průměrná smluvní celní sazba vztahující se na dovoz cyklamátu sodného pocházejícího z ČLR se mezi oběma uvedenými OŠ snížila o 1,5 %.
Cena při dalším prodeji byla stanovena na základě informací předložených dovozcem ve Společenství, na něhož připadala většina dovozu od spolupracujícího vývozce v ČLR.
(16) Srovnání ukázalo, že se průměrná cena cyklamátu sodného pocházejícího z ČLR při dalším prodeji ve Společenství, vyjádřená v eurech, snížila o 10 %.
Kolísání směnného kurzu
(17) Bylo zaznamenáno, že cyklamát sodný dovážený z ČLR byl během původního i nového OŠ fakturován v amerických dolarech.
Proto by jakékoliv snížení cen cyklamátu sodného při dalším prodeji ve Společenství mělo být stanoveno s přihlédnutím ke kolísání směnného kurzu amerického dolaru a eura mezi původním OŠ a novým OŠ.
(18) Tato skutečnost byla ověřena a bylo zjištěno, že americký dolar mezi původním OŠ a novým OŠ devalvoval oproti euru o 35 %.
Proto nebylo při srovnání, které bylo provedeno s přihlédnutím k účinku výše zmíněné devalvace amerického dolaru oproti euru, mezi původním OŠ a novým OŠ zaznamenáno žádné snížení úrovně cen při dalším prodeji ve Společenství ve smyslu čl. 12 odst.
3. Nespolupracující společnosti
(19) Bylo zjištěno, že v tomto novém šetření připadalo přibližně 60 % stávajících vývozů z ČLR do EU na skupinu vyvážejících výrobců, jejichž dovozy do Společenství nepodléhají antidumpingovému clu, a 35 % výše uvedených vývozů připadalo na spolupracujícího vyvážejícího výrobce.
(20) Dospělo se k závěru, že nespolupracující společnosti představovaly během nového OŠ pouze malou část, tj. méně než 5 % celkových vývozů dotčeného výrobku do Společenství, a proto by celostátní clo mělo být ponecháno beze změny.
D. ZÁVĚR
(21) Dospělo se k závěru, že ve smyslu čl. 12 odst. 2 základního nařízení k převzetí antidumpingových cel nedošlo, protože nebylo zjištěno žádné snížení vývozní ceny a snížení zaznamenané u cen cyklamátu sodného pocházejícího z ČLR při dalším prodeji ve Společenství bylo menší, než se dalo očekávat v důsledku kolísání směnného kurzu.
(22) Proto by nové šetření ohledně převzetí cel týkající se dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR do Společenství mělo být ukončeno,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nové šetření antidumpingových opatření použitelných na dovoz cyklamátu sodného pocházejícího z Čínské lidové republiky podle článku 12 nařízení (ES) č. 384/96 se ukončuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2005
o pokračování v roce 2006 srovnávacích zkoušek a testů Společenství prováděných na rozmnožovacím materiálu Paeonia spp. a Geranium spp. podle směrnice Rady 98/56/ES, které byly zahájeny v roce 2005
(2005/945/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 98/56/ES ze dne 20. července 1998 o uvádění rozmnožovacího materiálu okrasných rostlin na trh [1],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2005/2/ES ze dne 27. prosince 2004, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu některých druhů okrasných rostlin uvedených ve směrnici Rady 98/56/ES na roky 2005 a 2006 [2], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2005/2/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy, jež se mají provádět podle směrnice 98/56/ES na Paeonia spp. a Geranium spp. v letech 2005 a 2006.
(2) Testy a zkoušky prováděné v roce 2005 by měly pokračovat i v roce 2006,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu Paeonia spp. a Geranium spp., které byly zahájeny v roce 2005, pokračují v souladu s rozhodnutím 2005/2/ES i v roce 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2003/526/ES, pokud jde o opatření pro tlumení klasického moru prasat v Německu a na Slovensku
(oznámeno pod číslem K(2005) 5631)
(Text s významem pro EHP)
(2005/946/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 90/425/EHS ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu [1], a zejména na čl. 10 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V reakci na výskyt ohnisek klasického moru prasat v některých členských státech bylo přijato rozhodnutí Komise 2003/526/ES ze dne 18. července 2003 o ochranných opatřeních proti klasickému moru prasat v některých členských státech [2].
Uvedené rozhodnutí stanoví některá doplňková opatření pro tlumení klasického moru prasat.
(2) Německo informovalo Komisi o nedávném vývoji uvedené choroby v populaci divokých prasat ve spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko.
Na základě dostupných epizootologických informací by se měly oblasti v Německu, v nichž je třeba uplatňovat opatření pro tlumení choroby, změnit, a to tak, aby zahrnovaly některé oblasti v Severním Porýní-Vestfálsku a v Porýní-Falcku.
(3) Situace ohledně choroby na Slovensku se značně zlepšila v regionálních veterinárních a potravinových správách Trnava (s působností v okresech Trnava, Piešťany a Hlohovec) a Banská Bystrica (s působností v okresech Banská Bystrica a Brezno).
Opatření stanovená rozhodnutím 2003/526/ES by tedy vůči uvedeným oblastem již neměla být uplatňována.
(4) Rozhodnutí 2003/526/ES by tedy mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5) Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Příloha rozhodnutí 2003/526/ES se nahrazuje zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2005
o pokračování v roce 2006 srovnávacích zkoušek a testů Společenství prováděných na osivu a rozmnožovacím materiálu Agrostis spp., D. glomerata L., Festuca spp., Lolium spp., Phleum spp., Poa spp. včetně směsí a Asparagus officinalis podle směrnic Rady 66/401/EHS a 2002/55/ES, které byly zahájeny v roce 2005
(Text s významem pro EHP)
(2005/947/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 66/401/EHS ze dne 14. června 1966 o uvádění osiva pícnin na trh [1],
s ohledem na směrnici Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh [2],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2005/5/ES ze dne 27. prosince 2004, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na osivu a rozmnožovacím materiálu některých druhů zemědělských rostlin, zeleniny a vinné révy uvedených ve směrnicích Rady 66/401/EHS, 66/402/EHS, 68/193/EHS, 92/33/EHS, 2002/54/ES, 2002/55/ES, 2002/56/ES a 2002/57/ES na období 2005 až 2009 [3], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2005/5/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy, jež se mají provádět podle směrnic Rady 66/401/EHS a 2002/55/ES na Agrostis spp., D. glomerata L., Festuca spp., Lolium spp., Phleum spp., Poa spp. včetně směsí a Asparagus officinalis od roku 2005 do roku 2009.
(2) Testy a zkoušky prováděné v roce 2005 by měly pokračovat i v roce 2006,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na osivu a rozmnožovacím materiálu Agrostis spp., D. glomerata L., Festuca spp., Lolium spp., Phleum spp., Poa spp. včetně směsí a Asparagus officinalis, které byly zahájeny v roce 2005, pokračují v souladu s rozhodnutím 2005/5/ES i v roce 2006.
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 2005
o podpisu a prozatímním provádění dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou o obchodu s textilními výrobky
(2005/948/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Komise sjednala jménem Společenství dvoustrannou dohodu o prodloužení platnosti stávající dvoustranné dohody a protokolů o obchodu s textilními výrobky s Běloruskou republikou o jeden rok, včetně několika úprav množstevních limitů.
(2) Uvedená dohoda by měla být podepsána jménem Společenství s výhradou možného pozdějšího uzavření.
(3) Uvedená dvoustranná dohoda by měla být prováděna prozatímně od 1. ledna 2006 do dokončení postupů nezbytných pro její uzavření, s výhradou prozatímního provádění Běloruskou republikou na základě vzájemnosti,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osoby zmocněné podepsat dohodu ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou, kterou se mění Dohoda mezi Evropským společenstvím a Běloruskou republikou o obchodu s textilními výrobky (dále jen "dohoda") jménem Evropského společenství, s výhradou jejího možného pozdějšího uzavření.
Článek 2
Dohoda se provádí prozatímně ode dne 1. ledna 2006 do jejího formálního uzavření a s výhradou prozatímního provádění Běloruskou republikou na základě vzájemnosti.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 3
1. Nesplní-li Bělorusko své povinnosti podle bodu 2.4 dohody, sníží se kvóty pro rok 2006 na úrovně platné pro rok 2005.
2. Rozhodnutí o provedení odstavce 1 bude přijato postupy uvedenými v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 3030/93 ze dne 12. října 1993 o společných pravidlech dovozu některých textilních výrobků pocházejících ze třetích zemí [1].
Článek 4
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2005
o pokračování v roce 2006 srovnávacích zkoušek a testů Společenství prováděných na rozmnožovacím materiálu a sadbě Prunus domestica a Prunus persica (L.)
Batsch, Malus Mill. a Rubus idaeus L. podle směrnice Rady 92/34/EHS, které byly zahájeny v letech 2002, 2003 a 2004
(2005/949/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 92/34/EHS ze dne 28. dubna 1992 o uvádění na trh rozmnožovacího materiálu ovocných rostlin a ovocných rostlin určených k produkci ovoce [1],
s ohledem na rozhodnutí Komise 2001/896/ES ze dne 12. prosince 2001, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu a rostlinách ovocných rostlin uvedených ve směrnici Rady 92/34/EHS [2], a zejména na článek 2 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Komise 2002/745/ES ze dne 5. září 2002, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím a sadbovém materiálu ovocných rostlin směrnice Rady 92/34/EHS [3], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
s ohledem na rozhodnutí Komise 2003/894/ES ze dne 11. prosince 2003, kterým se stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu druhů Prunus persica (L.)
Batsch, Malus Mill. a Rubus idaeus L. podle směrnice Rady 92/34/EHS [4], a zejména na článek 3 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí 2001/896/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy, jež se mají provádět podle směrnice 92/34/EHS na slivoni Prunus domestica v letech 2002 až 2006.
(2) Testy a zkoušky prováděné v letech 2002 až 2005 by měly pokračovat i v roce 2006.
(3) Rozhodnutí 2002/745/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy, jež se mají provádět podle směrnice 92/34/EHS na slivoni Prunus domestica v letech 2003 až 2007.
(4) Testy a zkoušky prováděné v letech 2003 až 2005 by měly pokračovat i v roce 2006.
(5) Rozhodnutí 2003/894/ES stanoví opatření pro srovnávací zkoušky a testy, jež se mají provádět podle směrnice 92/34/EHS na druzích Prunus persica (L.)
Batsch, Malus Mill. a Rubus idaeus L. v letech 2004 až 2008.
(6) Testy a zkoušky prováděné v letech 2004 a 2005 by měly pokračovat i v roce 2006,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu a sadbě slivoně Prunus domestica, které byly zahájeny v letech 2002 a 2003, pokračují v souladu s rozhodnutími 2001/896/ES a 2002/745/ES i v roce 2006.
Srovnávací zkoušky a testy Společenství prováděné na rozmnožovacím materiálu a sadbě druhů Prunus persica (L.)
Batsch, Malus Mill. a Rubus idaeus L., které byly zahájeny v roce 2004, pokračují v souladu s rozhodnutím 2003/894/ES i v roce 2006.
Rozhodnutí Komise
ze dne 23. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2003/135/ES, pokud jde o rozšíření plánů eradikace klasického moru prasat v populaci divokých prasat a nouzového očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat v některých oblastech německých spolkových zemí Severní Porýní-Vestfálsko a Porýní-Falcko
(oznámeno pod číslem K(2005) 5621)
(Pouze německé a francouzské znění je závazné)
(2005/950/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2001/89/ES ze dne 23. října 2001 o opatřeních Společenství pro tlumení klasického moru prasat [1], a zejména na čl. 16 odst. 1 a čl. 20 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutí Komise 2003/135/ES ze dne 27. února 2003 o schválení plánů eradikace klasického moru prasat a nouzového očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat v Německu, ve spolkových zemích Dolní Sasko, Severní Porýní-Vestfálsko, Porýní-Falcko a Sársko [2] bylo přijato v rámci více opatření pro tlumení klasického moru prasat.
(2) Ve spolkové zemi Severní Porýní-Vestfálsko byla choroba úspěšně eradikována a schválený plán eradikace přijatý pro některé oblasti této spolkové země byl zrušen rozhodnutím Komise 2005/58/ES ze dne 26. ledna 2005, kterým se mění rozhodnutí 2003/135/ES, pokud jde o ukončení platnosti plánů eradikace a očkování ve spolkových zemích Dolní Sasko a Severní Porýní-Vestfálsko a o plánu eradikace ve spolkové zemi Sársko (Německo) [3].
(3) Německé orgány informovaly Komisi o opětovném výskytu choroby v populaci divokých prasat v některých oblastech Severního Porýní-Vestfálska během října 2005 a odpovídajícím způsobem změnily plány eradikace klasického moru prasat v populaci divokých prasat a nouzového očkování divokých prasat proti klasickému moru prasat a uvědomily o tom Komisi.
(4) Na základě epidemiologických informací by měl být plán eradikace v Německu rozšířen na oblasti v okrese Euskirchen v Severním Porýní-Vestfálsku a v okresech Ahrweiler a Daun
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí 2001/264/ES, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady
(2005/952/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 207 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/338/ES, Euratom ze dne 22. března 2004, kterým se přijímá jednací řád Rady [1], a zejména na článek 24 uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ustanovení čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 2001/264/ES [2] stanoví, že generální tajemník/vysoký představitel přijme vhodná opatření, aby zajistil, že při nakládání s utajovanými skutečnostmi EU budou v generálním sekretariátu Rady dodržovány bezpečnostní předpisy Rady, a to mimo jiné externími smluvními partnery generálního sekretariátu Rady.
(2) Podle čl. 2 odst. 2 rozhodnutí 2001/264/ES členské státy přijmou v souladu s vnitrostátními předpisy vhodná opatření, aby zajistily, že při nakládání s utajovanými skutečnostmi EU budou v rámci útvarů a v objektech členských států dodržovány bezpečnostní předpisy Rady, a to mimo jiné externími smluvními partnery členských států.
(3) Rozhodnutí Rady 2001/264/ES v současné době neobsahuje ustanovení týkající se způsobu, jakým by se měly uplatňovat jeho základní zásady a minimální normy, jestliže generální sekretariát Rady smluvně pověří externí subjekty úkoly, které se týkají utajovaných skutečností EU nebo které takové skutečnosti vyžadují či obsahují.
(4) Proto je v tomto ohledu nezbytné doplnit do rozhodnutí 2001/264/ES zvláštní minimální společné normy.
(5) Členské státy by měly tyto minimální společné normy dodržovat také při přijímání opatření v souladu s vnitrostátní úpravou, pokud smluvně pověřují externí subjekty uvedené v čl. 2 odst. 2 rozhodnutí 2001/264/ES úkoly, které se týkají utajovaných skutečností EU nebo které takové skutečnosti vyžadují či obsahují.
(6) Těmito minimálními společnými normami nejsou dotčeny příslušné akty, zejména směrnice 2004/18/ES [3], nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 [4] a prováděcí pravidla k němu, ani Dohoda WTO o vládních zakázkách (GPA),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
V části I bodě 8 přílohy rozhodnutí 2001/264/ES se doplňuje nová věta, která zní:
"Tyto minimální normy rovněž zahrnují minimální normy, které se použijí, pokud generální sekretariát Rady smluvně pověří průmyslové nebo jiné subjekty úkoly, které se týkají utajovaných skutečností EU nebo které takové skutečnosti vyžadují či obsahují; tyto minimální společné normy jsou obsaženy v oddíle XIII části II."
Článek 2
Text obsažený v příloze tohoto rozhodnutí se připojuje k rozhodnutí 2001/264/ES jako oddíl XIII části II přílohy.
Článek 3
Toto rozhodnutí nabývá účinku dnem zveřejnění
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. prosince 2005
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajskem na základě článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí týkajících se rýže stanovených v plánu CXL ES přiloženém ke GATT 1994
(2005/953/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. června 2003 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání podle článku XXVIII GATT 1994 s cílem změnit některé koncese týkající se rýže.
Evropské společenství proto dne 2. července 2003 oznámilo WTO úmysl změnit některé koncese v plánu CXL ES.
(2) Jednání vedla Komise po konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise jednala se Spojenými státy americkými, které mají zájem hlavního dodavatele pro produkt kódu HS 1006 20 (loupaná rýže) a zájem podstatného dodavatele pro produkt kódu HS 1006 30 (omletá rýže), s Thajskem, které má zájem hlavního dodavatele pro produkt kódu HS 1006 30 (omletá rýže) a zájem podstatného dodavatele pro produkt kódu HS 1006 20 (loupaná rýže), a s Indií a Pákistánem, které mají zájem podstatného dodavatele pro produkt kódu HS 1006 20 (loupaná rýže).
(4) Rozhodnutími 2004/617/ES [1] a 2004/618/ES [2] byly jménem Společenství schváleny dohody s Indií a s Pákistánem.
Rozhodnutím 2004/619/ES [3] byla pro loupanou rýži (kód KN 100620) a omletou rýži (kód KN 100630) stanovena nová celní sazba.
Rozhodnutím 2005/476/ES [4] byla schválena dohoda se Spojenými státy.
(5) Komise nyní úspěšně sjednala dohodu ve formě výměny dopisů mezi Společenstvím a Thajskem, která by proto měla být schválena.
(6) S cílem zajistil plné uplatňování dohody od 1. září 2005 a do změny nařízení Rady (ES) č. 1785/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s rýží [5] by měla být Komise zmocněna přijmout dočasné odchylky od uvedeného nařízení a přijmout nezbytná prováděcí opatření.
(7) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Thajskem na základě článku XXVIII GATT 1994 o změně koncesí týkajících se rýže stanovených v plánu CXL ES přiloženém ke GATT 1994 se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
1. V míře nezbytné pro umožnění plného uplatňování dohody od 1. září 2005 se Komise může odchýlit od nařízení (ES) č. 1785/2003 postupem podle čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí, dokud nebude uvedené nařízení změněno, avšak nejdéle do 30. června 2006.
2. Komise přijme postupem podle čl. 3 odst. 2 tohoto rozhodnutí prováděcí pravidla k dohodě.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny zřízený článkem 25 nařízení (ES) č. 1784/2003 [7].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [8].
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 2005
o změně Dohody o založení Evropské banky pro obnovu a rozvoj (EBRD), která bance umožní financovat operace v Mongolsku
(2005/954/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 181a této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Přestože je Mongolsko od roku 2000 členem EBRD, není v současné době zemí, v níž je banka oprávněna provádět operace ze svých vlastních zdrojů.
(2) Na základě žádosti premiéra Mongolska vyjádřilo představenstvo EBRD jednomyslnou podporu přijetí Mongolska za zemi působnosti banky.
(3) Přijetím usnesení ze dne 30. ledna 2004 hlasovala Rada guvernérů EBRD pro provedení nezbytné změny dohody o založení EBRD, což umožní financování operací v Mongolsku.
Všichni guvernéři včetně guvernéra zastupujícího Evropské společenství hlasovali pro tuto změnu.
(4) Protože se změna týká cíle a fungování banky, je nezbytné, aby byla formálně přijata i všemi členskými zeměmi a institucemi, tedy i Evropským společenstvím.
(5) Přijetí této změny Evropským společenstvím je nezbytné pro dosažení cílů Společenství v oblasti hospodářské, finanční a technické spolupráce s třetími zeměmi,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Změna Dohody o založení EBRD nezbytná k tomu, aby banka mohla financovat operace v Mongolsku, se schvaluje jménem Společenství.
Znění změny se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Guvernér EBRD zastupující Evropské společenství předá EBRD prohlášení o přijetí této změny.
Rozhodnutí Politického a bezpečnostního výboru EUPAT/1/2005
ze dne 7. prosince 2005
o jmenování vedoucího policejního poradního týmu EU (EUPAT) v Bývalé jugoslávské republice Makedonii
(2005/957/SZBP)
POLITICKÝ A BEZPEČNOSTNÍ VÝBOR,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
s ohledem na společnou akci Rady 2005/826/SZBP ze dne 24. listopadu 2005 o zřízení policejního poradního týmu EU (EUPAT)
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 2005
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Japonskem podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994
(2005/958/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise v konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise dokončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Japonskem podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT 1994.
Uvedená dohoda by proto měla být schválena,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Japonskem podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT 1994 s ohledem na odvolání určitých koncesí ve vztahu k odvolání listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [1].
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 2005
o uzavření dohody ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem podle článků XXIV.6 a XXVIII Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii
(2005/959/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. března 2004 zmocnila Rada Komisi zahájit jednání s některými dalšími členy WTO podle článku XXIV.6 Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT) 1994 v průběhu přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii.
(2) Jednání vedla Komise v konzultaci s výborem zřízeným článkem 133 Smlouvy a v rámci směrnic pro jednání vydaných Radou.
(3) Komise ukončila jednání o dohodě ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT 1994.
Uvedená dohoda by proto měla být schválena.
(4) Opatření nezbytná k provedení tohoto rozhodnutí by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [1],
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda ve formě výměny dopisů mezi Evropským společenstvím a Novým Zélandem podle článků XXIV.6 a XXVIII GATT 1994 o změně koncesí v listinách České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, pokud jde o odvolání určitých koncesí v souvislosti s odvoláním listin České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky v průběhu jejich přistoupení k Evropské unii, se schvaluje jménem Společenství.
Znění dohody ve formě výměny dopisů se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise přijme prováděcí pravidla k této dohodě ve formě výměny dopisů postupem podle článku 3 tohoto rozhodnutí.
Článek 3
1. Komisi je nápomocen Řídící výbor pro obiloviny, zřízený článkem 25 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami [2] nebo příslušný výbor zřízený odpovídajícím článkem nařízení o společné organizaci trhu s dotčeným výrobkem.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 4 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES.
Doba uvedená v čl. 4 odst. 3 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 4
Předseda Rady je oprávněn jmenovat osobu nebo osoby zmocněné podepsat dohodu zavazující Společenství [3].
Rozhodnutí Komise
ze dne 15. listopadu 2005,
kterým se mění jednací řád Komise
(2005/960/ES, Euratom)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 218 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství pro atomovou energii, a zejména na článek 131 této smlouvy,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 28 odst. 1 a čl. 41 odst. 1 této smlouvy,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Články 1 až 28 jednacího řádu Komise [1] se nahrazují zněním uvedeným v příloze tohoto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem 1. ledna 2006.
Článek 3
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady
ze dne 21. prosince 2005
o uzavření Dohody o nulové celní sazbě na vícečipové integrované obvody jménem Evropského společenství
(Text s významem pro EHP)
(2005/964/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 133 ve spojení s čl. 300 odst. 2 prvním pododstavcem první větou této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Vícečipové integrované obvody (MCP) jsou novou formou polovodičových sestav, která v době jednání o Dohodě WTO o informačních technologiích neexistovala.
Kdyby v té době existovaly, byly by pravděpodobně do dohody začleněny s nulovou celní sazbou.
Obchod s touto důležitou technologií by měl být usnadněn.
(2) Komise sjednala jménem Společenství Dohodu o nulové celní sazbě na vícečipové integrované obvody (dále jen "dohoda") v rámci setkání vlád/orgánů na téma polovodičů (GAMS).
(3) Dohoda zrušuje cla a dávky uplatňované na vícečipové integrované obvody, ponechávajíc vázané sazby WTO beze změn.
(4) Generální sekretariát Rady Evropské unie autentifikoval dohodu dne 28. listopadu 2005.
(5) Dohoda by měla být uzavřena jménem Společenství.
(6) V odst. 7 písm. a) dohody se stanoví, že jakmile depozitář obdrží čtyři listiny o schválení, dohodnou se tyto schvalující smluvní strany na dni vstupu dohody v platnost.
Je vhodné zmocnit Komisi, která zastupuje Společenství v GAMS, aby se na tomto dni dohodla s ostatními stranami dohody,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Dohoda o nulové celní sazbě na vícečipové integrované obvody se uzavírá jménem Společenství.
Znění dohody se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Komise se zmocňuje dohodnout s ostatními stranami dohody den jejího vstupu v platnost.
Tento den bude zveřejněn
Rozhodnutí č. 203
ze dne 26. května 2005,
kterým se mění rozhodnutí č. 170 ze dne 11. června 1998 o stanovení seznamů uvedených v čl. 94 odst. 4 a v čl. 95 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 574/72
(Text s významem pro EHP a pro dohodu mezi EU a Švýcarskem)
(2005/965/ES)
SPRÁVNÍ KOMISE PRO SOCIÁLNÍ ZABEZPEČENÍ MIGRUJÍCÍCH PRACOVNÍKŮ,
s ohledem na čl. 81 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství [1], podle něhož je pověřena jednáním o všech správních otázkách vyplývajících z nařízení (EHS) č. 1408/71 a z pozdějších nařízení,
s ohledem na čl. 36 odst. 2 uvedeného nařízení (EHS) č. 1408/71,
s ohledem na čl. 17 odst. 1 až 4, čl. 29 odst. 1 až 3, čl. 30 odst. 1 a 3, čl. 94 odst. 4 a 5, čl. 95 odst. 4 a 5 a čl. 102 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 574/72 [2],
s ohledem na rozhodnutí č. 170 [3], ve znění rozhodnutí č. 185 [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zavedení Evropského průkazu zdravotního pojištění, jehož doba platnosti může značně přesáhnout dobu platnosti dřívějšího formuláře E 111, způsobuje obtíže při stanovení seznamů uvedených v čl. 94 odst. 4 a v čl. 95 odst. 4 nařízení (EHS) č. 574/72 v souladu s pravidly stanovenými v rozhodnutí č. 170.
(2) Aby bylo zajištěno, že rodinní příslušníci pracovníka (zaměstnané či samostatně výdělečně činné osoby), nebo důchodce a/nebo jeho rodinní příslušníci budou moci plně využívat svých práv udělených nařízením (EHS) č. 1408/71 v případě přemístění bydliště do jiného státu, než je příslušný stát, musí datum uvedené na formulářích E 109 a E 121 automaticky převážit nad datem ukončení platnosti práv uvedeným na formulářích E 106, E 112, Evropském průkazu zdravotního pojištění nebo na novém modelu formuláře E 111 a na formuláři E 128, které jim byly vydány.
(3) Pro zamezení dvojím platbám ze strany příslušné instituce (paušální částka a skutečné náklady) je třeba stanovit postupy, jež zabrání rodinným příslušníkům pracovníka (zaměstnané či samostatně výdělečně činné osoby), nebo důchodci a/nebo jeho rodinným příslušníkům, kteří přemístili své bydliště do jiného členského státu, používat Evropský průkaz zdravotního pojištění, vydaný příslušnou institucí, po počátečním datu, od kterého se začínají vyúčtovávat paušální částky.
(4) Rovněž je třeba stanovit postupy pro zamezení situaci, kdy rodinní příslušníci pracovníka (zaměstnané či samostatně výdělečně činné osoby), nebo důchodce a/nebo jeho rodinní příslušníci, kteří přemístí své bydliště buď do příslušného státu nebo do jiného státu, než je stát, ve kterém mají bydliště, nadále, i po datu, kterým končí vyúčtování paušálních částek, používají Evropský průkaz zdravotního pojištění, vydaný institucí místa bydliště,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Článek 1 rozhodnutí č. 170 se mění takto:
a) V bodě I odst. 2 se zrušuje písmeno c).
b) V bodě I odst. 2 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"datum převzetí formuláře E 109 institucí místa bydliště, pokud ani datum vzniku nároku na věcné dávky podle právních předpisů příslušného státu stanovené v písmenu a), ani datum přemístění bydliště stanovené v písmenu b) nejsou uvedeny na příslušném formuláři."
c) V bodě I se vkládá nový odstavec 2a, který zní:
"Instituce místa bydliště uvědomí příslušnou instituci o zaregistrování dotčené osoby; tato příslušná instituce jí oznámí opatření, jež je třeba jejím jménem použít pro zamezení tomu, aby dotčená osoba nadále používala Evropský průkaz zdravotního pojištění vydaný příslušnou institucí.
Příslušná instituce a/nebo instituce nového místa bydliště uvědomí dotčenou osobu o tom, že Evropský průkaz zdravotního pojištění vydaný institucí dřívějšího místa bydliště pozbývá platnost po datu, kterým končí vyúčtování paušálních částek.
V případě potřeby jí vydá nový Evropský průkaz zdravotního pojištění."
d) V bodě I se vkládá nový odstavec 4a, který zní:
"Instituce dřívějšího místa bydliště oznámí příslušné instituci a/nebo instituci nového místa bydliště opatření, která je třeba použít pro zamezení tomu, aby pojištěná osoba i nadále používala Evropský průkaz zdravotního pojištění, vydaný touto institucí, po datu ukončení registrace.
Příslušná instituce a/nebo instituce nového místa bydliště uvědomí dotčenou osobu o tom, že Evropský průkaz zdravotního pojištění vydaný institucí dřívějšího místa bydliště pozbývá platnost po datu, kterým končí vyúčtování paušálních částek.
V případě potřeby jí vydá nový Evropský průkaz zdravotního pojištění."
e) V bodě II odst. 2 se zrušuje písmeno c).
f) V bodě II odst. 2 se písmeno d) nahrazuje tímto:
"datum převzetí formuláře E 121 institucí místa bydliště, pokud ani datum vzniku nároku na věcné dávky podle právních předpisů příslušného státu stanovené v písmenu a), ani datum přemístění bydliště stanovené v písmenu b) nejsou uvedeny na příslušném formuláři."
g) V bodě II se vkládá nový odstavec 2a, který zní:
"Instituce místa bydliště uvědomí příslušnou instituci o zaregistrování dotčené osoby; tato příslušná instituce jí oznámí opatření, jež je třeba použít pro zamezení tomu, aby dotčená osoba nadále používala Evropský průkaz zdravotního pojištění vydaný příslušnou institucí.
Instituce místa bydliště uvědomí dotčenou osobu o tom, že od data jejího zaregistrování u této instituce Evropský průkaz zdravotního pojištění vydaný příslušnou institucí pozbývá platnost.
V případě potřeby jí vydá nový Evropský průkaz zdravotního pojištění."
h) V bodě II se vkládá nový odstavec 4a, který zní:
"Instituce dřívějšího místa bydliště oznámí příslušné instituci a/nebo instituci nového místa bydliště opatření, která je třeba použít pro zamezení tomu, aby pojištěná osoba i nadále používala Evropský průkaz zdravotního pojištění, vydaný touto institucí, po datu ukončení registrace.
Příslušná instituce a/nebo instituce místa bydliště uvědomí dotčenou osobu o tom, že Evropský průkaz zdravotního pojištění vydaný institucí dřívějšího místa bydliště pozbývá platnost po datu, kterým končí vyúčtování paušálních částek.
V případě potřeby jí vydá nový Evropský průkaz zdravotního pojištění."
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí Rady 2005/966/SZBP
ze dne 14. listopadu 2005
o uzavření dohody mezi Evropskou unií a Švýcarskou konfederací o účasti Švýcarské konfederace na Pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 24 této smlouvy,
s ohledem na doporučení předsednictví,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. září 2005 přijala Rada společnou akci 2005/643/SZBP o Pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM) [1].
(2) Podle čl. 10 odst. 4 uvedené společné akce jsou podrobná ujednání ve vztahu k účasti třetích států podmíněna dohodou podle článku 24 Smlouvy o Evropské unii.
(3) Rada dne 13. prosince 2004 zmocnila předsednictví, jemuž je případně nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, aby v případě budoucích civilních operací EU pro řešení krizí zahájilo jednání s třetími státy s cílem uzavřít dohodu na základě vzorové dohody mezi Evropskou unií a třetím státem o účasti třetího státu na civilní operaci EU pro řešení krizí.
Na tomto základě předsednictví sjednalo dohodu se Švýcarskou konfederací o účasti Švýcarské konfederace na Pozorovatelské misi Evropské unie
Rozhodnutí Rady
ze dne 20. září 2005
o jmenování řeckých členů a náhradníků Poradního výboru pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků
(2005/C 242/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství [1], a zejména na článek 82 tohoto nařízení,
s ohledem na kandidátské listiny předložené Radě vládami členských států,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada svým rozhodnutím ze dne 4. října 2004 [2] jmenovala členy Poradního výboru pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků a jejich náhradníky na dobu od 23. září 2004 do 22. září 2006, s výjimkou řeckých členů a náhradníků;
(2) Na místa, která je třeba obsadit, navrhla řecká vláda své kandidáty,
ROZHODLA TAKTO:
Jediný článek
Jsou jmenováni tito členové Poradního výboru pro sociální zabezpečení migrujících pracovníků, jakož i jejich náhradníci, na funkční období do 23. září 2006:
I. ZÁSTUPCI VLÁDY
Země _BAR_ Členové _BAR_ Náhradníci _BAR_
Řecko _BAR_ Theodora TSOSOROUOVÁ Anna RIZOUOVÁ _BAR_ Spyridon TSIANTIS _BAR_
II. ZÁSTUPCI ORGANIZACÍ ZAMĚSTNANCŮ
Země _BAR_ Členové _BAR_ Náhradníci _BAR_
Řecko _BAR_ Marinos DIMITRAKOPOULOS Apostolos KOKKINOS _BAR_ Evangelos KOKOSSIS _BAR_
III. ZÁSTUPCI ORGANIZACÍ ZAMĚSTNAVATELŮ
Země _BAR_ Členové _BAR_ Náhradníci _BAR_
Řecko _BAR_ Lambros PAPAÏOANNOU C. GIANNOULOPOULOS _BAR_ G. CHATZIS _BAR_
Rozhodnutí Rady
ze dne 24. září 2004
nové obsazení Výboru Evropského sociálního fondu
(2005/C 252/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména článek 147 této smlouvy, s ohledem na Akt o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie [1], a zejména na čl. 52 odst.
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech [2] a zejména na čl. 49 odst.1 třetí pododstavec tohoto nařízení,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s rozhodnutím Rady ze dne 8. října 2001, kterým se jmenují členové výboru uvedeného v článku 147 Smlouvy o ES [3], uplyne funkční období jeho členů dne 22. října 2004.
(2) Akt o přistoupení stanoví, že po přistoupení dojde k novému obsazení Výboru Evropského sociálního fondu v plném rozsahu.
(3) Členové a náhradníci výboru uvedeného v článku 147 Smlouvy musí být tudíž jmenováni na dobu tří let,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Osoby uvedené v příloze jsou jmenovány členy a náhradníky Výboru Evropského sociálního fondu na období ode dne 1. května 2004 do dne 30. dubna 2007.
Článek 2
Toto rozhodnutí bude vyhlášeno
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. října 2005,
kterým se upravují základní platy a příspěvky pro zaměstnance Europolu
(2005/C 259/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na akt Rady ze dne 3. prosince 1998, kterým se stanoví služební řád pro zaměstnance Europolu [1] (dále jen "služební řád"), a zejména na článek 44 uvedeného aktu,
s ohledem na podnět Lucemburského velkovévodství [2],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [3],
s ohledem na přezkum odměňování úředníků Europolu provedený správní radou Europolu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V uvedeném přezkumu zohlednila správní rada změny v životních nákladech v Nizozemsku i změny v platech ve státní službě v členských státech.
(2) Uvedený přezkum odůvodňuje zvýšení odměn o 0,2 % v období mezi 1. červencem 2003 a 1. červencem 2004.
(3) Rada by na základě přezkumu měla jednomyslným rozhodnutím upravit základní platy a příspěvky úředníků Europolu,
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Služební řád se s účinkem od 1. července 2004 mění takto:
a) v článku 45 se tabulka základních měsíčních platů nahrazuje tímto:
_BAR_ "1 _BAR_ 2 _BAR_ 3 _BAR_ 4 _BAR_ 5 _BAR_ 6 _BAR_ 7 _BAR_ 8 _BAR_ 9 _BAR_ 10 _BAR_ 11 _BAR_
1 _BAR_ 14678,38 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
2 _BAR_ 13180,56 _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_ _BAR_
3 _BAR_ 9046,67 _BAR_ 9280,32 _BAR_ 9513,99 _BAR_ 9765,62 _BAR_ 10017,25 _BAR_ 10280,84 _BAR_ 10543,24 _BAR_ 10820,06 _BAR_ 11098,65 _BAR_ 11392,22 _BAR_ 11682,78 _BAR_
4 _BAR_ 7878,38 _BAR_ 8088,08 _BAR_ 8294,78 _BAR_ 8513,45 _BAR_ 8732,14 _BAR_ 8962,79 _BAR_ 9190,45 _BAR_ 9433,11 _BAR_ 9675,73 _BAR_ 9930,37 _BAR_ 10185,00 _BAR_
5 _BAR_ 6491,44 _BAR_ 6662,18 _BAR_ 6829,92 _BAR_ 7009,67 _BAR_ 7189,41 _BAR_ 7381,12 _BAR_ 7569,84 _BAR_ 7770,55 _BAR_ 7968,26 _BAR_ 8177,94 _BAR_ 8387,65 _BAR_
6 _BAR_ 5562,82 _BAR_ 5709,58 _BAR_ 5856,38 _BAR_ 6012,15 _BAR_ 6164,91 _BAR_ 6326,68 _BAR_ 6488,44 _BAR_ 6659,19 _BAR_ 6829,92 _BAR_ 7009,67 _BAR_ 7189,41 _BAR_
7 _BAR_ 4637,17 _BAR_ 4759,99 _BAR_ 4879,80 _BAR_ 5008,62 _BAR_ 5137,42 _BAR_ 5272,23 _BAR_ 5407,03 _BAR_ 5550,83 _BAR_ 5691,61 _BAR_ 5841,40 _BAR_ 5991,17 _BAR_
8 _BAR_ 3942,19 _BAR_ 4047,04 _BAR_ 4148,88 _BAR_ 4259,72 _BAR_ 4367,55 _BAR_ 4481,40 _BAR_ 4595,23 _BAR_ 4718,06 _BAR_ 4837,87 _BAR_ 4966,68 _BAR_ 5092,48 _BAR_
9 _BAR_ 3474,88 _BAR_ 3567,74 _BAR_ 3660,62 _BAR_ 3756,45 _BAR_ 3852,32 _BAR_ 3954,17 _BAR_ 4056,02 _BAR_ 4163,86 _BAR_ 4268,74 _BAR_ 4382,55 _BAR_ 4493,39 _BAR_
10 _BAR_ 3013,56 _BAR_ 3094,46 _BAR_ 3172,32 _BAR_ 3256,19 _BAR_ 3337,09 _BAR_ 3426,95 _BAR_ 3516,81 _BAR_ 3609,68 _BAR_ 3699,54 _BAR_ 3798,41 _BAR_ 3894,26 _BAR_
11 _BAR_ 2920,71 _BAR_ 2998,59 _BAR_ 3073,46 _BAR_ 3154,36 _BAR_ 3235,23 _BAR_ 3322,10 _BAR_ 3405,98 _BAR_ 3495,85 _BAR_ 3585,72 _BAR_ 3681,59 _BAR_ 3774,42 _BAR_
12 _BAR_ 2318,60 _BAR_ 2381,48 _BAR_ 2441,38 _BAR_ 2504,31 _BAR_ 2567,22 _BAR_ 2636,11 _BAR_ 2705,02 _BAR_ 2776,91 _BAR_ 2845,80 _BAR_ 2920,71 _BAR_ 2995,59 _BAR_
13 _BAR_ 1992,06 _BAR_ 2045,98 _BAR_ 2096,91 _BAR_ 2153,84 _BAR_ 2207,76 _BAR_ 2267,66 _BAR_ 2324,58 _BAR_ 2387,47 _BAR_ 2447,41 _BAR_ 2513,31 _BAR_ 2576,20" _BAR_
b) v čl. 59 odst. 3 se částka "986,57 EUR" nahrazuje částkou "988,54 EUR";
c) v čl. 59 odst. 3 se částka "1973,14 EUR" nahrazuje částkou "1977,09 EUR";
d) v čl. 60 odst. 1 se částka "263,09 EUR" nahrazuje částkou "263,62 EUR";
e) v dodatku 5 se v čl. 2 odst. 1 částka "275,04 EUR" nahrazuje částkou "275,59 EUR";
f) v dodatku 5 se v čl. 3 odst. 1 částka "11958,42 EUR" nahrazuje částkou "11982,34 EUR";
g) v dodatku 5 se v čl. 3 odst. 1 částka "2690,65 EUR" nahrazuje částkou "2696,03 EUR";
h) v dodatku 5 se v čl. 3 odst. 2 částka "16143,87 EUR" nahrazuje částkou "16176,16 EUR";
i) v dodatku 5 se v čl. 4 odst. 1 částka "1195,85 EUR" nahrazuje částkou "1198,24 EUR";
j) v dodatku 5 se v čl. 4 odst. 1 částka "896,90 EUR" nahrazuje částkou "898,69 EUR";
k) v dodatku 5 se v čl. 4 odst. 1 částka "597,91 EUR" nahrazuje částkou "599,11 EUR";
l) v dodatku 5 se v čl. 4 odst. 1 částka "478,33 EUR" nahrazuje částkou "479,29 EUR";
m) v dodatku 5 se v čl. 5 odst. 3 částka "1687,57 EUR" nahrazuje částkou "1690,95 EUR";
n) v dodatku 5 se v čl. 5 odst. 3 částka "2250,11 EUR" nahrazuje částkou "2254,61 EUR";
o) v dodatku 5 se v čl. 5 odst. 3 částka "2812,62 EUR" nahrazuje částkou "2818,25 EUR".
Článek 2
Toto rozhodnutí bude zveřejněno
Rozhodnutí správní rady Europolu
ze dne 19. října 2004
o přijetí podmínek a postupů, které stanovil Europol pro úpravu částek zmíněných v příloze rozhodnutí správní rady Europolu ze dne 16. listopadu 1999 o daních uplatňovaných na platy a požitky vyplácené personálu Europolu ve prospěch Europolu
(2005/C 282/03)
SPRÁVNÍ RADA EUROPOLU,
S ohledem na protokol vypracovaný na základě článku K.3 Smlouvy o Evropské unii a článku 41 odst. 3 Úmluvy o Europolu o výsadách a imunitách Europolu, členů jeho orgánů, náměstků ředitelů a zaměstnanců Europolu [1], a zejména na článek 10 protokolu;
Vzhledem k těmto důvodům:
1. Rada rozhodla dne 12. října 2005 Rada upravit platy a požitky úředníků Europolu o 0,2 % se zpětným účinkem ke dni 1. červenci 2004.
2. Správní rada rozhodla dne 19. října 2005 provést zvýšení částek zmíněných v článku 4 přílohy rozhodnutí správní rady ze dne 16. listopadu 1999 [2] o totéž procento a k témuž datu, jak je stanoveno rozhodnutím Rady ze dne 12. října 2005, zmíněným v bodě 1.
3. V souladu se stejným rozhodnutím správní rady ze dne 19. října 2005 by upravené částky měly být uveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie.
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
S účinkem od 1. července 2004:
1. Částka uvedená v první větě článku 4 přílohy rozhodnutí správní rady Europolu ze dne 16. listopadu 1999 bude nahrazena částkou 110,24 EUR.
2. Částky v eurech v tabulce uvedené v článku 4 přílohy rozhodnutí správní rady Europolu ze dne 16. listopadu 1999 budou nahrazeny tímto:
8 % k částkám mezi 110,24 a 1941,75 EUR
10 % k částkám mezi 1941,76 a 2674,46 EUR
12,5 % k částkám mezi 2674,47 a 3065,08 EUR
15 % k částkám mezi 3065,09 a 3480,86 EUR
17,5 % k částkám mezi 3480,87 a 3871,51 EUR
20 % k částkám mezi 3871,52 a 4250,14 EUR
22,5 % k částkám mezi 4250,15 a 4640,75 EUR
25 % k částkám mezi 4640,76 a 5019,40 EUR
27,5 % k částkám mezi 5019,41 a 5410,02 EUR
30 % k částkám mezi 5410,03 a 5788,67 EUR
32,5 % k částkám mezi 5788,68 a 6179,29 EUR
35 % k částkám mezi 6179,30 a 6558,53 EUR
40 % k částkám mezi 6558,54 a 6949,16 EUR
45 % k částkám nad 6949,17 EUR
Článek 2
Toto rozhodnutí bude uveřejněno
Předpisy o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu
Rozhodnutí předsednictva ze dne 28. listopadu 2001 [1] [2] [3]
(2005/C 289/06)
PŘEDSEDNICTVO,
s ohledem na čl. 255 odst. 2 a 3 Smlouvy o ES;
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, a zejména na články 11, 12 a 18 tohoto nařízení;
s ohledem na čl. 22 odst. 2 a 11, čl. 96 odst. 1, článek 97 a přílohu VII jednacího řádu;
ROZHODLO
HLAVA I
REJSTŘÍK REFERENČNÍCH ÚDAJŮ
Článek 1
Vytvoření
1. Rejstřík referenčních údajů je vytvořen v rámci orgánu na základě čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 a čl. 97 odst. 3 jednacího řádu.
2. Takto vytvořený rejstřík referenčních údajů obsahuje dokumenty vypracované nebo obdržené orgánem počínaje dnem nabytí účinnosti nařízení (ES) č. 1049/2001 [4].
3. Referenční údaj je "průkazem totožnosti dokumentu", který obsahuje nejen údaje požadované v čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001, ale rovněž a v mezích možností údaje umožňující určení orgánu, který je původcem dokumentu, jazyky, v nichž je dokument přístupný, status dokumentu, typ dokumentu a místo, kde je dokument uložen.
Článek 2
Cíle
Rejstřík referenčních údajů je vytvořen tak, aby umožnil:
- používání jednotného systému referenčních údajů,
- přímý přístup k dokumentům, zejména legislativním, v elektronické formě,
- určení dokumentů, které nejsou přístupné v elektronické formě,
- vyhledávání dokumentů nedostatečně popsaných žadatelem,
- určení dokumentů, které jsou přístupné veřejnosti v rámci omezení stanovených v článcích 4 a 9 nařízení (ES) č. 1049/2001,
- registraci důvěrných dokumentů za dodržení omezení uvedených v článku 9 výše uvedeného nařízení.
Článek 3
Fungování
Oddělení pověřené správou rejstříku referenčních údajů je odpovědné za:
- kontrolu registrace dokumentů vypracovaných nebo obdržených Evropským parlamentem,
- příjem žádostí o přístup v písemné nebo elektronické formě a za vedení lhůtní knihy v zájmu dodržování lhůty na odpověď, která je 15 pracovních dnů,
- předání potvrzení o obdržení,
- pomoc žadateli vedoucí k upřesnění obsahu jeho žádosti,
- usnadnění přístupu žadatele k již zveřejněným dokumentům,
- předání žádosti příslušnému oddělení nebo odpovědné osobě, pokud se žádost týká dokumentu, který není zapsán v rejstříku, nebo pokud se žádost týká dokumentu podléhajícího omezením uvedeným v článcích 4 a 9 nařízení (ES) č. 1049/2001,
- domluvu s žadatelem v případě, že jsou požadované dokumenty příliš rozsáhlé nebo složité.
Článek 4
Registrace dokumentů
1. Každý dokument vypracovaný orgánem je v nejkratší možné době zapsán do rejstříku referenčních údajů.
Generální tajemník přijme vnitřní prováděcí opatření nezbytná k zajištění toho, že budou registrovány všechny dokumenty vypracované Evropským parlamentem.
2. V tomto ohledu jsou dokumenty Evropského parlamentu tak, jak jsou popsány v čl. 97 odst. 2 jednacího řádu, zapsány do rejstříku referenčních údajů na odpovědnost orgánu nebo oddělení, které je původcem dokumentu.
3. Dokumenty vytvořené v rámci legislativního procesu nebo parlamentní činnosti jsou zapsány do rejstříku ihned po jejich předložení nebo zveřejnění.
4. Ostatní dokumenty spadající do působnosti administrativních oddělení generálního sekretariátu Evropského parlamentu jsou do rejstříku referenčních údajů zapsány pokud možno ihned po schválení oddělením, které je jejich původcem.
5. Jakýkoli dokument, který orgán obdržel od třetí osoby ve smyslu článku 3 nařízení (ES) č. 1049/2001, je předán poštovní službou zaměstnancům rejstříku referenčních údajů, kteří jej zaregistrují, nejedná-li se o citlivý dokument ve smyslu článku 9 výše uvedeného nařízení, na který se vztahují omezení stanovená ve výše uvedeném článku.
Článek 5
Přímo přístupné dokumenty
1. Všechny dokumenty vypracované nebo obdržené Evropským parlamentem v rámci legislativního procesu musí být občanům přístupné v elektronické formě s výhradou omezení stanovených v článcích 4 a 9 nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. V tomto ohledu Evropský parlament zpřístupní v rejstříku všechny legislativní dokumenty, což občanům umožní přístup k plným zněním dokumentů.
3. Evropský parlament tento rejstřík zpřístupní elektronickou cestou na internetových stránkách Europarl a zajistí "on-line" pomoc občanům, pokud jde o postup podání žádosti o přístup k dokumentům.
4. Ostatní dokumenty, zejména dokumenty týkající se vytváření politik nebo strategií, jsou pokud možno zpřístupněny přímo.
5. Typy přímo přístupných dokumentů jsou vyjmenovány v seznamu schváleném Evropským parlamentem, který je připojen k jeho jednacímu řádu.
Dokumenty, které nejsou na tomto seznamu, budou zpřístupněny na písemnou žádost.
Článek 6
Dokumenty přístupné na žádost
1. Dokumenty vypracované nebo obdržené Evropským parlamentem mimo legislativní proces jsou pokud možno přímo přístupné občanům s výhradou omezení uvedených v článcích 4 a 9 nařízení (ES) č. 1049/2001.
Pokud zapsání dokumentu do rejstříku referenčních údajů nedovoluje přímý přístup k plnému znění buď proto, že dokument není přístupný v elektronické formě, nebo v důsledku uplatnění výjimek uvedených v článcích 4 a 9 nařízení (ES) č. 1049/2001, žadatel může požádat o přístup k dokumentu písemně nebo prostřednictvím elektronického formuláře, který je k dispozici na internetových stránkách Europarl.
Evropský parlament může poskytnout přístup k dokumentu nebo může písemně sdělit důvody úplného nebo částečného zamítnutí žádosti.
3. Dokumenty vypracované nebo obdržené Evropským parlamentem před vstupem nařízení (ES) č. 1049/2001 v platnost a které tudíž nejsou k dispozici v rejstříku referenčních údajů, jsou přístupné na písemnou žádost s výhradou omezení uvedených v článcích 4 a 9 výše uvedeného nařízení.
Článek 7
Uložení dokumentů
1. Každý dokument je uložen v archívech databáze rejstříku referenčních údajů.
Tato databáze obsahuje všechny dokumenty vypracované Evropským parlamentem.
Jedna kopie údajů a dokumentů se předává historickým archívům Evropského parlamentu (ARCDOC).
2. Pokud není databáze pověřená archivováním dokumentů, které mají být zapsány do rejstříku, funkční, oddělení pověřené vedením rejstříku použije systémy a databáze, které již v Evropském parlamentu existují, a omezí se na to, aby s těmito systému a databázemi navázala spojení za účelem získání nezbytných údajů a zpřístupnění plných znění dokumentů.
HLAVA II
PŮVODNÍ ŽÁDOST
Článek 8
Podání původní žádosti
1. Žádost o přístup k dokumentu Evropského parlamentu může být podána písemně nebo v elektronické formě v jednom z jazyků uvedených v článku 314 Smlouvy o ES.
2. Žádost musí být dostatečně přesně formulována a musí obsahovat zejména údaje, které umožní určit požadovaný dokument nebo požadované dokumenty, a jméno a adresu žadatele.
3. Pokud není žádost dostatečné přesná, orgán žadatele požádá, aby žádost upřesnil, a žadateli při tom pomůže.
4. Žadatel nemusí uvádět důvody žádosti.
Článek 9
Vyřizování písemné žádosti
1. Jakákoli žádost o přístup k dokumentu v držení Parlamentu je v den své registrace předána prostřednictvím poštovní služby oddělení, které je pověřeno správou rejstříku referenčních údajů a které musí potvrdit její přijetí, napsat odpověď a poskytnout dokument ve stanovené lhůtě.
2. Týká-li se žádost dokumentu vypracovaného Evropským parlamentem, na který se vztahuje jedna z výjimek uvedených v článku 4 nařízení (ES) č. 1049/2001, obrátí se oddělení pověřené správou rejstříku referenčních údajů na oddělení nebo orgán, který je původcem dokumentu a který navrhne řešení do pěti pracovních dnů.
3. Vyskytnou-li se pochybnosti ohledně zveřejnění dokumentů vypracovaných třetími osobami, konzultuje Evropský parlament s těmito osobami a dá jim lhůtu pěti pracovních dnů na to, aby se vyjádřily, aby bylo možno určit, zda se na dokument vztahuje jedna z výjimek stanovených v článcích 4 a 9 nařízení (ES) č. 1049/2001.
4. Týká-li se žádost zaslaná Evropskému parlamentu dokumentu, který ještě orgán, jenž je jeho původcem, nezveřejnil, Parlament dá orgánu odpovědnému za dokument lhůtu pěti pracovních dní na to, aby vyjádřil své případné výhrady ke zveřejnění dokumentu.
5. Neobdrží-li Evropský parlament odpověď ve lhůtě pěti pracovních dnů, pokračuje dále v zahájeném postupu.
Článek 10
Vyřizování žádosti v elektronické formě
1. Jakákoli žádost v elektronické formě je zaslána na adresu uvedenou na internetových stránkách Evropského parlamentu za použití, pokud možno s použitím příslušného elektronického formuláře a systému "on-line" pomoci, který byl vytvořen s cílem usnadnit podání takové žádosti.
2. Žádost v elektronické formě zaslaná na internetové stránky Europarl Evropského parlamentu je automaticky předána oddělení pověřenému správou rejstříku referenčních údajů, aby mohla být registrována a vyřízena.
3. Žádost obdržená v elektronické formě a obsahující všechny nezbytné údaje uvedené v článku 8 tohoto rozhodnutí vede automaticky k vydání potvrzení o obdržení pro žadatele.
4. Postupy stanovené v čl. 9 odst. 2 a následujících tohoto rozhodnutí, které se týkají vyřizování původní žádosti podané písemně, se rovněž vztahují na žádosti podané v elektronické formě.
Článek 11
Lhůta na odpověď
1. Do 15 pracovních dnů od registrace žádosti poskytne oddělení pověřené správou rejstříku referenčních údajů přístup k požadovanému dokumentu a zpřístupní jej v této lhůtě.
2. Nemůže-li Evropský parlament požadovaný dokument zpřístupnit, sdělí žadateli písemně důvody svého úplného nebo částečného zamítnutí žádosti a informuje jej o jeho právu podat potvrzující žádost.
3. V takovém případě má žadatel lhůtu patnácti pracovních dní ode dne, kdy obdrží odpověď, na to, aby podal potvrzující žádost.
4. Ve výjimečných případech, když se žádost týká velmi rozsáhlého dokumentu nebo velkého počtu dokumentů, může být lhůta uvedená v odstavci 1 tohoto článku prodloužena o patnáct pracovních dnů, pokud je o tom žadatel předem informován a je podrobně seznámen s důvody.
5. Pokud orgán neodpoví v předepsané lhůtě, je žadatel oprávněn podat potvrzující žádost.
6. Lhůta patnácti pracovních dnů uvedená v článku 7 nařízení (ES) č. 1049/2001 začíná běžet od dne, kdy byla zaregistrována původní žádost.
Článek 12
Oprávněný orgán
1. Původní žádosti zaslané Evropskému parlamentu vyřizuje generální tajemník z pověření předsedy nebo místopředsedy odpovědného za dohled nad vyřizováním žádostí o přístup k dokumentů, jak je uvedeno v čl. 97 odst. 6 jednacího řádu.
2. Kladné odpovědi na původní žádosti žadateli zasílá buď generálním tajemníkem nebo jím pověřená osoba.
3. O řádně odůvodněném zamítnutí původní žádosti rozhoduje generální tajemník na návrh oddělení pro rejstřík a po konzultaci s autorem dokumentu.
Každé rozhodnutí o zamítnutí je pro informaci předáno místopředsedovi příslušnému pro otázky průhlednosti.
4. Generální tajemník nebo jeho zástupce může věc kdykoli postoupit právní službě a/nebo nebo osobě pověřené záležitostmi ochrany osobních údajů.
HLAVA III
POTVRZUJÍCÍ ŽÁDOST
Článek 13
Podání
1. Potvrzující žádost může být zaslána Evropskému parlamentu písemně nebo v elektronické formě do 15 pracovních dnů buď od obdržení odpovědi s úplným nebo částečným zamítnutím přístupu k požadovanému dokumentu, nebo nebyla-li původní žádost vůbec zodpovězena.
2. Potvrzující žádost musí splňovat formální požadavky stanovené v článku 8 tohoto rozhodnutí.
Článek 14
Vyřizování
1. Potvrzující žádosti jsou zaregistrovány postupem uvedeným v čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 2 tohoto rozhodnutí pro žádosti podané písemně nebo v elektronické formě.
2. Rejstřík referenčních údajů zašle žadateli potvrzení o obdržení žádosti a zahájí postup podle článků 9 a 10 tohoto rozhodnutí s cílem vypracovat odpověď orgánu.
3. Do 15 pracovních dnů od registrace žádosti Evropský parlament buď zajistí přístup k dokumentu, nebo písemně sdělí důvody úplného nebo částečného zamítnutí žádosti.
4. Ve výjimečných případech, když se žádost týká velmi rozsáhlého dokumentu nebo velkého počtu dokumentů, může být lhůta stanovená v předchozím odstavci prodloužena o patnáct pracovních dnů, pokud je o tom žadatel předem informován a je podrobně seznámen s důvody.
Článek 15
Oprávněný orgán
1. Odpověď na jakoukoli potvrzující žádost přísluší předsednictvu Evropského parlamentu.
O potvrzujících žádostech rozhoduje jménem předsednictva a pod jeho dohledem místopředseda příslušný pro otázky průhlednosti.
2. Místopředseda informuje předsednictvo o svém rozhodnutí na první schůzi předsednictva konané po přijetí rozhodnutí a po té, co informoval žadatele.
Považuje-li to místopředseda za nutné, může ve stanovené lhůtě požádat předsednictvo o návrh rozhodnutí, a to zejména v případě, pokud by odpověď mohla vyvolat zásadní otázky týkající se politiky průhlednosti Evropského parlamentu.
Odpověď místopředsedy žadateli závisí na rozhodnutí předsednictva.
3. Místopředseda a předsednictvo rozhodují z pověření generálního tajemníka a na základě návrhu vypracovaného oddělením pro rejstřík. oddělení pro rejstřík je oprávněné požádat o stanovisko právní službu a/nebo osobu pověřenou záležitostmi ochrany osobních údajů, kteří musí zaujmout stanovisko do tří pracovních dnů.
Článek 16
Opravné prostředky
1. Zamítne-li Evropský parlament zcela nebo částečně požadovaný přístup, informuje orgán žadatele o opravných prostředcích, které má k dispozici, tj.: o soudním odvolání proti rozhodnutí orgánu a/nebo o možnosti podat stížnost veřejnému ochránci práv za podmínek stanovených v článcích 230 a 195 Smlouvy o ES.
2. Pokud orgán neodpoví v předepsané lhůtě, považuje se tento akt za zamítavou odpověď a žadatel je oprávněn zahájit soudní řízení nebo podat stížnost podle ustanovení předchozího odstavce.
HLAVA IV
REGISTRACE CITLIVÝCH DOKUMENTŮ A PŘÍSTUP K NIM
Článek 17
Registrace citlivých dokumentů
1. Registrace citlivých dokumentů ve smyslu článku 9 nařízení (ES) č. 1049/2001, které jsou dokumenty orgánů, subjektů, členských států, třetích zemí nebo mezinárodních organizací, podléhá předběžnému souhlasu původce.
2. Za tímto účelem předá původce citlivého dokumentu tento dokument přímo předsedovi Evropského parlamentu nejvhodnějším způsobem, aby byla zaručena důvěrnost obsahu tohoto dokumentu.
3. Předání citlivého dokumentu vždy doprovází stanovisko původce týkající se svolení k registraci tohoto dokumentu.
4. Jestliže původce souhlasí se zapsáním dokumentu do rejstříku referenčních údajů Evropského parlamentu, posoudí předseda Parlamentu, které referenční údaje mohou být v rejstříku referenčních údajů uvedeny.
Předseda se radí s místopředsedou odpovědným za dohled nad vyřizováním žádostí o přístup k dokumentům, s generálním tajemníkem a popřípadě s předsedou příslušného výboru.
Jakýkoli dokument vypracovaný Evropským parlamentem, který odkazuje na citlivý dokument ve smyslu článku 9 nařízení (ES) č. 1049/2001, je registrován a zpřístupněn pouze se svolením předsedy Parlamentu.
Tomuto dokumentu jsou přiděleny referenční údaje za stejných podmínek jako v předchozím odstavci.
6. Vyjádří-li jeden z orgánů pochybnosti, pokud jde o důvěrnou povahu dokumentů obdržených Evropským parlamentem, je tato věc postoupena interinstitucionálnímu výboru zřízenému podle čl. 15 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001.
Článek 18
Vyřizování žádosti o přístup
1. Žádosti o přístup k citlivým dokumentům ve smyslu článku 9 nařízení (ES) č. 1049/2001 podané písemně nebo v elektronické formě jsou registrovány postupem stanoveným v čl. 9 odst. 1 nebo čl. 10 odst. 2 tohoto rozhodnutí.
2. Generální tajemník předá žádost o přístup k citlivému dokumentu předsedovi.
Odpověď na žádost, jedná-li se o původní žádost nebo o potvrzující žádost, přísluší předsednictvu, které může v souladu s čl. 22 odst.
10 jednacího řádu Evropského parlamentu odpovědí pověřit předsedu Parlamentu. Předseda se radí s místopředsedou odpovědným za dohled nad vyřizováním žádostí o přístup k dokumentům, s generálním tajemníkem nebo popřípadě s předsedou příslušného výboru.
3. Lhůta patnácti pracovních dnů stanovená v článcích 7 a 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 začíná běžet od dne, kdy byla zaregistrována původní nebo potvrzující žádost.
Článek 19
Oprávněné osoby
Osobami, které mají oprávnění seznamovat se s citlivými dokumenty, jsou: předseda Evropského parlamentu, místopředseda odpovědný za vyřizování žádostí o přístup k dokumentům, předseda výboru, jehož se věc přímo týká, a generální tajemník, pokud dohody uzavřené s ostatními orgány nestanoví zvláštní oprávnění.
Článek 20
Ochrana citlivých dokumentů
1. Citlivé dokumenty ve smyslu článku 9 nařízení (ES) č. 1049/2001 podléhají přísným bezpečnostním pravidlům, aby bylo zaručeno důvěrné zacházení s nimi v rámci orgánu.
2. V tomto ohledu předloží generální tajemník návrh předpisů předsednictvu, které vezme v potaz kontakty a dohody s Komisí a Radou.
3. Návrh přijatý předsednictvem bude předložen ke schválení plénu a takto schválený text bude připojen k jednacímu řádu Evropského parlamentu.
HLAVA V
ZPŘÍSTUPNĚNÍ DOKUMENTŮ
Článek 21
Zpřístupnění
1. Dokumenty se poskytují buď ve formě kopie, nebo v elektronické formě podle toho, čemu dává žadatel přednost.
2. Pokud Evropský parlament nebo jiný orgán dokument již zveřejnil a tento dokument je snadno přístupný, může Evropský parlament zpřístupnit požadovaný dokument tím, že žadateli sdělí, jak jej může získat.
Článek 22
Náklady na odpověď
1. Žadateli mohou být vyúčtovány náklady na pořízení a zaslání kopie.
Tento poplatek nesmí být vyšší než skutečné náklady na pořízení a zaslání kopie.
2. Nahlédnutí na místě a/nebo kopie, která nemá více než 20 stránek formátu A4, a přímý přístup v elektronické formě nebo prostřednictvím rejstříku jsou zdarma.
Článek 23
Žádost týkající se rozsáhlých dokumentů
1. Za zpřístupnění dokumentů, které mají více než 20 stránek formátu A4, se účtuje poplatek 10 eur plus 0,03 eura za stránku.
2. Výše tohoto poplatku může být upravena rozhodnutím předsednictva Evropského parlamentu na základě návrhu generálního tajemníka.
3. O nákladech spojených s jiným způsobem předání bude rozhodnuto generálním tajemníkem, nesmějí však převýšit skutečné náklady na předání.
4. V případě opakovaných a po sobě následujících žádostí, které se týkají rozsáhlých dokumentů nebo velkého počtu dokumentů, se dotyčný orgán může se žadatelem neformálně domluvit s cílem nalézt přijatelné řešení.
5. Toto rozhodnutí se netýká zveřejněných dokumentů, které mají vlastní cenový systém.
Článek 24
Dodatečné náklady na překlad
V případě, že žadatel žádá o překlad do jazyka jiného, než jsou jazyky, ve kterých je dokument k dispozici, použije se pro překlad platný ceník, který se v rámci orgánu používá pro překlady vyhotovené "externími dodavateli".
HLAVA VI
POUŽITÍ
Článek 25
Použití
Toto rozhodnutí je použitelné s ohledem na ustanovení nařízení (ES) č. 1049/2001 a jednacího řádu Evropského parlamentu a aniž jsou tato ustanovení dotčena.
Článek 26
Revize
Toto rozhodnutí bude znovu přezkoumáno dva roky po vstupu v platnost.
Za tímto účelem předloží generální tajemník Evropského parlamentu zprávu o uplatňování tohoto rozhodnutí.
Článek 27
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Prováděcí pravidla týkající se nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů
Rozhodnutí předsednictva ze dne 22. června 2005
(2005/C 308/01)
PŘEDSEDNICTVO,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména článek 286 této smlouvy,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů, a zejména jeho čl. 24 odst. 8,
s ohledem na čl. 22 odst. 2 jednacího řádu Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení (ES) č. 45/2001 (dále jen "nařízení") vymezuje zásady a pravidla použitelná na všechny orgány a instituce Společenství a stanoví, že každý orgán a instituce Společenství jmenuje inspektora ochrany údajů.
24 odst. 8 nařízení stanoví, že každý orgán nebo instituce Společenství přijme dodatečná prováděcí pravidla v souladu s ustanoveními uvedenými v příloze nařízení.
Tato dodatečná pravidla se týkají zejména úkolů, povinností a pravomocí inspektora ochrany údajů.
(3) Prováděcí pravidla mají za cíl upřesnit postupy, které umožní subjektům údajů vykonávat svá práva, a všem osobám, které v orgánech a institucích Společenství působí v oblasti zpracování osobních údajů, plnit jejich povinnosti.
ROZHODLO:
Článek 1
Účel
1. Toto rozhodnutí stanovuje obecná pravidla k provedení nařízení ve vztahu k Evropskému parlamentu.
Zejména doplňuje ustanovení nařízení týkající se úkolů, povinností a pravomocí inspektora nebo inspektorů ochrany údajů Evropského parlamentu.
2. Dále stanovuje způsoby výkonu práv subjektu údajů i postup pro oznámení o zpracování a postup pro přístup do rejstříku zpracování, který spravuje inspektor ochrany údajů.
Článek 2
Jmenování, status a nezávislost
1. Generální tajemník jmenuje inspektora ochrany údajů, vybraného z úředníků orgánů a institucí Společenství, na základě jeho osobních a profesních kvalit, a zejména jeho odborných znalostí v oblasti ochrany údajů.
Inspektor ochrany osobních údajů je jmenován v souladu s postupem stanoveným v článku 29 služebního řádu úředníků.
2. Generální tajemník sdělí jméno inspektora ochrany údajů evropskému inspektorovi ochrany údajů.
3. Aby mohl vykonávat své povinnosti, je inspektor ochrany údajů osvobozen od veškeré ostatní činnosti v Evropském parlamentu.
Jiné funkce může vykonávat tehdy, nedávají-li prostor ke střetu zájmů s povinnostmi inspektora, zejména v souvislosti s prováděním nařízení.
4. Inspektor ochrany údajů je jmenován na období pěti let, které lze jednou opakovat.
Ze své funkce může být odvolán pouze se souhlasem evropského inspektora ochrany údajů, přestane-li splňovat podmínky požadované pro výkon jeho funkce.
Konzultace s evropským inspektorem ochrany údajů se vede písemně a kopie se zasílá inspektorovi ochrany údajů.
5. Inspektor ochrany údajů vykonává své služební povinnosti nezávisle.
Nesmí přijímat žádné příkazy, zvláště ne od orgánu oprávněného ke jmenování, od generálního tajemníka nebo pokyny z jakéhokoli jiného zdroje, souvisejí-li s vnitřním prováděním nařízení nebo s jeho spoluprací s evropským inspektorem ochrany údajů.
Inspektor ochrany údajů se zdrží jednání, které je neslučitelné s povahou jeho povinností.
6. Inspektor ochrany údajů ohlásí příslušným úřadům Evropského parlamentu počet zaměstnanců a prostředků potřebných k výkonu svých povinností.
Dále se může obrátit na externí odborníky, aby mu byli nápomocni v plnění jeho povinností.
7. Inspektor ochrany údajů a jeho zaměstnanci podléhají nařízením a ustanovením služebního řádu úředníků a pracovního řádu ostatních zaměstnanců.
8. Inspektor ochrany údajů a jeho zaměstnanci, na které se vztahuje článek 287 Smlouvy, jsou vázáni povinností zachovávat profesní tajemství, a to i po ukončení svých funkcí, týkající se všech důvěrných dokumentů nebo informací, které získali při výkonu svých služebních povinností.
Článek 2a
Zástupci inspektora
1. Generální tajemník může jmenovat zástupce inspektora ochrany údajů. Čl. 2 odst. 4, 5, 7 a 8 se vztahuje rovněž na zástupce inspektora.
2. Inspektor, zástupci inspektora a ostatní zaměstnanci jsou nedílnou součástí oddělení "Ochrana osobních údajů".
Toto oddělení řídí inspektor ochrany údajů.
3. Inspektorovi může být při výkonu všech jeho služebních povinností nápomocen nebo jej, v případě nepřítomnosti či zaneprázdnění, zastupovat zástupce.
Článek 3
Povinnosti
1. Inspektor ochrany údajů dbá o provádění nařízení v Evropském parlamentu.
Své úkoly plní ve spolupráci s evropským inspektorem ochrany údajů.
2. Na inspektora ochrany údajů se kdykoli může obrátit jakékoli osoba, zejména však subjekty údajů, s otázkami, které se týkají provádění nařízení.
Inspektor je zejména povinen poskytovat poradenství oddělení rejstříku, aby byl zajištěn soulad s rozhodnutím předsednictva ze dne 28. listopadu 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu.
3. Inspektor ochrany údajů zastupuje generální sekretariát Parlamentu ve všech záležitostech spojených s ochranou údajů; zejména se může účastnit schůzí výborů nebo příslušných orgánů na mezinárodní úrovni.
Článek 4
Úkoly
Inspektor ochrany údajů plní tyto úkoly:
- Informace: inspektor informuje správce a subjekty údajů Evropského parlamentu o jejich právech a povinnostech vyplývajících z nařízení.
Za tím účelem poskytuje informace o platných právních předpisech, probíhajících postupech, stávajících oznámených registrech a usnadňuje výkon příslušných práv a povinností.
- Žádosti evropského inspektora ochrany údajů: inspektor odpovídá na žádosti evropského inspektora ochrany údajů.
- Spolupráce s evropským inspektorem ochrany údajů: inspektor v oblasti své působnosti spolupracuje s evropským inspektorem, a to jak na jeho žádost, tak ze svého vlastního podnětu, zvláště při zpracování stížností a výkonu svých kontrolních povinností.
- Poskytování informací evropskému inspektorovi ochrany osobních údajů: inspektor informuje evropského inspektora o nových skutečnostech v Evropském parlamentu, jež mají význam pro ochranu osobních údajů.
- Vedení rejstříku zpracování: inspektor vede, v souladu s článkem 26 nařízení, rejstřík zpracování, která provedli správci a do tohoto rejstříku umožní komukoli nahlédnout.
- Oznámení zpracování, která mohou představovat zvláštní rizika: inspektor oznámí evropskému inspektorovi ochrany údajů všechny zpracovatelské úkony, které mohou představovat zvláštní rizika ve smyslu článku 27 nařízení.
V případě pochybnosti o nezbytnosti předběžné kontroly se inspektor ochrany údajů poradí s evropským inspektorem ochrany údajů.
- Zajištění práv a svobod subjektů údajů: inspektor dbá o to, aby při zpracování nedocházelo k poškozování práv a svobod subjektů údajů a aby se zajistilo, že žádná osoba neutrpí újmu za to, že inspektora ochrany údajů upozornila na skutečnost, která podle ní představuje porušení nařízení.
Článek 5
Pravomoci
1. Za účelem plnění svých povinností a za podmínek stanovených v nařízení inspektor ochrany údajů může:
- z vlastního podnětu formulovat doporučení určená správcům nebo generálnímu tajemníkovi, která souvisejí s otázkami provádění ustanovení týkajících se ochrany údajů nebo obsažených v současných prováděcích pravidlech;
- z vlastního podnětu nebo na žádost správce, výboru zaměstnanců Evropského parlamentu nebo jakýchkoli fyzických osob posuzovat otázky a skutečnosti, které přímo souvisejí s jeho úkoly a které mu byly oznámeny.
Toto posouzení musí dodržovat zásadu nestrannosti a práva subjektu údajů.
Inspektor ochrany údajů seznámí s výsledky svého posouzení osobu, která žádost předložila a správce.
- seznámit generálního tajemníka s jakýmkoli porušováním nařízení;
- pravidelně se účastnit schůzí s evropským inspektorem ochrany údajů nebo s inspektory ochrany údajů z jiných orgánů a institucí s cílem rozvinout vzájemnou výměnu informací, zajistit interinstitucionální spolupráci a harmonizovat platné postupy.
- vypracovat výroční zprávu o činnosti pro generálního tajemníka a pro evropského inspektora ochrany údajů o činnostech v oblasti ochrany údajů v Evropském parlamentu, kterou zpřístupní zaměstnancům Evropského parlamentu.
- vydávat stanovisko k zákonnosti probíhajících nebo navrhovaných zpracovatelských úkonů, k opatřením nezbytným pro zaručení jejich zákonnosti nebo k vhodnosti či nepřiměřenosti údajů či bezpečnostních opatření.
Toto stanovisko se může týkat zejména jakýchkoli otázek spojených s oznámením úkonů zpracování údajů.
2. Inspektor ochrany údajů má kdykoli přístup k údajům, které jsou předmětem zpracování, a přístup do všech kanceláří, do zařízení pro zpracování údajů a přístup k nosičům dat.
Článek 6
Postup oznámení zpracování
1. Před vlastním zpracováním údajů a v dostatečném předstihu, aby mohla být provedena případná předběžná kontrola ve smyslu čl.
27 odst. 3 nařízení, informuje správce inspektora ochrany údajů.
Za tímto účelem může použít oznamovací formulář, který je k dispozici na intranetu Evropského parlamentu.
V každém případě musí být oznámení v souladu s odstavcem 3. Oznámení musí být podepsáno správcem a musí být doručeno do oddělení "Ochrana osobních údajů" vnitřní poštou, elektronickou poštou nebo faxem.
V případě elektronické pošty nebo faxu musí oddělení "Ochrana osobních údajů" ve lhůtě 10 kalendářních dnů po odeslání obdržet podepsaný originál na papíře.
2. Správce neprodleně oznámí postupem oznámení podle odstavce 1 zpracování, která již probíhala k datu vstupu nařízení v platnost, tj. ke dni 1. února 2002.
3. Podávané informace obsahují alespoň:
a) jméno a adresu správce a informace o oddělení Evropského parlamentu pověřeném zpracováním osobních údajů s konkrétním cílem;
b) účel nebo účely zpracování;
c) popis kategorie nebo kategorií subjektů údajů a údajů nebo kategorií údajů, které se na ně vztahují;
d) právní základ zpracování, pro které jsou údaje určeny;
e) příjemce nebo kategorie příjemců, kterým mohou být údaje sděleny;
f) obecné udání lhůt pro blokování a výmaz jednotlivých kategorií údajů;
g) zamýšlené předání údajů třetím zemím nebo mezinárodním organizacím i příjemcům, pro které platí vnitrostátní právní předpisy členského státu;
h) obecný popis umožňující předběžně posoudit vhodnost opatření přijatých pro zajištění bezpečnosti zpracování podle článku 22 nařízení.
4. Správce okamžitě oznamuje inspektorovi ochrany údajů jakékoli změny, které se týkají informací uvedených v odstavci 3.
Článek 7
Rejstřík zpracování
1. Inspektor ochrany údajů vede rejstřík zpracování oznámených v souladu s článkem 6.
Tento rejstřík obsahuje podrobnosti o zpracováních oznámených v Evropskému parlamentu a zejména informace o oddělení odpovědném za zpracování, o zpracovávaných údajích a o sledovaném účelu.
Rejstřík je určen pro poskytování volně přístupných informací a dále usnadňuje výkon práv přiznaných subjektu údajů uvedených v článcích 13 až 19 nařízení.
2. Rejstřík obsahuje informace uvedené v čl. 6 odst. 3 písm. a) až g) tohoto rozhodnutí.
3. Pokládá-li to za nutné, může inspektor ochrany údajů podniknout kroky vedoucí k opravení údajů obsažených v rejstříku s cílem zajistit jejich přesnost.
Článek 8
Obecná ustanovení o výkonu práv ze strany subjektů údajů
1. Práva na přístup, opravu, blokování, výmaz a námitku může vykonávat subjekt údajů nebo jeho řádně zmocněný zástupce.
2. Žádost o výkon některého z těchto práv musí být zaslána správci.
Formulář je k dispozici v elektronické podobě na intranetu Evropského parlamentu.
Žádost musí obsahovat:
- příjmení, jméno a kontaktní údaje subjektu údajů;
- údaj o vykonávaném právu;
- v případě potřeby dokumenty podporující žádost;
- příslušnou kategorii či kategorie údajů;
- podpis a datum podání žádosti.
Žádost lze zaslat vnitřní či běžnou poštou, elektronickou poštou nebo faxem, které umožňují potvrdit zaslání a přijetí žádosti.
V případě nesprávných nebo chybějících údajů v žádosti může správce požádat o doplňující údaje.
Správce je povinen ověřit pravost žadatelových údajů.
3. Správce je povinen odpovědět na žádost o výkonu práv i v případě, kdy zpracovávané osobní údaje v registru nejsou.
Žadateli je nejpozději 5 pracovních dnů od přijetí jeho žádosti zasláno potvrzení o přijetí.
Správce však není povinen zaslat potvrzení o přijetí v případě, že je v téže lhůtě 5 pracovních dnů zaslána plnohodnotná odpověď.
Odpověď je zaslána stejným způsobem, který použil subjekt údajů.
4. Správce je povinen informovat subjekt údajů o jeho právu podat stížnost evropskému inspektorovi ochrany údajů, jestliže se subjekt údajů domnívá, že práva, které mu náležejí podle článku 286 Smlouvy, byla porušena při zpracování osobních údajů, jež se ho týkají.
5. Výkon všech těchto práv je pro subjekt údajů bez poplatku.
6. Žádost o výkon práva lze odmítnout v případech uvedených v článku 20 nařízení, za podmínky uplatnění článku 17 tohoto rozhodnutí.
Článek 9
Právo na přístup
1. Subjekt údajů má neomezené právo získat od správce kdykoli ve lhůtě tří měsíců od přijetí žádosti a bezplatně:
- potvrzení, že údaje, které se ho týkají, jsou či nejsou zpracovávány;
- informace týkající se alespoň účelů zpracování, kategorií zpracovávaných údajů a příjemců či kategorií příjemců, kterým jsou údaje sdělovány;
- sdělení srozumitelnou formou o údajích, které jsou předmětem zpracování, a veškeré dostupné informace o původu údajů;
- oznámení o postupu automatického zpracování údajů, které se subjektu údajů týká.
2. Subjekt údajů má přístup ke svým osobním údajům prostřednictvím:
- konzultace na místě;
- doručení ověřené kopie vystavené správcem;
- doručení elektronické kopie;
- jiných prostředků, které má k dispozici správce, uzpůsobených podle konfigurace registru.
Článek 10
Právo na opravu
1. Subjekt údajů má právo, aby správce neprodleně opravil nepřesné nebo neúplné osobní údaje.
2. V žádosti o opravu musejí být přesně uvedeny údaje, které se mají opravit, a oprava, která se má provést.
V případě potřeby lze k žádosti připojit odpovídající podklady.
3. Je-li žádost o opravu schválena, musí být oprava provedena neprodleně a oznámena subjektu údajů.
V případě zamítnutí žádosti o opravu má správce 15 pracovních dnů k tomu, aby subjekt údajů uvědomil dopisem s odůvodněním.
Článek 11
Právo na blokování
1. Subjekt údajů má právo, aby správce blokoval údaje, pokud:
a) subjekt údajů popírá jejich správnost, a to na dobu potřebnou k tomu, aby správce ověřil správnost údajů včetně jejich úplnosti,
b) správce už údaje ke splnění svých povinností nepotřebuje, ale je třeba je uchovat jako důkaz, nebo
c) zpracování je nedovolené a subjekt údajů odmítá jejich výmaz, a místo toho žádá o jejich blokování.
2. V žádosti o blokování musejí být přesně uvedeny údaje, které mají být blokovány.
Subjekt údajů, který požádal o blokování a dosáhl jej, je o něm uvědomen správcem.
Je rovněž uvědomen o odblokování, a to alespoň 15 pracovních dnů před tím, než k němu dojde.
3. Správce se musí vyslovit ve lhůtě 15 pracovních dnů od přijetí žádosti o blokování.
Je-li žádost schválena, musí být vykonána ve lhůtě 30 pracovních dnů a subjekt údajů o tom musí být uvědomen.
V případě zamítnutí žádosti o blokování má správce 15 pracovních dnů k tomu, aby subjekt údajů uvědomil dopisem s odůvodněním.
4. V automatických registrech se blokování zajišťuje technickými prostředky.
V systému se uvede, že osobní údaje jsou blokovány, tak aby bylo jasné, že tyto osobní údaje nelze používat.
5. Osobní údaje blokované podle tohoto článku jsou, s výjimkou jejich skladování, zpracovávány pouze jako důkaz nebo se souhlasem subjektu údajů nebo za účelem ochrany práv třetích osob.
Článek 12
Právo na výmaz
1. Subjekt údajů má právo, aby správce vymazal údaje, je-li jejich zpracování nedovolené.
2. V žádosti o výmaz musejí být přesně uvedeny údaje, které mají být vymazány.
Popírá-li správce, že je zpracování nedovolené, je povinen předložit důkaz, že se jedná o dovolené zpracování.
3. Správce musí odpovědět ve lhůtě 15 pracovních dnů od přijetí žádosti o výmaz.
Je-li žádost schválena, výmaz musí být proveden neprodleně.
Domnívá-li se správce, že žádost není oprávněná, má 15 pracovních dnů na to, aby subjekt údajů uvědomil dopisem s odůvodněním.
4. Výmaz vyžaduje fyzické zmizení údajů, aniž by se nahradily kódem a aniž by se vytvořil alternativní registr, který by smazané údaje obsahoval.
Ukáže-li se, že je výmaz z technických důvodů nemožný, správce okamžitě přistoupí k blokování údajů.
Subjekt údajů je o tomto postupu náležitě uvědomen.
Článek 12a
Oznámení třetí osobě
Subjekt údajů má právo, aby správce oznámil třetí osobě, které byly údaje sděleny, veškeré opravy, výmazy a blokování v souladu s články 10 až 12, pokud se to neukáže jako nemožné nebo to nevyžaduje nepřiměřené úsilí.
V případě zamítnutí oznámení třetí osobě z důvodu nemožnosti nebo nepřiměřeného úsilí má správce 15 pracovních dnů, aby subjekt údajů informoval dopisem s odůvodněním.
Článek 13
Právo na námitku
1. Subjekt údajů má právo kdykoli z vážných a legitimních důvodů souvisejících s jeho osobní situací vznést námitku proti zpracování svých osobních údajů, kromě případů zahrnutých v čl. 5 písm. b), c) a d) nařízení.
2. Subjekt údajů má právo být informován dříve, než jsou osobní údaje poprvé sděleny třetí osobě nebo použity na její účet pro účely přímého marketingu a musí mu být výslovně poskytnuto právo bezplatně vznést námitky proti zmíněnému sdělení nebo použití.
3. Námitka musí přesně uvádět příslušný údaj či údaje.
4. Správce musí subjektu údajů odpovědět ve lhůtě 15 pracovních dnů od přijetí námitky.
Domnívá-li se správce, že námitka není oprávněná, uvědomí o tom subjekt údajů dopisem s odůvodněním.
5. V případě oprávněné námitky se příslušné zpracování uvedené v odstavci 1 nesmí těchto údajů nadále týkat.
Článek 14
Postup kontroly
1. Každý správce je povinen napomáhat inspektorovi ochrany údajů při plnění jeho povinností a poskytovat mu informace, o které žádá, ve lhůtě 20 pracovních dnů.
Při plnění svých povinností má inspektor ochrany údajů kdykoli přístup k údajům, které jsou předmětem zpracování, a přístup do všech kanceláří, do zařízení pro zpracování údajů a přístup k nosičům dat.
2. Inspektor ochrany údajů se kdykoli může rozhodnout provést jakýkoli další druh kontroly, aby se zajistilo řádné provádění nařízení Evropským parlamentem.
Článek 15
Opravné prostředky
1. Každá osoba zaměstnaná Evropským parlamentem může podat stížnost ve smyslu článku 33 nařízení k evropskému inspektorovi ochrany údajů.
Podání stížnosti nemá za následek pozastavení lhůty na podání stížnosti ve smyslu článku 90 služebního řádu úředníků.
2. Nezávisle na právu uvedeném v odstavci 1 může každá osoba zaměstnaná Evropským parlamentem ve smyslu článku 90 služebního řádu úředníků podat stížnost týkající se zpracování osobních údajů k orgánu oprávněnému ke jmenování.
V takovém případě požádají příslušná oddělení o stanovisko inspektora ochrany údajů.
Článek 16
Omezení
1. Správce může z důvodů uvedených v čl. 20 odst. 1 nařízení omezit práva stanovená v článcích 9 až 13 tohoto rozhodnutí. Správce předběžně konzultuje s inspektorem ochrany údajů.
2. Uplatňuje-li se omezení, správce o něm v souladu s právem Společenství informuje subjekt údajů a informuje jej o hlavních důvodech tohoto omezení a o jeho právu předložit věc evropskému inspektorovi ochrany údajů a Soudnímu dvoru.
3. Správce neprodleně odpoví na žádosti týkající se uplatnění omezení výkonu práv a rozhodnutí, které v tomto ohledu přijal, odůvodní.
Článek 17
Správcové
1. Generální tajemník může zvláštním rozhodnutím ve smyslu čl. 2 písm. d) nařízení jmenovat jemu podřízený orgán správcem.
2. Správce je pověřen dohlížet, aby zpracování provedená pod jeho dohledem byla v souladu s nařízením, a zejména je pověřen:
- být nápomocen inspektorovi ochrany údajů a evropskému inspektorovi ochrany údajů při výkonu jejich povinností, zejména tím, že jim na jejich žádost předává informace ve lhůtě nejvýše 20 pracovních dnů;
- provádět příslušná technická a organizační opatření a dávat zaměstnancům Evropského parlamentu či jiným zaměstnancům podléhajícím pravomoci zaměstnanců Evropského parlamentu odpovídající instrukce, aby se zajistila jak důvěrnost zpracování, tak úroveň bezpečnosti odpovídající rizikům, která zpracování představuje;
- uvědomit inspektora ochrany údajů o veškerém zpracování údajů dříve, než k němu dojde, v souladu s článkem 6.
Článek 17a
Přístup k dokumentům
1. Rejstřík zpracování je veřejný a přístupný v elektronické podobě.
Kdokoli do něj může přímo nahlédnout a vyžádat si kopii podle zápisu o konkrétním zpracování u inspektora ochrany údajů Evropského parlamentu.
Možný je rovněž nepřímý přístup prostřednictvím evropského inspektora ochrany údajů.
2. Dokumenty inspektora ochrany údajů a jeho oddělení podléhají nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupům veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.
Článek 18
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Rozhodnutí předsedy Soudního dvora, které uvádí, že Soud pro veřejnou službu Evropské unie byl řádně zřízen
PŘEDSEDA SOUDNÍHO DVORA,
s ohledem na článek 225a Smlouvy o založení Evropského společenství,
s ohledem na článek 140b Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii,
s ohledem na rozhodnutí Rady 2004/752/ES, Euratom ze dne 2. listopadu 2004 o zřízení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie [1], a zejména na článek 4 tohoto rozhodnutí,
vzhledem k tomu, že:
(1) Soudci Soudu pro veřejnou službu, jmenovaní rozhodnutím Rady 2005/577/ES, Euratom ze dne 22. července 2005 o jmenování soudců Soudu pro veřejnou službu Evropské unie [2], složili před Soudním dvorem přísahu.
(2) V souladu s článkem 3 rozhodnutí 2005/577/ES, Euratom se pro určení prvního předsedy Soudu pro veřejnou službu použije postup stanovený v čl. 4 odst. 1 přílohy I protokolu o statutu Soudního dvora.
(3) Na základě tohoto postupu soudci Soudu pro veřejnou službu určili předsedu tohoto Soudu.
(4) Soud pro veřejnou službu jmenoval vedoucí své kanceláře a posledně uvedená složila stanovenou přísahu.
(5) Soud pro veřejnou službu je tedy schopen vykonávat soudní funkce, které jsou mu svěřeny,
KONSTATUJE:
Soud pro veřejnou službu byl řádně zřízen.
Článek 1 přílohy I protokolu o statutu Soudního dvora vstoupí v platnost dnem zveřejnění tohoto rozhodnutí
Rozhodnutí Rady
ze dne 12. prosince 2005
o jmenování prezidenta odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
(2005/C 327/05)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [1], a zejména na články 120 a 131 uvedeného nařízení,
s ohledem na kandidatury předložené dne 23. listopadu 2005 správní radou Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory),
ROZHODLA TAKTO:
Článek 1
Paul MAIER, narozený ve Štrasburku (Francie) dne 4. května 1958, je jmenován prezidentem odvolacích senátů Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) na období pěti let.
Článek 2
Začátek pětiletého období uvedeného v článku 1 stanoví správní rada Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1554/2005/ES
ze dne 7. září 2005,
kterým se mění rozhodnutí Rady 2001/51/ES, kterým se zavádí akční program týkající se strategie Společenství pro rovnost žen a mužů, a rozhodnutí č. 848/2004/ES, kterým se zavádí akční program Společenství na podporu organizací působících na evropské úrovni v oblasti rovnosti žen a mužů
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 13 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada rozhodnutím 2001/51/ES [2] zavedla akční program týkající se rámcové strategie Společenství pro rovnost žen a mužů za účelem lepšího pochopení otázek týkajících se rovnosti žen a mužů, podpory a šíření hodnot a postupů, na kterých se zakládá rovnost žen a mužů, a rozvíjení způsobilosti příslušných činitelů účinně podporovat rovnost žen a mužů.
(2) Evropský parlament a Rada rozhodnutím č. 848/2004/ES [3] zavedly akční program Společenství na podporu organizací působících na evropské úrovni v oblasti rovnosti žen a mužů s cílem podporovat činnost organizací, jejichž stávající program činnosti nebo určitá opatření slouží všeobecnému evropskému zájmu v oblasti rovnosti žen a mužů nebo sledují cíl, který je součástí politiky Evropské unie v této oblasti.
(3) Oba programy končí dne 31. prosince 2005.
Vzhledem k cílům stanoveným v článku 13 Smlouvy je nezbytné zajistit pokračování politiky Společenství na podporu rovnosti žen a mužů.
(4) Uvedené programy je třeba prodloužit o roční přechodné období, dokud nebude zaveden nový víceletý rámcový program pro financování akcí v oblasti zaměstnanosti a sociálních věcí pro období 2007 — 2013, který bude obsahovat část věnovanou rovnosti žen a mužů.
(5) Rozhodnutí 2001/51/ES bylo založeno na článku 13 Smlouvy. Po změnách zavedených Niceskou smlouvou však zvláštní právní základ pro přijímání podpůrných opatření Společenství, která mají přispět k potírání diskriminace, představuje čl. 13 odst. 2. Proto je vhodné založit změnu rozhodnutí 2001/51/ES na čl. 13 odst. 2,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2001/51/ES se mění takto:
1. V článku 1 se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
2. V článku 11 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka pro provádění tohoto programu pro období 2001 — 2006 činí 61,5 milionů EUR."
Článek 2
Rozhodnutí č. 848/2004/ES se mění takto:
1. V čl. 1 odst. 3 se datum " 31. prosince 2005" nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
2. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční rámec pro provádění tohoto programu pro období 2004 — 2006 činí 3,3 milionů EUR."
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1776/2005/ES
ze dne 28. září 2005,
kterým se mění rozhodnutí Rady 2000/819/ES o víceletém programu pro podnik a podnikavost, a zejména pro malé a střední podniky (MSP) (2001–2005)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je nezbytné zajistit pokračování podpory Společenství pro podnik a podnikavost, a zejména pro malé a střední podniky.
(2) Z toho důvodu je vhodné prodloužit dobu platnosti rozhodnutí 2000/819/ES [3] o další rok až do 31. prosince 2006 a zvýšit finanční referenční částku o 88,5 milionu EUR.
(3) Rozhodnutí 2000/819/ES by mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(4) Výbor regionů byl konzultován, avšak nevydal stanovisko,
ROZHODLY TAKTO:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/819/ES se mění takto:
1. V čl. 7 odst. 1 se finanční referenční částka "450 milionů EUR" nahrazuje částkou "538500000 EUR".
2. V článku 8 se datum 31. prosince 2005 nahrazuje datem 31. prosince 2006.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2113/2005/ES
ze dne 14. prosince 2005,
kterým se mění rozhodnutí č. 2256/2003/ES s ohledem na prodloužení programu pro šíření správných postupů a monitorování zavádění informačních a komunikačních technologií na rok 2006
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 157 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím č. 2256/2003/ES [3] byl zřízen program MODINIS pro monitorování akčního plánu eEurope 2005, šíření správných postupů a zvýšení bezpečnosti sítí a informací na období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2005.
(2) Rozhodnutí č. 2256/2003/ES bylo změněno rozhodnutím č. 787/2004/ES za účelem úpravy referenčních částek v důsledku rozšíření Evropské unie.
(3) Ve svém usnesení ze dne 9. prosince 2004 o pohledu na budoucnost informačních a komunikačních technologií [4] vyzvala Rada Komisi, aby zahájila přípravné práce na pokračování akčního plánu eEurope 2005, které představují významnou součást nové agendy pro informační společnost po roce 2005.
(4) Sdělení Komise ze dne 19. listopadu 2004 nazvané "Výzvy pro evropskou informační společnost po roce 2005" analyzuje výzvy, kterými se musí evropská strategie v oblasti informační společnosti do roku 2010 zabývat.
Sdělení obsahuje argumenty pro širší využívání informačních a komunikačních technologií a pro trvající zaměření pozornosti politiky na otázky související s informačními a komunikačními technologiemi, což zahrnuje potřebu monitorování a výměny správných postupů.
Uvedené sdělení bylo výchozím bodem pro proces úvah, který vedl k nové iniciativě pro informační společnost v roce 2005, jež má být zahájena v roce 2006.
(5) Ve sdělení Komise jarnímu zasedání Evropské rady ze dne 2. února 2005 nazvaném "Společně k růstu a zaměstnanosti – Nový začátek lisabonské strategie" byla oznámena nová iniciativa s názvem "i2010: Evropská informační společnost", jejímž cílem je stimulovat zavádění informačních a komunikačních technologií.
(6) Sdělení Komise ze dne 1. června 2005 nazvané "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost" nastiňuje klíčové politické priority pětileté strategie na podporu otevřeného a konkurenčního digitálního hospodářství.
Výměna správných postupů a monitorování zavádění služeb využívajících informační a komunikační technologie budou nadále podporovat dialog zúčastněných stran a členských států, a to zejména v souvislosti s otevřenou metodou koordinace.
(7) V návrhu rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady, kterým se zavádí rámcový program pro konkurenceschopnost a inovaci (2007–2013), je navržen rámcový program pro akce Společenství v oblasti konkurenceschopnosti a inovace pro období let 2007–2013, který spojuje konkrétní opatření Společenství na podporu podnikání, malých a středních podniků, průmyslové konkurenceschopnosti, inovace, informačních a komunikačních technologií, technologií souvisejících s ochranou životního prostředí a inteligentní energie, včetně opatření stanovených rozhodnutím č. 2256/2003/ES.
(8) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 808/2004 ze dne 21. dubna 2004 o statistice Společenství o informační společnosti [5] stanoví společný rámec pro systematické vypracovávání statistik Společenství o informační společnosti.
Tyto statistiky obsahují informace požadované pro účely procesu porovnání ukazatelů o eEurope a informace, které jsou užitečné z pohledu strukturálních ukazatelů, a další údaje nezbytné k vytvoření jednotné základny pro analýzy informační společnosti.
(9) V období 12 měsíců od konce platnosti akčního plánu eEurope 2005 do očekávaného zahájení rámcového programu v roce 2007 je třeba zavádění informačních a komunikačních technologií v celém hospodářství monitorovat a podporovat, a to prostřednictvím dalšího určování srovnávacích standardů a statistických analýz založených na strukturálních ukazatelích, jakož i prostřednictvím výměny správných postupů.
Akce týkající se určování srovnávacích standardů, správných postupů a koordinace politik prováděné v rámci programu v roce 2006 budou podporovat dosažení cílů zmíněných ve sděleních Komise ze dne 2. února 2005 a ze dne 1. června 2005.
(10) Mechanismy pro monitorování, výměnu zkušeností, určování srovnávacích standardů, šíření správných postupů a analýzu hospodářských a společenských důsledků informační společnosti by měly v roce 2006 pokračovat, aby bylo možno dosáhnout cílů sdělení Komise ze dne 2. února 2005, jež jsou zaměřeny na stimulaci zavádění informačních a komunikačních technologií jako pokračování agendy eEurope, a cílů sdělení Komise ze dne 1. června 2005.
(11) Rozhodnutí č. 2256/2003/ES by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALY TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí č. 2256/2003/ES se mění takto:
1. vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
1. V roce 2006 program pokračuje v monitorování zavádění a využívání informačních a komunikačních technologií v hospodářství a v šíření správných postupů a má následující cíle:
a) monitorovat výkony členských států a uvnitř členských států a srovnávat je s nejlepšími výkony v mezinárodním měřítku pomocí oficiálních statistických údajů, je-li to možné;
b) podporovat snahy členských států stimulovat využívání informačních a komunikačních technologií na celostátní, regionální i místní úrovni na základě analýzy správných postupů a doplňkové interakce založené na vytváření mechanismů výměny zkušeností;
c) analyzovat hospodářské a společenské důsledky informační společnosti s ohledem na usnadnění strategických diskusí, zejména z hlediska konkurenceschopnosti, růstu a zaměstnanosti, jakož i z hlediska sociálního začlenění.
2. Akce v rámci programu budou svou povahou přesahovat jednotlivá odvětví a budou doplňovat akce Společenství v jiných oblastech.
Žádné z těchto akcí se nebudou překrývat s pracemi, které jsou v těchto oblastech prováděny v rámci jiných programů Společenství.
Akce prováděné v rámci tohoto programu a zaměřené na určení srovnávacích standardů, správné postupy a koordinaci politiky budou směřovat k plnění cílů sdělení Komise jarnímu zasedání Evropské rady ze dne 2. února 2005 nazvaného "Společně k růstu a zaměstnanosti – Nový začátek lisabonské strategie", jež jsou zaměřeny na stimulaci zavádění informačních a komunikačních technologií jako pokračování agendy eEurope, a to zejména na podporu širokopásmových technologií, elektronické správy (eGovernment), elektronického obchodního styku (eBusiness), elektronického zdravotnictví (eHealth) a elektronického vzdělávání (eLearning), jakož i cílů sdělení Komise ze dne 1. června 2005 nazvaného "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost", jež podporují otevřené a konkurenční digitální hospodářství.
3. Program rovněž vymezí společný rámec pro interakci na evropské úrovni, která bude doplňovat jednotlivé celostátní, regionální a místní úrovně."
2. vkládá se nový článek 2a, který zní:
"Článek 2a
K dosažení cílů uvedených v článku 1a se provádějí tyto druhy akcí:
a) Akce 1
Monitorování a porovnávání výkonů:
- sběr a analýza údajů na základě srovnávacích ukazatelů, jak jsou definovány v usnesení Rady ze dne 18. února 2003 o provádění akčního plánu eEurope 2005, popřípadě včetně regionálních ukazatelů, a v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 808/2004 ze dne 21. dubna 2004 o statistice Společenství o informační společnosti [6].
b) Akce 2
Šíření správných postupů:
- studie k vymezení správných postupů na celostátní, regionální a místní úrovni přispívající k úspěšnému zavádění informačních a komunikačních technologií v celém hospodářství,
- podpora cílených konferencí, seminářů nebo kurzů a činností zaměřených na šíření, informace a komunikaci, které podporují cíle sdělení Komise jarnímu zasedání Evropské rady ze dne 2. února 2005 nazvaného "Společně k růstu a zaměstnanosti – Nový začátek lisabonské strategie", jež jsou zaměřeny na stimulaci zavádění informačních a komunikačních technologií jako pokračování agendy eEurope, jakož i cíle sdělení Komise ze dne 1. června 2005 nazvaného "i2010 – evropská informační společnost pro růst a zaměstnanost", jež podporují otevřené a konkurenční digitální hospodářství s cílem podporovat spolupráci a výměnu zkušeností a správných postupů, jak stanoví čl. 1a odst. 1 písm. b).
c) Akce 3
Analýza a strategická diskuse:
- podpora práce sociálních a ekonomických odborníků, aby byly Komisi poskytovány vstupy, jež se týkají analýzy budoucí politiky.
3. v článku 4 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"Program se týká období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2006.
Finanční rámec pro provádění tohoto programu se stanoví na 30160000 EUR."
4. příloha se nahrazuje zněním uvedeným v příloze k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Společný postoj Rady 2005/69/SVV
ze dne 24. ledna 2005
o výměně některých údajů s Interpolem
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 30 odst. 1 písm. b) a čl. 34 odst. 2 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Jedním z cílů Unie je zajistit občanům vysokou úroveň ochrany v prostoru svobody, bezpečnosti a práva.
Základním předpokladem pro dosažení tohoto cíle je užší spolupráce mezi příslušnými donucovacími orgány členských států.
(2) Ochrana Unie před hrozbami, které představuje mezinárodní a organizovaná trestná činnost včetně terorismu, vyžaduje, aby společný postup zahrnoval výměnu informací mezi donucovacími orgány členských států příslušnými v trestních věcech, jakož i s mezinárodními partnery.
(3) Vydané a nevyplněné odcizené, ztracené nebo neoprávněně užívané pasy jsou užívány k vyhýbání se trestnímu stíhání a provádění nedovolených činností, které mohou ohrozit bezpečnost Unie a každého členského státu.
Z důvodu samotné povahy ohrožení lze smysluplně postupovat pouze na úrovni Unie.
Uvedeného cíle by nebylo možné dosáhnout na základě kroků jednotlivých členských států.
Tento společný postoj nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(4) Všechny členské státy jsou členy Mezinárodní organizace kriminální policie – Interpolu.
Aby Interpol mohl plnit své poslání, přijímá, ukládá a šíří údaje s cílem napomáhat příslušným donucovacím orgánům při prevenci a potírání mezinárodní trestné činnosti.
Databáze Interpolu obsahující údaje o odcizených cestovních dokladech umožňuje členům Interpolu sdílet údaje o ztracených a odcizených pasech.
(5) Evropská rada konaná dne 25. března 2004 požádala ve svém prohlášení o boji proti terorismu Radu, aby pokročila v práci na vytvoření integrovaného systému pro výměnu informací o odcizených a ztracených pasech za využití Schengenského informačního systému (SIS) a databáze Interpolu do konce roku 2005.
Tento společný postoj je první reakcí na tuto žádost, po níž by mělo za účelem dosažení uvedeného cíle následovat zavedení technické funkčnosti SIS.
(6) Při výměně údajů členských států o odcizených, ztracených a neoprávněně užívaných pasech s databází Interpolu obsahující údaje o odcizených cestovních dokladech, jakož i při zpracování těchto údajů, by měla být dodržovány příslušné předpisy jednotlivých členských států i Interpolu o ochraně údajů.
(7) Na základě tohoto společného postoje mají členské státy povinnost zajistit, aby jejich příslušné orgány prováděly výměnu výše uvedených údajů s databází Interpolu obsahující údaje o odcizených cestovních dokladech a zároveň je vkládaly do příslušné vnitrostátní databáze a do SIS, pokud se jedná o členské státy, které se ho účastní.
Tato povinnost vzniká okamžikem, kdy se vnitrostátní orgány dozví o odcizení, ztrátě nebo neoprávněném použití.
Další požadavek, kterým je vytvoření nezbytné infrastruktury pro usnadnění konzultace databáze Interpolu, potvrzuje význam databáze při vymáhání práva.
(8) Podmínky výměny se dohodnou s Interpolem, aby se zajistilo, že se při výměně údajů budou dodržovat zásady ochrany údajů, které jsou předpokladem výměny údajů v rámci Unie, zejména pokud se jedná o výměnu a automatické zpracování takových údajů.
(9) Tento společný postoj respektuje základní práva a dodržuje zásady uznané zejména článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a vyjádřené v Listině základních práv Evropské unie,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Účel a cíl
Účelem tohoto společného postoje je prevence a potírání závažné a organizované trestné činnosti včetně terorismu, a to zajištěním toho, že členské státy přijmou opatření nezbytná pro zlepšení spolupráce mezi svými příslušnými donucovacími orgány, jakož i mezi nimi a takovými orgány ve třetích zemích prostřednictvím výměny údajů o pasech s Interpolem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto společného postoje se rozumí:
1. "údaji o pasech" údaje o vydaných a nevyplněných odcizených, ztracených nebo neoprávněně užívaných pasech, ve formátu umožňujícím začlenění do konkrétního informačního systému. Údaje o pasech, které budou vyměněny s databází Interpolu, obsahují pouze číslo pasu, zemi vydání a typ dokladu;
2. "databází Interpolu" systém pro automatické vyhledávání – databáze odcizených cestovních dokladů, který spravuje Mezinárodní organizace kriminální policie – Interpol;
3. "příslušnou vnitrostátní databází" jedna nebo několik databází policejních nebo justičních orgánů členského státu, které obsahují údaje o vydaných a nevyplněných odcizených, ztracených nebo neoprávněně užívaných pasech.
Článek 3
Společný postup
1. Příslušné donucovací orgány členských států si vyměňují všechny současné a budoucí údaje o pasech s Interpolem.
Sdílejí je pouze s dalšími členy Interpolu, kteří zajistí odpovídající úroveň ochrany osobních údajů.
Rovněž je zajištěno dodržování základních práv a svobod v souvislosti s automatickým zpracováním osobních údajů.
Členské státy mohou rozhodnout o sdílení svých údajů pouze s dalšími členy Interpolu, kteří se zavázali k výměně alespoň stejných údajů.
2. Každý členský stát se může s výhradou požadavků stanovených v odstavci 1 dohodnout s Interpolem na podmínkách výměny všech současných údajů o pasech, které má k dispozici, s Interpolem.
Tyto údaje jsou obsaženy v příslušné vnitrostátní databázi nebo v SIS, pokud se ho daný stát účastní.
3. Každý členský stát zajistí, aby bezprostředně po vložení údajů do jeho příslušné vnitrostátní databáze nebo do SIS, pokud se ho daný stát účastní, byly tyto údaje vyměněny i s Interpolem.
4. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné donucovací orgány konzultovaly databázi Interpolu pro účely tohoto společného postoje vždy, kdy je to vhodné pro plnění jejich úkolů.
Členské státy zajistí vytvoření infrastruktury nezbytné pro usnadnění konzultace co nejdříve, nejpozději však do prosince roku 2005.
5. Výměna osobních údajů v souladu s povinností stanovenou v tomto společném postoji se provádí za účelem uvedeným v článku 1 při zajištění odpovídající úrovně ochrany osobních údajů v příslušné členské zemi Interpolu a při dodržení základních práv a svobod v souvislosti s automatickým zpracováním osobních údajů.
Za tímto účelem členské státy zajistí, aby výměna údajů a jejich sdílení probíhaly za vhodných podmínek a při splnění výše uvedených požadavků.
6. Každý členský stát zajistí, aby v případě pozitivní identifikace zjištěné po konzultaci databáze Interpolu postupovaly jeho příslušné orgány v souladu s vnitrostátním právem, například aby případně ověřovaly správnost údajů se zemí, která údaje vložila.
Článek 4
Sledování a hodnocení
Na základě informací členských státu předloží Komise Radě do prosince 2005 zprávu o provádění tohoto společného postoje.
Rada posoudí, do jaké míry členské státy dodržují tento společný postoj, a přijme příslušná opatření.
Článek 5
Nabytí účinku
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 6
Zveřejnění
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2005/80/SZBP
ze dne 31. ledna 2005,
kterým se prodlužuje a mění společný postoj 2004/133/SZBP o omezujících opatřeních vůči extremistům z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropské unie, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 10. února 2004 Rada přijala společný postoj 2004/133/SZBP o omezujících opatřeních vůči extremistům z Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a o zrušení společného postoje 2001/542/SZBP [1].
(2) Doba použitelnosti společného postoje 2004/133/SZBP je 12 měsíců.
(3) Po přezkumu společného postoje 2004/133/SZBP se považuje za vhodné prodloužit jeho použitelnost o dalších 12 měsíců a doplnit seznam osob uvedený v jeho příloze,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Použitelnost společného postoje 2004/133/SZBP se prodlužuje do 9. února 2006.
Článek 2
Příloha společného postoje 2004/133/SZBP se nahrazuje přílohou tohoto společného postoje.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Použije se ode dne 10. února 2005.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2005/82/SZBP
ze dne 31. ledna 2005,
kterým se zrušují společné postoje 2002/401/SZBP k Nigérii, 2002/495/SZBP o Angole, 2002/830/SZBP ke Rwandě a 2003/319/SZBP o Lusacké dohodě o příměří a mírovém procesu v Konžské demokratické republice
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rada přijala závěry týkající se politiky EU vůči Nigérii dne 17. května 2003, vůči Angole dne 13. října 2003, vůči Rwandě dne 8. prosince 2003 a vůči oblasti afrických Velkých jezer dne 14. června 2004.
Tyto závěry stanovují širší politiku EU ve vztahu k těmto zemím a uvedené oblasti.
(2) V důsledku toho by společné postoje, které Rada vůči těmto zemím přijala a které nestanoví společné základní zásady mající delší platnost ani nejsou nezbytné jako právní základ pro provádění politiky EU, měly být zrušeny.
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Zrušují se společné postoje 2002/401/SZBP [1] k Nigérii, 2002/495/SZBP [2] o Angole, 2002/830/SZBP [3] ke Rwandě a 2003/319/SZBP [4] o Lusacké dohodě o příměří a mírovém procesu
Společná akce Rady 2005/95/SZBP
ze dne 2. února 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Afghánistánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/871/SZBP [1], kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie v Afghánistánu.
(2) Dne 28. června 2004 přijala Rada společnou akci 2004/533/SZBP [2], kterou se mění a do 28. února 2005 prodlužuje společná akce 2003/871/SZBP.
(3) Na základě přezkumu společné akce 2003/871/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie prodloužen o dalších šest měsíců,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Francesca VENDRELL jako zvláštního zástupce Evropské unie
Společná akce Rady 2005/96/SZBP
ze dne 2. února 2005
o změně a prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/869/SZBP [1], kterou se mění a prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer.
(2) Dne 28. června 2004 přijala Rada společnou akci 2004/530/SZBP [2], kterou se mění a do 28. února 2005 prodlužuje společná akce 2003/869/SZBP.
(3) Na základě přezkumu společné akce 2003/869/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce prodloužen o dalších šest měsíců.
(4) Dne 9. prosince 2004 přijala Rada společnou akci 2004/847/SZBP [3] o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "KINSHASA"), která stanoví zvláštní úlohu pro zvláštního zástupce Evropské unie.
Jeho mandát by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Alda AJELLA jako zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer se prodlužuje do 31. srpna 2005.
Článek 2
Společná akce 2003/869/SZBP se mění takto:
1. V článku 3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"j) vydávat pokyny v otázkách místní politiky vedoucímu mise/policejnímu komisaři policejní mise Evropské unie
Společná akce Rady 2005/97/SZBP
ze dne 2. února 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. července 2004 přijala Rada společnou akci 2004/569/SZBP [1] o mandátu zvláštního zástupce Evropské unie
Společná akce Rady 2005/98/SZBP
ze dne 2. února 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/870/SZBP [1], kterou se mění a prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonie.
(2) Dne 26. července 2004 přijala Rada společnou akci 2004/565/SZBP [2] o jmenování pana Michaela Sahlina zvláštním zástupcem Evropské unie
Společná akce Rady 2005/99/SZBP
ze dne 2. února 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/873/SZBP [1], kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě.
(2) Dne 28. června 2004 přijala Rada společnou akci 2004/534/SZBP [2], kterou se do 28. února 2005 prodlužuje společná akce 2003/873/SZBP.
(3) Na základě přezkumu společné akce 2003/873/SZBP, ve znění společné akce 2004/534/SZBP, by měl být mandát zvláštního zástupce prodloužen o dalších šest měsíců,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Marca OTTEHO jako zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě, stanovený ve společné akci 2003/873/SZBP a změněný společnou akcí 2004/534/SZBP, se prodlužuje do 31. srpna 2005.
Článek 2
V článku 5 společné akce 2003/873/SZBP se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce Evropské unie činí 560000 EUR."
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/100/SZBP
ze dne 2. února 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/872/SZBP [1], kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz.
(2) Dne 28. června 2004 přijala Rada společnou akci 2004/532/SZBP [2], kterou se do 28. února 2005 prodlužuje společná akce 2003/872/SZBP.
(3) Na základě přezkumu společné akce 2003/872/SZBP, ve znění společné akce 2004/532/SZBP, by měl být mandát zvláštního zástupce prodloužen o dalších šest měsíců,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Heikki TALVITIE jako zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz, stanovený ve společné akci 2003/872/SZBP a změněný společnou akcí 2004/532/SZBP, se prodlužuje do 31. srpna 2005.
Článek 2
V článku 5 společné akce 2003/872/SZBP se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce Evropské unie činí 370000 EUR."
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/142/SZBP
ze dne 17. února 2005,
kterou se mění společná akce 2004/789/SZBP o prodloužení policejní mise Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii (EUPOL Proxima)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 22. listopadu 2004 Rada přijala společnou akci 2004/789/SZBP [1] o prodloužení policejní mise Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii (EUPOL Proxima) od 15. prosince 2004 do 14. prosince 2005.
(2) Politický a bezpečnostní výbor by měl být zmocněn přijmout příslušná rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů pro misi EUPOL Proxima v souladu s dokumentem nazvaným "Konzultace o příspěvku nečlenských zemí EU na civilní operace EU pro řešení krize a pravidla pro jeho poskytování", který Rada schválila dne 10. prosince 2002.
(3) Společná akce 2004/789/SBZP by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
V článku 9 společné akce 2004/789/SZBP se doplňuje nový odstavec, který zní:
"7. Politický a bezpečnostní výbor přijme příslušná rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů."
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/143/SZBP
ze dne 17. února 2005,
kterou se mění společná akce 2002/210/SZBP o Policejní misi Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 11. března 2002 Rada přijala společnou akci 2002/210/SZBP [1], kterou byla zřízena Policejní mise Evropské unie (EUPM), aby zajistila pokračování Mezinárodní policejní pracovní skupiny Organizace spojených národů v Bosně a Hercegovině od 1. ledna 2003.
(2) Politický a bezpečnostní výbor by měl být zmocněn přijmout příslušná rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů pro EUPM v souladu s dokumentem nazvaným "Konzultace o příspěvku nečlenských zemí EU na civilní operace EU pro řešení krize a pravidla pro jeho poskytování", který Rada schválila dne 10. prosince 2002.
(3) Společná akce 2002/210/SBZP by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
V článku 8 společné akce 2002/210/SZBP se doplňuje nový odstavec, který zní:
"4. Politický a bezpečnostní výbor přijme příslušná rozhodnutí o zřízení Výboru přispěvatelů."
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2005/146/SZBP
ze dne 21. února 2005,
kterým se prodlužuje společný postoj 2004/161/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Zimbabwe
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 19. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/161/SZBP [1], kterým se omezující opatření vůči Zimbabwe obnovují na dobu 12 měsíců ode dne 21. února 2004.
(2) S ohledem na situaci
Společný postoj Rady 2005/147/SZBP
ze dne 21. února 2005,
kterým se prodlužuje a mění společný postoj 2004/179/SZBP o omezujících opatřeních vůči vedení Podněsterské oblasti Moldavské republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. února 2004 přijala Rada společný postoj 2004/179/SZBP [1].
(2) Dne 26. srpna 2004 přijala Rada společný postoj 2004/622/SZBP, kterým se mění společný postoj 2004/179/SZBP [2].
(3) Na základě přezkumu společného postoje 2004/179/SZBP je vhodné prodloužit platnost omezujících opatření o dalších dvanáct měsíců a doplnit seznamy osob obsažené v přílohách I a II uvedeného společného postoje,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V článku 2 společného postoje 2004/179/SZBP se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2.
Nejpozději do 1. prosince 2005 se přezkoumá příloha II s cílem posoudit, zda moldavské školy používající latinku
Společný postoj Rady 2005/149/SZBP
ze dne 21. února 2005,
kterým se mění společný postoj 2004/423/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. dubna 2004 přijala Rada společný postoj 2004/423/SZBP [1], kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru.
(2) Dne 25. října 2004 přijala Rada společný postoj 2004/730/SZBP [2] o změně společného postoje 2004/423/SZBP, který mimo jiné zavedl zákaz poskytování jakýchkoliv finančních půjček a úvěrů barmským státním podnikům a zákaz získávání nebo zvyšování účasti v barmských státních podnicích.
(3) Některé podniky by měly být vypuštěny ze seznamu barmských státních podniků, na něž se tato opatření vztahují, připojeného ke společnému postoji 2004/423/SZBP, by měl být změněn.
(4) Společný postoj 2004/423/SZBP by proto měl být podle svého článku 10 změněn,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Příloha II společného postoje 2004/423/SZBP se nahrazuje přílohou tohoto společného postoje.
Článek 2
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/190/SZBP
ze dne 7. března 2005
Integrované misi Evropské unie na podporu právního státu v Iráku, EUJUST LEX
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 25 třetí pododstavec, článek 26 a čl. 28 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie podporuje bezpečný, stabilní, jednotný, prosperující a demokratický Irák, pozitivně přispívající ke stabilitě dané oblasti.
EU podporuje irácký lid a iráckou prozatímní vládu v jejich úsilí o hospodářskou, sociální a politickou obnovu Iráku v rámci provádění rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1546 ze dne 8. června 2004.
(2) Evropská rada přivítala dne 5. listopadu 2004 společnou vyšetřovací misi týkající se případné integrované mise v oblasti policie, podpory právního státu a civilní správy v Iráku a posoudila její zprávu.
Evropská rada uznala důležitost posilování systému trestního soudnictví při respektování právního státu, lidských práv a základních svobod.
Vzala na vědomí přání iráckých orgánů, aby se EU v Iráku aktivněji zapojila, a konstatovala, že posílení trestního soudnictví by odpovídalo iráckým potřebám a prioritám.
(3) Evropská rada se shodla, že EU by mohla k obnově a vzniku stabilního, bezpečného a demokratického Iráku užitečně přispět prostřednictvím integrované mise, která by mimo jiné podporovala užší spolupráci mezi jednotlivými aktéry v rámci celého systému trestního soudnictví, posílila řídící schopnosti vyšších úředníků a úředníků s vysokým potenciálem z řad policie a z oblasti soudnictví a vězeňství a zlepšila schopnosti a postupy trestního vyšetřování při plném respektování právního státu a lidských práv.
(4) Jak bylo dohodnuto Evropskou radou, rozhodla Rada ve Společné akci 2004/909/SZBP [1] o vyslání týmu odborníků, který by pokračoval v dialogu s iráckými orgány a zahájil počáteční plánování případné integrované mise v oblasti policie, podpory právního státu a civilní správy, jejíž začátek se očekává po volbách, a který by zejména posoudil naléhavé bezpečnostní potřeby takové mise.
(5) Rada dne 21. února 2005 rozhodla o zahájení integrované mise v oblasti podpory právního státu v Iráku, která by začala fungovat co nejdříve, s výhradou úředního pozvání iráckými orgány.
(6) Úspěch mise bude záviset na účinném strategickém a technickém partnerství s iráckou stranou v průběhu operace, v rámci evropské bezpečnostní a obranné politiky a v součinnosti s Organizací spojených národů.
(7) Evropská unie využije svého dialogu s Irákem a jeho sousedy k tomu, aby povzbudila pokračující regionální angažovanost a podporu větší bezpečnosti a politického procesu a procesu obnovy v Iráku, jež jsou založeny na zahrnování všech aktérů, demokratických zásadách a respektování lidských práv a právního státu, jakož i podporu bezpečnosti a spolupráce v oblasti.
(8) EUJUST LEX bude vykonávat svůj mandát za situace, která představuje hrozbu pro veřejný pořádek, osobní ochranu a bezpečnost a pro stabilitu Iráku a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy.
(9) V souladu s obecnými směry přijatými na zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit úlohu generálního tajemníka, vysokého představitele v souladu s články 18 až 26 Smlouvy.
14 odst. 1 Smlouvy je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce.
Určení částek financovaných z rozpočtu Společenství záleží na vůli legislativního orgánu a na dostupnosti rozpočtových položek závazků během daného rozpočtového roku.
EUJUST LEX rovněž obdrží věcné příspěvky od členských států,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mise
1. Evropská unie zřizuje Integrovanou misi na podporu právního státu v Iráku EUJUST LEX, skládající se z plánovací fáze, která započne nejpozději 9. března 2005, a operativní fáze, která započne nejpozději 1. července 2005.
2. EUJUST LEX působí v souladu s cíli a ostatními ustanoveními mandátu podle článku 2.
Článek 2
Mandát
1. EUJUST LEX řeší naléhavé potřeby v iráckém systému trestního soudnictví zajišťováním odborné přípravy vyšších a středních úředníků na vedoucí úrovni řízení a v oblasti trestního vyšetřování.
Cílem této odborné přípravy je zlepšení kapacity, koordinace a spolupráce různých složek iráckého systému trestního soudnictví.
2. EUJUST LEX podporuje užší spolupráci mezi jednotlivými aktéry v rámci celého iráckého systému trestního soudnictví, posiluje řídící schopnosti vyšších úředníků a úředníků s vysokým potenciálem zejména z řad policie a z oblasti soudnictví a vězeňství a zlepšuje znalosti a postupy trestního vyšetřování při plném respektování právního státu a lidských práv.
3. Odborná příprava se uskutečňuje v EU nebo v oblasti a EUJUST LEX má styčný úřad v Bagdádu.
V závislosti na vývoji bezpečnostních podmínek v Iráku a na existenci přiměřené infrastruktury přezkoumá Rada možnost zajišťování odborné přípravy v Iráku a v případě potřeby změní tuto společnou akci odpovídajícím způsobem.
4. V rámci mise je rozvíjeno účinné strategické a technické partnerství s iráckou stranou, zejména při sestavování programů odborné přípravy během plánovací fáze.
Rovněž bude nutná koordinace při výběru, posuzování, hodnocení, sledování a koordinaci personálu účastnícího se odborné přípravy s cílem rychlého zvládnutí daných zadání iráckou stranou.
Během plánovací a operativní fáze je rovněž potřebná úzká koordinace mezi EUJUST LEX a členskými státy zajišťujícími odbornou přípravu.
To zahrnuje zapojení diplomatických misí dotyčných členských států v Iráku a kontakt s těmi členskými státy, které již mají zkušenosti z poskytování odborné přípravy relevantní pro potřeby této mise.
5. EUJUST LEX je bezpečná, nezávislá a jasně vymezená, avšak má doplňkovou povahu a přidává hodnotu k pokračujícímu mezinárodnímu úsilí, zejména Organizace spojených národů, a rovněž rozvíjí součinnost stávajícího úsilí Společenství a členských států.
V této souvislosti naváže EUJUST LEX styk s členskými státy, které v současnosti uskutečňují projekty odborné přípravy.
Článek 3
Struktura
EUJUST LEX je v zásadě strukturována takto:
a) vedoucí mise,
b) koordinační úřad se sídlem v Bruselu,
c) styčný úřad v Bagdádu,
d) zařízení pro odbornou přípravu a školitelé, jež poskytují členské státy a jež koordinuje EUJUST LEX.
Tyto prvky mise budou vypracovány v operačním konceptu (CONOPS) a v operačním plánu (OPLAN).
Článek 4
Vedoucí mise
1. Vedoucí mise zajišťuje běžné řízení a koordinaci činností EUJUST LEX a odpovídá za personální a disciplinární záležitosti.
2. Vedoucí mise podepíše smlouvu s Komisí.
Článek 5
Plánovací fáze
1. Během přípravné fáze mise se zřídí plánovací tým skládající se z vedoucího mise, který jej vede, a personálu nezbytného k plnění úkolů vyplývajících ze zjištěných potřeb mise.
2. Jako priorita plánovacího procesu se provede souhrnné posouzení rizika, které může být podle potřeby aktualizováno.
3. Plánovací tým vypracuje OPLAN a připraví veškeré technické nástroje nezbytné k výkonu mise včetně společného plánu odborné přípravy, který zohlední stávající projekty odborné přípravy členských států.
CONOPS a OPLAN zohlední souhrnné posouzení rizika.
OPLAN musí obsahovat společný plán EU pro kursy, který vypracuje plánovací tým za konzultací s iráckou stranou a s členskými státy, včetně členských států, které poskytují odbornou přípravu relevantní pro potřeby mise.
CONOPS a OPLAN schvaluje Rada.
4. Plánovací tým pracuje v úzké koordinaci s příslušnými mezinárodními činiteli, zejména s Organizací spojených národů.
Článek 6
Personál
1. Počet a pravomoci personálu EUJUST LEX odpovídají mandátu podle článku 2 a struktuře uvedené v článku 3.
2. Personál EUJUST LEX vysílají členské státy nebo orgány Evropské unie.
Každý členský stát nese náklady na personál EUJUST LEX, který vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči a jiných příspěvků než denních diet a cestovních výdajů, jak jsou vymezeny ve finančním výkazu.
3. EUJUST LEX přijímá mezinárodní a místní personál na smluvním základě podle potřeby.
4. Veškerý personál zůstává podřízen příslušnému členskému státu nebo orgánu Evropské unie a vykonává své povinnosti a jedná v zájmu mise.
Během mise i po jejím skončení dodržuje nejvyšší stupeň zdrženlivosti, pokud jde o veškeré skutečnosti a informace vztahující se k misi.
Personál ctí bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [2].
Článek 7
Postavení personálu
1. Postavení personálu EUJUST LEX, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných k úplnému provedení a řádnému fungování EUJUST LEX, předmětem dohody, která bude uzavřena na základě článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník, vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může tuto dohodu sjednat jeho jménem.
2. Členský stát nebo orgán Evropské unie, který vyslal člena personálu, vyřizuje všechny nároky vzniklé v souvislosti s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se jej týkají.
Dotyčný členský stát nebo orgán Evropské unie podává veškeré žaloby proti jim vyslanému členu personálu.
Článek 8
Linie velení
1. EUJUST LEX má jakožto operace k řešení krize jednotnou linii velení.
2. Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení.
3. Vedoucí mise vede misi a zajišťuje její koordinaci a běžné řízení.
4. Vedoucí mise podává zprávy generálnímu tajemníku, vysokému představiteli.
5. Generální tajemník, vysoký představitel dává pokyny vedoucímu mise.
Článek 9
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečností výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení mise.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc jmenovat vedoucího mise na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele a měnit CONOPS, OPLAN a linii velení.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení operace, si ponechává Rada, které je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel.
2. Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
3. Vedoucí mise pravidelně podává zprávy o příspěvcích k misi a o jejím průběhu Politickému a bezpečnostnímu výboru.
Politický a bezpečnostní výbor může podle potřeby přizvat vedoucího mise na svá jednání.
Článek 10
Bezpečnost
1. Vedoucí mise odpovídá za bezpečnost mise EUJUST LEX a za konzultace s bezpečnostním úřadem generálního sekretariátu Rady odpovídá za dodržování minimálních bezpečnostních požadavků, které se na misi vztahují.
2. Pro části mise, které jsou prováděny v členských státech, přijme hostitelský členský stát veškerá opatření nezbytná a vhodná k zajištění bezpečnosti účastníků a školitelů na svém území.
3. Pro koordinační úřad v Bruselu pořádá nezbytná a vhodná opatření bezpečnostní úřad generálního sekretariátu Rady ve spolupráci s orgány hostitelského členského státu.
4. Pokud se odborná příprava uskutečňuje ve třetím státě, požádá Evropská unie společně s dotčenými členskými státy orgány třetích států, aby na svém území přijaly přiměřená opatření pro zajištění bezpečnosti účastníků a školitelů.
5. EUJUST LEX má zvláštního důstojníka pro bezpečnost mise, podřízeného vedoucímu mise.
6. Vedoucí mise konzultuje s Politickým a bezpečnostním výborem podle pokynů generálního tajemníka, vysokého představitele otázky, které ovlivňují bezpečnost nasazení mise.
7. Členové personálu EUJUST LEX projdou před každým nasazením nebo cestou do Iráku povinným bezpečnostním výcvikem pořádaným bezpečnostním úřadem generálního sekretariátu Rady a podrobí se lékařské prohlídce.
8. Členské státy se snaží poskytnout EUJUST LEX, zejména jejímu styčnému úřadu, bezpečné ubytování, bezpečnostní oděvy a vysokou ochranu uvnitř Iráku.
Článek 11
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů týkajících se mise je 10000000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Pokud by se část odborné přípravy prováděla ve třetích státech, mohou se státní příslušníci třetích států účastnit nabídkových řízení.
V tom případě mohou zboží a služby pořízené pro EUJUST LEX rovněž pocházet ze třetích států.
3. Vzhledem ke konkrétní bezpečnostní situaci v Iráku jsou služby v Bagdádu poskytovány v rámci stávajících smluv uzavřených Spojeným královstvím se společnostmi uvedenými v příloze.
Rozpočet EUJUST LEX kryje tyto náklady do výše 2340000 EUR.
Spojené království podává za konzultace s vedoucím mise pravidelné zprávy Radě obsahující náležité informace o těchto výdajích.
4. Vedoucí mise podává Komisi vyčerpávající zprávy o činnostech prováděných v rámci své smlouvy a je v témž rozsahu pod jejím dohledem.
5. Finanční opatření respektují operativní požadavky EUJUST LEX, včetně slučitelnosti vybavení.
6. Výdaje lze financovat ode dne vstupu této společné akce v platnost.
7. Vybavení a materiál pro koordinační úřad v Bruselu budou nakoupeny a najaty jménem Evropské unie.
Článek 12
Akce Společenství
1. Rada bere na vědomí, že Komise zamýšlí směrovat svou činnost k dosahování cílů této společné akce ve všech fázích navrhované operace, případně prostřednictvím následných opatření vypracovaných Komisí v návaznosti na operace evropské bezpečnostní a obranné politiky v rámci programů Společenství.
2. Rada též bere na vědomí, že jsou nutná koordinační opatření v Bruselu a případně i v Bagdádu.
Článek 13
Poskytování utajovaných informací
Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn podle potřeby a v souladu s operativními potřebami mise poskytovat hostitelskému státu a OSN utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely operace až do úrovně "RESTREINT UE".
Za tím účelem budou vypracována místní ujednání.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 30. června 2006.
Článek 15
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2005/220/SZBP
ze dne 14. března 2005,
kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a zrušuje společný postoj 2004/500/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 15 a 34 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. prosince 2001 přijala Rada společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [1].
(2) Dne 17. května 2004 přijala Rada společný postoj 2004/500/SZBP [2], kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP.
(3) Společný postoj 2001/931/SZBP stanoví pravidelné přezkoumávání.
(4) Je třeba aktualizovat přílohu společného postoje 2001/931/SZBP a zrušit společný postoj 2004/500/SZBP.
(5) V souladu s kritérii stanovenými v čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP byl vypracován seznam,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje společný postoj 2001/931/SZBP, je obsažen v příloze.
Článek 2
Zrušuje se společný postoj 2004/500/SZBP.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2005/227/SZBP
ze dne 16. března 2005,
kterým se obnovují opatření na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 30. března 2004 přijala Rada společný postoj 2004/293/SZBP na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY) [1].
(2) Dne 31. ledna 2005 přijala Rada rozhodnutí 2005/83/SZBP [2], kterým se provádí společný postoj 2004/293/SZBP prostřednictvím nahrazení seznamu osob obsaženého v příloze společného postoje seznamem obsaženým v příloze uvedeného rozhodnutí.
(3) Použitelnost společného postoje 2004/293/SZBP končí dnem 30. března 2005.
(4) Rada považuje za nezbytné prodloužit společný postoj 2004/293/SZBP na dalších dvanáct měsíců,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Společný postoj 2004/293/SZBP naposledy pozměněný rozhodnutím 2005/83/SZBP se prodlužuje na dobu dvanácti měsíců.
Článek 2
Tento společný postoj vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/265/CFSP
ze dne 23. března 2005
o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 14. června 2004 vyjádřila Rada ochotu Evropské unie hrát v Moldavsku aktivnější politickou úlohu.
(2) Dne 22. února 2005 Evropská unie a Moldavsko opětovně potvrdily ochotu plně spolupracovat, aby využily nových možností, které nabízí evropská politika sousedských vztahů založená na sdílených hodnotách, jež jsou jejím pilířem.
(3) Je třeba zajistit koordinaci a soulad v rámci vnější činnosti Evropské unie v Moldavsku.
(4) Je proto vhodné jmenovat zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pan Addriaan JACOBOVITS de SZEGED je jmenován zvláštním zástupcem EU pro Moldavsko.
Článek 2
1. Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Evropské unie v Moldavsku.
Tyto cíle zahrnují:
a) přispívat k mírovému urovnání konfliktu v Podněstří a k provádění tohoto urovnání na základě uskutečnitelného řešení, při respektování svrchovanosti a územní celistvosti Moldavské republiky v jejích mezinárodně uznávaných hranicích;
b) přispívat k posilování demokracie, právního státu a k dodržování lidských práv a základních svobod všech občanů Moldavské republiky;
c) podporovat dobré a úzké vztahy mezi Moldavskou republikou a Evropskou unií na základě společných hodnot a zájmů a v souladu s akčním plánem evropské politiky sousedských vztahů;
d) pomáhat v boji proti obchodu s lidmi a zbraněmi a jiným zbožím uskutečňovanému z území Moldavska a přes území Moldavska;
e) přispívat k posilování stability a spolupráce v této oblasti;
f) posílit efektivnost působení Evropské unie v Moldavské republice a v dané oblasti a zvýšit její viditelnost.
2. Zvláštní zástupce EU podporuje činnost vysokého představitele v Moldavské republice a dané oblasti a působí v úzké spolupráci s předsednictvím, vedoucími misí EU a Komisí.
Článek 3
1. K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU ukládají v rámci jeho mandátu tyto úkoly:
a) posilovat účast EU přispívající k řešení konfliktu v Podněstří v souladu s dohodnutými cíli politiky EU a v úzké koordinaci s OBSE tím, že k zastupování EU využívá vhodných forem a způsobů, účastní se dohodnutých fór, rozvíjí a udržuje úzké kontakty se všemi důležitými činiteli;
b) pomáhat při přípravě případných opatření EU přispívajících k provedení konečného urovnání konfliktu;
c) pozorně sledovat politický vývoj v Moldavské republice, včetně oblasti Podněstří, prostřednictvím rozvoje a udržování úzkých kontaktů s vládou Moldavské republiky a jinými místními činiteli, a v případě potřeby nabízet poradenství a podporu EU;
d) pomáhat při dalším rozvoji politiky EU ve vztahu k Moldavské republice a dané oblasti, zejména s ohledem na předcházení konfliktům a jejich řešení.
2. Za účelem plnění svého mandátu vede zvláštní zástupce EU přehled o všech činnostech EU, zejména o souvisejících aspektech akčního plánu evropské politiky sousedských vztahů.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU z pověření a pod operativním vedením vysokého představitele odpovídá za provádění mandátu.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 278000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s rozpočtovými postupy a pravidly Evropského společenství s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Výdaje lze hradit ode dne vstupu této společné akce v platnost.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytují logistickou podporu v dané oblasti.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
2. Členské státy a orgány Evropské unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Evropské unie k zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Evropské unie.
3. Všechna pracovní místa stupně A, která nejsou obsazena vysláním, budou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a budou rovněž oznámena členským státům a orgánům za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
Zvláštní zástupce EU podává zpravidla osobně zprávy vysokému představiteli a Politickém a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy budou předávány vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 8
Pro zajištění souladu vnějších činností Evropské unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupci EU budou pravidelně informovat mise členských států a delegace Komise.
Na místě je udržováno také úzké spojení s předsednictvím, Komisí a vedoucími misí, kteří učiní vše, aby byli zvláštnímu zástupci nápomocni při vykonávání jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli působícími na místě.
Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Dva měsíce před uplynutím svého mandátu předloží zvláštní zástupce EU vysokému představiteli, Radě a Komisi souhrnnou písemnou zprávu o provádění svého mandátu.
Tato zpráva bude základem pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společný postoj Rady 2005/304/SZBP
ze dne 12. dubna 2005
o předcházení konfliktům v Africe, jejich zvládání a řešení a o zrušení společného postoje 2004/85/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Primární odpovědnost za předcházení konfliktům na africkém kontinentě, jejich zvládání a řešení spočívá na Afričanech samotných.
(2) Rámcové podmínky pro činnosti vykonávané v souvislosti s předcházením konfliktům v Africe, jejich zvládáním a řešením stanoví mezinárodní právo.
(3) Rada bezpečnosti Organizace spojených národů má podle Charty Organizace spojených národů primární odpovědnost za udržování mezinárodního míru a bezpečnosti.
(4) Při vypracovávání rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN je obrana postojů a zájmů Evropské unie plně zajištěna použitím článku 19 Smlouvy o Evropské unii.
(5) Dne 26. ledna 2004 přijala Rada společný postoj 2004/85/SZBP o předcházení konfliktům v Africe, jejich zvládání a řešení [1].
(6) Dne 22. listopadu 2004 schválila Rada akční plán na podporu míru a bezpečnosti v Africe poskytovanou v rámci EBOP a závěry týkající se míru a bezpečnosti v Africe, dne 13. prosince 2004 pak Rada potvrdila obecné zásady pro provádění uvedeného akčního plánu.
V této souvislosti Rada zdůraznila doplňkovou povahu opatření v rámci SZBP (včetně podpory EBOP), afrického mírového projektu, nástrojů Společenství a bilaterálních jednání členských států.
(7) Podpora míru, bezpečnosti a stability na africkém kontinentě je jedním z cílů Africké unie (AU) a řešení konfliktů mezi členskými státy mírovými prostředky je jednou ze zásad zakotvených v zakládajícím aktu AU.
Předcházení konfliktům, jejich zvládání a řešení byly předmětem rozhovorů s Organizací africké jednoty (OAJ) a jejím nástupcem, Africkou unií, a jsou obsaženy v Káhirské deklaraci a v akčním plánu.
Africká unie a africké subregionální organizace jsou hlavními činiteli v předcházení konfliktům v Africe, v jejich zvládání a řešení.
(8) Účinné předcházení konfliktům vyžaduje strategie, které vytvoří podmínky pro stabilní a předvídatelnější mezinárodní prostředí, jakož i komplexní a vyvážené programy podpor a rozvojové pomoci ke zmírnění tlaků vyvolávajících násilné konflikty; je také potřeba brát v úvahu důležitost ekonomických faktorů, které ovlivňují konflikty v Africe, jakož i potenciál diplomatických a hospodářských opatření pro předcházení násilným konfliktům a jejich řešení.
(9) Mezi předcházením konfliktům a demokracií, lidskými právy, právním státem a řádnou správou věcí veřejných existuje spojitost, přičemž při posilování schopností zvládat konflikty mírovými prostředky musí hrát strategickou úlohu rozvojová spolupráce.
(10) Ve všech politikách týkajících se míru a bezpečnosti je nutné zaměřit se na souvislost mezi HIV/AIDS a konflikty.
Ve všech fázích konfliktu, od předcházení konfliktu po obnovu, vytváří nestabilita podmínky pro rychlé šíření této pandemie.
Šíření HIV/AIDS má samo o sobě závažné společensko-ekonomické a politické důsledky krátkodobé i dlouhodobé povahy.
(11) Dne 23. června 2000 uzavřelo Evropské společenství a jeho členské státy v Cotonou dohodu o partnerství s africkými, karibskými a tichomořskými státy (AKT).
(12) Evropský parlament přijal dne 30. listopadu 2000 usnesení o účasti žen na řešení konfliktů mírovými prostředky a Společné parlamentní shromáždění AKT-EU přijalo dne 21. března 2002 usnesení o otázkách rovnosti pohlaví.
(13) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada obecné zásady týkající se dětí v ozbrojených konfliktech,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. EU bude přispívat k předcházení násilným konfliktům v Africe, jejich zvládání a řešení prostřednictvím posilování schopností a prostředků afrických států pro činnost v této oblasti, zejména posílením dialogu s AU, subregionálními organizacemi a iniciativami a organizacemi občanské společnosti a poskytováním podpory těmto subjektům.
V rámci tohoto procesu přijme Evropská unie další opatření na podporu koordinace mezi četnými možnými účastníky, včetně lepší koordinace opatření přijatých Společenstvím a jeho členskými státy, a to zejména v rámci akčního plánu na podporu míru a bezpečnosti v Africe poskytovanou v rámci EBOP a obecných zásad pro jeho provádění.
2. EU provede zejména akční plán na podporu míru a bezpečnosti v Africe poskytovanou v rámci EBOP v souladu s obecnými zásadami schválenými Radou.
Zlepší se koordinace příspěvků členských států a Společenství a prozkoumají se možnosti řídícího mechanismu, který by usnadnil sdružování dobrovolných příspěvků členských států.
3. K dosažení výše uvedeného cíle zdokonalí Evropská unie, během posilování svých schopností v oblastech řešení krizí a předcházení konfliktům, úzkou spolupráci s Organizací spojených národů a příslušnými regionálními a subregionálními organizacemi.
Spolupráce s Organizací spojených národů v rámci řešení krizí se rozvíjí v souladu s prováděním společného prohlášení ze dne 24. září 2003 o spolupráci OSN a EU v rámci řešení krizí a jako součást tohoto provádění.
Evropská unie, jakkoli oddána zásadě, že Afrika rozhoduje o svém osudu, je nadále připravena zapojit se do řešení krizí v Africe vlastními prostředky, kdykoli to bude nutné.
4. Evropská unie vyvine iniciativy zaměřené na dlouhodobé předcházení konfliktům a budování míru, neboť uznává, že pokrok v těchto oblastech je též nutným předpokladem pro to, aby byly africké státy schopny vytvořit si prostředky pro účinný boj proti terorismu a udržet si je.
5. Evropská unie vyvine aktivní, komplexní a jednotný přístup, který poslouží také jako společný rámec pro akce jednotlivých členských států.
V rámci tohoto přístupu a za účelem zvýšení schopností včasného zásahu bude předsednictví ve spolupráci s generálním tajemníkem, vysokým představitelem, a Komisí nadále vypracovávat roční přehled, jehož cílem je rozpoznat a sledovat potenciální násilné konflikty a předkládat politická řešení k zamezení jejich vzniku nebo opakovaného výskytu.
Článek 2
Politika Evropské unie se zaměřuje na předcházení násilným konfliktům nebo jejich šíření prostřednictvím včasného zásahu a na zamezení jejich opakovanému výskytu.
V této souvislosti se činnost Evropské unie zaměří na
- předcházení konfliktům tím, že bude usilovat o odhalení hlubších příčin vzniku násilných konfliktů, a přitom se zaměří na přímé příčiny – spouštěcí faktory – těchto konfliktů,
- řešení krizí tím, že se zaměří na kritické fáze konfliktů a podpoří snahy o ukončení násilí s využitím všech možných opatření včetně politické a praktické podpory regionálních a subregionálních iniciativ s cílem dosáhnout a podpořit dohodu o příměří mezi všemi zúčastněnými stranami a případně rovněž zahájí operace na řešení krize,
- budování míru tím, že se bude snažit podporovat iniciativy usilující o zastavení násilného konfliktu, připravovat mírová řešení těchto konfliktů a zabraňovat jejich novému vypuknutí,
- obnovu, v jejímž rámci podpoří hospodářskou, politickou a sociální výstavbu společnosti a států, v nichž proběhly konflikty, aby se předešlo nové eskalaci násilí a byl podpořen trvalý mír.
Článek 3
S cílem přispět ve větší míře k řešení konfliktů a reagovat na stávající krize bere Evropská unie v úvahu
- vývoj mezinárodních právních systémů, postupů řešení sporů a dohod o spolupráci na regionální úrovni, zejména zřízení Rady míru a bezpečnosti Africké unie v červnu roku 2004,
- budování institucí zvýšením účinnosti afrických bezpečnostních a soudních orgánů včetně protiteroristických činností souvisejících s bojem proti terorismu, jakož i určením zvláštních opatření, jejichž účelem je pomoci africkým zemím při plnění jejich závazků vyplývajících ze stávajících mezinárodních nástrojů ve všech důležitých oblastech včetně boje proti terorismu a nedovolenému obchodování,
- podporu ratifikace a plného provádění Římského statutu Mezinárodního trestního soudu, který může mít důležitou úlohu při formování vnitrostátních institucí pro boj proti beztrestnosti.
Patří sem i posílení soudních institucí, které mají v této souvislosti důležitou doplňující úlohu.
Zvláštní pozornost bude věnována trestným činům souvisejícím s válkou uvedeným v Římském statutu Mezinárodního trestního soudu, k nimž patří povolávání dětí k povinné vojenské službě nebo jejich dobrovolný odvod, což má na země zmítané konflikty závažný dopad.
Článek 4
1. EU bude usilovat o zvýšení podpory regionálním dohodám a úsilí zaměřenému na předcházení konfliktům posilováním společné odpovědnosti, upevňováním právního státu, vzděláváním v oblasti předcházení konfliktům, vytvářením kapacit určených mimo jiné k politickým a ekonomickým analýzám, vytvářením systémů včasného varování, rozvojem schopností vyjednávat a zprostředkovávat, zdokonalováním mezinárodních sankčních a vymáhacích mechanismů, vytvářením mechanismů působících na ekonomické faktory podněcující konflikty a posilováním vazeb jak mezi samotnými regionálními organizacemi, tak mezi místními, celostátními a regionálními nevládními činiteli a jinými členy mezinárodního společenství.
Úsilí o podporu regionálních a subregionálních organizací v oblasti předcházení konfliktům je Společenstvím a jeho členskými státy pečlivě koordinováno, aby tak vznikaly společné iniciativy a součinnost, případně i v oblasti společného programování.
2. Podpora Evropské unie poskytovaná Africké unii a její spolupráce s ní v oblasti předcházení konfliktům, jejich zvládání a řešení je prováděna s cílem vytvořit dlouhodobé partnerství, zejména v rámci jednání navazujících na káhirskou konferenci na nejvyšší úrovni.
Článek 5
Evropská unie se vynasnaží
- zasazovat o to, aby byla hlediska předcházení konfliktům začleněna do rámce rozvojové a obchodní politiky Společenství a jejích souvisejících strategií pro jednotlivé země a regiony,
- v případě potřeby začlenit do rozvojové a obchodní spolupráce indikátory konfliktu a nástroje na hodnocení dopadu na mír a konflikty, aby se tím snížilo riziko, že poskytovaná pomoc a obchod přispějí ke vzplanutí konfliktu, a aby se co nejvíce zvýšil pozitivní dopad na budování míru,
- zajistit, aby obyvatelstvo jako celek rychle pocítilo konkrétní prospěch,
- zlepšit koordinaci úsilí, které v této oblasti vyvíjí Společenství a členské státy,
- zlepšit rozvojovou a obchodní spolupráci s regionálními, subregionálními a místními činiteli, aby se tak zajistil soulad mezi iniciativami a podpořily se africké aktivity,
- koordinovat své úsilí s mezinárodními finančními institucemi.
Článek 6
1. Evropská unie dlouhodobě podporuje posílení schopnosti afrických zemí podílet se na mírových operacích na regionální, subregionální a bilaterální úrovni, jakož i schopnosti afrických států přispívat k regionální integraci, míru, bezpečnosti a rozvoji.
Bez ohledu na toto posilování schopnosti zváží EU a její členské státy nadále v jednotlivých případech rozmístění vlastních operačních prostředků pro předcházení konfliktům a řešení krizí v Africe v souladu se zásadami Charty Organizace spojených národů a v úzké spolupráci s OSN v rámci jeho aktivit v tomto regionu.
Tyto úvahy berou na zřetel rozsah prostředků vyvinutý v rámci schopností EU pro řešení krizí, včetně rozmístění civilních pracovníků pro dlouhodobé úkoly při budování míru.
2. Členské státy a Komise si vyměňují informace o všech akcích uskutečněných na podporu schopností afrických zemí podílet se na mírových operacích s cílem zlepšit koordinaci a rozvíjet součinnost.
Tyto informace budou shrnuty v ročním přezkumu tohoto společného postoje stanoveném v článku 14.
3. Členské státy a Komise zvýší prioritu strategií pro jednotlivé země a regiony a hodnocení rizik.
Strategie pro jednotlivé země mohou být rozvíjeny s využitím standardizovaných ukazatelů a za pomoci skupin odborníků.
Hodnocení rizik a strategie pro jednotlivé země by měly těžit z většího využívání místních znalostí, včetně informací místních odborníků vyškolených v oblasti časného varování a hodnocení rizik.
4. Členské státy a Komise usilují o dosažení lepší koordinace dvoustranných opatření na podporu Africké unie a subregionálních afrických organizací, zejména Hospodářského společenství západoafrických států, Jihoafrického společenství pro rozvoj a Mezivládního úřadu pro rozvoj, Hospodářského společenství států střední Afriky a Hospodářského a měnového společenství střední Afriky, pokud jde o africkou schopnost provádět operace na podporu míru.
5. Členské státy a Komise se navzájem systematicky zvou, popřípadě zvou předsednictví, k účasti na cvičeních a seminářích, které pořádají za účelem zlepšení schopností afrických zemí udržet mír.
6. Je vyvíjeno úsilí o koordinaci činností prováděných za tímto účelem a o výměnu informací o těchto činnostech se zúčastněnými třetími stranami, především se Spojenými státy, Kanadou, Norskem a Japonskem, zejména v rámci politického dialogu s těmito zeměmi.
7. Evropská unie usiluje o další zlepšení koordinace s OSN, zejména s Odborem mírových operací, ve všech činnostech směřujících k posílení schopností afrických zemí podílet se na mírových operacích.
8. Evropská unie provede analýzu, jak co nejlépe koordinovat úsilí v oblasti odborné přípravy a výcviku.
9. Evropská unie ad hoc zváží možnost, aby svým jménem, samostatně nebo ve spojení s programy zahájenými jednotlivými členskými státy včas zahájila programy na posílení schopností, pokud tyto programy mohou přinést přidanou hodnotu.
Taková činnost může zahrnovat řadu akcí od menších pozorovatelských misí afrických organizací během mírových cvičení pořádaných Evropskou unií až po rozsáhlé vzdělávací programy.
Článek 7
Členské státy budou v oblasti vývozu zbraní nadále provádět omezující politiku a v plném rozsahu budou používat Kodex chování Evropské unie o vývozu zbraní.
Členské státy a Komise uznávají, že dostupnost a hromadění zbraní překračující oprávněné bezpečnostní potřeby mohou být činitelem, který přispívá k nestabilitě, a že omezení nedovoleného obchodování se zbraněmi je důležitým příspěvkem k uvolňování napětí a procesu usmíření, a
- spolupracují při prosazování mezinárodního uznání zákazu dovozů zbraní a dalších souvisejících rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN a podporují iniciativy vedoucí k účinnému provádění těchto opatření,
- nadále podporují a aktivně prosazují regionální iniciativy přispívající k předcházení nedovolenému obchodování se zbraněmi a boji proti němu,
- spolupracují s cílem přesvědčit přidružené země, aby se přihlásily k zásadám a opatřením přijatým Evropskou unií.
Evropská unie dále zváží podporu africkému úsilí o zlepšení kontrol výroby, dovozu a vývozu zbraní, jakož i podporu kontrol nebo ničení nadbytečných ručních palných zbraní, a rovněž tak podporu africkému úsilí vypořádat se s problémy souvisejícími s ručními palnými zbraněmi v souladu se společnou akcí Rady 2002/589/SZBP ze dne 12. července 2002 o příspěvku Evropské unie k boji proti destabilizujícímu hromadění a šíření ručních palných zbraní a lehkých zbraní [2],
- nadále podporují akční program OSN o nedovoleném obchodování s ručními palnými zbraněmi a lehkými zbraněmi ve všech jeho aspektech, jakož i v jednání o protokolu proti nedovolené výrobě střelných zbraní, jejich částí, dílů a střeliva, jakož i obchodování s nimi, který doplňuje Úmluvu OSN proti nadnárodnímu organizovanému zločinu přijatou Valným shromážděním OSN dne 31. května 2001.
Článek 8
1. Evropská unie
- usiluje o potlačování hospodářských činitelů podněcujících konflikty,
- usiluje o prosazování hlubší integrace Afriky do světového hospodářství a podporuje rovný přístup celé společnosti k výhodám a možnostem této integrace,
- podporuje hospodářskou a politickou spolupráci, například dohody o regionální stabilizaci, aby se tak upevňovaly vztahy mezi stranami, jakožto preventivní opatření a opatření na upevnění míru po konfliktu,
- usiluje o to, aby opatření regionální obchodní integrace, jež jsou součástí politiky zahrnující bezpečnostní sítě pro ohrožené skupiny, napomáhala předcházení konfliktům a jejich řešení.
2. Evropská unie rovněž
- spolupracuje při prosazování obecného dodržování zákazů nedovoleného využívání cenných surovin a obchodování s nimi a dalších souvisejících rozhodnutí Rady bezpečnosti OSN a podporuje iniciativy zaměřené na účinné provádění těchto opatření,
- aktivně usiluje o nalezení prostředků k potlačení nedovoleného využívání přírodních zdrojů, které přispívá ke vzniku, stupňování a trvání násilných konfliktů,
- případně použije omezujících opatření včetně hospodářských a finančních sankcí proti činitelům, kteří těží z ozbrojených konfliktů a podněcují je.
V této souvislosti je třeba se hlouběji zamyslet nad (kladnou nebo zápornou) úlohou, kterou v oblasti předcházení konfliktům a jejich řešení hraje soukromý sektor.
Článek 9
V průběhu různých fází konfliktu Evropská unie
- hodnotí důležitou úlohu, kterou mohou hrát "nestátní činitelé" buď při podněcování konfliktu, nebo svou pomocí při řešení konfliktu nebo jeho předcházení.
Obě úlohy a jejich možný kladný přínos musí být vzaty v úvahu,
- podporuje uplatňování rezoluce Rady bezpečnosti OSN č. 1325 o ženách, míru a bezpečnosti tím, že zajistí, aby zásada rovnosti žen a mužů byla zohledněna při plánování, provádění a hodnocení dopadu konfliktu, aby byly zohledněny potřeby jednotlivých účastníků konfliktu a úroveň a povaha účasti na rozhodování při předcházení konfliktům, jejich zvládání a řešení, včetně mírových procesů a jednání,
- účinným a komplexním způsobem posoudí krátkodobý, střednědobý a dlouhodobý dopad ozbrojených konfliktů na děti, přičemž použije různé nástroje, které má k dispozici, a na základě dřívějších nebo probíhajících akcí, v souladu s rezolucemi Rady bezpečnosti OSN č. 1460 a 1539 o dětech a ozbrojených konfliktech a s obecnými zásadami Evropské unie o dětech a ozbrojených konfliktech.
Pokusí se též ovlivnit činitele třetích zemí (vlády i nestátní činitele včetně ozbrojených skupin), aby přijali účinná opatření na ochranu práv dětí dotčených ozbrojeným konfliktem.
Článek 10
S ohledem na potřebu věnovat konfliktu neustálou pozornost dokonce i poté, co se stal méně akutním, a na potřebu přispět k ucelenějšímu a systematičtějšímu přístupu k poválečným situacím v Africe Evropská unie
- vytvoří a zorganizuje své vlastní prostředky s cílem podpořit reformu bezpečnostního sektoru v rámci demokratických zásad, dodržování lidských práv, právního státu a řádné správy věcí veřejných, zejména v zemích, které se nacházejí v období přechodu od násilného konfliktu k udržitelnému míru,
- bude nadále poskytovat a upevňovat podporu při řešení problémů, které přináší destabilizující hromadění a nekontrolované šíření ručních palných zbraní,
- zvýší podporu odzbrojování a trvalého začlenění demobilizovaných bývalých bojovníků do společnosti se zvláštním zřetelem k odlišným potřebám žen a mužů a k potřebám dětí odvedených k účasti na vojenských akcích,
- zlepší svoji pomoc při odstraňování nášlapných min, podpoří informovanost o problematice těchto min a pomůže africkým státům při vytváření vlastních schopností provádět odminování,
- bude nadále podporovat opatření, jejichž cílem je usnadnit, aby se obyvatelé, kteří byli nuceni opustit své domovy, mohli po ukončení konfliktu opětovně začlenit do společnosti, a vezme při tom v úvahu související obecné zásady o vnitřním přesídlování vydané zástupcem generálního tajemníka OSN,
- bude vyzývat k usmíření a podpoří nezbytnou obnovu, která zemím, v nichž skončil konflikt, umožní znovu zahájit politiku dlouhodobého rozvoje,
- v souladu se společným postojem Rady 2003/444/SZBP ze dne 16. června 2003 o Mezinárodním trestním soudu [3] a v rámci politického dialogu se svými africkými partnery znovu potvrdí své odhodlání podporovat Mezinárodní trestní soud v jeho postoji k dvoustranným dohodám o nevydávání navrženým Spojenými státy.
Článek 11
Vzhledem k tomu, že je v Africe vztah mezi radikalizací náboženských skupin a nebezpečí jejich zneužití teroristy zvláštním zdrojem znepokojení, vyhodnotí Evropská unie možnou spolupráci v této oblasti na vnitrostátní a regionální úrovni a pomocí řady nástrojů navrhne cesty, jak řešit k tento problém s cílem předcházet konfliktům a budovat mír.
V této souvislosti Evropská unie vezme v úvahu společné prohlášení o terorismu přijaté ministerskou konferencí EU-Afrika v Bruselu (dne 11. října 2001), jakož i společné prohlášení o terorismu přijaté ministerskou konferencí EU-Afrika v Ouagadougou (dne 28. listopadu 2002).
Článek 12
Evropská unie zajistí, aby potírání HIV/AIDS bylo plně zohledněno ve strategiích Evropské unie zaměřených na předcházení konfliktům a jejich zmírňování.
Dialog s AU na toto téma, který musí být založen na zásadě, že Afrika sama rozhoduje o svém osudu, by měl být intenzivnější.
V této souvislosti musí pomoc operacím na podporu míru zahrnovat též osvětu a vzdělávání k předcházení HIV/AIDS, v souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1308 o HIV/AIDS a mezinárodních mírových operacích.
Článek 13
Rada bere na vědomí, že Komise má v úmyslu zaměřit svou činnost na dosažení cílů a priorit tohoto společného postoje, případně prostřednictvím vhodných opatření Společenství.
Článek 14
Na základě zprávy vypracované předsednictvím ve spolupráci s generálním tajemníkem, vysokým představitelem a Komisí se tento společný postoj a jeho provádění každý rok přezkoumá a případně změní.
Článek 15
Zrušuje se společný postoj 2004/85/SZBP.
Článek 16
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 17
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2005/329/SZBP
ze dne 25. dubna 2005
k hodnotící konferenci stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní, jež se bude konat v roce 2005
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této Smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie nadále považuje Smlouvu o nešíření jaderných zbraní (NPT) za základní kámen celosvětového režimu nešíření jaderných zbraní, za nezbytný základ pro uskutečňování jaderného odzbrojení v souladu s článkem VI NPT a za důležitý prvek pro další rozvoj využívání jaderné energie pro mírové účely.
(2) Dne 17. listopadu 2003 přijala Rada společný postoj 2003/805/SZBP o dosažení univerzality a posílení mnohostranných dohod v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů [1].
Dne 12. prosince 2003 přijala Evropská rada strategii proti šíření zbraní hromadného ničení.
(3) Rada bezpečnosti Organizace spojených národů přijala jednomyslně rezoluci č. 1540 (2004), která označuje šíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů za hrozbu pro mezinárodní mír a bezpečnost.
(4) Konference stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní konaná v roce 1995, jejímž cílem bylo zhodnotit smlouvu a posoudit její prodloužení, přijala rozhodnutí o prodloužení Smlouvy o nešíření jaderných zbraní na dobu neurčitou, o zásadách a cílech nešíření jaderných zbraní a jaderného odzbrojení, o posílení hodnotícího procesu uvedené smlouvy a usnesení týkající se Středního východu.
(5) Dne 13. dubna 2000 přijala Rada společný postoj 2000/297/SZBP k hodnotící konferenci stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní konané v roce 2000 [2].
(6) Konference k hodnocení NPT konaná v roce 2000 přijala závěrečný dokument.
(7) Přípravný výbor konference k hodnocení NPT, jež se bude konat v roce 2005, zasedal třikrát, ve dnech 8. až 19. dubna 2002 v New Yorku, ve dnech 28. dubna až 9. května 2003 v Ženevě a ve dnech 26. dubna až 7. května 2004 v New Yorku.
(8) Dne 29. dubna 1997 přijala Rada společnou akci 97/288/SZBP o příspěvku Evropské unie na podporu transparentnosti kontrol vývozu v jaderné oblasti [3].
(9) Dne 17. května 2004 přijala Rada společnou akci 2004/495/SZBP o podpoře činností MAAE podle jejího programu jaderného zabezpečení a v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení [4].
(10) Dne 1. června 2004 přijala Rada prohlášení na podporu bezpečnostní iniciativy proti šíření zbraní hromadného ničení.
(11) Dodatkový protokol k dohodě o ověřování mezi členskými státy Evropského společenství pro atomovou energii (Euratom) nevlastnícími jaderné zbraně, Euratomem a Mezinárodní agenturou pro atomovou energii (MAAE), dodatkový protokol k dohodě o zárukách mezi Francií, Euratomem a MAAE a dodatkový protokol k dohodě o zárukách mezi Spojeným královstvím, Euratomem a MAAE byly podepsány a dne 30. dubna 2004 vstoupily v platnost.
(12) S ohledem na výsledky hodnotící konference konané v roce 2000 a jednání na všech třech zasedáních přípravného výboru konference k hodnocení NPT, jež se bude konat v roce 2005, a vzhledem k současné situaci je vhodné aktualizovat a dále rozvíjet cíle uvedené ve společném postoji 2000/297/SZBP, jakož i iniciativy uskutečňované v jeho rámci,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Cílem Evropské unie je posílit mezinárodní režim nešíření jaderných zbraní prostřednictvím podpory úspěšných výsledků hodnotící konference stran Smlouvy o nešíření jaderných zbraní (NPT), jež se bude konat v roce 2005.
Článek 2
Za účelem dosažení cíle stanoveného v článku 1 Evropská unie:
a) přispěje ke strukturovanému a vyváženému hodnocení fungování NPT na hodnotící konferenci, jež se bude konat v roce 2005, včetně plnění závazků převzatých v rámci uvedené smlouvy státy, které jsou jejími stranami, jakož i k identifikaci oblastí a prostředků, jejichž pomocí by mělo být v budoucnosti usilováno o dosažení dalšího pokroku;
b) přispěje k formulování konsensu na základě rámce stanoveného NPT, a to podporováním rozhodnutí a usnesení přijatých na konferenci konané v roce 1995, jejímž úkolem bylo vyhodnotit smlouvu a posoudit otázku jejího prodloužení, jakož i závěrečného dokumentu konference k hodnocení NPT konané v roce 2000, a přihlédne k současné situaci a bude podporovat mimo jiné tyto základní prvky:
1. vynakládat úsilí na zachování integrity NPT a posilování jejího provádění;
2. uznat, že NPT je jedinečný a nenahraditelný mnohostranný nástroj pro udržení a posílení mezinárodního míru, bezpečnosti a stability, jelikož vytváří právní rámec pro předcházení zvýšenému šíření jaderných zbraní a pro další rozvoj systému ověřování, který zaručí, že státy, jež nevlastní jaderné zbraně, využívají jadernou energii výlučně pro mírové účely, a jelikož představuje nezbytný základ pro uskutečňování jaderného odzbrojení v souladu s článkem VI uvedené smlouvy;
3. usilovat o dosažení univerzality NPT;
4. zdůraznit, že je naprosto nezbytné zajistit úplné dodržování všech ustanovení NPT všemi státy, které jsou jejími stranami;
5. vyzvat všechny státy, jež nejsou stranami NPT, k převzetí závazků v oblasti nešíření zbraní a odzbrojení a vyzvat tyto státy, aby přistoupily k NPT jako státy nevlastnící jaderné zbraně;
6. uznat, že od skončení hodnotící konference konané v roce 2000 došlo k vážným událostem v oblasti šíření jaderných zbraní;
7. zdůraznit, že je nutné posílit úlohu Rady bezpečnosti Organizace spojených národů jako konečného rozhodce, aby mohla přijmout odpovídající opatření v případě nedodržení závazků vyplývajících z NPT, v souladu se statutem Mezinárodní agentury pro atomovou energii (MAAE), včetně uplatňování záruk;
8. upozornit na důsledky, jež by odstoupení od NPT mohlo mít pro mezinárodní mír a bezpečnost. Podpořit přijetí opatření, jejichž účelem je odradit od odstoupení od uvedené smlouvy;
9. požadovat pozastavení jaderné spolupráce se státem, pokud MAAE není s to poskytnout dostatečné záruky, že jaderný program tohoto státu sleduje výlučně mírové cíle, a to až do doby, než bude Agentura schopna tyto záruky poskytnout;
10. vyzvat všechny státy v oblasti, aby na Středním východu vytvořily zónu bez jaderných zbraní, jakož i bez jiných zbraní hromadného ničení a jejich nosičů, kterou by bylo možné skutečně kontrolovat, a to v souladu s usnesením o Středním východu přijatým na konferenci konané v roce 1995, jejímž úkolem bylo vyhodnotit smlouvu a posoudit její prodloužení;
11. vzhledem k tomu, že bezpečnost v Evropě je spojena s bezpečností ve Středomoří, považovat zavedení režimu nešíření jaderných zbraní v této oblasti za největší prioritu;
12. uznat důležitost zón bez jaderných zbraní pro mír a bezpečnost na základě ujednání volně dohodnutých mezi státy v dané oblasti;
13. zdůraznit, že je nutné činit vše pro předcházení riziku jaderného terorismu, spojeného s případným přístupem teroristů k jaderným zbraním nebo k jadernému materiálu, který by mohl být použit při výrobě rozptylových radiologických zařízení, a v této souvislosti zdůraznit, že je třeba dodržovat závazky vyplývající z rezoluce Rady bezpečnosti č. 1540 (2004). Vyzvat k větší bezpečnosti vysoce radioaktivních zdrojů záření. V tomto ohledu podpořit opatření skupiny G8 a MAAE;
14. uznat, že s ohledem na zvýšenou hrozbu šíření jaderných zbraní a terorismu je třeba schválit bezpečnostní iniciativu proti šíření zbraní, globální iniciativu pro omezení hrozeb a iniciativu globálního partnerství G8;
15. vyzvat k dosažení univerzality dohod o komplexních zárukách a dodatkových protokolů;
16. uznat, že dohody o komplexních zárukách a dodatkové protokoly mají odrazující účinek na šíření jaderných zbraní a jsou dnes normou pro ověřování, a nadále usilovat o zvýšenou zjistitelnost případných porušení závazků vyplývajících z NPT;
17. usilovat o to, aby Rada guvernérů MAAE uznala, že uzavření dohody o komplexních zárukách a dodatkového protokolu je dnes normou pro ověřování;
18. zdůraznit jedinečnou úlohu, kterou MAAE hraje při ověřování toho, zda státy dodržují své závazky v oblasti nešíření jaderných zbraní, jakož i při poskytování pomoci těmto státům, na jejich žádost, v oblasti zvyšování bezpečnosti jaderných látek a zařízení, a vyzvat státy, aby podporovaly agenturu;
19. uznat význam účinných a vhodných kontrol vývozu podle rezoluce Rady bezpečnosti č. 1540 (2004) a v souladu s čl. III odst. 2 NPT;
20. provádět účinné vnitrostátní kontroly vývozu, tranzitu, překládky a zpětného vývozu, jakož i příslušné vnitrostátní právní a správní předpisy přijaté za tímto účelem;
21. uzákonit účinné trestní sankce za účelem odrazení od nezákonného vývozu, tranzitu a zprostředkovávání, obchodování, jakož i souvisejícího financování, a to podle rezoluce Rady bezpečnosti č. 1540 (2004);
22. vyzvat Zanggerův výbor a Sdružení jaderných dodavatelů (NSG), aby se podělily o své zkušenosti v oblasti kontroly vývozu, aby všechny státy mohly těžit z opatření Zanggerova výboru a pokynů Sdružení jaderných dodavatelů (NSG);
23. upozornit na nutnost v krátké době posílit pokyny NSG, aby je bylo možné přizpůsobit novým výzvám v oblasti nešíření zbraní;
24. vyzvat státy, které jsou stranami Úmluvy o fyzické ochraně jaderných materiálů, aby usilovaly o brzké uzavření pozměněné úmluvy;
25. uznat právo států, které jsou stranami NPT, na jadernou energii pro mírové účely, v souladu s článkem IV a podle článků I, II a III uvedené smlouvy;
26. zdůraznit význam pokračující mezinárodní spolupráce pro zvyšování jaderné bezpečnosti, bezpečného nakládání s odpadem a radiologické ochrany a vyzvat státy, které tak dosud neučinily, aby co nejdříve přistoupily ke všem souvisejícím úmluvám a aby v plném rozsahu plnily své závazky, které z nich vyplývají;
27. poznamenat, že státy, jež jsou stranami NPT, mohou mít v souladu s článkem IV uvedené smlouvy právo na mírové využití jaderné energie, mimo jiné v oblasti výroby elektrické energie, průmyslu, zdravotnictví a zemědělství;
28. podpořit formulování záruk, pokud jde o přístup ke službám souvisejícím s jaderným palivem nebo k samotnému palivu, a to za odpovídajících podmínek;
29. vzít na vědomí zprávu skupiny odborníků MAAE o mnohonárodním přístupu k jadernému palivovému cyklu a podpořit brzké zahájení jejího hodnocení v rámci MAAE;
30. uznat omezení jaderného zbrojení, k němuž došlo od konce studené války, a zdůraznit nutnost celosvětového snižování jaderných arzenálů v dalším úsilí o systematické a postupné jaderné odzbrojení podle článku VI a přivítat v této souvislosti ratifikaci Moskevské smlouvy Ruskou federací a Spojenými státy americkými v roce 2003 a současně zdůraznit potřebu dosažení dalšího pokroku při snižování jejich arzenálů;
31. zdůraznit, že je nutná realizace prohlášení prezidentů Ruska a USA učiněných v letech 1991 a 1992, která se týkají jednostranného snížení jejich zásob nestrategických jaderných zbraní, a vyzvat všechny státy, které vlastní nestrategické jaderné zbraně, aby je za účelem jejich omezení a likvidace zahrnuly do svých obecných procesů kontroly zbrojení a odzbrojení;
32. uznat uplatňování zásady nezvratnosti při usměrňování veškerých opatřeních v oblasti jaderného odzbrojení a zásady kontroly zbrojení, což by vzhledem k těmto podmínkám přispělo k udržení a posílení mezinárodního míru, bezpečnosti a stability;
33. uznat z hlediska jaderného odzbrojení význam programů na likvidaci a odstranění jaderných zbraní a na odstranění štěpných materiálů definovaných v rámci globálního partnerství G8;
34. pokračovat v úsilí zajistit transparentnost, jakožto dobrovolné opatření pro budování důvěry, jehož účelem je podpořit další pokrok v oblasti odzbrojení;
35. Smlouva o všeobecném zákazu jaderných zkoušek (CTBT) je významnou součástí režimu odzbrojení a nešíření jaderných zbraní a pro její vstup v platnost, co nejdříve a bezpodmínečně, je třeba vyzvat státy, zejména ty, které jsou uvedeny v příloze II, aby neprodleně a bezpodmínečně podepsaly a ratifikovaly tuto smlouvu, a do doby, než uvedená smlouva vstoupí v platnost, vyzvat všechny státy, aby respektovaly moratorium a aby se zdržely jakýchkoli kroků odporujících ustanovením uvedené smlouvy a závazkům, které z ní vyplývají. Zdůraznit význam práce, kterou vykonala Přípravná komise pro Organizaci smlouvy o všeobecném zákazu jaderných zkoušek, a aktivně podporovat práci zvláštního zástupce států, jež smlouvu ratifikovaly, jehož úkolem je podporovat všeobecné přistoupení k uvedené smlouvě;
36. opětovně vyzvat konferenci pro odzbrojení k okamžitému zahájení a k urychlenému uzavření nediskriminační a všeobecně použitelné smlouvy zakazující výrobu štěpných materiálů pro jaderné zbraně nebo jiná jaderná výbušná zařízení, bez předběžných podmínek a s přihlédnutím ke zprávě zvláštního koordinátora a k pověření, jež je v ní obsaženo, a do doby, než uvedená smlouva vstoupí v platnost, vyzvat všechny státy, aby vyhlásily a podpořily moratorium na výrobu štěpných materiálů pro jaderné zbraně nebo jiná jaderná výbušná zařízení.
EU vítá kroky těch z pěti států vlastnících jaderné zbraně, které vyhlásily příslušné moratorium;
37. vyzvat všechny dotyčné státy k přijetí vhodných konkrétních opatření pro snížení rizika vzniku jaderné války z důvodu havárie;
38. nadále posuzovat otázku záruk v oblasti bezpečnosti pro státy nevlastnící jaderné zbraně, jež jsou stranami NPT;
39. vyzvat státy vlastnící jaderné zbraně k opětovnému potvrzení stávajících bezpečnostních záruk podle rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů č. 984 (1995) a k podpisu a ratifikaci příslušných protokolů týkajících se zón bez jaderných zbraní, vypracovaných po skončení nezbytných konzultací, a současně uznat, že pro tyto zóny platí bezpečnostní záruky v podobě smluv;
40. zdůraznit nutnost všeobecného odzbrojení;
41. zdůraznit význam dosažení univerzality a provádění Úmluvy o zákazu biologických a toxinových zbraní (BTWC), Úmluvy o zákazu chemických zbraní (CWC), jakož i úmluv, opatření a iniciativ, které přispívají ke kontrole konvenčního zbrojení;
42. vyzvat k dosažení univerzality a k účinnému provádění Haagského kodexu chování proti šíření balistických raket;
43. usilovat o vyřešení problémů regionální nestability a nejistoty, jakož i konfliktních situací, které jsou často původem četných programů zbrojení.
Článek 3
Opatření přijatá Evropskou unií pro účely článku 2 zahrnují:
a) případné demarše předsednictví, v souladu s článkem 18 Smlouvy o Evropské unii, v zájmu prosazování univerzality NPT;
b) demarše předsednictví, v souladu s článkem 18 Smlouvy o Evropské unii, státům, jež jsou stranami NPT, za účelem získání podpory těchto států pro cíle stanovené v článku 2 tohoto společného postoje;
c) úsilí o dosažení dohody mezi členskými státy o návrzích týkajících se podstatných otázek, které mají být jménem Evropské unie předloženy k hodnocení státům, jež jsou stranami NPT, a které by se měly stát základem pro rozhodnutí přijatá na konferenci k hodnocení NPT, jež se bude konat v roce 2005;
d) prohlášení Evropské unie vydaná předsednictvím v rámci obecné rozpravy a při debatách všech tří hlavních komisí.
Článek 4
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 5
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/330/SZBP
ze dne 26. dubna 2005
o změně mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této Smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/872/SZBP [1], kterou se mění a do 30. června 2004 prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz.
(2) Dne 2. února 2005 přijala Rada společnou akci 2005/100/SZBP, kterou se mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz prodlužuje do 31. srpna 2005.
(3) Po skončení pozorovatelské mise OBSE pro sledování hranic v Gruzii se Politický a bezpečnostní výbor dne 8. března 2005 dohodl reagovat na situaci posílením zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz.
(4) Mandát zvláštního zástupce Evropské unie by proto měl být změněn,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2003/872/SZBP se mění takto:
V článku 3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"h) prostřednictvím podpůrného týmu
Společný postoj Rady 2005/340/SZBP
ze dne 25. dubna 2005,
kterým se prodlužují a mění omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru a kterým se mění společný postoj 2004/423/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 26. dubna 2004 přijala Rada společný postoj 2004/423/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru [1].
(2) Dne 25. října 2004 přijala Rada společný postoj 2004/730/SZBP o dodatečných omezujících opatřeních vůči Barmě/Myanmaru a o změně společného postoje 2004/423/SZBP [2].
(3) Dne 21. února 2005 přijala Rada společný postoj 2005/149/SZBP [3], kterým se mění příloha II společného postoje 2004/423/SZBP.
(4) Rada připomíná svůj postoj vůči politické situaci panující v Barmě/Myanmaru a je toho názoru, že dosavadní vývoj událostí nezadává důvod k pozastavení omezujících opatření.
(5) Z tohoto důvodu by měla omezující opatření vůči Barmě/Myanmaru stanovená ve společném postoji 2004/423/SZBP, ve znění společných postojů 2004/730/SZBP a 2005/149/SZBP, zůstat v platnosti.
(6) Rada se domnívá, že ačkoliv se některá opatření stanovená společným postojem 2004/423/SZBP týkají osob spojených s barmským/myanmarským režimem, jakož i jejich rodinných příslušníků, neměla by se tato opatření v zásadě vztahovat na děti mladší osmnácti let.
(7) V seznamech přiložených ke společnému postoji 2004/423/SZBP je třeba provést technické změny.
(8) V případě podstatného zlepšení celkové politické situace
Společná akce Rady 2005/355/SZBP
ze dne 2. května 2005
o poradní a pomocné misi Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (KDR)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 25 třetí pododstavec, článek 26 a čl. 28 odst. 3 první pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. dubna 2005 přijala Rada společný postoj 2005/304/SZBP o předcházení konfliktům v Africe, jejich zvládání a řešení a o zrušení společného postoje 2004/85/SZBP [1].
(2) Dne 22. listopadu 2004 schválila Rada akční plán na podporu míru a bezpečnosti v Africe poskytovanou v rámci Evropské bezpečnostní a obranné politiky (EBOP).
Dne 13. prosince 2004 schválila obecné zásady pro provádění akčního plánu.
(3) Dne 13. prosince 2004 uvedla Rada ve svých závěrech, že je připravena přispět k reformě bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice.
(4) Dne 28. června 2004 přijala Rada společnou akci 2004/530/SZBP [2], která prodlužuje a mění mandát pana Aldy Ajella, zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer.
(5) Dne 9. prosince 2004 přijala Rada společnou akci 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa") [3].
(6) Celková a úplná dohoda podepsaná konžskými stranami v Pretorii dne 17. prosince 2002, po které následoval podpis závěrečného aktu v Sun City dne 2. dubna 2003, zahájila transformační proces v KDR, včetně vytvoření národní, restrukturalizované a integrované armády.
(7) Dne 30. března 2005 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 1592 (2005) o situaci v Konžské demokratické republice, ve které znovu mimo jiné potvrdila podporu transformačního procesu v Konžské demokratické republice a požádala vládu národní jednoty a transformace, aby dovedla úspěšně do konce reformu v oblasti bezpečnosti, a rozhodla o prodloužení mandátu Mise Organizace spojených národů v Konžské demokratické republice (MONUC), jak bylo vymezeno rezolucí 1565 (2004).
(8) Dne 26. dubna 2005 poslala vláda KDR oficiální pozvání generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku s cílem získat pomoc Unie, a to zřízením poradní a pomocné skupiny pro konžské orgány v oblasti reformy bezpečnostního sektoru.
(9) Současná bezpečnostní situace v KDR by se mohla zhoršit, což by mohlo mít vážný dopad na proces upevňování demokracie, právního státu a bezpečnosti na mezinárodní i regionální úrovni.
Trvalé nasazení politického úsilí a zdrojů Unie přispěje k upevnění stability v oblasti.
(10) Dne 12. dubna 2005 schválila Rada obecnou koncepci zřízení poradní a pomocné mise pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice.
(11) Status mise bude podléhat konzultaci s vládou KDR s cílem použít u mise a jejího personálu dohodu o statutu EUPOL "Kinshasa",
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mise
1. Evropská unie zřizuje poradní a pomocnou misi pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (KDR), nazvanou "EUSEC RD Congo" (EUSEC KDR), s cílem přispět k úspěšné integraci armády KDR.
Mise má poskytovat poradenství a pomoc konžským orgánům odpovědným za bezpečnost a zároveň dbát o podporu politik slučitelných s lidskými právy a mezinárodním humanitárním právem, demokratickými normami a zásadami řádné veřejné správy, transparentnosti a respektování právního státu.
2. Mise působí v souladu s cíli a ostatními ustanoveními mandátu uvedeného v článku 2.
Článek 2
Mandát
Mise usiluje v úzké spolupráci a koordinaci s ostatními subjekty mezinárodního společenství o zajištění skutečné podpory pro integraci konžské armády a řádnou správu v oblasti bezpečnosti, jak je definováno v obecné koncepci, včetně určení a přínosu k vypracování jednotlivých projektů a možností, o jejichž podpoře v této oblasti bude moci rozhodnout Evropská unie nebo její členské státy.
Článek 3
Struktura mise
Mise má tuto strukturu:
a) kancelář v Kinshase skládající se z vedoucího mise a personálu nezávislého na konžských orgánech;
b) odborníci přidělení zejména na klíčová místa v konžské státní správě:
- kabinet ministra obrany,
- generální štáb, včetně integrované vojenské struktury (SMI),
- generální štáb pozemních sil,
- Národní výbor pro odzbrojení, demobilizaci a opětovné začlenění (CONADER) a
- Smíšený operační výbor.
Článek 4
Přípravná fáze
1. Generální sekretariát Rady, jemuž je nápomocen vedoucí mise, vypracuje plán pro provádění mise.
2. Plán pro provádění a zahájení mise schválí Rada.
Článek 5
Vedoucí mise
1. Generál Pierre Michel JOANA je jmenován vedoucím mise.
Zajišťuje každodenní řízení mise a je odpovědný za personál a disciplinární záležitosti.
2. Vedoucí mise podepisuje smlouvu s Komisí.
3. Všichni odborníci mise zůstávají v pravomoci příslušného členského státu nebo orgánu EU, vykonávají své povinnosti a jednají v zájmu mise.
Během mise i po jejím skončení zachovávají odborníci nejvyšší stupeň mlčenlivosti, pokud jde o skutečnosti a informace vztahující se k misi.
Článek 6
Personál
1. Odborníci mise jsou vysláni členskými státy nebo orgány EU.
Každý členský stát nebo orgán nese náklady na odborníky, které vyslal, s výjimkou nákladů na vedoucího mise, včetně platů, zdravotního pojištění, cestovních výdajů na cestu do KDR a zpět a dávek jiných než denních dávek a příspěvků na bydlení.
2. Podle potřeby přijímá mise na smluvním základě mezinárodní civilní personál a místní personál.
Článek 7
Linie velení
Mise má jednotnou linii velení:
- vedoucí mise vede poradní a pomocnou skupinu, zajišťuje její každodenní řízení a prostřednictvím zvláštního zástupce EU podává zprávy generálnímu tajemníkovi/vysokému představiteli,
- zvláštní zástupce EU podává prostřednictvím generálního tajemníka/vysokého představitele zprávy Politickému a bezpečnostnímu výboru a Radě,
- generální tajemník/vysoký představitel dává vedoucímu mise pokyny prostřednictvím zvláštního zástupce EU,
- Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení.
Článek 8
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečnostní výbor vykonává na odpovědnost Rady politickou kontrolu a strategické řízení mise.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto oprávnění zahrnuje pravomoc měnit plán pro provádění a linii velení.
Zahrnuje rovněž pravomoci nezbytné pro přijetí následných rozhodnutí o jmenování vedoucího mise.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení mise, zůstává v pravomoci Rady, které je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel.
2. Zvláštní zástupce EU poskytuje vedoucímu mise politické vedení nezbytné pro jeho činnost na místní úrovni.
3. S přihlédnutím ke zprávám zvláštního zástupce EU podává Politický a bezpečnostní výbor pravidelně zprávy Radě.
4. Politický a bezpečnostní výbor dostává od vedoucího mise pravidelně zprávy o průběhu mise.
Politický a bezpečnostní výbor může případně vedoucího mise pozvat na své zasedání.
Článek 9
Finanční ujednání
1. Finanční referenční částka učená k hrazení výdajů souvisejících s misí činí 1600000 EUR.
2. Pro výdaje financované částkou uvedenou v odstavci 1 se použijí tato ujednání:
a) výdaje se spravují podle rozpočtových pravidel a postupů Evropského společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Příslušníkům třetích států je umožněno účastnit se nabídkových řízení;
b) vedoucí mise podává Komisi, která nad ním vykonává dohled, úplné zprávy o činnostech vykonaných v rámci své smlouvy.
3. Finanční ujednání respektují operativní požadavky mise, včetně slučitelnosti vybavení.
Článek 10
Koordinace a spolupráce
1. V souladu se svým mandátem je zvláštní zástupce EU odpovědný za koordinaci s ostatními účastníky EU, jakož i za vztahy s orgány hostitelského státu.
2. Aniž by byla dotčena linie velení, jedná vedoucí mise v koordinaci s EUPOL "Kinshasa", aby byly obě mise ve shodě s celkovým rámcem činností EU v této zemi.
3. Aniž by byla dotčena linie velení, jedná vedoucí mise rovněž v koordinaci s delegací Komise.
4. Vedoucí mise spolupracuje s ostatními mezinárodními subjekty, zejména s Misí OSN v Konžské demokratické republice (MONUC) a třetími státy zapojenými v KDR.
Článek 11
Akce Společenství
Rada bere na vědomí, že Komise zamýšlí podle potřeby směřovat svou činnost k dosahování cílů této společné akce.
Článek 12
Poskytování utajovaných skutečností
1. Generální tajemník/vysoký představitel je oprávněn v souladu s bezpečnostními předpisy Rady a v závislosti na operativních potřebách mise poskytovat OSN, třetím státům a hostitelskému státu utajované skutečnosti a dokumenty EU vytvořené pro účely mise.
2. Generální tajemník/vysoký představitel je oprávněn poskytovat OSN, třetím státům a hostitelskému státu neutajované dokumenty EU o jednáních Rady týkajících se mise, které jsou předmětem služebního tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady.
Článek 13
Status mise a jejího personálu
1. Status mise a jejího personálu je upraven dohodou s příslušnými orgány KDR.
2. Stát nebo orgán Společenství, které vyslaly člena personálu, nesou odpovědnost za řešení veškerých stížností souvisejících s vysláním, které podá člen personálu nebo které se jej týkají.
Za zahájení řízení proti vyslané osobě odpovídá dotyčný stát nebo Společenství.
Článek 14
Vyhodnocení mise
Politický a bezpečnostní výbor vyhodnotí nejpozději do šesti měsíců po zahájení mise první výsledky mise a předloží své závěry Radě, včetně případného doporučení Radě, aby prodloužila nebo pozměnila mandát mise.
Článek 15
Vstup v platnost, trvání a výdaje
1. Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 2. května 2006.
2. Výdaje uvedené v článku 9 jsou způsobilé ode dne přijetí společné akce.
Článek 16
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2005/411/SZBP
ze dne 30. května 2005
týkající se omezujících opatření proti Súdánu a zrušení společného postoje 2004/31/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 9. ledna 2004 Rada přijala společný postoj 2004/31/SZBP [1] o uvalení embarga na vývoz zbraní, střeliva a vojenské výzbroje do Súdánu.
(2) Dne 10. června 2004 Rada přijala společný postoj 2004/510/SZBP, kterým se mění společný postoj 2004/31/SZBP za účelem umožnění výjimek z embarga pro komisi pro příměří vedenou Africkou unií.
(3) Rada považuje za vhodné zachovat embargo na vývoz zbraní do Súdánu.
Cílem politiky Evropské unie je v tomto ohledu podpořit v Súdánu trvalý mír a usmíření.
(4) Dne 30. července 2004 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 1556 (2004) (dále jen "rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1556 (2004)"), která uvaluje embargo na vývoz zbraní vůči všem nevládním subjektům a jednotlivcům včetně milice Džandžauí, která působí v provinciích Severní Dárfúr, Jižní Dárfúr a Západní Dárfúr.
(5) Dne 29. března 2005 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 1591 (2005) (dále jen "rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1591 (2005)"), kterou se zavádějí opatření, jež mají všem osobám určeným výborem zřízeným na základě odstavce 3 této rezoluce (dále jen "výbor") zabránit vstupu na území členských států i průjezdu přes ně.
(6) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1591 (2005) rovněž ukládá zmrazení veškerých finančních prostředků, finančních aktiv a hospodářských zdrojů přímo nebo nepřímo vlastněných nebo ovládaných osobami, které jsou určeny výborem, nebo držených subjekty přímo nebo nepřímo vlastněnými nebo ovládanými těmito osobami nebo osobami, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz.
(7) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1591 (2005) dále znovu potvrzuje opatření uložená rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1556 (2004) a stanoví, že tato opatření se týkají také všech stran dohody o příměří z N'djameny a všech dalších válčících stran v provinciích Severní Dárfúr, Jižní Dárfúr a Západní Dárfúr.
(8) Odstavec 4 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1591 (2005) stanovuje, že opatření týkající se vstupu na území členských států nebo průjezdu přes ně a zmrazení finančních prostředků, finančních aktiv a hospodářských zdrojů vstoupí v platnost dne 28. dubna 2005, pokud Rada bezpečnosti do té doby nestanoví, že strany konfliktu v Dárfúru splnily veškeré závazky a požadavky Rady bezpečnosti uvedené v rezoluci Rady bezpečnosti OSN 1556(2004) a v rezolucích 1564(2004) a 1574(2004) a učinily bezprostřední kroky ke splnění všech svých závazků respektovat dohodu o příměří z N'djameny a protokoly z Abuji včetně oznámení o rozmístění sil, aby se usnadnila humanitární pomoc a dosáhlo se plné spolupráce s misí Africké unie.
(9) Opatření uložená společným postojem 2004/31/SZBP a opatření, která mají být uložena podle rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1591 (2005), je vhodné sloučit v jediný právní nástroj.
(10) Společný postoj 2004/31/SZBP by proto měl být zrušen.
(11) K provedení některých opatření je nutná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
V souladu s rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1591 (2005) se mají vůči jedincům určeným výborem zřízeným podle odstavce 3 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1591(2005), kteří brání mírovému procesu, ohrožují stabilitu v Dárfúru a v celé oblasti, dopouštějí se násilí vůči mezinárodním humanitárním pracovníkům, porušují lidská práva nebo se dopouštějí jiných ukrutností, nedodržují embargo na vývoz zbraní nebo jsou odpovědní za útočné vojenské přelety nad Dárfúrem, uložit omezující opatření.
Dotyčné osoby jsou uvedeny v příloze tohoto společného postoje.
Článek 2
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby na jejich území vstupovaly nebo přes ně projížděly osoby uvedené v článku 1.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud výbor stanoví, že cesta je odůvodněná na základě naléhavé humanitární potřeby, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud výbor dojde k závěru, že by výjimka podpořila cíle rezolucí Rady bezpečnosti OSN, kterými jsou nastolení míru a dosažení stability v Súdánu a v celé oblasti.
4. Pokud členský stát podle odstavce 3 povolí osobám určeným výborem vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 3
1. Veškeré finanční prostředky, další finanční aktiva a hospodářské zdroje přímo nebo nepřímo vlastněné nebo ovládané osobami uvedenými v článku 1 nebo držené subjekty přímo nebo nepřímo vlastněnými nebo ovládanými těmito osobami nebo osobami, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, jak jsou uvedeny v příloze, se zmrazují.
2. Těmto osobám nebo subjektům nesmějí být přímo ani nepřímo dány k dispozici ani nesmějí být v jejich prospěch poskytnuty žádné finanční prostředky, finanční aktiva nebo hospodářské zdroje.
3. Výjimku lze udělit v případě finančních prostředků, dalších finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů, které jsou:
a) nezbytné k hrazení základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b) určeny výlučně k hrazení přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb;
c) určeny výlučně k uhrazení poplatků nebo nákladů na služby, v souladu s vnitrostátními právními předpisy, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků, dalších finančních aktiv a hospodářských zdrojů,
pokud dotyčný členský stát oznámil výboru svůj záměr případně povolit přístup k těmto finančním prostředkům, dalším finančním aktivům a hospodářským zdrojům a do dvou pracovních dnů od tohoto oznámení neobdržel od výboru zamítavé rozhodnutí;
d) nezbytné pro hrazení mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu výše uvedenému výboru a po schválení výborem;
e) předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí, v kterémžto případě mohou být finanční prostředky, další finanční aktiva a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo k výkonu takového rozhodnutí, pokud zástavní právo bylo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno přede dnem přijetí rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1591 (2005) a není ve prospěch osoby nebo subjektu uvedených v tomto článku a po oznámení dotyčného členského státu výboru.
4. Odstavec 2 se nevztahuje na připisování na zmrazené účty:
a) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů nebo
b) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují omezující opatření,
pokud se na tyto úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 4
1. Prodej, dodávky, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a zařízení, polovojenského vybavení a příslušných náhradních dílů do Súdánu státními příslušníky členských států nebo z území členských států nebo s použitím jejich vlajkových plavidel nebo letadel se zakazuje, ať již pocházejí z jejich území, nebo nikoli.
2. Rovněž je zakázáno:
a) poskytovat, prodávat, dodávat nebo převádět technickou pomoc, zprostředkovatelské nebo jiné služby související s vojenskou činností a s poskytováním, výrobou, údržbou a užíváním zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a zařízení, polovojenského vybavení a příslušných náhradních dílů přímo či nepřímo jakékoli osobě, subjektu nebo orgánu v Súdánu nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc související s vojenskou činností, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu nebo na poskytování, prodej, dodávku nebo převod s tím související technické pomoci, zprostředkovatelských a jiných služeb přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo orgánu v Súdánu nebo pro použití v této zemi.
Článek 5
1. Článek 4 se nevztahuje na:
a) prodej, dodávky, převod nebo vývoz nesmrtícího vojenského vybavení určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné účely nebo pro programy OSN, Africké unie, EU a Společenství na budování institucí nebo materiálu určeného pro operace EU, OSN a Africké unie na řešení krizí;
b) technický výcvik a pomoc související s takovým vybavením;
c) prodej, dodávky, převod nebo vývoz zařízení na odminovávání a materiálu používaného při odminovávání;
d) pomoc a dodávky na podporu provádění souhrnné mírové dohody;
v případě, že takové dodávky byly předem schváleny příslušným orgánem dotyčného členského státu.
2. Článek 4 se rovněž nevztahuje na ochranné oděvy, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážené do Súdánu zaměstnanci OSN, zaměstnanci EU, Společenství nebo jeho členských států, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřebu.
3. Členské státy posuzují dodávky uvedené v tomto článku jednotlivě a řádně přitom zohlední kritéria stanovená v Kodexu chování Evropské unie o vývozu zbraní přijatém dne 8. června 1998.
Členské státy požadují přiměřená ochranná opatření proti zneužívání povolení udělených podle tohoto článku a v případě potřeby přijmou opatření pro navrácení vybavení.
Článek 6
Rada vyhotoví seznam uvedený v příloze a na základě rozhodnutí výboru provede změny tohoto seznamu.
Článek 7
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí, s výjimkou opatření stanovených podle článků 2 a 3, která se použijí ode dne 29. dubna 2005, pokud Rada nerozhodne jinak na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti o plnění podmínek stanovených v odstavcích 1 a 6 rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1591 (2005).
Článek 8
Opatření uvedená v článcích 2 a 3 tohoto společného postoje budou přezkoumána 12 měsíců po svém přijetí nebo dříve na základě rozhodnutí Rady bezpečnosti týkající se situace
Společný postoj Rady 2005/427/SZBP
ze dne 6. června 2005,
kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a zrušuje společný postoj 2005/220/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 15 a 34 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. prosince 2001 přijala Rada společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [1].
(2) Dne 14. března 2005 přijala Rada společný postoj 2005/220/SZBP, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP.
(3) Společný postoj 2001/931/SZBP stanoví pravidelné přezkoumávání.
(4) V důsledku rozhodnutí Výboru pro sankce Rady bezpečnosti OSN, zřízeného rezolucí 1267 (1999), bylo rozhodnuto aktualizovat přílohu společného postoje 2001/931/SZBP a zrušit společný postoj 2005/220/SZBP.
(5) V souladu s kritérii stanovenými v čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP byl vypracován seznam,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje společný postoj 2001/931/SZBP, je obsažen v příloze.
Článek 2
Zrušuje se společný postoj 2005/220/SZBP.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2005/440/SZBP
ze dne 13. června 2005
o omezujících opatřeních vůči Konžské demokratické republice a o zrušení společného postoje 2002/829/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 21. října 2002 Rada přijala společný postoj 2002/829/SZBP o dodávkách určitého vybavení do Konžské demokratické republiky [1], který uvalil embargo na vývoz zbraní, střeliva a vojenské výzbroje do Konžské demokratické republiky (dále jen "KDR").
(2) Dne 29. září 2003 Rada přijala společný postoj 2003/680/SZBP, kterým se mění společný postoj 2002/829/SZBP za účelem provedení rezoluce Rady bezpečnosti Organizace spojených národů 1493 (2003) (dále jen ("rezoluce 1493 (2003)") ze dne 28. července 2003 o uvalení zbrojního embarga na KDR.
(3) Dne 18. dubna 2005 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů rezoluci 1596 (2005) (dále jen "rezoluce 1596 (2005)"), kterou se znovu potvrzují opatření podle odstavce 20 rezoluce 1493 (2003) a stanoví, že tato opatření platí pro všechny příjemce na území KDR.
(4) Rezoluce 1596 (2005) zavádí také opatření pro zamezení vstupu na území členských států nebo průjezdu přes ně všem osobám určeným výborem zřízeným odstavcem 8 rezoluce RB OSN 1533 (2004) (dále jen "Výbor pro sankce").
(5) Rezoluce 1596 (2005) dále ukládá zmrazení všech finančních prostředků, finančních aktiv a hospodářských zdrojů přímo nebo nepřímo vlastněných nebo ovládaných osobami, které jsou určeny Výborem pro sankce, nebo držených subjekty přímo nebo nepřímo vlastněnými nebo ovládanými těmito osobami nebo jakýmikoliv osobami, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, a stanoví, že těmto osobám nebo subjektům nesmějí být dány k dispozici ani poskytnuty v jejich prospěch žádné finanční prostředky, finanční aktiva ani hospodářské zdroje.
(6) Je vhodné sloučit opatření stanovená ve společném postoji 2002/829/SZBP a opatření, jež mají být uložena podle rezoluce 1596 (2005), v jediný právní nástroj.
(7) Společný postoj 2002/829/SZBP by proto měl být zrušen.
(8) K provedení některých opatření je nutná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Zakazují se přímé i nepřímé dodávky, prodej nebo převody zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů pro výše uvedené zboží do KDR příslušníky členských států nebo z území členských států anebo pomocí plavidel a letadel spadajících do jejich pravomoci, ať už pocházejí z jejich území či nikoli.
2. Rovněž se zakazuje:
a) poskytovat, prodávat, dodávat nebo převádět technickou pomoc, zprostředkovatelské služby nebo jiné služby související s vojenskou činností a s poskytováním, výrobou, údržbou a užíváním zbraní a souvisejícího materiálu všeho druhu včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a zařízení, polovojenského vybavení a příslušných náhradních dílů přímo či nepřímo jakékoli osobě, subjektu nebo orgánu v KDR nebo pro použití v této zemi;
b) poskytovat finanční prostředky nebo finanční pomoc související s vojenskou činností, zahrnující zejména dotace, půjčky a pojištění vývozního úvěru, pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu nebo na poskytování, prodej, dodávku nebo převod související technické pomoci, zprostředkovatelských služeb a jiných služeb přímo či nepřímo osobě, subjektu nebo orgánu v KDR nebo pro použití v této zemi.
Článek 2
1. Článek 1 se nevztahuje na:
a) dodávky, prodej nebo převod zbraní a souvisejícího materiálu nebo poskytování technické pomoci, finančních zprostředkovatelských služeb nebo jiných služeb spojených se zbraněmi a souvisejícím materiálem výhradně na podporu vojenských nebo policejních jednotek KDR nebo pro jejich použití za předpokladu, že uvedené jednotky:
i) dokončily proces své integrace nebo
ii) působí pod velením integrovaného štábu ozbrojených sil nebo národní policie KDR nebo
iii) jsou v procesu integrace na území KDR mimo provincie Severní a Jižní Kivu a oblast Ituri;
b) dodávky, prodej nebo převod zbraní a souvisejícího materiálu nebo poskytování technické pomoci, zprostředkovatelských služeb nebo jiných služeb spojených se zbraněmi a souvisejícím materiálem určené výhradně na podporu mise Organizace spojených národů v KDR (MONUC) nebo pro její použití;
c) dodávky, prodej nebo převod nesmrtonosného vojenského vybavení určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné účely anebo poskytování pomoci a výcviku, které souvisejí s tímto nesmrtícím zařízením, pokud jejich dodávka nebo poskytnutí byly Výboru pro sankce předem oznámeny.
2. Dodávky, prodej nebo převod zbraní a souvisejícího materiálu podle odstavce 1 se provádějí pouze na místa určení stanovená vládou národní jednoty a transformace, v koordinaci s MONUC, a předem se oznamují Výboru pro sankce.
3. Dodávky, prodej nebo předání zbraní a souvisejícího materiálu anebo poskytnutí služeb podle odstavce 1 povolují příslušné orgány členských států.
4. Členské státy posuzují dodávky uvedené v odstavci 1 jednotlivě, přičemž plně zohledňují kritéria stanovená v kodexu chování Evropské unie o vývozu zbraní.
Členské státy požadují přiměřené záruky proti zneužití povolení udělených podle odstavce 3 a v odůvodněných případech přijmou opatření pro vrácení dodaných zbraní a souvisejícího materiálu.
Článek 3
V souladu s rezolucí 1596 (2005) je potřeba vůči osobám, kteří porušují zbrojní embargo, zavést omezující opatření stanovená Výborem pro sankce.
Dotyčné osoby jsou uvedeny v příloze tohoto společného postoje.
Článek 4
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby na jejich území vstupovaly nebo přes ně projížděly osoby uvedené v článku 3.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud Výbor pro sankce u jednotlivých případů předem stanoví, že je cesta odůvodněná humanitární potřebou, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud Výbor pro sankce dojde k závěru, že by výjimka podpořila cíle rezolucí Rady bezpečnosti, totiž mír a národní usmíření v KDR a stabilitu v regionu.
4. Pokud členský stát podle odstavce 3 povolí osobám určeným Výborem pro sankce vstup na své území nebo průjezd přes ně, je toto povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 5
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky, další finanční aktiva a hospodářské zdroje přímo nebo nepřímo vlastněné nebo ovládané osobami uvedenými v článku 3 nebo držené subjekty přímo nebo nepřímo vlastněnými nebo ovládanými těmito osobami nebo osobami, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, jak jsou uvedeny v příloze.
2. Těmto osobám nebo subjektům nesmějí být přímo ani nepřímo dány k dispozici ani nesmějí být v jejich prospěch poskytnuty žádné finanční prostředky, finanční aktiva ani hospodářské zdroje.
3. Výjimku lze udělit v případě finančních prostředků, dalších finančních aktiv nebo hospodářských zdrojů, které jsou:
a) nezbytné k hrazení základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b) určeny výlučně k hrazení přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb;
c) určeny výlučně k uhrazení poplatků nebo nákladů na služby, v souladu s vnitrostátním právem, na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků, dalších finančních aktiv a hospodářských zdrojů; za předpokladu, že dotyčný členský stát oznámil Výboru pro sankce svůj záměr povolit přístup k těmto finančním prostředkům, dalším finančním aktivům a hospodářským zdrojům a do čtyř pracovních dnů od tohoto oznámení neobdržel od Výboru pro sankce zamítavé rozhodnutí,
d) nezbytné pro hrazení mimořádných výdajů, po oznámení dotyčného členského státu Výboru pro sankce a po jeho schválení;
e) předmětem soudcovského, správního nebo rozhodčího zástavního práva nebo rozhodnutí, v kterémžto případě mohou být finanční prostředky, další finanční aktiva a hospodářské zdroje použity k uspokojení pohledávek zajištěných takovým zástavním právem nebo k výkonu takových rozhodnutí, pokud bylo zástavní právo zřízeno nebo rozhodnutí vydáno přede dnem vydání rezoluce 1596 (2005) a pokud nejsou ve prospěch některé z osob nebo některého ze subjektů uvedených v článku 3, a po oznámení dotyčného členského státu Výboru pro sankce.
4. Odstavec 2 se nepoužije na připisování na zmrazené účty:
a) úroků nebo jiných výnosů z těchto účtů nebo
b) plateb splatných podle smluv, dohod nebo závazků, které byly uzavřeny nebo vznikly přede dnem, od nějž se na tyto účty vztahují omezující opatření,
za předpokladu, že se na tyto úroky, jiné výnosy a platby nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 6
Rada vyhotoví seznam uvedený v příloze a provádí veškeré jeho změny na základě určení Výboru pro sankce.
Článek 7
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 8
Tento společný postoj bude přezkoumán nejpozději do dvanácti měsíců po svém přijetí, s přihlédnutím k určením Rady bezpečnosti, co se týče pokroku dosaženého v mírovém a transformačním procesu v KDR, a poté vždy po dvanácti měsících.
Článek 9
Zrušuje se společný postoj 2002/829/SZBP.
Článek 10
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/556/SZBP
ze dne 18. července 2005
o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie se na diplomatické a politické úrovni od počátku aktivně účastní mezinárodního úsilí o potlačení a vyřešení krize v Dárfúru.
(2) Unie si přeje posílit svoji politickou úlohu v krizi s mnoha místními, regionálními a mezinárodními činiteli a zachovat návaznost mezi pomocí Unie při řešení krize v Dárfúru v čele s Africkou unií (AU) na jedné straně a celkovými politickými vztahy se Súdánem, mimo jiné s ohledem na provádění souhrnné mírové dohody mezi vládou Súdánu a Súdánským lidovým osvobozeneckým hnutím/armádou, na straně druhé.
(3) Unie poskytuje misi AU v oblasti Dárfúru v Súdánu (AMIS) pomoc, jejíž objem stále vzrůstá, a to v oblasti plánování a podpory řízení, financování a logistiky.
(4) AU se rozhodla rozšířit AMIS na 6171 osob vojenského personálu a 1560 osob civilního policejního personálu a Unie na podporu AU navrhuje pro toto rozšíření soubor opatření, která jsou vymezena ve společné akci 2005/557/SZBP ze dne 18. července 2005 o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu [1] a která vyžadují přiměřená politická jednání s Africkou unií a vládou Súdánu, jakož i zvláštní koordinační schopnosti.
(5) Dne 31. března 2005 přijala Rada bezpečnosti Organizace spojených národů (OSN) rezoluci 1593(2005) o zprávě Mezinárodní vyšetřovací komise o porušování mezinárodního humanitárního práva a lidských práv v Dárfúru.
(6) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle SZBP stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pan Pekka HAAVISTO je jmenován zvláštním zástupcem Evropské unie pro Súdán.
Článek 2
Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Unie v Súdánu, zejména pokud jde o:
a) úsilí, vyvíjené v rámci mezinárodního společenství a na podporu AU a OSN za účelem dosažení politického řešení konfliktu v Dárfúru, jakož i usnadnění provádění souhrnné mírové dohody a podpory dialogu jih-jih, s patřičným ohledem na regionální rozměr těchto otázek a zásadu, že Afrika sama rozhoduje o svém osudu; a
b) zajištění maximální účinnosti a viditelnosti příspěvku Unie pro AMIS.
Článek 3
1. Za účelem dosažení cílů politiky má zvláštní zástupce EU mandát:
a) udržovat kontakt s AU, vládou Súdánu a dalšími súdánskými stranami, jakož i nevládními organizacemi, a úzce spolupracovat s OSN a dalšími významnými mezinárodními činiteli za účelem plnění politických cílů Unie;
b) zastupovat Unii při politických jednáních v Abudži, při vrcholných schůzkách společné komise, jakož i dalších požadovaných příslušných jednáních;
c) zajistit návaznost mezi příspěvkem Unier na řešení krize v Dárfúru a celkovými politickými vztahy Unie se Súdánem;
d) s ohledem na lidská práva, včetně práv dětí a žen, a na boj proti beztrestnosti v Súdánu sledovat situaci a udržovat pravidelné kontakty se súdánskými orgány, AU a OSN, zejména s úřadem vysokého komisaře pro lidská práva, pozorovateli v oblasti lidských práv působícími v dané oblasti a úřadem žalobce Mezinárodního trestního soudu.
2. Za účelem plnění svého mandátu zvláštní zástupce EU mimo jiné:
a) udržuje si přehled o všech činnostech Unie;
b) zajišťuje koordinaci a návaznost příspěvků Unie pro AMIS;
c) podporuje politický proces a činnosti související s prováděním souhrnné mírové dohody; a
d) sleduje, jak súdánské strany plní příslušné rezoluce Rady bezpečnosti OSN, zejména 1556(2004), 1564(2004), 1591(2005) a 1593(2005), a podává o tom zprávy.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU odpovídá za provádění mandátu z pověření a pod operativním vedením vysokého představitele.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor (PBV) udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
PBV poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
3. Zvláštní zástupce EU podává PBV pravidelné zprávy o provádění pomoci Unie pro AMIS a o vývoji situace v Dárfúru a v celém Súdánu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů za období šesti měsíců souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 675000 eur.
Podle potřeby Rada rozhodne o finanční referenční částce pro pokračování této společné akce.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s rozpočtovými postupy a pravidly Evropského společenství s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Výdaje jsou způsobilé ode dne přijetí této společné akce.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytnou v daném regionu logistickou podporu.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které jsou mu k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní představitel EU informuje předsednictví a Komisi o složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány Evropské unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Evropské unie k zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Evropské unie.
3. Všechna pracovní místa typu A, která nejsou obsazena vysláním, budou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a budou rovněž oznámena členským státům a orgánům Evropské unie za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
1. Při koordinaci příspěvků Unie pro AMIS napomáhá zvláštnímu zástupci EU ad hoc koordinační jednotka (ACC) vytvořená v Addis Abebě a jednající z jeho pověření, jak je uvedeno v čl. 5 odst. 2 společné akce 2005/557/SZBP.
2. ACC uvedenou v odstavci 1 bude tvořit politický poradce, vojenský poradce a policejní poradce.
3. Policejní poradce a vojenský poradce v ACC působí jako poradci zvláštního zástupce EU v policejních a vojenských otázkách souvisejících s podpůrnou akcí Unie podle odstavce 1.
V této funkci jsou odpovědni zvláštnímu zástupci EU.
4. Policejní poradce a vojenský poradce nedostávají pokyny od zvláštního zástupce EU týkající se řízení výdajů souvisejících s policejními a vojenskými aspekty podpůrné akce Unie podle odstavce 1.
Zvláštní zástupce EU nemá v tomto ohledu žádnou odpovědnost.
Článek 8
Zvláštní zástupce EU vždy osobně podává zprávy vysokému představiteli a PBV a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy budou předávány vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení vysokého představitele a PBV podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 9
Pro zajištění souladu s vnější činností Unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU bude pravidelně informovat mise členských států a delegace Komise.
V oblasti jsou udržovány úzké vztahy s předsednictvím, Komisí a vedoucími misí, kteří se snaží napomáhat zvláštnímu zástupci EU při provádění jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli v oblasti.
Článek 10
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Dva měsíce před uplynutím svého mandátu předloží zvláštní zástupce EU vysokému představiteli, Radě a Komisi souhrnnou písemnou zprávu o provádění svého mandátu.
Tato zpráva bude základem pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a v PBV.
V souvislosti s celkovými prioritami pro nasazení podává vysoký představitel, PBV doporučení týkající se rozhodnutí Rady o prodloužení, změně nebo ukončení mandátu.
Článek 11
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se do konce podpůrné akce Unie podle rozhodnutí Rady v souladu s čl. 16 odst. 2 společné akce 2005/557/SZBP.
Článek 12
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/557/SZBP
ze dne 18. července 2005
o civilně-vojenské akci Evropské unie na podporu mise Africké unie v oblasti Dárfúru v Súdánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 25 třetí pododstavec, článek 26 a čl. 28 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. května 2004 se Africká unie (AU) rozhodla rozmístit v Dárfúru pozorovatelskou misi, která má za úkol dohlížet na plnění Humanitární dohody o příměří z N'djameny ze dne 8. dubna 2004 (AMIS), a dne 20. října 2004 se Rada míru a bezpečnosti Africké unie rozhodla posílit AMIS a zahrnout mezi její úkoly podporu procesu budování důvěry a ochrany civilního obyvatelstva a humanitárních operací, jakož i dohled nad dodržováním všech dohod podepsaných mezi stranami od uzavření Humanitární dohody o příměří z N'djameny (AMIS II).
(2) Ve své rezoluci 1547 ze dne 11. června 2004 vyzvala Rada bezpečnosti OSN mezinárodní společenství, aby bylo připraveno k trvalému nasazení na podporu míru v Súdánu, včetně rozsáhlé finanční podpory.
Ve své rezoluci 1556 ze dne 30. července 2004 schválila Rada bezpečnosti OSN rozmístění mezinárodních pozorovatelů pod vedením AU do oblasti Dárfúru v Súdánu, naléhavě vyzvala členské státy Organizace spojených národů (OSN) k posílení mezinárodního týmu pozorovatelů pod vedením AU a uvítala již učiněné příspěvky, zejména ze strany Evropské unie (EU), na podporu operace pod vedením AU.
(3) Ve své rezoluci 1564 přijaté dne 18. září 2004 Rada bezpečnosti OSN uvítala a podpořila záměr AU posílit a rozšířit svou pozorovatelskou misi v oblasti Dárfúru v Súdánu a vybídla k provádění aktivního pozorování.
Rada bezpečnosti OSN dále naléhavě vyzvala členské státy OSN, aby AU v tomto úsilí podpořily, včetně toho, že jí poskytnou veškeré vybavení, logistické, finanční, materiální a jiné zdroje nezbytné pro podporu rychlého rozšíření mise AU, a toho, že podpoří její úsilí, jehož cílem je mírové skončení krize a ochrana přijatelných životních podmínek obyvatel Dárfúru.
(4) Ve své rezoluci 1574 ze dne 19. listopadu 2004 se Rada bezpečnosti OSN rozhodla sledovat, jak strany plní závazky, které přijaly, a to za účelem okamžitého zastavení veškerého násilí a útoků, vyjádřila výraznou podporu rozhodnutí AU posílit svou misi v Dárfúru, a naléhavě vyzvala členské státy OSN, aby poskytly veškeré nutné vybavení, logistické, finanční, materiální a jiné nezbytné zdroje.
(5) Ve své rezoluci 1590 ze dne 24. března 2005 se Rada bezpečnosti OSN rozhodla zřídit v Súdánu misi OSN (UNMIS).
(6) Ve své rezoluci 1593 ze dne 31. března 2005 se Rada bezpečnosti OSN rozhodla obrátit ohledně situace, která v Dárfúru existuje od 1. července 2002, na žalobce Mezinárodního trestního soudu.
(7) Ve své rezoluci 1325 (2000) ze dne 31. října 2000 uznala Rada bezpečnosti OSN význam školení týkajících se ochrany, zvláštních potřeb a lidských práv žen a dětí v konfliktních situacích.
(8) Společný postoj 2005/304/SZBP ze dne 12. dubna 2005 o předcházení konfliktům v Africe, jejich zvládání a řešení a o zrušení společného postoje 2004/85/SZBP [1] zdůrazňuje, že AU je hlavním činitelem v předcházení konfliktům v Africe, v jejich zvládání a řešení.
V následujících závěrech Rady přijatých v období od července 2004 je vyjádřen závazek EU podporovat AU v jejím úsilí při monitorování příměří a při napomáhání pokroku v oblasti politického řešení konfliktu v oblasti Dárfúru v Súdánu.
(9) Poté co Rada dne 22. listopadu 2004 schválila akční plán v rámci evropské bezpečnostní a obranné politiky (EBOP), zaměřený na podporu míru a bezpečnosti v Africe, schválila dne 13. prosince 2004 zásady pro provádění podpory míru a bezpečnosti v Africe v rámci EBOP založené na respektování toho, že Afrika sama rozhoduje o svém osudu, a na plné spolupráci s příslušnými mezinárodními činiteli, zejména OSN a AU.
(10) EU stále rostoucími částkami podporuje úsilí AU na pomoc stabilizaci situace v Dárfúru.
EU se podílí na misi AU pro sledování příměří a zároveň ji spolufinancuje prostřednictvím afrického mírového projektu.
Vojenský personál EU je v komisi AU pro příměří zastoupen mimo jiné v osobě jejího místopředsedy a prostřednictvím členství ve společné komisi, zřízené za účelem politického dohledu nad příměřím.
EU zároveň poskytuje nejrůznější formy podpory, včetně odborníků zabývajících se plánováním, technické, finanční, materiální a logistické podpory širší mírové misi AU (AMIS).
(11) V dopise generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli ze dne 29. dubna 2005 uvedl pan Alpha Oumar Konaré, předseda Komise AU, že vzhledem k výzvě, kterou pro AU a její partnery nadále představuje situace v Dárfúru na jedné straně, a vzhledem k strategickému rozměru partnerství mezi AU a EU na straně druhé doufá, že se bude moci spolehnout na podstatnou podporu EU a jejích členských států ohledně úsilí AU a ohledně posílení AMIS II.
(12) V reakci na žádost AU se Rada dne 23. května 2005 dohodla na tom, že propůjčí veškerou možnou podporu vojenskému, policejnímu a civilnímu úsilí prostřednictvím komplexní a zásadní nabídky, která byla AU předložena dne 26. května 2005 na dárcovské konferenci AMIS v Addis Abebě.
Koordinace mezi činiteli EU je zásadní pro zajištění toho, aby navržený soubor opatření byl převeden do podoby promyšlené a včasné pomoci AU.
(13) Dne 23. června 2005 Rada schválila koncepci civilně-vojenské akce EU na podporu AMIS II.
(14) Dohoda o postavení mise týkající se zřízení a správy komise pro příměří v oblasti Dárfúru v Súdánu, podepsaná mezi AU a vládou Súdánu dne 4. června 2004, se vztahuje na vojenské pozorovatele EU, jiné civilní a vojenské zaměstnance než zaměstnance komise pro příměří, a odkazuje na Obecnou úmluvu o výsadách a imunitách Organizace africké jednoty (OAJ), jejíž článek VII se vztahuje na odborníky vyslané pro OAJ.
(15) Při výměně dopisů mezi generálním tajemníkem, vysokým představitelem a předsedou komise Africké unie, potvrzující podrobná pravidla pro akci EU na podporu AMIS II, se též potvrzuje, že na veškerý personál EU, který již je nebo má být nasazený v Súdánu a v jiných afrických státech v souvislosti s podpůrnou akcí EU, se pokud jde o jeho postavení, vztahuje dohoda mezi AU a Súdánem o postavení mise AU.
(16) Dne 18. července 2005 přijala Rada společnou akci 2005/556/SZBP o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro Súdán [2].
Zvláštní zástupce EU pro Súdán by měl zajišťovat soulad mezi činnostmi EU na podporu AMIS II a souhrnné mírové dohody a mezi celkovými politickými cíli EU ohledně Súdánu.
(17) V Addis Abebě by se měla zajistit koordinace mezi všemi dárci, aby se podpora poskytovaná mezinárodním společenstvím doplňovala a aby vyhovovala konkrétním požadavkům AU.
(18) Politický a bezpečnostní výbor (PBV) by měl vykonávat politickou kontrolu a zajišťovat strategické řízení civilně-vojenské akce EU na podporu AMIS II, zejména s ohledem na zabezpečení včasné a promyšlené podpory AMIS II ze strany EU, a přijímat vhodná rozhodnutí v souladu s čl. 25 třetím pododstavcem Smlouvy.
Výbor pro civilní aspekty řešení krizí a Vojenský výbor EU, jemuž je nápomocen Vojenský štáb Evropské unie v souladu se svou působností, by PBV nadále měly poskytovat poradenství ve svých oblastech působnosti.
(19) V souladu s obecnými zásadami ze zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. a 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit postavení generálního tajemníka, vysokého představitele v souladu s články 18 a 26 Smlouvy při provádění opatření spadajících do oblasti politické kontroly a strategického řízení vykonávaných PBV.
(20) Ustanovení čl. 14 odst. 1 Smlouvy požaduje, aby ve společných akcích byly vymezeny prostředky, které budou Unii poskytnuty.
28 odst. 3 Smlouvy by operativní výdaje, s výjimkou nákladů na financování operací v souvislosti s vojenstvím nebo obranou, měly být hrazeny z rozpočtu Evropských společenství.
Určení částek financovaných z rozpočtu Společenství záleží na vůli politického orgánu a na dostupnosti rozpočtových položek závazků během daného rozpočtového roku.
28 odst. 3 Smlouvy a měly by být výjimečně spravovány v rámci mechanismu stanoveného rozhodnutím 2004/197/SZBP ze dne 23. února 2004 o vytvoření mechanismu pro správu financování společných nákladů operací Evropské unie v souvislosti s vojenstvím nebo obranou [3] (dále jen "ATHENA").
Finanční referenční částka představuje nejlepší aktuální odhad těchto nákladů.
(23) V co největší míře by mělo být využito přesunů vybavení zbylého z jiných operativních činností EU, s přihlédnutím k operativním potřebám a zásadám řádného finančního řízení.
(24) Akce EU na podporu AMIS II bude prováděna v situaci, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle SZBP stanovené v článku 11 Smlouvy.
(25) V souladu s článkem 6 Protokolu o postavení Dánska připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství se Dánsko nezúčastní vypracovávání a provádění těch rozhodnutí a akcí EU, které mají vliv na obranu.
Dánsko se neúčastní provádění oddílu III této společné akce, a proto se nepodílí na financování vojenské složky této podpůrné akce,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
ODDÍL I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Cíl
Evropská unie zřizuje civilně-vojenskou akci EU na podporu AMIS II, nazvanou "podpůrná akce EU pro AMIS".
Cílem podpůrné akce EU je zajistit ze strany Evropské unie účinnou a včasnou pomoc na podporu posílení AMIS II. EU respektuje a podporuje zásadu, že Afrika sama rozhoduje o svém osudu, a podpůrná akce EU se zaměřuje na podporu AU a jejího politického, vojenského a policejního úsilí o řešení krize v oblasti Dárfúru v Súdánu.
Součástí podpůrné akce EU je civilní a vojenská složka.
Článek 2
Vztahy s AU
Generální tajemník, vysoký představitel a zvláštní zástupce EU pro Súdán vystupují v rámci svých mandátů jako hlavní osoby pro styk se zástupci AU v záležitostech, které se týkají provádění této společné akce.
Předsednictví je o těchto stycích pravidelně a bezodkladně informováno.
Článek 3
Koordinace s jinými činiteli
1. EU nadále pokračuje v úzké a účinné koordinaci se všemi institucionálními a bilaterálními dárci zúčastněnými na podpoře AMIS II.
2. EU nadále úzce spolupracuje s OSN a, pokud jde o vojenskou složku podpůrné akce, s NATO.
3. Všechny členské státy EU budou informovány o koordinaci postupu za účelem zajištění jejich plné účasti na rozhodovacím procesu EU.
Článek 4
Politická kontrola a strategické řízení
1. V rámci pravomoci Rady provádí PBV politickou kontrolu a strategické řízení podpůrné akce EU, zejména s ohledem na zajištění promyšlené a včasné podpory AMIS II ze strany EU Rada zmocňuje PBV k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc jmenovat velitele policejního týmu EU na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele učiněný na základě doporučení zvláštního zástupce EU.
Toto zmocnění rovněž zahrnuje pravomoc jmenovat vojenského poradce zvláštního zástupce EU na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele učiněný na základě doporučení zvláštního zástupce EU.
Rozhodovací pravomoc o cílech a ukončení podpůrné akce EU si ponechává Rada, jíž je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel.
Výbor pro civilní aspekty řešení krizí a Vojenský výbor EU, jemuž je nápomocen Vojenský štáb EU v souladu se svou působností, poskytnou PBV nadále poradenství ve svých oblastech působnosti.
2. Zvláštní zástupce EU zajišťuje zastoupení Unie ve všech oblastech souvisejících s řízením krize v Dárfúru, včetně koordinace příspěvků EU k AMIS II, podpory politického procesu a záležitostí týkajících se provádění příslušných rezolucí OSN a jejich dodržování.
3. Zvláštní zástupce EU podává prostřednictvím generálního tajemníka, vysokého představitele PBV pravidelné zprávy o provádění podpůrné akce EU.
PBV může podle potřeby přizvat zvláštního zástupce EU na svá jednání.
4. PBV pravidelně podává zprávy Radě.
Článek 5
Koordinace EU
1. Generální tajemník, vysoký představitel přijme veškerá potřebná opatření k zajištění koordinace činností EU na podporu posílení AMIS II a koordinace mezi generálním sekretariátem Rady (GSR) a koordinační jednotkou EU v Addis Abebě (ACC).
GSR poskytne vedení a podporu ACC při plnění jeho povinností při řízení každodenní koordinace v zájmu zajištění soustavné a včasné podpory AMIS II ze strany EU v politických, vojenských, policejních a jiných civilních podpůrných opatřeních EU.
GSR podává příslušným orgánům Rady zprávy o situaci a aktualizuje je a vyhodnocuje situaci jak ohledně podpory AMIS II ze strany EU, tak ohledně posilování AMIS II, a zajišťuje koordinaci na strategické úrovni s jinými dárci, zejména s OSN a s NATO.
2. V souladu s článkem 7 společné akce 2005/556/SZBP jedná ACC pod vedením zvláštního zástupce EU s cílem podporovat jeho činnost a sestává z politického poradce, vojenského poradce a policejního poradce.
Jeho úkolem je řídit každodenní koordinaci se všemi příslušnými činiteli EU a s Centrem správní kontroly a řízení (ACMC) v linii velení AU v Addis Abebě, za účelem promyšlené a včasné podpory AMIS II ze strany EU.
ODDÍL II
CIVILNÍ SLOŽKA
Článek 6
Úkoly, struktura a personál policejní složky
1. Akce EU na podporu civilní policejní složky (CIVPOL) AMIS II poskytuje:
- podporu policejní linii velení AMIS II tím, že AU poskytuje vysoce zkušené vyšší policejní poradce na všech úrovních linie velení;
- podporu odborné přípravy personálu CIVPOL tím, že zajišťuje kapacitu pro výcvik v průběhu mise vedený skupinou školitelů EU;
- podporu rozvoje policejní jednotky v rámci sekretariátu AU.
2. Policejní tým EU se skládá z policistů vysílaných členskými státy.
Minimální doba, na kterou jsou vysláni, je zpravidla 6 měsíců.
Každý členský stát nese náklady na policejní úředníky, které vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči a jiných příspěvků než denních diet, jakož i na výlohy na cestu do oblasti operace a zpět.
3. Velitel policejního týmu EU přijímá mezinárodní civilní personál a místní personál na smluvním základě podle potřeby.
4. Vysílající členský stát nebo orgán EU mohou též v případě potřeby vyslat mezinárodní civilní personál na minimální dobu šesti měsíců.
Každý přispívající členský stát nebo orgán EU nese náklady na vysílaný personál, včetně platů, nákladů na zdravotní péči a jiných příspěvků než denních diet, jakož i na výlohy na cestu do oblasti operace a zpět.
Článek 7
Policejní tým EU
1. Policejní poradce zvláštního zástupce EU, který je také velitelem policejního týmu EU, odpovídá za řízení každodenní koordinace policejních podpůrných akcí.
2. Velitel policejního týmu EU zajišťuje běžné řízení policejní složky podpůrné akce v těchto třech oblastech, uvedených v čl. 6 odst. 1, a odpovídá za personální a disciplinární záležitosti.
3. Velitel policejního týmu EU podepíše smlouvu s Komisí.
Velitel policejního týmu EU je odpovědný Komisi za veškeré výdaje.
4. Ačkoli jsou všichni odborníci zaměstnaní v policejním týmu EU nadále podřízeni vysílajícím členským státům nebo orgánům EU, vykonávají své povinnosti a jednají ve výhradním zájmu podpůrné akce EU.
Během podpůrné akce EU i po jejím skončení zachovávají odborníci nejvyšší stupeň mlčenlivosti, pokud jde o veškeré skutečnosti a informace vztahující se k podpůrné akci EU.
5. Aby bylo zřejmé, že jde o podpůrnou akci EU, mají členové policejního týmu EU identifikační označení.
Článek 8
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů týkajících provádění ODDÍLU II této společné akce na dobu 6 měsíců činí 2120000 EUR.
Rada podle potřeby rozhoduje o referenční částce na pokračování podpůrné akce EU.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly Evropského společenství použitelnými na rozpočet s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Státní příslušníci třetích států se mohou účastnit nabídkových řízení.
3. Finanční opatření respektují operativní požadavky policejní pomoci AMIS II, včetně kompatibility vybavení.
4. Výdaje jsou způsobilé ode dne vstupu této společné akce v platnost.
ODDÍL III
VOJENSKÁ SLOŽKA
Článek 9
Úkoly a personál vojenské složky
1. Vojenská složka akce EU na podporu AMIS II se týká různých druhů pomoci:
- poskytování pomoci v oblasti plánování a technické pomoci na všech úrovních velení AMIS II, včetně logistické struktury na podporu koordinace;
a - poskytování vojenských pozorovatelů v rámci plánu na posílení AMIS II;
- podle potřeby výcviku afrických jednotek a pozorovatelů, který je součástí posílení AMIS II;
- strategické a taktické přepravy;
- vzdušného pozorování, pokud o ně požádá AU.
2. Veškerý vojenský personál zůstává pod pravomocí dotyčných vysílajících členských států nebo orgánů EU, avšak vykonává své povinnosti a jedná výhradně v zájmu podpůrné akce EU.
Během podpůrné akce EU i po jejím skončení zachová vojenský personál nejvyšší stupeň mlčenlivosti, pokud jde o veškeré skutečnosti a informace vztahující se k podpůrné akci EU.
3. Aby bylo zřejmé, že jde o podpůrnou akci EU, ponese vojenský personál EU identifikační označení.
4. Minimální délka období vyslání vojenského personálu by zpravidla měla činit 6 měsíců.
Článek 10
Vojenský poradce zvláštního zástupce EU
Pod vedením zvláštního zástupce EU a s podporou ze strany GSR, včetně Vojenského štábu EU v rámci své působnosti, vojenský poradce zvláštního zástupce EU:
a) pomáhá zajišťovat soudržnost vojenské složky podpůrné akce EU v Addis Abebě, v souladu s úkoly uvedenými v článku 9, a
b) odpovídá za řízení každodenní koordinace vojenské složky podpůrné akce EU s ACMC v Addis Abebě za účelem promyšlené a včasné podpory AMIS II.
Článek 11
Finanční opatření
1. Pokud jde o vojenské složky podpůrné akce EU, tyto náklady jsou předmětem společného financování:
a) náklady na komunikační a informační systémy (CIS), dopravu, lékařskou evakuaci (MEDEVAC) a ubytování důstojníků operujících ve velicí struktuře EU, jakož i vojenského personálu v ACC;
b) náklady na CIS a MEDEVAC, pokud jde o vojenské pozorovatele; a
c) náklady na identifikační označení EU pro vojáky i vojenské pozorovatele EU.
2. Financování těchto společných nákladů spravuje ATHENA.
3. Referenční částka pro uvedené společné náklady na období 6 měsíců je 1970000 EUR. Procentní sazba referenční částky uvedená v čl. 31 odst. 3 rozhodnutí 2004/197/SZBP je stanovena na 100 %.
ODDÍL IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Postavení personálu EU nasazeného v rámci podpůrné akce
1. Generální tajemník, vysoký představitel si od afrických států, na jejichž území je nebo bude v rámci podpůrné akce nasazen personál EU, zajistí právně závazné záruky, že postavení tohoto personálu se řídí dohodou o postavení mise týkající se zřízení a správy komise pro příměří v oblasti Dárfúru v Súdánu uzavřenou mezi AU a vládou Súdánu dne 4. června 2004 a Obecnou úmluvou o výsadách a imunitách OAJ.
V případě potřeby bude postavení personálu EU podílejícího se na podpůrné akci EU, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných k úplnému provedení a řádnému fungování podpůrné akce EU, předmětem dohody v souladu s postupem stanoveným v článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník, vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může tuto dohodu sjednat svým jménem.
2. Členské státy nebo orgány EU, které vyslaly nebo nasadily personál pro podpůrnou akci EU, vyřizují všechny stížnosti vznesené personálem nebo takové, které se jej týkají.
Dotyčné členské státy nebo orgány EU odpovídají za podání veškerých žalob proti personálu.
Článek 13
Poskytování utajovaných informací
1. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady, jak byly přijaty rozhodnutím 2001/264/ES ze dne 19. března 2001 [4], a v souladu s operativními potřebami podpůrné akce EU oprávněn poskytovat AU a OSN informace a dokumenty EU, jejichž stupeň utajení není vyšší než "RESTREINT UE", vytvořené pro účely podpůrné akce EU.
2. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s operativními potřebami podpůrné akce EU oprávněn poskytovat AU a OSN neutajované dokumenty EU o jednáních Rady týkajících se podpůrné akce EU, na které se vztahuje úřední tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady [5].
Článek 14
Akce Společenství
Rada a Komise, každá podle svých pravomocí, zajistí soulad mezi prováděním této společné akce a jinými vnějšími činnostmi Společenství podle čl. 3 odst.
2 Smlouvy. Rada a Komise za tímto účelem vzájemně spolupracují.
Článek 15
Přezkum
Nejpozději do 31. prosince 2005 vyhodnotí Rada, zda má podpůrná akce EU pokračovat.
Článek 16
Vstup v platnost a ukončení akce
1. Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
2. Podpůrná akce EU skončí ke datu, jež bude stanoveno Radou.
Článek 17
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/561/SZBP
ze dne 18. července 2005
o dalším příspěvku Evropské unie k procesu urovnání konfliktu v Gruzii/Jižní Osetii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 25. června 2003 přijala Rada společnou akci 2003/473/SZBP [1] o příspěvku Evropské unie k procesu urovnání konfliktu v Gruzii/Jižní Osetii, jejíž použitelnost skončila dnem 30. června 2005.
(2) Příspěvek EU podle této společné akce k vyslání mise OBSE do Gruzie umožnil účinně zajistit fungování stálých sekretariátů pro gruzínskou a jihoosetinskou stranu pod záštitou OBSE a usnadňovat jednání v rámci Společné kontrolní komise (SKK), která je hlavním fórem procesu urovnávání konfliktu.
(3) OBSE a spolupředsedové SKK požádali o následnou pomoc EU a EU schválila poskytnutí další finanční pomoci pro proces urovnávání konfliktu.
(4) EU soudí, že její pomoc posílila účinnost její úlohy a úlohy OBSE v řešení tohoto konfliktu a že by měla být i nadále poskytována.
(5) Je potřeba zajistit náležitou viditelnost příspěvku EU pro projekt.
(6) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/872/SZBP [2], kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz.
V souladu s uvedenou společnou akcí by měl mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz obsahovat mimo jiné úkoly přispívat k předcházení konfliktů, být nápomocen při řešení konfliktů a zintenzívnit dialog Evropské unie s hlavními zúčastněnými činiteli v tomto regionu,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Evropská unie přispívá k posílení procesu urovnávání konfliktu v Jižní Osetii.
2. Evropská unie za tímto účelem poskytuje OBSE příspěvek na financování jednání SKK a ostatních mechanismů v rámci SKK, na pořádání konferencí pod záštitou SKK, na nákup mobiliáře, informační techniky a dalšího vybavení pro oba sekretariáty a na úhradu některých nákladů na provoz obou sekretariátů po dobu jednoho roku.
Článek 2
Za provádění této společné akce v zájmu splnění jejích cílů uvedených v článku 1 odpovídá předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku.
Článek 3
1. Vyplacení finanční pomoci poskytované na základě této společné akce je podmíněno konáním pravidelných schůzí SKK a ostatními mechanismy v rámci SKK během dvanácti měsíců od vstupu v platnost finanční dohody, která má být uzavřena mezi Komisí a misí OBSE v Gruzii.
Gruzínská i jihoosetinská strana by měly vyvinout prokazatelné úsilí o dosažení skutečného politického pokroku směrem k trvalému a mírovému urovnání svých sporů.
2. Komise se pověřuje úkolem kontrolovat a hodnotit využití finančního příspěvku EU, zejména s ohledem na podmínky stanovené v odstavci 1.
K tomuto účelu uzavře Komise s misí OBSE v Gruzii finanční dohodu o využití příspěvku EU, který bude mít formu grantu.
Komise rovněž zajišťuje správné využití grantu pro účely stanovené v čl. 1 odst.
3. Mise OBSE v Gruzii odpovídá za náhradu výdajů na misi, za organizování konferencí pod záštitou SKK a za řádný nákup a předání zařízení.
Finanční dohoda stanoví, že mise OBSE zajišťuje viditelnost příspěvku EU k projektu a podává Komisi pravidelné zprávy o jeho využití.
4. Komise udržuje v úzké spolupráci se zvláštním zástupcem EU pro Jižní Kavkaz úzké spojení s misí OBSE v Gruzii za účelem sledování a hodnocení vlivu příspěvku EU.
5. Komise podává písemné zprávy o provádění této společné akce Radě pod vedením předsednictví, jemuž je nápomocen generální tajemník Rady, vysoký představitel pro společnou zahraniční a bezpečnostní politiku.
Tyto zprávy se zakládají zejména na pravidelných zprávách, které má poskytovat mise OBSE v Gruzii, jak stanoví odstavec 3.
Článek 4
1. Finanční referenční částka pro příspěvek EU uvedený v čl. 1 odst. 2 se stanoví na 133000 EUR.
2. Správa výdajů financovaných z částky stanovené v odstavci 1 se řídí postupy a pravidly Evropského společenství platnými pro souhrnný rozpočet Evropských společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Evropského společenství.
3. Výdaje jsou způsobilé počínaje dnem 1. července 2005.
Článek 5
1. Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se ode dne 1. července 2005 do dne 30. června 2006.
2. Tato společná akce bude přezkoumána deset měsíců po vstupu v platnost.
K tomuto účelu účelem posoudí zvláštní zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz ve spolupráci s Komisí potřebu další podpory procesu urovnávání konfliktu
Společná akce Rady 2005/574/SZBP
ze dne 18. července 2005
o podpoře činností MAAE v oblasti jaderného zabezpečení a kontroly a v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, která obsahuje v kapitole III seznam opatření k boji proti tomuto šíření, jež musí být přijata v Evropské unii i ve třetích zemích.
(2) EU aktivně provádí tuto strategii a uvádí v účinek opatření uvedená v kapitole III, zejména uvolňováním finančních zdrojů na podporu konkrétních projektů řízených mnohostrannými institucemi, jako je Mezinárodní agentura pro atomovou energii (MAAE).
(3) Dne 17. listopadu 2003 přijala Rada společný postoj 2003/805/SZBP o dosažení univerzality a posílení mnohostranných dohod v oblasti nešíření zbraní hromadného ničení a jejich nosičů [1].
(4) Dne 17. května 2004 přijala Rada společnou akci 2004/495/SZBP o podpoře činností MAAE podle jejího Programu jaderného zabezpečení a v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení [2].
(5) Co se týče EU, Rada přijala dne 22. prosince 2003 směrnici 2003/122/Euratom o kontrole vysoce radioaktivních uzavřených zdrojů záření a vzácných zdrojů záření v EU [3]; v souladu s prohlášením skupiny G-8 a akčním plánem o zajištění radioaktivních zdrojů zůstává zesílení kontroly vysoce radioaktivních zdrojů záření ve všech třetích zemích důležitým cílem, který má být sledován.
(6) Všeobecná platnost dodatkového protokolu MAAE [4] přispívá k posilování možností kontroly a systému záruk MAAE.
(7) MAAE sleduje stejné cíle, které jsou stanoveny v 5. a 6. bodě odůvodnění.
Činí tak v rámci revidovaného Kodexu správné praxe týkající se bezpečnosti a zabezpečení radioaktivních zdrojů, jejž Rada guvernérů MAAE schválila v září roku 2003, a provádění svého plánu pro jaderné zabezpečení, který je financován z dobrovolných příspěvků jejímu Fondu jaderného zabezpečení.
MAAE se rovněž podílí na snaze posílit Úmluvu o fyzické ochraně jaderných materiálů a pomáhat prosazovat uzavření a provádění dodatkového protokolu MAAE.
(8) Komise souhlasila s tím, že bude pověřena dohledem nad řádným prováděním příspěvku EU,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. EU podporuje činnosti MAAE pro účely okamžitého a praktického provedení některých součástí strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení v oblasti jaderného zabezpečení a kontroly, aby podpořila tyto cíle:
- zlepšit ochranu materiálu a zařízení, u nějž hrozí šíření, a související odbornost,
- posílit odhalování a potírání nedovoleného obchodování s jadernými materiály a radioaktivními látkami,
- usilovat o posílení systému záruk MAAE, a zejména o všeobecnou platnost dodatkového protokolu MAAE.
2. Projekty MAAE, které odpovídají opatřením strategie EU, jsou projekty, které mají za cíl:
- pomáhat státům při posilování fyzické ochrany jaderných materiálů a jiných radioaktivních materiálů během užití, skladování a dopravy a fyzické ochrany jaderných zařízení,
- pomáhat státům při posilování zabezpečení radioaktivních materiálů pro nejaderné užití,
- posilovat kapacity států pro odhalování a potírání nedovoleného obchodování,
- pomáhat státům při navrhování nezbytných legislativních opatření pro provádění dodatkového protokolu MAAE.
Tyto projekty budou prováděny v zemích, které potřebují v těchto oblastech pomoc.
Podrobný popis uvedených projektů je uveden v příloze.
Článek 2
1. Finanční referenční částka na provádění čtyř projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 činí 3914000 EUR.
2. Na správu výdajů financovaných ze souhrnného rozpočtu Evropské unie uvedených v odstavci 1 se vztahují rozpočtové postupy a pravidla Společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Pro účely provádění projektů uvedených v čl. 1 odst. 2 uzavře Komise rámcovou finanční dohodu s MAAE o podmínkách použití příspěvku EU, který je poskytován ve formě grantu. Zvláštní finanční dohoda, která bude uzavřena, stanoví, že MAAE zajistí viditelnost příspěvku EU přiměřenou jeho objemu.
4. Komise dohlíží na řádné provádění příspěvku EU podle tohoto článku.
Za tímto účelem je Komise pověřena úkolem kontrolovat a hodnotit finančních aspekty provádění této společné akce, jak je stanoveno v tomto článku.
Článek 3
Za provádění této společné akce odpovídá předsednictví, kterému je nápomocen generální tajemník Rady/vysoký představitel pro SZBP, při plném zapojení Komise a informuje Radu o jejím provádění.
Článek 4
Rada a Komise v rámci svých příslušných pravomocí zajistí soudržnost mezi prováděním této společné akce a vnější činností Společenství podle čl. 3 druhého pododstavce Smlouvy.
Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
Článek 5
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její platnost končí 15 měsíců ode dne přijetí.
Článek 6
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/575/SZBP
ze dne 18. července 2005,
kterou se zřizuje Evropská bezpečnostní a obranná škola (EBOŠ)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Soluni ve dnech 19. a 20. června 2003 schválila vytvoření koordinované politiky odborné přípravy EU v oblasti evropské bezpečnostní a obranné politiky, zahrnující civilní i vojenské aspekty.
(2) Dne 17. listopadu 2003 schválila Rada politiku odborné přípravy EU v oblasti evropské bezpečnostní a obranné politiky a následně dne 13. září 2004 schválila koncepci odborné přípravy EU v oblasti této politiky, obsahující zásady pro zřízení Evropské bezpečnostní a obranné školy (dále jen "EBOŠ").
(3) Ve dnech 16. a 17. prosince 2004 schválila Evropská rada zahájení prací s cílem stanovit podmínky činnosti EBOŠ.
(4) Dne 31. května 2005 schválil Politický a bezpečnostní výbor podmínky činnosti EBOŠ včetně zřízení řídícího výboru, výkonné akademické rady a stálého sekretariátu, které by měly plnit své úkoly v souladu s těmito podmínkami.
(5) EBOŠ by měla být klíčovým činitelem poskytujícím odbornou přípravu v oblasti evropské bezpečnostní a obranné politiky se zvláštním zaměřením na kurzy odborné přípravy o této politice na strategické úrovni.
Jako taková by EBOŠ měla být aktivním partnerem při celkovém řízení odborné přípravy EU,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Zřízení
1. Zřizuje se Evropská bezpečnostní a obranná škola (dále jen "EBOŠ").
2. EBOŠ je organizována jako síť spojující ústavy, vysoké školy, akademie a instituce jednotlivých členských států v rámci EU zabývající se otázkami bezpečnostní politiky a Ústav Evropské unie pro studium bezpečnosti (dále jen "ústavy").
3. Naváže úzké vztahy s orgány EU.
Článek 2
Poslání
EBOŠ poskytuje odbornou přípravu v oblasti evropské bezpečnostní a obranné politiky na strategické úrovni s cílem vytvořit a podporovat jednotný výklad této politiky mezi civilním a vojenským personálem a prostřednictvím odborné přípravy zjišťovat a šířit osvědčené postupy týkající se různých otázek této politiky.
Článek 3
Cíle
Cílem EBOŠ je:
a) dále posilovat evropskou bezpečnostní kulturu v rámci evropské bezpečnostní a obranné politiky;
b) podporovat lepší pochopení evropské bezpečnostní a obranné politiky jako důležité součásti společné zahraniční a bezpečnostní politiky;
c) poskytovat subjektům EU personál s potřebnými znalostmi, který je schopen efektivně pracovat ve všech oblastech týkajících se evropské bezpečnostní a obranné politiky;
d) poskytovat správním orgánům a zaměstnancům členských států personál s potřebnými znalostmi o politice, orgánech a postupech EU a
e) pomáhat v rozvoji profesionálních vztahů a styků mezi účastníky odborné přípravy.
Článek 4
Úkoly EBOŠ
1. Hlavním úkolem EBOŠ je v souladu s jejím posláním a cíli organizovat a poskytovat odbornou přípravu v oblasti evropské bezpečnostní a obranné politiky.
2. Odborná příprava v rámci EBOŠ zahrnuje dva druhy činností:
a) vyšší kurz o evropské bezpečnostní a obranné politice a
b) orientační kurz o evropské bezpečnostní a obranné politice.
Řídící výbor uvedený v článku 5 rozhodne o případné další činnosti v oblasti odborné přípravy.
3. Navíc EBOŠ zejména:
a) podporuje vztahy, které mají být navázány mezi ústavy jednotlivých států;
b) instaluje a provozuje pokročilý internetový systém distančního učení (IDL) k podpoře odborné přípravy EBOŠ;
c) navrhuje a vytváří materiály pro odbornou přípravu EU v oblasti evropské bezpečnostní a obranné politiky;
d) poskytuje příspěvky k ročnímu programu odborné přípravy EU v oblasti evropské bezpečnostní a obranné politiky a
e) zřizuje síť Alumni mezi bývalými účastníky odborné přípravy.
4. EBOŠ provádí odbornou přípravu prostřednictvím ústavů, které tvoří síť EBOŠ.
5. Ústav Evropské unie pro studium bezpečnosti (ÚEUSB) jako součást sítě EBOŠ podporuje odbornou přípravu EBOŠ zejména prostřednictvím svých publikací a přednášek svých badatelů a poskytováním svých internetových stránek v rámci pokročilého internetového systému distančního učení a pro něj.
Článek 5
Organizace
1. V rámci EBOŠ se zřizují tyto orgány:
a) řídící výbor, který odpovídá za celkovou koordinaci a řízení odborné přípravy v rámci EBOŠ;
b) výkonná akademická rada, která zajišťuje kvalitu a soudržnost odborné přípravy;
c) stálý sekretariát EBOŠ (dále jen "sekretariát"), který je zejména nápomocen řídícímu výboru a výkonné akademické radě.
2. Řídící výbor, výkonná akademická rada a sekretariát plní úkoly stanovené v článcích 6, 7 a 8.
Článek 6
Řídící výbor
1. Každý členský stát jmenuje do řídícího výboru jednoho zástupce.
Každý člen výboru může být zastupován nebo doprovázen náhradníkem.
Jmenovací listiny, řádně schválené členským státem, se předávají generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli.
Zástupci přistupujících států se mohou účastnit zasedání výboru jako aktivní pozorovatelé.
2. Výboru předsedá zástupce členského státu, který právě předsedá Radě; výbor zasedá nejméně jednou ročně.
3. Zástupci generálního tajemníka, vysokého představitele a Komise jsou zváni k účasti na zasedáních výboru.
4. Výbor má tyto úkoly:
a) stanovit roční učební plán EBOŠ;
b) vybírat hostitelský členský stát nebo hostitelské členské státy, v nichž se bude odborná příprava EBOŠ konat, a ústavy, které tuto přípravu povedou;
c) vypracovávat a schvalovat roční učební plán a rámcové učební osnovy odborné přípravy v rámci EBOŠ;
d) přijímat hodnotící zprávy a souhrnnou výroční zprávu o odborné přípravě v rámci EBOŠ, které budou předloženy příslušným útvarům Rady, a
e) jmenovat v každém akademickém roce předsedu výkonné akademické rady.
5. Výbor přijme svůj jednací řád.
6. Rozhodnutí výboru jsou přijímána kvalifikovanou většinou. Hlasům členských států je přidělena váha podle čl. 205 odst. 2 Smlouvy o založení Evropského společenství. K přijetí rozhodnutí je třeba počtu hlasů stanoveného v čl. 23 odst. 2 třetím pododstavci Smlouvy o Evropské unii.
Článek 7
Výkonná akademická rada
1. Výkonná akademická rada je složena z vyšších představitelů ústavů aktivních v daném akademickém roce.
2. Předsedu rady jmenuje řídící výbor z řad členů rady.
3. Zástupci ústavů podílejících se na odborné přípravě v rámci EBOŠ v předchozím a následujícím akademickém roce a zástupci generálního tajemníka, vysokého představitele a Komise jsou zváni k účasti na zasedáních výkonné akademické rady.
Na její zasedání mohou být zváni také akademičtí odborníci a vyšší úředníci z vnitrostátních a evropských institucí a orgánů.
4. Výkonná akademická rada má tyto úkoly:
a) prostřednictvím ústavů, které tvoří síť EBOŠ, provádět schválený roční učební plán;
b) dohlížet na pokročilý internetový systém distančního učení;
c) vypracovávat podrobné učební osnovy odborné přípravy v rámci EBOŠ na základě schválených rámcových učebních osnov;
d) zajišťovat celkovou koordinaci odborné přípravy v rámci EBOŠ mezi všemi ústavy;
e) hodnotit úroveň odborné přípravy uskutečněné v předchozím akademickém roce;
f) předkládat řídícímu výboru návrhy na odbornou přípravu pro následující akademický rok a
g) připravovat návrhy hodnotících zpráv o každém kurzu odborné přípravy v rámci EBOŠ a návrh souhrnné výroční zprávy o činnosti EBOŠ za účelem jejich předložení řídícímu výboru.
5. Jednací řád výkonné akademické rady přijímá řídící výbor.
Článek 8
Sekretariát
1. Úlohu sekretariátu EBOŠ vykonává generální sekretariát Rady.
Zaměstnance poskytuje generální sekretariát Rady, členské státy a ústavy tvořící síť EBOŠ.
2. Sekretariát je nápomocen řídícímu výboru a výkonné akademické radě, plní správní úkoly na podporu jejich činnosti a podporuje organizaci odborné přípravy v rámci EBOŠ, která se koná v Bruselu.
3. Sekretariát úzce spolupracuje s Komisí.
Každý ústav, který tvoří síť EBOŠ, určí kontaktní místo pro styk se sekretariátem, které se zabývá organizačními a správními otázkami spojenými s organizací odborné přípravy v rámci EBOŠ.
Článek 9
Účast na odborné přípravě v rámci EBOŠ
1. Odborné přípravy v rámci EBOŠ se mohou účastnit státní příslušníci všech členských států a přistupujících států.
Ústavy organizující a provádějící odbornou přípravu zajistí, že tato zásada je uplatňována bez jakékoliv výjimky.
Odborné přípravy v rámci EBOŠ se v zásadě mohou účastnit státní příslušníci kandidátských zemí a případně i třetích států.
2. Účastníky odborné přípravy je civilní a vojenský personál zabývající se strategickými aspekty evropské bezpečnostní a obranné politiky.
K účasti na odborné přípravě v rámci EBOŠ mohou být přizváni mezi jinými zástupci nevládních organizací, akademických institucí a sdělovacích prostředků a zástupci podnikatelů.
3. Účastník obdrží po ukončení kurzu EBOŠ osvědčení podepsané generálním tajemníkem, vysokým představitelem.
O podrobnostech týkajících se osvědčení rozhodne řídící výbor.
Členské státy a orgány EU toto osvědčení uznávají.
Článek 10
Spolupráce
EBOŠ spolupracuje s mezinárodními organizacemi a jinými významnými činiteli, například ústavy odborné přípravy ze třetích států, a využívá jejich odborných znalostí.
Článek 11
Financování
1. Každý členský stát, orgán EU, agentura EU nebo ústav tvořící síť EBOŠ nese všechny náklady spojené se svou účastí na činnostech EBOŠ, včetně platů, denních diet, náhrad cestovních výdajů a nákladů spojených s plněním organizačních a správních úkolů podporujících odbornou přípravu EBOŠ.
2. Členské státy a ústavy tvořící síť EBOŠ nesou samy náklady na personál poskytnutý sekretariátu, včetně platů, denních diet a náhrad cestovních výdajů.
3. Generální sekretariát Rady nese všechny náklady vyplývající z jeho úkolů uvedených v článku 8 nebo související s nimi, včetně nákladů na jím poskytovaný personál.
4. Každý účastník odborné přípravy v rámci EBOŠ nese náklady spojené se svou účastí.
5. Pro financování jednotlivých činností, zejména navrhování, zřizování a provozu sítí nebo aplikací informačního systému pro EBOŠ uvedených v čl. 4 odst. 3, spravuje generální sekretariát Rady dobrovolné příspěvky členských států, orgánů EU, agentur EU a ústavů tvořících síť EBOŠ jako účelově vázané příjmy.
6. Řídící výbor rozhoduje o praktických opatřeních týkajících se příspěvků uvedených v odstavci 5.
Článek 12
Bezpečnostní předpisy
Na EBOŠ se vztahují bezpečnostní předpisy Rady stanovené v rozhodnutí Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [1].
Článek 13
Přezkum
Řídící výbor přijme kvalifikovanou většinou a předloží Radě nejpozději do 31. prosince 2007 zprávu o činnosti a perspektivách EBOŠ, včetně finančních podmínek a otázek týkajících se sekretariátu, v souvislosti s revizí této společné akce.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 15
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/582/SZBP
ze dne 28. července 2005
o změně a prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/872/SZBP [1], kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz.
(2) Dne 2. února 2005 přijala Rada společnou akci 2005/100/SZBP [2], kterou se do 31. srpna 2005 prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie.
(3) Dne 26. dubna 2005 přijala Rada společnou akci 2005/330/SZBP [3] o změně mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz.
(4) Na základě přezkumu společné akce 2003/872/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie prodloužen o dalších šest měsíců.
(5) Dne 9. června 2005 se Politický a bezpečnostní výbor dohodl na dalších fázích přístupu Evropské unie, aby reagoval na situaci po skončení pozorovatelské mise OBSE pro sledování hranic v Gruzii posílením zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz.
(6) Dne 9. června 2005 se Politický a bezpečnostní výbor dohodl na způsobech podpory Evropské unie při provádění strategie reformy gruzínského trestního systému po skončení mise na podporu právního státu v Gruzii EUJUST THEMIS.
(7) Zvláštní zástupce Evropské unie bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle společné bezpečnostní a zahraniční politiky stanovené v článku 11 Smlouvy.
(8) Mandát zvláštního zástupce Evropské unie by proto měl být změněn,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Heikkiho TALVITIEHO jako zvláštního zástupce Evropské unie pro Jižní Kavkaz se prodlužuje do 28. února 2006.
Článek 2
Společná akce 2003/872/SZBP se mění takto:
a) V článku 3 se písmeno h) nahrazuje tímto:
"h) prostřednictvím podpůrného týmu:
- poskytovat Evropské unii zprávy a průběžné hodnocení situace na hranicích a usnadnit budování důvěry mezi Gruzií a Ruskou federací, a tím zabezpečit účinnou spolupráci a styk se všemi příslušnými subjekty,
- pomáhat gruzínské pohraniční stráži a dalším příslušným vládním institucím v Tbilisi při přípravě komplexní reformní strategie,
- spolupracovat s gruzínskými orgány s cílem posílit komunikaci mezi Tbilisi a hranicemi, včetně odborného vedení.
To bude prováděno na základě úzké spolupráce s regionálním středisky pohraniční stráže mezi Tbilisi a hranicemi (s výjimkou Abcházie a Jižní Osetie),
- dohlížet na provádění strategie reformy systému trestního soudnictví ze strany gruzínských orgánů a dalších subjektů, zejména poskytováním podpory řídící skupině zřízené gruzínskou vládou.";
b) V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 1930000 EUR.".
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se ode dne 1. září 2005.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/583/SZBP
ze dne 28. července 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. července 2004 přijala Rada společnou akci 2004/569/SZBP [1] o mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině.
(2) Na základě přezkumu společné akce 2004/569/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie prodloužen o dalších šest měsíců.
(3) Zvláštní zástupce Evropské unie bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát lorda ASHDOWNA jako zvláštního zástupce Evropské unie
Společná akce Rady 2005/584/SZBP
ze dne 28. července 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. března 2005 přijala Rada společnou akci 2005/265/SZBP [1] o jmenování Adriaana JACOBOVITSE de SZEGED zvláštním zástupce Evropské unie pro Moldavsko.
(2) Na základě přezkumu společné akce 2005/265/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie prodloužen o dalších šest měsíců.
(3) Zvláštní zástupce Evropské unie bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Adriaana JACOBOVITSE de SZEGED jako zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko, stanovený ve společné akci 2005/265/SZBP, se prodlužuje do 28. února 2006.
Článek 2
V článku 5 společného postoje 2005/265/SZBP se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 300000 EUR."
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/585/SZBP
ze dne 28. července 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Afghánistánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/871/SZBP, kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie v Afghánistánu [1].
(2) Dne 2. února 2005 přijala Rada společnou akci 2005/95/SZBP [2] o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie do 31. srpna 2005.
(3) Na základě přezkumu společné akce 2003/871/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie prodloužen o dalších šest měsíců.
(4) Zvláštní zástupce Evropské unie bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Francesca VENDRELLA jako zvláštního zástupce Evropské unie
Společná akce Rady 2005/586/SZBP
ze dne 28. července 2005
o prodloužení a změně mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/869/SZBP [1], kterou se mění a prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer.
(2) Dne 28. června 2004 přijala Rada společnou akci 2004/530/SZBP [2] o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer a o změně společné akce 2003/869/SZBP.
(3) Dne 2. února 2005 přijala Rada společnou akci 2005/96/SZBP [3] o změně a prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer do 31. srpna 2005.
(4) Dne 2. května 2005 přijala Rada společnou akci 2005/355/SBZP [4] o poradní a pomocné misi Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (KDR), která stanoví zvláštní úlohu pro zvláštního zástupce.
(5) Na základě přezkumu společné akce 2003/869/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie změněn a prodloužen o dalších šest měsíců.
(6) Zvláštní zástupce Evropské unie bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Alda AJELLA jako zvláštního zástupce Evropské unie pro oblast afrických Velkých jezer se prodlužuje do 28. února 2006.
Článek 2
Společná akce 2003/869/SZBP se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Za účelem dosažení politických cílů je obsahem mandátu zvláštního zástupce EU:
a) navazovat a udržovat úzké styky se všemi stranami mírového a transformačního procesu v oblasti afrických Velkých jezer, dalšími zeměmi oblasti, Spojenými státy americkými, dalšími dotčenými zeměmi, Organizací spojených národů (OSN) a dalšími dotčenými mezinárodními organizacemi, Africkou unií (AU), subregionálními organizacemi a jejich zástupci a dalšími významnými regionálními vůdci za účelem vzájemné spolupráce při posilování mírového procesu z Lusaky a Arushi a mírových dohod uzavřených v Pretorii a Luandě;
b) sledovat mírový a transformační proces probíhající mezi stranami a případně nabízet rady a zprostředkovatelskou pomoc Evropské unie;
c) pokud je o to požádán, přispívat k plnění mírových dohod a dohod o příměří dosažených mezi stranami a navazovat s nimi diplomatická jednání v případě porušení podmínek uvedených dohod;
d) vést konstruktivní jednání se signatáři dohod v rámci mírového procesu za účelem podpory dodržování základních norem demokracie a řádné správy věcí veřejných, včetně dodržování lidských práv a právního státu;
e) přispívat k provádění obecných zásad EU o dětech a ozbrojených konfliktech;
f) přispívat k přípravě konference o míru, bezpečnosti, demokracii a rozvoji v oblasti Velkých jezer, a v tomto smyslu spolupracovat se zvláštním zástupcem generálního tajemníka OSN pro oblast Velkých jezer a zvláštním vyslancem předsedy AU;
g) podávat zprávy o možnostech podpory Evropské unie mírovému a transformačnímu procesu a o nejlepším způsobu provádění iniciativ Evropské unie;
h) sledovat činnost stran konfliktu, která by mohla ohrozit výsledek probíhajícího mírového procesu;
i) přispívat k lepšímu porozumění úlohy Evropské unie jako jedné z organizací ovlivňujících veřejné mínění v regionu;
j) poskytovat podle potřeby rady a pomoc při provádění reformy bezpečnostního sektoru v KDR, zejména vydávat pokyny v politických otázkách vedoucím misí, aby mohli plnit své úkoly na místní úrovni, a to vedoucímu policejní mise EU ("EUPOL Kinshasa") a vedoucímu mise EU zaměřené na rady a pomoc konžským orgánům při reformě bezpečnostního sektoru ("EUSEC RD Congo")".
2. V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 460000 EUR."
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se ode dne 1. září 2005.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/587/SZBP
ze dne 28. července 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/873/SZBP [1], kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě.
(2) Dne 2. února 2005 přijala Rada společnou akci 2005/99/SZBP [2] o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie do 31. srpna 2005.
(3) Na základě přezkumu společné akce 2003/873/SZBP by měl být mandát zvláštního zástupce Evropské unie prodloužen o dalších šest měsíců.
(4) Zvláštní zástupce Evropské unie bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla narušit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát pana Marca OTTEHO jako zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě, stanovený ve společné akci 2003/873/SZBP, se prodlužuje do 28. února 2006.
Článek 2
V článku 5 společné akce 2003/873/SZBP se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 560000 EUR."
Článek 3
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 4
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/588/SZBP
ze dne 28. července 2005
o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro střední Asii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie si přeje hrát ve střední Asii aktivnější politickou úlohu.
(2) Je třeba zajistit koordinaci a soulad v rámci vnější činnosti Evropské unie ve střední Asii.
(3) Dne 13. června 2005 se Rada dohodla na jmenování zvláštního zástupce Evropské unie pro střední Asii (Kazachstán, Kyrgyzskou republiku, Tádžikistán, Turkmenistán a Uzbekistán).
(4) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pan Ján Kubiš je jmenován zvláštním zástupcem Evropské unie pro střední Asii.
Článek 2
Mandát zvláštního zástupce EU bude vycházet z cílů politiky Unie ve střední Asii.
Tyto cíle zahrnují:
a) podporu dobrých a úzkých vztahů mezi zeměmi střední Asie a Unií na základě společných hodnot a zájmů stanovených v příslušných dohodách;
b) posilování stability a spolupráce mezi zeměmi v této oblasti;
c) posilování demokracie, právního státu, řádné správy věcí veřejných a dodržování lidských práv a základních svobod ve střední Asii;
d) řešení hlavních hrozeb, zejména specifických problémů s přímým důsledkem pro Evropu;
e) posílení efektivnosti působení Unie v dané oblasti a zvýšení její viditelnosti, mimo jiné prostřednictvím užší spolupráce s jinými příslušnými partnery a mezinárodními organizacemi, například s OBSE.
Článek 3
1. K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU ukládají v rámci jeho mandátu tyto úkoly:
a) pozorně sledovat politický vývoj ve střední Asii prostřednictvím rozvoje a udržování úzkých kontaktů s vládami, parlamenty, soudními orgány, občanskou společností a veřejnými sdělovacími prostředky;
b) podporovat Kazachstán, Kyrgyzskou republiku, Tádžikistán, Turkmenistán a Uzbekistán ve spolupráci v regionálních otázkách společného zájmu;
c) rozvíjet vhodné kontakty a spolupráci s hlavními zúčastněnými činiteli v dané oblasti, mimo jiné se všemi příslušnými regionálními a mezinárodními organizacemi;
d) v úzké spolupráci s OBSE přispívat k předcházení konfliktům a jejich řešení prostřednictvím rozvoje kontaktů s orgány a jinými místními činiteli (nevládními organizacemi, politickými stranami, menšinami, náboženskými skupinami a jejich vedením);
e) podporovat celkovou politickou koordinaci Unie ve střední Asii a zajišťovat soudržnost vnější činnosti Unie v dané oblasti, aniž jsou dotčeny pravomoci Společenství;
f) napomáhat Radě při dalším rozvoji souhrnné politiky vůči střední Asii.
2. Zvláštní zástupce EU podporuje činnost vysokého představitele v dané oblasti a působí v úzké spolupráci s předsednictvím, Komisí, vedoucími misí Unie a zvláštním zástupcem EU pro Afghánistán.
Zvláštní zástupce EU vede přehled o všech činnostech Unie v dané oblasti.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU z pověření a pod operativním vedením vysokého představitele odpovídá za provádění mandátu.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 470000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s rozpočtovými postupy a pravidly Evropského společenství s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
Výdaje jsou způsobilé ode dne přijetí této společné akce.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytnou logistickou podporu v dané oblasti.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány Unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Unie k zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Unie.
3. Všechna pracovní místa stupně A, která nejsou obsazena vysláním, budou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a budou rovněž oznámena členským státům a orgánům za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
Zvláštní zástupce EU podává zpravidla osobně zprávy vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy budou předávány vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 8
Pro zajištění souladu vnější činnosti Evropské unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU bude pravidelně informovat mise členských států a delegace Komise.
V oblasti jsou udržovány úzké vztahy s předsednictvím, Komisí a vedoucími mise, kteří učiní vše, aby byli zvláštnímu zástupci EU nápomocni při provádění jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli v oblasti.
Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Dva měsíce před uplynutím svého mandátu předloží zvláštní zástupce EU vysokému představiteli, Radě a Komisi souhrnnou písemnou zprávu o provádění svého mandátu.
Tato zpráva bude základem pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společná akce Rady 2005/589/SZBP
ze dne 28. července 2005
o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/870/SZBP [1], kterou se mění a prodlužuje mandát zvláštního zástupce Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonie.
(2) Dne 26. července 2004 přijala Rada společnou akci 2004/565/SZBP [2] o jmenování pana Michaela SAHLINA zvláštním zástupcem Evropské unie
Společná akce Rady 2005/643/SZBP
ze dne 9. září 2005
o pozorovatelské misi Evropské unie v Acehu (Indonésie) (Pozorovatelská mise v Acehu – AMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie (EU) má zájem podporovat trvalé mírové řešení konfliktu v Acehu (Indonésie) a zvýšit stabilitu v celé jihovýchodní Asii včetně pokroku v reformách v oblastech hospodářství, práva, politiky a bezpečnosti.
(2) Dne 11. října 2004 Rada opětovně zdůraznila svou oddanost sjednocené, demokratické, stabilní a prosperující Indonésii.
Zdůraznila rovněž, že EU respektuje územní celistvost Indonéské republiky a že uznává její význam jakožto hlavního partnera.
Rada vybídla indonéskou vládu, aby v oblastech konfliktů i v oblastech možných konfliktů hledala mírová řešení, a uvítala prohlášení prezidenta Susila Bambanga Yudhoyonoa o jeho úmyslu zavést v Acehu zvláštní autonomii.
Rada opětovně potvrdila přání EU vytvořit s Indonésií užší partnerství.
(3) Dne 12. července 2005 ministr zahraničních věcí Indonésie vyzval jménem indonéské vlády EU, aby se účastnila Pozorovatelské mise v Acehu a pomohla Indonésii provést konečnou dohodu o Acehu.
Podobnou výzvu zaslala indonéská vláda zemím ASEAN Bruneji, Malajsii, Filipínám, Singapuru a Thajsku.
Hnutí za svobodný Aceh (GAM) dalo rovněž najevo, že účast EU podporuje.
(4) Dne 18. července 2005 vzala Rada na vědomí zprávu společné hodnotící mise sekretariátu Rady EU a Komise v Indonésii/Acehu.
Přivítala úspěšné uzavření helsinských jednání a shodla se, že EU je v zásadě připravena poskytnout pozorovatele pro monitorování provádění memoranda o porozumění.
Požádala příslušné orgány, aby pokračovaly v plánech případné monitorovací mise na žádost stran a aby navázaly kontakt s ASEAN a zeměmi ASEAN s cílem možné spolupráce.
(5) Dne 15. srpna 2005 podepsaly indonéská vláda a GAM memorandum o porozumění uvádějící podrobnosti dohody a zásady, jimiž se má řídit vytvoření podmínek, za nichž se bude moci vláda obyvatel Acehu projevovat v rámci spravedlivého a demokratického procesu uvnitř jednotného státu a v souladu s ústavou Indonéské republiky.
Memorandum o porozumění počítá s tím, že Evropská unie a státy ASEAN zřídí Pozorovatelskou misí v Acehu, která bude mít mandát monitorovat provádění závazků indonéské vlády a GAM uvedených v memorandu o porozumění.
(6) Memorandum o porozumění výslovně stanoví, že indonéská vláda je zodpovědná za bezpečnost veškerého personálu Pozorovatelské mise v Acehu v Indonésii a že mezi indonéskou vládou a Evropskou unií bude uzavřena dohoda o postavení mise.
(7) Pozorovatelská mise v Acehu bude prováděna za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy.
(8) V souladu s obecnými směry přijatými na zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit úlohu generálního tajemníka, vysokého představitele v souladu s články 18 a 26 Smlouvy.
14 odst. 1 Smlouvy je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce.
Určení částek financovaných z rozpočtu EU záleží na vůli politického orgánu a na dostupnosti rozpočtových položek závazků během daného rozpočtového období,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mise
1. Evropská unie zřizuje pozorovatelskou misi Evropské unie v Acehu (Indonésie), nazvanou "Pozorovatelská mise v Acehu (AMM)", jejíž operační fáze započne dne 15. září 2005.
2. AMM bude probíhat v souladu se svým mandátem, jenž je stanoven v článku 2.
Článek 2
Mandát
1. AMM monitoruje provádění závazků indonéské vlády a GAM uvedených v memorandu o porozumění.
2. AMM zejména:
a) monitoruje demobilizaci GAM a jeho odzbrojení, zneškodnění jeho zbraní, munice a výbušnin a pomáhá při něm;
b) monitoruje přemísťování neorganizovaných vojenských sil a neorganizovaných policejních složek;
c) monitoruje opětovnou integraci aktivních členů GAM;
d) monitoruje situaci v oblasti lidských práv a je v této oblasti nápomocna s ohledem na úkoly uvedené v písmenech a), b) a c);
e) monitoruje proces legislativních změn;
f) rozhoduje o sporných případech amnestie;
g) vyšetřuje stížnosti a údajná porušení memoranda o porozumění a rozhoduje o nich;
h) zavádí a udržuje styky a dobrou spolupráci se stranami.
Článek 3
Plánovací fáze
1. Během plánovací fáze sestává plánovací tým z vedoucího mise/vedoucího plánovacího týmu a z personálu nutného k plnění úkolů vyplývajících z potřeb AMM.
2. Jako priorita plánovacího procesu se provede souhrnné posouzení rizika.
Toto posouzení může být dle potřeby aktualizováno.
3. Plánovací tým vypracuje operační plán (OPLAN) a připraví technické nástroje nezbytné k výkonu mandátu AMM.
OPLAN zohlední souhrnné posouzení rizika a bude obsahovat plán pro zajištění bezpečnosti.
OPLAN schvaluje Rada.
Článek 4
Struktura AMM
AMM je v zásadě strukturována takto:
a) Velitelství.
Velitelství zahrnuje úřad vedoucího mise a personál velitelství a zajišťuje veškeré nezbytné úkoly velení, kontroly a podpory mise.
Velitelství bude umístěno v Banda Acehu;
b) 11 geograficky rozmístěných oblastních úřadů, provádějících monitorovací úkoly;
c) 4 odzbrojovací týmy.
Tyto složky mise budou dále rozpracovány v OPLANu.
Článek 5
Vedoucí mise
1. Vedoucím mise AMM je jmenován pan Pieter Feith.
2. Vedoucí mise vykonává operativní velení AMM a zajišťuje běžné řízení a koordinaci činností AMM včetně bezpečnosti personálu mise, zdrojů a informací.
3. Veškerý personál zůstává podřízen příslušnému vnitrostátnímu orgánu nebo orgánu EU a vykonává své povinnosti a jedná výhradně v zájmu mise.
Vnitrostátní orgány přenášejí operativní velení na vedoucího mise.
Během mise i po jejím skončení dodržuje personál nejvyšší stupeň zdrženlivosti, pokud jde o veškeré skutečnosti a informace vztahující se k misi.
4. Vedoucí mise odpovídá za kázeňské otázky týkající se personálu.
Disciplinární řízení proti vyslanému personálu zahajuje příslušný vnitrostátní orgán nebo orgán EU.
5. Vedoucí mise rozhoduje v případě sporů týkajících se provádění memoranda o porozumění v souladu s ustanoveními tohoto memoranda a v souladu OPLANem.
Článek 6
Personál
1. Počet a pravomoci personálu AMM odpovídají mandátu podle článku 2 a struktuře uvedené v článku 4.
2. Personál mise vysílají členské státy a orgány EU.
Každý členský stát a orgán EU nese náklady na personál mise, který vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, příspěvků (jiných než denních diet) a cestovních výdajů.
3. Mezinárodní a místní personál se přijímá na smluvním základě podle potřeby.
4. Třetí státy mohou případně rovněž vyslat personál mise.
Každý třetí stát vysílající personál mise nese náklady s tímto vysláním spojené, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, příspěvků a cestovních výdajů.
Článek 7
Postavení personálu
1. Postavení AMM a jejího personálu v Acehu, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných k úplnému provedení a řádnému fungování mise, je předmětem dohody, která bude uzavřena na základě článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník, vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může tuto dohodu sjednat jeho jménem.
2. Členský stát nebo orgán EU, který vyslal člena personálu, vyřizuje všechny nároky vzniklé v souvislosti s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se jej týkají.
Dotyčný členský stát nebo orgán EU podává veškeré žaloby proti jím vyslanému členu personálu.
3. Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodních a místních smluvních členů personálu jsou uvedeny ve smlouvách mezi vedoucím mise a dotyčným členem personálu.
Článek 8
Linie velení
1. Struktura AMM má jednotnou linii velení.
2. Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení mise.
3. Vedoucí mise podává zprávy generálnímu tajemníku, vysokému představiteli.
4. Generální tajemník, vysoký představitel, dává pokyny vedoucímu mise.
Článek 9
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečností výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení mise.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí pro účely mise a pro dobu jejího trvání, a to v souladu s čl.
25 třetím pododstavcem Smlouvy. Toto zmocnění zahrnuje pravomoc měnit OPLAN a linii velení.
Rozhodovací pravomoc, pokud jde o cíle a ukončení mise, si ponechává Rada.
2. Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
3. Vedoucí mise pravidelně podává zprávy o průběhu mise Politickému a bezpečnostnímu výboru.
Politický a bezpečnostní výbor může podle potřeby přizvat vedoucího mise na svá jednání.
Článek 10
Účast třetích států
1. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost EU a její jednotný institucionální rámec, přistupující státy budou vyzvány a třetí státy mohou být vyzvány, aby přispěly k AMM s tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, pojištění pro případ zvýšeného rizika, příspěvků a cestovních výdajů na cestu do Acehu (Indonésie) a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady AMM.
2. Třetí státy přispívající na AMM mají ve vztahu k běžnému řízení mise stejná práva a povinnosti jako členské státy EU, které se mise účastní.
3. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí ve věci přijímání navrhovaných příspěvků a k ustavení Výboru přispěvatelů.
4. Podrobná ujednání týkající se účasti třetích států jsou podmíněna dohodou podle článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník, vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může tato ujednání sjednat jeho jménem.
Jestliže EU a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích EU pro řešení krizí, použijí se v souvislosti s AMM ustanovení takové dohody.
Článek 11
Bezpečnost
1. Vedoucí mise po konzultaci s bezpečnostním úřadem Rady odpovídá za dodržování minimálních bezpečnostních norem v souladu se schválenými bezpečnostními předpisy Rady.
2. Vedoucí mise konzultuje s Politickým a bezpečnostním výborem podle pokynů generálního tajemníka, vysokého představitele, otázky, které ovlivňují bezpečnost nasazení mise.
3. Členové personálu AMM projdou před nástupem do funkce povinným bezpečnostním výcvikem.
Článek 12
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů týkajících se AMM je 9000000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet EU s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Příslušníkům třetích států je umožněno účastnit se nabídkových řízení.
3. Vedoucí mise je zodpovědný Komisi za veškeré výdaje čerpané ze souhrnného rozpočtu EU a podepíše v této věci smlouvu s Komisí.
4. Výdaje lze financovat ode dne vstupu této společné akce v platnost.
Článek 13
Akce Společenství
1. Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soudržnost mezi prováděním této společné akce a vnější činností Společenství podle čl.
3 druhého pododstavce Smlouvy. Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
2. Rada též bere na vědomí, že jsou nutná koordinační opatření v Banda Acehu a případně i v Jakartě a v Bruselu.
Článek 14
Poskytování utajovaných informací
1. Generální tajemník, vysoký představitel, je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn podle potřeby a v souladu s operativními potřebami mise poskytovat třetím státům přidruženým k této společné akci utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do úrovně "RESTREINT UE".
2. V případě zvláštní a neodkladné operativní potřeby je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady generální tajemník, vysoký představitel též oprávněn poskytnout hostitelskému státu utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do úrovně "RESTREINT UE".
Ve všech ostatních případech se tyto informace a dokumenty poskytují hostitelskému státu v souladu s postupy odpovídajícími úrovni spolupráce hostitelského státu s EU.
3. Generální tajemník, vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím státům přidruženým k této společné akci a hostitelskému státu neutajované dokumenty EU o jednáních Rady týkajících se mise, na které se vztahuje služební tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady [1].
Článek 15
Přezkum
Nejpozději do dne 15. března 2006 Rada vyhodnotí, zda by měla být AMM prodloužena.
Článek 16
Vstup v platnost a trvání
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 15. března 2006.
Článek 17
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2005/666/SZBP
ze dne 20. září 2005,
kterým se prodlužuje společný postoj 2004/661/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 24. září 2004 přijala Rada společný postoj 2004/661/SZBP [1] o omezujících opatřeních vůči některým představitelům Běloruska.
(2) Společný postoj 2004/661/SZBP se použije do 24. září 2005.
(3) S ohledem na nedávné politické události vyplývající ze zvýšeného útisku
Společný Postoj Rady 2005/689/SZBP
ze dne 6. října 2005,
kterým se prodlužuje společný postoj 2004/694/SZBP o dalších opatřeních na podporu účinného provádění mandátu Mezinárodního trestního tribunálu pro bývalou Jugoslávii (ICTY)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 11. října 2004 Rada přijala společný postoj 2004/694/SZBP [1] s cílem zmrazit veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje, které patří Radovanu KARADŽIĆOVI, Ratko MLADIĆOVI a Ante GOTOVINOVI.
Rozhodnutím Rady 2004/767/SZBP [2] byla tato opatření rozšířena na všechny osoby, které ICTY veřejně obvinil z válečných zločinů a které nejsou ve vyšetřovací vazbě tribunálu.
(2) Společný postoj 2004/694/SZBP se použije do dne 11. října 2005.
(3) Rada považuje za nezbytné prodloužit společný postoj 2004/694/SZBP o dalších 12 měsíců.
Seznam obsažený v příloze uvedeného společného postoje by měl být aktualizován.
(4) Jméno Sredoje LUKIĆE by mělo být vypuštěno ze seznamu obsaženého v příloze uvedeného společného postoje v důsledku jeho vzetí do vazby ICTY.
(5) K provedení těchto opatření třeba činnosti Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Společný postoj 2004/694/SZBP se prodlužuje o dalších 12 měsíců.
Článek 2
Seznam uvedený v příloze společného postoje 2004/694/SZBP se nahrazuje seznamem uvedeným v příloze tohoto společného postoje.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem 11. října 2005.
Je průběžně přezkoumáván.
Bude prodloužen nebo případně změněn, pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/724/SZBP
ze dne 17. října 2005
o jmenování zvláštního zástupce Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii a o zrušení společné akce 2005/589/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 28. července 2005 přijala Rada společnou akci 2005/589/SZBP [1] o prodloužení mandátu pana Michaela SAHLINA jako zvláštního zástupce Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii do 15. listopadu 2005.
(2) Bylo dohodnuto, že novým zvláštním zástupcem Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii bude od 1. listopadu 2005 jmenován pan Erwan FOUÉRÉ.
(3) Společná akce 2005 589/SZBP by měla být zrušena.
(4) Zvláštní zástupce Evropské unie bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a může ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Pan Erwan FOUÉRÉ je jmenován zvláštním zástupcem Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii ode dne 1. listopadu 2005 do dne 28. února 2006.
Článek 2
Mandát zvláštního zástupce EU vychází z cílů politiky Evropské unie v Bývalé jugoslávské republice Makedonii a bude tak přispívat ke konsolidaci mírového politického procesu a k úplnému provedení ochridské rámcové dohody, čímž se usnadní další pokrok směrem k evropské integraci v procesu stabilizace a přidružení.
Zvláštní zástupce EU podporuje činnost vysokého představitele v dané oblasti.
Článek 3
K dosažení cílů politiky se zvláštnímu zástupci EU ukládají v rámci jeho mandátu tyto úkoly:
a) udržovat úzké kontakty s vládou Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a stranami, které jsou zapojeny do politického procesu;
b) jménem Evropské unie poskytovat doporučení a usnadňovat politický proces;
c) zajišťovat koordinaci úsilí mezinárodního společenství na pomoc při provádění a zachovávání ustanovení rámcové dohody ze dne 13. srpna 2001, jak je stanoveno v dané dohodě a jejích přílohách;
d) pozorně sledovat bezpečnostní otázky a problematiku vztahů mezi etniky, informovat o nich a navazovat za tímto účelem kontakty se všemi příslušnými orgány;
e) zajišťovat vedoucímu mise/policejnímu komisaři Policejní mise Evropské unie (EUPOL/Proxima) místní politické vedení, zajišťovat koordinaci mezi policejní misí a dalšími činiteli EU a převzít odpovědnost za vztahy mezi policejní misí a orgány a sdělovacími prostředky hostitelské strany;
f) společně s vedoucím mise/policejním komisařem EUPOL/Proxima a v koordinaci s předsednictvím vést pravidelný dialog s orgány Bývalé jugoslávské republiky Makedonie o pokroku EUPOL/Proxima.
Článek 4
1. Zvláštní zástupce EU z pověření a pod operativním vedením vysokého představitele odpovídá za provádění mandátu.
Zvláštní zástupce EU je za veškeré výdaje odpovědný Komisi.
2. Politický a bezpečnostní výbor udržuje se zvláštním zástupcem EU výsadní spojení a je hlavním bodem pro styk s Radou.
Politický a bezpečnostní výbor poskytuje zvláštnímu zástupci EU strategické vedení a politicky mu napomáhá v rámci jeho mandátu.
Článek 5
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 215000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s rozpočtovými postupy a pravidly Evropského společenství s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Správa výdajů podléhá smlouvě mezi zvláštním zástupcem EU a Komisí.
4. Předsednictví, Komise nebo případně členské státy poskytnou logistickou podporu v dané oblasti.
Článek 6
1. V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které má k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu na základě konzultace s předsednictvím, kterému je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, a na základě úzké spolupráce s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu.
2. Členské státy a orgány Evropské unie mohou navrhnout vyslání personálu, který by pracoval se zvláštním zástupcem EU.
Odměny personálu, který může být vyslán členským státem nebo orgánem Evropské unie k zvláštnímu zástupci EU, hradí dotyčný členský stát nebo dotyčný orgán Evropské unie.
3. Všechna pracovní místa stupně A, která nejsou obsazena vysláním, budou náležitým způsobem zveřejněna generálním sekretariátem Rady a budou rovněž oznámena členským státům a orgánům Evropské unie za účelem náboru nejlépe kvalifikovaných uchazečů.
4. Výsady, imunity a další záruky nezbytné pro završení a řádné fungování mise zvláštního zástupce EU a členů jeho personálu se stanoví po dohodě se stranami.
Členské státy a Komise poskytnou k tomuto účelu veškerou nezbytnou podporu.
Článek 7
Zvláštní zástupce EU podává zpravidla osobně zprávy vysokému představiteli a Politickému a bezpečnostnímu výboru a může také podávat zprávy příslušné pracovní skupině.
Pravidelné písemné zprávy budou předávány vysokému představiteli, Radě a Komisi.
Zvláštní zástupce EU může na doporučení vysokého představitele a Politického a bezpečnostního výboru podávat zprávy Radě ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy.
Článek 8
Pro zajištění souladu vnější činnosti Evropské unie jsou činnosti zvláštního zástupce EU koordinovány s činnostmi vysokého představitele, předsednictví a Komise.
Zvláštní zástupce EU bude pravidelně informovat mise členských států.
Na místě jsou udržovány úzké vztahy s předsednictvím a vedoucími mise, kteří učiní vše, aby byli zvláštnímu zástupci EU nápomocni při provádění jeho mandátu.
Zvláštní zástupce EU rovněž udržuje vztahy s dalšími mezinárodními a regionálními činiteli působícími na místě.
Článek 9
Provádění této společné akce a její soulad s jinými iniciativami Evropské unie v dané oblasti podléhají pravidelnému přezkumu.
Dva měsíce před uplynutím svého mandátu předloží zvláštní zástupce EU vysokému představiteli, Radě a Komisi souhrnnou písemnou zprávu o provádění svého mandátu, která bude základem pro hodnocení této společné akce v příslušných pracovních skupinách a
Společný postoj Rady 2005/725/SZBP
ze dne 17. října 2005,
kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a zrušuje společný postoj 2005/427/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 15 a 34 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. prosince 2001 přijala Rada společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [1].
(2) Dne 6. června 2005 přijala Rada společný postoj 2005/427/SZBP, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP [2].
(3) Společný postoj 2001/931/SZBP stanoví pravidelné přezkoumávání.
(4) Bylo rozhodnuto aktualizovat přílohu společného postoje 2001/931/SZBP a zrušit společný postoj 2005/427/SZBP.
(5) V souladu s kritérii stanovenými v čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP byl vypracován seznam,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje společný postoj 2001/931/SZBP, je obsažen v příloze.
Článek 2
Zrušuje se společný postoj 2005/427/SZBP.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/776/SZBP
ze dne 7. listopadu 2005
o změně mandátu zvláštního zástupce Evropské unie pro Moldavsko
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. března 2005 přijala Rada společnou akci 2005/265/SZBP [1] o jmenování pana Adriaana JACOBOVITSE de SZEGED zvláštním zástupcem Evropské unie pro Moldavsko.
(2) Dne 28. července 2005 přijala Rada společnou akci 2005/584/SZBP [2] o prodloužení mandátu zvláštního zástupce Evropské unie do 28. února 2006.
(3) Dne 2. června 2005 prezident Moldavska Voronin a prezident Ukrajiny Juščenko zaslali společný dopis, ve kterém mimo jiné požádali Evropskou unii, aby prozkoumala možnost poskytnutí pomoci při zavádění mezinárodních celních kontrol na podněsterském úseku moldavsko-ukrajinské státní hranice, jakož i při vytváření účinného mezinárodního kontrolního mechanismu na tomto úseku hranice.
(4) Dne 20. září 2005 se Politický a bezpečnostní výbor dohodl na zřízení Pohraniční mise EU pro Moldavsko a Ukrajinu, mimo jiné posílením týmu zvláštního zástupce EU pro Moldavsko.
(5) S ohledem na nové úkoly zvláštního zástupce EU pro Moldavsko týkající se Pohraniční mise EU pro Moldavsko a Ukrajinu by měl být proto jeho mandát odpovídajícím způsobem změněn,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2005/265/SZBP se mění takto:
a) V čl. 2 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"g) zvyšovat účinnost hraničních a celních kontrol a činností při ostraze hranic v Moldavsku a na Ukrajině podél jejich společné hranice se zvláštním zaměřením na podněsterský úsek, zejména prostřednictvím pohraniční mise EU."
b) V čl. 3 odst. 1 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e) prostřednictvím podpůrného týmu vedeného vyšším politickým poradcem zvláštního zástupce EU
i) zajišťovat politický přehled o vývoji a činnostech týkajících se moldavsko-ukrajinské státní hranice,
ii) analyzovat politický závazek Moldavska a Ukrajiny zlepšovat správu hranic,
iii) podporovat spolupráci mezi moldavskou a ukrajinskou stranou v hraničních otázkách, též s cílem vytvořit předpoklady pro urovnání konfliktu v Podněstří."
c) V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s mandátem zvláštního zástupce EU činí 430000 EUR."
d) V článku 8 se dosavadní jediný odstavec označuje jako odstavec 1 a doplňuje se nový odstavec, který zní:
"2. Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soudržnost mezi prováděním této společné akce a vnějšími činnostmi Společenství podle čl.
3 druhého pododstavce Smlouvy. Rada a Komise za tímto účelem spolupracují."
e) V článku 10 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Její použitelnost končí dnem 28. února 2006."
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem 1. prosince 2005.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2005/792/SZBP
ze dne 14. listopadu 2005
o omezujících opatřeních proti Uzbekistánu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 23. května 2005 Rada důrazně odsoudila nadměrné, nepřiměřené a bezohledné použití síly uzbeckými bezpečnostními silami při květnových událostech v Andižanu a vyjádřila hluboké politování nad tím, že uzbecké orgány nereagovaly přiměřeně na žádost OSN o nezávislé mezinárodní vyšetřování těchto událostí.
(2) Dne 13. června 2005 Rada odsoudila skutečnost, že uzbecké orgány odmítly umožnit nezávislé mezinárodní vyšetřování nedávných událostí v Andižanu, zopakovala své přesvědčení, že by se mělo provést důvěryhodné mezinárodní vyšetřování, a naléhavě vyzvala uzbecké orgány, aby přehodnotily svůj postoj do konce června roku 2005.
(3) Dne 18. července 2005 Rada odkázala na své závěry z 23. května a 13. června a vyjádřila politování nad skutečností, že uzbecké orgány nepřehodnotily své stanovisko ve stanovené lhůtě do konce června roku 2005.
Při té příležitosti Rada uvedla, že zváží opatření proti Uzbekistánu, jako jsou zavedení embarga na vývoz zbraní, vojenského materiálu a vybavení, které může být použito k vnitřní represi, do Uzbekistánu a další cílená opatření.
(4) Dne 3. října 2005 Rada znovu vyjádřila hluboké znepokojení nad situací v Uzbekistánu a důrazně odsoudila odmítnutí nezávislého mezinárodního vyšetřování nedávných květnových událostí v Andižanu uzbeckými orgány.
Konstatovala, že nadále přikládá zásadní význam důvěryhodnému a průhlednému nezávislému mezinárodnímu vyšetřování.
(5) S ohledem na nadměrné, nepřiměřené a bezohledné použití síly uzbeckými bezpečnostními silami se Rada rozhodla uvalit embargo na vývoz zbraní, vojenského materiálu a vybavení, které může být použito k vnitřní represi, do Uzbekistánu.
(6) Rada se rovněž dohodla zavést omezení vstupu do Evropské unie pro osoby, které jsou přímo zodpovědné za nepřiměřené a bezohledné použití síly v Andižanu a za maření nezávislého vyšetřování.
(7) Rada se rozhodla přijmout tato opatření na počáteční dobu jednoho roku.
Mezitím znovu posoudí tato opatření s ohledem na případné významné změny stávající situace, zejména pokud jde o
i) průběh a výsledek probíhajících řízení proti osobám obžalovaným z podněcování nepokojů v Andižanu a z účasti na nich,
ii) situaci ve věci zadržování a obtěžování osob, které zpochybnily verzi událostí v Andižanu zastávanou uzbeckými orgány,
iii) uzbeckou spolupráci s případným nezávislým mezinárodním zpravodajem jmenovaným pro vyšetření nepokojů v Andižanu,
iv) výsledek případného nezávislého mezinárodního vyšetřování,
a veškeré činy, které prokáží vůli uzbeckých orgánů zachovávat zásady dodržování lidských práv, právního státu a základních svobod.
(8) K provedení některých opatření je nezbytná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Prodej, dodávky, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu všech typů, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, do Uzbekistánu státními příslušníky členských států nebo z území členských států, ať z tohoto území pocházejí či nikoli, nebo za použití plavidel či letadel pod vlajkou členských států se zakazuje.
2. Prodej, dodávky, převod nebo vývoz vybavení uvedeného v příloze I, které může být použito k vnitřní represi, do Uzbekistánu se zakazuje.
3. Zakazuje se
i) poskytovat technickou pomoc, zprostředkovatelské nebo jiné služby související s vojenskou činností a s poskytováním, výrobou, údržbou a užíváním zbraní a souvisejícího materiálu všech typů, včetně zbraní a střeliva, vojenských vozidel a vojenského vybavení, polovojenského vybavení a náhradních dílů k výše uvedenému, jakož i souvisejícího vybavení, které může být použito k vnitřní represi, přímo či nepřímo jakékoli osobě nebo subjektu v Uzbekistánu nebo pro použití v této zemi;
ii) poskytovat financování nebo finanční pomoc související s vojenskou činností, zejména včetně finančních podpor, půjček a pojištění vývozních úvěrů, pro jakýkoli prodej, dodávku, převod nebo vývoz zbraní a souvisejícího materiálu, anebo pro poskytování technické pomoci, zprostředkování a jiných služeb, jakož i týkající se vybavení, které může být použito k vnitřní represi, přímo či nepřímo, jakékoli osobě nebo subjektu v Uzbekistánu nebo pro použití v této zemi.
Článek 2
1. Článek 1 se nevztahuje na
i) prodej, dodávky, převod nebo vývoz nesmrtícího vojenského vybavení určeného výhradně pro humanitární nebo ochranné účely nebo pro programy OSN, EU a Společenství na budování institucí nebo pro operace pro řešení krizí EU a OSN,
ii) dodávky, převod nebo vývoz zbraní a vybavení uvedených v článku 1 pro síly přispěvatelů na International Security Assistance Force (ISAF) a na "Operaci trvalá svoboda" (OEF),
iii) prodej, dodávky, převod nebo vývoz vybavení, které může být použito k vnitřní represi, výhradně pro humanitární nebo ochranné účely,
iv) financování a poskytování finanční pomoci nebo technické pomoci související s vybavením uvedeným v písmenech i), ii) a iii)
pod podmínkou, že takový vývoz byl předem schválen příslušným orgánem.
2. Článek 2 se nevztahuje na ochranné oděvy, včetně neprůstřelných vest a vojenských přileb, dočasně vyvážené do Uzbekistánu zaměstnanci OSN, zaměstnanci EU, Společenství nebo jeho členských států, zástupci sdělovacích prostředků a pracovníky humanitárních a rozvojových organizací a doprovodným personálem pouze pro jejich osobní potřeby.
Článek 3
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zabránily vstupu na svá území a průjezdu přes ně osobám uvedeným v příloze II, které jsou přímo zodpovědné za nepřiměřené a bezohledné použití síly v Andižanu a za maření nezávislého vyšetřování.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy odmítnout vstup svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavcem 1 nejsou dotčeny případy, kdy je členský stát vázán povinností podle mezinárodního práva, zejména
i) jako hostitelská země mezinárodní mezivládní organizace,
ii) jako hostitelská země mezinárodní konference svolané Organizací spojených národů nebo pod její záštitou, nebo
iii) podle mnohostranné dohody o výsadách a imunitách, nebo
iv) podle smlouvy o smíru (Lateránský pakt) uzavřené mezi Svatou stolicí (Vatikánským městským státem) a Itálií.
4. Odstavec 3 se vztahuje rovněž na případy, kdy je členský stát hostitelskou zemí Organizace pro bezpečnost a spolupráci v Evropě (OBSE).
5. Rada je o řádně uvědomena o všech případech, kdy členské státy udělí výjimku podle odstavců 3 a 4.
6. Členské státy mohou udělit výjimky z opatření podle odstavce 1, pokud je cesta odůvodněná na základě naléhavé humanitární potřeby nebo na základě účasti na mezivládních setkáních, včetně setkání podporovaných Evropskou unií, na kterých je veden politický dialog, který přímo podporuje demokracii, lidská práva a právní stát v Uzbekistánu.
7. Členský stát, který si přeje udělit výjimku podle odstavce 6, tuto skutečnost písemně oznámí Radě.
Pokud jeden nebo více členů Rady nevznese písemně námitku do dvou pracovních dnů od obdržení oznámení o navržené výjimce, považuje se výjimka za udělenou.
Pokud jeden nebo více členů Rady námitku vznese, může o udělení navrhované výjimky rozhodnout Rada kvalifikovanou většinou.
8. Pokud členský stát podle odstavců 3, 4, 6 a 7 povolí osobám uvedeným v příloze II vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 4
Nekonají se žádné technické schůze plánované podle Dohody o partnerství a spolupráci, kterou se zakládá partnerství mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Republikou Uzbekistán na straně druhé [1].
Článek 5
Tento společný postoj se použije po dobu dvanácti měsíců.
Bude průběžně přezkoumáván.
Pokud bude mít Rada za to, že jeho cílů nebylo dosaženo, bude prodloužen či případně změněn.
Článek 6
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 7
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společný postoj Rady 2005/793/SZBP
ze dne 14. listopadu 2005
o dočasném přijetí určitých Palestinců členskými státy Evropské unie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 21. května 2002 přijala Rada společný postoj 2002/400/SZBP o dočasném přijetí určitých Palestinců členskými státy Evropské unie [1], podle kterého jim byla poskytnuta vnitrostátní povolení ke vstupu na jejich území a k pobytu na něm platná na dobu do dvanácti měsíců.
(2) Rada společnými postoji 2003/366/SZBP [2], 2004/493/SZBP [3] a 2004/748/SZBP [4] rozhodla, že platnost těchto povolení by měla být prodloužena o dvanáct měsíců a následně by platnost povolení ke vstupu měla být prodloužena o šest měsíců a platnost povolení k pobytu o dvanáct měsíců.
(3) Platnost těchto povolení by měla být prodloužena o dalších dvanáct měsíců,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Členské státy uvedené v článku 2 společného postoje 2002/400/SZBP prodlouží platnost vnitrostátních povolení ke vstupu a k pobytu udělených podle článku 3 uvedeného společného postoje o dalších dvanáct měsíců.
Článek 2
Rada vyhodnotí uplatňování společného postoje 2002/400/SZBP do šesti měsíců od přijetí tohoto společného postoje.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/796/SZBP
ze dne 14. listopadu 2005,
kterou se mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 8. prosince 2003 přijala Rada společnou akci 2003/873/SZBP, kterou se prodlužuje a mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě [1].
Dne 28. června 2004 přijala Rada společnou akci 2004/534/SZBP [2], kterou se prodlužuje uvedený mandát a mění společná akce 2003/873/SZBP.
(2) Dne 28. července 2005 přijala Rada společnou akci 2005/587/SZBP [3], kterou se mandát zvláštního zástupce Evropské unie pro mírový proces na Blízkém východě prodlužuje do 28. února 2006.
(3) Dne 14. listopadu 2005 přijala Rada společnou akci 2005/797/SZBP [4] o policejní misi Evropské unie pro Palestinská území, EUPOL COPPS, která stanoví zvláštní úlohu zvláštního zástupce Evropské unie.
Jeho mandát by proto měl být odpovídajícím způsobem změněn.
(4) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2003/873/SZBP se mění takto:
1. V článku 2 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"e) zavedení udržitelných a účinných policejních opatření na základě palestinské iniciativy a pod palestinským vedením v souladu s nejvyššími mezinárodními normami a ve spolupráci s programy Evropského společenství pro oblast budování institucí, jakož i s dalším mezinárodním úsilím v širší souvislosti bezpečnostního sektoru, včetně reformy trestního soudnictví."
2. V článku 3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"m) podle potřeby dávat pokyny vedoucímu mise/policejnímu komisaři koordinačního úřadu Evropské unie pro podporu palestinské policie (EUPOL COPPS)."
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/797/SZBP
ze dne 14. listopadu 2005
o policejní misi Evropské unie pro palestinská území
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie se jako člen Kvartetu zavázala k podpoře a usnadnění provádění Cestovní mapy, stanovující vzájemné kroky izraelské vlády a palestinské samosprávy v politické, bezpečnostní, hospodářské a humanitární oblasti, jakož i v oblasti budování institucí, které povedou ke vzniku nezávislého, demokratického a životaschopného palestinského státu, žijícího v míru a bezpečí bok po boku s Izraelem a svými dalšími sousedy.
(2) Evropská rada na svém zasedání ve dnech 17. a 18. června 2004 znovu potvrdila připravenost EU podporovat palestinskou samosprávu při jejím přejímání odpovědnosti za veřejný pořádek, a zejména při rozvoji kapacit v rámci civilní policie a při posilování vymahatelnosti práva.
(3) Koordinační úřad Evropské unie pro podporu palestinské policie byl formálně ustaven dne 20. dubna 2005 na základě výměny dopisů mezi palestinským ministerským předsedou Ahmadem Kurájou a zvláštním zástupcem EU pro mírový proces na Blízkém východě Marcem Ottem.
(4) Rada ve složení pro obecné záležitosti a vnější vztahy na svém zasedání dne 18. července 2005 opětovně zdůraznila závazek EU přispět k rozvoji kapacit palestinských bezpečnostních složek prostřednictvím palestinské civilní policie, a to ve spolupráci s koordinátorem USA pro bezpečnost.
Rovněž v zásadě souhlasila s tím, že by podpora EU palestinské civilní policii měla mít podobu mise v rámci Evropské bezpečnostní a obranné politiky, zakládající se na práci Koordinačního úřadu EU pro podporu palestinské policie ve spolupráci se všemi dotčenými stranami.
(5) Činnosti navazující na Koordinační úřad EU pro podporu palestinské policie jsou výrazem trvalé připravenosti EU podporovat palestinskou samosprávu při plnění jejích závazků podle Cestovní mapy, zejména pokud jde o "bezpečnost" a "budování institucí", včetně procesu slučování palestinských bezpečnostních organizací do tří služeb podléhajících zplnomocněnému palestinskému ministrovi vnitra.
Cílem podpory EU palestinské civilní policii je navíc zvýšit "bezpečnost a ochranu" palestinského obyvatelstva a napomáhat programu palestinské samosprávy v oblasti vnitřních věcí při posilování právního státu.
(6) Ve zvacím dopise ze dne 25. října 2005 vyzvala palestinská samospráva EU, aby zahájila Policejní misi Evropské unie pro palestinská území (EUPOL COPPS).
(7) EUPOL COPPS bude mít doplňkovou povahu a bude přidávat hodnotu k současnému mezinárodnímu úsilí a rovněž rozvíjet součinnost stávajícího úsilí Společenství a členských států.
EUPOL COPPS bude usilovat o soudržnost a koordinaci s činností Společenství v oblasti budování kapacit, zejména v oblasti trestního soudnictví.
(8) Pomoc EU bude podmíněna prodloužením závazku palestinské samosprávy a podporou reorganizace a reformy policie.
Vhodný mechanismus pro koordinaci a spolupráci s příslušnými palestinskými orgány bude vytvořen během plánovací fáze s cílem zajistit jejich zapojení do rozvoje a pokračování EUPOL COPPS.
Bude vytvořen vhodný mechanismus pro koordinaci a spolupráci s příslušnými izraelskými orgány s cílem zajistit umožnění činnosti EUPOL COPPS z jejich strany.
(9) EUPOL COPPS bude součástí širšího úsilí mezinárodního společenství na podporu palestinské samosprávy při jejím přejímání odpovědnosti za veřejný pořádek, a zejména při rozvoji kapacit v rámci civilní policie a při posilování vymahatelnosti práva.
Bude zajištěna úzká spolupráce mezi EUPOL COPPS a dalšími mezinárodními aktéry zapojenými do pomoci v oblasti bezpečnosti, včetně koordinátora USA pro bezpečnost, jakož i aktéry poskytujícími podporu palestinskému ministrovi vnitra.
(10) EUPOL COPPS bude vykonávat svůj mandát za situace, která představuje hrozbu pro veřejný pořádek, osobní ochranu a bezpečnost a pro stabilitu oblasti a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy.
(11) V souladu s hlavními směry přijatými na zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit úlohu generálního tajemníka/vysokého představitele v souladu s články 18 až 26 Smlouvy.
14 odst. 1 Smlouvy je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce.
Určení částek financovaných z rozpočtu Společenství záleží na vůli legislativního orgánu a na dostupnosti rozpočtových položek závazků během daného rozpočtového roku,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mise
1. Evropská unie zřizuje policejní misi Evropské unie pro palestinská území, dále uváděnou jako Koordinační úřad Evropské unie pro podporu palestinské policie (EUPOL COPPS), jejíž operační fáze započne nejpozději dne 1. ledna 2006.
2. EUPOL COPPS působí v souladu s prohlášením o mandátu, které je uvedeno v článku 2.
Článek 2
Prohlášení o mandátu
1. Cílem EUPOL COPPS je přispět k zavedení udržitelných a účinných policejních opatření na základě palestinské iniciativy a pod palestinským vedením v souladu s nejvyššími mezinárodními normami a ve spolupráci s programy Společenství v oblasti budování institucí, jakož i s dalším mezinárodním úsilí v širší souvislosti bezpečnostního sektoru, včetně reformy trestního soudnictví.
Za tímto účelem EUPOL COPPS:
a) napomáhá palestinské civilní policii při provádění programu rozvoje policie poskytováním poradenství a důkladného odborného vedení palestinské civilní policii, zejména vyšším úředníkům na oblastní, ústřední a ministerské úrovni;
b) koordinuje a zprostředkovává pomoc EU a členských států a – v případě potřeby – mezinárodní pomoc poskytovanou palestinské civilní policii;
c) poskytuje poradenství v otázkách trestního soudnictví souvisejících s policií.
Článek 3
Doba trvání
Mise trvá po dobu 3 let.
Článek 4
Přezkum
Přezkum, který se uskuteční jednou za šest měsíců, umožní v souladu s kritérii pro posuzování stanovenými v operačním konceptu (CONOPS) a v operačním plánu (OPLAN) a s přihlédnutím k vývoji na místě provést podle potřeby úpravy, pokud jde o rozsah a oblast působnosti EUPOL COPPS.
Článek 5
Struktura
EUPOL COPPS tvoří při plnění mise tyto složky:
1. vedoucí mise/policejní komisař,
2. útvar poradenství,
3. útvar programové koordinace,
4. správní útvar.
Tyto složky mise budou dále rozpracovány v CONOPSu a v OPLANu.
CONOPS a OPLAN schvaluje Rada.
Článek 6
Vedoucí mise, policejní komisař
1. Vedoucí mise/policejní komisař vykonává operativní velení (OPCON) mise EUPOL COPPS a zajišťuje běžné řízení EUPOL COPPS a koordinaci činností EUPOL COPPS včetně bezpečnosti personálu EUPOL COPPS, zdrojů a informací.
2. Vedoucí mise/policejní komisař odpovídá za kázeňské otázky týkající se personálu EUPOL COPPS.
Kázeňské kroky vůči vyslanému personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu nebo orgánu EU.
3. Vedoucí mise/policejní komisař podepíše smlouvu s Komisí.
Článek 7
Plánovací fáze
1. Během plánovací fáze mise se zřídí plánovací tým sestávající z vedoucího mise, policejního komisaře, který jej vede, a personálu nezbytného k plnění úkolů vyplývajících ze zjištěných potřeb mise.
2. Jako priorita plánovacího procesu se provede souhrnné posouzení rizika, které může být podle potřeby aktualizováno.
3. Plánovací tým vypracuje OPLAN a připraví veškeré technické nástroje nutné k výkonu mise.
OPLAN zohlední souhrnné posouzení rizika a bude obsahovat plán pro zajištění bezpečnosti.
Článek 8
Personál EUPOL COPPS
1. Počet a pravomoci personálu EUPOL COPPS odpovídají prohlášení o mandátu uvedenému článku 2 a struktuře uvedené v článku 5.
2. Personál EUPOL COPPS vysílají členské státy nebo orgány EU.
Každý členský stát nese náklady na personál EUPOL COPPS, který vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, cestovních výdajů do oblasti mise a zpět a jiných příspěvků než denních diet.
3. EUPOL COPPS přijímá mezinárodní a místní personál na smluvním základě podle potřeby.
4. Třetí státy mohou případně rovněž vyslat personál mise.
Každý vysílající třetí stát nese náklady na personál, který vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, příspěvků, pojištění pro případ zvýšeného rizika a cestovních výdajů do oblasti mise a zpět.
5. Veškerý personál zůstává podřízen příslušnému vysílajícímu státu nebo orgánu EU a vykonává své povinnosti a jedná v zájmu mise.
Personál ctí bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [1].
Článek 9
Postavení personálu EUPOL COPPS
1. Na postavení personálu EUPOL COPPS, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných k úplnému provedení a řádnému fungování EUPOL COPPS, se vztahuje dohoda, která bude uzavřena postupem podle článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník/vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může taková ujednání sjednat jeho jménem.
2. Členský stát nebo orgán EU, který vyslal člena personálu, vyřizuje všechny nároky vzniklé v souvislosti s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se jej týkají.
Dotyčný členský stát nebo orgán EU podává veškeré žaloby proti jím vyslanému členu personálu.
3. Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodních a místních členů personálu jsou uvedeny ve smlouvách mezi vedoucím mise, policejním komisařem a dotyčným členem personálu.
Článek 10
Linie velení
1. EUPOL COPPS má jakožto operace k řešení krize jednotnou linii velení.
2. Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení.
3. Generální tajemník/vysoký představitel dává pokyny vedoucímu mise, policejnímu komisaři prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
4. Vedoucí mise/policejní komisař vede misi a zajišťuje její běžné řízení.
5. Vedoucí mise/policejní komisař podává zprávy generálnímu tajemníku/vysokému představiteli prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
6. Zvláštní zástupce EU podává zprávy Radě prostřednictvím generálního tajemníka/vysokého představitele.
Článek 11
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečnostní výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení mise.
2. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc jmenovat na návrh generálního tajemníka/vysokého představitele vedoucího mise/policejního komisaře a měnit OPLAN a linii velení.
Rada, které je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, rozhoduje o cílech a ukončení mise.
3. Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
4. Vedoucí mise/policejní komisař pravidelně podává Politickému a bezpečnostnímu výboru zprávy o příspěvcích k misi a o jejím průběhu.
Politický a bezpečnostní výbor může podle potřeby přizvat vedoucího mise/policejního komisaře na svá jednání.
Článek 12
Účast třetích států
1. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost EU a její jednotný institucionální rámec, přistupující státy budou vyzvány a třetí státy mohou být vyzvány, aby přispěly k EUPOL COPPS s tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, příspěvků, pojištění pro případ zvýšeného rizika a cestovních výdajů na cestu do oblasti mise a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady EUPOL COPPS.
2. Třetí státy přispívající na EUPOL COPPS mají ve vztahu k běžnému řízení mise stejná práva a povinnosti jako členské státy EU, které se mise účastní.
3. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí ve věci přijímání navrhovaných příspěvků a k ustavení výboru přispěvatelů.
4. Podrobná ujednání týkající se účasti třetích států jsou podmíněna dohodou, která bude uzavřena postupem podle článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník/vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může tato ujednání sjednat jeho jménem.
Jestliže EU a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích EU pro řešení krizí, použijí se v souvislosti s EUPOL COPPS ustanovení takové dohody.
Článek 13
Bezpečnost
1. Vedoucí mise/policejní komisař odpovídá za bezpečnost mise EUPOL COPPS a po konzultaci s bezpečnostním úřadem generálního sekretariátu Rady odpovídá za dodržování minimálních bezpečnostních norem v souladu s bezpečnostními předpisy Rady.
2. EUPOL COPPS má zvláštního důstojníka pro bezpečnost mise, podřízeného vedoucímu mise/policejnímu komisaři.
3. Vedoucí mise/policejní komisař konzultuje s Politickým a bezpečnostním výborem podle pokynů generálního tajemníka/vysokého představitele otázky, které ovlivňují bezpečnost nasazení EUPOL COPPS.
4. Členové personálu EUPOL COPPS projdou před každým nasazením nebo cestou do oblasti mise povinným bezpečnostním výcvikem pořádaným bezpečnostním úřadem generálního sekretariátu Rady a podrobí se lékařské prohlídce.
Článek 14
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů týkajících se mise je 2,5 milionu EUR na rok 2005 a 3,6 milionu EUR na rok 2006.
2. O konečném rozpočtu EUPOL COPPS pro roky 2006, 2007 a 2008 rozhodne každoročně Rada.
3. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet EU s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Státní příslušníci třetích států, které se finančně podílejí na misi, hostitelských stran a – pokud je to nezbytné pro operativní potřeby mise – sousedících zemí se mohou účastnit nabídkových řízení.
4. Vedoucí mise/policejní komisař podává Komisi vyčerpávající zprávy o činnostech prováděných v rámci své smlouvy a je v témž rozsahu pod jejím dohledem.
5. Finanční opatření respektují operativní požadavky mise EUPOL COPPS, včetně slučitelnosti vybavení a interoperability jejích týmů.
6. Výdaje lze financovat ode dne vstupu této společné akce v platnost.
Článek 15
Akce Společenství
1. Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soudržnost mezi prováděním této společné akce a vnějších činností Společenství podle čl.
3 druhého pododstavce Smlouvy. Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
2. Nezbytná koordinační opatření budou přijata podle potřeby na místě v oblasti mise i v Bruselu.
Článek 16
Poskytování utajovaných informací
1. Generální tajemník/vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn podle potřeby a v souladu s operativními potřebami mise poskytovat třetím státům přidruženým k této společné akci utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do úrovně "RESTREINT UE".
2. V případě zvláštní a neodkladné operativní potřeby je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady generální tajemník/vysoký představitel též oprávněn poskytnout místním orgánům utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do úrovně "RESTREINT UE".
Ve všech ostatních případech se tyto informace a dokumenty poskytují místním orgánům postupy odpovídajícími úrovni jejich spolupráce s EU.
3. Generální tajemník/vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím státům přidruženým k této společné akci a místním orgánům neutajované dokumenty EU o jednáních Rady týkajících se mise, na které se vztahuje profesní tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady [2].
Článek 17
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 31. prosince 2008.
Článek 18
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/807/SZBP
ze dne 21. listopadu 2005,
kterou se prodlužuje a mění mandát Pozorovatelské mise Evropské unie (EUMM)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 25. listopadu 2002 přijala Rada společnou akci 2002/921/SZBP o prodloužení mandátu Pozorovatelské mise Evropské unie [1] (EUMM).
(2) Dne 22. listopadu 2004 přijala Rada společnou akci 2004/794/SZBP [2], kterou se společná akce 2002/921/SZBP prodlužuje do 31. prosince 2005.
(3) EUMM by měla pokračovat ve své činnosti na západním Balkánu na podporu politiky Evropské unie vůči tomuto regionu, se zvláštním důrazem na Kosovo, Srbsko a Černou Horu a sousední regiony, které by mohly být dotčeny jakýmkoliv nepříznivým vývojem v Kosovu nebo Srbsku a Černé Hoře.
(4) Mandát EUMM by proto měl být prodloužen a odpovídajícím způsobem změněn,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mandát EUMM se prodlužuje do 31. prosince 2006.
Článek 2
Společná akce 2002/921/SZBP se mění takto:
1. V čl. 2 odst. 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) monitorovat politický a bezpečnostní vývoj v oblasti její odpovědnosti, se zvláštním důrazem na Kosovo, Srbsko a Černou Horu a sousední regiony, které by mohly být dotčeny jakýmkoliv nepříznivým vývojem v Kosovu nebo Srbsku a Černé Hoře;"
2. V článku 3 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3.
Generální tajemník, vysoký představitel zajistí, aby EUMM fungovala pružně a účinně.
V této souvislosti pravidelně znovu přezkoumává funkce a zeměpisné území, na něž se EUMM vztahuje, s cílem pokračovat v přizpůsobení vnitřní organizace EUMM prioritám Unie na západním Balkánu.
Na začátku roku 2006 podá zprávu Radě o tom, zda jsou splněny podmínky pro ukončení pozorovatelských činností
Společná akce Rady 2005/822/SZBP
ze dne 21. listopadu 2005
o změně a rozšíření společné akce 2004/847/SZBP o policejní misi Evropské unie v Kinshase (KDR) týkající se integrované policejní jednotky (EUPOL "Kinshasa")
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Použitelnost společné akce 2004/847/SZBP [1], kterou se zřizuje mise EUPOL Kinshasa, končí dnem 31. prosince 2005.
(2) Dne 6. října 2005 zaslal prezident Konžské demokratické republiky (KDR), pan Joseph Kabila, dopis generálnímu tajemníku/vysokému představiteli, v němž vyzval EU k prodloužení mise EUPOL Kinshasa.
(3) Dne 7. listopadu 2005 Rada souhlasila s prodloužením mise EUPOL Kinshasa po skončení jejího současného mandátu o dalších dvanáct měsíců.
Tato společná akce zahrnuje první fázi tohoto prodloužení do 30. dubna 2006.
(4) Třetí státy by se měly podílet na operaci v souladu s pokyny stanovenými na zasedání Evropské rady v Nice.
(5) Současná bezpečnostní situace v KDR se může zhoršit, což může mít závažné dopady na proces posilování demokracie, právního státu a mezinárodní a regionální bezpečnosti.
Pokračující politické úsilí a nasazení zdrojů EU přispěje k zajištění stability v dané oblasti.
(6) Politický a bezpečnostní výbor jmenoval dne 9. prosince 2004 vedoucím mise EUPOL Kinshasa zmocněnce Adilia Custodia, jehož mandát by měl být prodloužen na dobu trvání mise,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2004/847/SZBP se mění takto:
1. Článek 2 se nahrazuje tímto:
"Článek 2
Plánovací fáze
Generální sekretariát Rady připraví všechny technické prostředky nutné k provedení EUPOL "Kinshasa".
Vedoucí mise vypracuje operační plán, který vezme v úvahu souhrnné posouzení rizik.
Operační plán schvaluje Rada."
2. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Prohlášení o mandátu mise
Evropská unie uskuteční policejní misi v Kinshase (KDR), jejímž cílem je monitorovat zřizování a počáteční fungování IPJ, odborně ji vést a poskytovat jí rady, aby tak bylo zajištěno, že IPJ vyvíjí činnost v souladu s výcvikem absolvovaným v akademickém středisku a s mezinárodními osvědčenými postupy v této oblasti.
Tyto činnosti budou zaměřeny na linii velení IPJ s cílem posílit řídící schopnost IPJ a monitorovat operativní jednotky při plnění jejich úkolů, odborně je vést a poskytovat jim rady.
EUPOL Kinshasa bude nadále monitorovat a odborně vést IPJ a poskytovat jí rady, pokud jde o její zřizování a vývoj, včetně širšího poradenství linii velení IPJ ohledně provádění misí a dalšího poradenství ohledně ostatních otázek doplňujících efektivní provádění policejní činnosti v KDR, a zlepší spolupráci s misí EUSEC RD CONGO v oblasti reformy bezpečnostního sektoru."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Struktura mise
Misi tvoří velitelství a policejní pozorovatelé.
Velitelství se skládá z kanceláře vedoucího mise a ze skupiny pro správní podporu.
Všichni pozorovatelé, odborní vedoucí a poradci, jakož i vedoucí výcviku, jsou spolu umístěni na operativní základně IPJ."
4. V článku 10 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka určená na úhradu nákladů souvisejících s touto misí činí nejvýše 4370000 EUR na období od 9. prosince 2004 do 30. dubna 2006."
5. V čl. 10 odst. 2 se písmeno b) nahrazuje tímto:
"b) policejní vedoucí mise podává Komisi, která nad ním vykonává dohled, komplexní zprávy o činnostech vykonávaných v rámci své smlouvy."
6. V článku 14 se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"Její použitelnost končí dnem 30. dubna 2006."
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/824/SZBP
ze dne 24. listopadu 2005
o policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 11. března 2002 Rada přijala společnou akci 2002/210/SZBP [1] o policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině.
Platnost uvedené společné akce skončí dnem 31. prosince 2005.
(2) Vrcholná schůzka EU–západní Balkán v Soluni dne 21. června 2003 shledala, že budoucnost Balkánu je v Evropské unii.
(3) Na zasedání Evropské rady v Bruselu ve dnech 17. a 18. června 2004 byla přijata Evropská bezpečnostní strategie: souhrnná politika pro Bosnu a Hercegovinu.
Podle této strategie je dlouhodobým cílem EU stabilní, životaschopná, mírová a mnohonárodnostní Bosna a Hercegovina, která mírově spolupracuje se svými sousedy a nezvratně směřuje ke členství v EU, a střednědobým cílem Unie je podepsání dohody o stabilizaci a přidružení s Bosnou a Hercegovinou.
(4) Dne 18. července 2005 se Rada Evropské unie shodla, že bude třeba pokračovat v závazku EU k podpoře policejní práce v Bosně a Hercegovině i po skončení současného mandátu EUPM dne 31. prosince 2005.
EUPM bude pokračovat s upraveným mandátem a v upraveném rozsahu.
(5) Ve zvacím dopise ze dne 26. října 2005 orgány Bosny a Hercegoviny vyzvaly EU k rozmístění nově zaměřené EUPM v Bosně a Hercegovině.
(6) Vysoký představitel v Bosně a Hercegovině je současně zvláštním zástupcem EU v Bosně a Hercegovině.
Zvláštní zástupce EU bude nadále podporovat celkovou politickou koordinaci EU v Bosně a Hercegovině a bude dávat pokyny vedoucímu mise/policejnímu komisaři EUPM.
(7) V souladu s obecnými směry přijatými na zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit úlohu generálního tajemníka, vysokého představitele v souladu s čl. 18 odst. 3 a článkem 26 Smlouvy.
14 odst. 1 Smlouvy je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce.
Určení částek financovaných z rozpočtu Společenství záleží na vůli legislativního orgánu a na dostupnosti rozpočtových položek závazků během daného rozpočtového roku.
(9) EUPM bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Poslání
1. Policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině zřízená společnou akcí 2002/210/SZBP bude pokračovat od 1. ledna 2006 v souladu s následujícími ustanoveními.
2. Policejní mise Evropské unie působí v souladu s cíli a ostatními ustanoveními mandátu uvedeného v článku 2.
Článek 2
Mandát
EUPM bude pod vedením a za koordinace zvláštního zástupce EU a jako součást širšího přístupu k podpoře právního státu v Bosně a Hercegovině a v regionu usilovat prostřednictvím poradenství, monitorování a kontroly o zřízení životaschopné, profesionální a mnohonárodnostní policejní služby v Bosně a Hercegovině, která bude působit v souladu s nejvyššími evropskými a mezinárodními standardy.
Tato policejní služba by měla působit ve shodě se závazky učiněnými v rámci procesu stabilizace a přidružení k Evropské unii, zejména s ohledem na boj proti organizovanému zločinu a reformu policie.
EUPM bude působit ve shodě s obecnými cíli přílohy 11 Daytonské mírové dohody a její cíle budou podporovány nástroji Společenství.
Pod vedením zvláštního představitele Evropské unie převezme EUPM vedoucí úlohu, pokud jde o koordinaci policejních hledisek úsilí vyvíjeného v rámci Evropské bezpečnostní a obrané politiky v oblasti boje proti organizovanému zločinu, aniž budou dotčeny dohodnuté linie velení.
Bude pomáhat místním orgánům v plánování a provádění vyšetřování velkých případů a vyšetřování organizovaného zločinu.
Článek 3
Přezkum
Jednou za šest měsíců se uskuteční přezkum, který v souladu s kritérii pro posuzování stanovenými v koncepci operací (CONOPS) a v operačním plánu (OPLAN) a s ohledem na vývoj reformy policie umožní podle potřeby provést úpravy v činnosti mise.
Článek 4
Struktura
1. Policejní mise Evropské unie má v zásadě tuto strukturu:
a) hlavní ústředí v Sarajevu skládající se z vedoucího mise/policejního komisaře a personálu stanoveného v operačním plánu.
Část tohoto personálu se skládá z proměnlivého počtu styčných důstojníků pověřených koordinací činnosti s jinými mezinárodními organizacemi v místě;
b) personál spolupůsobící v rámci různých policejních služeb Bosny a Hercegoviny na úrovni velitelů, a to rovněž v rámci Státní vyšetřovací a ochranné agentury, státních pohraničních služeb, Interpolu, subjektů, středisek pro veřejnou bezpečnost, kantonů a oblasti Brčko.
2. Tyto prvky mise budou vypracovány v CONOPS a v OPLAN.
CONOPS a OPLAN schvaluje Rada.
Článek 5
Vedoucí mise/policejní komisař
1. Vedoucí mise/policejní komisař vykonává operativní velení (OPCON) mise EUPM a zajišťuje běžné řízení a koordinaci činností EUPM, včetně bezpečnosti personálu mise, zdrojů a informací.
2. Vedoucí mise/policejní komisař odpovídá za kázeňské otázky týkající se personálu.
Kázeňské otázky týkající se vysílaného personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu nebo orgánu Evropské unie.
3. Vedoucí mise/policejní komisař podepíše smlouvu s Komisí.
Článek 6
Zaměstnanci agentury
1. Počet a pravomoci personálu EUPM odpovídají mandátu uvedenému v článku 2 a struktuře uvedené v článku 4.
2. Policisty vysílají členské státy na dobu nejméně jednoho roku.
Každý členský stát nese náklady na policisty, které k misi přidělí, včetně platů, denních diet a výdajů na cestu do Bosny a Hercegoviny a zpět.
3. Mezinárodní civilní zaměstnanci a místní zaměstnanci jsou do EUMP přijímáni na smluvním základě podle potřeby.
4. Členské státy nebo orgány EU mohou v případě potřeby vyslat rovněž mezinárodní civilní zaměstnance na dobu nejméně jednoho roku.
Každý členský stát nebo orgán EU nese náklady na personál, který do mise vyšle, včetně platů, denních diet a výdajů na cestu do Bosny a Hercegoviny a zpět.
5. Veškerý personál zůstává podřízen příslušnému vysílajícímu státu nebo orgánu a vykonává své povinnosti a jedná v zájmu mise.
Personál ctí bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [2] (dále jen "bezpečnostní předpisy Rady").
Článek 7
Postavení personálu policejní mise Evropské unie
1. Potřebná opatření jsou přijímána s ohledem na další provádění Dohody mezi Evropskou unií a Bosnou a Hercegovinou ze dne 4. října 2002 o činnosti policejní mise Evropské unie v Bosně a Hercegovině po dobu trvání EUPM.
2. Členský stát nebo orgán EU, který vyslal člena personálu, vyřizuje všechny nároky vzniklé v souvislosti s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se ho týkají.
Dotyčný členský stát nebo orgán EU podává veškeré žaloby proti jím vyslanému členu personálu.
3. Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodních a místních smluvních členů personálu jsou uvedeny ve smlouvách mezi vedoucím mise/policejním komisařem a dotyčným členem personálu.
Článek 8
Linie velení
1. EUPM má jakožto operace k řešení krize jednotnou linii velení.
2. Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení.
3. Generální tajemník, vysoký představitel předává pokyny vedoucímu mise/policejnímu komisaři prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
4. Vedoucí mise/policejní komisař vede misi a zajišťuje její běžné řízení.
5. Vedoucí mise/policejní komisař podává zprávy generálnímu tajemníku, vysokému představiteli prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
6. Zvláštní zástupce EU podává zprávy Radě prostřednictvím generálního tajemníka, vysokého představitele.
Článek 9
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečností výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení mise.
Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání odpovídajících rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc jmenovat vedoucího mise/policejního komisaře na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele a měnit OPLAN a linii velení.
Rada, které je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, rozhoduje o cílech a ukončení mise.
2. Politický a bezpečnostní výbor předkládá Radě pravidelné zprávy s přihlédnutím ke zprávám zvláštního zástupce EU.
3. Vedoucí policejní mise pravidelně předkládá zprávy o průběhu mise Politickému a bezpečnostnímu výboru.
Politický a bezpečnostní výbor může vedoucího policejní mise přizvat podle potřeby na svá jednání.
Článek 10
Účast třetích států
1. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost Unie a její jednotný institucionální rámec, vyzývají se přistupující státy, evropské členské státy NATO, které nejsou členy Evropské unie, a členské státy OBSE, které nejsou členy Evropské unie, jež v současné době poskytují personál pro EUPM, a další třetí státy, aby přispěly k policejní misi Evropské unie tím, že ponesou náklady na vyslání policistů nebo jimi vyslaného mezinárodního civilního personálu, včetně platů, denních diet a výdajů na cestu do Bosny a Hercegoviny a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady policejní mise Evropské unie.
2. Třetí státy, které přispívají k policejní misi Evropské unie, mají ve vztahu k běžnému řízení operací stejná práva a povinnosti jako členské státy EU, které se operace účastní.
3. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí ve věci přijímání navrhovaných příspěvků a ke zřízení výboru přispěvatelů.
4. Podrobná opatření týkající se účasti třetích států jsou předmětem dohod podle článku 24 Smlouvy.
Článek 11
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená k hrazení výdajů souvisejících s misí činí a) 3 miliony EUR pro rok 2005, b) 9 milionů EUR pro rok 2006.
2. O konečném rozpočtu pro léta 2006 a 2007 se rozhodne každoročně.
3. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet Evropské unie s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Příslušníkům třetích států, které se finančně podílejí na misi, a hostitelské země je umožněno účastnit se nabídkových řízení.
4. Vedoucí mise/policejní komisař podává úplné zprávy o činnostech vykonaných v rámci své smlouvy Komisi, která nad ním vykonává dohled.
5. Finanční opatření respektují operativní požadavky EUPM.
6. Výdaje lze financovat ode dne vstupu této společné akce v platnost.
Článek 12
Bezpečnost
1. Vedoucí mise/policejní komisař odpovídá za bezpečnost mise EUPM a ve spolupráci s bezpečnostním úřadem generálního sekretariátu Rady odpovídá za dodržování minimálních bezpečnostních požadavků v souladu s bezpečnostními nařízeními Rady.
2. EUPM má zvláštního důstojníka pro bezpečnost mise, podřízeného vedoucímu mise/policejnímu komisaři.
3. Vedoucí mise/policejní komisař podle pokynů generálního tajemníka, vysokého představitele konzultuje s Politickým a bezpečnostním výborem otázky, které ovlivňují bezpečnost nasazení mise.
4. Členové personálu EUPM projdou před každým nasazením nebo cestou do oblasti mise povinným bezpečnostním výcvikem pořádaným bezpečnostním úřadem generálního sekretariátu Rady a podrobí se lékařské prohlídce.
Článek 13
Akce Společenství
1. Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soudržnost mezi prováděním této společné akce a vnějších činností Společenství podle čl.
3 druhého pododstavce Smlouvy. Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
2. Rada bere na vědomí, že koordinační opatření již existují jak v oblasti mise, tak v Bruselu.
Článek 14
Poskytování utajovaných skutečností
1. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn podle potřeby a v souladu s operativními potřebami mise poskytovat třetím státům přidruženým k této společné akci utajované skutečnosti a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do úrovně "RESTREINT UE".
2. V případě zvláštní a neodkladné operativní potřeby je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady generální tajemník, vysoký představitel též oprávněn poskytnout místním orgánům EU utajované skutečnosti a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do úrovně "RESTREINT UE".
Ve všech ostatních případech se tyto skutečnosti a dokumenty poskytují místním orgánům postupy odpovídajícími úrovni jejich spolupráce s EU.
3. Generální tajemník, vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím státům přidruženým k této společné akci a místním orgánům EU neutajované dokumenty EU o jednáních Rady týkajících se mise, na které se vztahuje profesní tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady [3].
Článek 15
Vstup v platnost a doba trvání
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Použije se ode dne 1. ledna 2006 do dne 31. prosince 2007.
Článek 16
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/825/SZBP
ze dne 24. listopadu 2005,
kterou se mění mandát zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 18 odst. 5 a čl. 23 odst. 2 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 12. července 2004 Rada přijala společnou akci 2004/569/SZBP [1] o mandátu zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině.
(2) Dne 28. července 2005 Rada přijala společnou akci 2005/583/SZBP [2] o prodloužení mandátu lorda ASHDOWNA jako zvláštního zástupce Evropské unie v Bosně a Hercegovině do 28. února 2006.
(3) Dne 24. listopadu 2005 Rada přijala společnou akci 2005/824/SZBP o Policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině [3], která stanoví pokračování EUPM s pozměněným mandátem a velikostí.
(4) Vzhledem ke specifické úloze zvláštního zástupce EU v linii velení EUPM by měl být mandát zvláštního zástupce EU odpovídajícím způsobem změněn.
(5) Mandát zvláštního zástupce EU by měl být vykonáván v koordinaci s Komisí s cílem zajistit soulad s jinými příslušnými činnostmi spadajícími do pravomoci Společenství.
(6) Zvláštní zástupce EU bude vykonávat svůj mandát za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle SZBP stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2004/569/SZBP prodloužená společnou akcí 2005/583/SZBP se mění takto:
1. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Za účelem dosažení cílů politiky EU v Bosně a Hercegovině má zvláštní zástupce EU mandát:
a) nabízet poradenství a podporu EU v politickém procesu;
b) podporovat celkovou politickou koordinaci EU v Bosně a Hercegovině;
c) podporovat celkovou koordinaci EU v úsilí EU v oblasti boje proti organizované trestné činnosti a poskytovat v tomto směru místní politické vedení, aniž by byla dotčena vedoucí úloha Policejní mise Evropské unie (EUPM) při koordinaci policejních aspektů tohoto úsilí a vojenská linie velení ALTHEA (EUFOR);
d) poskytovat místní politické poradenství veliteli ALTHEA (EUFOR), a to i s ohledem na kapacity typu integrované policejní jednotky, na kterou se může zvláštní zástupce EU po dohodě s uvedeným velitelem obracet, aniž je dotčena linie velení;
e) přispívat k posílení vnitřní koordinace a soudržnosti působení EU v Bosně a Hercegovině, a to i informováním vedoucích misí EU a účastí na jejich pravidelných setkáních, případně prostřednictvím zástupce, předsedáním koordinační skupině složené ze všech subjektů EU působících v oblasti za účelem koordinace aspektů provádění akcí EU a poskytováním pokynů těmto subjektům, pokud jde o vztahy s orgány Bosny a Hercegoviny;
f) zajišťovat soulad a soudržnost opatření EU vůči veřejnosti.
Mluvčí zvláštního zástupce EU je hlavní kontaktní osobou EU pro sdělovací prostředky Bosny a Hercegoviny v otázkách SZBP/EBOP;
g) udržovat přehled o celé šíři činností v oblasti právního státu a v této souvislosti poskytovat podle potřeby poradenství generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli a Komisi;
h) poskytovat v rámci svých širších povinností a své úlohy v linii velení EUPM pokyny o místní politické situaci vedoucímu EUPM;
i) podporovat přípravu a provádění restrukturalizace policie v rámci širšího přístupu mezinárodního společenství a orgánů Bosny a Hercegoviny k oblasti právního státu a v návaznosti na poskytování technických policejních odborných znalostí a pomoci ze strany EUPM v tomto ohledu;
j) poskytovat podporu posílené a účinnější koordinaci trestního soudnictví a policie v Bosně a Hercegovině v úzké spolupráci s EUPM;
k) poskytovat podle potřeby poradenství generálnímu tajemníkovi a Komisi, pokud jde o činnosti podle hlavy VI Smlouvy, včetně Europolu, a o související činnosti Společenství, a účastnit se nezbytné místní koordinace;
l) být za účelem zajištění soudržnosti a případného spolupůsobení nadále konzultován o prioritách týkajících se pomoci Společenství pro obnovu, rozvoj a stabilizaci."
2. V článku 6 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Finanční referenční částka činí 160000 EUR."
3. V článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Zvláštnímu zástupci EU je přidělen určený personál EU s označením příslušnosti k EU, který je mu nápomocen při provádění jeho mandátu a který přispívá k soudržnosti, zviditelnění a účinnosti celé akce EU v Bosně a Hercegovině, zejména v politických, politicko-vojenských a bezpečnostních otázkách a otázkách týkajících se právního státu, včetně boje proti organizované trestné činnosti, a s ohledem na komunikaci a vztahy se sdělovacími prostředky.
V mezích svého mandátu a odpovídajících finančních prostředků, které jsou mu k dispozici, odpovídá zvláštní zástupce EU za sestavení svého týmu po konzultaci s předsednictvím, s pomocí generálního tajemníka, vysokého představitele, a v plné spolupráci s Komisí.
Zvláštní zástupce EU informuje předsednictví a Komisi o konečném složení svého týmu."
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna
Společná akce Rady 2005/826/SZBP
ze dne 24. listopadu 2005
o zřízení policejního poradního týmu EU (EUPAT) v Bývalé jugoslávské republice Makedonii
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 25 třetí pododstavec, článek 26 a čl. 28 odst. 3 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle ochridské rámcové dohody je příspěvek Unie založen na širokém přístupu s činnostmi zaměřenými na celou řadu aspektů právního státu, včetně programů budování institucí a policejních činností, které by se měly vzájemně podporovat a posilovat.
Činnost Unie, podporovaná mimo jiné programy Společenství pro budování institucí podle nařízení CARDS, přispěje k celkovému mírovému řešení v Bývalé jugoslávské republice Makedonii a k úspěchu celkové politiky Evropské unie v této oblasti, zejména procesu stabilizace a přidružení.
(2) Unie jmenovala zvláštního zástupce Evropské unie, aby tak přispěla ke konsolidaci mírového politického procesu a k úplnému provedení ochridské rámcové dohody a aby pomohla zajistit jednotnost vnější akce EU a koordinaci úsilí mezinárodního společenství na pomoc při provádění a trvalosti ustanovení uvedené rámcové dohody.
(3) Dne 26. září 2001 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1371 (2001), ve které uvítala uzavření rámcové dohody a podpořila její plné uplatňování, mimo jiné i prostřednictvím úsilí EU.
(4) V zájmu zachování a rozvíjení významných výsledků dosažených v Bývalé jugoslávské republice Makedonii pomocí značného nasazení svého politického úsilí a zdrojů posílila EU svou úlohu v policejní práci, aby dále přispívala k zajištění stabilního bezpečného prostředí, které vládě Bývalé jugoslávské republiky Makedonie umožní provádět ochridskou rámcovou dohodu.
(5) Bezpečnostní situace v Bývalé jugoslávské republice Makedonii se od konfliktu v roce 2001 neustále zlepšuje.
V roce 2005 došlo k dalšímu posílení stability.
Byly učiněny kroky v přípravě a provádění hlavních reforem podle ochridské rámcové dohody a bylo vynaloženo úsilí na řešení dalších reformních priorit, včetně v oblasti právního státu.
Pokračující nasazení politického úsilí a zdrojů EU nicméně pomůže pevněji zakotvit stabilitu v zemi i v oblasti.
(6) Dne 16. září 2003 vyzvaly orgány Bývalé jugoslávské republiky Makedonie EU, aby převzala odpovědnost za zesílení policejní práce a rozmístění policejní mise EU (EUPOL Proxima).
(7) Společná akce Rady 2003/681/SZBP [1] zřídila misi EUPOL Proxima na období 12 měsíců od 15. prosince 2003 do 14. prosince 2004.
Společná akce Rady 2004/789/SZBP [2] prodloužila misi EUPOL Proxima na období 12 měsíců od 15. prosince 2004 do 14. prosince 2005.
(8) Vláda Bývalé jugoslávské republiky Makedonie během konzultací s EU naznačila, že by za určitých podmínek uvítala policejní poradní tým EU, který by překlenul období mezi ukončením mise EUPOL Proxima a plánovaným projektem financovaným v rámci CARDS s cílem poskytovat odbornou pomoc přímo v oblasti.
(9) V souladu s pokyny Evropské rady ze zasedání v Nice ve dnech 7. a 9. prosince 2000 by tato společná akce měla určit úlohu generálního tajemníka, vysokého představitele v souladu s čl. 18 odst. 3 a článkem 26 Smlouvy při provádění opatření, která spadají do oblasti politické kontroly a strategického řízení vykonávaného Politickým a bezpečnostním výborem.
14 odst. 1 Smlouvy je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce.
Určení částek financovaných z rozpočtu Společenství záleží na vůli legislativního orgánu a na dostupnosti rozpočtových položek závazků během daného rozpočtového roku.
(11) V maximálním možném rozsahu by mělo být využito přesunu zařízení, které zbylo po jiných operativních činnostech EU, zejména po misi EUPOL Proxima, s přihlédnutím k operativním potřebám mise a zásadám řádného finančního řízení.
(12) EUPAT bude svůj mandát vykonávat za situace, kdy není plně zabezpečen právní stát a která by mohla narušit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy o Evropské unii,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Cíl
1. Evropská unie zřizuje policejní poradní tým Evropské unie (EUPAT) v Bývalé jugoslávské republice Makedonii na období od 15. prosince 2005 do 14. června 2006.
2. Cílem EUPATu je další podpora vytváření výkonné a profesionální policejní složky založené na evropských normách policejní práce.
Článek 2
Mandát
EUPAT, v souladu s cíli ochridské rámcové dohody, v partnerství s příslušnými orgány a v rámci širšího pohledu z hlediska právního státu a za úzké koordinace s Komisí dále podporuje vytváření výkonné a profesionální policejní složky založené na evropských normách policejní práce, zejména s ohledem na provádění programů Společenství na budování institucí v doplňkovosti s programy OBSE a s dvoustrannými programy.
Pod vedením zvláštního zástupce EU a v rámci partnerství s orgány hostitelské vlády policejní odborníci EU sledují policii země a radí jí v prioritních otázkách v oblasti pohraniční policie, veřejného klidu a pořádku a odpovědnosti, boje proti korupci a organizovaného zločinu.
Činnost EUPATu je zaměřena na střední a vyšší složky řízení.
Za tímto účelem věnuje EUPAT zvláštní pozornost:
- celkovému provádění policejní reformy přímo na místě;
- spolupráci policie a soudních orgánů;
- odborným normám a vnitřní kontrole.
Článek 3
Plánovací fáze
1. Vedoucí policejní mise EUPOL Proxima v rámci přípravy na zřízení EUPATu navrhne na základě práce vykonané misí EUPOL Proxima a na základě pokynů od Politického a bezpečnostního výboru celkový plán a vypracuje všechny technické nástroje nezbytné ke zřízení EUPATu.
2. Za tímto účelem současný vedoucí mise konzultuje a spolupracuje s Komisí a OBSE ve Skopje, případně i s vládou Bývalé jugoslávské republiky Makedonie.
Článek 4
Struktura
1. EUPAT má tyto složky:
a) hlavní štáb ve Skopje, složený z vedoucího EUPATu a personálu podle definice v celkovém plánu,
b) jednu ústřední jednotku spolupůsobící na úrovni ministerstva vnitra,
c) mobilní jednotky spolupůsobící na vhodných úrovních v Bývalé jugoslávské republice Makedonii.
2. Tyto složky jsou popsány v celkovém plánu.
Článek 5
Vedoucí EUPATu a personál
1. Vedoucí EUPATu odpovídá za řízení a koordinaci činností EUPATu.
2. Vedoucí EUPAtu zajišťuje běžné řízení EUPATu a odpovídá za personál a kázeňské otázky.
Kázeňské kroky vůči vyslanému personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu nebo orgánu EU.
3. Vedoucí EUPATu podepíše smlouvu s Komisí.
4. Policisty vysílají členské státy.
Doba vyslání je šest měsíců a začne dne 15. prosince 2005.
Každý členský stát nese náklady na policisty, které vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči a cestovní výdajů do Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a zpět, jakož i jiných příspěvků než denních diet.
5. EUPAT přijímá mezinárodní civilní a místní personál zaměstnance na smluvním základě podle potřeby.
6. Členské státy nebo orgány Společenství mohou v případě potřeby rovněž vyslat mezinárodní civilní personál na dobu šesti měsíců počínaje dnem 15. prosince 2005.
Každý členský stát nebo orgán EU nese náklady na jím vyslaný personál, včetně platů, nákladů na zdravotní péči a cestovních výdajů do Bývalé jugoslávské republiky Makedonie a zpět, jakož i jiných příspěvků než denních diet.
7. Všichni odborníci v EUPATu zůstávají podřízeni vysílajícím členským státům nebo orgánům Společenství a vykonávají své povinnosti a jednají výlučně v zájmu podpůrné akce EU.
Personál ctí bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [3] (dále jen "bezpečnostní předpisy Rady").
8. Za účelem zviditelnění podpůrné akce EU členové policejního poradního týmu EU zajišťují zviditelnění podpůrné akce EU prostřednictvím odpovídajících opatření.
Článek 6
Linie velení
1. Struktura EUPATu má jakožto součást širšího přístupu Evropské unie k podpoře právního státu v Bývalé jugoslávské republice Makedonii jednotnou linii velení:
2. Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení.
3. Generální tajemník, vysoký představitel dává pokyny vedoucímu EUPATu prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
4. Vedoucí týmu vede EUPAT a zajišťuje jeho běžné řízení.
5. Vedoucí EUPATu podává zprávy generálnímu tajemníkovi, vysokému představiteli prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
6. Zvláštní zástupce EU podává zprávy Radě prostřednictvím generálního tajemníka, vysokého představitele.
Článek 7
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečností výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení EUPATu.
2. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání příslušných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc jmenovat na návrh generálního tajemníka, vysokého představitele vedoucího EUPATu a schvalovat a měnit celkový plán a linii velení.
Rada, které je nápomocen generální tajemník, vysoký představitel, rozhoduje o cílech a ukončení EUPATu.
3. Zvláštní zástupce EU zajišťuje vedoucímu EUPATu místní politické vedení.
Zvláštní zástupce EU zajišťuje koordinaci s dalšími činiteli EU, jakož i vztahy s orgány a sdělovacími prostředky hostitelské strany.
4. Vedoucí EUPATu podává pravidelně Politickému a bezpečnostnímu výboru zprávy o průběhu podpůrné akce.
Politický a bezpečnostní výbor může v případě potřeby pozvat vedoucího EUPATu na svá zasedání.
5. Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
Článek 8
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená na pokrytí výdajů EUPATu činí 1,5 milionu EUR.
2. Výdaje financované částkou uvedenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s pravidly a postupy použitelnými na souhrnný rozpočet EU s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
3. Vedoucí EUPATu podává Komisi vyčerpávající zprávy o činnostech prováděných v rámci své smlouvy a je v témž rozsahu pod jejím dohledem.
4. Finanční opatření respektují operativní požadavky EUPATu, včetně slučitelnosti vybavení a interoperability jeho týmů.
5. Výdaje lze financovat ode dne vstupu této společné akce v platnost.
Článek 9
Soulad s činností Společenství
Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soudržnost mezi prováděním této společné akce a jiných vnějších činností Společenství podle čl. 3 druhého pododstavce Smlouvy.
Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
Článek 10
Poskytování utajovaných informací
1. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn poskytovat NATO/KFOR a třetím stranám přidruženým k této společné akci utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely podpůrné akce až do úrovně "CONFIDENTIEL UE".
2. Generální tajemník, vysoký představitel je v souladu s operativními potřebami mise a v souladu s bezpečnostními předpisy Rady rovněž oprávněn poskytovat OBSE utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely podpůrné akce až do úrovně "RESTREINT UE".
Za tím účelem budou vypracována místní ujednání.
3. V případě zvláštní a neodkladné operativní potřeby je generální tajemník, vysoký představitel v souladu s Dohodou mezi Evropskou unií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o bezpečnostních postupech pro výměnu utajovaných informací [4] rovněž oprávněn poskytnout hostitelskému státu utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely podpůrné akce až do úrovně "CONFIDENTIEL UE".
4. Generální tajemník, vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím stranám přidruženým k této společné akci EU neutajované dokumenty o jednáních Rady týkajících se podpůrné akce, na které se vztahuje profesní tajemství podle čl. 6 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/338/ES, Euratom ze dne 22. března 2004, kterým se přijímá jednací řád Rady [5].
Článek 11
Postavení personálu EUPATu
1. Vypracují se nezbytná ujednání o rozšíření Dohody mezi Evropskou unií a Bývalou jugoslávskou republikou Makedonií o postavení a činnosti policejní mise Evropské unie (EUPOL Proxima) v Bývalé jugoslávské republice Makedonii [6] na EUPAT.
2. Členský stát nebo orgán Společenství, který vyslal člena personálu, nese odpovědnost za řešení veškerých stížností souvisejících s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se jej týkají.
Dotyčný členský stát nebo orgán EU podává veškeré žaloby proti jím vyslanému členu personálu.
Článek 12
Vstup v platnost a doba trvání
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí
Použije se do dne 14. června 2006.
Článek 13
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný postoj Rady 2005/847/SZBP
ze dne 29. listopadu 2005,
kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a zrušuje společný postoj 2005/725/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 15 a 34 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. prosince 2001 přijala Rada společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [1].
(2) Dne 17. října 2005 přijala Rada společný postoj 2005/725/SZBP, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP [2].
(3) Společný postoj 2001/931/SZBP stanoví pravidelné přezkoumávání.
(4) Bylo rozhodnuto aktualizovat přílohu společného postoje 2001/931/SZBP a zrušit společný postoj 2005/725/SZBP.
(5) V souladu s kritérii stanovenými v čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP byl vypracován seznam,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje společný postoj 2001/931/SZBP, je obsažen v příloze.
Článek 2
Zrušuje se společný postoj 2005/725/SZBP.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/868/SZBP
ze dne 1. prosince 2005,
kterou se mění společná akce 2005/355/SZBP o poradní a pomocné misi Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (KDR), pokud jde o zavedení projektu technické pomoci týkajícího se zlepšení série plateb ministerstva obrany v KDR
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14, čl. 25 třetí pododstavec a čl. 28 odst. 3 druhý pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V reakci na oficiální pozvání vlády KDR ze dne 26. dubna 2005 přijala Rada dne 2. května 2005 společnou akci 2005/355/SZBP o poradní a pomocné misi Evropské unie pro reformu bezpečnostního sektoru v Konžské demokratické republice (KDR) [1], nazvanou "EUSEC RD Congo".
(2) Mise EUSEC RD Congo usiluje o zajištění skutečné podpory pro integraci konžské armády a řádnou správu v oblasti bezpečnosti, včetně oblastí rozpočtové a finanční kontroly a správy, vojenského řádu, vzdělávání, zadávání veřejných zakázek, účetnictví a finančního dohledu.
Článek 2 uvedené společné akce stanoví, že mise EUSEC RD Congo musí určit a přispět k vypracování jednotlivých projektů a možností, o jejichž podpoře v této oblasti bude moci rozhodnout Evropská unie nebo její členské státy.
(3) Na žádost konžské vlády ze dne 19. července 2005 ve věci technické a logistické podpory s cílem modernizace systému personálního řízení a financí ozbrojených sil Konžské demokratické republiky vypracovala mise EUSEC RD Congo projekt programu technické pomoci směřující zejména k modernizaci série plateb ministerstva obrany v KDR.
(4) Generální tajemník/vysoký představitel oznámil konžské vládě dopisem ze dne 11. listopadu 2005 záměr Evropské unie zavést projekt technické pomoci směřující k modernizaci uvedené série plateb.
(5) Dne 21. listopadu 2005 schválila Rada obecnou koncepci zavedení projektu technické pomoci týkající se modernizace uvedené série plateb.
Projekt by měl být vypracován jako samostatná část v rámci mise EUSEC RD Congo.
(6) Projekt série plateb je zahrnut do mandátu a cílů mise EUSEC RD Congo, mise civilní povahy, ale vzhledem ke struktuře a způsobům provedení projektu, jakož i k počtu personálu a požadovanému rozpočtu je vhodné změnit společnou akci 2005/355/SZBP.
(7) Bylo by vhodné, aby se třetí státy účastnily na projektu v souladu s obecnými směry vymezenými Evropskou radou.
(8) Personál, který bude rozmístěný v KDR v rámci projektu modernizace série plateb, bude využívat ustanovení týkající se statusu personálu platná pro již rozmístěný personál v rámci mise EUSEC RD Congo.
(9) Projekt bude prováděn za situace, která se může zhoršit a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Společná akce 2005/355/SZBP se mění takto:
1. V článku 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"V rámci mandátu popsaného v prvním pododstavci se zavádí v rámci mise projekt technické pomoci týkající se modernizace série plateb ministerstva obrany v KDR (dále jen "projekt série plateb"), aby naplňoval úkoly určené v obecné koncepci vztahující se k projektu."
2. V článku 3 se doplňuje nové písmeno, které zní:
"c) skupina pověřená projektem série plateb, která zahrnuje:
- vedoucího projektu sídlícího v Kinshase, jmenovaného vedoucím mise a jednajícího podle jeho pokynů,
- složku "poradenství, odborné posouzení a provedení" se sídlem v Kinshase, složenou z personálu, který nepůsobí u štábu integrovaných brigád, včetně mobilní skupiny odborníků, kteří se účastní na kontrole vojenských složek integrovaných brigád, a
- odborníky působící u štábu integrovaných brigád."
3. Vkládá se článek 8a, který zní:
"Článek 8a
Účast třetích států na projektu série plateb
1. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost EU a její jednotný institucionální rámec, mohou být třetí státy vyzvány, aby přispěly k projektu série plateb tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, pojištění pro případ zvýšeného rizika, příspěvků a cestovních výdajů na cestu do KDR a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady projektu série plateb.
2. Třetí státy přispívající na projekt série plateb mají ve vztahu k běžnému řízení projektu stejná práva a povinnosti jako členské státy EU.
3. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí ve věci přijímání navrhovaných příspěvků a ke zřízení výboru přispěvatelů.
4. Přesná ujednání týkající se účasti třetích států jsou podmíněna dohodou uzavřenou postupem podle článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník/vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může tato ujednání sjednat jeho jménem.
Jestliže EU a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích EU pro řešení krizí, použijí se v souvislosti s projektem série plateb ustanovení uvedené dohody."
4. Vkládá se článek 9a, který zní:
"Článek 9a
Zvláštní ustanovení týkající se financování projektu série plateb
1. Pro období do 15. února 2006 se použijí následující ustanovení:
a) Provozní výdaje spojené s projektem série plateb jsou financovány výhradně příspěvky členských států, jejichž seznam je spolu s výší jejich příspěvků uveden v příloze.
Finanční referenční částka je 900000 EUR.
Těmito příspěvky jsou mimo jiné financovány tyto výdaje:
- výdaje na personál (denní příspěvky a zvláštní příspěvky, platy a sociální zabezpečení místního personálu, výdaje na zdravotní péči, lety a příspěvky na přemístění do KDR a v regionu, služební lety),
- zřizovací a provozní výdaje (nájem/koupě a používání vozidel, získání počítačového vybavení a údržba, telekomunikační vybavení a údržba, nájem kanceláří a souvisejících služeb, kancelářské potřeby, různé vybavení, bezpečnostní služby, náklady na reprezentaci, náklady na leteckou dopravu),
- administrativní náklady, včetně nákladů na audit a bankovních výloh.
b) Aniž je dotčena civilní povaha mise, mohou přispívající členské státy uvedené v příloze, s ohledem na výzvu k příspěvkům, shromažďování odpovídajících finančních prostředků, jejich správu, využívání a kontrolu a požadovanou administrativní úpravu, využít pro účely této společné akce vhodné administrativní prostředky, zejména pro personál působící v rámci mechanismu zavedeného rozhodnutím 2004/197/SZBP [2], ve výjimečných případech do 15. února 2006 a s ohledem na to, že projekt bude financován podle článku 2, od 16. února 2006.
Rozpočet tohoto mechanismu nebude ovlivněn.
c) Odhady příjmů a výdajů se uvedou v rozpočtu projektu série plateb s ohledem na financování období do 15. února 2006.
d) Ze skutečnosti, že byl použit tento mechanismus, nemůže být v žádném případě přispívajícím členským státem uvedeným v příloze vyvozena odpovědnost Evropských společenství nebo generálního sekretariátu Rady, ani odpovědnost mechanismu uvedeného v písm. b).
2. Pro období od 16. února do 2. května 2006 jdou provozní náklady spojené s projektem série plateb k tíži souhrnného rozpočtu Evropské unie podle těchto ustanovení:
a) Finanční referenční částka je 940000 EUR.
b) Výdaje se spravují podle rozpočtových pravidel a postupů Evropského společenství s tou výjimkou, že žádné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Příslušníkům třetích států je umožněno účastnit se nabídkových řízení.
c) Vedoucí mise podává Komisi, která nad ním vykonává dohled, úplné zprávy o činnostech vykonaných v rámci smlouvy uvedené v článku 5.
d) Finanční ujednání respektují operativní požadavky mise, včetně slučitelnosti vybavení.
5. Vkládá se nová příloha, která zní:
"
"PŘÍLOHA
Seznam příspěvků členských států uvedený v čl. 9a odst. 1 písm. a)
Belgie 175000 EUR
Francie 175000 EUR
Lucembursko 50000 EUR
Nizozemsko 150000 EUR
Spojené království 175000 EUR
Švédsko 175000 EUR".
"
Článek 2
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Článek 3
Tato společná akce bude zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie.
Společný postoj Rady 2005/888/SZBP
ze dne 12. prosince 2005
o zvláštních omezujících opatřeních proti některým osobám podezřelým z účasti na zavraždění bývalého předsedy libanonské vlády Rafíka Harírího
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 15 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 31. října 2005 přijala Rada bezpečnosti OSN rezoluci 1636 (2005) (dále jen "rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1636 (2005)"), která vychází ze zprávy mezinárodní vyšetřovací komise OSN pod vedením Detleva Mehlise (dále jen "vyšetřovací komise") o teroristickém bombovém útoku v libanonském Bejrútu, k němuž došlo dne 14. února 2005 a při němž bylo zabito 23 lidí, včetně bývalého předsedy libanonské vlády Rafíka Harírího, a desítky lidí byly zraněny.
(2) Rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1636 (2005) zavádí opatření pro zamezení vstupu na území členských států nebo průjezdu přes ně a pro zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů osob registrovaných výborem Rady bezpečnosti zřízeným podle odst. 3 písm. b) rezoluce OSN 1636 (2005) (dále jen "výbor") jako podezřelé z účasti na plánování, financování, organizaci nebo spáchání teroristického bombového útoku.
(3) Dne 7. listopadu 2005 přijala Rada závěry o Sýrii a Libanonu.
Rada v nich vyjádřila politování nad skutečností, že Sýrie zjevně plně nespolupracovala s vyšetřovací skupinou, a vyzvala ji k bezpodmínečné spolupráci s vyšetřovateli.
(4) K provedení některých opatření je nezbytná akce Společenství,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zabránit tomu, aby na jejich území vstupovaly nebo přes ně projížděly fyzické osoby uvedené v příloze tohoto společného postoje.
2. Odstavec 1 nezavazuje členské státy k odmítnutí vstupu svých státních příslušníků na své území.
3. Odstavec 1 se nepoužije, pokud výbor u jednotlivých případů předem stanoví, že cesta je odůvodněná humanitární potřebou, včetně náboženské povinnosti, nebo pokud výbor dojde k závěru, že by výjimka podpořila cíle rezoluce Rady bezpečnosti OSN 1636 (2005).
4. Pokud členský stát podle odstavce 3 a v souladu s rozhodnutím výboru povolí osobám uvedeným v příloze vstup na své území nebo průjezd přes ně, je povolení omezeno na účel, pro který bylo uděleno, a na osoby, kterých se týká.
Článek 2
1. Zmrazují se veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje vlastněné, držené nebo ovládané fyzickými osobami uvedenými v příloze nebo držené subjekty přímo nebo nepřímo vlastněnými nebo ovládanými těmito osobami nebo osobami, které jednají jejich jménem nebo na jejich příkaz, jak jsou uvedeny v příloze.
2. Osobám ani subjektům uvedeným v příloze nesmějí být přímo ani nepřímo dány k dispozici ani nesmějí být v jejich prospěch poskytnuty žádné finanční prostředky ani hospodářské zdroje.
3. Pokud je schválí výbor, lze učinit výjimky v případě finančních prostředků a hospodářských zdrojů, které jsou:
a) nezbytné k hrazení základních výdajů, včetně úhrad za potraviny, nájemné nebo hypotéku, léky a lékařské ošetření, daně, pojistné a poplatky za veřejné služby;
b) určeny výlučně k úhradě přiměřených profesních odměn a k náhradě výdajů vzniklých v souvislosti s poskytováním právních služeb;
c) určeny výlučně k hrazení poplatků nebo nákladů na běžné vedení nebo správu zmrazených finančních prostředků nebo hospodářských zdrojů.
4. Odstavec 2 se nepoužije na připisování úroků nebo jiných výnosů ze zmrazených účtů na tyto účty, za předpokladu, že se na tyto úroky a jiné výnosy nadále vztahuje odstavec 1.
Článek 3
1. V souladu s použitelnými právními předpisy členské státy zajistí, aby v případě, že na jejich území bude zjištěna přítomnost fyzické osoby uvedené v příloze, mohla vyšetřovací komise, požádá-li o to, provést výslech této osoby.
2. V souladu s použitelnými právními předpisy členské státy plně spolupracují při veškerém mezinárodním vyšetřování v souvislosti s finančními prostředky nebo hospodářskými zdroji nebo finančními transakcemi osob nebo subjektů uvedených v příloze, a to rovněž prostřednictvím sdílení finančních informací.
Článek 4
Rada vyhotoví seznam dotyčných osob a subjektů a osob s nimi spojených, uvedený v příloze, a na základě rozhodnutí výboru provádí změny tohoto seznamu.
Článek 5
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 6
Tento společný postoj bude zveřejněn
Společná akce Rady 2005/889/SZBP
ze dne 12. prosince 2005
o zřízení mise Evropské unie pro pomoc na hranicích na hraničním přechodu Rafáh (EU BAM Rafah)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 a čl. 25 třetí pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská unie se jako člen Kvarteta zavázala k podpoře a usnadnění provádění Cestovní mapy, stanovující vzájemné kroky izraelské vlády a palestinské samosprávy v politické, bezpečnostní, hospodářské a humanitární oblasti, jakož i v oblasti budování institucí, které povedou ke vzniku nezávislého, demokratického a životaschopného palestinského státu, žijícího v míru a bezpečí bok po boku s Izraelem a svými dalšími sousedy.
(2) Po jednostranném stažení Izraele z Gazy již není izraelská vláda na hraničním přechodu Rafáh přítomna a přechod je až na výjimečné případy uzavřen.
(3) Evropská rada na svém zasedání ve dnech 17. a 18. června 2004 znovu potvrdila připravenost EU podporovat palestinskou samosprávu při přejímání odpovědnosti za veřejný pořádek, a zejména při rozvoji kapacit v rámci civilní policie a při posilování vymahatelnosti práva.
(4) Dne 7. listopadu 2005 Rada znovu potvrdila, že EU podporuje práci zvláštního vyslance Kvarteta pro proces stahování, a přivítala jeho nedávnou zprávu pro členy Kvarteta.
Rada vzala rovněž na vědomí jeho dopis ze dne 2. listopadu 2005, v němž jménem stran žádal, aby EU zvážila, zda by mohla působit jako třetí strana v úloze pozorovatele na hraničním přechodu Rafáh na hranici mezi Gazou a Egyptem.
Rada konstatovala, že EU je v zásadě ochotna poskytnout pomoc při zajišťování chodu hraničních přechodů Gazy na základě dohody mezi stranami.
(5) Otevření hraničního přechodu Rafáh má hospodářský, bezpečnostní a humanitární význam.
(6) EU označila za prioritu vytvoření palestinské celní správy v rámci spolupráce ES a Palestiny.
Společenství poskytuje pomoc palestinské správě hranic a zajišťuje trojstranný dialog o celních otázkách s izraelskou vládou a palestinskou samosprávou.
Palestinská samospráva je zapojena do vytváření podrobných plánů postupů pro zabezpečení hranic za podpory USA a Izraele.
(7) Předseda palestinské vlády zaslal dne 24. října 2005 dopis evropské komisařce pro vnější vztahy a Evropskou politiku sousedství, v němž žádal o pomoc ES v oblastech, jako je budování kapacity, pokud jde o palestinské pracovníky na hraničním přechodu Rafáh, vytvoření a zavedení potřebných systémů a zařízení a poskytování poradenství a podpory palestinským úředníkům sloužícím na hraničním přechodu Rafáh.
(8) Dne 15. listopadu 2005 uzavřely izraelská vláda a palestinská samospráva dohodu o pohybu na hraničních přechodech v pásmu Gazy a o přístupu k nim, která mimo jiné odkazuje na úlohu EU jako třetí strany, pokud jde o provoz dotyčných hraničních přechodů.
(9) Prostřednictvím dopisů ze dne 20. listopadu 2005 a ze dne 23. listopadu 2005 vyzvaly palestinská samospráva a izraelská vláda EU, aby zřídila misi Evropské unie pro pomoc na hranicích na hraničním přechodu Rafáh (EU BAM Rafah).
(10) Mise Evropské unie bude mít doplňkovou povahu, bude přidávat hodnotu k současnému mezinárodnímu úsilí a rovněž rozvíjet součinnost stávajícího úsilí Evropského společenství a členských států.
Mise bude usilovat o soudržnost a koordinaci s činností Společenství v oblasti budování kapacit, zejména v oblasti celní správy.
(11) Mise bude součástí širšího úsilí EU a mezinárodního společenství na podporu palestinské samosprávy při jejím přejímání odpovědnosti za veřejný pořádek, a zejména při rozvoji kapacit v rámci civilní policie a při posilování vymahatelnosti práva.
(12) Měla by být zajištěna náležitá spolupráce s policejní misí Evropské unie pro palestinská území, dále uváděnou jako Koordinační úřad Evropské unie pro podporu palestinské policie (EUPOL COPPS) [1].
(13) Mise bude vykonávat svůj mandát za situace, která představuje hrozbu pro veřejný pořádek, ochranu a bezpečnost osob a pro stabilitu oblasti a která by mohla ohrozit cíle společné zahraniční a bezpečnostní politiky stanovené v článku 11 Smlouvy.
(14) Bezpečnost je hlavním a trvalým problémem a k jejímu zajištění by měla být přijata příslušná opatření.
(15) V souladu s hlavními směry ze zasedání Evropské rady v Nice ve dnech 7. až 9. prosince 2000 by tato společná akce měla vymezit úlohu generálního tajemníka/vysokého představitele v souladu s články 18 a 26 Smlouvy.
14 odst. 1 Smlouvy je třeba určit finanční referenční částku pro celou dobu provádění společné akce.
Určení částek financovaných z rozpočtu Společenství dokládá vůli politického orgánu a závisí na dostupnosti rozpočtových položek závazků během daného rozpočtového roku,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
Mise
1. Zřizuje se mise Evropské unie pro pomoc na hranicích na hraničním přechodu Rafáh (dále jen EU BAM Rafah), jejíž operační fáze začíná dne 25. listopadu 2005.
2. EU BAM Rafah působí v souladu s prohlášením o mandátu, které je uvedeno v článku 2.
Článek 2
Prohlášení o mandátu
Cílem EU BAM Rafah je zajistit na hraničním přechodu Rafáh přítomnost třetí strany, a přispět tak v součinnosti s úsilím Společenství v oblasti budování institucí k otevření hraničního přechodu Rafáh a k posílení důvěry mezi izraelskou vládou a palestinskou samosprávou.
Za tímto účelem EU BAM Rafah:
a) aktivně sleduje, kontroluje a hodnotí činnost palestinské samosprávy s ohledem na provádění rámcových bezpečnostních a celních dohod uzavřených mezi stranami o provozu přechodu Rafáh;
b) prostřednictvím odborného vedení přispívá k budování palestinské kapacity, pokud jde o všechny aspekty správy hranic v Rafáhu;
c) přispívá ke spolupráci mezi palestinskými, izraelskými a egyptskými orgány, pokud jde o všechny aspekty správy hraničního přechodu Rafáh.
EU BAM Rafah plní úkoly, jimiž byla pověřena v rámci dohod mezi izraelskou vládou a palestinskou samosprávou, pokud jde o správu hraničního přechodu Rafáh.
Neplní úkoly nahrazující činnost jiné strany.
Článek 3
Doba trvání
Mise trvá po dobu 12 měsíců.
Článek 4
Struktura mise
EU BAM Rafah tvoří tyto složky:
a) vedoucí mise, jemuž je nápomocen kolektiv poradců;
b) monitorovací a operační oddělení;
c) správní oddělení.
Tyto složky budou dále rozpracovány v koncepci operací (CONOPS) a v operačním plánu (OPLAN).
CONOPS a OPLAN schvaluje Rada.
Článek 5
Vedoucí mise
1. Vedoucím mise EU BAM Rafah je jmenován generálmajor Pietro Pistolese.
2. Vedoucí mise vykonává operativní velení EU BAM Rafah a zajišťuje její běžné řízení a koordinaci jejích činností, včetně péče o bezpečnost personálu EU BAM Rafah, zdrojů a informací.
3. Vedoucí mise odpovídá za kázeňské otázky týkající se personálu EU BAM Rafah.
Kázeňské kroky vůči vyslanému personálu jsou v pravomoci příslušného vnitrostátního orgánu nebo orgánu EU.
4. Vedoucí mise podepíše smlouvu s Komisí.
5. Vedoucí mise zajistí odpovídající zviditelnění přítomnosti EU.
Článek 6
Plánovací fáze
1. Během plánovací fáze mise se zřídí plánovací tým skládající se z vedoucího mise, který plánovací tým vede, a personálu potřebného k plnění úkolů vyplývajících ze zjištěných potřeb mise.
2. Jako priorita plánovacího procesu se provede souhrnné posouzení rizika, které je podle potřeby aktualizováno.
3. Plánovací tým vypracuje OPLAN a připraví veškeré technické nástroje nutné k výkonu mise.
OPLAN zohlední souhrnné posouzení rizika a bude obsahovat plán pro zajištění bezpečnosti.
Článek 7
Personál mise EU BAM Rafah
1. Počet a pravomoci personálu EU BAM Rafah odpovídají prohlášení o mandátu uvedenému v článku 2 a struktuře uvedené v článku 4.
2. Personál EU BAM Rafah vysílají členské státy nebo orgány EU.
Každý členský stát nese náklady na personál EU BAM Rafah, který vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, cestovních výdajů do oblasti mise a zpět a jiných příspěvků než denních diet.
3. EU BAM Rafah přijímá mezinárodní a místní personál na smluvním základě podle potřeby.
4. Třetí státy mohou případně rovněž vyslat personál mise.
Každý vysílající třetí stát nese náklady na personál, který vyslal, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, příspěvků, pojištění pro případ zvýšeného rizika a cestovních výdajů do oblasti mise a zpět.
5. Veškerý personál zůstává podřízen příslušnému vysílajícímu státu nebo orgánu EU a vykonává své povinnosti a jedná v zájmu mise.
Všechen personál ctí bezpečnostní zásady a minimální bezpečnostní normy zavedené rozhodnutím Rady 2001/264/ES ze dne 19. března 2001, kterým se přijímají bezpečnostní předpisy Rady [2].
6. Policisté EU nosí odpovídající uniformy jednotlivých států a označení EU a další členové mise nosí odpovídající označení na základě rozhodnutí vedoucího mise s přihlédnutím k bezpečnostním aspektům.
Článek 8
Postavení personálu EU BAM Rafah
1. Na postavení personálu EU BAM Rafah, včetně případných výsad, imunit a dalších záruk nutných k úplnému provedení a řádnému fungování EU BAM Rafah, se vztahuje dohoda, která bude uzavřena postupem podle článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník/vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může taková ujednání sjednat jeho jménem.
2. Členský stát nebo orgán EU, který vyslal člena personálu, vyřizuje všechny nároky vzniklé v souvislosti s vysláním, které člen personálu vznese nebo které se jej týkají.
Dotyčný členský stát nebo orgán EU podává veškeré žaloby proti jím vyslanému členu personálu.
3. Pracovní podmínky a práva a povinnosti mezinárodních a místních členů personálu jsou uvedeny ve smlouvách mezi vedoucím mise a dotyčným členem personálu.
Článek 9
Linie velení
1. EU BAM Rafah má jakožto operace k řešení krize jednotnou linii velení.
2. Politický a bezpečnostní výbor zajišťuje politickou kontrolu a strategické řízení.
3. Generální tajemník/vysoký představitel dává pokyny vedoucímu mise prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
4. Vedoucí mise vede EU BAM Rafah a zajišťuje její každodenní řízení.
5. Vedoucí mise podává zprávy generálnímu tajemníku/vysokému představiteli prostřednictvím zvláštního zástupce EU.
6. Zvláštní zástupce EU podává zprávy Radě prostřednictvím generálního tajemníka/vysokého představitele.
Článek 10
Politická kontrola a strategické řízení
1. Politický a bezpečností výbor vykonává v rámci pravomoci Rady politickou kontrolu a strategické řízení mise.
2. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí v souladu s článkem 25 Smlouvy.
Toto zmocnění zahrnuje pravomoc měnit OPLAN a linii velení.
Zahrnuje rovněž pravomoci nezbytné pro přijímání dodatečných rozhodnutí o jmenování vedoucího mise.
Rada, které je nápomocen generální tajemník/vysoký představitel, rozhoduje o cílech a ukončení mise.
3. Politický a bezpečnostní výbor pravidelně podává zprávy Radě.
4. Vedoucí mise pravidelně podává Politickému a bezpečnostnímu výboru zprávy o příspěvcích k misi a o jejím průběhu.
Politický a bezpečnostní výbor může případně přizvat vedoucího mise na svá jednání.
Článek 11
Účast třetích států
1. Aniž je dotčena rozhodovací samostatnost EU a její jednotný institucionální rámec, přistupující státy budou vyzvány a třetí státy mohou být vyzvány, aby přispěly k EU BAM Rafah s tím, že ponesou náklady na vyslání svého personálu, včetně platů, nákladů na zdravotní péči, příspěvků, pojištění pro případ zvýšeného rizika a cestovních výdajů na cestu do oblasti mise a zpět, a že případně přispějí na provozní náklady EU BAM Rafah.
2. Třetí státy přispívající na EU BAM Rafah mají ve vztahu k běžnému řízení mise stejná práva a povinnosti jako členské státy, které se mise účastní.
3. Rada zmocňuje Politický a bezpečnostní výbor k přijímání vhodných rozhodnutí týkajících se účasti třetích států, včetně jejich navrhovaných příspěvků, a k ustavení výboru přispěvatelů.
4. Podrobná ujednání týkající se účasti třetích států jsou předmětem dohody, která bude uzavřena postupem podle článku 24 Smlouvy.
Generální tajemník/vysoký představitel, který je nápomocen předsednictví, může taková ujednání sjednat jeho jménem.
Jestliže EU a třetí stát uzavřely dohodu, kterou se vytváří rámec pro účast tohoto třetího státu na operacích EU pro řešení krizí, použijí se v souvislosti s EU BAM Rafah ustanovení takové dohody.
Článek 12
Bezpečnost
1. Vedoucí mise odpovídá za bezpečnost mise EU BAM Rafah a po konzultaci s bezpečnostním úřadem generálního sekretariátu Rady odpovídá za dodržování minimálních bezpečnostních požadavků v souladu s bezpečnostními předpisy Rady.
2. EU BAM Rafah má zvláštního velícího důstojníka pro bezpečnost mise, kterému je nápomocen bezpečnostní tým a který je podřízen vedoucímu mise.
3. Vedoucí mise konzultuje s Politickým a bezpečnostním výborem podle pokynů generálního tajemníka/vysokého představitele otázky bezpečnosti, které ovlivňují nasazení EU BAM Rafah.
4. Členové personálu EU BAM Rafah procházejí před každým nasazením nebo cestou do oblasti mise povinným bezpečnostním výcvikem a podrobí se lékařské prohlídce.
Článek 13
Finanční opatření
1. Finanční referenční částka určená k pokrytí výdajů souvisejících s misí se stanoví na 1696659 EUR pro rok 2005 a 5903341 EUR pro rok 2006.
2. Výdaje financované částkou uvedenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly použitelnými na souhrnný rozpočet EU s tou výjimkou, že případné předběžné financování nezůstává ve vlastnictví Společenství.
Státní příslušníci třetích států, které se finančně podílejí na misi, hostitelských stran a – pokud je to nezbytné pro operativní potřeby mise – sousedících zemí se mohou účastnit nabídkových řízení.
3. Vedoucí mise podává Komisi vyčerpávající zprávy o činnostech prováděných v rámci své smlouvy a je v témž rozsahu pod jejím dohledem.
4. Finanční ujednání respektují operativní požadavky EU BAM Rafah, včetně slučitelnosti vybavení a interoperability jejích týmů.
5. Výdaje lze financovat ode dne vstupu této společné akce v platnost.
Článek 14
Akce Společenství
1. Rada a Komise, každá v rámci svých pravomocí, zajistí soudržnost mezi prováděním této společné akce a vnějších činností Společenství podle čl.
3 druhého pododstavce Smlouvy. Rada a Komise za tímto účelem spolupracují.
2. Nezbytná koordinační opatření se přijímají podle potřeby na místě v oblasti mise i v Bruselu.
Článek 15
Poskytování utajovaných informací
1. Generální tajemník/vysoký představitel je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady oprávněn podle potřeby a v souladu s operativními potřebami mise poskytovat třetím státům přidruženým k této společné akci utajované informace a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do úrovně "RESTREINT UE".
2. V případě zvláštní a neodkladné operativní potřeby je v souladu s bezpečnostními předpisy Rady generální tajemník/vysoký představitel též oprávněn poskytnout místním orgánům utajované skutečnosti a dokumenty EU vytvořené pro účely mise až do úrovně "RESTREINT UE".
Ve všech ostatních případech se tyto informace a dokumenty poskytují místním orgánům postupy odpovídajícími úrovni jejich spolupráce s EU.
3. Generální tajemník/vysoký představitel je oprávněn poskytnout třetím státům přidruženým k této společné akci a místním orgánům neutajované dokumenty EU o jednáních Rady týkajících se mise, na které se vztahuje profesní tajemství podle čl. 6 odst. 1 jednacího řádu Rady [3].
Článek 16
Vstup v platnost
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí dnem 24. listopadu 2006.
Článek 17
Přezkum
Tato společná akce bude přezkoumána nejpozději 30. září 2006.
Článek 18
Zveřejnění
Tato společná akce bude zveřejněna
Oprava společné akce Rady 2005/889/SZBP ze dne 12. prosince 2005 o zřízení mise Evropské unie pro pomoc na hranicích na hraničním přechodu Rafáh (EU BAM Rafah)
(Úřední věstník Evropské unie L 327 ze dne 14. prosince 2005)
Titulní strana a strana 28, název:
místo:
"Společná akce Rady 2005/889/SZBP ze dne 12. prosince 2005 …",
má být:
"Společná akce Rady 2005/889/SZBP ze dne 25. listopadu 2005 …".
Strana 32, datum přijetí:
místo:
"
Společná akce Rady 2005/913/SZBP
ze dne 12. prosince 2005
na podporu činnosti Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 14 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada přijala dne 12. prosince 2003 strategii EU proti šíření zbraní hromadného ničení, jejíž kapitola III obsahuje seznam opatření pro boj proti tomuto šíření.
(2) Cíle této strategie EU doplňují cíle sledované Organizací pro zákaz chemických zbraní (OPCW) v souvislosti s její odpovědností za provádění Úmluvy o chemických zbraních (CWC).
(3) Dne 22. listopadu 2004 přijala Rada společnou akci na podporu činnosti Organizace pro zákaz chemických zbraní (OPCW) v rámci provádění strategie EU proti šíření zbraní hromadného ničení [1], jejíž použitelnost končí jeden rok ode dne přijetí.
(4) Pokračování takové intenzivní a cílené pomoci Organizaci pro zákaz chemických zbraní (OPCW) ze strany Evropské unie je nutné v souvislosti s aktivním prováděním kapitoly III strategie EU, a zejména takových opatření, která souvisejí s univerzalizací CWC a s poskytováním finančních zdrojů na podporu konkrétních projektů prováděných mnohostrannými institucemi.
(5) Komise souhlasila s tím, aby byla pověřena dohledem nad řádným poskytováním příspěvku EU,
PŘIJALA TUTO SPOLEČNOU AKCI:
Článek 1
1. Evropská unie podporuje činnosti OPCW za účelem okamžitého a praktického provádění některých součástí strategie EU, s těmito cíli:
- podpora univerzality CWC,
- podpora úplného provádění CWC státy, které jsou stranami úmluvy,
- mezinárodní spolupráce v oblasti chemických činností jako doplňující opatření k provádění CWC.
2. Projekty OPCW, které odpovídají opatřením strategie EU, jsou projekty, které mají za cíl zesílení:
- propagace CWC prostřednictvím provádění různých činností, včetně regionálních a subregionálních workshopů a seminářů, určených k rozšíření počtu členů OPCW,
- poskytování trvalé technické podpory státům, které jsou stranami úmluvy, jež o to požádají, za účelem zřízení vnitrostátních orgánů a jejich účinného fungování a za účelem přijetí vnitrostátních prováděcích právních předpisů podle CWC,
- mezinárodní spolupráce v oblasti chemických činností prostřednictvím výměny vědeckých a technických informací, chemických materiálů a zařízení pro účely, které nejsou podle CWC zakázány, v zájmu přispění k rozvoji kapacit pro provádění CWC ve státech, které jsou stranami úmluvy.
Podrobný popis těchto projektů je uveden v příloze.
Článek 2
1. Finanční referenční částka financovaná ze souhrnného rozpočtu Evropské unie na rok 2006 pro tři projekty uvedené v čl. 1 odst. 2 činí 1697000 EUR.
2. Výdaje financované částkou stanovenou v odstavci 1 jsou spravovány v souladu s postupy a pravidly Evropského společenství použitelnými pro souhrnný rozpočet Evropské unie s výjimkou toho, že případné předběžné financování nezůstává majetkem Společenství.
3. Pro účely provádění projektů uvedených v článku 1 uzavře Komise finanční dohodu s OPCW o podmínkách použití příspěvku EU, který se poskytne ve formě grantu.
Tato finanční dohoda stanoví, že OPCW zajistí viditelnost příspěvku EU, která bude přiměřená jeho výši.
4. Komise v součinnosti s předsednictvím podává Radě zprávy o poskytování příspěvku EU.
Článek 3
Za provádění této společné akce odpovídá předsednictví při plném zapojení Komise.
Komise je pověřena dohledem nad řádným poskytováním příspěvku EU uvedeném v článku 2.
Článek 4
Tato společná akce vstupuje v platnost dnem přijetí.
Její použitelnost končí jeden rok ode dne přijetí.
Článek 5
Tato společná akce bude zveřejněna
Společný Postoj Rady 2005/936/SZBP
ze dne 21. prosince 2005,
kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu a zrušuje společný postoj 2005/847/SZBP
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na články 15 a 34 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Dne 27. prosince 2001 přijala Rada společný postoj 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu [1].
(2) Dne 29. listopadu 2005 přijala Rada společný postoj 2005/847/SZBP, kterým se aktualizuje společný postoj 2001/931/SZBP [2].
(3) Společný postoj 2001/931/SZBP stanoví pravidelné přezkoumávání.
(4) Bylo rozhodnuto aktualizovat přílohu společného postoje 2001/931/SZBP a zrušit společný postoj 2005/847/SZBP.
(5) V souladu s kritérii stanovenými v čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP byl vypracován seznam,
PŘIJALA TENTO SPOLEČNÝ POSTOJ:
Článek 1
Seznam osob, skupin a subjektů, na které se vztahuje společný postoj 2001/931/SZBP, je obsažen v příloze.
Článek 2
Zrušuje se společný postoj 2005/847/SZBP.
Článek 3
Tento společný postoj nabývá účinku dnem přijetí.
Článek 4
Tento společný postoj bude zveřejněn
Rámcové rozhodnutí Rady 2005/212/SVV
ze dne 24. února 2005
o konfiskaci výnosů a majetku z trestné činnosti a nástrojů trestné činnosti
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29, čl. 31 odst. 1 písm. c) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Dánského království [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Hlavním motivem přeshraniční organizované trestné činnosti je finanční prospěch.
Aby byly veškeré snahy v oblasti předcházení této trestné činnosti a boje proti ní účinné, musí se zaměřit na vysledování, zmrazení, zajištění a konfiskaci výnosů z trestné činnosti.
To však ztěžují mimo jiné rozdíly mezi právními předpisy členských států v této oblasti.
(2) V závěrech ze zasedání ve Vídni v prosinci 1998 vyzvala Evropská rada ke zvýšení úsilí Evropské unie v boji s mezinárodní organizovanou trestnou činností v souladu s akčním plánem o nejlepších způsobech provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy týkajících se prostoru svobody, bezpečnosti a práva [2].
(3) Podle odst. 50 písm. b) akčního plánu přijatého ve Vídni se do pěti let od vstupu Amsterodamské smlouvy v platnost musí zdokonalit a v případě potřeby sblížit vnitrostátní předpisy o zajištění a konfiskaci výnosů z trestné činnosti, přičemž je nutno brát v úvahu práva třetích osob v dobré víře.
(4) V odstavci 51 závěrů ze zasedání Evropské rady v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 se zdůrazňuje, že praní peněz tvoří jádro organizované trestné činnosti a mělo by být vymýceno, kdekoli se objeví, a že Evropská rada je rozhodnuta zajistit přijetí konkrétních opatření vedoucích k vysledování, zmrazení, zajištění a konfiskaci výnosů z trestné činnosti.
V odstavci 55 Evropská rada rovněž vyzývá ke sbližování trestního práva a postupů v oblasti praní peněz (týkajících se například vysledování, zmrazení a konfiskace majetku).
(5) Podle doporučení 19 akčního plánu z roku 2000 s názvem "Předcházení organizované trestné činnosti a boj proti ní: Strategie Evropské unie pro počátek nového tisíciletí", který Rada schválila dne 27. března 2000 [3], by se mělo posoudit, zda není zapotřebí nástroj, který by s přihlédnutím k osvědčeným postupům užívaným v členských státech a za dodržení základních právních zásad zavedl možnost zmírnit v trestním, občanském nebo daňovém právu důkazní břemeno týkající se zdroje majetku v držení osoby odsouzené za trestný čin související s organizovanou trestnou činností.
(6) Podle článku 12 o konfiskaci a zajištění Úmluvy OSN proti nadnárodnímu organizovanému zločinu ze dne 12. prosince 2000 mohou státy, jež jsou stranami této úmluvy, zvážit možnost požadovat na pachateli, aby prokázal zákonný původ údajného výnosu z trestné činnosti nebo jiného majetku podléhajícího konfiskaci, za předpokladu, že tento požadavek je v souladu se zásadami vnitrostátního práva těchto států a s povahou soudního řízení.
(7) Všechny členské státy ratifikovaly Úmluvu Rady Evropy ze dne 8. listopadu 1990 o praní, vysledování, zajištění a konfiskaci výnosů z trestné činnosti.
Některé členské státy předložily prohlášení k článku 2 úmluvy o konfiskaci s cílem, aby se na ně vztahovala povinnost konfiskovat výnosy jen z určitých trestných činů.
(8) Rámcové rozhodnutí Rady 2001/500/SVV [4] obsahuje ustanovení o praní peněz, identifikaci, vysledování, zmrazení, zajištění a konfiskaci nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní.
Podle uvedeného rámcového rozhodnutí jsou členské státy rovněž povinny nečinit ani nezachovávat žádné výhrady k ustanovením úmluvy Rady Evropy týkajícím se konfiskace, pokud lze za trestný čin uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření omezující svobodu s horní hranicí sazby přesahující jeden rok.
(9) Stávající nástroje pro tuto oblast nezajišťují v dostatečné míře účinnou přeshraniční spolupráci v otázkách konfiskace, protože celá řada členských států dosud nemůže konfiskovat výnosy ze všech trestných činů, za něž lze uložit trest odnětí svobody s horní hranicí sazby přesahující jeden rok.
(10) Účelem tohoto rámcového rozhodnutí je zajistit, aby všechny členské státy měly účinná pravidla pro konfiskaci výnosů z trestné činnosti, mimo jiné i ve vztahu k důkaznímu břemeni týkajícímu se zdroje majetku osoby odsouzené za trestný čin související s organizovanou trestnou činností.
Toto rámcové rozhodnutí navazuje na dánský návrh rámcového rozhodnutí o vzájemném uznávání rozhodnutí o konfiskaci výnosů z trestné činnosti a o dělení majetku v rámci Evropské unie, který se předkládá současně.
(11) Toto rámcové rozhodnutí nebrání členskému státu, aby uplatňoval své základní ústavní zásady týkající se práva na spravedlivý proces, zvláště týkající se presumpce neviny, majetkových práv, svobody sdružování, svobody tisku a svobody projevu v jiných sdělovacích prostředcích,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:
- "výnosy" všechny ekonomické výhody pocházející z trestných činů.
Tato výhoda může spočívat ve veškerém majetku v jakékoliv podobě, jak je vymezen v následující odrážce,
- "majetkem" jakýkoli majetek, hmotný nebo nehmotný, movitý nebo nemovitý, a právní listiny nebo dokumenty dokládající nárok na tento majetek nebo právo k tomuto majetku,
- "nástroji" jakýkoli majetek zcela nebo částečně použitý nebo určený k použití libovolným způsobem pro spáchání jednoho nebo více trestných činů,
- "konfiskací" sankce nebo opatření nařízené soudem následující po řízení, které se týká jednoho nebo více trestných činů, jež vede k trvalému odnětí majetku,
- "právnickou osobou" právní subjekt, který má toto postavení podle platného vnitrostátního práva, s výjimkou států nebo jiných veřejnoprávních subjektů jednajících při výkonu státní moci a s výjimkou organizací mezinárodního práva veřejného.
Článek 2
Konfiskace
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, která mu umožní uložit úplnou nebo částečnou konfiskaci nástrojů trestných činů a výnosů z trestných činů, za něž lze uložit trest odnětí svobody s horní hranicí sazby přesahující jeden rok, nebo majetku, jehož hodnota odpovídá těmto výnosům.
2. Ve vztahu k daňovým trestným činům mohou členské státy používat i jiné než trestní řízení k odnětí výnosů z trestného činu pachateli.
Článek 3
Rozšířené konfiskační pravomoci
1. Každý členský stát přijme alespoň taková nezbytná opatření, která mu umožní za podmínek uvedených v odstavci 2 úplnou nebo částečnou konfiskaci majetku patřícího osobě odsouzené za trestný čin
a) spáchaný ve zločinném spolčení, jak je vymezuje společná akce 98/733/SVV ze dne 21. prosince 1998, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem [5], pokud se na trestný čin vztahuje
- rámcové rozhodnutí Rady 2000/383/SVV ze dne 29. května 2000 o zvýšené ochraně trestními a jinými sankcemi proti padělání ve spojitosti se zaváděním eura [6],
- rámcové rozhodnutí Rady 2001/500/SVV ze dne 26. června 2001 o praní peněz, identifikaci, vysledování, zmrazení, zajištění a konfiskaci nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní,
- rámcové rozhodnutí Rady 2002/629/SVV ze dne 19. července 2002 o boji proti obchodování s lidmi [7],
- rámcové rozhodnutí Rady 2002/946/SVV ze dne 28. listopadu 2002 o posílení trestního rámce s cílem zabránit napomáhání k nepovolenému vstupu, tranzitu a pobytu [8],
- rámcové rozhodnutí Rady 2004/68/SVV ze dne 22. prosince 2003 o boji proti pohlavnímu vykořisťování dětí a dětské pornografii [9],
- rámcové rozhodnutí Rady 2004/752/SVV ze dne 25. října 2004, kterým se stanoví minimální ustanovení týkající se znaků skutkové podstaty trestných činů a sankcí v oblasti nedovoleného obchodu s drogami [10],
b) na který se vztahuje rámcové rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu [11],
za předpokladu, že za trestný čin podle výše uvedených rámcových rozhodnutí lze uložit
- u trestných činů jiných než praní peněz trest odnětí svobody s horní hranicí sazby nejméně od 5 do 10 let,
- u trestného činu praní peněz trest odnětí svobody s horní hranicí sazby nejméně 4 roky,
a trestný čin je takové povahy, že z něj může plynout finanční prospěch.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, která umožní konfiskaci podle tohoto článku alespoň tehdy,
a) je-li vnitrostátní soud na základě konkrétních skutečností plně přesvědčen, že předmětný majetek pochází z trestné činnosti odsouzené osoby spáchané v době před odsouzením za trestný čin podle odstavce 1, kterou tento soud považuje za přiměřenou okolnostem daného případu, nebo
b) je-li vnitrostátní soud na základě konkrétních skutečností plně přesvědčen, že předmětný majetek pochází z podobné trestné činnosti odsouzené osoby spáchané v době před odsouzením za trestný čin podle odstavce 1 tohoto článku, kterou tento soud považuje za přiměřenou okolnostem daného případu, nebo
c) je-li zjištěno, že hodnota majetku není úměrná legálnímu příjmu odsouzené osoby, a vnitrostátní soud je na základě konkrétních skutečností plně přesvědčen, že předmětný majetek pochází z trestné činnosti odsouzené osoby.
3. Každý členský stát může rovněž zvážit přijetí nezbytných opatření, která mu v souladu s podmínkami stanovenými v odstavcích 1 a 2 umožní uložit úplnou nebo částečnou konfiskaci majetku získaného nejbližšími příbuznými dotyčné osoby a majetku převedeného na právnickou osobu, ve které vykonává dotyčná osoba, sama anebo ve spojení se svými nejbližšími příbuznými, rozhodující vliv.
To platí i tehdy, dostává-li dotyčná osoba podstatnou část příjmů této právnické osoby.
4. Členské státy mohou použít i jiné než trestní řízení k odnětí předmětného majetku pachateli.
Článek 4
Právní prostředky
Každý členský stát přijme nezbytná opatření, kterými zajistí, aby mohly všechny zúčastněné osoby dotčené opatřeními podle článků 2 a 3 podávat účinné právní prostředky k hájení svých práv.
Článek 5
Záruky
Tímto rámcovým rozhodnutím není dotčena povinnost dodržovat základní práva a základní právní zásady, zvláště včetně presumpce neviny, jak je uvedeno v článku 6 Smlouvy o Evropské unii.
Článek 6
Provedení
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím nejpozději 15. března 2007.
2. Do 15. března 2007 sdělí členské státy generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě zprávy vypracované s pomocí těchto údajů a písemné zprávy Komise vyhodnotí Rada do 15. června 2007, do jaké míry přijaly členské státy nezbytná opatření k dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Rámcové rozhodnutí Rady 2005/214/SVV
ze dne 24. února 2005
o uplatňování zásady vzájemného uznávání peněžitých trestů a pokut
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 písm. a) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na podnět Spojeného království, Francouzské republiky a Švédského království [1],
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Evropská rada na zasedání v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999 schválila zásadu vzájemného uznávání, která by se měla stát základním kamenem soudní spolupráce v občanskoprávních i trestních věcech v Unii.
(2) Zásada vzájemného uznávání by se měla uplatňovat na peněžité tresty a pokuty uložené soudními nebo správními orgány, aby bylo usnadněno vymáhání těchto trestů a pokut v jiném členském státě, než ve kterém byly uloženy.
(3) Dne 29. listopadu 2000 přijala Rada v souladu se závěry z Tampere program opatření k provádění zásady vzájemného uznávání v trestních věcech [3], jehož prioritou je přijetí nástroje pro uplatňování zásady vzájemného uznávání ve vztahu k peněžitým trestům a pokutám (opatření 18).
(4) Toto rámcové rozhodnutí by se mělo vztahovat také na pokuty ukládané ve vztahu k dopravním přestupkům.
(5) Toto rámcové rozhodnutí ctí základní práva a zachovává zásady zakotvené v článku 6 Smlouvy o Evropské unii, které jsou vyjádřeny i v Listině základních práv Evropské unie [4], zejména v kapitole VI uvedené listiny.
Nic v tomto rámcovém rozhodnutí nelze vykládat tak, že zakazuje odmítnout vykonat rozhodnutí, jestliže existují na základě objektivních skutečností důvody se domnívat, že účelem peněžitého trestu nebo pokuty bylo potrestat určitou osobu z důvodu jejího pohlaví, rasy, náboženství, etnického původu, státní příslušnosti, jazyka, politického přesvědčení nebo sexuální orientace nebo že by této osobě mohla být z kterékoli z těchto příčin způsobena újma.
(6) Toto rámcové rozhodnutí nebrání členskému státu v tom, aby uplatňoval své ústavní zásady týkající se práva na spravedlivý proces, svobody sdružování, svobody tisku a svobody projevu v jiných sdělovacích prostředcích,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:
a) "rozhodnutím" pravomocné rozhodnutí požadující úhradu peněžitého trestu nebo pokuty fyzickou nebo právnickou osobou, jestliže takto rozhodl:
i) soud vydávajícího státu ve vztahu k trestnému činu podle práva vydávajícího státu,
ii) jiný orgán vydávajícího státu než soud ve vztahu k trestnému činu podle práva vydávajícího státu za předpokladu, že dotčená osoba měla příležitost k projednání věci před soudem, který je příslušný též v trestních věcech,
iii) jiný orgán vydávajícího státu než soud ve vztahu k činům, které jsou podle vnitrostátního práva vydávajícího státu považovány za porušení právních předpisů, za předpokladu, že dotčená osoba měla příležitost k projednání věci před soudem, který je příslušný též v trestních věcech,
iv) soud s pravomocí též v trestních věcech, jestliže bylo rozhodováno o rozhodnutí podle bodu iii);
b) "peněžitým trestem nebo pokutou" povinnost uhradit:
i) peněžitou částku uloženou rozhodnutím na základě odsouzení za trestný čin nebo přestupek,
ii) náhradu ve prospěch obětí, uloženou stejným rozhodnutím, přičemž oběť nemusí v daném řízení uplatnit žádné občanskoprávní nároky a soud jedná v rámci výkonu své trestní pravomoci,
iii) peněžitou částku na náklady na soudní nebo správní řízení vedoucí k rozhodnutí,
iv) peněžitou částku do veřejného fondu nebo organizace na podporu obětí, uloženou stejným rozhodnutím.
Peněžitý trest nebo pokuta nezahrnují:
- příkazy k zabrání nebo propadnutí nástrojů trestného činu nebo výnosů z trestné činnosti,
- příkazy občanskoprávní povahy, které vyplývají z nároků na náhradu škody a uvedení do původního stavu a které jsou vykonatelné v souladu s rozhodnutím Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o soudní příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [5];
c) "vydávajícím státem" členský stát, v němž bylo rozhodnutí ve smyslu tohoto rámcového rozhodnutí vydáno;
d) "vykonávajícím státem" členský stát, jemuž bylo rozhodnutí předáno pro účely jeho výkonu.
Článek 2
Určení příslušných orgánů
1. Každý členský stát uvědomí Generální sekretariát Rady, který orgán nebo orgány jsou podle jeho práva příslušné pro účely tohoto rámcového rozhodnutí, je-li tento členský stát vydávajícím státem nebo vykonávajícím státem.
2. Bez ohledu na článek 4 může každý členský stát, je-li to nezbytné s ohledem na jeho vnitřní organizační uspořádání, určit jeden nebo více ústředních orgánů, které jsou pověřeny správním doručováním a přebíráním rozhodnutí a poskytováním pomoci příslušným orgánům.
3. Generální sekretariát Rady zpřístupní obdržené informace všem členským státům a Komisi.
Článek 3
Základní práva
Toto rámcové rozhodnutí se nedotýká povinnosti dodržovat základní práva a obecné právní zásady podle článku 6 Smlouvy.
Článek 4
Předávání rozhodnutí a zapojení ústředního orgánu
1. Rozhodnutí spolu s osvědčením podle tohoto článku může být předáno příslušným orgánům členského státu, ve kterém má fyzická nebo právnická osoba, proti níž bylo rozhodnutí vydáno, majetek nebo příjmy nebo ve kterém má fyzická osoba obvyklé bydliště nebo právnická osoba sídlo.
2. Osvědčení, jehož jednotný formulář je uveden v příloze, musí být podepsáno a správnost jeho obsahu ověřena příslušným orgánem vydávajícího státu.
3. Rozhodnutí nebo jeho ověřenou kopii spolu s osvědčením předá příslušný orgán vydávajícího státu přímo příslušnému orgánu vykonávajícího státu způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu a za podmínek, jež vykonávajícímu státu umožňují přesvědčit se o jeho pravosti.
Originál rozhodnutí nebo jeho ověřená kopie a originál osvědčení se na požádání předají vykonávajícímu státu.
Veškerý úřední styk rovněž probíhá přímo mezi uvedenými příslušnými orgány.
4. Vydávající stát vždy předá rozhodnutí pouze jednomu vykonávajícímu státu.
5. Není-li příslušný orgán vykonávajícího státu příslušnému orgánu vydávajícího státu znám, provede příslušný orgán vydávajícího státu veškerá nezbytná šetření, včetně šetření prostřednictvím kontaktních míst Evropské soudní sítě [6], aby získal informace od vykonávajícího státu.
6. Nemá-li orgán vykonávajícího státu, který obdrží rozhodnutí, pravomoc je uznat a přijmout nezbytná opatření pro jeho výkon, postoupí je z moci úřední příslušnému orgánu a uvědomí o tom příslušný orgán vydávajícího státu.
7. Spojené království a Irsko mohou prohlášením stanovit, že rozhodnutí spolu s osvědčením musí být předáno prostřednictvím ústředního orgánu nebo orgánů uvedených v daném prohlášení.
Tyto členské státy mohou jiným prohlášením kdykoli omezit oblast působnosti tohoto prohlášení s cílem rozšířit působnost odstavce 3.
Učiní tak v okamžiku, kdy pro ně nabudou účinku ustanovení Úmluvy o provádění Schengenské dohody týkající se vzájemné právní pomoci.
Každé prohlášení se uloží u Generálního sekretariátu Rady a oznámí Komisi.
Článek 5
Oblast působnosti
1. Za podmínek tohoto rámcového rozhodnutí a bez ověření oboustranné trestnosti činu jsou podkladem k uznání a výkonu rozhodnutí tyto trestné činy a předstupky, pokud jsou trestné ve vydávajícím státě a pokud jsou vymezeny v právu vydávajícího státu:
- účast na zločinném spolčení,
- terorismus,
- obchod s lidmi,
- pohlavní vykořisťování dětí a dětská pornografie,
- nedovolený obchod s omamnými a psychotropními látkami,
- nedovolený obchod se zbraněmi, střelivem a výbušninami,
- korupce,
- podvody, včetně podvodů postihujících finanční zájmy Evropských společenství ve smyslu Úmluvy ze dne 26. července 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství,
- praní výnosů z trestné činnosti,
- padělání měny včetně eura,
- počítačová trestná činnost,
- trestné činy proti životnímu prostředí, včetně nedovoleného obchodu s ohroženými živočišnými a rostlinnými druhy a jejich plemeny a odrůdami,
- napomáhání při nedovoleném překročení státní hranice a při nedovoleném pobytu,
- vražda, těžké ublížení na zdraví,
- nedovolený obchod s lidskými orgány a tkáněmi,
- únos, omezování osobní svobody a braní rukojmí,
- rasismus a xenofobie,
- organizovaná nebo ozbrojená loupež,
- nedovolený obchod s kulturními statky, včetně starožitností a uměleckých děl,
- podvodná jednání,
- vydírání a vymáhání peněz za ochranu,
- padělání a pirátství výrobků,
- padělání veřejných listin a obchod s veřejnými listinami,
- padělání platebních prostředků,
- nedovolený obchod s hormony a jinými růstovými stimulátory,
- nedovolený obchod s jadernými a radioaktivními materiály,
- obchod s odcizenými vozidly,
- znásilnění,
- žhářství,
- trestné činy, jejichž stíhání je v pravomoci Mezinárodního trestního soudu,
- únos letadla nebo plavidla,
- sabotáž,
- jednání, které porušuje pravidla silničního provozu, včetně porušení pravidel, kterými se řídí doba řízení a odpočinku, a pravidel o nebezpečném zboží,
- pašování zboží,
- porušení práv k duševnímu vlastnictví,
- vyhrožování a násilné činy vůči osobám, včetně násilí během sportovních událostí,
- poškození cizí věci,
- krádež,
- činy naplňující skutkové podstaty zavedené vydávajícím státem, jejichž účelem je provedení závazků vyplývajících z nástrojů přijatých podle Smlouvy o ES nebo podle hlavy VI Smlouvy o EU.
2. Rada může kdykoli po konzultaci s Evropským parlamentem za podmínek stanovených v čl. 39 odst. 1 Smlouvy o Evropské unii jednomyslně rozhodnout o přidání dalších kategorií trestných činů a přestupků na seznam uvedený v odstavci 1.
S přihlédnutím ke zprávě předložené podle čl. 20 odst. 5 Rada přezkoumá, zda by měl být tento seznam rozšířen nebo změněn. Rada dále zváží tuto otázku později na základě zprávy o praktickém uplatňování tohoto rámcového rozhodnutí, kterou Komise vypracuje do pěti let ode dne uvedeného v čl. 20 odst. 1.
3. U jiných činů než uvedených v odstavci 1 může vykonávající stát podmínit uznání a výkon rozhodnutí tím, že čin, pro který bylo rozhodnutí vydáno, je trestným činem nebo přestupkem podle práva vykonávajícího státu, nezávisle na znacích skutkové podstaty nebo popisu činu.
Článek 6
Uznání a výkon rozhodnutí
Příslušné úřady vykonávajícího státu uznají bez dalších formalit rozhodnutí předané v souladu s článkem 4 a neprodleně přijmou veškerá opatření nezbytná pro jeho výkon, neodvolají-li se na některý z důvodů k odmítnutí uznání nebo výkonu podle článku 7.
Článek 7
Důvody k odmítnutí uznání a výkonu
1. Příslušný orgán vykonávajícího státu může odmítnout uznat a vykonat rozhodnutí, pokud není předloženo osvědčení podle článku 4 nebo pokud není úplné nebo zjevně neodpovídá rozhodnutí.
2. Příslušný orgán vykonávajícího státu může rovněž odmítnout uznat a vykonat rozhodnutí, pokud se zjistí, že:
a) ve vykonávajícím státě bylo proti odsouzené osobě vydáno rozhodnutí ve vztahu ke stejnému činu nebo v kterémkoli jiném než vydávajícím nebo vykonávajícím státě bylo takové rozhodnutí vydáno a vykonáno;
b) v některém z případů podle čl. 5 odst. 3 se dané rozhodnutí týká činu, který není trestným činem podle práva vykonávajícího státu;
c) výkon rozhodnutí je podle práva vykonávajícího státu promlčen a rozhodnutí se týká činů, které spadají do pravomoci daného státu podle jeho vnitrostátního práva.
d) rozhodnutí se týká činů, které:
i) jsou podle práva vykonávajícího státu považovány za činy spáchané zcela nebo zčásti na jeho území nebo na místě rovnocenném jeho území nebo
ii) byly spáchány mimo území vydávajícího státu a právo vykonávajícího státu nepřipouští stíhání za stejné činy, jsou-li spáchány mimo jeho území;
e) právo vykonávajícího státu stanoví imunitu, která brání výkonu rozhodnutí;
f) rozhodnutí bylo uloženo vůči fyzické osobě, která podle práva vykonávajícího státu nemohla z důvodu svého věku dosud být trestně odpovědná za činy, ve vztahu k nimž bylo rozhodnutí vydáno;
g) podle osvědčení stanoveného v článku 4 dotčená osoba:
i) nebyla v případě písemného řízení v souladu s právem vydávajícího státu vyrozuměna o svém právu na podání opravného prostředku v dané věci a o lhůtách pro tento opravný prostředek osobně ani prostřednictvím zástupce určeného nebo přiděleného v souladu s vnitrostátním právem anebo
ii) neúčastnila se řízení osobně, pokud osvědčení nestanoví, že:
- daná osoba byla o řízení v souladu s právem vydávajícího státu vyrozuměna osobně nebo prostřednictvím zástupce určeného nebo přiděleného v souladu s vnitrostátním právem, nebo
- daná osoba dala najevo, že rozhodnutí nenapadne;
h) peněžitý trest nebo pokuta je nižší než 70 EUR nebo ekvivalent této částky.
3. V případech uvedených v odstavci 1 a odst. 2 písm. c) a g) se příslušný úřad vykonávajícího státu před rozhodnutím o plném nebo částečném uznání a výkonu rozhodnutí poradí veškerými vhodnými způsoby s příslušným úřadem vydávajícího státu a v případě potřeby jej požádá o neprodlené poskytnutí veškerých potřebných informací.
Článek 8
Určení částky k úhradě
1. Pokud se zjistí, že se rozhodnutí týká činů, ke kterým nedošlo na území vydávajícího státu, může vykonávající stát rozhodnout o snížení vymáhaného peněžitého trestu nebo pokuty na maximální částku stanovenou vnitrostátním právem vykonávajícího státu pro činy stejného druhu, jestliže spadají do pravomoci tohoto státu.
2. Příslušný orgán vykonávajícího státu přepočte podle potřeby peněžitý trest nebo pokutu na měnu vykonávajícího státu za použití směnného kurzu platného v době, kdy byly trest nebo pokuta uloženy.
Článek 9
Právo rozhodné pro výkon
1. Aniž je dotčen odstavec 3 a článek 10, řídí se výkon rozhodnutí právem vykonávajícího státu stejným způsobem jako u peněžitého trestu nebo pokuty uložené vykonávajícím státem.
Pouze orgány vykonávajícího státu jsou příslušné rozhodnout o postupech pro výkon rozhodnutí a stanovit veškerá s tím související opatření, včetně důvodů pro ukončení výkonu.
2. Je-li odsouzená osoba schopna předložit důkaz o úplné nebo částečné úhradě v kterémkoli státě, poradí se příslušný orgán vykonávajícího státu způsobem stanoveným v čl. 7 odst. 3 s příslušným orgánem vydávajícího státu. Od částky, která má být ve vykonávajícím státě vymáhána, se v plné výši odečte každá část peněžitého trestu nebo pokuty uhrazená jakýmkoli způsobem v kterémkoli státě.
3. Peněžitý trest nebo pokuta uložená právnické osobě bude vymáhána, i pokud vykonávající stát neuznává zásadu trestní odpovědnosti právnických osob.
Článek 10
Odnětí svobody nebo jiná alternativní sankce nahrazující neuhrazený peněžitý trest nebo pokutu
Není-li možné rozhodnutí zcela nebo zčásti vykonat, může vykonávající stát uplatnit alternativní sankce, včetně trestu odnětí svobody, pokud tak v takových případech stanoví jeho právo a pokud vydávající stát v osvědčení podle článku 4 uplatnění těchto alternativních sankcí připustil.
Přísnost alternativní sankce se určí v souladu s právem vykonávajícího státu, ale nepřesáhne žádnou maximální úroveň uvedenou v osvědčení předaném vydávajícím státem.
Článek 11
Amnestie, milost, přezkum rozhodnutí
1. Amnestii nebo milost může udělit vydávající stát i vykonávající stát.
2. Aniž je dotčen článek 10, může o žádosti o přezkum rozhodnutí rozhodnout pouze vydávající stát.
Článek 12
Ukončení výkonu
1. Příslušný orgán vydávajícího státu neprodleně uvědomí příslušný orgán vykonávajícího státu o každém rozhodnutí nebo opatření, v jehož důsledku přestává být rozhodnutí vykonatelné nebo je z nějakého jiného důvodu z vykonávajícího státu staženo.
2. Vykonávající stát ukončí výkon rozhodnutí, jakmile jej o tomto rozhodnutí nebo opatření příslušný orgán vydávajícího státu uvědomí.
Článek 13
Připadnutí peněz získaných z výkonu rozhodnutí
Není-li mezi vydávajícím a vykonávajícím státem dohodnuto jinak, zejména v případech podle čl. 1 odst. b) bodu ii), připadají peníze získané z výkonu rozhodnutí vykonávajícímu státu.
Článek 14
Informace od vykonávajícího státu
Příslušný orgán vykonávajícího státu uvědomí bez odkladu způsobem umožňujícím vyhotovení písemného záznamu příslušný orgán vydávajícího státu:
a) o předání rozhodnutí příslušnému orgánu podle čl. 4 odst. 6;
b) o rozhodnutí neuznat a nevykonat rozhodnutí podle článku 7 nebo čl. 20 odst. 3 společně s důvody tohoto rozhodnutí;
c) o úplném nebo částečném odmítnutí výkonu rozhodnutí z důvodů uvedených v článku 8, čl. 9 odst. 1 a 2 a čl. 11 odst. 1;
d) o provedení výkonu rozhodnutí, jakmile je ukončeno;
e) o použití alternativní sankce podle článku 10.
Článek 15
Důsledky předání rozhodnutí
1. S výhradou odstavce 2 nesmí vydávající stát přikročit k výkonu rozhodnutí předaného podle článku 4.
2. Právo na výkon rozhodnutí přechází zpět na vydávající stát:
a) poté, co byl vykonávajícím státem uvědoměn o částečném nebo úplném nevykonání nebo odmítnutí výkonu či uznání rozhodnutí v případě článku 7, s výjimkou čl. 7 odst. 2 písm. a), v případě čl. 11 odst. 1 a v případě čl. 20 odst. 3, nebo
b) jestliže vydávající stát uvědomí vykonávající stát, že rozhodnutí bylo z vykonávajícího státu staženo podle článku 12.
3. Jestliže po předání rozhodnutí podle článku 4 obdrží orgán vydávajícího státu jakoukoli peněžitou částku, kterou odsouzená osoba uhradila dobrovolně v souvislosti s rozhodnutím, uvědomí tento orgán neprodleně příslušný orgán vykonávajícího státu. Použije se čl. 9 odst. 2.
Článek 16
Jazyky
1. Osvědčení, jehož jednotný formulář je uveden v příloze, musí být přeložen do úředního jazyka nebo jednoho z úředních jazyků vykonávajícího státu.
Každý členský stát může v okamžiku přijetí tohoto rámcového rozhodnutí nebo později uvést v prohlášení, které bude uloženo v Generálním sekretariátu Rady, že bude přijímat překlad do jednoho nebo více dalších úředních jazyků orgánů Unie.
2. Výkon rozhodnutí může být pozastaven po dobu nutnou k pořízení jeho překladu na náklady vykonávajícího státu.
Článek 17
Náklady
Členské státy vůči sobě neuplatňují nároky na náhradu nákladů vynaložených v souvislosti s použitím tohoto rámcového rozhodnutí.
Článek 18
Vztah k jiným dohodám a ujednáním
Toto rámcové rozhodnutí se nedotýká použití dvoustranných nebo mnohostranných dohod či ujednání mezi členskými státy, pokud tyto dohody nebo ujednání umožňují rozšířit ustanovení tohoto rámcového rozhodnutí a pokud pomáhají dále zjednodušit nebo usnadnit postupy pro vymáhání peněžitých trestů a pokut.
Článek 19
Územní působnost
Toto rámcové rozhodnutí se vztahuje na Gibraltar.
Článek 20
Provedení
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím do 22. března 2007.
2. Každý členský stát může na dobu až pěti let ode dne vstupu tohoto rámcového rozhodnutí v platnost omezit jeho použití:
a) na rozhodnutí uvedená v čl. 1 písm. a) bodech i) a iv), nebo
b) pokud jde o právnické osoby, na rozhodnutí týkající se jednání, pro které některý evropský nástroj stanoví uplatňování zásady odpovědnosti právnických osob.
Každý členský stát, který si přeje využít tohoto odstavce, oznámí generálnímu tajemníkovi Rady po přijetí tohoto rámcového rozhodnutí své prohlášení za tímto účelem.
Prohlášení bude zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Každý členský stát může odmítnout uznání a výkon rozhodnutí, pokud osvědčení podle článku 4 vede ke vzniku otázky, zda nedošlo k porušení základních práv nebo obecných právních zásad podle článku 6 Smlouvy. Použije se postup podle čl. 7 odst. 3.
4. Každý členský stát může uplatnit zásadu vzájemnosti ve vztahu ke kterémukoli členskému státu, který využije odstavce 2.
5. Členské státy sdělí Generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě zprávy vypracované Komisí s pomocí těchto údajů ověří Rada nejpozději do 22. března 2008, do jaké míry dosáhly členské státy souladu s tímto rámcovým rozhodnutím.
6. Generální sekretariát Rady oznámí členským státům a Komisi prohlášení učiněná podle čl. 4 odst. 7 a článku 16.
7. Aniž je dotčen čl. 35 odst. 7 Smlouvy, může členský stát, který při vzájemném uznávání a výkonu rozhodnutí opakovaně zaznamenal potíže nebo nedostatečnou činnost ze strany jiného členského státu, jež se dvoustrannými konzultacemi nepodařilo vyřešit, uvědomit Radu za účelem vyhodnocení provádění tohoto rámcového rozhodnutí na úrovni členských států.
8. Každý členský stát, který v průběhu kalendářního roku uplatnil odstavec 3, uvědomí na počátku následujícího kalendářního roku Radu a Komisi o případech, ve kterých se použily důvody pro odmítnutí uznání nebo výkonu rozhodnutí uvedené v daném ustanovení.
9. Do sedmi let od vstupu tohoto rámcového rozhodnutí v platnost vypracuje Komise na základě obdržených informací zprávu společně s podněty, které pokládá za vhodné.
Na základě této zprávy provede Rada přezkum tohoto článku s cílem posoudit, zda má být odstavec 3 zachován nebo nahrazen konkrétnějším ustanovením.
Článek 21
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Rámcové rozhodnutí Rady 2005/222/SVV
ze dne 24. února 2005
o útocích proti informačním systémům
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na článek 29, čl. 30 odst. 1 písm. a), čl. 31 odst. 1 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem tohoto rámcového rozhodnutí je zlepšit spolupráci mezi justičními a jinými příslušnými orgány, včetně policie a dalších donucovacích orgánů členských států, prostřednictvím sbližování trestněprávních předpisů v členských státech v oblasti útoků proti informačním systémům.
(2) Existují důkazy o útocích proti informačním systémům, zejména v důsledku hrozby organizované trestné činnosti, a rostoucí obavy z možných teroristických útoků proti informačním systémům, které tvoří součást kritické infrastruktury členských států.
To představuje hrozbu z hlediska dosažení bezpečnější informační společnosti a prostoru svobody, bezpečnosti a práva, a proto vyžaduje reakci na úrovni Evropské unie.
(3) Účinná reakce na tyto hrozby vyžaduje komplexní přístup k síťové a informační bezpečnosti, jak je zdůrazněno v akčním plánu eEvropa ve sdělení Komise "Síťová a informační bezpečnost: návrh přístupu evropské politiky" a v usnesení Rady ze dne 28. ledna 2002 o společném přístupu a konkrétních krocích v oblasti síťové a informační bezpečnosti [2].
(4) Potřeba dále zvyšovat povědomí o otázkách souvisejících s informační bezpečností a poskytovat praktickou pomoc byla rovněž zdůrazněna v usnesení Evropského parlamentu ze dne 5. září 2001.
(5) Významné mezery a rozdíly v právních předpisech členských států v této oblasti mohou ztěžovat boj proti organizované trestné činnosti a terorismu a mohou komplikovat účinnou policejní a soudní spolupráci v oblasti útoků proti informačním systémům.
Nadnárodní a bezhraniční povaha moderních informačních systémů znamená, že útoky proti takovým systémům jsou často přeshraničního rázu, což zdůrazňuje naléhavou potřebu dalších kroků pro sbližování trestněprávních předpisů v této oblasti.
(6) Akční plán Rady a Komise o tom, jak nejlépe provést ustanovení Amsterodamské smlouvy o prostoru svobody, bezpečnosti a práva [3], závěry Evropské rady z Tampere konané ve dnech 15.– 16. října 1999, závěry Evropské rady ze Santa Maria da Feira konané ve dnech 19.– 20. června 2000, stejně jako Komise ve svém "vysvědčení" a Evropský parlament ve svém usnesení ze dne 19. května 2000 uvádějí nebo vyzývají k legislativním krokům proti trestné činnosti v oblasti špičkové techniky, včetně společných definic, obvinění a sankcí.
(7) Je nutné doplnit práci vykonanou mezinárodními organizacemi, zejména práci Rady Evropy na sbližování trestního práva a práci skupiny G8 na nadnárodní spolupráci v oblasti trestné činnosti v oblasti špičkové techniky, zajištěním společného přístupu v této oblasti v rámci Evropské unie.
Tato výzva byla dále rozvinuta sdělením Komise Radě, Evropskému parlamentu, Hospodářskému a sociálnímu výboru a Výboru regionů o "Vytvoření bezpečnější informační společnosti zlepšením bezpečnosti informačních infrastruktur a bojem proti počítačové trestné činnosti".
(8) Mělo by dojít ke sblížení trestního práva v oblasti útoků proti informačním systémům, aby se zajistila co možná nejširší policejní a soudní spolupráce v oblasti trestních činů souvisejících s útoky proti informačním systémům a aby se přispělo k boji proti organizované trestné činnosti a terorismu.
(9) Všechny členské státy ratifikovaly úmluvu Rady Evropy ze dne 28. ledna 1981 o ochraně osob se zřetelem na automatizované zpracování osobních dat.
Osobní údaje zpracované v rámci provádění tohoto rámcového rozhodnutí by měly být chráněny v souladu se zásadami uvedené úmluvy.
(10) Společné definice v této oblasti, zejména definice informačních systémů a počítačových dat, jsou důležité v zájmu zajištění jednotného přístupu v členských státech při používání tohoto rámcového rozhodnutí.
(11) Je třeba dosáhnout společného přístupu ke znakům skutkových podstat trestných činů a stanovit tak společné trestné činy protiprávního přístupu do informačního systému, protiprávního zásahu do systému a protiprávního zásahu do dat.
(12) V zájmu boje proti počítačové trestné činnosti by měl každý členský stát zajistit účinnou soudní spolupráci ve vztahu k trestným činům založeným na druzích jednání uvedených v článcích 2, 3, 4 a 5.
(13) Je třeba zamezit přílišné kriminalizaci, zejména v případech menšího významu, jakož i zamezit kriminalizaci držitelů práv a oprávněných osob.
(14) Je třeba, aby členské státy stanovily sankce za útoky proti informačním systémům.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(15) Je vhodné stanovit přísnější sankce v případech spáchání útoku proti informačnímu systému v rámci zločinného spolčení, jak je vymezeno ve společné akci 98/733/SVV ze dne 21. prosince 1998, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem [4].
Je rovněž vhodné stanovit přísnější sankce pro případy útoku, který způsobil vážné škody nebo poškodil základní zájmy.
(16) Měla by také být učiněna opatření za účelem spolupráce mezi členskými státy v zájmu zajištění účinných kroků proti útokům proti informačním systémům.
Členské státy by proto měly za účelem výměny informací využít dosavadní síť operativních kontaktních míst uvedených v doporučení Rady ze dne 25. června 2001 o nepřetržité službě kontaktních míst pro boj proti trestné činnosti páchané prostřednictvím pokročilých technologií [5].
(17) Jelikož cílů tohoto rámcového rozhodnutí, tedy zajištění trestání útoků proti informačním systémům ve všech členských státech účinnými, přiměřenými a odrazujícími tresty a zdokonalení a podpory soudní spolupráce odstraněním případných komplikací, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože pravidla musejí být společná a slučitelná, a může jich být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity podle článku 5 Smlouvy o ES.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, toto rozhodnutí nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné.
(18) Toto rámcové rozhodnutí respektuje základní práva a dodržuje zásady uznané článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a vyjádřené v Listině základních práv Evropské unie, a zejména v kapitolách II a VI této listiny,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se rozumí:
a) "informačním systémem" jakýkoli přístroj nebo skupina vzájemně propojených nebo přidružených přístrojů, z nichž jeden nebo více provádí na základě programu automatické zpracování počítačových dat, jakož i data těmito přístroji uložená, zpracovaná, opětovně vyhledaná nebo přenesená za účelem jejich provozu, použití, ochrany a údržby;
b) "počítačovými daty" jakékoli zachycení skutečností, údajů nebo pojmů ve formě vhodné ke zpracování informačním systémem, včetně programu vhodného k zajištění provedení nějaké funkce informačním systémem;
c) "právnickou osobou" každý právní subjekt, který má toto postavení podle platného vnitrostátního práva, s výjimkou států nebo jiných veřejnoprávních subjektů jednajících při výkonu státní moci a s výjimkou organizací mezinárodního práva veřejného;
d) "neoprávněným" přístup nebo zásah, který není povolen majitelem systému či jiným držitelem práv k systému nebo k jeho části nebo který není povolen vnitrostátními právními předpisy.
Článek 2
Protiprávní přístup k informačním systémům
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby neoprávněný úmyslný přístup k celému informačnímu systému nebo k některé jeho části byl trestným činem, a to alespoň pokud se nejedná o případ menšího významu.
2. Každý členský stát může rozhodnout, že jednání uvedené v odstavci 1 je trestné, pouze pokud bylo spácháno překonáním bezpečnostního opatření.
Článek 3
Protiprávní zásah do systému
Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby úmyslné závažné narušení nebo přerušení fungování informačního systému vložením, přenosem, poškozením, vymazáním, znehodnocením, pozměněním, potlačením nebo znepřístupněním počítačových dat, je-li spácháno neoprávněně, bylo trestným činem, a to alespoň pokud se nejedná o případy menšího významu.
Článek 4
Protiprávní zásah do dat
Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby úmyslné vymazání, poškození, znehodnocení, pozměnění, potlačení nebo znepřístupnění počítačových dat v informačním systému bylo trestným činem, je-li spácháno neoprávněně, a to alespoň pokud se nejedná o případy menšího významu.
Článek 5
Návod, pomoc, účastenství a pokus
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti návodu, pomoci a účastenství na spáchání trestných činů uvedených v článcích 2, 3 a 4.
2. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění trestnosti pokusu o spáchání trestných činů uvedených v článcích 2, 3 a 4.
3. Každý členský stát se může rozhodnout nepoužít odstavec 2 pro trestné činy uvedené v článku 2.
Článek 6
Sankce
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v článcích 2, 3, 4 a 5 bylo možné uložit účinné, přiměřené a odrazující tresty.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby se na trestné činy uvedené v článcích 3 a 4 vztahovaly tresty odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně 1 až 3 roky.
Článek 7
Přitěžující okolnosti
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby se na trestný čin uvedený v čl. 2 odst. 2 a na trestné činy uvedené v článcích 3 a 4 vztahovaly tresty odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně 2 až 5 let, pokud byly spáchány v rámci zločinného spolčení, jak je vymezeno ve společné akci 98/733/SVV, a to nezávisle na výši trestů v ní uvedených.
2. Členský stát může rovněž přijmout opatření uvedená v odstavci 1, pokud trestný čin způsobil vážné škody nebo poškodil základní zájmy.
Článek 8
Odpovědnost právnických osob
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že právnické osoby lze činit odpovědnými za trestné činy uvedené v článcích 2, 3, 4 a 5, které v jejich prospěch spáchá jakákoli osoba jednající samostatně nebo jako člen orgánu dotyčné právnické osoby, která v této právnické osobě působí ve vedoucím postavení na základě:
a) oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu, nebo
b) pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby, nebo
c) pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.
2. Kromě případů uvedených v odstavci 1 přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění odpovědnosti právnických osob v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 2, 3, 4 a 5 ve prospěch uvedené právnické osoby osobou jí podřízenou.
3. Odpovědnost právnických osob podle odstavců 1 a 2 nevylučuje trestní stíhání fyzických osob, které jsou pachateli, návodci nebo účastníky při spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 2, 3, 4 a 5.
Článek 9
Sankce ukládané právnickým osobám
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 8 odst. 1 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi, které zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy a mohou zahrnovat jiné sankce, například:
a) zbavení oprávnění pobírat veřejné výhody nebo podpory;
b) dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodních činností;
c) uložení soudního dohledu, nebo
d) zrušení rozhodnutím soudu.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 8 odst. 2 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi nebo opatřeními.
Článek 10
Soudní pravomoc
1. Členský stát stanoví svou soudní pravomoc pro trestné činy uvedené v článcích 2, 3, 4 a 5, je-li
a) trestný čin zcela nebo zčásti spáchán na jeho území, nebo
b) pachatel jeho státním příslušníkem, nebo
c) trestný čin spáchán ve prospěch právnické osoby, která má své sídlo na území daného členského státu.
2.
Při stanovení své soudní pravomoci podle odst. 1 písm. a) každý členský stát zajistí, aby zahrnovala případy, kdy
a) pachatel trestný čin spáchal v době své fyzické přítomnosti na jeho území, a to bez ohledu na to, zda byl trestný čin namířen proti informačnímu systému na jeho území či nikoli, nebo
b) trestný čin byl namířen proti informačnímu systému na jeho území, a to bez ohledu na to, zda pachatel spáchal trestný čin v době své fyzické přítomnosti na jeho území či nikoli.
3. Členský stát, který v souladu se svými právními předpisy dosud nevydává nebo nepředává své státní příslušníky, přijme opatření nezbytná pro stanovení své soudní pravomoci a stíhání za trestný čin uvedený v článcích 2, 3, 4 a 5, je-li trestný čin spáchán jeho státním příslušníkem mimo jeho území.
4. Spadá-li trestný čin do soudní pravomoci více členských států a může-li každý z těchto členských států vést účinné trestní stíhání na základě stejných skutečností, spolupracují dotyčné členské státy při rozhodování, který z nich bude pachatele stíhat, aby se soudní řízení pokud možno soustředilo v jednom členském státě.
Za tímto účelem se členské státy mohou obracet ke kterékoli instituci nebo využít kteréhokoli mechanismu, který byl k tomuto účelu v Evropské unii zřízen, aby tak usnadnily spolupráci svých soudních orgánů a koordinaci jejich postupu.
Postupně je brán zřetel na tyto faktory:
- příslušným členským státem je ten, na jehož území byly trestné činy spáchány podle odst. 1 písm. a) a odstavce 2,
- příslušným členským státem je ten, jehož je pachatel státním příslušníkem,
- příslušným členským státem je ten, na jehož území byl pachatel zadržen.
5. Členský stát se může rozhodnout nepoužít úpravu soudní pravomoci uvedenou v odst. 1 písm. b) a odst. 1 písm. c) nebo ji použít pouze pro konkrétní případy nebo okolnosti.
6. Členské státy uvědomí Generální sekretariát Rady a Komisi, pokud se rozhodnou použít odstavec 5, přičemž v případě potřeby uvedou, pro které konkrétní případy a okolnosti toto rozhodnutí platí.
Článek 11
Výměna informací
1. Za účelem výměny informací týkajících se trestných činů uvedených v článcích 2, 3, 4 a 5 a v souladu s pravidly ochrany údajů členské státy využívají stávající síť operativních kontaktních míst s nepřetržitým provozem.
2. Každý členský stát uvědomí Generální sekretariát Rady a Komisi o jím stanoveném kontaktním místě pro výměny informací o trestných činech souvisejících s útoky proti informačním systémům.
Generální sekretariát informaci předá ostatním členským státům.
Článek 12
Provedení
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím do 16. března 2007.
2. Členské státy sdělí do 16. března 2007 Generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě zprávy vypracované na základě informací a písemné zprávy Komise vyhodnotí Rada do 16. září 2007, do jaké míry členské státy vyhověly ustanovením tohoto rámcového rozhodnutí.
Článek 13
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost dnem zveřejnění
Rámcové rozhodnutí Rady 2005/667/SVV
ze dne 12. července 2005
k posílení rámce trestního práva pro boj proti znečištění z lodí
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o Evropské unii, a zejména na čl. 31 odst. 1 písm. e) a čl. 34 odst. 2 písm. b) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Akční plán Rady a Komise o nejlepších způsobech provádění ustanovení Amsterodamské smlouvy týkajících se prostoru svobody, bezpečnosti a práva [2] a závěry zasedání Evropské rady v Tampere ve dnech 15. a 16. října 1999, a zejména jejich bod 48, vyzývají k návrhům právních předpisů pro boj s trestnými činy proti životnímu prostředí, zejména společných sankcí a srovnatelných procesních záruk.
(2) Boj proti znečištění z lodí, a to úmyslnému nebo následkem hrubé nedbalosti, představuje jednu z priorit Unie.
Zejména body 32 až 34 závěrů zasedání Evropské rady v Kodani ve dnech 12. a 13. prosince 2002 a prohlášení Rady ve složení pro spravedlnost a vnitřní věci ze dne 19. prosince 2002 po ztroskotání tankeru Prestige vyjadřují odhodlání Unie přijmout všechna nezbytná opatření, jež by umožnila předejít opakování takových škod.
(3) Za tím účelem by měly být sblíženy právní předpisy členských států, jak uvedla Komise ve svém sdělení Evropskému parlamentu a Radě o zlepšení bezpečnosti na moři v reakci na havárii tankeru Prestige.
(4) Účelem směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání [3] a tohoto rámcového rozhodnutí, které doplňuje směrnici 2005/35/ES podrobnými ustanoveními pro trestní věci, je provést toto sblížení.
(5) Toto rámcové rozhodnutí, založené na článku 34 Smlouvy o Evropské unii, je vhodným nástrojem pro uložení povinnosti členským státům stanovit trestní sankce.
(6) Vzhledem ke zvláštní povaze jednání by měly být s ohledem na právnické osoby zavedeny společné sankce.
(7) Úmluva Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982, již podepsaly všechny členské státy a jejíž smluvní stranou je Evropské společenství, je zvláště důležitá v oblasti spolupráce.
(8) Mezi členskými státy by se měla zavést nejlepší možná spolupráce, aby mohlo být zajištěno rychlé předávání informací z jednoho členského státu do druhého.
Měly by být určeny a identifikovány styčné body.
(9) Jelikož cílů tohoto rámcového rozhodnutí nemůže být z důvodu přeshraniční povahy škod, které mohou být dotyčným jednáním způsobeny, uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může jich být proto lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o založení Evropského společenství.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rámcové rozhodnutí rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné.
(10) Toto rámcové rozhodnutí dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané článkem 6 Smlouvy o Evropské unii a obsažené v Listině základních práv Evropské unie.
(11) Toto rámcové rozhodnutí neobsahuje pro členské státy, které hraničí s průlivy používanými pro mezinárodní plavbu a podléhajícími režimu tranzitního proplutí či přeletu podle části III oddílu 2 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982, výslovnou povinnost stanovit jurisdikci pro trestné činy spáchané v takových průlivech.
Jurisdikce pro trestné činy by měla být stanovena v souladu s mezinárodním právem a zejména s článkem 34 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982.
(12) Praktické uplatňování opatření přijatých členskými státy při provádění tohoto rámcového rozhodnutí by mělo být sledováno Komisí, která by za pět let ode dne provedení tohoto rámcového rozhodnutí měla Radě předložit zprávu.
Tato zpráva může zahrnovat příslušné návrhy,
PŘIJALA TOTO RÁMCOVÉ ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto rámcového rozhodnutí se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice 2005/35/ES.
Článek 2
Trestné činy
1. S výhradou čl. 4 odst. 2 tohoto rámcového rozhodnutí přijme každý členský stát opatření, která zajistí, aby každé protiprávní jednání ve smyslu článků 4 a 5 směrnice 2005/35/ES bylo považováno jako trestný čin.
2. Odstavec 1 se nevztahuje na členy posádky při protiprávních jednáních, k nimž došlo v průlivech používaných pro mezinárodní plavbu, výlučných hospodářských zónách a na volném moři, jsou-li splněny podmínky stanovené v příloze I pravidle 11 písm. b) nebo v příloze II pravidle 6 písm. b) úmluvy MARPOL 73/78.
Článek 3
Pomoc, účastenství a návod
Každý členský stát přijme v souladu s vnitrostátním právem opatření nezbytná k zajištění trestnosti pomoci, účastenství a návodu ke spáchání trestného činu uvedeného v článku 2.
Článek 4
Sankce
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby za trestné činy uvedené v článcích 2 a 3 bylo možné uložit účinné, přiměřené a odrazující tresty zahrnující, přinejmenším pro závažné případy, tresty odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně jeden až tři roky.
2. V méně závažných případech, kdy spáchaný čin nezpůsobí zhoršení jakosti vody, může členský stát stanovit sankce jiného druhu, než sankce stanovené v odstavci 1.
3. Tresty podle odstavce 1 mohou být spojeny s jinými sankcemi nebo opatřeními, zejména pokutami, nebo se zákazem provozování činnosti vyžadující úřední povolení anebo schválení, nebo se zákazem zakládání, správy a řízení společnosti nebo nadace, uloženými fyzické osobě, svědčí-li skutečnosti vedoucí k jejímu odsouzení o tom, že hrozí zřejmé nebezpečí, že by se trestná činnost stejného druhu mohla opakovat.
4. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby se na úmyslně spáchaný trestný čin uvedený v článku 2 vztahoval trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně pět až deset let, pokud má tento trestný čin za následek závažné a rozsáhlé poškození jakosti vody, živočišných nebo rostlinných druhů nebo jejich části a smrt nebo vážné zranění osob.
5. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby se na úmyslně spáchaný trestný čin uvedený v článku 2 vztahoval trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dva až pět let, pokud:
a) má trestný čin za následek závažné a rozsáhlé poškození jakosti vody, živočišných nebo rostlinných druhů nebo jejich části; nebo
b) byl trestný čin spáchán v rámci zločinného spolčení ve smyslu společné akce 98/733/SVV ze dne 21. prosince 1998, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem [4], bez ohledu na výši trestu uvedenou v této společné akci.
6. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby se na trestný čin uvedený v článku 2, který byl spáchán následkem hrubé nedbalosti, vztahoval trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně dva až pět let, pokud má tento trestný čin za následek závažné a rozsáhlé poškození jakosti vody, živočišných nebo rostlinných druhů nebo jejich části a smrt nebo vážné zranění osob.
7. Každý členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby se na trestný čin uvedený v článku 2, který byl spáchán následkem hrubé nedbalosti, vztahoval trest odnětí svobody s horní hranicí trestní sazby nejméně jeden až tři roky, pokud má tento trestný čin za následek závažné a rozsáhlé poškození jakosti vody, živočišných nebo rostlinných druhů nebo jejich části.
8. Pokud jde o tresty odnětí svobody, použije se tento článek, aniž je dotčeno mezinárodní právo a zejména článek 230 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982.
Článek 5
Odpovědnost právnických osob
1. Každý členský stát přijme nezbytná opatření, aby zajistil, že právnické osoby lze činit odpovědnými za trestné činy uvedené v článcích 2 a 3, které v jejich prospěch spáchá jakákoli osoba jednající samostatně nebo jako člen orgánu dotyčné právnické osoby, která v této právnické osobě působí ve vedoucím postavení na základě:
a) oprávnění zastupovat tuto právnickou osobu nebo
b) pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby nebo
c) pravomoci vykonávat kontrolu v rámci orgánu této právnické osoby.
2. Kromě případů uvedených v odstavci 1 přijme každý členský stát opatření nezbytná k zajištění odpovědnosti právnických osob v případech, kdy nedostatek dohledu nebo kontroly ze strany osoby uvedené v odstavci 1 umožnil spáchání trestného činu uvedeného v článku 2 ve prospěch uvedené právnické osoby osobou jí podřízenou.
3. Odpovědnost právnických osob podle odstavců 1 a 2 nevylučuje trestní stíhání fyzických osob, které jsou pachateli, návodci nebo účastníky při spáchání některého z trestných činů uvedených v článcích 2 a 3.
Článek 6
Sankce ukládané právnickým osobám
1. Každý členský stát přijme opatření nezbytná k zajištění toho, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 5 odst. 1 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi. Sankce:
a) zahrnují pokuty trestní nebo jiné povahy, které jsou přinejmenším pro případy, kdy je právnická osoba odpovědná za trestné činy uvedené v článku 2,
i) v horní hranici sazby nejméně 150000 až 300000 EUR,
ii) v horní hranici sazby nejméně 750000 až 1500000 EUR v nejzávažnějších případech, včetně úmyslně spáchaných trestných činů podle čl. 4 odst. 4 a čl. 4 odst. 5;
b) mohou ve všech případech zahrnovat sankce jiné než pokuty, například:
i) zbavení oprávnění pobírat veřejné výhody nebo podpory,
ii) dočasný nebo trvalý zákaz provozování obchodních činností,
iii) uložení soudního dohledu,
iv) zrušení rozhodnutím soudu,
v) povinnost přijmout zvláštní opatření pro odstranění následků trestného činu, za který je právnická osoba odpovědná.
2. Pro účely provádění ustanovení odst. 1 písm. a) a aniž je dotčena první věta odstavce 1, použijí členské státy, které nepřijaly euro, směnný kurz mezi eurem a svojí měnou zveřejněný v Úředním věstníku Evropské unie dne 12. července 2005.
3. Členský stát může provést ustanovení odst. 1 písm. a) zavedením systému, ve kterém je pokuta úměrná obratu právnické osoby, finančnímu prospěchu získanému nebo zajištěnému spácháním trestného činu nebo jakékoli jiné hodnotě udávající finanční situaci právnické osoby, a to za podmínky, že takový systém umožňuje uložit takové nejvyšší možné pokuty, jejichž výše se alespoň rovná nejnižší částce pro nejvyšší možné pokuty stanovené v odst. 1 písm. a).
4. Členský stát, který zamýšlí provést rámcové rozhodnutí v souladu s odstavcem 3, oznámí tento úmysl Generálnímu sekretariátu Rady a Komisi.
5. Každý členský stát přijme opatření nezbytná pro zajištění toho, aby právnickou osobu odpovědnou podle čl. 5 odst. 2 bylo možné postihnout účinnými, přiměřenými a odrazujícími sankcemi.
Článek 7
Soudní pravomoc
1. Každý členský stát přijme v míře, kterou umožňuje mezinárodní právo, nezbytná opatření ke stanovení své soudní pravomoci pro trestné činy uvedené v článcích 2 a 3, je-li trestný čin spáchán:
a) zcela nebo zčásti na jeho území;
b) v jeho výlučné hospodářské zóně nebo v rovnocenné zóně zřízené v souladu s mezinárodním právem;
c) na lodi plující pod jeho vlajkou;
d) jeho státním příslušníkem, je-li trestný čin postižitelný podle trestního práva místa, kde byl spáchán, nebo nespadá-li místo, kde byl spáchán, pod žádnou územní soudní pravomoc;
e) ve prospěch právnické osoby, která má sídlo na jeho území;
f) mimo jeho území, ale způsobil nebo může způsobit znečištění na jeho území nebo v jeho hospodářské zóně, a loď se dobrovolně nachází v přístavu nebo v pobřežním terminálu členského státu;
g) na volném moři a loď se dobrovolně nachází v přístavu nebo v pobřežním terminálu členského státu.
2. Každý členský stát může rozhodnout, že nepoužije nebo že použije jen v konkrétních případech či za konkrétních okolností úpravu soudní pravomoci uvedenou v:
a) odst. 1 písm. d);
b) odst. 1 písm. e).
3. Členské státy uvědomí Generální sekretariát Rady, pokud se rozhodnou použít odstavec 2, přičemž v případě potřeby uvedou, pro které konkrétní případy a okolnosti toto rozhodnutí platí.
4. Spadá-li trestný čin do soudní pravomoci více členských států, usilují příslušné členské státy odpovídajícím způsobem o koordinaci svých činností, zejména pokud jde o podmínky stíhání a úpravu vzájemné pomoci.
5. Je třeba vzít v úvahu tyto spojující prvky:
a) členský stát, na jehož území nebo v jehož výlučné hospodářské zóně nebo rovnocenné zóně byl trestný čin spáchán;
b) členský stát, na jehož území nebo v jehož výlučné hospodářské zóně nebo rovnocenné zóně se projevují následky trestného činu;
c) členský stát, jehož územím, výlučnou hospodářskou zónou nebo rovnocennou zónou proplouvá loď, z níž byl trestný čin spáchán;
d) členský stát, jehož je pachatel trestného činu státním příslušníkem nebo v němž má bydliště;
e) členský stát, na jehož území má právnická osoba, v jejíž prospěch byl trestný čin spáchán, sídlo;
f) členský stát vlajky lodi, z níž byl trestný čin spáchán.
6. Pro účely tohoto článku zahrnuje území oblast uvedenou v čl. 3 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2005/35/ES.
Článek 8
Sdělování informací
1. Je-li členský stát informován o spáchání trestného činu, na který se vztahuje článek 2, nebo o nebezpečí spáchání takového trestného činu, který v blízké době způsobí nebo může způsobit znečištění, informuje okamžitě ostatní členské státy, které by mohly být vystaveny těmto škodám, a Komisi.
2. Je-li členský stát informován o spáchání trestného činu, na který se vztahuje článek 2, nebo o nebezpečí spáchání takového trestného činu, který by mohl spadat pod soudní pravomoc členského státu, informuje okamžitě tento členský stát.
3. Členské státy neprodleně oznámí státu vlajky nebo jinému dotyčnému státu opatření přijatá podle tohoto rámcového rozhodnutí a zejména podle článku 7.
Článek 9
Určení kontaktních míst
1. Každý členský stát určí stávající kontaktní místa nebo v případě potřeby zřídí nová kontaktní místa, a to zejména za účelem výměny informací podle článku 8.
2. Každý členský stát informuje Komisi o tom, které z jeho útvarů jednají jako kontaktní místa v souladu s odstavcem 1.
Komise sdělí tato kontaktní místa ostatním členským státům.
Článek 10
Územní působnost
Toto rámcové rozhodnutí má stejnou územní působnost jako směrnice 2005/35/ES.
Článek 11
Provádění
1. Členské státy přijmou opatření nezbytná pro dosažení souladu s tímto rámcovým rozhodnutím do 12. ledna 2007.
2. Členské státy sdělí do 12. ledna 2007 Generálnímu sekretariátu Rady a Komisi znění předpisů, kterými ve svém vnitrostátním právu provádějí povinnosti, jež pro ně vyplývají z tohoto rámcového rozhodnutí.
Na základě těchto informací a písemné zprávy Komise vyhodnotí Rada nejpozději do 12. ledna 2009, do jaké míry členské státy vyhověly ustanovením tohoto rámcového rozhodnutí.
3. Do 12. ledna 2012 předloží Komise na základě informací členských států o praktickém uplatňování tohoto rámcového rozhodnutí Radě zprávu a jakékoli návrhy, které považuje za vhodné, včetně případných návrhů, aby členské státy, pokud jde o trestné činy spáchané v jejich pobřežním moři nebo v jejich výlučné hospodářské zóně nebo rovnocenné zóně, nepovažovaly loď plující pod vlajkou jiného členského státu za cizí loď ve smyslu článku 230 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982.
Článek 12
Vstup v platnost
Toto rámcové rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění
Usnesení Rady
ze dne 9. prosince 2004
o na budoucnost informačních a komunikační technologií (ICT)
(2005/C 62/01)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
vítajíc sdělení Komise o výzvách pro evropskou informační společnost po roce 2005 a sdělení Komise o mobilních širokopásmových službách,
s odkazem na
1. závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. – 24. března 2000;
2. závěry předsednictví ze zasedání Evropské rady v červnu roku 2002, které podpořily cíle akčního plánu eEurope 2005;
3. usnesení Rady ze dne 18. února 2003 o provádění akčního plánu eEurope;
4. závěry předsednictví z jarního zasedání Evropské rady v roce 2003, vyzývající členské státy EU-15, aby do konce roku 2003 zavedly vnitrostátní strategie v oblasti širokopásmových technologií;
5. závěry Rady ze dne 20. listopadu 2003 o úloze eSprávy (eGovernment) pro budoucnost Evropy;
6. závěry předsednictví z jarního zasedání Evropské rady v roce 2004, zdůrazňující potřebu nových strategií v oblasti elektronických komunikací;
7. závěry Rady ze dne 8. března 2004 o posledním vývoji v odvětví elektronických komunikací, které potvrdily důležitost ICT pro hospodářský růst a konkurenceschopnost,
8. závěry Rady ze dne 8. března 2004 o hodnocení akčního plánu eEurope v polovině období, které potvrdily platnost cílů eEurope 2005 v souvislosti s rozšířením,
9. závěry Rady ze dne 10. června 2004 o přepracování akčního plánu eEurope 2005 a vnitrostátních strategií v oblasti širokopásmových technologií,
10. závěry předsednictví ze zasedání Evropské Rady ve dnech 4. – 5. listopadu 2004, které uvítaly zprávu pracovní skupiny na vysoké úrovni, které předsedá Wim Kok,
11. orientační body setkání na vysoké úrovni ve dnech 29. – 30. září 2004 o pohledu na budoucnost ICT;
uznávajíc, že,
1. k dosažení Lisabonských cílů z března roku 2000 je zřejmá potřeba vyhodnotit politiky na evropské a vnitrostátní úrovni a v případě nutnosti je vylepšit, aby se zrychlilo důsledné zavádění a rozmísťování ICT v celé společnosti;
2. odvětví ICT je samo o sobě jednou z hlavních oblastí hospodářství, zahrnující informační technologie, elektronickou komunikaci a audiovizuální odvětví, přičemž má značný potenciál budoucího růstu a ovlivňuje téměř všechny ostatní hospodářské činnosti;
3. využívání ICT má přímo a výrazně ovlivňuje produktivitu a konkurenceschopnost evropského hospodářství;
4. ICT jsou v celé Evropě cenným nástrojem pro povzbuzování sociální a geografické soudržnosti, jakož i občanství, nástrojem podpory kulturních identit, sociálního začlenění a vícejazyčnosti a nástrojem transparentnosti a společenské angažovanosti;
5. komplexní a všezahrnující politiky v oblasti ICT mohou výrazně přispět k cílům EU v oblasti hospodářského růstu, produktivity a konkurenceschopnosti vytvářením kvalitních pracovních míst, zlepšováním celkové hospodářské výkonnosti, modernizací veřejných služeb a podporou modernizovaných obchodních postupů ve veřejném i v soukromém sektoru,
6. tyto politiky by se měly vytvářet v trvalém dialogu veřejných orgánů, soukromého sektoru a jiných zainteresovaných stran, aby bylo možné reagovat na nový vývoj v oblasti ICT;
7. inovační a konkurenceschopné odvětví ICT by bylo pro EU přínosem na rychle se vyvíjejících globálních trzích se stále větší mírou konkurence,
SE DOMNÍVÁ, že pro komplexní a všezahrnující politiky ICT jsou důležité tyto body:
Vynikající odvětví ICT a inovační podniky
- dále investovat do spolehlivého výzkumu a vývoje ICT ve veřejném i soukromém sektoru, zvyšovat úroveň výzkumu a vývoje v Evropě vytvářením příznivého vědeckého, finančního a podnikatelského prostředí,
- prosazovat podpůrné prostředí, které stimuluje volný pohyb poznatků a inovací a v kterém se výsledky výzkumu přenášejí do aplikací a výrobků s přidanou hodnotou,
- podporovat, zejména v rámci malých a středních podniků, účinné zavádění nových elektronických obchodních procesů a přijímání nových obchodních modelů za účelem využití potenciálu ICT.
ICT pro občany a zkušenosti s využíváním ICT
- podporovat přístup ke službám ICT a jejich dostupnost pro všechny, mimo jiné zvyšováním povědomí o potenciálních přínosech ICT a povzbuzováním neustálého zlepšování uživatelsky vstřícných technologií, a tak nadále věnovat pozornost problému zaostávání v oblasti digitálních technologií,
- propagovat opatření, jako je elektronické vzdělávání, pro další rozvoj elektronických dovedností pro všechny, zejména s ohledem na stárnoucí populaci, různost pohlaví, etnického a společenského původu, aby měli všichni možnost plně využívat výhody informační společnosti,
- dále začleňovat ICT na pracovišti tak, aby se zvyšovala produktivita a kvalita práce, jakož i posilovat složku ICT při odborné přípravě,
- nalézt strategická řešení problému migrace pracovních míst, mimo jiné podporou přizpůsobivosti pracovníků a podniků, jakož i pružnosti spojené s bezpečností na trhu práce.
ICT pro veřejné služby
- dohodnout a zavést, pokud je to vhodné i na evropské úrovni, integrované přístupy využívání různých aplikací eSprávy, zejména povzbuzováním spolupráce a výměny osvědčených postupů,
- vypracovat komplexní přístup, s ohledem na potřebu organizačního přizpůsobení, jež by využíval možnosti nabízené ICT k dosažení výkonnějšího a efektivnějšího veřejného sektoru, v rámci kterého se služby on-line přizpůsobí potřebám podniků a občanů a sníží se administrativní zatížení, zejména s ohledem na přeshraniční evropské služby,
- vyvinout celoevropské služby v oblasti e-Zdraví a věnovat přitom zvláštní pozornost otázkám standardizace a interoperability s cílem optimalizace léčby a péče pacientům.
Obsah a vývoj výrobků a služeb
- podporovat vývoj a šíření bohatého a tvůrčího obsahu, například pobízením k opětovnému využití informací z veřejného sektoru,
- odstraňovat, pokud je to vhodné, omezení bránící dostupnosti obsahu na různých platformách, například podporováním vyhledávání praktických řešení v oblasti řízení digitálních práv,
- napomáhat vzniku nových služeb v rámci rozšířeného vnitřního trhu posilováním příznivého regulačního prostředí, jež zohledňuje nový vývoj, jako jsou například technické inovace,
- na základě rostoucího množství aplikací ICT vytvořit příznivé prostředí umožňující průmyslu a veřejnému sektoru vyvinout na evropské i celosvětové úrovni efektivní a interoperabilní řešení, zejména pro elektronické platby, ověřování pravosti, řízení uživatelských profilů (identity management), jakož i bezpečnost.
Vývoj sítí
- zajistit pro elektronické komunikace důsledné a efektivní regulační prostředí, které stimuluje soutěživost, investice a inovace,
- podporovat tvorbu a využívaní otevřených norem a posilovat interoperabilitu sítí a služeb,
- s ohledem na zásadu technologické neutrality napomáhat širšímu využívání a dostupnosti širokopásmových technologií, zejména podporováním konkurenčních platforem a interoperabilních sítí;
- pokračovat ve vyhodnocování různých modelů řízení spektra za účelem pružnějšího a účinnějšího využití spektra na evropské a celosvětové úrovni a zohledňovat přitom vývoj nových a inovačních technologií, jakož i metodik využívajících tržní mechanizmy.
Důvěra a bezpečnost
- Vyvinout jednotný přístup zaměřený na všechny důležité oblasti týkající se důvěry, dále posilovat kulturu bezpečnosti sítí a informací za účelem podpory spolehlivé a efektivní elektronické komunikace a přispění k rozvoji bezpečných transevropských služeb,
- ve spolupráci se všemi zainteresovanými osobami, jakož i na mezinárodní úrovni, navrhnout opatření pro boj proti nedovolenému, škodlivému a nevyžádanému obsahu na internetu, zejména pokud jde o děti, jakož i proti nevyžádanému zasílání elektronické pošty,
- zajistit dostatečnou úroveň bezpečnosti sítí a informací pro zavádění a využívání nových služeb a řádné fungování jiných infrastruktur závislých na ICT a přitom brát ohled na aspekty důvěry a soukromí.
VYZÝVÁ ČLENSKÉ STÁTY, aby aktivně zhodnotily a posílily své strategické zaměření a činnost v oblasti provádění opatření za účelem přispění k novému programu pro informační společnost do roku 2010.
VYZÝVÁ KOMISI, aby
1. pokračovala v monitorování regulačního rámce v souvislosti se současným a budoucím technologickým a tržním vývojem a podle potřeby předložila návrhy pro zachování vhodného regulačního prostředí, které usnadňuje efektivní hospodářskou soutěž a přispívá k růstu investic, tvorbě inovací, nových služeb a ke snižování cen,
2. analyzovala konkurenceschopnost odvětví ICT a aby s ohledem na vliv ICT na evropské hospodářství zahájila přípravné práce na pokračování Akčního plánu eEurope 2005, které představují významnou součást nového programu pro informační společnost po roce 2005,
3. zohlednila význam ICT v nadcházejícím návrhu příštího rámcového výzkumného programu.
VYZÝVÁ PRŮMYSL, aby dále zásoboval trh novými inovačními aplikacemi a službami ICT a vytvářel přitažlivý nový obsah, který mimo jiné těží z evropské kulturní rozmanitosti a vícejazyčnosti.
VYZÝVÁ VŠECHNY ZAINTERESOVANÉ STRANY, aby pokračovaly v začleňování ICT do svých činností, aby mohly výhody plynoucí z ICT plně využít.
PŘEDKLÁDÁ toto usnesení jako svůj příspěvek do diskuse o hodnocení Lisabonské strategie v polovině období na jarním zasedání Evropské rady v roce 2005.
--------------------------------------------------
Doporučení Komise
ze dne 28. prosince 2004,
kterým se doplňuje doporučení 96/129/ES o evropském zbrojním pasu
(Text s významem pro EHP)
(2005/11/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 91/477/EHS ze dne 18. června 1991 o kontrole nabývání a držení zbraní [1] stanoví zavedení evropského zbrojního pasu.
(2) Komise ve svém doporučení 93/216/EHS o evropském zbrojním pasu [2] a v doporučení 96/129/ES ze dne 12. ledna 1996, kterým se doplňuje doporučení 93/216/EHS o evropském zbrojním pasu [3], vyzvala členské státy, aby zavedly tento doklad podle vzoru připojeného k uvedeným doporučením.
(3) Tento vzor evropského zbrojního pasu musí být upraven v důsledku přistoupení nových členských států,
DOPORUČUJE:
Článek 1
Česká republika, Estonská republika, Kyperská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Maltská republika, Polská republika, Republika Slovinsko, Slovenská republika zavedou evropský zbrojní pas podle vzoru uvedeného v příloze.
Článek 2
Ostatní členské státy, které již vydávají evropský zbrojní pas podle vzoru přiloženého k doporučení 96/129/ES, zavedou pas podle vzoru uvedeného v příloze postupně s vyčerpáním zásob starých pasů, a nejpozději do 1. května 2006.
Doporučení Komise
ze dne 12. ledna 2005
o tom, jak je třeba pro účely směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES týkající se benzinu a motorové nafty rozumět termínu geograficky vyvážená dostupnost bezolovnatého benzinu a motorové nafty s maximálním obsahem síry
(Text s významem pro EHP)
(2005/27/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 2 písm. d) a čl. 4 odst. 1 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty [1] členské státy zajistí, aby byla dostupnost bezolovnatého benzinu a motorové nafty s určitým maximálním obsahem síry na území jednotlivých členských států geograficky vyvážená.
(2) Směrnice 98/70/ES rovněž stanoví, že Komise vypracuje pokyny pro doporučení, jak je třeba pro tyto účely rozumět termínu geograficky vyvážená dostupnost bezolovnatého benzínu s obsahem síry 10 mg/kg.
(3) Bylo by vhodné tento typ pokynů vytvořit rovněž pro motorovou naftu s maximálním obsahem síry 10 mg/kg.
(4) Komise posoudila několik možností.
Na základě této práce a po konzultaci s členskými státy, odborníky z příslušných průmyslových a obchodních odvětví a jiných nevládních organizací Komise tyto pokyny vypracovala,
DOPORUČUJE:
Doporučení Komise
ze dne 21. ledna 2005
o poskytování pronajatých okruhů v Evropské unii (Část 1 – hlavní dodací podmínky pro pronajaté okruhy pro velkoodběratele)
(oznámeno pod číslem K(2005) 103)
(2005/57/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (dále jen "rámcová směrnice") [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Uživatelé ve Společenství požadují konkurenční poskytování pronajatých okruhů a přístup ke službám vysokorychlostního přenosu dat, aby zejména evropské malé a střední podniky mohly těžit z příležitostí, které nabízí rychlý rozvoj Internetu a elektronického obchodu.
(2) Konkurenční poskytování pronajatých okruhů se začalo objevovat po liberalizaci telekomunikační infrastruktury dne 1. ledna 1996, bylo však do značné míry omezeno na dálkové vysokokapacitní trasy; trhy pronajatých okruhů budou přezkoumány tak, jak je vysvětleno níže.
(3) Určité organizace provozující služby pronajatých okruhů měly povinnost poskytovat tyto služby podle zásad nediskriminace podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) [2] a směrnice Rady 92/44/EHS ze dne 5. června 1992 o uplatňování otevřeného přístupu k síti pro pronajaté okruhy [3]; tyto směrnice byly zrušeny článkem 26 rámcové směrnice s účinkem ke dni 24. července 2003.
(4) Nicméně povinnosti zůstanou podle článku 27 rámcové směrnice a článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (dále jen "směrnice o univerzální službě") [4] zachovány. Podle čl. 16 odst. 1 směrnice o univerzální službě a článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (dále jen "přístupová směrnice") [5] zůstanou dříve uložené povinnosti zachovány do doby, než budou podle článku 16 rámcové směrnice a čl. 16 odst. 3 směrnice o univerzální službě relevantní trhy přezkoumány.
(5) Čl. 16 odst. 4 rámcové směrnice stanoví, že pokud vnitrostátní regulační orgán zjistí, že relevantní trh není účinně konkurenční, určí uvedený orgán podniky s významnou tržní silou a uloží takovým podnikům vhodné zvláštní regulační povinnosti nebo zachová či změní takové povinnosti, pokud již existují. Čl. 18 odst. 1 směrnice o univerzální službě stanoví, že pokud vnitrostátní regulační orgán zjistí, že na trhu pro poskytování minimálního souboru pronajatých okruhů není účinná hospodářská soutěž, určí podniky s významnou tržní silou a uloží takovým podnikům povinnosti týkající se poskytování minimálního souboru a podmínky pro takové poskytování. Podle čl. 5 odst. 1 přístupové směrnice vnitrostátní regulační orgány podporují a v případě potřeby zajišťují odpovídající přístup a propojení a musí mít pravomoc uložit příslušné povinnosti.
(6) Komise přijala dne 11. února 2003 doporučení 2003/311/ES [6] o relevantních trzích produktů a služeb definující relevantní trhy v odvětví elektronických komunikací, které by měly být vnitrostátními regulačními orgány analyzovány.
Seznam zahrnuje koncové segmenty pronajatých okruhů pro velkoodběratele a segmenty dálkového přenosu pronajatých okruhů pro velkoodběratele.
Poskytování služeb uvedených v tomto doporučení, tj. poskytování pronajatých okruhů pro velkoodběratele a dílčích okruhů pronajatých okruhů jsou v těchto trzích zahrnuty.
(7) Poskytování pronajatých okruhů pro velkoodběratele a dílčích okruhů pronajatých okruhů je zahrnuto v trhu koncových segmentů pronajatých okruhů pro velkoodběratele a u dostatečných délek okruhů také v trhu segmentů dálkového přenosu pronajatých okruhů pro velkoodběratele, které jsou uvedeny v doporučení 2003/311/ES; vnitrostátní regulační orgán rozhodne o tom, co je koncovým segmentem, v závislosti na topologii sítě specifické pro jeho vnitrostátní trh.
(8) Poskytování pronajatých okruhů 64 kbit/s, nestrukturovaných pronajatých okruhů 2 Mbit/s a strukturovaných pronajatých okruhů 2 Mbit/s je zahrnuto v minimálním souboru služeb pronajatých okruhů uvedených v doporučení o relevantních trzích.
Minimální soubor pronajatých okruhů je vymezen v rozhodnutí Komise 2003/548/ES ze dne 24. července 2003 o minimálním souboru pronajatých okruhů s harmonizovanými vlastnostmi a o souvisejících normách podle článku 18 směrnice o univerzální službě [7].
(9) Informace poskytnuté členskými státy poukazují na problémy s délkou a rozdílností dodacích lhůt pronajatých okruhů pro koncové uživatele a velkoodběratele a dílčích okruhů pronajatých okruhů.
Tím není dotčeno přezkoumání relevantních trhů vnitrostátními regulačními orgány podle článku 16 rámcové směrnice a čl. 16 odst.
(10) V případech, kdy podle článku 10 přístupové směrnice a článku 18 a přílohy VII směrnice o univerzální službě uloží vnitrostátní regulační orgány povinnosti nediskriminace při poskytování některých služeb pronajatých okruhů, vztahuje se zásada nediskriminace na všechny relevantní aspekty poskytovaných služeb, jako jsou objednávání, přechod, dodávání, kvalita, doba trvání opravy, podávání zpráv a sankce; u smluv o pronajatých okruzích je nanejvýš vhodné pokrýt tyto aspekty dohodou o rozsahu služeb; namísto sankcí by mohly být v dohodě zahrnuty kompenzace za nesplnění smluvních požadavků, pokud by to bylo vhodnější s ohledem na právní rámec v daném členském státě.
(11) Zejména by měly být v dohodě o rozsahu služeb zahrnuty smluvní dodací lhůty, aby bylo zajištěno, že dodací lhůty pronajatých okruhů pro velkoodběratele poskytované těmito operátory jsou stejné jako dodací lhůty poskytované pro jejich vlastní služby, a tudíž dostatečně kratší než dodací lhůty pozorované na trzích pro koncové uživatele.
(12) Zveřejnění hodnot nejlepší současné praxe týkajících se celkové dodací lhůty pronajatých okruhů napomohou vnitrostátním regulačním orgánům zajistit, aby smluvní dodací lhůty pronajatých okruhů pro velkoodběratele a dílčích okruhů pronajatých okruhů poskytovaných zejména operátory s povinností nediskriminace nebránily ostatním konkurenčním operátorům na trzích pronajatých okruhů pro koncové uživatele v poskytování podobných hodnot dodacích lhůt jejich zákazníkům.
Smluvní dodací lhůty pronajatých okruhů pro velkoodběratele musí proto alespoň umožňovat konkurenčním operátorům na trzích pro koncové uživatele dosahovat dodacích lhůt odpovídajících nejlepší současné praxi označených operátorů, kteří poskytují pronajaté okruhy na těchto trzích pro koncové uživatele.
Dodací lhůty pro koncové uživatele delší než dodací lhůty odpovídající nejlepší současné praxi mohou vést k překážkám rozvoje vnitřního trhu sítí a služeb elektronických komunikací; podle čl.
8 odst. 3 písm. a) rámcové směrnice je odstranění takovýchto překážek úkolem vnitrostátních regulačních orgánů.
Dodací lhůty odpovídající nejlepší současné praxi označených operátorů na trzích pro koncové uživatele zahrnují postupy dodání koncovým uživatelům u označených operátorů; tudíž by příslušné dodací lhůty pro velkoodběratele byly kratší.
(13) Podle článku 18 a přílohy VII směrnice o univerzální službě vnitrostátní regulační orgány zajistí, aby byly zveřejňovány obvyklé dodací lhůty pro minimální soubor pronajatých okruhů poskytovaných označenými podniky; za účelem přezkoumání tohoto doporučení bude možná Komise potřebovat také dostupná data o pronajatých okruzích nezahrnutých v minimálním souboru.
(14) Komise toto doporučení přezkoumá nejpozději do 31. prosince 2005 za účelem zohlednění trhů a měnících se technologií.
(15) Komunikační výbor předložil své stanovisko podle čl. 22 odst. 2 rámcové směrnice,
DOPORUČUJE:
1. Při ukládání a zachovávání povinnosti nediskriminace podle článku 10 přístupové směrnice nebo podle článku 18 a přílohy VII směrnice 2002/22/ES (dále jen "směrnice o univerzální službě") pro operátory poskytující služby pronajatých okruhů (dále jen "označení operátoři") by vnitrostátní regulační orgány měly:
a) zajistit, aby smlouvy obsahovaly vymahatelné dohody (dále jen "dohody o rozsahu služeb"), které pokrývají všechny relevantní aspekty služeb pronajatých okruhů pro velkoodběratele, jako jsou např. objednávání, přechod, dodávání, kvalita, doba trvání opravy, podávání zpráv a odstrašující finanční pokuty;
b) zajistit, aby smluvní dodací lhůty pronajatých okruhů pro velkoodběratele byly v těchto dohodách o rozsahu služeb pro každou kategorii okruhů co možná nejkratší.
Smluvní dodací lhůty pro velkoodběratele musí být v každém případě kratší než dodací lhůty odpovídající nejlepší současné praxi označených operátorů na trzích pro koncové uživatele.
Dodací lhůty odpovídající nejlepší současné praxi označených operátorů na trzích pro koncové uživatele pro pronajaté okruhy 64 kbit/s, nestrukturované pronajaté okruhy 2 Mbit/s, strukturované pronajaté okruhy 2 Mbit/s a nestrukturované pronajaté okruhy 34 Mbit/s jsou uvedeny v příloze.
Metodika výpočtu hodnot nejlepší současné praxe popsaná v příloze je považována za vhodnou za účelem zohlednění uznaných rozdílů struktur sítí a dodacích postupů mezi různými označenými operátory v různých členských státech;
c) zejména zajistit, aby finanční pokuty obsažené ve smlouvách podle písmene a) platily na případy zpoždění dodávky okruhů a aby se skládaly ze stanovené částky za každý den prodlení pro každý objednaný okruh; ve smlouvě musí být též stanoveno, že částka není splatná, pokud označený operátor předloží důkaz o tom, že zpoždění nezavinil;
d) zajistit, aby byly podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2002/21/ES (dále jen "rámcová směrnice") poskytovány informace nezbytné pro přípravu jakéhokoliv přezkumu tohoto doporučení a tyto informace předávat podle čl. 5 odst. 2 rámcové směrnice Komisi.
2. Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 4. února 2005
o dalším zjišťování obsahu polycyklických aromatických uhlovodíků v některých potravinách
(oznámeno pod číslem K(2005) 256)
(Text s významem pro EHP)
(2005/108/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 [1] stanoví maximální limity pro polycyklické aromatické uhlovodíky (PAU), zejména benzo(a)pyren, v některých potravinách.
S ohledem na přetrvávající nejistotu týkající se obsahu karcinogenních polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách stanoví nařízení, aby opatření byla přezkoumána do 1. dubna 2007.
Pro toto přezkoumání je třeba shromáždit informace.
(2) Vědecký výbor pro potraviny ve stanovisku ze dne 4. prosince 2002 dospěl k závěru, že řada polycyklických aromatických uhlovodíků jsou genotoxické karcinogeny.
Vzhledem k bezprahovým účinkům genotoxických látek by obsah polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách měl být snížen na co nejnižší rozumně dosažitelnou úroveň.
Vědecký výbor pro potraviny dospěl k závěru, že benzo(a)pyren by mohl být použit jako indikátor výskytu a účinku karcinogenních polycyklických aromatických uhlovodíků, uvedených v příloze, v potravinách.
Aby se při příštím přezkoumání vědělo, zda je vhodné nadále využívat benzo(a)pyren jako indikátor, je třeba provést další analýzy příslušných podílů těchto polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách.
K dispozici jsou metody zjišťování více polycyklických aromatických uhlovodíků.
(3) Polycyklické aromatické uhlovodíky se mohou v potravinách vytvořit během zahřívání, sušení nebo uzení, kdy může dojít k přímému kontaktu s produkty spalování.
Pokud byly v potravinách zjištěny vysoké obsahy polycyklických aromatických uhlovodíků, měly by být prozkoumány výrobní metody a metody zpracování.
Například v důsledku procesů sušení a ohřívání na přímém ohni, které se používají při výrobě jedlých olejů, např. olivového oleje z pokrutin, může být obsah polycyklických aromatických uhlovodíků vysoký.
Při rafinaci olejů může být benzo(a)pyren odstraněn prostřednictvím aktivního uhlíku, avšak není jasné, zda procesy rafinace účinně odstraní všechny příslušné polycyklické aromatické uhlovodíky.
Je třeba používat výrobní metody a metody zpracování, které zabraňují počáteční kontaminaci surových olejů polycyklickými aromatickými uhlovodíky,
DOPORUČUJE ČLENSKÝM STÁTŮM:
Zjistit příslušné obsahy benzo(a)pyrenu a dalších polycyklických aromatických uhlovodíků uvedených v příloze, zejména těch, které Vědecký výbor pro potraviny prohlásil za karcinogenní [2]. Zhodnotit příslušné podíly těchto polycyklických aromatických uhlovodíků v potravinách uvedených v nařízení (ES) č.
208/2005. Zjistit rovněž obsahy polycyklických aromatických uhlovodíků v jiných potravinách, které mohou obsahovat vysoké obsahy PAU, jako je sušené ovoce a potravinové doplňky.
Obsah každého karcinogenního polycyklického aromatického uhlovodíku změřený v jednotlivých vzorcích konkrétních potravin by měl být oznámen.
Je například třeba uvést příslušný obsah polycyklických aromatických uhlovodíků změřený v každém jednotlivém vzorku olivového oleje z pokrutin nebo slunečnicového oleje nebo uzené ryby (se jménem druhu) nebo uzené šunky atd.
Hrubé údaje budou shromážděny a předloženy Komisí.
Sdělit výsledky zkoumání Komisi do 31. října 2006, aby se při přezkoumání do 1. dubna 2007 vědělo, jaké jsou maximální limity benzo(a)pyrenu a zda je jej vhodné nadále používat jako indikátor.
2. Zjistit, jaké metody se používají pro výrobu a zpracování jedlých olejů a tuků.
Pokud se jedlé oleje a tuky vyrábějí za použití metod, které mohou způsobit kontaminaci surových olejů nebo tuků vysokým obsahem polycyklických aromatických uhlovodíků, spolu s výrobci hledat náhradní nebo optimalizované metody, které by obsahy snížily.
Podat do 31. října 2006 Komisi zprávu o výsledcích zkoumání a o pokroku dosaženém při úsilí vyhnout se používání metod, které mohou způsobit kontaminaci.
3. Zjistit, jaké metody se používají pro uzení a sušení potravin.
Pokud se používají metody, které mohou způsobit vysoký obsah polycyklických aromatických uhlovodíků, spolu s výrobci hledat náhradní nebo optimalizované metody, které by obsahy snížily.
Podat do 31. října 2006 Komisi zprávu o výsledcích zkoumání a o pokroku dosaženém při úsilí vyhnout se používání metod, které mohou způsobit kontaminaci.
4. Zjistit, zda se polycyklické aromatické uhlovodíky nacházejí v kakaovém másle a jak tomu předejít, a do 31. října 2006 podat Komisi zprávu o výsledcích zkoumání.
Požadují se informace o obsahu benzo(a)pyrenu a dalších polycyklických aromatických uhlovodících v kakaovém másle, o zdrojích případné kontaminace a o možných způsobech jejího snížení.
Tyto informace se použijí pro přezkoumání odchylek pro kakaové máslo uvedených v nařízení (ES) č. 208/2005.
5. Poskytnout informace o všech dalších zkoumáních týkajících se environmentálních zdrojů kontaminace potravin polycyklickými aromatickými uhlovodíky.
Doporučení Komise
ze dne 15. února 2005
o úloze nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady a o výborech správní nebo dozorčí rady společností kótovaných na burze
(Text s významem pro EHP)
(2005/162/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na druhou odrážku článku 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve sdělení přijatém dne 21. května 2003, představila Komise svůj akční plán "Modernizace práva obchodních společností a zlepšení řízení a správy podniků v Evropské unii – Plán pro postup vpřed" [1].
Hlavní cíle akčního plánu zahrnují posílení práv akcionářů a ochrany zaměstnanců, věřitelů a dalších osob, s nimiž společnosti přicházejí do styku, a to vhodnou úpravou společenstevního práva a pravidel řízení a správy podniků tak, aby vyhovovaly různým kategoriím společností, a posílení efektivnosti a konkurenceschopnosti podniků, se zvláštním důrazem na některé specifické problémy s přeshraničním prvkem.
(2) Evropský parlament ve své rezoluci ze dne 21. dubna 2004 tento plán přivítal a vyjádřil silnou podporu pro většinu oznámených podnětů.
Evropský parlament vyzval Komisi, aby navrhla pravidla na odstranění a předcházení střetů zájmů a zejména zdůraznil, že je nutno, aby společnosti kótované na burze měly výbor pro audit, mezi jehož funkce by patřila i kontrola nezávislosti, objektivnosti a výkonnosti externích auditorů.
(3) Nevýkonní členové správní rady nebo členové dozorčí rady jsou společnostmi přijímáni za různými účely.
Velmi důležitá je zejména jejich úloha dohlížet nad výkonnými členy správní rady nebo členy představenstva a podílet se na řešení situací, při nichž dochází ke střetům zájmů. Pro obnovení důvěry ve finanční trhy je zásadní posílit tuto úlohu.
Členské státy by proto měly být vyzvány, aby přijaly příslušná opatření pro společnosti kótované na burze definované jako společnosti, jejichž cenné papíry jsou přijaty pro obchodování na regulovaném trhu ve Společenství.
Při provádění tohoto doporučení by členské státy měly vzít v úvahu specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu a předcházet zbytečnému nerovnému zacházení s rozličnými typy subjektů kolektivního investování.
Pokud jde o subjekty kolektivního investování, které jsou definovány ve směrnici Rady 85/611/EHS z 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [2], stanovuje již uvedená směrnice soubor specifických mechanismů pro řízení a správu podniku.
Aby však předešlo zbytečnému nerovnému zacházení s těmi subjekty kolektivního investování korporačního typu, které nepodléhají harmonizaci na úrovni Společenství, měly by vzít členské státy v úvahu, zda a do jaké míry jsou v těchto neharmonizovaných subjektech kolektivního investování uplatňovány stejné mechanismy řízení a správy podniku.
(4) Vzhledem ke složitosti mnoha záležitostí, které je nutno řešit, není přijetí podrobných závazných pravidel nezbytně tou nejlepší a nejúčinnější cestou k dosažení vytčených cílů.
Mnoho kodexů pravidel řízení a správy podniků přijatých v členských státech spoléhá na zpřístupnění informací jako prostředku k dodržování předpisů založeném na metodě "dodržujte nebo vysvětlujte": společnosti jsou vyzývány, aby zpřístupnily údaje, zda dodržují příslušný kodex, a aby vysvětlovaly veškeré závažnější odchylky od něj.
Tato metoda umožňuje společnostem reagovat na specifické požadavky daného odvětví a podniku a trhům zase hodnotit předkládaná vysvětlení a zdůvodnění.
Pro posílení úlohy nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady je proto žádoucí, aby všechny členské státy byly vyzvány k podniknutí kroků nezbytných pro zavedení souboru pravidel založených na zásadách obsažených v tomto doporučení, kterými se budou na vnitrostátní úrovni řídit společnosti kótované na burze, a to buď pomocí metody "dodržujte nebo vysvětlujte" nebo na základě právních předpisů.
(5) Pokud se členské státy rozhodnou uplatnit metodu "dodržujte nebo vysvětlujte" (což znamená, že se od společností požaduje, aby vysvětlovaly různé aspekty své činnosti odkazem na stanovený soubor doporučení pro osvědčené postupy), měly by mít možnost učinit tak na základě příslušných doporučení vytvořených účastníky trhu.
(6) Cílem opatření přijatých členskými státy v souladu s tímto doporučením by mělo být především zlepšování řízení a správy společností kótovaných na burze.
Jelikož je tento cíl důležitý pro ochranu jak současných, tak i budoucích investorů ve všech společnostech, které jsou kótované na burze ve Společenství, a to bez ohledu na to, zda jsou takové společnosti zapsané v jednom z členských států nebo nikoli, měla by se tato opatření vztahovat také na společnosti zapsané ve třetích zemích, ale kótované na burze ve Společenství.
(7) Přítomnost nezávislých zástupců ve správní nebo dozorčí radě a/nebo v představenstvu, kteří jsou schopni napadnout rozhodnutí vedení, je obecně považována za prostředek ochrany zájmů akcionářů a dalších zúčastněných subjektů.
Ve společnostech s rozptýleným vlastnictvím je prvotním zájmem zajištění odpovědnosti vedení vůči slabým akcionářům.
Ve společnostech s majoritními akcionáři se více klade důraz na to, jak zajistit, aby společnost byla vedena způsobem dostatečně zohledňujícím zájmy menšinových akcionářů.
Zajištění dostatečné ochrany třetích stran je důležité v obou případech.
Činnost vedení, ať je formální struktura orgánů společnosti jakákoli, by proto měla podléhat účinnému a dostatečně nezávislému dozoru.
Nezávislost by měla být chápána jako absence jakéhokoli závažného střetu zájmů; v této souvislost by měla být řádná pozornost věnována zejména nebezpečím, která mohou vyplynout ze skutečnosti, že člen orgánu společnosti má těsné vazby s konkurenční společností.
(8) Pro zajištění toho, že činnost vedení společnosti bude podléhat účinnému a dostatečně nezávislému dozoru, by měl ve správní nebo dozorčí radě zasedat dostatečný počet nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, kteří se nepodílejí na řízení společnosti ani její skupiny a jsou nezávislí v tom, že u nich nedochází ke střetu zájmů.
Vzhledem k rozdílnosti právních režimů v různých členských státech, by podíl nezávislých členů správní nebo dozorčí rady neměl být na úrovni Společenství přesně definován.
(9) Dohlížecí úloha nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady je obecně vnímána jako zásadní ve třech oblastech, kde je možnost střetu zájmů zvláště vysoká, zejména když vedení není v takových záležitostech přímo odpovědné akcionářům: jmenování členů správního orgánu, odměňování členů správního orgánu a audit.
Je proto vhodné posilovat úlohu nevýkonných členů správní rady a členů dozorčí rady v těchto oblastech a v rámci dozorčích rad a správních rad podporovat vytváření výborů odpovědných jednotlivě za jmenování, odměňování a audit.
(10) V zásadě, a aniž by byly dotčeny pravomoci valné hromady, pouze správní nebo dozorčí rada jako celek má výhradní statutární pravomoc činit rozhodnutí a jakožto sborový orgán je společně odpovědná za plnění svých povinností.
Správní nebo dozorčí rada má pravomoc rozhodovat o počtu a složení výborů, jejichž vytvoření považuje za žádoucí pro zjednodušení své vlastní práce, ale tyto výbory v zásadě nenahrazují správní nebo dozorčí radu jako takovou.
Výbory pro jmenování, odměňování či audit by proto obecně měly předkládat doporučení zaměřená na přípravu rozhodnutí, která má správní nebo dozorčí rada přijmout.
Avšak správní nebo dozorčí radě by nemělo být předem bráněno přenést část svých rozhodovacích pravomocí na výbory, pokud to považuje za vhodné a pokud je to v souladu s vnitrostátními právními předpisy, ačkoli správní nebo dozorčí rada zůstává plně odpovědná za rozhodnutí přijatá v oblasti její působnosti.
(11) Protože určování kandidátů, kteří mají být přijati na volná místa ve správních orgánech společností jak v monistických tak dualistických systémech vyvolává otázky související s výběrem nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, kteří mají dohlížet na vedení společnosti, nebo se setrváním členů vedení ve funkcích, měl by být výbor pro jmenování složen zejména z nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady.
Tak by zůstala ve výboru pro jmenování místa pro nevýkonné členy správní rady nebo členy dozorčí rady, kteří nesplňují kritéria pro nezávislost. Tak by byla rovněž zachována místa pro výkonné členy správní rady či členy představenstva (ve společnostech, v nichž je výbor pro jmenování vytvořen v rámci správního orgánu v monistickém systému a pokud výkonní členové správní rady či členové představenstva netvoří v tomto výboru většinu).
(12) Vzhledem k tomu, že jednotlivé členské státy přistupují k otázce orgánů odpovědných za jmenování a odvolávání členů správního orgánu různě, měla by prvotní úloha výboru pro jmenování vytvořeného v rámci správní nebo dozorčí rady spočívat především v zajištění toho, aby v případech, kdy se správní nebo dozorčí rada podílí na procesu jmenování a odvolávání (na základě pravomoci předkládat návrhy nebo přijímat rozhodnutí vymezené vnitrostátními právními předpisy), byla tato funkce vykonávána co nejobjektivněji a nejprofesionálněji.
Výbor pro jmenování by měl tedy správní nebo dozorčí radě především předkládat doporučení týkající se jmenování nebo odvolání členů správního orgánu orgánem příslušným k tomu podle vnitrostátního společenstevního práva.
(13) V oblasti odměňování se kodexy pravidel řízení a správy podniků přijaté v členských státech zaměřují především na odměňování výkonných členů správní rady nebo členů představenstva, protože možnost zneužití a střetu zájmů je v zásadě soustředěna zde.
Mnoho kodexů také připouští, že na úrovni správních orgánů společnosti by měla být věnována určitá pozornost politice odměňování vrcholového vedení společnosti.
V neposlední řadě je zvláštní pozornost věnována záležitosti akciových opcí.
Vzhledem k tomu, že jednotlivé členské státy přistupují k otázce orgánů odpovědných za stanovení výše odměn pro členy správního orgánu různě, měla by úloha výboru pro odměňování vytvořeného v rámci správní nebo dozorčí rady spočívat především v zajištění toho, aby v případech, kdy se správní nebo dozorčí rada podílí na procesu stanovování výše odměn (na základě pravomoci předkládat návrhy nebo přijímat rozhodnutí vymezené vnitrostátními právními předpisy), byla tato funkce vykonávána co nejobjektivněji a nejprofesionálněji.
Výbor pro odměňování by měl tedy správní nebo dozorčí radě především předkládat doporučení týkající se těch otázek odměňování, o kterých bude rozhodnuto orgánem příslušným k tomu podle vnitrostátního společenstevního práva.
(14) Za dva nejdůležitější úkoly správní nebo dozorčí rady se považuje zajištění, aby zprávy týkající se finančních záležitostí společnosti a další související informace šířené společností přinášely přesný a úplný obraz o stavu společnosti, a kontrola postupů stanovených pro hodnocení a řízení rizik.
V této souvislosti přisuzuje většina kodexů pravidel řízení a správy podniků hlavní úlohu výboru pro audit, který je nápomocen dozorčí radě nebo správní radě při plnění jejích funkcí.
V některých členských státech jsou tyto povinnosti uloženy, zcela nebo částečně, orgánům společnosti mimo správní nebo dozorčí radu.
Je proto vhodné stanovit, aby výbor pro audit vytvořený v rámci správní nebo dozorčí rady obecně předkládal správní nebo dozorčí radě doporučení týkající se dotyčných záležitostí a aby takové činnosti mohly být stejně účinně prováděny v rámci jiných struktur mimo správní nebo dozorčí radu.
(15) Aby nevýkonní členové správní rady nebo členové dozorčí rady mohli účinně plnit své úkoly, měli by mít odpovídající zázemí a dostatek času na svou práci.
Kromě toho by dostatečný počet z nich měl splňovat příslušná kritéria nezávislosti.
Před jmenováním nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady by měly být poskytnuty, k této záležitosti odpovídající informace a tyto informace by měly být s dostatečnou pravidelností aktualizovány.
(16) Co se týká odborné způsobilosti členů správního orgánu, trvá většina kodexů pravidel řízení a správy podniků na potřebě mít ve správních orgánech odborně způsobilé osoby, ale na druhé straně uznává, že definice dostatečné odborné způsobilosti by měla být ponechána na samotných společnostech, protože určení takové odborné způsobilosti bude mimo jiné záviset na jejích činnostech, velikosti a prostředí, protože by kritéria odborné způsobilosti měl splňovat daný správní orgán jako celek.
Nicméně existuje jedna záležitost, která většinou vzbuzuje zvláštní pozornost, a to potřeba zvláštní způsobilosti členů výboru pro audit, u nichž se určité znalosti považují za nepostradatelné.
Proto by si správní nebo dozorčí rada měla sama stanovit potřebné složení výboru pro audit a pravidelně je posuzovat, přičemž by měla věnovat zvláštní pozornost zkušenostem nezbytným pro činnost tohoto výboru.
(17) V souvislosti s povinnostmi členů správního orgánu, se většina kodexů pravidel řízení a správy podniků snaží zajistit, aby členové správního orgánu věnovali výkonu svých povinností dostatek času. Některé z těchto kodexů omezují počet členství ve správních orgánech jiných společností: funkce předsedy nebo výkonného člena správní rady či člena představenstva jsou obvykle považovány za náročnější než funkce nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, ale přesné počty povolených členství ve správních orgánech společností se značně liší.
Avšak angažovanost vyžadovaná od člena správního orgánu se může značně lišit v závislosti na společnosti a jejím prostředí; v takové situaci by se každý člen správního orgánu měl sám usilovat o vyváženost svých různých závazků.
(18) Kodexy pravidel řízení a správy podniků přijaté v členských státech obecně uznávají potřebu významného podílu nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, tedy takových, u nichž nedochází k závažnému střetu zájmů.
Nezávislost se často chápe jako absence blízkých vazeb s vedením, majoritními akcionáři a společností samotnou.
Protože neexistuje společné chápání toho, co výraz nezávislost přesně znamená, je vhodné poskytnout obecné prohlášení popisující, co je obecným cílem.
Měl by být rovněž upraven (nevyčerpávající) výčet situací zahrnujících vztahy nebo okolnosti, které jsou obvykle považovány za situace, které by mohly vyústit v závažný střet zájmů, ke kterým pak musí členské státy přihlížet při stanovení kritérií, které má správní nebo dozorčí rada používat, na vnitrostátní úrovni.
Vymezení toho, co znamená nezávislost, by mělo být v zásadě ponecháno správní nebo dozorčí radě samotné.
Když správní nebo dozorčí rada uplatňuje kritéria nezávislosti, měla by zaměřovat spíše na podstatu než na formu.
(19) Vzhledem k důležitosti úlohy připisované nevýkonným členů m správní rady nebo členů dozorčí rady v souvislosti s obnovováním důvěry a obecněji s rozvojem řádných postupů řízení a správy podniků by měly být kroky přijaté v členských státech k provádění tohoto doporučení důkladně sledovány,
DOPORUČUJE:
ODDÍL I
PŮSOBNOST A DEFINICE
1. Působnost
Členské státy jsou vyzývány k podniknutí kroků nezbytných pro přijetí souboru ustanovení na vnitrostátní úrovni týkajících se úlohy nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady a výborů správní nebo dozorčí rady, které mají být zřízeny společnostmi kótovanými na burze, buď formou metody "dodržujte nebo vysvětlujte" nebo prostřednictvím právních předpisů, a to pomocí nástrojů, které nejlépe vyhovují jejich právnímu prostředí.
Měly by však řádně zvážit specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu ve smyslu směrnice Rady 85/611/EHS.
Členské státy by také měly vzít v úvahu specifika subjektů kolektivního investování korporačního typu, jejichž činnost uvedenými směrnicemi není upravena a jejichž jediným účelem je investování peněz získaných od investorů do široké škály aktiv a které neusilují o převzetí právní nebo řídící kontroly nad žádným z emitentů jejich základních investic.
Pokud se členské státy rozhodnout uplatnit metodu "dodržujte nebo vysvětlujte", která od společností požaduje, aby vysvětlovaly různé aspekty své činnosti odkazem na soubor uznaných doporučení pro osvědčené postupy, měly by od společností vyžadovat, aby každý rok konkrétně uvedly ta doporučení, která nesplnily (a v případě doporučení, jehož pravidla jsou trvalé povahy, pro jakou část účetního období k takovému neplnění došlo) a důkladně a konkrétně vysvětlit rozsah – a důvody – veškerých závažných neplnění daných doporučení.
Při zvažování zásad stanovených v tomto doporučení by členské státy měly vzít v úvahu zejména následující skutečnosti:
Funkce a charakteristické rysy přidělené členskými státy některému z výborů vytvořených v rámci správní nebo dozorčí rady a navrhovaných v tomto doporučení by měly řádně zohledňovat práva a povinnosti příslušných orgánů společnosti, jak jsou definovány ve vnitrostátní právní úpravě.
Členským státům by mělo být umožněno, zcela nebo částečně, se rozhodnout mezi vytvořením jakéhokoli výboru v rámci správní nebo dozorčí rady s charakteristickými rysy navrhovanými v tomto doporučení a využitím jiných struktur – stojících mimo správní nebo dozorčí radu – či postupů.
Takové struktury nebo postupy, které by byly pro společnosti povinné buď podle vnitrostátního práva, nebo na základě osvědčených postupů doporučených na vnitrostátní úrovni prostřednictvím metody "dodržujte nebo vysvětlujte", by měly být funkčně rovnocenné a stejně účinné.
Co se týká společností kótovaných na burze, které jsou zapsány v jednom z členských států, měl by se soubor předpisů, které mají členské státy zavést, týkat přinejmenším těch společností kótovaných na burze, které jsou zapsané na jejich území.
Co se týká společností kótovaných na burze, které nejsou zapsané v jednom z členských států, měl by se soubor předpisů, které mají členské státy zavést, týkat přinejmenším společností kótovaných na burze s primární kotací na regulovaném trhu na jejich území.
2. Definice pro účely tohoto doporučení
"společnostmi kótovanými na burze" se rozumí společnosti, jejichž cenné papíry jsou přijaty k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu směrnice 2004/39/ES v jednom nebo více členských státech;
"členem správního orgánu" se rozumí jakýkoli člen správního, řídícího nebo dozorčího orgánu společnosti;
"výkonným členem správní rady" se rozumí jakýkoli člen správního orgánu společnosti (v monistickém systému) podílející se na každodenním řízení společnosti;
"nevýkonným členem správní rady" se rozumí jakýkoli člen správního orgánu společnosti (v monistickém systému) kromě výkonného člena správní rady;
"členem představenstva" se rozumí jakýkoli člen řídícího orgánu společnosti (v dualistickém systému);
"členem dozorčí rady" se rozumí jakýkoli člen dozorčího orgánu společnosti (v dualistickém systému).
ODDÍL II
PŘÍTOMNOST A ÚLOHA NEVÝKONNÝCH ČLENŮ SPRÁVNÍ RADY A ČLENŮ DOZORČÍ RADY
3. Přítomnost nevýkonných členů správní rady a členů dozorčí rady:
Ve správních, řídících a dozorčích orgánech by měl zasedat tak vhodně vyvážený počet výkonných členů správní rady či členů představenstva a nevýkonných členů správní rady či členů dozorčí rady, aby ani jednotlivec ani malá skupinka jednotlivců nemohli ovládnout rozhodování těchto orgánů.
Současné nebo minulé výkonné povinnosti předsedy správní nebo dozorčí rady by mu neměly překážet v jeho schopnosti provádět objektivní dozor.
V orgánu v monistickém systému je jednou z možností, jak toto zajistit, oddělení funkce předsedy a generálního ředitele; v orgánech monistického i dualistického systému je jednou z možností to, že se generální ředitel nestane okamžitě předsedou správní nebo dozorčí rady.
V případech, kdy se společnost rozhodne spojit funkci předsedy a generálního ředitele nebo okamžitě jmenovat bývalého generálního ředitele předsedou správní nebo dozorčí rady, měla by toto své rozhodnutí doplnit informacemi o jakýchkoli zárukách přijatých v tomto směru.
4. Počet nezávislých členů správního orgánu
Do správní nebo dozorčí rady společnosti by měl být zvolen dostatečný počet nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady, který zajistí, že jakékoli zásadní střety zájmů týkající se členů správních orgánů budou řádně vyřešeny.
5. Organizace ve výborech správních orgánů
Správní orgány by měly být organizovány tak, aby dostatečný počet nezávislých nevýkonných členů správní rady nebo členů dozorčí rady zastával účinnou roli v těch klíčových oblastech, kde je možnost střetu zájmů obzvláště vysoká.
V této souvislosti, pokud není v bodě 7 stanoveno jinak, by měly být s přihlédnutím k příloze I vytvářeny výbory pro jmenování, odměňování a audit v rámci té správní nebo dozorčí rady, která se podle vnitrostátního práva podílí na jmenování, odměňování a auditu.
6. Postavení výborů vůči správní nebo dozorčí radě
Výbory pro jmenování, odměňování a audit by měly předkládat doporučení zaměřená na přípravu rozhodnutí, která má přijmout sama správní nebo dozorčí rada.
Prvotním účelem výborů by mělo být zvýšení efektivnosti správní nebo dozorčí rady zajištěním toho, že rozhodnutí budou přijímána po řádném zvážení, a pomoc při organizaci její práce při zajišťování toho, aby při přijímání rozhodnutí nedošlo k závažnému střetu zájmů.
Účelem vytvoření výborů není vyjmutí zmíněné záležitosti z působnosti správní nebo dozorčí rady samotné a tato stále zůstává plně odpovědná za rozhodnutí přijatá v oblasti její působnosti.
Podmínky výkonu pravomocí jakéhokoli vytvořeného výboru by měly být stanoveny správní nebo dozorčí radou.
Pokud je to podle vnitrostátního práva přípustné, muselo by být každé přenesení rozhodovacích pravomocí výslovně uvedeno, řádně popsáno a zcela transparentním způsobem zveřejněno.
7. Pružnost při vytváření výborů
Společnosti by měly zajistit, aby funkce přidělené výboru pro jmenování, odměňování a audit byly vykonávány.
Avšak společnosti mohou dle svého uvážení funkce seskupovat a vytvářet méně než tři výbory.
V takových situacích by měly společnosti jasně vysvětlit důvody, proč si vybraly alternativní přístup, a jak při vybraném přístupu plní cíle stanovené pro uvedené tři samostatné výbory.
Ve společnostech, kde je správní nebo dozorčí rada malá, mohou být funkce přidělené uvedeným třem výborům vykonávány správní nebo dozorčí radou jako celkem za předpokladu, že splňuje požadavky na složení výborů a že je v tomto ohledu poskytován dostatek informací.
V takových situacích by se na správní nebo dozorčí radu jako celek měly vztahovat vnitrostátní předpisy týkající se výborů správních orgánů (zejména co se týká jejich úlohy, činnosti a transparentnosti).
8. Hodnocení správní nebo dozorčí rady
Každý rok by měla správní nebo dozorčí rada provádět hodnocení své činnosti.
Toto by mělo zahrnovat hodnocení jejího složení, organizace a činnosti jako skupiny, dále hodnocení způsobilosti a výkonnosti každého jejího člena a každého člena jejích výborů a posouzení, do jaké míry plnila cíle své činnosti, které byly stanoveny.
9. Transparentnost a komunikace
Správní nebo dozorčí rada by měla nejméně jednou ročně zveřejnit (jako součást informací každoročně zveřejňovaných společností ohledně jejího systému pravidel řízení a správy podniků) příslušné informace o její vnitřní organizaci a pravidlech pro její činnosti včetně určení rozsahu zásadních změn uskutečněných na základě jí provedeného sebehodnocení.
Správní nebo dozorčí rada by měla zajistit, aby akcionáři byli řádně informováni o různých záležitostech společnosti, jejím strategickém přístupu a zvládání rizik a střetů zájmů.
Úloha členů správního orgánu v souvislosti s komunikací a jednáním s akcionáři by měla být jasně vymezena.
ODDÍL III
PROFIL NEVÝKONNÝCH ČLENŮ SPRÁVNÍ RADY A ČLENŮ DOZORČÍ RADY
10. Jmenování a odvolání
Nevýkonní členové správní rady nebo členové dozorčí rady by měli být jmenováni pro konkrétní období s možností individuálního znovuzvolení, přičemž maximální intervaly budou stanoveny na vnitrostátní úrovni tak, aby umožnily jak nezbytný rozvoj zkušeností, tak i dostatečně časté opětovné potvrzování v jejich funkcích.
Mělo by být také možné odvolat je, ale jejich odvolání by nemělo být jednodušší než odvolání výkonných členů správní rady nebo členů představenstva.
11. Odborná způsobilost
Pro udržení vyváženosti odborné způsobilosti svých členů by správní nebo dozorčí rada měla stanovit své požadované složení v souvislosti se strukturou a činností společnosti a pravidelně ho hodnotit.
Správní nebo dozorčí rada by měla zajistit, aby byla složena z členů, kteří jako celek, mají požadovanou různost znalostí, schopnosti úsudků a zkušeností pro řádné plnění svých úkolů.
Členové výboru pro audit by měli společně mít příslušné aktuální znalosti a zkušenosti v oblasti finančních záležitostí a účetnictvím společností kótovaných na burze odpovídající činnostem dané společnosti.
Všem novým členům správní nebo dozorčí rady by měl být nabídnut individuální školicí program, který se v potřebné míře bude týkat povinností souvisejících s výkonem jejich funkce a organizace a činností společnosti.
Správní nebo dozorčí rada by měla provádět pravidelný přezkum, aby určila oblasti, kde si členové správního orgánu musí zvýšit své dovednosti a znalosti.
Když je navrženo jmenování člena, měly by být zveřejněny jeho konkrétní schopnosti, které jsou důležité pro jeho práci ve správní nebo dozorčí radě.
Aby měly trhy a veřejnost možnost zhodnotit, zda je tato odborná způsobilost odpovídající i po určité době, měla by správní nebo dozorčí rada každý rok zveřejňovat profil svého složení a informace o konkrétní způsobilosti jednotlivých členů správního orgánu, které se týkají jejich působení ve správní nebo dozorčí radě.
12. Povinnosti
Každý člen správního orgánu by měl věnovat svým povinnostem nezbytný čas a pozornost a měl by se zavázat omezit počet svých dalších pracovních závazků (zejména členství se správních orgánech jiných společností) do takové míry, aby bylo zajištěno řádné plnění jeho povinností.
Když je navrženo jmenování člena správního orgánu, měly by být zveřejněny jeho další důležité pracovní závazky.
Správní nebo dozorčí rada nebo představenstvo by měly být informovány o následných změnách.
Každý rok by měl správní orgán sbírat údaje o takových závazcích a takové informace pak zveřejňovat ve svých výročních zprávách.
13. Nezávislost
Člen správního orgánu by měl být považován za nezávislého pouze tehdy, nemá-li žádné obchodní, rodinné či jiné vztahy se společností, jejím většinovým akcionářem nebo vedením, které vytvářejí střet zájmů zhoršující jeho úsudek.
Celá řada kritérií pro hodnocení nezávislosti členů správních orgánů by měla být přijata na vnitrostátní úrovni s přihlédnutím k pokynům v příloze II, kde je vymezena řada situací zahrnující vztahy a okolnosti, u nichž se obecně má za to, že mohou vyústit v závažný střet zájmů.
Určení toho, co nezávislost znamená, je především záležitostí správní nebo dozorčí rady samotné.
Správní nebo dozorčí rada může dokonce zvážit, že ačkoli některý člen správního orgánu splňuje všechny podmínky pro nezávislost stanovené na vnitrostátní úrovni, nemůže být považován za nezávislého z důvodu konkrétních okolností týkajících se jeho osoby nebo společnosti, přičemž platí i opak.
Měly by být zpřístupněny dostatečné informace o závěrech, k nimž správní nebo dozorčí rada došla při rozhodování, zda by konkrétní člen správního orgánu měl být považován za nezávislého.
Když je navrženo jmenování nevýkonného člena správní rady nebo člena dozorčí rady, měla by společnost uveřejnit, zda ho považuje za nezávislého; pokud není splněno jedno nebo více z kritérií stanovených na vnitrostátní úrovni pro hodnocení nezávislosti členů správního orgánu, společnost by měla sdělit své důvody, proč tohoto člena správního orgánu přesto považuje za nezávislého.
Společnosti by také měly každý rok zpřístupňovat údaje o tom, které členy správního orgánu považují za nezávislé.
Pokud jedno nebo několik kritérií stanovených na vnitrostátní úrovni pro hodnocení nezávislosti členů správního orgánu není splněno v průběhu roku, měla by společnost sdělit důvody, proč daného člena správního orgánu přesto považuje za nezávislého.
Pro zajištění přesnosti informací poskytovaných ohledně nezávislosti členů správního orgánu by společnost měla požadovat, aby nezávislí členové správního orgánu pravidelně potvrzovali svou nezávislost.
ODDÍL IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
14. Další kroky
Členské státy se vyzývají, aby do 30. června 2006 přijaly nezbytná opatření pro podporu uplatňování zásad stanovených v tomto doporučení a aby sdělily Komisi opatření přijatá na základě tohoto doporučení, čímž umožní Komisi důkladně sledovat situaci a na základě sledování zhodnotit potřebu dalších opatření.
15. Určení
Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 1. března 2005
týkající se koordinovaného programu úředního dozoru nad potravinami na rok 2005
(Text s významem pro EHP)
(2005/175/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami [1], a zejména na čl. 14 odst. 3 uvedené směrnice,
po konzultaci se Stálým výborem pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na řádné fungování vnitřního trhu je nezbytné zorganizovat programy inspekcí potravin na úrovni Společenství navržené za účelem zlepšení harmonizovaného provádění úředního dozoru členských států nad potravinami.
(2) Tyto programy by měly klást důraz na soulad s právními přepisy Společenství týkajícími se potravin, jež jsou navrženy zvláště za účelem ochrany lidského zdraví a zájmů spotřebitelů, a zajistit korektní obchodní postupy.
(3) Směrnice 89/397/EHS stanoví obecné zásady pro výkon úředního dozoru nad potravinami, včetně inspekcí, které mají vykonat příslušné orgány členských států.
Stanoví rovněž, že Komise bude každoročně předkládat doporučení týkající se koordinovaného programu dozoru pro následující rok.
(4) Doporučení Komise ze dne 19. prosince 2003 týkající se koordinovaného programu úředního dozoru na rok 2004 [2] stanoví některá doporučení pro koordinovaný program úředního dozoru, včetně posouzení bakteriologické bezpečnosti sýrů vyrobených ze syrového nebo termizovaného mléka.
Toto šetření by mělo být rozšířeno na další kategorie sýrů vyrobených z pasterizovaného mléka, aby bylo možno vyvodit příslušné závěry ohledně bezpečnosti těchto výrobků.
(5) Směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [3] doplňuje pravidla stanovená směrnicí 89/397/EHS.
Stanoví, že úřední laboratoře členských států uvedené v článku 7 směrnice 98/397/EHS mají odpovídat kritériím vymezeným v souboru evropských norem EN 45000, nyní nahrazených normou EN ISO 17025:2000.
(6) Koordinované programy se provádějí, aniž jsou dotčeny jakékoli jiné úřední kontroly prováděné členskými státy v rámci jejich vnitrostátních kontrolních programů.
(7) Výsledky souběžně prováděných vnitrostátních programů a koordinovaných programů mohou poskytnout informace a zkušenosti pro přípravu kontrolních opatření a právních předpisů v budoucnosti,
DOPORUČUJE:
1. V průběhu roku 2005 by měly členské státy provést inspekce a dozory zahrnující v určených případech odběr vzorků a jejich analýzy v laboratořích s cílem:
a) posoudit bakteriologickou bezpečnost sýrů vyrobených z pasterizovaného mléka (pokračování koordinovaného programu, který byl zahájen v roce 2004 na základě doporučení ze dne 19. prosince 2003 týkajícího se koordinovaného programu úředního dozoru nad potravinami na rok 2004);
b) posoudit bakteriologickou bezpečnost míchaných salátů, pokud jde o bakterii Listeria monocytogenes;
c) posoudit bezpečnost, jakost a označování drůběžího masa, pokud jde o použití látek zadržujících vodu;
d) posoudit bezpečnost některých potravin pro kojence a malé děti, pokud jde o množství dusičnanů a patulinu.
2. Ačkoli doporučení nestanoví úroveň odběru vzorků a/nebo inspekcí, členské státy by měly zajistit, aby tyto úrovně vytvářely dostatečný přehled o dané problematice v každém členském státu.
3. Členské státy by měly poskytnout požadované informace v podobě záznamových formulářů stanovených v přílohách I–IV, aby tak usnadnily porovnatelnost výsledků.
Tyto informace by měly být zaslány Komisi nejpozději do 1. května 2006 spolu s důvodovou zprávou, ve které by měla být stanoviska k výsledkům a k přijatým prosazovacím opatřením.
4. Potraviny, které se mají v souladu s koordinovaným programem na rok 2005 analyzovat, by se měly předložit úředním laboratořím, které splňují požadavky článku 3 směrnice 93/99/EHS.
Pokud však v členských státech neexistují laboratoře vhodné k některým analýzám podle tohoto doporučení, mohou členské státy určit jiné laboratoře, jež jsou schopny takové analýzy provést.
5. Bakteriologická bezpečnost sýrů vyrobených z pasterizovaného mléka
5.1. Rozsah působnosti koordinovaného programu na rok 2005
Cílem této části programu je pokračovat v mikrobiologickém šetření zahájeném v roce 2004 v rámci koordinovaného programu na rok 2004 zaměřeném pouze na sýry vyrobené ze syrového nebo termizovaného mléka, aby se tak rozsah působnosti programu rozšířil i na sýry vyrobené z mléka zpracovaného za vyšší teploty než při termizaci (tj. pasterizací).
Toto rozšíření koordinovaného programu se doporučuje kvůli možnosti vyvození důležitých závěrů týkajících se bezpečnosti sýrů.
Výsledky tohoto šetření budou vyhodnoceny a spolu s výsledky průzkumu z roku 2004 dány k dispozici, aby se o tomto odvětví vytvořil obecný přehled.
5.2. Odběr vzorků a metoda analýzy
Šetření by se mělo týkat čerstvých, měkkých a polotvrdých sýrů vyrobených z mléka, které prošlo pasterizací.
Příslušné orgány členských států by měly odebrat reprezentativní vzorky těchto produktů jak ve fázi výroby, tak ve fázi prodeje, včetně dovezených výrobků, s cílem zjistit přítomnost bakterií Salmonella a Listeria monocytogenes a určení počtu bakterií Staphylococcus aureus a Escherichia coli.
Pokud se zjistí přítomnost Listeria monocytogenes, měl by být určen počet těchto bakterií.
Pokud se odebírají vzorky ve fázi prodeje, stačí provést testy na přítomnost bakterie Salmonella a určení počtu bakterie Listeria monocytogenes.
Se vzorky, z nichž každý má hmotnost minimálně 100 gramů nebo jej tvoří jeden kus sýra, pokud váží méně než 100 gramů, by se mělo zacházet hygienicky, měly by být uloženy v chladicích nádobách a neprodleně odeslány do laboratoře k analýze.
Laboratoře by měly mít možnost zvolit si metodu, pokud stupeň účinnosti této metody vyhovuje cíli, jehož má být dosaženo.
Pro určení přítomnosti bakterie Salmonella se však doporučuje poslední verze normy ISO 6785 nebo EN/ISO 6579, pro určení přítomnosti bakterie Listeria monocytogenes se doporučuje poslední verze norem EN/ISO 11290-1 a 2, pro určení počtu bakterií Staphylococcus aureus se doporučuje poslední verze normy EN/ISO 6888-1 nebo 2 a pro určení počtu bakterií Escherichia coli se doporučuje poslední verze normy ISO 11866-2,3 nebo ISO 16649-1,2.
Lze také používat rovnocenné metody uznané příslušnými orgány.
Celková úroveň odběru vzorků by měla být ponechána na úsudku příslušných orgánů členských států.
Výsledky dozoru by měly být zaznamenány do vzorových záznamových formulářů stanovených v příloze I.
6. Bakteriologická bezpečnost míchaných salátů, pokud jde o bakterii Listeria monocytogenes
6.1. Rozsah působnosti koordinovaného programu na rok 2005
V posledních letech vzrostla spotřeba jídla připraveného k přímé konzumaci, jako jsou míchané saláty obsahující syrovou zeleninu a jiné přísady jako maso nebo mořské plody.
Takové výrobky mohou představovat případné riziko pro lidské zdraví kvůli obsahu patogenních bakterií jako Listeria monocytogenes.
Pro zamezení růstu patogenních bakterií, které se případně mohou objevit ve výrobcích, a na ochranu lidského zdraví je důležité provádět zvláštní hygienická opatření, včetně vhodného uskladnění a řízení teploty.
Cílem této části programu je posoudit mikrobiologickou bezpečnost předem připravených míchaných salátů obsahujících syrovou zeleninu a jiné přísady jako maso a mořské plody, pokud jde o bakterii Listeria monocytogenes, za účelem podpory vyšší úrovně ochrany spotřebitele a shromáždění informací o rozšíření této bakterie v těchto výrobcích.
6.2.
Odběr vzorků a metoda analýzy
Šetření by se mělo týkat předem balených míchaných salátů ze syrové zeleniny obsahujících maso nebo mořské plody nebo jiné přísady, které:
a) v konečném balení nejsou tepelně ošetřeny;
b) vyžadují uchování v chladu;
c) jsou určeny ke konzumaci bez tepelné úpravy nebo mohou být konzumovány bez předchozí tepelné úpravy.
Příslušné orgány členských států by měly odebrat vzorky těchto produktů ve fázi prodeje, nejlépe v samoobsluhách, s cílem určit přítomnost a zároveň určit počet bakterií Listeria monocytogenes.
Jeden vzorek tvoří jedna vzorová jednotka (jedno neotevřené balení).
Vzorky, pokud možno odebrané těsně před datem spotřeby, by měly být uloženy v chladicích nádobách a neprodleně odeslány do laboratoře k analýze.
V době odběru vzorků by měla být zaznamenána teplota skladování a doba uskladnění výrobků a tato informace by měla být uvedena v důvodové zprávě přiložené k výsledkům vyšetřování.
V laboratoři by se mělo zajistit, aby všechny přísady byly řádně promíchány.
Pro určení přítomnosti a počtu bakterií Listeria monocytogenes se doporučují poslední verze norem EN/ISO 11290-1 a 2.
Laboratoře by však měly mít možnost zvolit si metodu, pokud stupeň účinnosti této metody vyhovuje cíli, jehož má být dosaženo.
Celková úroveň odběru vzorků by měla být ponechána na úsudku příslušných orgánů členských států.
Výsledky dozoru by měly být zaznamenány do vzorového záznamového formuláře stanoveného v příloze II.
7. Bezpečnost, kvalita a označování drůběžího masa, pokud jde o použití látek zadržujících vodu
7.1. Rozsah působnosti koordinovaného programu na rok 2005
Nedávný odběr vzorků v členských státech odhalil, že na trh bylo uvedeno velké množství výrobků obsahujících nadměrné množství přidané vody a použití hydrolyzovaných bílkovin coby látek zadržujících vodu v drůbežím mase a polotovarech z drůbežího masa.
Ustanovení čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 71/118/EHS ze dne 15. února 1971 o hygienických otázkách obchodu s čerstvým drůbežím masem [4] zakazuje uvádět na trh čerstvé drůbeží maso, ve kterém byly užity látky, které zvlášť podporují zadržování vody.
Nedávný pracovní dokument zaměstnanců Komise (SEC(2004) 1130) rovněž členské státy upozornil, že ačkoli v polotovarech a výrobcích z kuřecího masa mohou být použity látky zadržující vodu, jejich použití musí odpovídat kodexům správné praxe schváleným členskými státy nebo správným výrobním postupům a musí náležitě zohlednit zásady ochrany spotřebitele, včetně právních předpisů týkajících se označování potravin, jak stanoví směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/EHS ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [5].
Cílem této části programu je na úrovni Společenství ověřit správné provádění směrnice 71/118/EHS, pokud jde o látky zadržující vodu v chlazeném a mraženém kuřecím mase (kuřecích prsou) a jejich použití v polotovarech z mraženého kuřecího masa (kuřecích prsou) s cílem posílit ochranu spotřebitele a zkontrolovat správné označování.
7.2. Odběr vzorků a metoda analýzy
Při odběru vzorků, analýze a výpočtu výsledků by se měly příslušné orgány členských států řídit analytickým protokolem popsaným v příloze V.
Doporučuje se zaměřit se na odběr vzorků mražených kuřecích prsou z velkoobchodů i chlazených a mražených kuřecích prsou z maloobchodního prodeje.
Celková úroveň odběru vzorků by měla být ponechána na úsudku příslušných orgánů členských států.
Výsledky následného dozoru by měly být zaznamenány do vzorového záznamového formuláře stanoveného v příloze III.
8. Bezpečnost některých potravin pro kojence a malé děti, pokud jde o množství dusičnanů a patulinu
8.1. Rozsah působnosti koordinovaného programu na rok 2005
Potraviny obsahující kontaminující látky, které přesahují toxikologicky přijatelné limity, mohou představovat případné riziko pro lidské zdraví, zvláště pro citlivé skupiny obyvatel, jako jsou kojenci a malé děti.
Přítomnost kontaminujících látek lze snížit pomocí správných výrobních nebo zemědělských postupů.
Za účelem ochrany lidského zdraví byly v nařízení (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [6], a nařízení Komise (ES) č. 655/2004 ze dne 7. dubna 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 466/2001, pokud jde o dusičnany v potravinách pro kojence a malé děti [7], stanoveny konkrétní maximální limity dusičnanů a patulinu v potravinách určených kojencům a malým dětem.
Cílem této části programu je ověřit, že potraviny určené kojencům a malým dětem, které byly uvedeny na trh, nepřesahují maximální limity dusičnanů a patulinu stanovené právními předpisy Společenství za účelem zajištění vysokého stupně ochrany spotřebitele.
8.2. Odběr vzorků a metoda analýzy
Příslušné orgány členských států by měly odebrat reprezentativní vzorky potravin pro kojence a malé děti, zejména potravin obsahujících mrkev, brambory, listovou zeleninu a jablečné produkty, především ve fázi maloobchodního prodeje, ale nesmí opomenout ani výrobu a dovoz (došlo-li k němu), s cílem zjistit přítomnost dusičnanů (v potravinách s obsahem mrkve, brambor a listové zeleniny) a patulinu (v potravinách s obsahem jablečných produktů jiných než obilných).
V rámci úředního kontroly množství dusičnanů a patulinu se doporučují metody odběru vzorků a analýzy stanovené v těchto právních předpisech Společenství:
- směrnice Komise 2002/63/ES ze dne 11. července 2002, kterou se stanoví metody Společenství pro odběr vzorků určených k úřední kontrole reziduí pesticidů v produktech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a kterou se zrušuje směrnice 79/700/EHS [8], pokud jde o dusičnany,
- směrnice Komise 2003/78/ES ze dne 11. srpna 2003, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství patulinu v potravinách [9], pokud jde o patulin.
Celková úroveň odběru vzorků by měla být ponechána na úsudku příslušných orgánů členských států.
Výsledky následného dozoru by měly být zaznamenány do vzorového záznamového formuláře stanoveného v příloze IV.
Doporučení Komise
ze dne 1. března 2005
týkající se koordinovaného monitorovacího programu Společenství pro rok 2005 s cílem zajistit dodržování maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a v některých dalších produktech rostlinného původu a na jejich povrchu a vnitrostátních monitorovacích programů pro rok 2006
(Text s významem pro EHP)
(2005/178/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na čl. 7 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [2], a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 86/362/EHS a 90/642/EHS stanoví, že by Komise měla postupně pracovat na vytvoření systému, který by umožnil odhad dietární expozice pesticidům.
Aby bylo umožněno vytváření reálných odhadů, měly by být k dispozici údaje o monitorování reziduí pesticidů v řadě potravinářských produktů, které představují hlavní složky evropské stravy.
Obecně se uznává, že hlavní složky evropské stravy tvoří zhruba 20–30 potravinářských produktů.
Vzhledem ke zdrojům, jež jsou k monitorování reziduí pesticidů na vnitrostátní úrovni k dispozici, jsou členské státy v rámci koordinovaného monitorovacího programu schopny ročně analyzovat vzorky pouze osmi produktů.
Používání pesticidů vykazuje změny v časovém rozpětí tříletých cyklů.
Každý pesticid by proto měl být monitorován ve 20–30 potravinářských produktech po dobu několika tříletých cyklů.
(2) V roce 2005 by měla být monitorována rezidua pesticidů, na něž se vztahuje toto doporučení, neboť tak budou moci být tyto údaje využity pro odhad skutečné dietární expozice těmto reziduím.
(3) K počtům vzorků, jež mají být odebrány v rámci každé koordinované monitorovací činnosti, je třeba zaujmout systematický statistický přístup.
Takový přístup Komise vymezila v Codex Alimentarius [3].
Na základě binomického rozdělení pravděpodobnosti lze vypočítat, že zkoumání 613 vzorků umožní s více než 99 % jistotou odhalit vzorek obsahující rezidua pesticidů, která překračují mez stanovitelnosti obsahu, pokud méně než 1 % produktů rostlinného původu obsahuje rezidua překračující tuto mez.
Odběr těchto vzorků by měl být mezi členskými státy rozdělen podle počtu obyvatel a spotřebitelů, přičemž se od jednoho produktu odebere minimálně 12 vzorků ročně.
(4) Pokyny týkající se "Postupů pro kontrolu jakosti při analýze reziduí pesticidů" jsou zveřejněny na webových stránkách Komise [4].
Platí, že by analytické laboratoře členských států měly tyto pokyny uplatňovat v co největší míře a že by tyto pokyny měly být průběžně přezkoumávány s ohledem na zkušenosti získané v rámci monitorovacích programů.
(5) Směrnice 86/362/EHS a 90/642/EHS požadují, aby členské státy vymezily kritéria, která uplatňují při vypracovávání svých vnitrostátních programů inspekcí.
Tyto informace by měly zahrnovat kritéria uplatňovaná při stanovování počtu vzorků, jež mají být odebrány, analýz, jež mají být provedeny, a použitých vykazovaných limitů, dále kritéria, na jejichž základě byly vymezeny vykazované limity, a podrobné informace o akreditaci laboratoří, které provádějí analýzy, v souladu se směrnicí Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [5]. Měl by rovněž být uveden počet a druh porušení právních předpisů a opatření, jež byla přijata.
(6) Maximální přípustné hodnoty reziduí v příkrmech pro kojence a malé děti byly stanoveny v souladu s článkem 6 směrnice Komise 91/321/EHS ze dne 14. května 1991 o počáteční a pokračovací kojenecké výživě [6] a článkem 6 směrnice Komise 96/5/ES, Euratom ze dne 16. února 1996 o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti [7].
(7) Informace o výsledcích monitorovacích programů jsou obzvláště vhodné ke zpracování, ukládání a přenosu elektronickou cestou či metodami pro zpracování údajů.
Byly vytvořeny formáty, na základě kterých členské státy Komisi předkládají údaje prostřednictvím elektronické pošty.
Členské státy by proto měly být schopny zaslat Komisi své zprávy ve standardním formátu.
K dalšímu vývoji tohoto standardního formátu nejúčinněji přispívá vypracovávání pokynů ze strany Komise.
(8) Opatření tohoto doporučení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
DOPORUČUJE:
1. Členské státy se vyzývají, aby v průběhu roku 2005 odebraly a analyzovaly vzorky, a to pro kombinace produktů / reziduí pesticidů stanovené v příloze I, přičemž se vychází z počtu vzorků každého produktu, jenž byl členským státům přidělen v příloze II, a odpovídajícím způsobem se zohlední vnitrostátní podíl a podíl Společenství a třetích zemí na trhu daného členského státu.
Pokud možno by v případě pesticidů, které představují akutní nebezpečí, jako jsou např. estery kyseliny fosforečné, endosulfan a N-methyl-karbamáty, měl být přiměřený počet vzorků těchto produktů: hrušek, brambor, mrkve, pomerančů nebo mandarinek a okurek podroben samostatné analýze jednotlivých jednotek v druhém laboratorním vzorku, pokud jsou takové pesticidy zjištěny a obzvláště pokud se jedná o produkty jednoho producenta.
Počet jednotek by měl být v souladu se směrnicí Komise 2002/63/ES [8].
Měly by být odebrány dva vzorky.
Pokud první laboratorní vzorek obsahuje detekovatelné reziduum pesticidu, na který je analýza zaměřena, měly by se jednotky druhého vzorku analyzovat samostatně.
Každý členský stát by měl odebrat alespoň deset vzorků příkrmů pro kojence a malé děti vyrobených převážně na bázi zeleniny, ovoce nebo obilovin.
Vzorky by se měly odebírat z produktů pocházejících z ekologického zemědělství.
Počet vzorků by měl být přiměřený podílu ekologických produktů na trhu každého členského státu, přičemž se odebere nejméně jeden vzorek.
2. Členské státy se vyzývají, aby nejpozději do 31. srpna 2006 oznámily výsledky analýz vzorků testovaných pro kombinace produktů / reziduí pesticidů stanovené v příloze I a uvedly:
a) použité analytické metody a dosažené vykazované limity, a to v souladu s postupy pro kontrolu jakosti stanovenými v dokumentu Postupy pro kontrolu jakosti při analýze reziduí pesticidů;
b) počet a druh porušení právních předpisů a opatření, jež byla přijata.
Zpráva by měla být vypracována ve formátu, včetně elektronického formátu, jenž je v souladu s pokyny, které členským státům v souvislosti s prováděním doporučení Komise týkajících se koordinovaných monitorovacích programů Společenství poskytl Stálý výbor pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Výsledky vzorků odebraných z produktů pocházejících z ekologického zemědělství by měly být oznámeny na samostatném záznamovém listu.
3. Členské státy se vyzývají, aby Komisi a ostatním členským státům nejpozději do 31. srpna 2005 zaslaly informace požadované dle čl. 7 odst. 3 směrnice 86/362/EHS a čl. 4 odst. 3 směrnice 90/642/EHS, jež se týkají monitorovací činnosti v roce 2004, s cílem alespoň na základě kontrolního odběru vzorků zajistit dodržování maximálních limitů reziduí pesticidů, a to včetně:
a) výsledků svých vnitrostátních programů týkajících se reziduí pesticidů;
b) informací o svých postupech pro kontrolu jakosti laboratoří, a zejména informací o těch aspektech pokynů týkajících se postupů pro kontrolu jakosti při analýze reziduí pesticidů, které nebyly schopny uplatnit či s jejichž uplatňováním měly potíže;
c) informací o akreditaci laboratoří, které provádějí analýzy, v souladu s ustanoveními článku 3 směrnice 93/99/EHS (včetně druhu akreditace, akreditačního subjektu a kopie osvědčení o akreditaci);
d) informací o testech pro stanovení odborné způsobilosti a kruhových testech, jichž se laboratoře zúčastnily.
4. Členské státy se vyzývají, aby Komisi nejpozději do 30. září 2005 zaslaly své plánované vnitrostátní programy monitorování maximálních limitů reziduí pesticidů stanovených směrnicemi 90/642/EHS a 86/362/EHS pro rok 2006, včetně:
a) informací o kritériích uplatňovaných při stanovování počtu vzorků, jež mají být odebrány, a analýz, jež mají být provedeny;
b) informací o použitých vykazovaných limitech a kritériích, na jejichž základě byly vykazované limity vymezeny, a
c) podrobných informací o akreditaci laboratoří, které provádějí analýzy, v souladu se směrnicí Rady 93/99/EHS.
Doporučení Komise (ES)
ze dne 2. března 2005
o koordinovaném programu kontrol v oblasti výživy zvířat pro rok 2005 dle směrnice Rady 95/53/ES
(Text s významem pro EHP)
(2005/187/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/53/ES ze dne 25. října 1995, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat [1], a zejména na čl. 22 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2004 členské státy poukázaly na některé otázky, na které by se měl zaměřit koordinovaný program kontrol, jenž má být prováděn v roce 2005.
(2) Ačkoli směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [2] stanoví maximální obsahy aflatoxinu B1 v krmivech, pro ostatní mykotoxiny, jako je např. ochratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol a fumonisiny, neexistují žádné předpisy Společenství.
Údaje užitečné pro vyhodnocení situace za účelem vývoje právních předpisů by mohl poskytnout sběr informací o výskytu těchto mykotoxinů prostřednictvím náhodného odběru vzorků.
Některé krmné suroviny, jako např. obiloviny a olejnatá semena, jsou navíc v důsledku podmínek sklizně, skladování a přepravy obzvláště vystaveny kontaminaci mykotoxiny.
Jelikož se koncentrace mykotoxinů rok od roku liší, je vhodné pro všechny uvedené mykotoxiny sbírat údaje za více po sobě jdoucích let.
(3) Antibiotika mohou být s výjimkou kokcidiostatik a histomonostatik uváděna na trh a používána jako doplňkové látky v krmivech pouze do 31. prosince 2005.
Předcházející kontroly výskytu antibiotik a kokcidiostatik v některých krmivech, v nichž některé z těchto látek nejsou povoleny, ukazují, že k porušování tohoto zákazu stále dochází.
Četnost takových zjištění a citlivost dané záležitosti opravňují k pokračování v provádění kontrol.
(4) Je důležité zajistit, aby byla účinně prosazována omezení týkající se použití krmných surovin živočišného původu v krmivech stanovená příslušnými právními předpisy Společenství.
(5) Je vhodné zajistit, aby hodnoty stopových prvků mědi a zinku v krmných směsích pro prasata nepřekračovaly maximální obsah stanovený nařízením (ES) č. 1334/2003 ze dne 25. července 2003, kterým se mění podmínky pro povolení některých doplňkových látek v krmivech, které patří do skupiny stopových prvků [3].
(6) Opatření tohoto doporučení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
DOPORUČUJE:
1. Doporučuje se, aby členské státy v průběhu roku prováděly koordinovaný program kontrol, jehož cílem je prověřit:
a) koncentrace mykotoxinů (aflatoxinu B1, ochratoxinu A, zearalenonu, deoxynivalenolu a fumonisinů) v krmivech, s uvedením metody analýzy; metoda odběru vzorků by měla zahrnovat jak náhodný, tak cílený odběr vzorků; v případě cíleného odběru vzorků by vzorky měly být krmné suroviny, u nichž existuje podezření na vyšší koncentrace mykotoxinů, tj. např. obilná zrna, olejnatá semena, olejnaté plody, produkty a vedlejší produkty z nich a krmné suroviny skladované po dlouhou dobu či přepravované po moři na velké vzdálenosti; v případě aflatoxinu B1 by zvláštní pozornost měla rovněž být věnována krmným směsím pro zvířata chovaná na mléko kromě skotu chovaného na mléko; výsledky kontrol by měly být oznámeny prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I;
b) antibiotika, kokcidiostatika a/nebo histomonostatika, ať již povolené, či nepovolené jako doplňkové látky v krmivech pro určité živočišné druhy a kategorie, jež se často vyskytují v nemedikovaných premixech a krmných směsích, v nichž tyto látky nejsou povoleny; kontroly by se měly zaměřit na takové léčebné látky v premixech a krmných směsích, u kterých dle příslušného orgánu existuje větší pravděpodobnost zjištění nesrovnalostí; výsledky těchto kontrol by měly být oznámeny prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II;
c) realizaci omezení výroby a používání krmných surovin živočišného původu v souladu s přílohou III;
d) hodnoty mědi a zinku v krmných směsích pro prasata v souladu s přílohou IV.
2. Doporučuje se, aby členské státy zahrnuly výsledky koordinovaného programu kontrol stanoveného v odstavci 1 do zvláštní kapitoly výroční zprávy o kontrolních činnostech, kterou mají dle čl.
22 odst.
2 směrnice 95/53/ES a v souladu s nejnovější verzí harmonizovaného formuláře pro zprávu předložit do 1. dubna 2006.
Doporučení Rady
ze dne 8. března 2005
o jmenování člena Výkonné rady Evropské centrální banky
(2005/207/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 112 odst. 2 písm. b) a čl. 122 odst. 4 této smlouvy, jakož i na články 11.2 a 43.3 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
DOPORUČUJE:
Doporučení Komise
ze dne 11. března 2005
o Evropské chartě pro výzkumné pracovníky a o Kodexu chování pro přijímání výzkumných pracovníků
(Text s významem pro EHP)
(2005/251/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 165 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V lednu 2000 Komise považovala za nutné [1] založit Evropský výzkumný prostor jako opěrný bod pro budoucí působení Společenství v této oblasti za účelem posílení a strukturalizace evropské výzkumné politiky.
(2) Zasedání Evropské rady v Lisabonu stanovilo pro Společenství cíl stát se do roku 2010 nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomikou na světě.
(3) Rada se zaměřila na otázky týkající se povolání a kariéry výzkumných pracovníků uvnitř Evropského výzkumného prostoru ve svém usnesení ze dne 10. listopadu 2003 [2], a zejména ocenila záměr Komise pracovat na vytvoření Evropské charty pro výzkumné pracovníky a Kodexu chování při přijímání výzkumných pracovníků.
(4) Nedostatek výzkumných pracovníků [3], obzvláště v některých klíčových oblastech, v blízké budoucnosti vážně ohrozí inovativní sílu, znalostní schopnosti a růst produktivity v EU a mohl by narušit dosažení cílů stanovených v Barceloně a Lisabonu.
Proto musí Evropa výrazně zvýšit svou přitažlivost pro výzkumné pracovníky a musí posílit účast výzkumných pracovnic poskytnutím podmínek nezbytných pro dlouhodobější a přitažlivější kariéry v oblasti výzkumu a vývoje [4].
(5) Dostatečné a dobře rozvinuté lidské zdroje v oblasti výzkumu a vývoje jsou úhelným kamenem pro vývoj vědeckých znalostí, technického pokroku, zvýšení kvality života, zajištění blahobytu evropských občanů a posílení evropské konkurenceschopnosti.
(6) Je třeba zavést a uplatňovat nové nástroje pro kariérní růst výzkumných pracovníků, čímž se přispěje ke zlepšení pracovních perspektiv pro výzkumné pracovníky v Evropě.
(7) Výhodnější a viditelnější pracovní perspektivy také přispějí k vytvoření kladného postoje veřejnosti vůči profesi výzkumného pracovníka, a tudíž povzbudí více mladých lidí k volbě tohoto povolání.
(8) Konečným politickým cílem tohoto doporučení je přispět rozvoji přitažlivého, otevřeného a trvalého evropského trhu práce pro výzkumné pracovníky, kde rámcové podmínky umožní zaměstnat a udržet vysoce kvalitní výzkumné pracovníky v prostředí, které podpoří efektivní práci a produktivitu.
(9) Členské státy by se měly snažit poskytnout výzkumným pracovníkům systémy dlouhodobého rozvoje kariéry na všech stupních bez ohledu na smluvní situaci a zvolenou profesní dráhu ve výzkumu a vývoji a dále zajistit, aby se na výzkumné pracovníky pohlíželo jako na profesní skupinu tvořící nedílnou součást institucí, v nichž pracují.
(10) I přes značné úsilí vyvíjené členskými státy k odstranění správních a právních překážek zeměpisné a mezioborové mobility mnoho překážek ještě přetrvává.
(11) Všechny formy mobility musí být podporovány jako nedílná součást celkové politiky lidských zdrojů ve vědě a výzkumu na národní, regionální a institucionální úrovni.
(12) Hodnota všech forem mobility musí být plně uznána v systémech pracovního hodnocení a kariérního růstu výzkumných pracovníků jako zkušenost prospěšná pro jejich profesní rozvoj.
(13) Vývoj sladěné kariéry a politiky mobility výzkumných pracovníků, kteří do Evropské unie přicházejí [5] nebo ji naopak opouštějí, by měl být přezkoumán s ohledem na situaci v rozvojových zemích a regionech uvnitř a vně Evropy, aby se budování výzkumných kapacit v Evropské unii nevytvářelo na úkor méně rozvinutých zemí nebo regionů.
(14) Investoři nebo zaměstnavatelé výzkumných pracovníků by měli při provádění náboru zodpovídat za otevřená, průhledná a mezinárodně srovnatelná výběrová a náborová řízení.
(15) Společnost by měla ve větší míře ocenit odpovědnost a profesionalismus výzkumných pracovníků při výkonu práce na různých stupních jejich kariéry, a jejich všestrannou úlohu v rolích znalostních a řídících pracovníků, projektových koordinátorů, ředitelů, inspektorů, mentorů, poradců pro rozvoj kariéry nebo vědeckých komunikátorů.
(16) Toto doporučení vychází ze zásady, že zaměstnavatelé nebo investoři výzkumných pracovníků mají prvořadou povinnost zajistit dodržování požadavků vyplývajících z vnitrostátních, regionálních nebo odvětvových právních předpisů.
(17) Toto doporučení poskytuje členským státům, zaměstnavatelům, investorům a výzkumným pracovníkům cenný nástroj při dobrovolném provádění dalších iniciativ pro zlepšení a posílení perspektiv kariéry výzkumných pracovníků v Evropské unii a pro zřízení otevřeného trhu práce pro výzkumné pracovníky.
(18) Obecné zásady a požadavky popsané v tomto doporučení jsou výsledkem veřejné konzultace, na níž se plně podíleli členové řídící skupiny o lidských zdrojích a mobilitě,
DOPORUČUJE:
1. Aby se členské státy zaměřily na podniknutí kroků nezbytných k tomu, aby zaměstnavatelé nebo investoři výzkumných pracovníků rozvíjeli a udržovali příznivé výzkumné prostředí a pracovní kulturu, kde budou jednotlivci i výzkumné skupiny vyhodnocovány, povzbuzovány a podporovány a budou vybaveny hmotnými a nehmotnými prostředky nezbytnými pro dosažení svých cílů a úkolů.
V této souvislosti by se měla věnovat zvláštní pozornost přípravě pracovních podmínek a odborného vzdělávání v raných etapách kariéry výzkumných pracovníků, což ovlivní budoucí výběr a přitažlivost kariéry v oblasti výzkumu a vývoje.
2. Aby se v případě nutnosti členské státy zaměřily na klíčové kroky k zajištění toho, aby zaměstnavatelé nebo investoři výzkumných pracovníků zlepšili metody náboru pracovníků a systémy profesního vyhodnocování za účelem založení průhlednějšího, více otevřeného, rovného a mezinárodně uznaného systému náboru a kariérního růstu, což je předpokladem pro skutečný evropský trh práce pro výzkumné pracovníky.
3. Aby členské státy – při vytváření a přijímání svých strategií a systémů pro rozvoj dlouhodobého rozvoje kariéry výzkumných pracovníků – vzaly řádně na vědomí obecné zásady a požadavky podle Evropské charty pro výzkumné pracovníky a Kodexu chování při přijímání výzkumných pracovníků uvedených v příloze a řídily se jimi.
4. Aby se členské státy zaměřily na převzetí těchto obecných zásad a požadavků, které spadají do jejich pravomoci, do svých národních předpisových rámců nebo odvětvových a/nebo institucionálních norem a zásad (charty a/nebo kodexy pro výzkumné pracovníky).
Při této činnosti by měly vzít v úvahu velkou rozmanitost zákonů, předpisů a postupů, které v různých zemích a odvětvích ovlivňují průběh, organizaci a pracovní podmínky kariéry ve výzkumu a vývoji.
5. Aby členské státy považovaly tyto obecné zásady a požadavky za nedílnou součást institucionálních mechanismů zabezpečování kvality tím, že je budou brát jako prostředek pro vytvoření finančních kritérií pro národní/regionální finanční režimy a že je zavedou do procesů provádění kontrol, sledování a vyhodnocování veřejných subjektů.
6. Aby členské státy i nadále usilovaly o překonání přetrvávajících právních a správních překážek mobilitě, včetně meziodvětvové mobility a mobility mezi jednotlivými funkcemi a uvnitř funkcí, s přihlédnutím k rozšíření Evropské unie.
7. Aby členské státy usilovaly o zajištění přiměřeného sociálního zabezpečení pro výzkumné pracovníky v souladu s jejich právním statusem.
V této souvislosti musí být věnována zvláštní pozornost převodům nároků na důchodové zabezpečení, ať už nárokům ze zákona nebo dodatkovým nárokům, u výzkumných pracovníků, kteří se pohybují mezi soukromým a státním sektorem v jedné zemi a dále u výzkumných pracovníků, kteří odcházejí pracovat za hranice uvnitř Evropské unie.
Tyto režimy by měly zaručit, že výzkumní pracovníci, kteří během svého života změní zaměstnání nebo přeruší pracovní poměr, neztratí nárok na sociální zabezpečení.
8. Aby členské státy zavedly nezbytné struktury umožňující pravidelné přezkoumání tohoto doporučení, jakož i rozsahu uplatnění Evropské charty pro výzkumné pracovníky a Kodexu chování při přijímání výzkumných pracovníků ze strany zaměstnavatelů, investorů a výzkumných pracovníků.
9. Aby tato kritéria pro měření byla sestavena a schválena společně s členskými státy v rámci prací uskutečněných řídící skupinou pro lidské zdroje a mobilitu.
10. Aby členské státy jako zástupci uvnitř mezinárodních organizací založených na mezivládní úrovni věnovaly náležitou pozornost tomuto doporučení při navrhování strategií a při rozhodování o činnostech těchto organizací.
11. Toto doporučení je určeno členským státům, ale mělo by též sloužit jako nástroj pro posílení sociálního dialogu, stejně jako dialogu mezi výzkumnými pracovníky, zainteresovanými stranami a společností obecně.
12. Členské státy se vyzývají, aby v rámci možností informovaly Komisi do 15. prosince 2005, a poté každý rok, o veškerých opatřeních, která přijmou s ohledem na toto doporučení, a aby ji informovaly o prvních výsledcích spojených s jeho prováděním a poskytly jí příklady osvědčených postupů.
13. Toto doporučení bude Komisí pravidelně přezkoumáno v rámci otevřené metody koordinace.
Doporučení Rady
ze dne 8. března 2005
o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (9. ERF) za rozpočtový rok 2003
(2005/253/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na Dohodu o partnerství AKT-ES, podepsanou v Cotonou dne 23. června 2000 [1],
s ohledem na interní dohodu o financování a správě pomoci Společenství podle finančního protokolu k Dohodě o partnerství AKT-ES [2], zřizující mimo jiné devátý Evropský rozvojový fond (9. ERF), a zejména na čl. 32 odst. 3 uvedené dohody,
s ohledem na finanční nařízení ze dne 27. března 2003 pro devátý Evropský rozvojový fond [3], a zejména na články 96 až 103 uvedeného nařízení,
po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se operací 9. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2003, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 včetně odpovědí Komise [4],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 32 odst. 3 uvedené interní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 9. ERF.
(2) Provádění operací 9. ERF Komisí během rozpočtového roku 2003 bylo celkově uspokojivé,
DOPORUČUJE,
Doporučení Rady
ze dne 8. března 2005
o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (8. ERF) za rozpočtový rok 2003
(2005/254/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na čtvrtou úmluvu AKT-ES, podepsanou v Lomé dne 15. prosince 1989, ve znění dohody podepsané v Mauriciu dne 4. listopadu 1995,
s ohledem na interní dohodu o financování a správě pomoci Společenství podle druhého finančního protokolu ke čtvrté úmluvě AKT-ES [1], zřizující mimo jiné osmý Evropský rozvojový fond (8. ERF), a zejména na čl. 33 odst. 3 uvedené dohody,
s ohledem na finanční nařízení ze dne 16. června 1998 o spolupráci při financování rozvoje v rámci čtvrté úmluvy AKT-ES [2], a zejména na články 66 až 74 uvedeného nařízení,
po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se operací 8. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2003, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 včetně odpovědí Komise [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 33 odst. 3 uvedené interní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 8. ERF.
(2) Provádění operací 8. ERF Komisí během rozpočtového roku 2003 bylo celkově uspokojivé,
DOPORUČUJE,
Doporučení Rady
ze dne 8. března 2005
o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (7. ERF) za rozpočtový rok 2003
(2005/255/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na čtvrtou úmluvu AKT-ES, podepsanou v Lomé dne 15. prosince 1989, ve znění dohody podepsané na Mauriciu dne 4. listopadu 1995,
s ohledem na interní dohodu 91/401/EHS o financování a správě pomoci Společenství podle čtvrté úmluvy AKT-EHS [1], zřizující mimo jiné sedmý Evropský rozvojový fond (7. ERF), a zejména na čl. 33 odst. 3 uvedené dohody,
s ohledem na finanční nařízení ze dne 29. července 1991 o spolupráci při financování rozvoje v rámci čtvrté úmluvy AKT-EHS [2], a zejména na články 69 až 77 uvedeného nařízení,
po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se operací 7. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2003, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 včetně odpovědí Komise [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 33 odst. 3 interní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 7. ERF.
(2) Provádění operací 7. ERF Komisí během rozpočtového roku 2003 bylo celkově uspokojivé,
DOPORUČUJE,
Doporučení Rady
ze dne 8. března 2005
o absolutoriu, které má být uděleno Komisi za provádění operací Evropského rozvojového fondu (6. ERF) za rozpočtový rok 2003
(2005/256/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na třetí úmluvu AKT-EHS, podepsanou v Lomé dne 8. prosince 1984,
s ohledem na interní dohodu 86/126/EHS o financování a správě pomoci Společenství [1], a zejména na čl. 29 odst. 3 uvedené dohody,
s ohledem na finanční nařízení ze dne 11. listopadu 1986 pro šestý Evropský rozvojový fond (6. ERF) [2], a zejména na články 66 až 73 uvedeného nařízení,
po přezkoumání účtu příjmů a výdajů a rozvahy týkající se 6. ERF, uzavřených k 31. prosinci 2003, a zprávy Účetního dvora týkající se rozpočtového roku 2003 včetně odpovědí Komise [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 29 odst. 3 interní dohody uděluje Evropský parlament na doporučení Rady Komisi absolutorium za finanční řízení 6. ERF.
(2) Provádění operací 6. ERF Komisí během rozpočtového roku 2003 bylo celkově uspokojivé,
DOPORUČUJE,
Doporučení Komise
ze dne 29. března 2005,
o poskytování pronajatých okruhů v Evropské unii – Část 2 – Tvorba cen u dílčích pronajatých okruhů poskytovaných na velkoobchodní úrovni
(oznámeno pod číslem K(2005) 951)
(Text s významem pro EHP)
(2005/268/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací [1] (dále jen "rámcová směrnice"), a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Subjekty nově vstupující na trh (nebo "jiní oprávnění operátoři") jsou často odkázány na zavedeného operátora, aby mohly poskytovat pronajatý okruh na krátkou vzdálenost, který připojí objekt zákazníka k síti subjektu nově vstupujícího na trh (dále jen "dílčí pronajatý okruh").
(2) Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) [2] a směrnice Rady 92/44/EHS ze dne 5. června 1992 o uplatňování otevřeného přístupu k síti pro pronajaté okruhy [3], které jsou v současnosti zrušeny [4], byly určité organizace provozující služby pronajatých okruhů povinny poskytovat své služby pronajatého okruhu (včetně dílčích pronajatých okruhů) podle zásad nediskriminace a nákladové orientace.
(3) Podle článku 27 rámcové směrnice a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací [5] (dále jen "směrnice o univerzální službě") a článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení [6] (dále jen "přístupová směrnice"), jsou dříve uložené povinnosti zachovány do doby, než budou relevantní trhy přezkoumány podle článku 16 rámcové směrnice a čl. 16 odst. 3 směrnice o univerzální službě.
(4) V souladu s čl. 16 odst. 4 rámcové směrnice, pokud vnitrostátní regulační orgán zjistí, že na relevantním trhu není účinná hospodářská soutěž, určí podniky s významnou tržní silou a uloží takovým podnikům vhodné zvláštní regulační povinnosti, nebo zachová či změní takové povinnosti, pokud již existují. V souladu s čl. 18 odst. 1 směrnice o univerzální službě, pokud vnitrostátní regulační orgán zjistí, že na trhu pro poskytování minimálního souboru pronajatých okruhů není účinná hospodářská soutěž, určí podniky s významnou tržní silou a uloží povinnosti týkající se poskytování minimálního souboru a podmínky pro takové poskytování. Podniky, jež mají povinnosti podle některé z výše zmíněných směrnic, se dále uvádějí jen jako "oznámení operátoři".
(5) Dne 11. února 2003 Komise přijala doporučení o relevantních trzích produktů a služeb [7] definující relevantní trhy v odvětví elektronických komunikací, které musí vnitrostátní regulační orgány analyzovat podle článku 15 rámcové směrnice. Seznam zahrnuje koncové segmenty pronajatých okruhů poskytovaných na velkoobchodní úrovni a přenosové (trunkové) segmenty pronajatých okruhů poskytovaných na velkoobchodní úrovni.
(6) Dodávání dílčích pronajatých okruhů je zahrnuto v trhu koncových segmentů pronajatých okruhů poskytovaných na velkoobchodní úrovni a pro dostatečné délky okruhů rovněž v trhu přenosových segmentů pronajatých okruhů poskytovaných na velkoobchodní úrovni ve smyslu doporučení Komise ze dne 11. února 2003.
Záležitostí vnitrostátních regulačních orgánů je rozhodnout, co tvoří koncový segment v závislosti na topologii sítě specifické pro jejich vnitrostátní trh.
(7) Aniž by bylo dotčeno přezkoumávání trhu a posuzování tržní síly vnitrostátními regulačními orgány podle článků 15 a 16 rámcové směrnice a čl. 16 odst. 3 směrnice o univerzální službě, informace poskytnuté členskými státy svědčí o setrvalém zhoršování problémů ohledně úrovně cen u dílčích pronajatých okruhů poskytovaných oznámenými operátory a potvrzují problémy s rozdíly v takových cenách.
(8) V případech, kdy podle článku 13 přístupové směrnice nebo článku 18 směrnice o univerzální službě vnitrostátní regulační orgán ukládá povinnosti týkající se nákladové orientace, pokud jde o dílčí pronajaté okruhy, může přihlédnout ke skutečnosti, že informace o nákladech získané od dotčeného operátora nemusí zcela odrážet náklady efektivně hospodařícího operátora využívajícího moderní technologie.
Může rovněž přihlédnout k cenám na srovnatelných konkurenčních trzích, pokud jde o nařízené mechanismy pro náhradu nákladů nebo metodiky tvorby cen.
(9) Za těchto okolností by mělo zveřejnění doporučených cenových stropů pro dílčí pronajaté okruhy přinášet informace a pokyny pro vnitrostátní regulační orgány ohledně toho, jak využívat nejlepší stávající praxi v poskytování pronajatých okruhů při navrhování regulačních nápravných opatření pro trhy pronajatých okruhů, které nejsou na jejich území účinně konkurenční.
Tímto by přispělo k rozvoji vnitřního trhu zlepšením soudržnosti při používání předpisového rámce v celé Evropské unie a tím zároveň podpořilo vytvoření konkurenčnějšího a nákladově účinnějšího trhu pronajatých okruhů.
(10) Odchylky cenových stropů v tomto doporučení zohledňují průměrné ceny v těch členských státech, které umožňují oznámeným operátorům cenovou flexibilitu v různých zeměpisných oblastech.
(11) Podle čl. 13 odst. 3 přístupové směrnice mohou vnitrostátní regulační orgány požadovat od podniku označeného jako malý nebo střední podnik, aby poskytl úplné odůvodnění svých cen a mohou popřípadě požadovat úpravu cen.
(12) Komise zváží potřebu přezkoumat toto doporučení nejpozději do 31. července 2006, aby v něm bylo přihlédnuto k měnícím se technologiím a trhům.
(13) Komunikační výbor byl konzultován v souladu s postupem stanoveným v čl. 22 odst. 2 rámcové směrnice,
TÍMTO DOPORUČUJE:
1. Pro účely tohoto doporučení se použijí definice, které znějí:
a) "dílčím pronajatým okruhem" (LLPC) se rozumí poskytnuté spojení mezi objektem zákazníka a bodem propojení jiného oprávněného operátora v místě (nebo v blízkosti) uzlu sítě oznámeného operátora, a mělo by být považováno za konkrétní typ pronajatého okruhu poskytovaného na velkoobchodní úrovni, který může být používán jiným oprávněným operátorem pro poskytování služeb pro koncové uživatele, jiné operátory nebo pro svou vlastní potřebu, jako jsou, mimo jiné, pronajaté okruhy, spojení s telefonní sítí s přepojováním okruhů, datové služby nebo širokopásmový přístup;
b) "délkou okruhu" se rozumí radiální vzdálenost mezi umístněním obou konců okruhu, tj. vzdálenost z bodu propojení do objektu zákazníka;
c) "zákazníkem" se rozumí zákazník jiného oprávněného operátora.
2. Při ukládání nebo zachovávání povinnosti týkající se nákladové orientace cen podle čl. 13 odst. 1 směrnice 2002/19/ES (dále jen "přístupová směrnice"), pokud jde o operátory poskytující dílčí pronajaté okruhy, by vnitrostátní regulační orgány měly:
(a) zajistit, aby ceny spojené s poskytováním dílčího pronajatého okruhu odrážely pouze náklady prvků základní sítě a požadovaných služeb včetně přiměřené míry návratnosti.
Zejména může struktura sazeb zahrnovat cenu jednorázového připojení pokrývající odůvodněné počáteční náklady na provádění požadované služby (např. specifické zařízení, úprava okruhu, zkoušení a lidské zdroje) a měsíční ceny pokrývající stálé náklady na údržbu a používání poskytnutého zařízení a zdrojů;
(b) zajistit, aby všechny cenové stropy uvedené v příloze I pro dílčí pronajaté okruhy stanovené na základě cenových údajů a metodiky uvedených v pracovním dokumentu útvarů Komise byly dodržovány, neexistují-li spolehlivé důkazy získané z analýzy nákladového účetnictví a schválené vnitrostátním regulačním orgánem svědčící o tom, že by doporučený strop měl za následek cenovou hladinu, která by byla nižší než efektivní náklady prvků základní sítě a požadovaných služeb včetně přiměřené míry návratnosti.
Metodika použitá pro výpočet doporučených cenových stropů, jak je popsána v pracovním dokumentu zaměstnanců Komise [8], se považuje za vhodnou pro pokrytí uznaných cenových rozdílů mezi různými operátory v různých členských státech;
(c) uplatňovat svá práva podle článku 13 přístupové směrnice, tj. požadovat úplné odůvodnění navrhovaných sazeb a popřípadě požadovat jejich úpravu.
3. Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 6. dubna 2005
o širokopásmové elektronické komunikaci přes rozvody elektrické energie
(Text s významem pro EHP)
(2005/292/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Cílem tohoto doporučení je zajistit transparentní, přiměřené a nediskriminační podmínky pro rozmístění systémů komunikace přes rozvody elektrické energie a odstranění nepřiměřených regulačních překážek.
Systémy komunikace přes rozvody elektrické energie zahrnují zařízení i sítě.
(2) Předpisový rámec EU pro elektronické komunikace je zaměřen na vytvoření podmínek pro zajištění hospodářské soutěže při poskytování sítí a služeb elektronických komunikací a maximálních výhod z hlediska možnosti volby, ceny a kvality pro uživatele.
Úkolem vnitrostátních orgánů je podporovat hospodářskou soutěž při zajišťování sítí elektronických komunikací, včetně sítí komunikace přes rozvody elektrické energie.
Měly by proto odstraňovat všechny neodůvodněné regulační překážky, zejména překážky týkající se rozvodných společností, při rozmísťování a provozování sítí elektronických komunikací přes jejich rozvody elektrické energie.
(3) Rozmístění systémů komunikace přes rozvody elektrické energie podléhá pouze obecnému oprávnění v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) [2].
Zde mohou být případně zahrnuty i závazky stanovené ve směrnici Rady 89/336/EHS ze dne 3. května 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se elektromagnetické kompatibility [3] (směrnice o EMK), směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/5/ES ze dne 9. března 1999 o rádiových zařízeních a telekomunikačních koncových zařízeních a vzájemném uznávání jejich shody [4] (směrnice o koncových zařízeních), rámcové směrnici, směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací [5] (směrnice o univerzální službě), například v případě nouzové komunikace a integrity sítě.
S ohledem na zabránění diskriminaci, křížovému subvencování a narušování hospodářské soutěže mohou existovat též závazky týkající se určitých podniků v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES [6], pokud jde o vedení odděleného konsolidovaného účetnictví pro činnosti netýkající se rozvodu elektrické energie, například komunikace přes rozvody elektrické energie.
(4) Sítě komunikace přes rozvody elektrické energie jsou kabelové sítě a jako takové jsou řízenými médii.
Nevyužívají rádiové frekvence pro přenos ve smyslu přílohy B autorizační směrnice nebo rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady 676/2002/ES ze dne 7. března 2002 o předpisovém rámci pro politiku rádiového spektra v Evropském společenství [7].
(5) Systémy komunikace přes rozvody elektrické energie spadají do oblasti působnosti směrnice o EMK.
Termínem "přístroj", jak je definován ve směrnici o EMK, se rozumějí veškeré elektrické a elektronické přístroje včetně vybavení a zařízení, která obsahují elektrické a/nebo elektronické součástky.
Systémy komunikace přes rozvody elektrické energie jsou považovány za pevná zařízení a mohou být uvedeny do provozu pouze tehdy, jsou-li v souladu se směrnicí.
(6) V případě systémů komunikace přes rozvody elektrické energie mohou být příslušné kabely již používány pro jiné účely a sítě mohou být vystaveny neustálým změnám.
Z hlediska těchto charakteristik a specifické povahy nežádoucího vyzařování u systémů drátového vedení je nepraktické provádět měření celého systému a v souladu se směrnicí o EMK je vhodný ex-post model pro řízení vzájemného rušení systémů drátového vedení a rádiových systémů.
Proto by měla být za vyhovující z hlediska požadavků směrnice o EMK považována síť tvořená zařízením, které je ve shodě se směrnicí o EMK a používá se pro svůj zamýšlený účel, a instalovaná a provozovaná v souladu s dobrou technickou praxí vyhovující základním požadavkům směrnice o EMK.
Zdokumentovaná dobrá technická praxe by měla zahrnovat cílená měření na místě prokazující shodu s cíli směrnice o EMK z hlediska nežádoucího vyzařování zejména v situacích, kdy je zvýšená pravděpodobnost výskytu rušení.
(7) Tento přístup nesmí bránit členským státům uplatňovat zvláštní bezpečnostní opatření týkající se uvádění do provozu nebo používání zařízení určených k ochraně veřejných telekomunikačních sítí nebo přijímacích nebo vysílacích stanic užívaných pro bezpečnostní účely v přesně definovaných podmínkách využití spektra v souladu s článkem 6 směrnice o EMK.
(8) Pokud dotyčné strany nemohou vyřešit rušení způsobené systémy komunikace přes rozvody elektrické energie, měly by příslušné orgány požádat o prokázání shody příslušného systému a případně zahájit další posouzení.
Toto posouzení by mělo zahrnovat ověření shody daného systému se směrnicí o EMK.
Pokud nebylo této shody dosaženo, měly by příslušné orgány přijmout přiměřená, nediskriminační a transparentní opatření na prosazení shody daného systému.
(9) Pokud je určitý systém považován za vyhovující, avšak přesto způsobuje škodlivé rušení, měly by příslušné orgány členských států přijmout zvláštní opatření v souladu s článkem 6 směrnice o EMK s cílem vyřešit toto rušení.
Přijatá opatření by měla být přiměřená, nediskriminační a transparentní.
Při zkoumání přiměřenosti opatření by měly členské státy vzít v úvahu hospodářské a sociální aspekty příslušných služeb.
Členské státy mohou též vzít v úvahu technické možnosti moderního zařízení pro komunikaci přes rozvody elektrické energie, aby umožnily včasné řešení problémů rušení snížením vyzařování signálů na konkrétních rádiových kmitočtech a místech rušení pomocí tzv. "zúžení užitného pásma" ("notching").
(10) V zájmu konzistentního uplatňování opatření na prosazení shody nebo zvláštních opatření podle článku 6 směrnice o EMK by měla probíhat vzájemná výměna informací mezi příslušnými orgány a mezi těmito orgány a Komisí.
(11) Tento přístup v kombinaci s předkládáním pravidelných a podrobných zpráv o rušení umožní shromažďovat ostatní výsledky testů a zkušenosti ohledně zavádění sítí komunikace přes rozvody elektrické energie, zejména s ohledem na ochranu využívání rádiového spektra.
Tyto zprávy by měly být zpočátku předkládány dvakrát ročně, ale jejich frekvence se může lišit v závislosti na získaných výsledcích.
(12) V roce 2001 požádala Komise evropské organizace pro normalizaci (ESO), aby vypracovaly návrh harmonizovaných evropských norem pro sítě drátového vedení, včetně účastnických přípojek DSL, koaxiálního kabelu, Ethernetu a sítí komunikace přes rozvody elektrické energie [8].
Evropské organizace pro normalizaci však ještě tuto práci nedokončily.
V zájmu snadnějšího vypracování harmonizované evropské normy pro sítě a přístroje drátového vedení by měly vnitrostátní orgány sledovat vývojové trendy v úzké spolupráci s účastníky trhu.
(13) Výbor pro komunikace byl konzultován v souladu s postupem uvedeným v čl. 22 odst. 2 rámcové směrnice,
DOPORUČUJE:
1. Členské státy by měly uplatňovat následující podmínky a zásady při poskytování veřejně dostupných širokopásmových systémů komunikace přes rozvody elektrické energie.
2. Aniž jsou dotčeny body 3 až 5, měly by členské státy odstranit všechny neodůvodněné regulační překážky, zejména překážky týkající se rozvodných společností, při rozmísťování širokopásmových systémů komunikace přes rozvody elektrické energie a při poskytování služeb elektronických komunikací přes tyto systémy.
3. Dokud nebudou normy pro získání domněnky shody pro systémy komunikace přes rozvody elektrické energie harmonizovány v rámci směrnice 89/336/EHS, měly by členské státy považovat za vyhovující z hlediska uvedené směrnice takový systém komunikace přes rozvody elektrické energie, který je:
- tvořen zařízením, které je ve shodě se směrnicí a používá se pro svůj zamýšlený účel,
- instalován a provozován v souladu s dobrou technickou praxí vyhovující základním požadavkům směrnice.
Dokumentace o dobré technické praxi by měla být uchovávána k dispozici pro potřeby kontroly ze strany příslušných vnitrostátních orgánů po celou dobu provozu daného systému.
4. Pokud se zjistí, že určitý systém komunikace přes rozvody elektrické energie působí škodlivé rušení, které nemohou vyřešit dotyčné strany, měly by příslušné orgány členských států požadovat prokázání shody příslušného systému a případně zahájit posouzení.
5. Pokud se na základě posouzení zjistí, že daný systém komunikace přes rozvody elektrické energie není ve shodě, měly by příslušné orgány přijmout přiměřená, nediskriminační a transparentní opatření na prosazení shody.
6. Pokud je daný systém komunikace přes rozvody elektrické energie ve shodě, avšak přesto přetrvává rušení, měly by příslušné orgány členského státu zvážit přijetí zvláštních opatření v souladu s článkem 6 směrnice 89/336/EHS přiměřeným, nediskriminačním a transparentním způsobem.
7. Členské státy by měly Výboru pro komunikace pravidelně předkládat zprávy o rozmístění a provozu systémů komunikace přes rozvody elektrické energie na svém území.
Tyto zprávy by měly obsahovat všechny relevantní údaje o hladinách rušení (včetně údajů měření, hladin souvisejících přiváděných signálů a ostatních údajů užitečných pro vypracování návrhu harmonizované evropské normy), problémech rušení a všech opatřeních vztahujících se na systémy komunikace přes rozvody elektrické energie.
Termín pro předložení první takové zprávy je 31. prosinec 2005.
8. Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 12. července 2004
k provádění směrnic, které se týkají vnitřního trhu, ve vnitrostátním právu
(Text s významem pro EHP)
(2005/309/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Členské státy provádějící směrnice ve vnitrostátním právu mohou zvolit formu a způsoby takového provedení, ale jsou vázány podmínkami dané směrnice z hlediska výsledku, kterého je třeba dosáhnout, a lhůty pro provedení.
(2) Na několika zasedáních na nejvyšší úrovni, včetně zasedání, která se konala v březnu 2001 ve Stockholmu, v březnu 2002 v Barceloně a v březnu 2003 a 2004 v Bruselu, Evropská rada uznávajíc důležitost řádně fungujícího vnitřního trhu [1] pro konkurenceschopnost evropské ekonomiky opakovaně vybídla členské státy, aby daly provádění směrnic týkajících se vnitřního trhu ve vnitrostátním právu vysokou prioritu.
(3) Evropský parlament [2], Evropský hospodářský a sociální výbor [3] a Výbor regionů [4] opakovaně vyjádřily znepokojení nad neuspokojivou situací z hlediska správného a včasného provedení směrnic týkajících se vnitřního trhu členskými státy.
Interinstitucionální dohoda o lepším zákonodárném procesu ze dne 16. prosince 2003 [5] také zdůraznila, že je nezbytné, aby členské státy jednaly v souladu s článkem 10 Smlouvy, a vyzvala členské státy, aby zajistily řádné a včasné provedení práva Společenství do vnitrostátního práva v rámci předepsaných lhůt.
(4) Navzdory těmto výzvám a skutečnosti, že včasné a správné provedení je zákonnou povinností, členské státy pravidelně neprovádějí směrnice týkající se vnitřního trhu správně a ve lhůtách, které samy odsouhlasily, většina členských států nesplňuje ani mezidobé cíle provádění stanovené Evropskou radou a mnoho takových směrnic stále ještě nebylo provedeno ve vnitrostátním právu ve všech členských státech, dlouho po uplynutí stanovené lhůty pro provedení.
(5) Opožděné nebo nesprávné provedení směrnic týkajících se vnitřního trhu poškozuje podniky a občany a často jim odpírá jejich práva.
(6) Opožděné nebo nesprávné provedení také upírá podnikům a zákazníkům úplné ekonomické přínosy řádně fungujícího vnitřního trhu, poškozuje konkurenceschopnost evropské ekonomiky jako celku, přičemž podlamuje schopnost Společenství generovat hospodářský růst při udržení vysoké úrovně sociální soudržnosti.
(7) V Evropské unii o dvaceti pěti nebo více členských státech nastává zvýšené nebezpečí, že opožděné nebo nesprávné provedení směrnic způsobí fragmentaci vnitřního trhu a následné zanikání jeho hospodářských přínosů.
(8) Komise bude i nadále jako svou prioritu energicky podávat proti členským státům žalobu pro opožděné nebo nesprávné provedení a vyvíjet srovnávací tlak pravidelným zveřejňováním stavu provedení v členských státech na výsledkové tabuli pro vnitřní trh; přestože měla tato opatření v minulosti určitý úspěch, nedostatky v provádění přesto trvají, a proto je nezbytný aktivnější přístup Komise i členských států.
(9) Komise ve svém sdělení z roku 2000 o lepším sledování používání evropského práva Společenství [6] uvedla, jak může být a je při provádění směrnic ve vnitrostátním právu nápomocna členským státům.
(10) Je však na členských státech, aby zajistily správné a včasné provedení směrnic.
(11) Článek 10 Smlouvy stanoví, že členské státy musí přijmout veškerá vhodná opatření, buď všeobecná, nebo zvláštní, která zajistí splnění jejich povinností vzniklých ze Smlouvy nebo vyplývajících z opatření přijatých orgány Společenství.
(12) Soudní dvůr Evropských společenství soustavně konstatoval, že členské státy nesmějí vést obhajobu nesplnění povinností a lhůt stanovených směrnicemi založenou na ustanoveních, postupech nebo okolnostech stanovených v jejich vlastních systémech vnitrostátního práva.
(13) Z důvodu opakovaného neprovedení směrnic členskými státy správně a včas je nezbytné, aby členské státy přezkoumaly své postupy a zvyklosti a zajistily důsledné plnění této zákonné povinnosti.
(14) Některé členské státy soustavně vykazují mnohem lepší výsledky provádění než jiné a poukazují tak na existenci nebo přijetí mnohem účinnějších struktur, postupů a zvyklostí; avšak skutečnost, že výsledky ani jednoho členského státu nejsou dokonalé, naznačuje, že se všechny potřebují podívat, kde je možné provést zlepšení.
Podle interinstitucionální dohody o lepším zákonodárném procesu by členské státy samy pro sebe a v zájmu Společenství měly navrhnout srovnávací tabulky, které by co nejpřesněji ukázaly souvztažnost mezi směrnicemi a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky by měly zveřejnit.
(15) Komise ve svém sdělení "Strategie pro vnitřní trh 2003–2006" [7] oznámila, že vydá doporučení, kterým stanoví množství osvědčených postupů, které by měly členské státy dodržovat, aby zajistily lepší a rychlejší provedení směrnic týkajících se vnitřního trhu.
(16) Členské státy vyjádřily zájem učit se z postupů ostatních států a prostřednictvím Poradního výboru pro vnitřní trh proběhly konzultace ohledně jejich osvědčených postupů provádění a jejich různých vnitrostátních ústavních, právních a správních předpisů a postupů v rozsahu, v jakém mohou ovlivnit provádění.
(17) Bylo identifikováno množství osvědčených postupů, které členským státům pomáhají včasně a správně provádět směrnice týkající se vnitřního trhu ve vnitrostátním právu.
(18) Je na každém členském státu, aby si zvolil postupy a metody, které nejlépe zajistí správné a včasné provedení směrnic týkajících se vnitřního trhu s ohledem na to, co bude pro daný členský stát nejúčinnější, neboť postupy a metody účinné v jednom členském státě nemusí být stejně účinné v jiném členském státě.
(19) S ohledem na právní nejistotu a zmatky vyvolané opožděným prováděním směrnic týkajících se vnitřního trhu, měli by být informováni občané a podniky, pokud směrnice nejsou provedeny včas, o svých zákonných právech.
(20) Pokud jsou národním parlamentům předkládány návrhy prováděcích ustanovení, mělo by je doprovázet prohlášení o jejich souladu s právem Společenství a zda provádějí dotyčnou směrnici úplně anebo pouze částečně.
(21) Aniž je dotčena role a povinnosti Komise jako strážce Smlouvy, měla by být Komise informována, když jsou jí oznamována vnitrostátní prováděcí ustanovení, zda je dotyčná směrnice provedena do vnitrostátního práva zcela či částečně a zda se má za to, že tato ustanovení odpovídají právu Společenství.
(22) Pokud se členské státy rozhodnou, že provedení směrnice zařadí do širšího zákonodárného procesu, může to vést k tomu, že nedodrží lhůtu pro provedení; přidání podmínek a požadavků navíc k těm, které jsou pro provádění směrnice nezbytné, může také překážet cílům, o které dotyčná směrnice usiluje,
DOPORUČUJE TOTO:
1. Členské státy by měly přijmout organizační či jiné kroky, nezbytné pro včasné a účinné řešení zásadních příčin přetrvávajících neplnění zákonných závazků provádět směrnice týkající se vnitřního trhu správně a včas.
2. Členské státy by měly posoudit osvědčené postupy uvedené v příloze a s ohledem na své vnitrostátní institucionální tradice přijmout postupy, které povedou, nebo by měly vést, ke zlepšení rychlosti nebo kvality provádění směrnic týkajících se vnitřního trhu.
3. Členské státy by měly včas zveřejnit seznam směrnic týkajících se vnitřního trhu, které nebyly zcela provedeny do vnitrostátního práva včas, a uvědomit podniky a občany, že i přes toto neprovedení mohou mít za určitých okolností z neprovedených směrnic zákonná práva; tyto informace by měly být k dispozici alespoň na vládních internetových stránkách.
4. Členské státy by měly zajistit, aby v případě předložení návrhu prováděcích ustanovení národnímu parlamentu bylo k takovému návrhu přiloženo prohlášení, že se má za to, že jsou v souladu s právem Společenství a zcela nebo částečně provádějí určitou směrnici.
5. Pokud členské státy oznamují Komisi národní prováděcí ustanovení, měly by Komisi předložit prohlášení, že dle jejich nejlepšího vědomí dotyčná ustanovení odpovídají právu Společenství, a prohlášení, zda danou směrnici provádějí zcela či částečně.
6. Členské státy by se měly zdržet doplňování vnitrostátní prováděcí legislativy o podmínky nebo požadavky, které nejsou pro provedení dané směrnice nezbytné, pokud takové podmínky nebo požadavky mohou překážet cílům, o které daná směrnice usiluje.
7. Tam, kde je na vnitrostátní úrovni provedení směrnice součástí širšího legislativního procesu, by členské státy měly zajistit, že to nepovede k promeškání lhůty pro provedení.
Doporučení Komise
ze dne 3. června 2005
o společných pokynech pro národní strany euromincí určených k peněžnímu oběhu
(oznámeno pod číslem K(2005) 1648)
(Pouze anglické, finské, francouzské, italské, německé, nizozemské, portugalské, řecké, španělské a švédské znění je závazné)
(2005/491/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 106 odst. 2 Smlouvy mohou členské státy vydávat euromince, objem jejich emise však vyžaduje schválení Evropské centrální banky.
(2) Rada přijala v souladu s druhou větou čl. 106 odst. 2 Smlouvy v této oblasti harmonizační opatření, a to v nařízení Rady (ES) č. 975/98 ze dne 3. května 1998 o nominálních hodnotách a technických specifikacích euromincí určených pro peněžní oběh [1].
(3) Podle článku 11 nařízení Rady (ES) č. 974/98 ze dne 3. května 1998 o zavedení eura [2] by měly mít mince znějící na euro nebo centy, a odpovídající nominálním hodnotám a technickým specifikacím ve všech "zúčastněných" členských státech, podle uvedeného nařízení postavení zákonného platidla.
Poté, co byly tyto mince uvedeny dne 1. ledna 2002 do peněžního oběhu, obíhají po celé eurozóně.
(4) Rada pro hospodářství a finance (ECOFIN) souhlasila na svém neformálním zasedání ve Veroně v dubnu 1996, že euromince by měly mít společnou evropskou rubovou stranu a zvláštní národní lícovou stranu.
O společných vzorech pro jednotlivé nominální hodnoty rozhodly hlavy států a předsedové vlád členských států na Evropské radě v Amsterdamu v prosinci 1997, a to na základě výběrového řízení organizovaného Komisí.
O vzorech na národních stranách euromincí rozhodují jednotlivé členské státy.
(5) Rada dne 8. prosince 2003 souhlasila se zrušením moratoria na vydávání pamětních euromincí určených k oběhu, který zavedla Rada pro hospodářství a finance (ECOFIN) dne 23. listopadu 1998.
Od roku 2004 je členským státům povoleno s určitými omezeními vydávat, za účelem připomenutí zvláštní události nebo osobnosti, pamětní euromince určené k oběhu s národním vzorem, který je odlišný od běžného vzoru mincí určených k oběhu v souladu s doporučením Komise 2003/734/ES ze dne 29. září 2003 o běžném postupu při změnách vzoru národní lícové strany euromincí určených pro peněžní oběh [3].
Kromě toho Rada souhlasila s možností změny běžné národní strany, pokud hlava státu zobrazená na minci bude změněna, zatímco moratorium na změny národních stran mincí z jiných důvodů by mohlo být přezkoumáno do konce roku 2008.
(6) Po rozšíření Evropské unie v květnu 2004 se několik členských států, které nově přistoupily, začalo připravovat na přijetí eura.
Součástí těchto příprav je výběr národních stran euromincí.
(7) Vzhledem ke zvyšujícímu se počtu různých národních stran posílí společné pokyny pro výběr národních stran běžných euromincí určených k oběhu a pamětních mincí určených k oběhu, předložené v uvedeném doporučení, celkovou provázanost systému euromincí.
(8) Euromince neobíhají pouze v zemi vydání, ale v celé eurozóně i mimo ní.
V důsledku toho se ve všech zemích eurozóny zvyšuje poměr mincí v oběhu, které nevykazují národní stranu.
V této souvislosti by měla být na národní straně jasně vyznačena vydávající země, aby uživatelé mincí mohli v případě potřeby snadno rozpoznat zemi původu.
(9) Společné evropské strany euromincí obsahují jak název jednotné měny, tak nominální hodnotu mince.
Na národní straně by se již neměl opakovat ani název jednotné měny ani nominální hodnota mince.
Vlys hrany mince v hodnotě dvou eur může v souladu se stávající praxí ve většině členských států uvádět nominální hodnotu za předpokladu, že je použita pouze číslice "2" a/nebo údaj "euro".
(10) Jelikož euromince obíhají v rámci celé eurozóny, je podoba jejich národních vzorů do jisté míry záležitostí společného zájmu.
Členské státy by se měly před konečným rozhodnutím vzájemně informovat o nových národních stranách.
Pro tento účel by měly členské státy zaslat Komisi k další distribuci své nové vzory euromincí (včetně vlysu hrany mince v nominální hodnotě dvou eur).
Při tom se bude postupovat, aby nedocházelo k nepřiměřenému zdržení.
(11) Členské státy byly konzultovány ohledně pokynů stanovených v tomto doporučení, aby v této oblasti zohlednily své různé vnitrostátní praxe a priority.
(12) Společenství uzavřelo měnové dohody s Monackým knížectvím, Republikou San Marino a Vatikánským městským státem, které těmto státům umožňují vydat určité množství euromincí určených k oběhu.
Společné pokyny by se měly vztahovat také na mince určené k oběhu, které vydávají tyto státy,
DOPORUČUJE:
Článek 1
Určení vydávajícího členského státu
Národní strany všech nominálních hodnot euromincí určených k oběhu by měly obsahovat označení vydávajícího členského státu ve formě názvu členského státu nebo jeho zkratky.
Článek 2
Absence názvu měny a nominální hodnoty
a) Na národní straně by neměla být znovu uvedena nominální hodnota, ani jakákoli její část, mince, ani název jednotné měny nebo její podjednotky, pokud takové označení nevychází z rozdílné abecedy.
b) Vlys hrany mince v hodnotě dvou eur může nést označení nominální hodnoty za předpokladu, že je použita pouze číslice "2" a/nebo údaj "euro".
Článek 3
Postup informování
Členské státy by se měly vzájemně informovat o vzorech nových národních stran, včetně vlysů hrany, předtím než tyto vzory formálně schválí.
Za tímto účelem by měl vydávající členský stát předat Komisi nové vzory, která bezodkladně podle potřeby informuje ostatní členské státy prostřednictvím příslušného podvýboru Hospodářského a finančního výboru.
Všechny příslušné informace o nových národních vzorech mincí budou zveřejněny
Doporučení Komise
ze dne 27. května 2005
o ověřování pravosti euromincí a o manipulaci s euromincemi nezpůsobilými k oběhu
(oznámeno pod číslem K(2005) 1540)
(2005/504/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 [1] ze dne 28. června 2001, kterým se stanoví opatření nutná k ochraně eura proti padělání, požaduje, aby úvěrové instituce a veškerá další zařízení zúčastněná na třídění a veřejné distribuci bankovek a mincí v rámci své profesionální činnosti, včetně zařízení, jejichž činnost spočívá ve výměně bankovek a mincí různých měn, například směnáren, byly povinny stahovat z oběhu eurobankovky a mince, o kterých vědí nebo mají dostatečné důvody se domnívat, že jsou to padělky, a předávat je příslušným vnitrostátním orgánům.
(2) Neexistuje společná metoda, která zajišťuje, aby padělané mince byly detekovány a staženy z oběhu.
To sebou nese nebezpečí, že padělané mince a jiné předměty podobné euromincím uvedené podvodně nebo omylem do oběhu se dále používají, což může u veřejnosti případně vyvolat zmatek a předsudky.
(3) V procesu ověřování pravosti mincí prostřednictvím automatického třídění je odmítnuta řada předmětů, včetně mj. padělaných mincí a pravých euromincí, které jsou nezpůsobilé k oběhu.
Společnosti a jednotlivci také předávají pravé nezpůsobilé mince příslušným orgánům.
(4) Neexistují společná pravidla pro vnitrostátní orgány jak manipulovat s těmito pravými nezpůsobilými mincemi a jak je refundovat, což vede k různému zacházení v jednotlivých zemích eurozóny a k narušování refundace těchto euromincí.
(5) Za účelem pomoci při provedení článku 6 nařízení (ES) č. 1338/2001 je žádoucí stanovit proces, kterým se ověří pravost euromincí v oběhu a kterým se odstraní padělky, předměty podobné euromincím a euromince nezpůsobilé k oběhu z hotovostního cyklu.
(6) Za účelem vytvoření stejných podmínek s ohledem na pravé euromince nezpůsobilé k oběhu je žádoucí stanovit pokyny pro manipulaci s těmito mincemi a pro jejich refundaci nebo nahrazení,
TÍMTO DOPORUČUJE:
ČÁST I
VYMEZENÍ POJMŮ A DOPORUČENÉ ZVYKLOSTI
Článek 1
Vymezení pojmů
Pro účely tohoto doporučení se použijí tyto definice:
a) "ověřováním pravosti euromincí" se rozumí proces ověřování pravosti euromincí prostřednictvím automatického elektromechanického nebo ručního třídění.
Během tohoto procesu jsou odmítnuty padělky stejně jako pravé euromince nezpůsobilé k oběhu, cizí mince podobné euru a jiné kovové předměty jako medaile a žetony podobné euromincím;
b) "euromincemi nezpůsobilými k oběhu" se rozumí pravé euromince v oběhu, které jsou vadné nebo jejichž technické parametry a identifikační vlastnosti byly značně pozměněny poměrně dlouhým oběhem nebo náhodně (rozměry, hmotnost, barva, koroze, poškození hran), i záměrně pozměněné mince jiné než padělky.
Zejména pokud jde o technické specifikace, jsou pro účely tohoto dokumentu mince nezpůsobilé, jestliže se v jednom rozměru liší od rozměru stanoveného pro příslušnou eurominci alespoň o 0,30 milimetru a/nebo v hmotnosti alespoň o 5 %.
Článek 2
Doporučené zvyklosti
Členské státy by měly provádět ověřování pravosti euromincí, které obíhají na jejich území, nebo nad tímto ověřováním dohlížet v souladu s ustanoveními části II tohoto doporučení.
Členské státy by měly přijmout společná pravidla pro manipulaci s nezpůsobilými euromincemi, jejich refundaci nebo nahrazení v souladu s ustanoveními části III tohoto doporučení.
ČÁST II
OVĚŘOVÁNÍ PRAVOSTI EUROMINCÍ
Článek 3
Požadavky na ověřování pravosti a zkoušení
Měla by být ověřována pravost euromincí minimálně v této hodnotě: 2 EUR, 1 EUR, 50 centů.
Ověřování pravosti by se mělo provádět centrálně a/nebo v rámci procesu manipulace s mincemi.
Za tímto účelem by členské státy měly být ve styku s úvěrovými institucemi a jinými dotčenými profesionálními subjekty, které manipulují s hotovostí, s ohledem na provádění postupů ověřování pravosti stanovených v článcích 4 až 6 tohoto doporučení.
Množství euromincí, u nichž se bude každý rok ověřovat pravost v každém členském státě, by mělo tvořit alespoň 10 % z celkového čistého objemu příslušných hodnot mincí vydaných tímto členským státem do konce předchozího roku.
Aby se zajistilo ověřování pravosti příslušného množství euromincí, měly by členské státy v souladu s články 4 až 6 provádět kontroly vhodného počtu úvěrových institucí a jiných profesionálních subjektů, které manipulují s hotovostí.
Článek 4
Zkoušky pro kontrolu třídicích strojů
Kontrola fungování třídicích strojů by se měla provádět prostřednictvím detekční zkoušky, které případně předchází kontrola třídění, a sice takto:
1. Účelem zkoušky třídění je zkontrolovat, zda stroj dokáže správně třídit euromince všech hodnot.
To platí v případě, že neexistují vnitrostátní pravidla, která upravují třídicí kapacitu.
Zkouška třídění vyžaduje alespoň sto pravých euromincí za každou hodnotu, která se bude zkoušet.
Tyto mince všech hodnot se smíchají a nechají se třikrát projít strojem.
Míra přijetí by měla být u každé zkoušky alespoň 98 %.
V případech, kdy jsou pravé euromince používané ke zkoušce třídění a k detekční zkoušce na hranici tolerance stanovené pro euro, lze vzít v úvahu nižší míru přijetí.
Všechny pravé mince odmítnuté strojem by měly být přezkoušeny.
Po třech zkouškách provedených za sebou by všechny pravé mince měly být přijaty.
2. Účelem detekční zkoušky je zkontrolovat, zda stroj dokáže odmítnout předměty podobné euromincím, které nevyhovují specifikacím euromincí, zejména padělané mince.
Detekční zkouška vyžaduje vzorky padělaných mincí všech dotčených hodnot spolu s definicí, která se týká také materiálů používaných k výrobě předmětů podobných mincím a jiných mincí než euromincí.
Za tímto účelem by měla být použita řada reprezentativních skupin, které pocházejí z národních mincovních analytických středisek nebo z Evropského technického a vědeckého střediska (ETVS).
ETVS ve spolupráci s národními mincovními analytickými středisky tyto skupiny definuje a aktualizuje.
Tyto padělky se smíchají s příslušným počtem pravých mincí definovaným ve spolupráci s ETVS a nechají se třikrát projít strojem.
Při každé zkoušce by měly být odmítnuty všechny padělky.
3. V souvislosti s vnitrostátními pravidly by se zkoušky stanovené v tomto článku měly provádět alespoň jednou ročně u každého třídicího stroje na místech, kde probíhá ověřování pravosti, v zařízeních vybraných v souladu s článkem 3.
Článek 5
Možnosti dodatečného zkoušení třídicích strojů v národním mincovním analytickém středisku nebo v ETVS
Aby se výrobcům třídicích strojů umožnilo získat údaje nutné k počátečnímu seřízení jejich zařízení, lze zkoušky provádět v některých národních mincovních analytických střediscích, v ETVS nebo po dvoustranné dohodě v prostorách výrobce.
Tyto zkoušky by se měly provádět na základě předepsaných postupů a podmínek důvěrnosti definovaných ve spolupráci s ETVS.
Po zkoušce v národním mincovním analytickém středisku nebo v ETVS se pro dotčený subjekt vydá souhrnná zpráva a její kopie se předá ETVS.
Zpráva se uchovává alespoň tři roky a lze ji využívat pro účely srovnání.
Zpráva by měla obsahovat minimálně identifikaci zkoušeného stroje, výsledky zkoušek a celkové hodnocení, přesný obsah skupin vzorků použitých ke zkouškám, kritéria přijetí, datum a podpis oprávněné osoby.
Národní mincovní analytická střediska a ETVS uchovávají ve svých prostorách evidenci výkonu třídicích strojů.
V národních mincovních analytických střediscích nebo v ETVS může být orientačně k nahlédnutí konsolidovaný seznam třídicích strojů, které úspěšně prošly zkouškami stanovenými v druhém odstavci tohoto článku.
Článek 6
Audit a podávání zpráv
Členské státy by měly sledovat schopnost institucí vybraných v souladu s článkem 3 ověřovat pravost euromincí minimálně na základě těchto prvků:
- existence písemné politiky a organizace v třídicím středisku za účelem detekce padělků, nezpůsobilých euromincí a předmětů podobných euromincím,
- určení vyškolených lidských zdrojů k plnění této politiky,
- přiměřenosti technických prostředků a existence první zprávy výrobce udávající stupeň výkonnosti třídicích strojů,
- existence písemného pracovního plánu údržby, aby třídicí stroje zůstaly na svém původním stupni výkonnosti,
- existence minimálních písemných postupů, které definují různé procesy třídění euromincí a předávání padělků a podezřelých mincí příslušným vnitrostátním orgánům v krátkém časovém rámci,
- objemu mincí, u nichž byla ověřena pravost.
V případě kontrol stanovených v článku 3 lze s ohledem na vnitrostátní pravidla provést a ohlásit zevrubný audit na základě výše uvedených prvků.
Každý členský stát by měl každoročně podávat ETVS zprávu o ověřování pravosti, včetně kontrol a auditů, i o objemu euromincí, u nichž byla ověřena pravost, a o poměru každé kategorie odmítnutých předmětů vůči množství tříděných mincí každé hodnoty v oběhu.
ČÁST III
MANIPULACE S EUROMINCEMI NEZPŮSOBILÝMI K OBĚHU
Článek 7
Refundace nebo nahrazení nezpůsobilých euromincí
Každý členský stát by měl zajistit společnostem i jednotlivcům usazeným v daném členském státě nebo mimo eurozónu refundaci nebo popřípadě nahrazení euromincí nezpůsobilých k oběhu, jejichž hodnota by měla být označena, a sice bez ohledu na národní stranu mince.
Na základě vyhodnocení stanoveného v článku 12 by členské státy měly zajistit podobné podmínky pro refundaci nezpůsobilých mincí tak, aby se umožnilo jejich odevzdávání bez ohledu na zemi, kde byly staženy z oběhu.
Členské státy se mohou rozhodnout odmítnout refundaci záměrně pozměněných pravých euromincí, jestliže to je v rozporu s národní praxí nebo tradicí (neúcta k portrétu panovníka, neúcta k vydávajícímu orgánu atd.).
Článek 8
Manipulační poplatky
Za refundaci nebo nahrazení nezpůsobilých mincí by v zásadě měl být uložen manipulační poplatek.
Poplatek by měl být v celé eurozóně jednotný a měl by tvořit 5 % z nominální hodnoty odevzdaných mincí.
Od poplatku uvedeného v prvním odstavci může být každý rok osvobozeno množství do jednoho kilogramu nezpůsobilých mincí za každou hodnotu na jeden odevzdávající subjekt.
Další poplatek ve výši 15 % nominální hodnoty každého pytle/bedny lze účtovat v případě, že pytel / bedna obsahuje padělky nebo vykazuje odchylky jako například špatně roztříděné mince, cizí mince nebo euromince s nezjistitelnou hodnotou či jiné nesrovnalosti, jestliže poměr těchto odchylek vyžaduje podrobnější zkoumání v souladu s článkem 10.
Členské státy mohou stanovit obecné osvobození od manipulačních poplatků v případech, kdy odevzdávající subjekty úzce a pravidelně spolupracují s orgány na stahování nezpůsobilých euromincí z oběhu.
Náklady na přepravu a přidružené náklady by měl nést odevzdávající subjekt.
Padělané mince předané orgánům by neměly podléhat manipulačním ani jiným poplatkům.
Článek 9
Balení nezpůsobilých euromincí
Odevzdávající subjekt by měl mince roztřídit podle hodnoty do jednotných pytlů nebo beden v souladu s normami použitelnými v jednotlivých členských státech, jimž je žádost určena.
Jestliže tyto normy nebudou splněny, může dojít k odmítnutí odevzdaných mincí.
Neexistují-li vnitrostátní normy pro balení, měly by pytle nebo bedny obsahovat:
- 500 kusů mincí v hodnotě 2 EUR nebo 1 EUR,
- 1000 kusů mincí v hodnotě 0,50 EUR, 0,20 EUR a 0,10 EUR,
- 2000 kusů mincí v hodnotě 0,05 EUR, 0,02 EUR a 0,01 EUR.
Každý pytel/bedna by měly nést zřetelné údaje o odevzdávajícím subjektu, obsažené celkové hodnotě a hodnotě mincí, hmotnosti, datu zabalení a číslu pytle/bedny.
Odevzdávající subjekt by měl k balení poskytnout seznam s přehledem odevzdávaných pytlů/beden.
V případě, že je celkové množství nezpůsobilých euromincí menší než výše uvedené normy, měly by být nezpůsobilé euromince roztříděny podle hodnoty a lze je odevzdat v nestandardním obalu.
Článek 10
Kontroly členských států
1. Členské státy by měly u odevzdaných nezpůsobilých mincí kontrolovat:
- množství uvedené pro každý/ou pytel/bednu,
- pravost, aby se zajistilo, že se mezi nimi nenacházejí padělky,
- vizuální vzhled, aby se určilo, že jsou v souladu s ustanoveními článku 7.
2. Kontroly množství odevzdaných mincí by se měly provádět zvážením každého pytle/bedny.
Na jmenovitou hmotnost standardního obalu uvedenou v druhém odstavci článku 9 by se měla použít tolerance v rozmezí –2 % a +1 %.
Rovnocenná kontrola by se měla provést tehdy, jestliže se vnitrostátní obalové zvyklosti liší od výše uvedených norem.
Dále by se u každého pytle/bedny měly zkontrolovat viditelné odchylky.
V případě, že je hmotnost pytle/bedny mimo rozmezí tolerance, je třeba zpracovat celé množství dotyčného pytle/bedny.
3. Kontroly pravosti a vizuálního vzhledu lze provádět výběrem vzorků.
Měl by se zkontrolovat minimálně reprezentativní vzorek ve výši 10 % z odevzdaného množství u hodnot 2 EUR, 1 EUR, 0,50 EUR, 0,20 EUR a 0,10 EUR.
4. Kontroly pravosti by se na vzorcích uvedených v odstavci 3 měly provádět podle těchto postupů:
i) v případě mechanického/automatického třídění by se stroje měly seřídit podle postupů stanovených v části II tohoto doporučení,
ii) v ostatních případech se použijí kritéria národních mincovních analytických středisek.
V případě detekce jednoho padělku je třeba ověřit pravost celého množství v pytli/bedně.
5. Kontroly vizuálního vzhledu by se měly na vzorcích uvedených v odstavci 3 provádět proto, aby se zjistilo, zda pytel/bedna vykazuje odchylky jako špatně roztříděné mince, cizí mince nebo euromince s nezjistitelnou hodnotou.
V případě, že se tyto odchylky objevují v poměru větším než 1 %, měly by být příslušný pytel/bedna znovu zkontrolován/a a měl by být určen podíl nerefundovatelných mincí podle jedné z těchto metod:
i) celé množství mincí v každém dotčené/m pytli/bedně se zkontroluje ručně způsobem definovaným příslušnými vnitrostátními orgány,
ii) kromě vzorku stanoveného v odstavci 3 se zkontroluje vizuální vzhled 10 % vzorku z pytle/bedny.
Kombinovaný podíl nerefundovatelných mincí spočítaný ve dvou vzorcích se pak vztáhne na celý obsah pytle/bedny.
Článek 11
Tok informací a komunikace
Členské státy by měly každý rok Komisi a Hospodářskému a finančnímu výboru hlásit refundované nebo nahrazené nezpůsobilé euromince.
Informace by měly obsahovat množství těchto mincí a jejich hodnotu.
Komise navíc vypracovává pro Hospodářský a finanční výbor pravidelné zprávy.
Členské státy by měly zajistit, aby informace o službách určených k refundaci nebo nahrazení a o konkrétních předepsaných postupech, jako jsou normy pro balení a poplatky, byly k dispozici na příslušných internetových stránkách a v příslušných publikacích.
ČÁST IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Vyhodnocení
Tři roky po zveřejnění tohoto doporučení budou současná pravidla vyhodnocena ve světle získaných zkušeností, pokud jde mj. o harmonizaci podmínek pro refundaci a nahrazování nezpůsobilých mincí stanovených v článku 7, vhodnost zrušení osvobození od manipulačních poplatků stanoveného v článku 8, možnost stanovit mechanismus vyrovnání mezi členskými státy za refundované nezpůsobilé mince a případnou potřebu právních předpisů.
Článek 13
Určení
Toto doporučení je určeno zúčastněným členským státům definovaným v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 974/98 [2].
Doporučení Rady
ze dne 12. července 2005,
týkající se hlavních směrů hospodářských politik členských států a Společenství (2005–2008)
(2005/601/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 99 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na doporučení Komise,
s ohledem na rozpravu Evropské rady ve dnech 16. a 17. června 2005,
DOPORUČUJE:
ÚVOD
Evropská rada na svém zasedání v březnu roku 2005 zahájila přehodnocenou fázi Lisabonské strategie, novou v tom, že hlavní důraz je zaměřen na růst a zaměstnanost v Evropě [1].
Tímto rozhodnutím hlavy států a předsedové vlád jasně vyjádřili priority Unie pro nastávající roky.
Evropa musí svou politiku zaměřit ještě více na růst a zaměstnanost, aby splnila Lisabonské cíle, a to při dodržování zásad zdravé makroekonomické politiky a se zaměřením na nejdůležitější pilíře Lisabonské strategie, kterými jsou sociální soudržnost a udržitelnost životního prostředí.
Zvláštní pozornost je třeba věnovat uskutečňování Lisabonské agendy.
Pro dosažení těchto cílů musí Unie udělat víc pro mobilizaci všech zdrojů na úrovni členských států a Společenství tak, aby se mohlo efektivněji využít jejich synergického působení.
Zaangažování zúčastněných stran může kromě toho přispět k vyššímu povědomí o potřebě prorůstové a stabilizační makroekonomické politiky a strukturálních reforem, zlepšit kvalitu provádění a zvýšit pocit odpovědnosti za Lisabonskou strategii.
Za tímto účelem odráží hlavní směry hospodářské politiky (HSHP) nový začátek Lisabonské strategie a soustřeďují se na příspěvek hospodářských politik k většímu růstu a k vytváření nových pracovních míst.
Oddíl A těchto HSHP se zabývá příspěvkem, který v tomto ohledu mohou zabezpečit makroekonomické politiky.
Oddíl B se zaměřuje na opatření a politiky, které by členské státy měly provádět, aby razantně zvýšily znalosti a zavedly inovace, jež představují cestu k růstu, a aby z Evropy učinily atraktivnější místo pro investice a práci.
V souladu se závěry jednání Evropské rady v Bruselu ( 22. a 23. března 2005) by hlavní směry hospodářské politiky, jako obecný nástroj pro koordinaci hospodářských politik, měly i nadále zahrnovat celou řadu makroekonomických a mikroekonomických politik, jakož i politiku zaměstnanosti, pokud s nimi souvisí; HSHP zajistí obecný ekonomický soulad mezi třemi dimenzemi strategie.
I nadále se pro HSHP budou používat stávající mechanismy mnohostranného dohledu.
Tyto obecné směry jsou použitelné pro všechny členské státy a pro Společenství.
Měly by podpořit soudržnost reformních opatření zahrnutých v národních reformních programech zavedených členskými státy a doplní je Lisabonský program Společenství pro období let 2005–2008, zahrnující všechna opatření, která mají být přijata na úrovni Společenství v zájmu růstu a zaměstnanosti.
Provádění všech relevantních aspektů těchto směrů by mělo zohlednit uplatňování rovného přístupu k mužům i ženám.
STAV HOSPODÁŘSTVÍ EU
Hospodářské činnosti v EU, které od poloviny roku 2003 nabraly správný kurs, se v druhé polovině roku 2004 zpomalily vlivem vnějších činitelů, jako jsou vysoké a kolísavé ceny ropy, zpomalení rozvoje světového obchodu a revalvace eura.
Částečně může být nedostatečná odolnost některých evropských ekonomik rovněž výsledkem přetrvávajících strukturálních nedostatků.
Růst reálného HDP by v roce 2005 měl pokračovat mírným tempem, avšak proti očekávání nižší přebytek z roku 2004 nevyhnutelně ovlivní celkový roční průměr.
Příspěvek domácí poptávky k oživení byl v rámci členských států dosud nevyrovnaný, avšak během roku je očekáváno jeho postupné posilování, podporované příznivými finančními podmínkami (včetně nízkých reálných úrokových sazeb) a úspěšným zvládáním inflačních tlaků.
Hospodářské oživení je do značné míry závislé na obnově celosvětového růstu a na rychlém zvýšení světového obchodu.
Jelikož cyklus světového růstu dosahuje svého vrcholu a vyrovnává útlumový dopad vyšších cen ropy na světovém trhu, bude pro zabezpečení většího impulsu pro další vzestup kladen stále větší důraz na domácí poptávku v EU.
Strukturální a makroekonomické politiky je třeba promýšlet s ohledem na situaci zvyšování cen surovin, zejména ropy, jakož i s ohledem na tlak na snižování průmyslových cen.
Opětovné dosažení potenciálních růstových temp proto v EU závisí z velké míry na zvýšené důvěře mezi podnikatelskou a spotřebitelskou sférou, jakož i na příznivém celosvětovém hospodářském vývoji, včetně vývoje cen ropy a směnných kursů.
Ve světle uvedených skutečnosti je důležité, aby hospodářské politiky vyvolávaly důvěru, a tím pomáhaly vytvářet podmínky pro vyšší domácí poptávku a vytváření pracovních míst v krátkodobém výhledu, a aby strukturální reformy přispívaly ke zvyšování růstového potenciálu ve střednědobém výhledu.
Očekává se, že míra nezaměstnanosti se bude, byť pomalu, snižovat až na 8,7 % v roce 2006.
Odhadovaná celková míra zaměstnanosti v EU-25 v roce 2003 je 63,0 %, což je značně pod dohodnutou cílovou úrovní 70 %.
Pokrok při dosahování cíle 60 % zaměstnanosti žen je pomalý; míra zaměstnanosti žen v EU-25 je nyní 55,1 %, avšak očekává se její opětovné zvýšení.
Míra zaměstnanosti starších pracovníků, která se stále zvyšovala a těsně překročila úroveň 40,2 %, je svému cíli 50 % míry zaměstnanosti v roce 2010 vzdálena nejvíce.
Vývoj ve zlepšování kvality práce zároveň nebyl jednoznačný a v důsledku hospodářského zpomalení se zvýraznily problémy sociálního začlenění.
Dlouhodobá nezaměstnanost se po několika letech jejího poklesu opět zvýšila a zdá se nepravděpodobné, že by v blízké budoucnosti opět klesla.
Stagnace v oblasti hospodářského oživení v EU i nadále vyvolává obavy.
Hospodářství EU je svému cíli stát se nejkonkurenceschopnější světovou ekonomikou v několika ohledech více vzdáleno, než tomu bylo v březnu roku 2000.
Ve světle těchto skutečností je zřejmé, že rozdíl mezi růstovým potenciálem Evropy a jejích hospodářských partnerů se podstatně nesnížil.
- Skutečnost, že výkonnost ekonomiky Unie dlouhodobě nedosahuje svého potenciálu, lze v prvé řadě vysvětlit stále poměrně nízkým zapojením pracovní síly.
Úsilí vynaložené členskými státy umožnilo zvýšení míry zaměstnanosti z 61,9 % v roce 1999 na 63,0 % v roce 2003.
Pokud máme splnit Lisabonské cíle, zůstává však značný prostor pro další zlepšení, zejména pokud jde o mladé a starší pracovníky.
- Druhé klíčové vysvětlení slabé výkonnosti EU souvisí s její nízkou úrovní růstu produktivity.
Růst produktivity má po několik desetiletí klesající tendenci.
ODDÍL A
MAKROEKONOMICKÉ POLITIKY PRO RŮST A VYTVÁŘENÍ NOVÝCH PRACOVNÍCH MÍST [2]
A.1 Makroekonomické politiky vytvářející podmínky pro větší růst a vytváření nových pracovních míst
Zajištění ekonomické stability za účelem zvýšení zaměstnanosti a růstového potenciálu
Zdravé makroekonomické politiky jsou velmi důležitým faktorem podpory dobře vyváženého hospodářského růstu a plného využití současného růstového potenciálu.
Rovněž jsou nezbytné pro zavedení rámcových podmínek, které podpoří přiměřené úrovně úspor a investic a větší zaměření investic na znalosti a inovace, aby tak nasměrovaly ekonomiku na cestu k trvalému, vyššímu a neinflačnímu růstu a k vyšší zaměstnanosti.
To by mělo napomoci při udržování příznivých dlouhodobých úrokových sazeb a přispět k přijatelnému vývoji směnných kurzů.
Při plánování své budoucnosti musí mít podniky i jednotlivci důvěru v to, že bude udržována cenová stabilita.
Měnová politika může přispět svým zaměřením na cenovou stabilitu a, bez dotčení tohoto cíle, podporou jiných obecných hospodářských politik, pokud jde o růst a zaměstnanost.
Pro nové členské státy bude důležité, aby měnová politika přispívala k dosahování udržitelné reálné a nominální – konvergence.
Režimy směnných kurzů představují důležitou součást celkového rámce hospodářské a měnové politiky a měly by být zaměřeny na dosahování udržitelné reálné a nominální konvergence.
Účastí v ERM II v odpovídající fázi po přistoupení by měly být uvedené snahy podpořeny.
Další výzvou makroekonomické politiky je pro některé z těchto členských států udržet schodky běžného účtu v rozmezí umožňujícím zajištění přijatelného vnějšího financování.
V tomto ohledu bude pro snížení schodků běžného účtu podstatná fiskální zdrženlivost.
Dosažení zdravého stavu rozpočtu umožní plné a symetrické působení automatických rozpočtových stabilizátorů během daného hospodářského cyklu s cílem zajistit stabilizaci produkce v rámci koncepce vyššího a udržitelného růstu.
Ty členské státy, které již dosáhly zdravého stavu rozpočtu, mají před sebou výzvu tento stav udržet.
Pro ostatní členské státy je životně důležité, aby přijaly veškerá nezbytná nápravná opatření pro dosažení svých střednědobých rozpočtových cílů, a to zejména dochází-li ke zlepšování hospodářských podmínek, a tím se vyhnuly procyklickým politikám a dostaly se do pozice, která zajistí dostatečný prostor pro plné působení automatických stabilizátorů v průběhu daného cyklu dříve, než dojde k dalšímu ekonomickému poklesu.
V souladu se zprávou ECOFINu s názvem "Zlepšení provádění paktu o stabilitě a růstu" schválenou Evropskou radou ( 22.– 23. března 2005) by se střednědobý rozpočtový cíl měl pro jednotlivé členské státy lišit v závislosti na rozmanitosti stavu hospodářství a rozpočtu a jejich vývoje, jakož i na rozmanitosti fiskálního rizika s ohledem na udržitelnost veřejných financí, rovněž s ohledem na možné demografické změny.
Požadavky paktu o stabilitě a růstu platné pro členské státy eurozóny platí rovněž pro členské státy ERM II.
1. S cílem zabezpečit hospodářskou stabilitu pro udržitelný růst, 1. v souladu s paktem o stabilitě a růstu, by členské státy měly respektovat své střednědobé rozpočtové cíle.
Není-li tohoto cíle dosaženo, měly by členské státy přijmout veškerá nezbytná opatření pro jeho dosažení.
Členské státy by se měly vyhnout procyklickým fiskálním politikám.
Kromě toho je nezbytné, aby členské státy s nadměrným schodkem přijaly účinná opatření pro zajištění jeho neprodlené nápravy; 2. členské státy uvádějící schodky běžného účtu, u nichž existuje nebezpečí, že jejich stav není udržitelný, by se o nápravu těchto schodků měly snažit prováděním strukturálních reforem, které oživí vnější konkurenceschopnost, a případně by k jejich nápravě měly přispívat prostřednictvím fiskálních politik.
Viz rovněž integrovaný hlavní směr "Přispívat k dynamické a řádně fungující HMU" (č. 6).
Zajistit dlouhodobou ekonomickou udržitelnost s ohledem na stárnoucí evropskou populaci
Dlouhodobá udržitelnost hospodářství Evropské unie je vážně ohrožena stárnoucí evropskou populací.
Podle posledních odhadů bude v roce 2050 populace EU v produktivním věku (15–64) o 18 % nižší než v roce 2000 a počet obyvatel nad 65 let se zvýší o 60 %.
Vyplývají z toho nejen vyšší míry závislosti, avšak rovněž to znamená, že pokud nebudou nyní přijata opatření pro zajištění dlouhodobé fiskální udržitelnosti, mohlo by se s ohledem na zvýšení veřejných výdajů spojených se stárnoucí populací zvýšit dluhové zatížení a s ohledem na snížení populace v produktivním věku by mohlo dojít ke snížení potenciálního výkonu na obyvatele, a mohly by narůstat problémy s financováním systémů důchodového zabezpečení, sociálního pojištění a zdravotní péče.
Členské státy by měly řešit hospodářské důsledky stárnoucí populace – v rámci zavedené trojrozměrné strategie pro řešení rozpočtových dopadů stárnutí populace – prostřednictvím udržování uspokojivého tempa snižování zadlužení a přijetím podpůrných opatření pro zvýšení míry zaměstnanosti a nabídky pracovních sil s cílem kompenzovat dopad budoucího snížení počtu osob v produktivním věku.
Bez ohledu na nedávné zvýšení na 63 % v roce 2003 ukazuje poměrně nízká míra zaměstnanosti, že Evropa má zásoby nevyužitých pracovních sil.
Prostor pro další zlepšení je tedy značný, zejména mezi ženami a mladými a staršími pracovníky.
V souladu s touto strategií je rovněž důležité modernizovat systémy sociální ochrany tak, aby byly finančně životaschopné, přičemž by poskytovaly podněty pro obyvatele v produktivním věku, aby se aktivně účastnili pracovního trhu, a zároveň zabezpečit, aby uvedené systémy splnily své cíle, pokud jde o přístup k nim a jejich přiměřenost.
Zlepšeným vzájemným působením mezi systémy sociální ochrany a trhy práce lze zejména odstranit deformace a povzbudit prodlužování pracovního života s ohledem na vyšší pravděpodobnou délku života.
Hlavní směr č. 2. S cílem zabezpečit ekonomickou a fiskální udržitelnost jako základ pro zvýšenou zaměstnanost by členské státy s ohledem na očekávané náklady v souvislosti se stárnutím populace měly 1. udržovat dostatečné tempo snižování veřejného zadlužení v zájmu ozdravení veřejných financí; 2. reformovat a posílit systémy důchodového zabezpečení, sociálního pojištění a zdravotní péče, aby zajistily jejich finanční životaschopnost, sociální přiměřenost a přístupnost a 3. přijmout opatření ke zvýšení účasti na trhu práce a nabídky pracovní síly, zejména mezi ženami a mladými a staršími pracovníky, jakož i podporovat celoživotní přístup k zaměstnání za účelem zvýšení hodin odpracovaných v hospodářství. Viz rovněž integrovaný hlavní směr "Podporovat celoživotní přístup k zaměstnání" (č. 18, jakož i 4, 19 a 21).
Podporovat prorůstové, na zaměstnanost zaměřené a efektivní přidělování prostředků
Aby mohl veřejný sektor plně přispívat k růstu a zaměstnanosti, aniž by ohrozil cíle hospodářské stability a udržitelnosti, potřebuje nezbytně kvalitně vypracovaný daňový a rozpočtový systém, podporující efektivní přidělování prostředků.
Toho lze dosáhnout přesměrováním výdajů do kategorií podporujících růst, jakými jsou výzkum a vývoj, fyzická infrastruktura, technologie příznivé pro životní prostředí, lidský kapitál a znalosti.
Na kontrole dalších kategorií výdajů se mohou členské státy podílet uplatňováním výdajových pravidel a rozpočtování podle výkonu, jakož i zavedením hodnotících mechanismů, které zajistí kvalitu jednotlivých reformních opatření a celkových souborů reformních opatření.
Klíčovou prioritou hospodářství EU je zajistit, aby daňové systémy a jejich vzájemné vztahy se systémy dávek podporovaly zvyšování růstového potenciálu prostřednictvím větší zaměstnanosti a vyšších investic.
Hlavní směr č. 3. S cílem podporovat prorůstové, na zaměstnanost zaměřené a efektivní přidělování prostředků by členské státy, bez dotčení hlavních směrů hospodářské stability a udržitelnosti, měly pozměnit strukturu svých veřejných výdajů směrem ke kategoriím podporujícím růst v souladu s Lisabonskou strategií, přizpůsobit daňové systémy v zájmu posílení růstového potenciálu, a měly by zajistit, aby byly zavedeny mechanismy hodnocení vztahů mezi veřejnými výdaji a dosahováním cílů politik, a zajistit celkovou soudržnost souborů reformních opatření. Viz rovněž integrovaný hlavní směr "Povzbuzovat udržitelné využívání zdrojů a posilovat synergické působení mezi ochranou životního prostředí a růstem" (č. 11).
Zajistit, aby vývoj mezd přispíval k růstu a stabilitě a doplňoval strukturální reformy
Vývoj mezd může přispět ke stabilizaci makroekonomických podmínek a ke správné kombinaci politik podporujících zaměstnanost za předpokladu, že vzestup reálných mezd odpovídá základní úrovni růstu produktivity ve střednědobém výhledu a že je v souladu s mírou rentability, jež umožňuje investice podporující produktivitu, kapacitu a zaměstnanost.
K tomu je třeba, aby dočasné faktory, jakými je kolísání produktivity způsobené cyklickými faktory nebo jednorázovými nárůsty celkové míry inflace, neměly za následek neudržitelnou tendenci růstu mezd a aby vývoj mezd odrážel podmínky místního trhu práce.
S ohledem na pokračující tlak na zvyšování cen ropy a surovin je nutná zvláštní obezřetnost, pokud jde o dopad mzdových ujednání a zvyšování nákladů na pracovní sílu a na stabilitu cen a na jejich konkurenceschopnost.
Skutečnost, že tento druhotný dopad dosud nebyl zaznamenán, je přijímána s uspokojením.
Tyto otázky je třeba zohlednit prostřednictvím makroekonomického dialogu při pokračujících diskusích a výměnách informací mezi měnovými a fiskálními orgány a sociálními partnery.
Hlavní směr č. 4. S cílem zajistit, aby vývoj mezd přispíval k makroekonomické stabilitě a růstu, a zvýšit přizpůsobivost by členské státy měly podporovat správné rámcové podmínky pro systémy mzdového vyjednávání, přičemž by plně respektovaly úlohu sociálních partnerů s cílem podpořit vývoj nominálních mezd a nákladů na pracovní sílu v souladu s cenovou stabilitou a vývojem produktivity ve střednědobém výhledu a zohlednit rozdíly mezi kvalifikacemi a podmínkami místních trhů práce. Viz též integrovaný hlavní směr "Zajistit vývoj v oblasti nákladů na pracovní sílu a metody stanovování mezd podporující zaměstnanost" (č. 22).
Podporovat souvislé makroekonomické a strukturální politiky a politiku v oblasti zaměstnanosti
Úkolem zdravých makroekonomických politik je zajistit podmínky motivující tvorbu pracovních míst a růst zaměstnanosti.
Strukturální reformy, které jsou v souladu se zdravou fiskální situací v krátkodobém a střednědobém výhledu, jsou nezbytně nutné pro zvyšování produktivity a zaměstnanosti ve střednědobém výhledu, což vede k plnému využívání a zvyšování růstového potenciálu.
Také přispívají k fiskální udržitelnosti, k makroekonomické stabilitě a k odolnosti vůči otřesům.
Klíčovým prvkem jsou zároveň vhodné makroekonomické politiky umožňující, aby strukturální reformy měly co největší přínos pro růst a zaměstnanost.
Hlavním prvkem komplexní ekonomické strategie členských států je zajistit, aby členské státy měly ucelený soubor strukturálních politik podporujících makroekonomický rámec a naopak.
Výsledkem tržních reforem musí být zejména zlepšení celkové přizpůsobivosti ekonomik a jejich schopnosti reagovat na změny cyklických ekonomických podmínek a na dlouhodobé tendence, jako jsou globalizace a technologie.
Aby se vyplatilo pracovat a aby se předešlo jakémukoli možnému odrazování od účasti na trhu práce, mělo by se v tomto ohledu vyvíjet úsilí o reformu daňového systému a systému dávek.
Hlavní směr č. 5. S cílem podpořit větší soudržnost mezi makroekonomickými a strukturálními politikami a politikou zaměstnanosti by členské státy měly uskutečňovat reformy v oblasti trhu práce a trhu s produkty současně zvyšující růstový potenciál a zesilující podporu makroekonomického rámce zvyšováním flexibility, pracovní mobility a schopnosti přizpůsobit se trhu práce a trhu s produkty, reagujíce tak na globalizaci, pokrok v oblasti technologií, změny v oblasti poptávky, jakož i cyklické změny. Členské státy by zejména měly dát znovu důraz na daňovou reformu a reformu sociálních dávek, aby se zlepšily pobídky a aby se práce vyplácela; měla by se zvýšit přizpůsobivost trhů práce kombinující pružnost a jistotu v oblasti zaměstnanosti; a zlepšit zaměstnatelnost investováním do lidského kapitálu. Viz též integrovaný hlavní směr "Podporovat flexibilitu kombinovanou s jistotou v zaměstnání a zmírnit segmentaci na trhu práce, s patřičným ohledem na úlohu sociálních partnerů" (č. 21 a č. 19).
A.2 Zajištění dynamické a dobře fungující eurozóny
Potřeba dosažení vyššího růstu a zaměstnanosti je obzvláště naléhavá v eurozóně s ohledem na její nedávnou oslabenou ekonomickou výkonnost a na její nízký růstový potenciál ve výši přibližně 2 % (odhady Komise).
Ve své poslední jarní předpovědi Komise revidovala svůj výhled růstu v eurozóně na rok 2005 směrem dolů na hodnotu 1,6 %.
Ekonomické rozdíly v eurozóně mohou vzrůst, pokud jde o růst, vnitřní poptávku a inflační tlaky.
Zpomalení hospodářského růstu v eurozóně v druhé polovině loňského roku je možno přičíst jak vnějším faktorům – vysoké a kolísavé ceny ropy, zpomalený růst celosvětového obchodu a revalvace eura – tak vnitřním faktorům souvisejícím s nepružností.
Pokud jde o vnější faktory, nepříznivý vývoj v oblasti cen ropy a přetrvávající globální nerovnováha i nadále představují nezanedbatelná protirůstová rizika.
V eurozóně došlo ke značnému utlumení domácí poptávky a jak soukromá spotřeba, tak investice se v roce 2004 pohybovaly značně pod úrovní, které dosáhla celá EU-25.
Útlum soukromé spotřeby má patrně původ v pokračujících obavách zejména ohledně výhledů zaměstnanosti (míra nezaměstnanosti se trvale pohybuje okolo 9 %), jakož i výhledů v oblasti příjmů ve střednědobém výhledu.
Úroveň důvěry a nedostatek trvalého zlepšení na straně spotřeby i nadále ovlivňovaly investice.
Eurozóna stojí před výzvou zajistit využití stávajícího růstového potenciálu a tento růstový potenciál i dále postupně zvyšovat.
Toho lze nejlépe dosáhnout pomocí makroekonomických politik zaměřených na růst a stabilitu a prostřednictvím komplexních strukturálních reforem.
Oba tyto nástroje jsou pro členské státy v eurozóně a v ERMII zejména významné, protože značným způsobem ovlivňují jejich schopnost přiměřeně se přizpůsobovat šokům s asymetrickým dopadem, a tudíž mají vliv i na ekonomickou odolnost eurozóny jako celku.
Ekonomická výkonnost jednotlivých členských států eurozóny a politiky, které tyto státy vedou, mají kromě toho vliv na tzv. společné zboží, jakým je například směnný kurs eura, úrokové sazby, cenová stabilita a soudržnost eurozóny.
Z výše uvedeného vyplývá potřeba efektivní koordinace politiky jak v EU, tak v eurozóně, aby byl posílen růstový potenciál a výkonnost.
S ohledem na neexistující národní politiky v oblasti úroků a směnných kurzů je také stále důležitější, aby členské státy zajistily a zachovaly zdravý stav rozpočtu v rámci cyklu, který jim poskytne dostatečnou rozpočtovou rezervu, jež zmírní dopad cyklických výkyvů nebo ekonomických šoků s asymetrickým dopadem.
Strukturální politiky podporující plynulé přizpůsobování cen a mezd jsou podstatné pro zajištění toho, aby členské státy eurozóny byly schopny rychle se přizpůsobovat šokům (například šoku ze současných cen ropy), a pro zabránění nepodloženému inflačnímu vývoji.
V tomto ohledu jsou zejména důležité politiky, které prostřednictvím podpory širší účasti na trhu práce, profesní a geografické mobility a stanovením výše mezd zvyšují schopnost trhů práce reagovat, jakož i odpovídající reformy trhu výrobků.
V krátkodobém výhledu je třeba, aby kombinace politik v eurozóně podporovala hospodářskou obnovu a současně zabezpečovala dlouhodobou udržitelnost a stabilitu.
V současné situaci je důležité, aby kombinace politik podporovala důvěru mezi spotřebiteli a investory, z čehož rovněž vyplývá, že se má i nadále zaměřovat na stabilitu ve střednědobém výhledu.
Rozpočtová politika musí zajistit fiskální postavení konsistentní s potřebou připravit se na dopad způsobený stárnoucí populací na jedné straně a dosáhnout složení veřejných výdajů a příjmů, které by podpořilo hospodářský růst, na straně druhé.
Ve snaze přispět k mezinárodní ekonomické stabilitě a zajistit lepší zastoupení svých hospodářských zájmů se musí eurozóna plně podílet na mezinárodní spolupráci v oblasti měnových a hospodářských politik.
Ačkoli vytvoření stabilního předsednictví eurozóny usnadní koordinaci pozic jednotlivých členů eurozóny, její vnější zastupování je třeba zlepšit na základě rámce vídeňské dohody z 11. a 12. prosince 1998 tak, aby eurozóna mohla plnit vedoucí strategickou úlohu při rozvoji celosvětového hospodářského systému.
Hlavní směr č. 6 S cílem přispívat k dynamické a dobře fungující HMU potřebují členské státy eurozóny zajistit lepší koordinaci svých hospodářských a rozpočtových politik, zejména 1. věnovat zvláštní pozornost fiskální udržitelnosti svých veřejných financí v plném souladu s paktem o stabilitě a růstu; 2. přispět ke kombinaci politik, které podporují hospodářskou obnovu a jsou slučitelné s cenovou stabilitou, a tím posilují důvěru mezi podnikatelskou a spotřebitelskou sférou v krátkodobém výhledu, přičemž jsou v dlouhodobém výhledu slučitelné s udržitelném růstem; 3. prosazovat strukturální reformy, které zvýší dlouhodobý růstový potenciál eurozóny a zlepší její produktivitu, konkurenceschopnost a ekonomické přizpůsobení asymetrickým šokům, věnujíce zvláštní pozornost politikám zaměstnanosti a 4. zajistit, aby vliv eurozóny na celosvětový hospodářský systém odpovídal její ekonomické váze.
ODDÍL B
MIKROEKONOMICKÉ REFORMY SMĚŘUJÍCÍ KE ZVÝŠENÍ RŮSTOVÉHO POTENCIÁLU EVROPY
Strukturální reformy jsou podstatné pro zvýšení růstového potenciálu EU a pro podporu makroekonomické stability, protože zvyšují efektivitu a přizpůsobivost evropské ekonomiky.
Nárůst produktivity je podporován hospodářskou soutěží, investicemi a inovacemi.
Ke zvýšení růstového potenciálu Evropy je třeba, aby byl dosažen pokrok jak ve vytváření pracovních míst, tak i v růstu produktivity.
Od poloviny devadesátých let se růst produktivity v EU výrazně zpomalil.
Toto zpomalení je částečně způsobeno zvýšeným zaměstnáváním dělníků s nízkou kvalifikací.
Zvrácení tohoto trendu v oblasti produktivity je nicméně hlavní výzvou, která před Unií stojí, zejména s ohledem na její stárnoucí populaci.
Odhaduje se, že vlastní stárnutí populace sníží stávající míru růstového potenciálu téměř o polovinu.
Pro zachování životní úrovně a její budoucí zvýšení, jakož i pro zajištění vysoké úrovně sociální ochrany je tedy nezbytně nutné urychlit růst produktivity a zvýšit počet odpracovaných hodin.
B.1 Znalosti a inovace – hnací síly udržitelného růstu
Znalosti nabyté prostřednictvím investic do výzkumu a vývoje, inovací a vzdělání jsou hlavní hnací silou dlouhodobého růstu.
Politiky zaměřené na zvyšování investic do znalostí a na posilování inovační schopnosti ekonomiky EU jsou ústředním prvkem Lisabonské strategie pro růst a zaměstnanost.
Proto se budou národní a regionální programy v souladu s Lisabonskými cíli čím dál více zaměřovat na investice do těchto oblastí.
Zvýšit a zlepšit investice do výzkumu a vývoje s cílem zavést evropský znalostní prostor
Výzkum a vývoj ovlivňuje ekonomický růst různými způsoby: zaprvé může přispívat k vytváření nových trhů nebo výrobních postupů; zadruhé může vést k postupnému zlepšování již existujících výrobků a výrobních postupů; zatřetí zvyšuje schopnost země osvojovat si nové technologie.
EU v současné době věnuje na výzkum a vývoj přibližně 2 % svého HDP (v jednotlivých členských státech je to však v rozmezí od necelých 0,5 % do více než 4 % HDP), tedy stěží o něco více než při zahájení Lisabonské strategie.
Navíc přibližně jen zhruba 55 % výdajů Evropské unie na výzkum financuje podnikatelský sektor.
Nízké úrovně soukromých investic do výzkumu a vývoje jsou jednou z nejdůležitějších příčin rozdílů v inovacích mezi EU a USA.
Plnění společného cíle EU, kterým je zvýšení investic do výzkumu na 3 % HDP, musí proto postupovat rychleji.
Členské státy se vyzývají, aby podaly zprávy o svých plánovaných výdajích na výzkum a vývoj v letech 2008 a 2010 a opatřeních k jejich dosažení v rámci národních Lisabonských programů.
Nejdůležitější výzvou je zavést rámcové podmínky, nástroje a pobídky pro to, aby společnosti investovaly do výzkumu.
Veřejné výdaje na výzkum musí být vynakládány efektivněji a musí se zlepšit spojení mezi veřejným výzkumem a soukromým sektorem.
Je třeba posílit špičková střediska a sítě a obecně lépe využívat mechanismy veřejné podpory, aby se povzbudily inovace ze strany soukromého sektoru, jakož i lepší pákový efekt veřejných investic a modernější řízení výzkumných institucí a universit.
Rovněž je důležité zajistit, aby podniky působily v konkurenčním prostředí, protože hospodářská soutěž je důležitou pobídkou pro soukromé investice do inovací.
Dále je třeba vynaložit rozhodné úsilí ke zvýšení počtu a kvality výzkumných pracovníků aktivně působících v Evropě, což zejména znamená zvýšit zájem o studium vědeckých, technických a inženýrských oborů a podporovat profesní rozvoj a nadnárodní a meziodvětvovou mobilitu výzkumných pracovníků, jakož i zmenšit překážky brzdící mobilitu výzkumných pracovníků a studentů.
Mezinárodní rozměr výzkumu a vývoje by měl být posílen, pokud jde o společné financování a rozvíjení kritického množství na úrovni EU v kritických oblastech vyžadujících rozsáhlé finanční prostředky, i prostřednictvím zmenšení překážek brzdících mobilitu výzkumných pracovníků a studentů.
Hlavní směr č. 7.
S cílem zvýšit a zlepšit investice do výzkumu a vývoje, zejména ze strany soukromého sektoru, celkový cíl 3 % z HDP pro rok 2010 je potvrzen odpovídajícím rozdělením mezi soukromé a veřejné investice, přičemž členské státy definují konkrétní průměrné úrovně, členské státy by měly dále rozvíjet kombinovaná opatření vhodná pro podporu výzkumu a vývoje, zejména výzkumu a vývoje v podnikatelském sektoru, pomocí: 1. zlepšených rámcových podmínek a zajištěním dostatečně konkurenčního a atraktivního prostředí pro fungování společností; 2. efektivnějšími a účinnějšími veřejnými výdaji na výzkum a vývoj a rozvojem partnerství veřejného a soukromého sektoru; 3. rozvíjením a dalším posilováním – a případně dalším vytvářením – špičkových středisek vzdělávacích a výzkumných institucí v členských státech, a zlepšováním spolupráce a převodů technologií mezi veřejnými výzkumnými instituty a soukromými společnostmi; 4. rozvíjením a lepším využíváním pobídek s cílem povzbudit a podpořit soukromý výzkum a vývoj; 5. modernizací řízení výzkumných institucí a universit; 6. zajištěním dostatečné nabídky kvalifikovaných výzkumných pracovníků pomocí získání většího počtu studentů pro vědecké, technické a inženýrské obory a zlepšováním kariérních možností a podporováním evropské, mezinárodní i meziodvětvové mobility výzkumných a vývojových pracovníků.
Podporovat inovace
Dynamika evropské ekonomiky je životně závislá na její inovační schopnosti.
Pro inovace je třeba vytvořit rámcové ekonomické podmínky.
Tím se rozumí dobře fungující finanční a výrobkové trhy, jakož i účinné a dostupné prostředky k vymáhání práv duševního vlastnictví.
Nejčastěji zavádějí inovace na trh nové podniky, pro které může být velkým problémem získání finančních prostředků.
Inovační aktivity by tedy měly podpořeny prostřednictvím opatření na podporu zakládání a růstu inovačních podniků a zároveň zlepšováním dostupnosti finančních prostředků.
Šíření technologií a politiky zaměřené na lepší integraci národních inovačních a vzdělávacích systémů je možné podporovat rozvojem inovačních středisek a sítí a též inovačními podpůrnými službami zaměřenými na malé a střední podniky.
Pro zaostávající země a regiony je obzvláště přínosné předávání znalostí prostřednictvím mobility výzkumných pracovníků, přímých zahraničních investic nebo prostřednictvím dovážení technologie.
Hlavní směr č. 8. S cílem podporovat všechny formy inovací by členské státy měly klást důraz na: 1. zlepšení podpůrných služeb v oblasti inovací, zejména pro šíření a převody technologií; 2. vytváření a rozvoj inovačních středisek, sítí a inkubátorů sdružujících university, výzkumné instituce a podniky, rovněž na regionální a místní úrovni, pomáhající překlenout technologické rozdíly mezi regiony; 3. povzbuzení přeshraničního převodu znalostí, včetně přímých zahraničních investic; 4. povzbuzení zadávání veřejných zakázek v oblasti inovačních produktů a služeb; 5. lepší dostupnost domácího a mezinárodního financování a 6. účinné a dostupné prostředky k vymáhání práv duševního vlastnictví.
Šíření informačních a komunikačních technologií (ICT) je v souladu s cíli a opatřeními nadcházející iniciativy i2010 rovněž významným způsobem, jak zlepšit produktivitu a následně i hospodářský růst.
Až dosud nebyla EU schopna plně využít vyšší produkce a většího využívání informačních a komunikačních technologií (ICT).
Toto je důsledek stále pokračujících nedostatečných investic do ICT, institucionálních omezení a organizačních problémů při zavádění ICT.
Technologické inovace jsou v konečném důsledku závislé na hospodářském prostředí podporujícím růst.
V tomto kontextu představuje použití inteligentní logistiky efektivní způsob zajištění konkurenceschopnosti nákladů v evropských výrobních podnicích.
V tomto směru je rovněž důležité, aby existoval otevřený a konkurenční trh s elektronickými komunikacemi.
Hlavní směr č. 9. S cílem podporovat rozšiřování a efektivní využívání ICT a vytvořit plně integrující informační společnost by členské státy měly: 1. povzbuzovat široké využívání ICT ve veřejných službách, malých a středních podnicích a v domácnostech; 2. nastavit nezbytný rámec pro související změny v organizaci práce v hospodářství; 3. podporovat silné zastoupení evropského průmyslu v klíčových segmentech ICT; 4. povzbudit vývoj silných odvětví ICT a programových obsahů, jakož i fungujících trhů; 5. zajistit v zájmu vytvoření informačního prostoru bez hranic bezpečnost sítí a informací, jakož i konvergenci a interoperabilitu; 6. podpořit v zájmu rozvoje znalostní ekonomiky zřizování širokopásmových sítí, včetně sítí pro nedostatečně pokryté regiony. Viz též integrovaný hlavní směr "Podporovat kombinování flexibility a jistoty pracovních míst a zmírnit segmentaci trhu práce, s patřičným ohledem na úlohu sociálních partnerů" (č. 21).
Posílit konkurenční výhody evropské průmyslové základny
Nedávné zpomalení růstu produktivity EU částečně souvisí s obtížemi EU při přeorientovávání své ekonomiky na odvětví s vyšším růstem produktivity.
Aby Evropa své vedoucí postavení v oblasti ekonomiky a technologií posílila a udržela, musí zvýšit svou schopnost rozvíjet a uvádět na trh nové technologie, včetně ICT.
Tam, kde z důvodů rozsahu nebo působnosti nemohou jednotlivé členské státy samotné úspěšně čelit selháním trhu, je třeba analyzovat a využít synergické účinky vyplývající ze společného řešení výzev v oblasti výzkumu, regulace a financování na evropské úrovni.
EU dosud nedokázala plně využít svůj technologický potenciál.
Tam, kde jsou přínosy pro společnost větší, než přínosy pro soukromý sektor, napomůže k využívání tohoto potenciálu společné využívání evropských špičkových poznatků a rozvoj partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem, jakož i spolupráce mezi členskými státy.
10. S cílem posilovat konkurenční výhody své průmyslové základny Evropa potřebuje na celém svém území solidní průmyslovou síť.
Nezbytné prosazování moderní a aktivní průmyslové politiky znamená posilování konkurenčních výhod průmyslové základny, včetně přispívání k rámcovým podmínkám atraktivním pro výrobu i pro služby, přičemž se zajistí, aby se opatření na národní, nadnárodní a evropské úrovni vzájemně doplňovala.
Členské státy by měly: 1. začít tím, že v klíčových průmyslových odvětvích stanoví faktory přidané hodnoty a konkurenceschopnosti a že budou řešit výzvy nastolené globalizací; 2. rovněž by se měly zaměřit na vývoj nových technologií a trhů. a) Z toho vyplývá zejména závazek podporovat nové technologické iniciativy založené na partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem a spolupráci mezi členskými státy, která by pomohla vyřešit skutečná selhání trhu. b) To rovněž předpokládá vytváření a rozvoj sítí regionálních a místních středisek po celé EU s větším zapojením malých a středních podniků.
Viz rovněž integrovaný hlavní směr "Zlepšit přizpůsobování se potřebám trhu práce" (č. 20).
Podporovat udržitelné využívání zdrojů
Dlouhodobý úspěch Unie závisí rovněž na řešení celé řady problémů týkajících se zdrojů a životního prostředí; v případě jejich neřešení by se tyto problémy staly brzdou budoucího růstu.
Nedávný vývoj cen ropy a jeho perspektivy v této souvislosti zdůraznily naléhavost otázky energetické účinnosti.
Politika podporující energetickou účinnost je důležitá pro snížení závislosti evropské ekonomiky na kolísání cen ropy.
Další odkládání řešení těchto problémů zvýší ekonomickou nákladnost opatření k jejich nápravě.
Z toho vyplývá nutnost vzorových opatření pro racionálnější využívání zdrojů.
Opatření v této oblasti budou rovněž významná pro řešení problému klimatických změn.
V tomto kontextu je důležité, aby členské státy znovu usilovaly o splnění závazků podle Kjótského protokolu.
Členské státy by měly zejména pokračovat v boji proti klimatickým změnám v zájmu dosažení toho, že výše nárůstu globální teploty nepřekročí 2 oC oproti úrovním před průmyslovou revolucí, jakož i uskutečňovat cíle Kjótského protokolu nákladově efektivním způsobem.
Členské státy by měly plnit závazek zastavit do roku 2010 snižování biologické rozmanitosti, zejména začleněním tohoto požadavku do jiných politik, s ohledem na význam biologické rozmanitosti pro některá hospodářská odvětví.
V této souvislosti má klíčovou rolu využívání tržních nástrojů tak, aby ceny lépe odrážely škody na životním prostředí a sociální náklady.
Podporou rozvoje a využíváním technologií šetrných k životnímu prostředí, zahrnutím ekologických aspektů do veřejných zakázek, braním zvláštního ohledu na malé a střední podniky, odstraněním podpor škodících životnímu prostředí a dalšími nástroji dané politiky lze zlepšit inovační výkonnost a více přispívat k udržitelnému vývoji dotyčných odvětví.
Společnosti v EU patří například mezi světové špičky ve vývoji nových technologií v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
Zejména v souvislosti s přetrvávající tendencí ke zvyšování cen energií a s kumulací nebezpečí klimatických změn je důležité prosazovat zlepšení energetické účinnosti, která budou přínosná jak pro růst, tak pro udržitelný rozvoj.
11. S cílem povzbuzovat udržitelné využívání zdrojů a posilovat synergické působení mezi ochranou životního prostředí a růstem by členské státy měly: 1. stanovit jako prioritu energetickou účinnost a kombinovanou produkci energie, rozvoj udržitelných druhů energie, včetně obnovitelných, a rychlé zavádění technologií šetrných k životnímu prostředí a ekologicky účinných technologií a) na jedné straně v rámci vnitřního trhu zejména v dopravě a v energetice, mj. pro snížení závislosti evropského hospodářství na kolísání cen ropy, b) na straně druhé ve zbytku světa, jako sektor se značným exportním potenciálem; 2. podporovat rozvoj nástrojů pro internalizaci vnějších environmentálních nákladů a oddělení hospodářského růstu od poškozování životního prostředí.
Zavádění těchto priorit by mělo být v souladu s platnými právními předpisy Společenství a s opatřeními a nástroji navrženými v plánu opatření pro oblast environmentálních technologií (ETAP), mimo jiné prostřednictvím a) využívání tržních nástrojů, b) rizikových fondů a financování výzkumu a vývoje, c) podpory udržitelných modelů výroby a spotřeby, včetně zahrnutí ekologických aspektů do veřejných zakázek, d) zvláštního ohledu na malé a střední podniky a e) reformy dotací, které mají značně negativní vliv na životní prostředí a jsou neslučitelné s udržitelným rozvojem, za účelem jejich postupného odstranění; 3. usilovat o splnění cíle zastavit do roku 2010 snižování biologické rozmanitosti, zejména začleněním tohoto požadavku do jiných politik, s ohledem na význam biologické rozmanitosti pro některá hospodářská odvětví; 4. pokračovat v boji proti změně klimatu a přitom plnit kjótské cíle nákladově efektivním způsobem, zejména pokud jde o malé a střední podniky.
Viz rovněž integrovaný hlavní směr "Podporovat prorůstové, na zaměstnanost zaměřené a efektivní přidělování prostředků" (č. 3).
B.2 Evropa přitažlivější pro investory i pracovníky
Přitažlivost Evropské unie pro investice závisí mimo jiné na velikosti a otevřenosti jejích trhů, na jejím právním prostředí, na kvalitě jejích pracovních sil a kvalitě její infrastruktury.
Rozšíření a prohloubení vnitřního trhu
Zatímco vnitřní trh se zbožím je poměrně dobře integrovaný, trhy se službami zůstávají de iure nebo de facto dosti roztříštěné a mobilita pracovních sil zůstává v Evropě nízká.
V zájmu podpory růstu a zaměstnanosti a posílení konkurenceschopnosti musí být vnitřní trh služeb plně funkční a musí zároveň respektovat evropský sociální model.
Evropská rada požádala, aby v rámci legislativního procesu bylo vyvinuto veškeré úsilí s cílem dosáhnout širokého konsensu pro cestu směrem k jednotnému trhu se službami.
Výrazného zvýšení účinnosti by mohlo být dosaženo i odstraněním překážek přeshraničních činností.
Úplná integrace finančních trhů by rovněž zvýšila produkci a zaměstnanost tím, že by umožnila účinnější přidělování kapitálu a vytvořila lepší podmínky pro financování podnikatelské činnosti.
I přes všeobecné uznání potenciálních výhod jednotného evropského trhu zůstává míra transponování směrnic týkajících se vnitřního trhu překvapivě nízká.
Směrnice se navíc často neprovádějí nebo neuplatňují správně, což dokazuje vysoký počet řízení iniciovaných Komisí ve věci porušení předpisů.
Je potřebné, aby členské státy aktivněji spolupracovaly mezi sebou navzájem i s Komisí s cílem zabezpečit, aby jejich občané a podnikatelské subjekty mohli plně využívat výhod právních předpisů upravujících vnitřní trh.
Značný prostor pro další zlepšení je například v oblasti postupů při zadávání veřejných zakázek.
Takové zlepšení by se odrazilo ve vyšším podílu veřejně vyhlašovaného zadávání veřejných zakázek.
Kromě toho by otevřenější zadávání veřejných zakázek vedlo k významným rozpočtovým úsporám pro členské státy.
Hlavní směr č. 12. S cílem rozšiřovat a prohlubovat vnitřní trh by členské státy měly: 1. urychlit transponování směrnic týkajících se vnitřního trhu; 2. stanovit jako prioritu přísnější a dokonalejší prosazování právních předpisů týkajících se vnitřního trhu; 3. odstranit zbývající překážky přeshraničních činností; 4. účinně uplatňovat pravidla EU týkající se veřejných zakázek; 5. podporovat plně funkční vnitřní trh služeb a zároveň zachovávat evropský sociální model; 6. urychlit integraci finančního trhu soustavným a jednotným prováděním a prosazováním plánu opatření v oblasti finančních služeb. Viz rovněž integrovaný hlavní směr "Zlepšit přizpůsobování se potřebám trhu práce" (č. 20).
Zajištění otevřených a konkurenčních trhů v rámci Evropy i mimo ni
Otevřená světová ekonomika nabízí nové příležitosti pro podporu růstu a konkurenceschopnosti v evropském hospodářství.
Politika hospodářské soutěže hrála klíčovou úlohu při zabezpečování stejných podmínek pro firmy v EU a může být též nápomocná při zlepšování širšího regulačního rámce v oblasti trhů v zájmu prosazení podmínek, které podnikům umožní efektivní hospodářskou soutěž.
Dalšího otevření evropských trhů hospodářské soutěži lze dosáhnout snížením celkové úrovně zbývající státní podpory.
Tento vývoj musí být doprovázen novým přidělením zbývající státní podpory ve prospěch některých horizontálních cílů.
Přezkum pravidel státní podpory by měl vést k dalšímu úsilí v uvedeném směru.
Strukturální reformy, které ulehčují vstup na trh, jsou velmi účinným nástrojem především na podporu hospodářské soutěže.
Tyto reformy budou obzvláště důležité na trzích, ve kterých nebyla hospodářská soutěž dříve umožněna z důvodů protisoutěžního jednání, existence monopolů, nadměrné regulace (např. povolení, licence, minimální kapitálové požadavky, právní překážky, otevírací doby obchodů, regulované ceny atd. mohou zbrzdit rozvoj efektivního konkurenčního prostředí), nebo z důvodu ochrany odvětví.
Provádění již dojednaných opatření týkajících se otevření odvětví síťových služeb hospodářské soutěži (v oblastech elektřiny a plynu, dopravy, telekomunikací a poštovních služeb) by navíc mělo pomoci celkově snížit ceny, zajistit větší nabídku a zároveň zabezpečit dodávky služeb obecného ekonomického zájmu pro všechny občany.
Orgány pro hospodářskou soutěž a regulaci by měly zajistit hospodářskou soutěž v liberalizovaných trzích.
Zároveň musí být zaručeny uspokojivé dodávky vysoce kvalitních služeb obecného ekonomického zájmu za přijatelné ceny.
Vnější otevřenost pro obchodování a investice, rovněž v multilatelárním kontextu, v podobě zvyšování vývozů a dovozů představuje důležitý podnět pro růst a zaměstnanost a může tak posílit uskutečňování strukturální reformy.
Otevřený a pevný systém pravidel světového obchodu je pro evropské hospodářství životně důležitý.
Úspěšným uzavřením ambiciózní a vyvážené dohody v rámci kola jednání z Dohá, jakož i vypracováním dalších bilaterálních a regionálních dohod o volném obchodu, by se měly trhy dále otevřít obchodu a investicím, což by přispělo ke zvýšení potenciálního růstu.
13. S cílem zabezpečit otevřené a konkurenční trhy v Evropě a mimo ni a využívat přínosů globalizace by členské státy měly přijmout tyto priority: 1. odstranění regulačních, obchodních a jiných překážek, které nepřiměřeně brání hospodářské soutěži; 2. účinnější prosazování politiky hospodářské soutěže; 3. selektivní monitorování trhů a pravidel prováděné orgány pro hospodářskou soutěž a regulaci za účelem určení a odstranění překážek bránících hospodářské soutěži a vstupu na trh; 4. snížení státní podpory narušující hospodářskou soutěž; 5. v souladu s nadcházejícím rámcem Společenství nové přidělení státní podpory ve prospěch podpory některých horizontálních cílů, jako jsou výzkum, inovace a optimalizace lidského kapitálu, a pro jasně stanovená selhání trhu; 6. podpora vnější otevřenosti, rovněž v multilaterálním kontextu; 7. úplné provádění dohodnutých opatření s cílem otevřít odvětví síťových služeb konkurenci v zájmu zajištění účinné hospodářské soutěže v rámci široce integrovaných evropských trhů.
Důležitou úlohu v konkurenceschopné a dynamické ekonomice hraje rovněž dodávání efektivních služeb obecného ekonomického zájmu za dostupné ceny.
Zlepšit regulaci na evropské a národní úrovni
Regulace trhu je významná pro vytvoření prostředí umožňujícího provádění obchodních transakcí za konkurenční ceny.
Pomáhá rovněž při nápravě selhání trhu nebo při ochraně účastníků trhu.
Kumulativní dopad pravidel však může způsobit značné ekonomické náklady.
Proto je důležité, aby pravidla byla dobře připravená a přiměřená.
Kvalita evropského a národního regulačního prostředí je věcí společného závazku a sdílenou odpovědností jak na úrovni EU, tak na úrovni členských států.
Členské státy by při přípravě nebo přezkumu právních předpisů měly systematicky hodnotit náklady a přínosy svých legislativních iniciativ.
Měly by zlepšit kvalitu svých předpisů při současném zachování jejích cílů.
Z toho vyplývá nutnost konzultace relevantních zúčastněných stran.
V rámci přístupu Komise ke zlepšení právních předpisů jsou pečlivě hodnoceny ekonomické, sociální i environmentální dopady nových nebo revidovaných předpisů s cílem určit případné kompromisy a synergické působení mezi různými cíli politik.
U stávajících předpisů se kromě toho zkoumá, zda by je bylo možné zjednodušit, a hodnotí se jejich dopad na konkurenceschopnost.
Dále se rozvíjí společný přístup ke stanovování administrativních nákladů nových a stávajících právních předpisů.
Členské státy by měly zavést systémy zjednodušování stávajících předpisů.
Měly by široce konzultovat otázky nákladů a přínosů svých regulačních iniciativ a případně jejich nedostatků, zejména pokud znamenají kompromisy mezi různými cíli politik.
Členské státy by rovněž měly zajistit úplné zvážení příslušných alternativních řešení k předpisům.
Značného zlepšení regulačního prostředí lze proto dosáhnout zohledněním úvah o poměru nákladů a výnosů souvisejících s právními předpisy, včetně administrativních nákladů.
To je obzvláště důležité pro malé a střední podniky, jež mají obvykle pouze omezené prostředky pro vyřizování administrativy, kterou jim ukládá právo Společenství i právo členských států.
Hlavní směr č. 14. S cílem vytvářet konkurenčnější podnikatelské prostředí a povzbuzovat soukromé iniciativy prostřednictvím lepších právních předpisů by členské státy měly: 1. snížit administrativní zátěž ukládanou podnikům, zejména malým a středním a začínajícím; 2. zlepšovat kvalitu stávajících a nových předpisů a zároveň zachovávat jejich cíle, prostřednictvím systematického a důkladného hodnocení jejich ekonomických, sociálních (včetně zdravotních) a environmentálních dopadů, přičemž se vezme v úvahu a uskutečňuje pokrok v měření administrativního zatížení spojeného s regulací, jakož i dopad na konkurenceschopnost, včetně otázek prosazování; 3. povzbuzovat podniky při rozvíjení jejich firemní společenské odpovědnosti.
Evropa musí účinněji napomáhat rozvoji svého podnikatelského ducha a potřebuje více podniků, které budou ochotny zabývat se tvůrčími a inovačními projekty.
Výuka podnikání by měla být podporována ve všech formách vzdělávání a odborné přípravy a měla by být zajišťovat odpovídající kvalifikaci.
Rozměr podnikání by měl být začleněn do celoživotního vzdělávacího procesu už od školních začátků.
Za tímto účelem je třeba podporovat partnerství se společnostmi.
Vytváření podniků a jejich růst je možné podporovat rovněž zlepšováním dostupnosti finančních prostředků a zesílenými ekonomickými pobídkami, mimo jiné přijetím daňových systémů, které odměňují úspěch, snižováním vedlejších nákladů na pracovní sílu a omezováním administrativní zátěže pro začínající podniky, zejména poskytováním relevantních služeb pro podporu podnikání zvláště pro mladé podnikatele, jako je budování jednotných kontaktních míst a podpora národních podpůrných sítí pro podnikatele.
Zvláštní důraz by měl být kladen na usnadnění převodu vlastnických práv a zlepšování revitalizačních a restrukturalizačních postupů, zejména prostřednictvím efektivnějších právních předpisů v oblasti úpadkového práva.
Hlavní směr č. 15. S cílem podporovat více podnikatelskou kulturu a vytvářet prostředí podporující malé a střední podniky by členské státy měly: 1. zlepšit dostupnost finančních prostředků s cílem podpořit jejich tvorbu a růst, zejména mikroúvěry a jiné formy rizikového kapitálu; 2. posílit ekonomické pobídky, včetně zjednodušení daňových systémů a omezení vedlejších nákladů na pracovní sílu; 3. posílit inovační potenciál malých a středních podniků a 4. poskytovat relevantní podpůrné služby, jako je vytváření jednotných kontaktních míst a podpora národních podpůrných sítí pro podniky s cílem podpořit jejich tvorbu a růst v souladu s chartou malých podniků. Dále by členské státy měly podporovat vzdělávání a odbornou přípravu v otázkách podnikání pro malé a střední podniky. Členské státy by rovněž měly usnadnit převod vlastnických práv, modernizovat případně své úpadkové právo a zlepšit své záchranné a restrukturalizační postupy. Viz rovněž integrované hlavní směry "Podporovat prorůstové, na zaměstnanost zaměřené a efektivní přidělování prostředků" (č. 3) a "Podporovat všechny formy inovací" (č. 8), č. 23 a č. 24.
Rozšířit a zlepšit evropskou infrastrukturu
Moderní infrastruktura představuje důležitý faktor ovlivňující atraktivitu jednotlivých míst.
Usnadňuje mobilitu osob, zboží a služeb po celé Unii.
Moderní infrastruktury v oblasti dopravy, energetiky a elektronických komunikací jsou významnou podmínkou nově oživené Lisabonské strategie.
Vzájemně propojené a interoperabilní transevropské sítě pomáhají snižováním nákladů na dopravu a rozšiřováním trhů rozvíjet a posilovat mezinárodní obchod a zásadně podporují dynamiku vnitřního trhu.
Probíhající liberalizace evropských síťových odvětví rovněž povzbuzuje hospodářskou soutěž a zvyšuje efektivitu v těchto odvětvích.
Pokud jde o budoucí investice do evropské infrastruktury, za prioritu by mělo být považováno provádění 30 prioritních dopravních projektů určených v rámci hlavních směrů pro evropské dopravní sítě (TEN) Evropským parlamentem a Radou, jakož i provádění rychlých ("quick-start") přeshraničních dopravních projektů, obnovitelné energie, širokopásmových komunikací a výzkumu, které byly dohodnuty v rámci evropské iniciativy pro růst, a provádění dopravních projektů podporovaných Fondem soudržnosti.
Rovněž je třeba řešit chybějící nebo nedostatečnou infrastrukturu v některých zemích.
Vhodné systémy stanovování cen za používání infrastruktury mohou přispět k efektivnímu využívání infrastruktury a k vývoji udržitelné dopravně modální rovnováhy.
16. S cílem rozšiřovat, zlepšovat a spojovat evropskou infrastrukturu a dokončit prioritní přeshraniční projekty se zvláštním zaměřením na dosažení vyšší integrace národních trhů v rámci rozšířené EU by členské státy měly: 1. rozvíjet přiměřené podmínky pro zdrojově efektivní infrastruktury v oblasti dopravy, energetiky a ICT – přednostně infrastruktury zahrnuté v sítích TEN – doplňováním mechanismů Společenství, zejména v přeshraničních úsecích nebo okrajových regionech, protože se jedná o hlavní podmínku úspěšného otevření odvětví síťových služeb hospodářské soutěži; 2. zvážit vytvoření partnerství mezi veřejným a soukromým sektorem; 3. zvážit otázku vhodného systému stanovování cen za používání infrastruktury s cílem zajistit efektivní využívání infrastruktury a zavedení udržitelné modální rovnováhy, která zdůrazní posun v technologiích a inovace a náležitě zohlední environmentální náklady a dopad na růst.
Viz rovněž integrovaný hlavní směr "Podporovat rozšiřování a efektivní využívání ICT a vytvořit plně integrující informační společnost" (č. 9).
Doporučení Komise
ze dne 16. srpna 2005
o opatřeních, která přijme držitel souhlasu, aby se předešlo jakýmkoli případným škodlivým účinkům na lidské zdraví a na životní prostředí v případě náhodného uvolňování řepky (Brassica napus L., linie GT73 – MON-00073-7) geneticky modifikované pro zvýšení odolnosti vůči herbicidu glyfosátu
(oznámeno pod číslem K(2005) 3073)
(Pouze nizozemské znění je závazné)
(2005/637/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 211 druhý pododstavec této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu s ustanoveními čl. 13 odst. 1 třetího pododstavce a čl. 14 odst. 2 druhé odrážky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS [1] obdržela Komise dne 16. ledna 2003 žádost o uvedení produktu na bázi geneticky modifikované řepky (Brassica napus L., linie GT73 – MON-00073-7) na trh, kterou doprovázela příznivá hodnotící zpráva ze strany příslušného orgánu Nizozemského království.
(2) Komise zaslala hodnotící zprávu všem ostatním členským státům, z nichž několik vyjádřilo k této zprávě přetrvávající námitky v souvislosti s molekulární charakteristikou, případnými alergenními účinky, kontrolou, štítkováním a zjišťováním produktu. V takovém případě musí Komise podle čl. 18 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2001/18/ES přijmout rozhodnutí a použít postup stanovený v čl. 30 odst. 2 směrnice, na který se použijí články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES [2] při dodržení ustanovení článku 8 této směrnice.
(3) V únoru 2005 japonský institut pro studium životního prostředí zveřejnil zprávu, která obsahuje sdělení o náhodné přítomnosti řepky geneticky modifikované za účelem zvýšení její odolnosti vůči herbicidu v okolí pěti nebo šesti přístavních zařízení, kde byly odebrány vzorky.
(4) Je třeba předejít podobným situacím uvnitř Evropské unie a zejména vyloučit jakékoli případné škodlivé účinky na lidské zdraví nebo na životní prostředí v případě náhodného uvolňování řepky MON-00073-7 během přepravy, uskladnění, manipulace v životním prostředí a zpracování na odvozené produkty.
(5) V tomto případě je držitel souhlasu nejpovolanější osobou pro přímé poskytnutí informací hospodářským subjektům a uživatelům o neškodnosti a obecných vlastnostech produktu i podmínkách monitorování, zejména o správních opatřeních, která se mají přijmout v případě náhodného uvolňování semen.
(6) V důsledku toho považuje Komise za vhodnější doplnit rozhodnutí o uvedení řepky MON-00073-7 na trh o zvláštní technické pokyny, aby se předešlo jakýmkoli případným škodlivým účinkům na lidské zdraví a na životní prostředí v případě náhodného uvolňování tohoto produktu,
DOPORUČUJE:
Článek 1
Při použití ustanovení čl. 4 odst. 2 rozhodnutí o uvedení na trh řepky (Brassica napus L., linie GT73 – MON-00073-7) geneticky modifikované za účelem zvýšení její odolnosti vůči herbicidu glyfosfátu by se měla vzít v úvahu opatření uvedená v příloze.
Článek 2
Toto doporučení je určeno Nizozemskému království.
Doporučení Komise
ze dne 19. září 2005
o odděleném účetnictví a systémech nákladového účetnictví podle předpisového rámce pro elektronické komunikace
(Text s významem pro EHP)
(2005/698/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) [1], a zejména na čl. 19 odst. 1 uvedené směrnice,
po konzultaci s Komunikačním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Některá ustanovení předpisového rámce pro sítě a služby elektronických komunikací, jmenovitě články 9, 11, 13 a čl. 6 odst. 1 ve spojení s přílohou I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) [2], článek 17, čl. 18 odst. 1 a příloha VII bod 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) [3] a článek 13 směrnice 2002/21/ES, vyžadují zavedení nezbytných a vhodných mechanismů nákladového účetnictví.
(2) Operátorům označeným na základě analýzy trhu provedené v souladu s článkem 16 směrnice 2002/21/ES jako operátoři s významnou tržní silou na relevantním trhu (dále jen "oznámení operátoři") mohou být mimo jiné uloženy povinnosti týkající se vedení odděleného účetnictví a/nebo zavedení systému nákladového účetnictví.
Účelem uložení uvedených povinností je více zprůhlednit transakce mezi operátory a/nebo určit skutečné náklady na poskytované služby.
Oddělené účetnictví a zavedení systému nákladového účetnictví navíc mohou použít národní regulační úřady jako doplněk k uplatňování jiných regulačních opatření (týkajících se například průhlednosti, nediskriminace, nákladové orientace) vůči oznámeným operátorům.
(3) Tímto doporučením se aktualizuje doporučení Komise 98/322/ES ze dne 8. dubna 1998 o propojení na liberalizovaném telekomunikačním trhu (část 2 – oddělené účetnictví a nákladové účetnictví) [4] v důsledku uplatňování předpisového rámce pro elektronické komunikace (ode dne 25. července 2003).
Tato revize je nezbytná, neboť předpisový rámec z roku 2002 přinesl důležité změny souboru právních předpisů z roku 1998, například rozšíření oblasti působnosti předpisového rámce, odlišný přístup k ukládání povinností ex ante, odlišnou oblast působnosti zvláštních ustanovení týkajících se nákladového účetnictví a odděleného účetnictví a uplatnění zásady technologické neutrality.
(4) Celkovými cíli tohoto doporučení je podpořit uplatňování jednotných účetních zásad a metodik na úrovni EU při zohlednění zkušeností, které národní regulační úřady získaly v oblasti nákladového účetnictví a odděleného účetnictví, a zlepšit průhlednost účetních systémů, metodik, zpracovávaných údajů a procesu auditu a výkaznictví ku prospěchu všech zúčastněných stran.
(5) Operátoři mohou vykonávat činnost na trzích, kde byli označeni jako operátoři s významnou tržní silou, i na konkurenčních trzích, kde takto označeni nebyli.
Aby mohl národní regulační úřad plnit své regulační úkoly, může potřebovat informace o trzích, na kterých operátoři nemají významnou tržní sílu.
Je-li oznámenému operátorovi s významnou tržní silou na jednom či více trzích uložena povinnost vést oddělené účetnictví, může se tato povinnost vztahovat na trhy, kde dotčený operátor nemá významnou tržní sílu, například za účelem zajištění soudržnosti údajů.
(6) Jakákoliv nařízená metodika vedení nákladového účetnictví nebo odděleného účetnictví použitá zejména jako základ pro rozhodnutí o regulaci cen musí být stanovena tak, aby podporovala účinné investice, identifikovala potenciální protisoutěžní chování, především stlačování marží, a byla v souladu s cíli politiky národního regulačního úřadu, jak stanoví článek 8 směrnice 2002/21/ES.
(7) Provádění nové nebo přepracované metodiky pro výpočet nákladů může ukázat, že stávající úrovně regulovaných poplatků nebo cenové mechanismy jsou nevhodné či v nějakém směru nevyrovnané.
Pokud by se národní regulační úřad domníval, že je nezbytné nápravné opatření, je třeba vzít náležitý ohled na obchodní a hospodářské prostředí za účelem minimalizace rizik a nejistoty na relevantních trzích.
Takové opatření může například zahrnovat rozložení úpravy ceny do přiměřeného časového období.
(8) Při zavádění účetního systému, který používá přístup zaměřený na budoucí vývoj (např. dlouhodobé přírůstkové náklady) a založený nikoli na historických nákladech, ale na běžných (aktuálních) nákladech, například přístup, kdy se aktiva znovu oceňují na základě nákladů na používání moderní ekvivalentní infrastruktury postavené za použití nejúčinnější dostupné technologie, mohou národní regulační úřady potřebovat upravit parametry metodiky výpočtu nákladů, aby bylo určených cílů dosaženo.
Kdekoliv je to možné, je třeba vzít v úvahu koordinované použití přístupů shora dolů a zdola nahoru.
Účetní systémy musí být založeny na zásadě původu nákladů, například na výpočtu nákladů podle odvětví činnosti (metoda ABC – "Activity Based Costing").
(9) Pokud se účtování běžných nákladů (metoda CCA – "Current Cost Accounting") použije na aktiva tvořící síť operátora, například na účastnické vedení, které se považuje ve střednědobém horizontu za méně replikovatelné, je pro jednotné používání metodik výpočtu nákladů nutné, aby národní regulační úřad patřičně upravil parametry (například náklady na kapitál, odpisové skupiny, obchodní přirážky, komponenty proměnné v čase).
13 odst. 4 směrnice 2002/19/ES, musí být pravidla používaná pro rozdělení nákladů uváděna natolik podrobně, aby byly zřejmé vztahy mezi náklady a poplatky týkajícími se součástí a služeb sítí, přičemž je třeba rovněž uvést základ, podle něhož se přímo nebo nepřímo přiřaditelné náklady rozdělují mezi různé účty.
(11) Toto doporučení obsahuje pokyny jak zavést nákladové účetnictví a oddělené účetnictví podle nového předpisového rámce z roku 2002.
Doporučení 98/322/ES obsahuje pokyny pro zavedení nákladového účetnictví a odděleného účetnictví podle předpisového rámce z roku 1998.
Doporučení z roku 1998 nadále platí v situacích, kdy členské státy nedokončily přezkum stávajících povinností týkajících se nákladového účetnictví a odděleného účetnictví v souladu s článkem 16 směrnice 2002/21/ES.
(12) Pokud členské státy zavedly mechanismus náhrad, který zahrnuje finanční převody, vyžaduje příloha IV část B směrnice o univerzální službě, aby takové převody probíhaly objektivním, průhledným, nediskriminačním a přiměřeným způsobem.
Pro splnění těchto záměrů musí být veškeré přijaté náhrady za povinnosti poskytovat univerzální službu řádně vykazovány v systémech pro oddělené účetnictví.
(13) Pokud jde o financování povinností univerzální služby, není tímto doporučením dotčena směrnice Komise 80/723/EHS ze dne 25. června 1980 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků [5].
(14) Uplatňováním zásad tohoto doporučení není dotčena povinnost členských států a podniků plně dodržovat pravidla Společenství týkající se hospodářské soutěže.
(15) Doporučení Komise 2002/590/ES ze dne 16. května 2002 o nezávislosti statutárních auditorů v EU: Sada základních zásad [6] stanoví řádný rámec, pomocí něhož lze případně ověřit nezávislost auditora.
(16) Skupina evropských regulačních orgánů [7] poskytla stanovisko k revizi doporučení Komise o odděleném účetnictví a nákladovém účetnictví z roku 1998, včetně podrobné přílohy o aspektech nákladového účetnictví a odděleného účetnictví,
DOPORUČUJE:
1. Toto doporučení se týká zavádění odděleného účetnictví a systémů nákladového účetnictví operátory, které příslušný národní regulační úřad na základě výsledku analýzy trhu provedené podle článku 16 směrnice 2002/21/ES označil jako operátory s významnou tržní silou na relevantních trzích.
Operátoři s takovými povinnostmi se dále nazývají "oznámenými operátory".
Účelem uložení povinnosti zavést systém nákladového účetnictví je zajistit, aby oznámení operátoři při rozdělování svých nákladů na služby v situacích, kdy se na ně vztahují povinnosti týkající se regulace cen nebo nákladově orientovaných cen, postupovali podle spravedlivých, objektivních a průhledných kritérií.
Účelem uložení povinnosti týkající se odděleného účetnictví je poskytnout informace na podrobnější úrovni, než jakou poskytují statutární finanční výkazy oznámeného operátora, co nejpřesněji odrážet výkonnost částí podnikání oznámeného operátora, pokud by byly provozovány jako samostatné podnikatelské subjekty, a v případě vertikálně integrovaných podniků zabránit diskriminaci ve prospěch jejich vlastních činností a zabránit nekalému křížovému subvencování.
2. Doporučuje se, aby národní regulační úřady od oznámených operátorů vyžadovaly členění jejich provozních nákladů, vloženého kapitálu a výnosů na úrovni potřebné k zajištění souladu se zásadami proporcionality a průhlednosti a s cíli regulace nařízenými vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Společenství.
Doporučuje se rozdělovat náklady, vložený kapitál a výnosy v souladu se zásadou původu nákladů (například výpočtem nákladů podle odvětví činnosti – metodou ABC).
Systémy nákladového účetnictví a odděleného účetnictví oznámených operátorů musí být schopny vykazovat finanční informace související s regulací za účelem prokázání plného dodržování regulačních povinností.
Doporučuje se, aby tato schopnost byla měřena vůči kvalitativním kritériím relevantnosti, spolehlivosti, srovnatelnosti a závažnosti.
Doporučuje se, aby se národní regulační úřady ujistily o přiměřenosti a účinnosti systémů nákladového účetnictví a odděleného účetnictví; tyto systémy mohou být předmětem veřejné konzultace.
3. Doporučuje se, aby národní regulační úřad při posuzování vlastností a specifikací systému nákladového účetnictví přezkoumal schopnost systému nákladového účetnictví oznámeného operátora analyzovat a předkládat údaje o nákladech způsobem, který podporuje cíle regulace.
Systém nákladového účetnictví oznámeného operátora musí být zejména schopen rozlišovat přímé náklady [8] a nepřímé náklady [9].
Doporučuje se, aby národní regulační úřady po přijetí rozhodnutí o systémech nákladového účetnictví založených na běžných nákladech stanovily jasné lhůty a základní rok pro implementaci nových systémů nákladového účetnictví založených na běžných nákladech dotčenými oznámenými operátory.
Ocenění aktiv tvořících síť výhledovou nebo běžnou hodnotou výkonného operátora, tj. odhad nákladů vynaložených ekvivalentními operátory, pokud by byl trh vysoce konkurenční, je klíčovým prvkem metodiky účtování běžných nákladů (CCA).
Vyžaduje, aby odpisy zahrnuté do provozních nákladů byly vypočteny na základě průběžného ocenění ekvivalentních moderních aktiv.
Následkem toho je třeba vykazovat vložený kapitál rovněž na základě běžných nákladů.
Další úpravy nákladů mohou být nezbytné k zachycení běžných nákupních cen aktiva a oceňovací základny pro jeho provozní náklady.
Ocenění aktiv tvořících síť výhledovou nebo běžnou hodnotou lze podle potřeby doplnit použitím metodiky nákladového účetnictví, například dlouhodobými přírůstkovými náklady (LRIC).
Doporučuje se, aby národní regulační úřady řádně zohlednily otázky cen a hospodářské soutěže, které mohou být nastoleny při zavádění metody CCA, jako například při uvolňování přístupu k účastnickému vedení.
Doporučuje se, aby národní regulační úřady patřičně zohlednily další úpravy finančních informací, pokud jde o faktory účinnosti, a to zejména při použití údajů o nákladech pro kvalifikovaná rozhodnutí o cenách, neboť použití systémů nákladového účetnictví (i při použití metody CCA) nemusí plně odrážet účelně vynaložené nebo relevantní náklady [10].
Faktory účinnosti mohou zahrnovat hodnocení různých topologií a architektur sítě, metody odpisování, technologii použitou v síti nebo technologii, jejíž použití v síti se plánuje.
4. Doporučuje se, aby oznámení operátoři, kteří musí vykazovat oddělené účetnictví, poskytli výkaz zisků a ztrát a výkaz vloženého kapitálu pro každou vykazující jednotku podléhající regulaci (na základě relevantních trhů a služeb).
Poplatky za převody nebo nákupy mezi trhy a službami musí být jasně a dostatečně podrobně označeny za účelem zdůvodnění dodržování povinností nediskriminace.
Tyto povinnosti vykazování odděleného účetnictví mohou vyžadovat vypracování a zveřejnění informací pro trhy, kde operátor nemá významnou tržní sílu.
V zájmu jednotnosti a integrity dat se doporučuje, aby byly finanční zprávy týkající se regulačních účtů konsolidovány do výkazu zisků a ztrát a výkazu vloženého kapitálu za podnik jako celek.
Rovněž se vyžaduje sesouhlasení oddělených regulačních účtů s účetní závěrkou operátora.
Tyto výkazy musí být podrobeny nezávislému auditu nebo auditu, který provede národní regulační úřad (za předpokladu dostupnosti patřičně kvalifikovaných pracovníků).
5. Doporučuje se, aby národní regulační úřady zpřístupnily zúčastněným stranám dostatečně podrobné relevantní účetní informace od oznámených operátorů.
Podrobnost poskytnutých informací by měla sloužit k ujištění, že nedošlo k neoprávněné diskriminaci mezi poskytováním služeb interně a jejich poskytování jiným subjektům, a umožnit určení průměrných nákladů na služby a metod použitých pro výpočet nákladů.
Při poskytování informací k těmto účelům musí národní regulační úřady brát patřičně ohled na obchodní tajemství.
V tomto ohledu zvýší průhlednost a důvěru konkurence, že nedochází k protisoutěžnímu křížovému subvencování, pokud oznámený operátor zveřejní dostatečně podrobné výkazy o nákladech, které například ukáží průměrné náklady na komponenty sítě.
To se považuje za velmi důležité zejména pro velkoobchodní služby.
Prováděcí pravidla o požadavcích na výkaznictví a zveřejňování informací jsou uvedena v příloze.
6. Některé podniky mohou být označeny jako podniky mající povinnosti univerzální služby podle článku 8 směrnice o univerzální službě a může se na ně vztahovat regulace cen pro koncové uživatele podle článku 17 směrnice o univerzální službě.
Členským státům, které provozují systémy pro financování povinností univerzální služby, se doporučuje, aby veškeré příspěvky, které určený (určené) podnik (podniky) obdrží v rámci kompenzačního mechanismu, byly v systémech pro oddělené účetnictví označeny.
7. Tato účetní pravidla se týkají regulačního výkaznictví a nejsou zamýšlena jako náhrada případného statutárního finančního výkaznictví, které může členský stát vyžadovat.
8. Toto doporučení bude přezkoumáno nejpozději do tří let ode dne jeho použitelnosti.
9. Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 18. května 2005
o kolektivní přeshraniční správě autorského práva a práv s ním souvisejících pro zákonné on-line hudební služby
(Text s významem pro EHP)
(2005/737/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V dubnu 2004 přijala Komise sdělení týkající se správy autorského práva a práv s ním souvisejících na vnitřním trhu.
(2) Evropský parlament uvedl ve své zprávě ze dne 15. ledna 2004 [1], že nositelé práv by měli mít možnost požívat ochrany autorského práva a práv s ním souvisejících, kdekoli jsou tato práva ustanovena, nezávisle na státních hranicích nebo způsobech užívání během celého období jejich platnosti.
(3) Evropský parlament dále zdůraznil, že jakékoliv opatření na úrovni Společenství s ohledem na kolektivní přeshraniční správu autorského práva a práv s ním souvisejících by posílilo důvěru umělců, včetně spisovatelů a hudebníků, v to, že celoevropské užívání jejich tvůrčích děl bude finančně odměňováno [2].
(4) V důsledku používání nových technologií se objevila nová generace komerčních uživatelů, kteří využívají hudební díla a jiné předměty ochrany on-line.
Poskytování zákonných on-line hudebních služeb vyžaduje správu autorského práva a práv s ním souvisejících.
(5) Jednou skupinou těchto práv je výlučné právo na rozmnožování, které se vztahuje na všechny rozmnoženiny vytvořené během on-line distribuce hudebních děl.
Ostatními skupinami práv jsou právo na sdělování hudebních děl veřejnosti, právo na spravedlivou odměnu za sdělování jiných předmětů ochrany veřejnosti a výlučné právo na zpřístupnění hudebního díla nebo jiného předmětu ochrany veřejnosti.
(6) Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti [3] a směrnice Rady 92/100/EHS ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem [4] je pro účely on-line využívání hudebních děl zapotřebí licence pro všechna práva.
Správu těchto práv mohou vykonávat kolektivní správci práv, kteří poskytují některé správní služby nositelům práv jako jejich zástupci, nebo jednotliví nositelé práv osobně.
(7) Udělování licencí k on-line právům je často omezeno podle území; komerční uživatelé jednají v každém členském státě s každým z příslušných kolektivních správců práv o každém právu, které je v on-line využívání obsaženo.
(8) V době on-line využívání hudebních děl však komerční uživatelé vyžadují licenční politiku, která odpovídá všudypřítomnosti on-line prostředí a je použitelná na více územích.
Proto je vhodné ustanovit udělování licencí pro více území, aby byla posílena právní jistota komerčních uživatelů v souvislosti s jejich činností a podpořen vývoj zákonných on-line služeb, čímž by následně došlo ke zvýšení příjmů nositelů práv.
(9) Svoboda poskytování služeb kolektivní správy napříč státních hranic má za následek, že nositelé práv budou mít možnost svobodně si vybrat kolektivního správce práv pro správu práv nezbytných k provozování zákonných on-line hudebních služeb v rámci Společenství.
Toto právo zahrnuje možnost svěřit či převést všechna nebo jen některá on-line práva na jiného kolektivního správce práv bez ohledu na členský stát sídla nebo státní příslušnosti kolektivního správce práv či nositele práv.
(10) Podpora účinných struktur pro přeshraniční správu práv by rovněž měla zajistit, aby kolektivní správci práv dosáhli vyšší úrovně racionalizace a průhlednosti, a sice s ohledem na soulad s pravidly hospodářské soutěže, zejména pokud jde o požadavky vyplývající z digitálního prostředí.
(11) Ve vztahu mezi nositeli práv a kolektivními správci práv, založeném buď na smluvních ujednáních nebo statutárních ustanoveních členství, by měla být dodržována minimální ochrana pro nositele práv ve vztahu ke všem skupinám práv, které jsou nezbytné k poskytování zákonných on-line hudebních služeb.
Zacházení s nositeli práv ze strany správců práv by se nemělo lišit na základě členského státu sídla nebo státní příslušnosti.
(12) Licenční poplatky vybírané jménem nositelů práv by měly být rozdělovány spravedlivě a bez diskriminace na základě sídla, státní příslušnosti nebo skupiny nositelů práv.
Zejména licenční poplatky vybírané jménem nositelů práv ve členských státech jiných než těch, ve kterých mají nositelé práv sídlo nebo jejichž státními příslušníky jsou nositelé práv, by měly být rozdělovány co možná nejúčinněji.
(13) Další doporučení týkající se odpovědnosti, zastupování nositelů práv v rozhodovacích orgánech kolektivních správců práv a řešení sporů by měla zajistit, aby kolektivní správci práv dosáhli vyšší úrovně racionalizace a průhlednosti a aby se nositelé práv a komerční uživatelé mohli kvalifikovaně rozhodovat.
Zacházení by se nemělo lišit na základě druhu členství v ochranném svazu autorském: se všemi nositeli práv, ať jimi jsou autoři, skladatelé, nakladatelé, výrobci zvukových záznamů, výkonní umělci a ostatní, by se mělo zacházet stejným způsobem.
(14) Je vhodné, aby byl vývoj on-line hudebního trhu neustále posuzován,
DOPORUČUJE:
Definice
1. Pro účely tohoto doporučení se:
a) "správou autorského práva a práv s ním souvisejících pro poskytování zákonných on-line hudebních služeb na úrovni Společenství" rozumí poskytování těchto služeb: udělování licencí komerčním uživatelům, kontrola a sledování práv, prosazování autorského práva a práv s ním souvisejících, vybírání licenčních poplatků a rozdělování licenčních poplatků nositelům práv;
b) "hudebními díly" rozumí jakékoliv hudební dílo nebo jiný předmět ochrany;
c) "repertoárem" rozumí seznam hudebních děl spravovaný kolektivním správcem práv;
d) "licencí pro více území" rozumí licence, která se vztahuje na území více než jednoho členského státu;
e) "kolektivním správcem práv" rozumí jakákoliv osoba poskytující služby uvedené v bodě a) několika nositelům práv;
f) "on-line právy" rozumí jakékoliv z těchto práv:
i) výlučné právo na rozmnožování, které se vztahuje na všechny rozmnoženiny podle směrnice 2001/29/ES v podobě nehmotných kopií vytvořených během on-line distribuce hudebních děl,
ii) právo na sdělování hudebních děl veřejnosti v podobě práva udělit svolení nebo zakázat zpřístupnění veřejnosti podle směrnice 2001/29/ES nebo práva na spravedlivou odměnu podle směrnice 92/100/EHS zahrnující webcasting (internetové vysílání), internetové rádio a simulcasting nebo služby téměř na požádání (near-on-demand) na osobním počítači nebo na mobilním telefonu,
iii) výlučné právo na zpřístupnění hudebního díla podle směrnice 2001/29/ES zahrnující služby na požádání nebo jiné interaktivní služby;
g) "nositelem práv" rozumí jakákoliv fyzická nebo právnická osoba, která vlastní on-line práva;
h) "komerčním uživatelem" rozumí jakákoliv osoba podílející se na poskytování on-line hudebních služeb, která od nositelů práv potřebuje licenci k tomu, aby mohla poskytovat zákonné on-line hudební služby;
i) "vzájemnou smlouvou o zastupování" rozumí jakákoliv dvoustranná smlouva mezi kolektivními správci práv, kterou jeden kolektivní správce práv udělí jinému kolektivnímu správci právo na zastupování svého repertoáru na jeho území.
Obecně
2. Členské státy se vyzývají k tomu, aby podnikly nezbytné kroky k usnadnění vývoje zákonných on-line služeb ve Společenství tím, že podpoří právní prostředí co nejvhodnější pro správu autorského práva a práv s ním souvisejících pro poskytování zákonných on-line hudebních služeb na úrovni Společenství.
Vztah mezi nositeli práv, kolektivními správci práv a komerčními uživateli
3. Nositelé práv by měli mít právo na svěření správy jakéhokoliv z on-line práv nezbytných k provozování zákonných on-line hudebních služeb s územním rozsahem dle svého výběru kolektivnímu správci práv dle svého výběru, a sice bez ohledu na členský stát sídla nebo státní příslušnosti kolektivního správce práv či nositele práv.
4. Kolektivní správci práv by měli zájmy nositelů práv zastupovat co nejpečlivěji.
5. S ohledem na udělování licencí k on-line právům by se vztah mezi nositeli práv a kolektivními správci práv, založený buď na smluvních ujednáních nebo statutárních ustanoveních členství, měl řídit alespoň tímto:
a) nositelé práv by měli mít možnost určit, která on-line práva svěří do kolektivní správy;
b) nositelé práv by měli mít možnost určit územní rozsah mandátu kolektivních správců práv;
c) nositelé práv by měli mít, po včasném oznámení svého úmyslu, právo na odebrání jakéhokoliv z on-line práv a na převedení správy těchto práv vykonávané pro více území na jiného kolektivního správce práv, a sice bez ohledu na členský stát sídla nebo státní příslušnosti kolektivního správce práv či nositele práv;
d) v případě, že nositel práv převedl správu on-line práva na jiného kolektivního správce práv, aniž by tím byly dotčeny ostatní formy spolupráce mezi správci práv, měli by všichni dotčení kolektivní správci práv zajistit, aby tato on-line práva byla vyňata ze stávající vzájemné smlouvy o zastupování, kterou mezi sebou uzavřeli.
6. Kolektivní správci práv by měli informovat nositele práv a rovněž komerční uživatele o svém repertoáru, všech stávajících vzájemných smlouvách o zastupování, územním rozsahu svých mandátů pro tento repertoár a o platných sazbách.
7. Kolektivní správci práv by měli včas oznámit sobě navzájem a rovněž komerčním uživatelům změny ve svém repertoáru.
8. Komerční uživatelé by měli informovat kolektivní správce práv o různých vlastnostech služeb, pro něž chtějí získat on-line práva.
9. Kolektivní správci práv by měli komerčním uživatelům udělovat licence na základě objektivních kritérií a bez jakékoliv diskriminace mezi uživateli.
Spravedlivé rozdělování a srážky
10. Kolektivní správci práv by měli spravedlivě rozdělovat licenční poplatky všem nositelům práv, které zastupují, nebo skupině nositelů práv, kterou zastupují.
11. Smluvní ujednání nebo statutární ustanovení členství, kterými se řídí vztah mezi kolektivními správci práv a nositeli práv při správě hudebních děl pro on-line využívání na úrovni Společenství, by měly výslovně uvádět, zda budou z licenčních poplatků sráženy částky pro jiné účely než poskytované správní služby, a pokud ano, v jaké výši.
12. Po zaplacení licenčních poplatků by kolektivní správci práv měli vůči všem nositelům práv, které zastupují, výslovně uvést částky srážené pro jiné účely než jimi poskytované správní služby.
Nediskriminace a zastupování
13. Ve vztahu mezi kolektivními správci práv a nositeli práv, založeném buď na smluvních ujednáních nebo statutárních ustanoveních členství, by měly platit tyto zásady:
a) s jakoukoliv skupinou nositelů práv se zachází stejným způsobem s ohledem na všechny výkony v rámci poskytovaných správních služeb;
b) zastupování nositelů práv ve vnitřním rozhodovacím procesu je spravedlivé a vyvážené.
Odpovědnost
14. Kolektivní správci práv by měli všem nositelům práv, které zastupují, buď přímo nebo na základě vzájemných smluv o zastupování, pravidelně podávat zprávy o všech udělených licencích, platných sazbách a vybíraných a rozdělených licenčních poplatcích.
Řešení sporů
15. Členské státy se vyzývají k tomu, aby zajistily účinné mechanismy řešení sporů, zejména v souvislosti se sazbami, podmínkami pro udělování licencí, svěřením on-line práv do kolektivní správy a odebráním on-line práv.
Další postup
16. Členské státy a kolektivní správci práv se vyzývají k tomu, aby Komisi každoročně podávali zprávy o opatřeních, která přijali v souvislosti s tímto doporučením, a o správě autorského práva a práv s ním souvisejících pro poskytování zákonných on-line hudebních služeb na úrovni Společenství.
17. Komise zamýšlí neustále posuzovat vývoj on-line hudebního odvětví, a to s ohledem na toto doporučení.
18. Na základě posouzení podle bodu 17 uváží Komise, zda bude nutné přijmout další opatření na úrovni Společenství.
Určení
19. Toto doporučení je určeno členským státům a všem hospodářským subjektům, které se podílejí na správě autorského práva a práv s ním souvisejících v rámci Společenství.
Doporučení Evropského parlamentu a Rady
ze dne 28. září 2005
pro usnadnění vydávání jednotných víz členskými státy pro krátkodobý pobyt výzkumných pracovníků ze třetích zemí, kteří cestují v rámci Společenství za účelem provádění vědeckého výzkumu
(2005/761/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 62 odst. 2 písm. b) bod ii) této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem upevnit a restrukturalizovat evropskou výzkumnou politiku prohlásila Komise ve sdělení ze dne 18. ledna 2000 nazvaném "Směrem k Evropskému výzkumnému prostoru", že je nezbytné vytvořit Evropský výzkumný prostor jako základ pro budoucí opatření Společenství v této oblasti.
(2) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000, na kterém byl Evropský výzkumný prostor schválen, stanovila za cíl Společenství stát se do roku 2010 nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější ekonomikou založenou na znalostech na světě.
(3) Globalizace ekonomiky vyžaduje větší mobilitu výzkumných pracovníků, což Společenství uznalo ve svém šestém rámcovém programu pro výzkum [4], když své programy ještě více otevřelo výzkumným pracovníkům ze třetích zemí.
(4) Počet výzkumných pracovníků, které bude Společenství potřebovat, má-li splnit svůj cíl stanovený na zasedání Evropské rady v Barceloně ve dnech 15. a 16. března 2002, totiž investovat do výzkumu 3 % HDP, se odhaduje na 700000.
Tento cíl by měl být splněn prostřednictvím řady vzájemně propojených opatření, jako například zvýšení přitažlivosti vědecké kariéry u mladých lidí, podpora zapojení žen do vědeckého výzkumu, zvyšování příležitostí pro vzdělávání a mobilitu ve výzkumu, zlepšení kariérních vyhlídek pro výzkumné pracovníky v rámci Společenství a otevření Společenství příslušníkům třetích zemí, kterým by mohl být pro účely výzkumu umožněn vstup do společného prostoru a cestování v něm.
(5) Pro dosažení konkurenceschopnosti a přitažlivosti na mezinárodní úrovni by členské státy měly přijmout opatření nezbytná pro usnadnění vstupu výzkumných pracovníků do Společenství a pohyb po jeho území po krátká období.
(6) Pokud jde o krátkodobé pobyty, měly by se členské státy zavázat k tomu, že budou výzkumné pracovníky ze třetích zemí, s výhradou vízové povinnosti podle nařízení (ES) č. 539/2001 [5], považovat za osoby jednající v dobré víře a přiznají jim výhody stanovené v acquis communautaire pro účely postupů pro vydávání krátkodobých víz.
(7) Měla by být přijata opatření na podporu výměny informací a osvědčených postupů s cílem zlepšit postupy pro vydávání krátkodobých víz pro výzkumné pracovníky.
(8) Toto doporučení ctí základní práva a dodržuje zásady stanovené zejména v Listině základních práv Evropské unie.
(9) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto doporučení a není jím dotčeno.
Vzhledem k tomu, že toto doporučení navazuje na schengenské acquis podle hlavy IV části třetí Smlouvy o založení Evropského společenství, rozhodne se Dánsko v souladu s článkem 5 uvedeného protokolu do šesti měsíců poté, co Evropský parlament a Rada přijaly toto doporučení, zda je provede ve svém vnitrostátním právu.
(10) Toto doporučení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Spojené království v souladu s rozhodnutím Rady 2000/365/ES ze dne 29. května 2000 o žádosti Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [6]; Spojené království se tudíž nepodílí na přijímání tohoto doporučení a není jím dotčeno.
(11) Toto doporučení rozvíjí ta ustanovení schengenského acquis, kterých se neúčastní Irsko v souladu s rozhodnutím Rady 2002/192/ES ze dne 28. února 2002 o žádosti Irska, aby se na ně vztahovala některá ustanovení schengenského acquis [7]; Irsko se tudíž nepodílí na přijímání tohoto doporučení a není jím dotčeno.
(12) Pokud jde o Island a Norsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu dohody uzavřené mezi Radou Evropské unie a Islandskou republikou a Norským královstvím o přidružení těchto států k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis [8], která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí Rady 1999/437/ES ze dne 17. května 1999 o některých opatřeních pro uplatňování uvedené dohody [9].
(13) Pokud jde o Švýcarsko, rozvíjí toto doporučení ta ustanovení schengenského acquis ve smyslu Dohody mezi Evropskou unií Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o přidružení Švýcarské konfederace k provádění, uplatňování a rozvoji schengenského acquis, která spadají do oblasti uvedené v čl. 1 bodě B rozhodnutí 1999/437/ES ve spojení s čl. 4 odst. 1 rozhodnutí Rady 2004/849/ES [10] a rozhodnutí Rady 2004/860/ES [11] o podpisu uvedené dohody jménem Evropské unie a o jejím podpisu jménem Evropského společenství a o prozatímním provádění některých jejích ustanovení.
(14) Toto doporučení je aktem navazujícím na schengenské acquis nebo s ním jinak souvisejícím ve smyslu čl. 3 odst. 2 aktu o přistoupení z roku 2003.
(15) Toto doporučení by také mělo poskytnout pružný postup pro vědce, kteří si chtějí udržovat odborné styky s organizací své země původu (například pobývat po dobu až tří měsíců v každém semestru v evropské výzkumné organizaci nacházející se ve společném prostoru a přitom pokračovat po zbytek času v práci ve výzkumné organizaci jejich původu),
DOPORUČUJÍ ČLENSKÝM STÁTŮM:
1. usnadnit vydávání víz prostřednictvím závazku urychlit posuzování žádostí o vízum podaných výzkumnými pracovníky ze třetích zemí, s výhradou vízové povinnosti podle nařízení (ES) č. 539/2001;
2. podporovat mezinárodní mobilitu výzkumných pracovníků ze třetích zemí, kteří potřebují často cestovat v rámci Evropské unie, tím, že jim budou vydávána vícenásobná vstupní víza.
Při určování doby platnosti víz by členské státy měly brát v úvahu délku trvání výzkumných programů, jichž se výzkumní pracovníci účastní;
3. zavázat se usnadnit přijetí harmonizovaného přístupu k podpůrným dokladům, které musí výzkumní pracovníci ke své žádosti o vízum přiložit.
V této záležitosti by měly konzultovat schválené výzkumné organizace;
4. podporovat vydávání víz pro výzkumné pracovníky bez správních poplatků v souladu s pravidly stanovenými v acquis communautaire;
5. brát v úvahu cíl usnadnit vydávání víz výzkumným pracovníkům ze třetích zemí v rámci místní konzulární spolupráce, s cílem podpořit výměnu osvědčených postupů;
6. zavázat se poskytnout Komisi do 28. září 2006 informace o osvědčených postupech přijatých pro usnadnění vydávání jednotných víz výzkumným pracovníkům, aby mohla vyhodnotit dosažené výsledky. S ohledem na to, zda je směrnice o zvláštním postupu pro přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu [12] přijata nebo ne, a v závislosti na výsledcích vyhodnocení by měla být prozkoumána možnost začlenit ustanovení tohoto doporučení do vhodného právně závazného nástroje. Ve Štrasburku dne 28. září 2005. Za Evropský parlament předseda J. Borrell Fontelles Za Radu předseda D. Alexander [1] Úř. věst. C 120, 20.5.2005, s. 60. [2] Úř. věst. C 71, 22.3.2005, s. 6. [3] Stanovisko Evropského parlamentu ze dne 12. dubna 2005 (dosud nezveřejněné v Úředním věstníku) a rozhodnutí Rady ze dne 18. července 2005.
Doporučení Rady
ze dne 12. října 2005
o usnadnění přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely provádění vědeckého výzkumu v Evropském společenství
(2005/762/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 63 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S cílem upevnit evropskou politiku výzkumu a vytvořit její strukturu Komise považovala v lednu 2000 za nezbytné vytvořit Evropský výzkumný prostor jako základ pro budoucí opatření Společenství v této oblasti.
(2) Evropská rada na zasedání v Lisabonu v březnu 2000, na kterém byl Evropský výzkumný prostor schválen, stanovila za cíl Společenství stát se do roku 2010 nejkonkurenceschopnější a nejdynamičtější znalostní ekonomikou na světě.
(3) Globalizace ekonomiky vyžaduje větší mobilitu výzkumných pracovníků, což Evropské společenství uznalo ve svém šestém rámcovém programu [4], když své programy ještě více otevřelo výzkumným pracovníkům ze třetích zemí.
(4) Počet výzkumných pracovníků, které bude Společenství potřebovat, má-li splnit svůj cíl stanovený na zasedání Evropské rady v Barceloně v březnu 2002, totiž investovat do výzkumu 3 % HDP, se odhaduje na 700000.
Tento cíl by měl být splněn prostřednictvím řady vzájemně propojených opatření, například zvýšením přitažlivosti vědecké kariéry u mladých lidí, podporou zapojení žen do vědeckého výzkumu, zvyšováním příležitostí pro vzdělávání a mobilitu ve výzkumu, zlepšením kariérních vyhlídek pro výzkumné pracovníky v rámci Společenství a otevřením Společenství státním příslušníkům třetích zemí, kteří by mohli být přijati pro účely výzkumu.
(5) Do provedení směrnice Rady 2005/71/ES ze dne 12. října 2005 o zvláštním postupu pro přijímání státních příslušníků třetích zemí pro účely vědeckého výzkumu [5], která má přispět k dosažení těchto cílů tím, že zavede postup pro přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem provádění vědeckého výzkumu, se členské státy tímto doporučením vyzývají, aby přijímání těchto osob usnadnily již nyní.
(6) Vzhledem k nedostatku výzkumných pracovníků ve Společenství a vzhledem k tomu, že je třeba usnadnit jejich přijímání, by měly být učiněny kroky k podpoře přístupu k pracovním místům v oblasti výzkumu na trhu práce, například tím, že se upustí od požadavku na pracovní povolení.
(7) Pro dosažení konkurenceschopnosti a přitažlivosti na mezinárodní úrovni by členské státy měly zjednodušit a urychlit své postupy pro vydávání a obnovování víz a povolení k pobytu výzkumným pracovníkům.
(8) Provádění tohoto doporučení by nemělo být podnětem k "odlivu mozků" z transformujících se nebo rozvojových zemí.
V takových případech by v rámci spolupráce se zeměmi původu měla být přijata podpůrná opatření pro podporu začlenění výzkumných pracovníků v jejich zemích původu a pro podporu mobility výzkumných pracovníků, s cílem vytvořit komplexní migrační politiku.
V této souvislosti by členské státy měly usilovat o vytvoření rovnováhy mezi přijímáním výzkumných pracovníků ze třetích zemí a odhadem potřeb jejich země původu v oblasti výzkumu.
Přitom by měly vzít v úvahu také osobní situaci výzkumných pracovníků, zejména pokud má dotyčná osoba smluvní vztah s výzkumnou organizací ve své zemi původu.
(9) Vzhledem k tomu, že otázky související se sloučením rodiny představují klíčový faktor pro rozhodnutí výzkumných pracovníků o volbě Společenství za místo, kde povedou svůj výzkum, by měly členské státy usnadnit slučování rodinných příslušníků výzkumných pracovníků, například pokud jde o přístup na trh práce a o možnost rodinných příslušníků ucházet se o práci, když oprávněně pobývají na území příslušného členského státu.
(10) Při určování délky platnosti povolení k pobytu, které má být vydáno rodinným příslušníkům, by členské státy měly vzít v úvahu, zda dotyčná osoba musí nebo nemusí dokončit školní docházku.
(11) Měla by být podporována výměna informací a osvědčených postupů s cílem zdokonalit postupy pro přijímání výzkumných pracovníků.
V tomto doporučení jsou jako faktory přispívající ke zlepšení uvedeny také kontakty mezi příslušnými orgány a vytváření sítí.
Zejména "Celoevropský portál na podporu mobility výzkumných pracovníků" a odpovídající vnitrostátní nástroje představují pro výzkumné pracovníky významný zdroj informací.
(12) V souladu s aktem o přistoupení z roku 2003 upřednostňují tehdejší členské státy během doby uplatňování národních opatření nebo opatření, která vyplývají z dvoustranných dohod, v přístupu na svůj trh práce pracovníky, kteří jsou státními příslušníky členských států, před pracovníky, kteří jsou státními příslušníky třetích zemí.
(13) Na české, estonské, kyperské, lotyšské, litevské, maďarské, maltské, polské, slovinské a slovenské migrující pracovníky a jejich rodinné příslušníky, kteří legálně bydlí a pracují v jiném členském státě, nebo na migrující pracovníky z ostatních členských států a jejich rodinné příslušníky, kteří legálně bydlí a pracují v České republice, v Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, v Litvě, v Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku, se nevztahují větší omezení než na migrující pracovníky a jejich rodinné příslušníky ze třetích zemí, kteří bydlí a pracují v tomto členském státě nebo v České republice, v Estonsku, na Kypru, v Lotyšsku, v Litvě, v Maďarsku, na Maltě, v Polsku, ve Slovinsku a na Slovensku.
(14) Toto doporučení ctí základní práva a dodržuje zásady stanovené zejména v Listině základních práv Evropské unie.
(15) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Irsko neúčastní přijímání tohoto doporučení, a proto se na ně nevztahuje.
(16) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, a aniž je dotčen článek 4 uvedeného protokolu, se Spojené království neúčastní přijímání tohoto doporučení, a proto se na ně nevztahuje.
(17) V souladu s články 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o založení Evropského společenství, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto doporučení, a proto se na ně nevztahuje,
DOPORUČUJE ČLENSKÝM STÁTŮM:
1. V oblasti přijímání za účelem provádění výzkumu:
a) podpořit přijímání výzkumných pracovníků do Společenství vytvořením příznivých podmínek pro provádění výzkumu, nejlépe tím, že budou zproštěni povinnosti mít pracovní povolení, popřípadě stanovením, že toto pracovní povolení má být vydáváno automaticky nebo ve zrychleném řízení;
b) upustit od používání kvót, kterými se omezuje příjímání státních příslušníků třetích zemí na pracovní místa v oblasti výzkumu;
c) zaručit státním příslušníkům třetích zemí možnost působit jako výzkumný pracovník, včetně možnosti prodloužení a popřípadě obnovení jejich pracovního povolení.
2. V oblasti povolení k pobytu:
a) vydávat povolení k pobytu co nejrychleji po podání žádostí státních příslušníků třetích zemí za účelem výzkumu a usnadnit využití zrychlených řízení;
b) zaručit státním příslušníkům třetích zemí působícím jako výzkumní pracovníci, že jejich povolení k pobytu budou obnovena;
c) do přijímacího procesu výzkumných pracovníků postupně zapojit výzkumné organizace.
3. V oblasti slučování rodin usnadnit a podporovat slučování rodinných příslušníků vytvářením příznivých a přitažlivých podmínek a postupů.
4. V oblasti operativní spolupráce:
a) usnadnit výzkumným pracovníkům přístup k důležitým informacím a podporovat jejich dostupnost ve všech významných informačních zdrojích;
b) podporovat sítě kontaktních osob v rámci příslušných správ;
c) podporovat výzkumné organizace, aby takové sítě vytvářely;
d) informovat Komisi o opatřeních přijatých k usnadnění přijímání výzkumných pracovníků ze třetích zemí.
Doporučení Rady
ze dne 14. listopadu 2005
o přednostních opatřeních k posílení archivní spolupráce v Evropě
(2005/835/ES)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 151 odst. 5 druhou odrážku této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V důsledku usnesení Rady a zasedání ministrů kultury v rámci Rady dne 14. listopadu 1991 o opatřeních týkajících se archivnictví [1] a závěry Rady ze dne 17. června 1994 týkající se větší spolupráce v oblasti archivnictví [2] bylo dosaženo prvního pokroku směrem k větší spolupráci mezi členskými státy v oblasti archivnictví.
(2) Usnesení Rady ze dne 6. května 2003 o archivech v členských státech [3] zdůraznilo význam archivů pro chápání historie a kultury Evropy a pro demokratické fungování společnosti v rámci rozšíření Unie dne 1. května 2004.
(3) V rámci Společenství se konala interdisciplinární fóra o problémech souvisejících se správou, ukládáním, zálohováním a vyhledáváním strojově čitelných údajů, za účasti orgánů veřejné správy a vnitrostátních archivních služeb, jakož i představitelů průmyslu a výzkumu.
(4) Usnesení Rady ze dne 6. května 2003 zdůraznilo nezbytnost dalšího rozvoje používání a řešení informačních a komunikačních archivních technologií.
(5) Komise podtrhuje práci vykonanou orgány Unie ve specifické oblasti filmových archivů v Evropě, včetně usnesení Rady ze dne 24. listopadu 2003 [4] o archivování kinematografických děl v Evropské unii a doporučení Evropského parlamentu a Rady o filmovém dědictví a konkurenceschopnosti souvisejících průmyslových činností, které budou přijaty před koncem roku 2005.
(6) V usnesení ze dne 6. května 2003 Rada také vyzvala Komisi k předložení zprávy o současné situaci a budoucím vývoji archivů v rozšířené Unii.
"Zpráva o archivech v rozšířené Evropské unii", která byla vypracována skupinou odborníků z členských zemí a přijata v únoru 2005 [5], je pevným základem pro další rozvoj archivů v Evropě.
Na žádost Rady zahrnuje návrhy praktických opatření a pokyny pro posílení archivní spolupráce na evropské úrovni,
DOPORUČUJE:
A. Evropská skupina pro archivnictví sdružující odborníky jmenované členskými státy a orgány Unie by měla zajišťovat spolupráci a koordinaci v obecných otázkách týkajících se archivů a kontrolovat provádění prací uvedených ve "Zprávě o archivech v rozšířené Evropské unii" z února 2005, zejména provádění přednostních opatření uvedených v bodu B tohoto doporučení.
Evropská skupina pro archivnictví by případně měla také spolupracovat s jinými odpovídajícími evropskými sítěmi, např. se skupinou vnitrostátních zástupců pro digitalizaci a s Evropskou kanceláří knihovnických, informačních a dokumentačních sdružení (EBLIDA).
B. Tato opatření v oblasti archivů:
1. ochrana archivů v Evropě a předcházení jejich poškození:
- vytvoření vzorového akčního plánu Evropskou skupinou pro archivnictví s cílem prosazovat opatření k předcházení poškození dokumentů a archivů v souvislosti s přírodními i jinými katastrofami,
- podpora poskytovaná Evropskou skupinou pro archivnictví činnostem v rámci celého Společenství zaměřeným na ochranu a obnovování poškozených dokumentů a archivů,
- vytvoření a prosazování norem a specifikací vnitrostátními archivními službami členských států a archivními službami orgánů Unie pro výstavbu nových účelových prostor pro archivy;
2. posílení Evropské interdisciplinární spolupráce v oblasti elektronických dokumentů a archivů, aby se dále rozvíjela rovněž v rámci pracovního plánu pro kulturu přijatého Radou, zejména ve věci koordinace digitalizace [6]:
- posílení spolupráce při zajišťování autenticity, dlouhodobého uchovávání a dostupnosti elektronických dokumentů a archivů, zejména prostřednictvím aktualizace a rozšíření současných požadavků na vytváření systémů správy elektronických dokumentů a archivů, jako je např. MoReq (vzorové požadavky na systémy správy elektronických dokumentů a archivů), které podporují lepší správu veřejného sektoru, a organizováním dalších DLM [7] – fór o elektronických dokumentech a archivech;
3. vytvoření a údržba internetového portálu pro dokumenty a archivy v Evropě jako prvořadý úkol:
- vytváření internetového portálu, prostřednictvím vnitrostátních archivních služeb členských států a archivních služeb orgánů Unie, který by umožňoval snadnější a přeshraniční přístup k dokumentům a archivům členských států a orgánů Unie.
Tento internetový portál by mohl být zřízen buď na jednom z počítačových serverů Evropské unie, nebo vnitrostátní archivní službou členského státu;
4. prosazování nejlepších postupů s ohledem na vnitrostátní a evropské právní předpisy o správě dokumentů a archivů a přístupu k nim; vnitrostátní archivní služby členských států a archivní služby orgánů Unie by měly:
- sledovat nové návrhy právních předpisů v této oblasti, které mají být přijaty v různých členských státech, s cílem najít nejlepší postupy týkající se zejména požadavků na správu a přístup k dokumentům a archivům,
- propojit údaje o právních předpisech v oblasti archivů a jiných odpovídajících právních předpisech na vnitrostátní úrovni a na úrovni Společenství a usnadnit jejich dotazování vytvořením databáze s cílem podpořit šíření těchto právních předpisů.
Tato databáze by mohla být vytvořena buď na jednom z počítačových serverů Evropské unie, nebo vnitrostátní archivní službou členského státu.
Je vhodné vzít v úvahu práci prováděnou v rámci projektu evropských právních údajů podporovaného evropskou pobočkou Mezinárodní archivní rady, EURBICA, jak je uvedeno ve "Zprávě o archivech v rozšířené Evropské unii" (přednostní opatření 4.2);
5. přijetí opatření k zabránění krádeži archivních dokumentů:
- vytvoření akčního plánu a společných pokynů vnitrostátními službami členských států, které umožní výměnu informací a nejlepší postupy pro boj proti krádežím archivních dokumentů a pro podporu znovuzískání odcizených dokumentů.
C. Členské státy a orgány Unie by měly společně podporovat provádění přednostních opatření uvedených ve "Zprávě o archivech v rozšířené Evropské unii" z února 2005, zmíněnou v bodu B tohoto doporučení.
Toto provedení prioritních opatření zohlední práci skupin vykonanou v rámci EBNA (Evropského výboru národních archivářů), zejména v oblasti spolupráce v otázkách bezpečnosti a zachování archivů a vytvoření evropského informačního portálu.
Přijetí tohoto doporučení a provedení těchto opatření nebude jako takové vyžadovat žádné nové rozpočtové prostředky Evropské unie nebo členských států.
Pokud to bude možné, bude Evropské unie v souladu s příslušnými postupy usilovat v rámci stávajících programů o podporu projektů zaměřených na provádění těchto opatření.
D. Nejpozději do tří let po zveřejnění tohoto doporučení by Evropská skupina pro archivnictví měla předložit zprávu o pokroku při provádění přednostních opatření uvedených v bodu B.
Doporučení Evropského parlamentu a Rady
ze dne 16. listopadu 2005
o filmovém dědictví a konkurenceschopnosti souvisejících průmyslových činností
(2005/865/ES)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 157 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V čl. 151 odst. 4 Smlouvy se stanoví, že Společenství má ve své činnosti podle ostatních ustanovení Smlouvy přihlížet ke kulturním hlediskům, zejména s cílem uznávat a podporovat rozmanitost svých kultur.
(2) Kinematografie je formou umění zaznamenanou na snadno poškoditelném nosiči, a proto je nutné, aby veřejné orgány učinily rozhodné kroky k zajištění jejího uchování.
Kinematografická díla jsou podstatnou složkou našeho kulturního dědictví, a proto si zasluhují úplnou ochranu.
(3) Kinematografická díla mají nejen kulturní hodnotu, ale jsou i zdrojem historických informací o evropské společnosti.
Poskytují komplexní historické svědectví o bohatosti kulturních identit Evropy a rozmanitosti jejího lidu.
Filmové snímky jsou významným prostředkem, který umožňuje poznávání minulosti a podporuje úvahy občanů o naší civilizaci.
(4) Cílem tohoto doporučení je podpořit lepší využívání průmyslového a kulturního potenciálu evropského filmového dědictví, a to podporou politik inovace, výzkumu a technického rozvoje v oblasti uchovávání a restaurování kinematografických děl.
Níže doporučené kroky jsou zaměřeny na zajištění podmínek nutných pro konkurenceschopnost filmového průmyslu Společenství a zrychlení rozvoje jeho konkurenceschopnosti.
(5) Filmové dědictví je důležitou složkou filmového průmyslu a podpora jeho uchovávání, restaurování a využívání může přispět ke zlepšení konkurenceschopnosti tohoto průmyslu.
(6) Rozvoj evropského filmového průmyslu má pro Evropu vzhledem k jeho značnému potenciálu v oblastech přístupu ke kultuře, hospodářského rozvoje a vytváření pracovních míst rozhodující význam.
Nejde jen o výrobu a promítání filmů, ale i o shromažďování, katalogizaci, uchovávání a restaurování kinematografických děl.
Podmínky pro konkurenceschopnost těchto průmyslových činností souvisejících s filmovým dědictvím je třeba zlepšit, zejména pokud jde o lepší využívání technických novinek, například digitalizace.
(7) Plné využití tohoto potenciálu je podmíněno existencí úspěšného a inovačního filmového průmyslu ve Společenství.
Lze je usnadnit zlepšováním podmínek pro uchovávání, restaurování a využívání filmového dědictví, jakož i odstraňováním překážek bránících rozvoji a plné konkurenceschopnosti filmového průmyslu, zejména shromažďováním, katalogizací, uchováváním a restaurováním filmového dědictví a jeho zpřístupňováním pro vzdělávací, kulturní a výzkumné účely či pro jiné podobné nekomerční využití, vždy v souladu s autorským právem a právy s ním souvisejícími.
(8) Celková konkurenceschopnost filmového průmyslu se zlepší díky rozvoji prostředí podporujícího spolupráci mezi určenými subjekty, jimiž mohou být evropské, národní nebo regionální archivy, filmové ústavy nebo podobné instituce, v otázkách týkajících se uchovávání a ochrany filmového dědictví.
(9) Členské státy byly usnesením Rady ze dne 26. června 2000 o uchovávání a zhodnocení evropského filmového dědictví [4] vyzvány, aby spolupracovaly při restaurování a uchovávání filmového dědictví, kromě jiného na základě využívání digitálních technologií, aby si vyměňovaly osvědčené postupy v tomto odvětví, podporovaly postupné budování sítí evropských archivních dat a zvažovaly případné využívání těchto sbírek pro účely vzdělávání.
(10) Evropská úmluva o ochraně audiovizuálního dědictví stanoví, že každá smluvní strana musí, legislativními či jinými odpovídajícími prostředky, zavést povinnost ukládat pohyblivý obrazový materiál, který tvoří součást jejího audiovizuálního dědictví a byl vyroben nebo vznikl v koprodukci na území dotyčné smluvní strany.
(11) Ve sdělení Komise ze dne 26. září 2001 o určitých právních aspektech týkajících se kinematografických a jiných audiovizuálních děl [5] bylo posouzeno povinné ukládání audiovizuálních děl na národní či regionální úrovni uložené zákonem jako jeden z možných způsobů, jak uchovat a ochránit evropské audiovizuální dědictví, a bylo zahájeno zjišťování současné situace, pokud jde o ukládání kinematografických děl v členských státech.
(12) Na zasedání Rady (pro kulturní/audiovizuální záležitosti) dne 5. listopadu 2001 její předseda poznamenal, že obsah sdělení Komise přijala Rada příznivě.
(13) Ve svém usnesení ze dne 2. července 2002 [6] ke sdělení Komise Evropský parlament zdůraznil význam ochrany kinematografického dědictví a podpořil přístup Evropské úmluvy o ochraně audiovizuálního dědictví, která v době intenzivních technologických změn představuje důležité měřítko.
Postupný přechod na digitální technologie umožní větší konkurenceschopnost evropského filmového průmyslu a v dlouhodobějším horizontu přispěje ke snížení nákladů na katalogizování, ukládání, uchovávání a restaurování audiovizuálních děl.
Současně s tím budou vytvořeny nové příležitosti pro inovace v oblasti ochrany filmového dědictví.
(14) Členské státy byly usnesením Rady ze dne 24. listopadu 2003 o ukládání kinematografických děl v Evropské unii [7] vyzvány, aby zavedly, pokud tak dosud neučinily, účinné systémy ukládání a uchovávání kinematografických děl tvořících součást jejich audiovizuálního dědictví v národních archivech, filmových ústavech a podobných institucích.
(15) Všechny členské státy již zavedly systémy pro shromažďování a uchovávání kinematografických děl tvořících součást jejich audiovizuálního dědictví.
Čtyři pětiny těchto systémů jsou založeny na zákonné nebo smluvní povinnosti ukládat veškeré filmy nebo alespoň filmy, které získaly podporu z veřejných finančních prostředků.
(16) "Pohyblivým obrazovým materiálem" se rozumí každý soubor pohyblivých obrazů zaznamenaných libovolnými prostředky a na libovolném nosiči, bez ohledu na to, zda jsou doprovázeny zvukem či nikoli, a schopných vyvolat dojem pohybu.
(17) "Kinematografickým dílem" se rozumí pohyblivý obrazový materiál libovolné délky, zejména hraná, animovaná a dokumentární kinematografická díla určená pro promítání v kinech.
(18) "Kinematografickými díly tvořícími součást jejich audiovizuálního dědictví" se rozumí filmová výroba, včetně koprodukce s jinými členskými státy nebo třetími zeměmi, označená jako taková členskými státy nebo subjekty určenými členskými státy na základě objektivních, průhledných a nediskriminačních kritérií.
Audiovizuální dědictví členských států dohromady představuje evropské audiovizuální dědictví.
(19) Aby se zajistilo předání evropského filmového dědictví budoucím generacím, je třeba je systematicky shromažďovat, katalogizovat, uchovávat a restaurovat, vždy v souladu s autorským právem a právy s ním souvisejícími.
(20) Evropské filmové dědictví by mělo být lépe zpřístupněno pro vzdělávací, kulturní, výzkumné nebo jiné podobné nekomerční využití, vždy v souladu s autorským právem a právy s ním souvisejícími.
(21) Převod držby kinematografických děl na subjekty pověřené jejich archivováním neznamená převod autorského práva a práv s ním souvisejících.
(22) V čl. 5 odst. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti [8] se stanoví, že členské státy mohou stanovit výjimku nebo omezení u zvláštních úkonů rozmnožování uskutečněných veřejně přístupnými knihovnami nebo archivy, které nesledují přímý ani nepřímý hospodářský nebo komerční prospěch,
BEROU NA VĚDOMÍ ÚMYSL KOMISE:
1. zvážit zavedení povinnosti pro příjemce finančních prostředků EU ukládat jednu kopii evropských filmů, které získaly podporu z finančních prostředků EU, alespoň v jednom národním archivu;
2. podporovat spolupráci mezi určenými subjekty;
3. zvážit financování výzkumných projektů v oblasti dlouhodobého uchovávání a restaurování filmů;
4. podporovat evropskou standardizaci v oblasti katalogizace filmů za účelem zlepšení interoperability databází, mimo jiné spolufinancováním standardizačních projektů a rozšířením výměn osvědčených postupů, při současném respektování jazykové rozmanitosti;
5. usnadnit sjednání standardní smlouvy na evropské úrovni mezi určenými subjekty a nositeli práv, v níž budou stanoveny podmínky, za nichž mohou určené subjekty zpřístupnit uložená kinematografická díla veřejnosti;
6. sledovat a vyhodnocovat, v jakém rozsahu opatření stanovená v tomto doporučení účinně fungují, a zvážit potřebu dalších kroků.
DOPORUČUJÍ, ABY ČLENSKÉ STÁTY zlepšily podmínky uchovávání, restaurování a využívání filmového dědictví a odstranily překážky bránící rozvoji a plné konkurenceschopnosti evropského filmového průmyslu tím, že:
1. budou podporovat intenzivnější využívání průmyslového a kulturního potenciálu evropského filmového dědictví na základě systematických opatření týkajících se uchovávání a restaurování, a to podporou politiky inovací, výzkumu a technického rozvoje v oblasti uchovávání a restaurování kinematografických děl;
2. přijmou do roku 16. listopadu 2007 legislativní, správní nebo jiná vhodná opatření, která zajistí, aby byla kinematografická díla tvořící součást jejich audiovizuálního dědictví systematicky shromažďována, katalogizována, uchovávána, restaurována a zpřístupňována pro vzdělávací, kulturní, výzkumné nebo jiné podobné nekomerční využití, vždy v souladu s autorským právem a právy s ním souvisejícími;
3. určí vhodné subjekty, které budou nezávisle a profesionálně plnit úkoly veřejného zájmu popsané v odstavci 2, a zajistí, aby jim byly poskytnuty nejlepší dostupné finanční a technické prostředky;
4. budou podporovat určené subjekty v tom, aby s nositeli práv po dohodě nebo smlouvou stanovily podmínky, za nichž mohou být uložená kinematografická díla zpřístupněna veřejnosti;
5. zváží, zejména za účelem propagace filmového dědictví, zřízení nebo podporu národních filmových akademií či podobných subjektů;
6. přijmou vhodná opatření k častějšímu používání digitálních a nových technologií při shromažďování, katalogizaci, uchovávání a restaurování kinematografických děl;
Shromažďování
7. budou provádět systematické shromažďování kinematografických děl tvořících součást jejich audiovizuálního dědictví, a to na základě zákonné nebo smluvní povinnosti ukládat nejméně jednu vysoce kvalitní kopii těchto kinematografických děl u určených subjektů.
Při stanovení podmínek jejich ukládání by členské státy měly zajistit, aby:
a) během přechodného období pokryly alespoň vyrobená kinematografická díla nebo kinematografická díla vzniklá v koprodukci, která získala podporu z veřejných finančních prostředků na národní nebo regionální úrovni; po uplynutí tohoto přechodného období by měly pokrýt, pokud možno, veškerou výrobu, včetně té, která nezískala žádnou podporu z veřejných finančních prostředků,
b) uložená kinematografická díla měla dobrou technickou kvalitu, usnadňující jejich uchování a možnost rozmnožování, a aby spolu s nimi byla případně poskytnuta metadata ve standardizované formě,
c) k uložení došlo v době zpřístupnění filmu veřejnosti, a v každém případě nejpozději do dvou let od této doby;
Katalogizace a vytváření databází
8. přijmou vhodná opatření (která by posléze mohla vést ke kodexu archivace filmové výroby) na podporu katalogizace a roztřídění uložených kinematografických děl a na podporu vytváření databází obsahujících informace o těchto filmech, s využitím evropských a mezinárodních standardů;
9. budou podporovat evropskou standardizaci a interoperabilitu filmografických databází a jejich dostupnost veřejnosti, například prostřednictvím internetu, zejména aktivním zapojením určených subjektů;
10. využijí možnosti vytvořit síť databází zahrnující evropské audiovizuální dědictví, společně s příslušnými organizacemi, zvláště s Radou Evropy (Eurimages a Evropská audiovizuální observatoř);
11. vyzvou subjekty pověřené archivováním, aby zhodnotily archivy tím, že je na úrovni EU roztřídí do sbírek, například podle témat, autorů a období;
Uchovávání
12. přijmou legislativní opatření nebo použijí jiné metody v souladu s vnitrostátní praxí, aby zajistily uchovávání uložených kinematografických děl.
Opatření v oblasti uchovávání by měla zahrnovat zejména:
a) rozmnožování filmů na nových paměťových nosičích,
b) uchovávání zařízení pro promítání kinematografických děl na různých nosičích;
Restaurování
13. přijmou veškerá vhodná opatření povolující v rámci jejich právních předpisů rozmnožování uložených kinematografických děl za účelem restaurování a současně umožní nositelům práv mít na základě dohody mezi všemi zúčastněnými stranami prospěch z průmyslového potenciálu svých děl zlepšených restaurováním;
14. budou podporovat projekty restaurování starých filmů nebo filmů vysoké kulturní či historické hodnoty;
Zpřístupnění uložených kinematografických děl pro vzdělávací, kulturní, výzkumné nebo jiné podobné nekomerční využití
15. přijmou nezbytná legislativní nebo správní opatření, která umožní určeným subjektům zpřístupnit uložená kinematografická díla pro vzdělávací, kulturní, výzkumné nebo jiné podobné nekomerční využití, vždy v souladu s autorským právem a právy s ním souvisejícími;
16. přijmou vhodná opatření pro zajištění přístupu postižených osob k archivovaným kinematografickým dílům, vždy v souladu s autorským právem a právy s ním souvisejícími;
Odborná příprava a mediální gramotnost
17. budou podporovat odbornou přípravu ve všech oblastech souvisejících s filmovým dědictvím za účelem podpory intenzivnějšího využívání průmyslového potenciálu filmového dědictví;
18. budou podporovat využití filmového dědictví jako způsobu posílení evropské dimenze ve vzdělávání a kulturní rozmanitost;
19. budou podporovat a propagovat vizuální vzdělávání, vzdělávání zaměřené na film a mediální gramotnost na všech stupních vzdělávání, v programech odborné přípravy a v evropských programech;
20. budou podporovat úzkou spolupráci mezi producenty, distributory, provozovateli vysílání a filmovými ústavy pro účely vzdělávání při současném respektování autorského práva a práv s ním souvisejících;
Ukládání
21. zváží zavedení systému dobrovolného nebo povinného ukládání:
a) sekundárních zdrojů a propagačních materiálů souvisejících s kinematografickými díly tvořícími součást národního audiovizuálního dědictví,
b) kinematografických děl tvořících součást národního audiovizuálního dědictví jiných zemí,
c) pohyblivého obrazového materiálu jiného než kinematografická díla,
d) kinematografická díla minulosti;
Spolupráce mezi určenými subjekty
22. budou vybízet a podporovat určené subjekty za účelem výměny informací a koordinace jejich činnosti na národní a evropské úrovni s cílem například:
a) zajistit koherenci metod shromažďování a uchovávání a interoperabilitu databází,
b) vydávat archivní materiály, například na DVD, opatřené titulky v co možná největším počtu jazyků Evropské unie, vždy v souladu s autorským právem a právy s ním souvisejícími,
c) sestavit evropskou filmografii,
d) vytvořit společné normy pro elektronickou výměnu informací,
e) vytvářet společné výzkumné a vzdělávací projekty a současně podporovat rozvoj evropských sítí filmových škol a muzeí;
Sledování tohoto doporučení
23. každé dva roky informují Komisi o krocích učiněných na základě tohoto doporučení. Ve Štrasburku 16. listopadu 2005. Za Evropský parlament předseda J. Borrell fontelles Za Radu předseda nebo předsedkyně Bach of Lutterworth [1] Úř. věst. C 123, 30.4.2004, s. 4. [2] Úř. věst. C 74, 23.3.2005, s. 18.
Doporučení Komise
ze dne 8. prosince 2005
o zohlednění některých otázek v souvislosti s reformami zdravotní péče v rámci nařízení Rady (ES) č. 2494/95 a souvisejících zvláštních prováděcích opatření v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen
(Text s významem pro EHP)
(2005/881/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 211 této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zdravotní pojištění v Nizozemsku bude od ledna 2006 reformováno.
Nové povinné základní sociální pojištění bude zahrnovat značnou část zdravotní péče pro veškeré obyvatelstvo a očekává se, že přibližně 37,5 % celkového počtu obyvatel přejde ze soukromých systémů pojištění do nového systému sociálního pojištění (dále jen "reforma").
(2) Reforma zásadním způsobem mění organizaci a institucionální strukturu systému zdravotní péče.
Její zohlednění v harmonizovaných indexech spotřebitelských cen (dále jen "HISC") musí být přiměřené a v souladu s právním rámcem HISC, a to zejména s těmito nařízeními:
- nařízením Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [1], a to zejména s článkem 4, čl. 5 odst. 3, čl. 8 odst. 3 a s články 9 a 12 uvedeného nařízení,
- nařízením Komise (ES) č. 1749/96 ze dne 9. září 1996, kterým se stanoví počáteční prováděcí opatření k nařízení Rady (ES) č. 2494/95 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [2], s články 2, 4 a přílohou Ia uvedeného nařízení a zejména s poznámkami pod čarou 16 a 17,
- nařízením Komise (ES) č. 2454/97 ze dne 10. prosince 1997, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud jde o minimální hodnoty standardů pro kvalitu vah pro harmonizované indexy spotřebitelských cen (HISC) [3],
- nařízením Komise (ES) č. 1617/1999 ze dne 23. července 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy pro zacházení s pojištěním v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen, a kterým se mění nařízení Komise (ES) č. 2214/96 [4], s články 2 a 3 uvedeného nařízení,
- nařízením Rady (ES) č. 2166/1999 ze dne 8. října 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 2494/95, pokud se jedná o minimální standardy zacházení s produkty v odvětvích zdravotnictví, školství a sociální péče v harmonizovaném indexu spotřebitelských cen [5], s článkem 4 uvedeného nařízení,
a výsledkem musejí být HISC, které budu srovnatelné, spolehlivé a relevantní.
(3) Právní rámec HISC případ této reformy, která zásadním způsobem mění pravidla týkající se způsobilosti a přístupnosti v oblasti sociálního pojištění, výslovně a zvlášť neupravuje.
S ohledem na možný dopad na HISC a na následnou nejistou, kterou by to mohlo vyvolat u uživatelů, se Komise domnívá, že je nezbytné vydat doporučení týkající se zohlednění reformy v HISC, které by vyjasnilo stávající nařízení v oblasti HISC.
(4) Pokud jde o stanovení míry změn spotřebitelských cen, právní rámec HISC vyžaduje, aby HISC zohledňovaly kolísání mezi nulovými a kladnými cenami.
Pokud by byl tento požadavek vytržen z kontextu, mohlo by to vést k domněnce, že by HISC v důsledku reformy měly vykazovat velmi výrazný pokles inflace.
V souvislosti s touto reformou se však Komise (Eurostat) domnívá, že v důsledku stanovení cen různými metodami oceňování by se takové zohlednění projevilo neodůvodněnou změnou cen.
(5) Ocenění výdajů na zdravotní péči v HISC (COICOP/HISC 06) [6] je závislé na způsobu zohlednění zdravotního pojištění (COICOP/HISC 12.5.3).
(6) Sociální pojištění není zahrnováno do peněžních výdajů domácností na konečnou spotřebu, a to ani před reformou, ani po ní, a důsledkem reformy dochází ke značnému snížení počtu obyvatel pojištěných v soukromých systémech.
(7) Objem spotřeby zdravotní péče na obyvatele zůstává v porovnání s objemem v základním nebo referenčním období v podstatě nezměněn, ale v důsledku nových pravidel týkajících se způsobilosti a přístupnosti systémů zdravotního pojištění dochází v porovnávaných obdobích ke změně jak složení populace spotřebitelů, tak metody oceňování.
(8) Od ledna, kdy reforma nabývá účinku, by tak měl být dopad přechodu spotřebitelů k novému systému zdravotního pojištění na HISC přibližně neutrální.
(9) Komise se domnívá, že takové zohlednění nezpochybňuje zohlednění dřívějších příkladů kolísání mezi nulovými a kladnými cenami (např. zrušení poplatků za televizní vysílání v roce 2000 a reforma zdravotního pojištění v roce 2004 v Nizozemsku nebo reforma zdravotní péče v roce 2004 v Německu).
(10) S ohledem na výše uvedené Komise (Eurostat) zohlednila stanoviska hlavních uživatelů HISC a národních expertů na tuto problematiku,
DOPORUČUJE:
1. Změny spotřebitelských cen pro účely HISC by se neměly měřit pouze v důsledku změn pravidel týkajících se způsobilosti a přístupnosti sociálního zdravotního pojištění.
HISC by měly spíše zachycovat změny cen v rámci jednoho a téhož systému a změny cen v důsledku změny pravidel pro určování cen v jednom a témž systému.
2. Ceny i váhy zdravotního pojištění a výdajů na zdravotní péči by měly být vzájemně soudržné, a to i v delším časovém horizontu.
3. Ve snaze zajistit přesnost a relevantnost HISC by reformy vykazující výše uvedené charakteristiky měly být zohledněny prostřednictvím úpravy vah a řetězení cenových indexů pro:
a) zdravotní pojištění nebo v rámci zdravotního pojištění mezi předcházejícím prosincem a lednem, kdy reforma nabývá účinku;
b) výdaje na zdravotní pojištění nebo v rámci výdajů na zdravotní pojištění mezi předcházejícím prosincem a lednem, kdy reforma nabývá účinku.
Toto zohlednění je v souladu s pravidly pro zacházení se zdravotním pojištěním.
4. Toto doporučení by měly zohlednit orgány, které vypracovávají HISC a které by měly zohledňovat zvláštní okolnosti jednotlivých reforem.
5. Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 7. prosince 2005
o uvolnění nouzových zásob ropy v důsledku narušení dodávek způsobeného hurikánem Katrina
(oznámeno pod číslem K(2005) 4655)
(2005/885/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 211 druhou odrážku této smlouvy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Rady 68/414/EHS [1] se členským státům ukládá povinnost udržovat minimální zásoby ropy a/nebo ropných produktů.
(2) Výpadky produkce ropy a ropných produktů způsobené hurikánem Katrina narušily světové dodávky ropy, a mají tudíž dopad také na dodávky ropy do Společenství.
(3) V důsledku hurikánu Katrina požádala Mezinárodní agentura pro energii (IEA) řadu členských států, aby se zapojily do mezinárodní počáteční kolektivní akce v reakci na narušení dodávek způsobené uvedeným hurikánem s cílem pokrýt výpadek produkce ropy v období od 2. září 2005 do 2. října 2005, přičemž v některých členských státech může vyvstat nutnost přijmout opatření i po 2. říjnu 2005.
(4) Členské státy, které nejsou členskými zeměmi IEA, vyjádřily podporu nouzové akci, kterou podnikly členské státy zapojené do uvolňování zásob.
(5) V důsledku zapojení do počáteční kolektivní akce se může v některých členských státech snížit úroveň nouzových zásob ropy pod povinné minimum stanovené ve směrnici 68/414/EHS.
(6) V čl. 7 druhém pododstavci směrnice 68/414/EHS se stanoví povinnost, aby členské státy před konzultacemi podle čl. 7 prvního pododstavce uvedené směrnice upustily od čerpání svých zásob v rozsahu, jaký by snížil úroveň těchto zásob pod povinné minimum.
(7) Neočekává se, že by množství nouzových zásob ropy, které jednotlivé členské státy uvolní, způsobilo snížení celkové úrovně nouzových zásob ropy ve Společenství pod povinné minimum.
(8) Celková úroveň nouzových zásob benzinu (kategorie I) ve Společenství značně přesahuje povinné minimum a z hlediska počtu dní denní domácí spotřeby Společenství je výrazně vyšší než úroveň zásob plynového oleje (kategorie II).
(9) Poté, co bude uvolňování zásob ukončeno, budou členské státy muset doplnit své nouzové zásoby ropy na povinné minimum.
Očekává se, že zásoby budou doplňovány po delší dobu, včetně roku 2006, aby nebyl ropný trh vystavován zbytečnému tlaku.
(10) Článek 1 směrnice Rady 73/238/EHS ze dne 24. července 1973 o opatřeních ke zmírnění následků potíží v zásobování ropou a ropnými produkty [2] stanoví, že pravomoci, kterými byly příslušné orgány členských států vybaveny pro případ vzniku potíží v zásobování ropou nebo ropnými produkty, by měly tyto příslušné orgány opravňovat, mimo jiných opatření, k nařízení zvláštních nebo obecných omezení spotřeby.
(11) Článek 3 směrnice 73/238/EHS stanoví, že konzultace mezi členskými státy a Komisí se musejí uskutečnit prostřednictví skupiny (tj. skupiny pro zásobování ropou) za účelem zajištění koordinace opatření přijatých nebo navržených členskými státy podle článku 1 uvedené směrnice.
(12) Opatření uvedená v tomto doporučení odpovídají výsledkům konzultací vedených podle čl. 7 prvního pododstavce směrnice 68/414/EHS a článku 3 směrnice 73/238/EHS,
DOPORUČUJE:
1. V rámci svých plánů uvolňování nouzových zásob ropy v důsledku narušení dodávek způsobeného hurikánem Katrina by členské státy měly upřednostnit uvolňování zásob benzinu, které náležejí do kategorie I, a nikoliv zásob plynového oleje, jež patří do kategorie II.
2. Členské státy by měly uskutečnit své plány uvolňování nouzových zásob ropy, aby se tak zapojily do mezinárodní kolektivní akce v důsledku narušení dodávek způsobeného hurikánem Katrina s cílem pokrýt výpadek produkce ropy v období od 2. září 2005 do 2. října 2005, a to i v případě, že toto uvolnění zásob způsobí dočasné snížení úrovně jejich nouzových zásob ropy pod povinné minimum.
3. Členské státy by měly své nouzové zásoby ropy doplnit v koordinaci s Komisí, která jednotlivým členským státům individuálně napomůže k přijetí pružných plánů, v nichž se náležitě zohlední tržní podmínky.
Členské státy by měly své plány na doplnění zásob předložit poté, co uvolní veškeré nouzové zásoby ropy, které mají v úmyslu uvolnit.
4. Na zasedáních skupiny pro zásobování ropou, počínaje zasedáním před koncem roku 2005, by se členské státy měly zabývat možnými opatřeními na omezení spotřeby ropy, včetně opatření k omezení poptávky, pro případ dalších narušení dodávek ropy.
Členské státy by zejména měly zvážit dva oddělené soubory opatření na omezení poptávky – jeden soubor "měkkých" a vysoce hospodárných opatření pro případ méně závažných narušení dodávek ropy a druhý soubor pro případ velmi závažných narušení dodávek.
Členské státy by se měly zavázat, že budou provádění těchto opatření koordinovat prostřednictvím skupiny pro zásobování ropou.
5. Toto doporučení je určeno členským státům.
Doporučení Komise
ze dne 14. prosince 2005
o koordinovaném programu kontrol v oblasti výživy zvířat pro rok 2006 dle směrnice Rady 95/53/ES
(2005/925/ES)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 95/53/ES ze dne 25. října 1995, kterou se stanoví zásady organizace úředních kontrol v oblasti výživy zvířat [1], a zejména na čl. 22 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V roce 2005 členské státy poukázaly na některé otázky, na které by se měl zaměřit koordinovaný program kontrol, jenž má být prováděn v roce 2006.
(2) Ačkoli směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [2] stanoví maximální obsahy aflatoxinu B1 v krmivech, pro ostatní mykotoxiny, jako je např. ochratoxin A, zearalenon, deoxynivalenol, fumonisiny, T-2 toxin a HT-2 toxin, neexistují žádné předpisy Společenství.
Údaje užitečné pro vyhodnocení situace za účelem vývoje právních předpisů by mohl poskytnout sběr informací o výskytu těchto mykotoxinů prostřednictvím náhodného odběru vzorků.
Některé krmné suroviny, jako např. obiloviny a olejnatá semena, jsou navíc v důsledku podmínek sklizně, skladování a přepravy obzvláště vystaveny kontaminaci mykotoxiny.
Jelikož se koncentrace mykotoxinů rok od roku liší, je vhodné pro všechny uvedené mykotoxiny sbírat údaje za více po sobě jdoucích let.
(3) Předcházející výsledky kontrol výskytu antibiotik a kokcidiostatik v některých krmivech určených pro druh zvířete nebo kategorii zvířat, pro něž tyto účinné látky nejsou povoleny, ukazují, že k porušování tohoto zákazu stále dochází. V souladu s čl. 11 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1831/2003 ze dne 22. září 2003 o doplňkových látkách používaných ve výživě zvířat [3] je dále důležité zajistit, aby bylo účinně prosazováno postupné omezení antibiotik jako doplňkových látek v krmivech.
(4) Je důležité zajistit, aby byla účinně prosazována omezení týkající se použití krmných surovin živočišného původu v krmivech stanovená příslušnými právními předpisy Společenství.
(5) Je vhodné zajistit, aby hodnoty stopových prvků mědi a zinku v krmných směsích pro prasata nepřekračovaly maximální obsah stanovený nařízením Komise (ES) č. 1334/2003 ze dne 25. července 2003, kterým se mění podmínky pro povolení některých doplňkových látek v krmivech, které patří do skupiny stopových prvků [4].
(6) Opatření stanovená tímto doporučením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
DOPORUČUJE, ABY ČLENSKÉ STÁTY:
1. V průběhu roku 2006 prováděly koordinovaný program kontrol, jehož cílem je prověřit:
a) koncentrace mykotoxinů (aflatoxinu B1, ochratoxinu A, zearalenonu, deoxynivalenolu, fumonisinů, T-2 toxinu a HT-2 toxinu) v krmivech, s uvedením metody analýzy; metoda odběru vzorků by měla zahrnovat jak náhodný, tak cílený odběr vzorků; v případě cíleného odběru vzorků by vzorky měly být krmné suroviny, u nichž existuje podezření na vyšší koncentrace mykotoxinů, tj. např. obilná zrna, olejnatá semena, olejnaté plody, produkty a vedlejší produkty z nich a krmné suroviny skladované po dlouhou dobu či přepravované po moři na velké vzdálenosti; v případě aflatoxinu B1 by zvláštní pozornost měla rovněž být věnována krmným směsím pro zvířata chovaná na mléko kromě skotu chovaného na mléko; výsledky kontrol by měly být oznámeny prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze I;
b) kokcidiostatika a/nebo histomonostatika, ať již povolená, či nepovolená jako doplňkové látky v krmivech pro určité druhy a kategorie zvířat, jež se často vyskytují v nemedikovaných premixech a krmných směsích, v nichž tyto látky nejsou povoleny; kontroly by se měly na takové látky v premixech a krmných směsích zaměřit, pokud podle příslušného orgánu existuje větší pravděpodobnost zjištění nesrovnalostí; výsledky těchto kontrol by měly být oznámeny prostřednictvím formuláře uvedeného v příloze II;
c) provádění postupného omezení antibiotik jako doplňkových látek v krmivech podle přílohy II;
d) realizaci omezení výroby a používání krmných surovin živočišného původu v souladu s přílohou III;
e) hodnoty mědi a zinku v krmných směsích pro prasata v souladu s přílohou IV.
2. Zahrnuly výsledky koordinovaného programu kontrol stanoveného v odstavci 1 do zvláštní kapitoly výroční zprávy o kontrolních činnostech, kterou je třeba předložit do 1. dubna 2007, a do nejnovější verze harmonizovaného formuláře pro zprávu.
Směrnice evropského parlamentu a rady 2005/1/ES
ze dne 9. března 2005,
kterou se mění směrnice Rady 73/239/EHS, 85/611/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES, 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES, 2002/83/ES a 2002/87/ES za účelem zavedení nové organizační struktury výborů pro finanční služby
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve sdělení ze dne 11. května 1999 s názvem "Provádění rámce pro finanční trhy: akční plán" stanoví Komise řadu opatření, která jsou potřebná pro dotvoření jednotného trhu finančních služeb.
(2) Evropská rada na zasedání v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 vyzvala k provedení tohoto akčního plánu do roku 2005.
(3) Dne 17. července 2000 Rada zřídila Výbor moudrých pro regulaci evropských trhů s cennými papíry.
Ve své závěrečné zprávě vyzval výbor moudrých ke zřízení čtyřstupňového regulačního rámce s cílem dosáhnout pružnějšího, účinnějšího a průhlednějšího regulačního procesu pro právní předpisy Společenství v oblasti cenných papírů.
(4) V usnesení o účinnější regulaci trhu s cennými papíry v Evropské unii přivítala Evropská rada na zasedání ve Stockholmu ve dnech 23. a 24. března 2001 zprávu Výboru moudrých a vyzvala k provedení čtyřstupňového přístupu.
(5) S ohledem na tento vývoj Komise přijala dne 6. června 2001 rozhodnutí 2001/527/ES [4], kterým se zřizuje Evropský výbor regulátorů trhů s cennými papíry, a rozhodnutí 2001/528/ES [5], kterým se zřizuje Evropský výbor pro cenné papíry.
(6) Tzv. "Lamfalussyho proces" a jeho rozšíření musejí být založeny na demokratické odpovědnosti a průhlednosti, což lze dostatečně zaručit pouze dodržováním interinstitucionální rovnováhy s ohledem na prováděcí opatření.
(7) Tato směrnice mění směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu [6], 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) [7], 91/675/EHS ze dne 19. prosince 1991, kterou se zřizuje Výbor pro pojišťovnictví [8], 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního (třetí směrnice o neživotním pojištění) [9] a 93/6/EHS ze dne 15. března 1993 o kapitálové přiměřenosti investičních podniků a úvěrových institucí [10] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES ze dne 30. května 1994 o systémech pojištění vkladů [11], 98/78/ES ze dne 27. října 1998 o doplňkovém dozoru nad pojišťovnami v pojišťovací skupině [12], 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejich výkonu [13] a 2001/34/ES ze dne 28. května 2001 o přijetí cenných papírů ke kotování na burze cenných papírů a o informacích, které k nim mají být zveřejněny [14], 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění [15]0 a 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu.
Tato směrnice se zaměřuje pouze na určité změny v organizační struktuře výborů.
Účelem žádné z těchto úprav není rozšířit pravomoci přijímat prováděcí opatření, které jsou uvedenými směrnicemi svěřeny Komisi, ani pravomoci svěřené Radě směrnicí 93/6/EHS.
(8) V usnesení ze dne 5. února 2002 schválil Evropský parlament čtyřstupňový přístup k cenným papírům na základě slavnostního prohlášení, které stejného dne před Parlamentem učinila Komise, a na základě dopisu ze dne 2. října 2001 zaslaného komisařem pro vnitřní trh předsedovi parlamentního výboru pro hospodářské a měnové záležitosti s ohledem na záruky úlohy Evropského parlamentu v tomto procesu.
V usnesení ze dne 21. listopadu 2002 vyzval Parlament k rozšíření některých aspektů tohoto přístupu na sektory bankovnictví a pojišťovnictví s výhradou jasného závazku Rady zaručit vhodnou institucionální rovnováhu.
(9) Závazky Komise týkající se právních předpisů v oblasti cenných papírů, přijaté ve výše uvedeném prohlášení ze dne 5. února 2002 a ve výše uvedeném dopise ze dne 2. října 2001, by se měly doplnit dostatečnými zárukami týkajícími se náležité institucionální rovnováhy.
(10) Dne 3. prosince 2002 vyzvala Rada Komisi, aby provedla opatření pro zbývající sektory finančních služeb na základě závěrečné zprávy výboru moudrých.
(11) Vyžadují se rovněž záruky s ohledem na rozsah čtyřstupňového přístupu, protože orgány EU dosud nevyužívají rozsáhlé praktické zkušenosti z čtyřstupňového Lamfalussyho přístupu.
Kromě toho uvedla první a druhá průběžná zpráva interinstitucionální monitorovací skupiny, která sleduje Lamfalussyho proces, určité poznámky a kritiku fungování procesu.
(12) Základními cíli Lamfalussyho procesu jsou rychlost přijímání právních předpisů a jejich kvalita.
Úspěch Lamfalussyho procesu závisí spíše na politické vůli institucionálních partnerů založit přiměřený rámec pro přijetí právních předpisů, než na urychlení zavádění souvisejících ustanovení o přenesení pravomoci v technických věcech.
Kromě toho by mohlo přílišné zdůrazňování rychlosti při zavádění ustanovení o přenesení pravomoci znamenat výrazné problémy v kvalitě těchto ustanovení.
(13) Rozsah Lamfalussyho procesu se nedotýká možných rozhodnutí o organizaci dozoru na evropské úrovni.
(14) Pro tyto účely by se v sektoru bankovnictví měla upravit úloha Poradního výboru pro bankovnictví, zřízeného směrnicí 2000/12/ES.
(15) Vzhledem ke změně úlohy Poradního výboru pro bankovnictví by tento výbor měl být nahrazen "Evropským bankovním výborem".
(16) Opatření nezbytná k provedení směrnice 2000/12/ES jsou opatřeními obecného významu a měla by být přijata v souladu s článkem 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [16].
(17) Přijatá prováděcí opatření by neměla měnit základní ustanovení směrnic.
(18) Evropský parlament by měl mít lhůtu tří měsíců od prvního předání návrhu prováděcích opatření, aby je mohl posoudit a zaujmout k nim stanovisko.
Avšak v naléhavých a řádně odůvodněných případech může být tato lhůtu zkrácena.
Pokud v této lhůtě Evropský parlament přijme usnesení, Komise návrhy opatření znovu přezkoumá.
(19) Při výkonu svých prováděcích pravomocí by Komise měla dodržovat tyto zásady: potřebu zajistit důvěru ve finanční trhy mezi investory podporou vysokých standardů průhlednosti na těchto trzích; potřebu poskytnout investorům široké spektrum konkurenčních investic a úroveň informací a ochrany přizpůsobenou jejich okolnostem; potřebu zabezpečit, aby nezávislé regulační orgány důsledně prosazovaly pravidla, zejména s ohledem na boj proti hospodářské trestné činnosti; potřebu vysoké míry průhlednosti a konzultací se všemi účastníky trhu a s Evropským parlamentem a Radou; potřebu podporovat inovace na finančních trzích, mají-li být dynamické a účinné; potřebu zabezpečit integritu trhu podrobným a citlivým monitorováním finančních inovací; důležitost snižování nákladů na kapitál a zvyšování jeho dostupnosti; dlouhodobou rovnováhu nákladů a zisků pro účastníky trhu (včetně malých a středních podniků a drobných investorů) u všech prováděcích opatření; potřebu podporovat mezinárodní konkurenceschopnost finančních trhů EU, aniž je dotčeno velmi potřebné rozšíření mezinárodní spolupráce; potřebu dosáhnout prostoru se stejnými pravidly pro všechny účastníky trhu zavedením nařízení pro celou EU vždy, když je to vhodné; potřebu respektovat rozdíly vnitrostátních trhů, pokud nepatřičně nenarušují soudržnost jednotného trhu a potřebu zajistit soudržnost s ostatními právními předpisy Společenství v této oblasti, protože nevyváženost informací a chybějící průhlednost mohou ohrozit fungování trhu, a především mohou poškodit spotřebitele a drobné investory.
(20) Některá stávající ustanovení o technických změnách směrnice 2000/12/ES je nutno sladit s rozhodnutím 1999/468/ES.
(21) Rozhodnutím Komise 2004/10/ES [17] byl pro zajištění institucionálního a právního souladu s přístupem používaným v jiných sektorech ve Společenství zřízen Evropský bankovní výbor jako poradní orgán Komise při přípravě právních předpisů Společenství v oblasti bankovnictví.Odkazy na poradní funkce Poradního výboru pro bankovnictví ve směrnici 2000/12/ES by proto měly být zrušeny.
(22) Pravomoci Poradního výboru pro bankovnictví, pokud jde o sledování ukazatele kapitálové přiměřenosti a likvidity úvěrových institucí, již nejsou potřebné s ohledem na harmonizaci předpisů pro kapitálovou přiměřenost a vzhledem k novému vývoji postupů používaných úvěrovými institucemi k měření a řízení svého rizika likvidity.
(23) Kromě toho způsobil podstatný pokrok ve spolupráci a výměně informací mezi orgány dohledu, zejména pomocí memorand o porozumění, že pravidelné sledování některých individuálních rozhodnutí orgánů dohledu Komisí a jejich systematické sdělování Poradnímu výboru pro bankovnictví se stalo nadbytečným.
(24) Zřízení Evropského bankovního výboru by nemělo vyloučit jiné formy spolupráce mezi různými orgány pro regulaci úvěrových institucí a dohled nad nimi, zejména v rámci Evropského výboru orgánů bankovního dohledu, zřízeného rozhodnutím Komise 2004/5/ES [18].
(25) Výbor pro pojišťovnictví, zřízený směrnicí 91/675/EHS, by měl být nápomocen Komisi při výkonu prováděcích pravomocí svěřených Komisi směrnicemi přijatými v oblasti pojišťovnictví, a zejména při provádění technických úprav nezbytných ke zohlednění vývoje v oblasti pojišťovnictví; tato opatření by měla být přijímána v souladu s rozhodnutím 1999/468/ES.
(26) Na základě směrnice 91/675/EHS by měl Výbor pro pojišťovnictví také zkoumat jakékoli otázky týkající se uplatňování předpisů Společenství v oblasti pojišťovnictví, a zejména by měl Komisi radit ohledně návrhů právních předpisů, jež Komise hodlá předložit Evropskému parlamentu a Radě.
(27) S cílem vytvořit vnitřní trh, na kterém jsou jak pojistníci, tak oprávněné osoby náležitě chráněni, podléhají pojišťovny a zaměstnanecké penzijní pojišťovny činné na vnitřním trhu podle zásad o svobodě usazování a o svobodě poskytování služeb zvláštním právním předpisům Společenství.
S cílem zajistit řádné fungování vnitřního trhu a udržovat finanční stabilitu by mělo být možné uvedené právní předpisy rychle přizpůsobovat změnám na trhu týkajícím se těchto sektorů, zejména finančních a technických stránek.
(28) Úloha Výboru pro pojišťovnictví by se proto měla přizpůsobit a tento výbor by se měl v souladu s tím přejmenovat na "Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění".
V oblasti zaměstnaneckého penzijního pojištění by však Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění neměl řešit otázky pracovního a sociálního práva, jako je například organizace systémů zaměstnaneckého penzijního pojištění, zejména povinné členství a výsledky kolektivních smluv.
(29) Opatření nezbytná k provedení aktů, kterých se týká směrnice 91/675/EHS, jsou opatřeními obecného významu a měla být přijata v souladu s článkem 5 rozhodnutí 1999/468/ES.
(30) K zajištění institucionálního a právního souladu s přístupem uplatňovaným v jiných sektorech Společenství se rozhodnutím Komise 2004/9/ES [19] zřizuje Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění jako poradní výbor, který má být nápomocen Komisi v oblasti pojišťovnictví a zaměstnaneckého penzijního pojištění.
Odkazy na poradní funkci Výboru pro pojišťovnictví ve směrnici 91/675/EHS by proto měly být zrušeny.
(31) Směrnicí 85/611/EHS byl zřízen Kontaktní výbor pro SKIPCP, aby byl nápomocen Komisi tím, že usnadňuje harmonizované provádění uvedené směrnice pomocí pravidelných konzultací, usnadňuje konzultace mezi členskými státy, a je-li to nezbytné, radí Komisi ohledně přijímání dodatků nebo změn uvedené směrnice.
(32) Kontaktní výbor pro SKIPCP také jedná jako "komitologický" výbor ve smyslu rozhodnutí 1999/468/ES, aby byl nápomocen Komisi s ohledem na technické změny, které mají být provedeny ve směrnici 85/611/EHS.
(33) Dne 3. prosince 2002 vyzvala Rada Komisi, aby přijala opatření s cílem převést na Evropský výbor pro cenné papíry mimo jiné poradní funkci pro Komise při výkonu jejích prováděcích pravomocí, již měl Kontaktní výbor pro SKIPCP.
(34) V zájmu úplného zavedení modelu stanoveného v posledních směrnicích v oblasti cenných papírů, zejména ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) [20], která přiděluje Evropskému výboru pro cenné papíry poradní funkci pro Komisi při jejím výkonu regulačních pravomocí, přičemž uspořádání ostatních hledisek práce Evropského výboru pro cenné papíry ponechává rozhodnutí 2001/528/ES, je potřebné zruštit ustanovení, která podle článku 53 směrnice Rady 85/611/EHS určují uspořádání a funkce stávajícího Kontaktního výboru pro SKIPCP mimo jeho "komitologické" postavení.
(35) Pravomoci Evropského výboru pro cenné papíry by se proto měly výslovně rozšířit nad rámec těch, které mu již byly svěřeny směrnicí 2003/6/ES, aby zahrnovaly funkce v současnosti stanovené ve směrnici 85/611/EHS.
Opatření nezbytná k provedení směrnice 85/611/EHS jsou opatřeními obecného významu a měla by být přijata v souladu s článkem 5 rozhodnutí 1999/468/ES.
(36) Je proto třeba změnit směrnice 73/239/EHS, 85/611/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS, 93/6/EHS, 94/19/ES, 98/78/ES, 2000/12/ES, 2001/34/ES, 2002/83/ES a 2002/87/ES,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
ZMĚNY SMĚRNIC 93/6/EHS, 94/19/ES A 2000/12/ES O SEKTORU BANKOVNICTVÍ
Článek 1
Směrnice 93/6/EHS
V čl. 7 odst. 9 třetí větě směrnice 93/6/EHS se zrušují slova "a Bankovnímu poradnímu výboru".
Článek 2
Směrnice 94/19/ES
V čl. 3 odst. 1 třetím pododstavci směrnice 94/19/ES se slova "Poradní výbor pro bankovnictví" nahrazují slovy "Evropský bankovní výbor".
Článek 3
Směrnice 2000/12/ES
Směrnice 2000/12/ES se mění takto:
1. V článku 2 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
"4. O případných změnách seznamu v odstavci 3 rozhoduje Komise postupem podle čl. 60 odst. 2."
2. V čl. 2 odst. 5 se třetí pododstavec nahrazuje tímto:
"V případě úvěrových institucí, s výjimkou institucí zřízených na územích nově získaných vysušením mořských mělčin a institucí vzniklých rozdělením nebo fúzí stávajících institucí závislých na ústředním subjektu nebo jemu odpovědných, může Komise postupem podle čl. 60 odst. 2 stanovit další pravidla pro použití druhého pododstavce, včetně zrušení výjimek stanovených v prvním pododstavci, pokud se domnívá, že by přidružení nových institucí, na které by se použil druhý pododstavec, mohlo mít nepříznivý dopad na hospodářskou soutěž."
3. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Povolení
Členské státy stanoví, že úvěrové instituce musí před zahájením své činnosti získat povolení.
Stanoví podmínky pro vydání tohoto povolení v souladu s články 5 až 9 a sdělí je Komisi."
4. V čl. 22 odst. 9 se zrušuje druhá věta.
5. V čl. 22 odst. 10 se zrušuje druhá věta.
6. V článku 23 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. a) každém povolení vydaném přímému nebo nepřímému dceřinému podniku jednoho nebo více mateřských podniků, které se řídí právem třetí země;
b) každém nabytí účasti v úvěrové instituci ve Společenství takovým mateřským podnikem, jímž se úvěrová instituce stane jeho dceřiným podnikem.
Je-li vydáno povolení přímému nebo nepřímému dceřinému podniku jednoho nebo více mateřských podniků, které se řídí právem třetí země, upřesní příslušné orgány strukturu této skupiny ve zprávě, kterou zašlou Komisi na základě článku 11."
7. V čl. 24 odst. 2 se slova "Poradnímu výboru pro bankovnictví" nahrazují slovy "Evropskému bankovnímu výboru".
8. V článku 25 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Aniž jsou dotčeny čl. 300 odst. 1 a 2 Smlouvy, posuzuje Komise, jíž je nápomocen Evropský bankovní výbor, výsledky jednání uvedených v odstavci 1 a výsledný stav."
9. V čl. 49 odst. 2 třetí větě se slova "Poradní výbor pro bankovnictví" nahrazují slovy "Evropský bankovní výbor".
10. V čl. 52 odst. 9 se třetí věta nahrazuje tímto:
"Dotyčný příslušný orgán předá tyto informace příslušným orgánům ostatních členských států."
11. V článku 56a druhém pododstavci první větě se slova "Poradní výbor pro bankovnictví může poskytnout" nahrazují slovy "Komise může požádat Evropský bankovní výbor, aby poskytl".
12. Hlava VI se zrušuje.
13. V článku 60 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Komisi je nápomocen Evropský bankovní výbor, zřízený rozhodnutím Komise 2004/10/ES ze dne 5. listopadu 2003 [21] (dále jen "výbor")."
Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
Výbor přijme svůj jednací řád.
14. V čl. 64 odst. 2 a 6 se zrušují slova "a Poradní výbor pro bankovnictví".
KAPITOLA II
ZMĚNA SMĚRNIC 73/239/EHS, 91/675/EHS, 92/49/EHS, 98/78/ES A 2002/83/ES O SEKTORECH POJIŠŤOVNICTVÍ A ZAMĚSTNANECKÉHO PENZIJNÍHO POJIŠTĚNÍ
Článek 4
Směrnice 73/239/EHS
Směrnice 73/239/EHS se mění takto:
1.
"Článek 29a
1. a) o každém povolení vydaném přímé nebo nepřímé dceřiné společnosti jedné nebo více mateřských společností, které se řídí právem třetí země;
b) kdykoli takováto mateřská společnost získá podíl v pojišťovně ve Společenství, kterým se tato pojišťovna stává její dceřinou společností.
2. Je-li povolení uvedené v odst. 1 písm. a) vydáno přímé nebo nepřímé dceřiné společnosti, jejíž jedné nebo více mateřských společností, které se řídí právem třetí země, musí být struktura skupiny specifikována v oznámení, které zašlou příslušné orgány Komisi."
2. a) o žádostech o vydání povolení podaných v okamžiku přijetí rozhodnutí nebo později;
b) o nabývání podílů přímými nebo nepřímými mateřskými společnostmi řídícími se právem dotyčné třetí země.
Článek 5
Směrnice 91/675/EHS
Směrnice 91/675/EHS se mění takto:
1. V názvu směrnice se slova "Výbor pro pojišťovnictví" nahrazují slovy "Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění".
2.
"Článek 1
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, zřízený rozhodnutím Komise 2004/9/ES [23] (dále jen "výbor").
2. Předseda Evropského výboru orgánů dozoru nad pojišťovnictvím a zaměstnaneckým penzijním pojištěním, zřízeného rozhodnutím Komise 2004/6/ES [24], se účastní zasedání výboru jako pozorovatel.
3. Výbor může k účasti na svých schůzích přizvat odborníky a pozorovatele.
4. Sekretariát výboru zajišťuje Komise.
3.
"Článek 2
1. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
2. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Články 3 a 4 se zrušují.
Článek 6
Směrnice 92/49/EHS
V čl. 40 odst. 10 první větě směrnice 92/49/EHS se slova "předloží Komise Výboru pro pojišťovnictví, zřízenému směrnicí 91/675/EHS, zprávu" nahrazují slovy "poskytne Komise Evropskému výboru pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění informace".
Článek 7
Směrnice 98/78/ES
Směrnice 98/78/ES se mění takto:
1. V článku 10a se odstavec 3 nahrazuje tímto:
"3. Aniž je dotčen čl. 300 odst. 1 a 2 Smlouvy, posoudí Komise, které je nápomocen Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, výsledek jednání uvedených v odstavci 1 a výslednou situaci."
2. V článku 11 se odstavec 5 nahrazuje tímto:
"5. Nejpozději 1. ledna 2006 vydá Komise zprávu o uplatňování této směrnice a v případě potřeby o nutnosti další harmonizace."
Článek 8
Směrnice 2002/83/ES
Směrnice 2002/83/ES se mění takto:
1. V čl. 46 odst. 9 první větě se slova "předloží Komise Výboru pro pojišťovnictví zprávu" nahrazují slovy "poskytne Komise Evropskému výboru pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění informaci".
2. Článek 58 se nahrazuje tímto:
"Článek 58
Informace od členských států Komisi
a) o každém povolení přímé nebo nepřímé dceřiné společnosti jedné nebo více mateřských společností, které se řídící právem třetí země;
b) kdykoli taková mateřská společnost získá podíl v pojišťovně ve Společenství, který tuto pojišťovnu změní na její dceřinou společnost.
Jestliže je povolení uvedené v písmenu a) vydáno přímé nebo nepřímé dceřiné společnosti jedné nebo více mateřských společností řídících se právem třetích zemí, objasní se struktura skupiny v oznámení, které příslušné orgány zašlou Komisi a ostatním příslušným orgánům."
3. V článku 65 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění, zřízený rozhodnutím Komise 2004/9/ES [26].
KAPITOLA III
ZMĚNY SMĚRNIC 85/611/EHS A 2001/34/ES O SEKTORU CENNÝCH PAPÍRŮ
Článek 9
Směrnice 85/611/EHS
Směrnice 85/611/EHS se mění takto:
1. Článek 6c se mění takto:
a) v odstavci 9 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Každé dva roky vydá Komise zprávu o takových případech.";
b) v odstavci 10 se druhá věta nahrazuje tímto:
"Každé dva roky vydá Komise zprávu o takových případech."
2. V čl. 14 odst. 6 se zrušuje druhý pododstavec.
3. V čl. 21 odst. 4 se třetí věta se nahrazuje tímto:
"Tyto informace budou předmětem výměny názorů v rámci Evropského výboru pro cenné papíry."
4. V čl. 22 odst. 4 třetím pododstavci se čtvrtá věta nahrazuje tímto:
"Tato sdělení mohou být předmětem výměny názorů v rámci Evropského výboru pro cenné papíry."
5. Název hlavy X se nahrazuje tímto:
"Evropský výbor pro cenné papíry"
6. Článek 53 se zrušuje.
7. Článek 53a se nahrazuje tímto:
"Článek 53a
a) vyjasnění definic s cílem zajistit jednotné uplatňování této směrnice v celém Společenství;
b) přizpůsobení terminologie a vypracování definic v souladu s následnými právními akty týkajícími se SKIPCP a souvisejících otázek."
8. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 53b
1. Komisi je nápomocen Evropský výbor pro cenné papíry, zřízený rozhodnutím Komise 2001/528/ES [27] (dále jen "výbor").
2. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 10
Směrnice 2001/34/ES
Směrnice 2001/34/ES se mění takto:
1. Článek 108 se zrušuje.
2. Článek 109 se nahrazuje tímto:
"Článek 109
1. Za účelem úpravy minimální částky předpokládané tržní kapitalizace stanovené v čl. 43 odst. 1 s ohledem na požadavky hospodářské situace předloží Komise Evropskému výboru pro cenné papíry, zřízenému rozhodnutím Komise 2001/528/ES ze dne 6. června 2001 [29], návrh opatření, která mají být přijata.
2. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
KAPITOLA IV
ZMĚNY SMĚRNICE 2002/87/ES O FINANČNÍCH KONGLOMERÁTECH
Článek 11
Směrnice 2002/87/ES
V článku 19 směrnice 2002/87/ES se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Aniž je dotčen čl. 300 odst. 1 a 2 Smlouvy, posuzuje Komise, jíž je nápomocen Evropský bankovní výbor, Evropský výbor pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění a Výbor pro finanční konglomeráty, výsledky jednání uvedených v odstavci 1 a výsledný stav."
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 12
Prováděcí opatření
1. Prováděcí opatření přijatá postupem uvedeným v článcích 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí nesmějí měnit základní ustanovení směrnic.
2. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Pokud se změní podmínky podle Smlouvy, kterými se řídí výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi, přezkoumá Komise tuto směrnici a podle potřeby navrhne změny.
Tento přezkum se musí v každém případě provést do 31. prosince 2007.
Článek 13
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 13. května 2005.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 9. března 2005.
Směrnice Komise 2005/2/ES
ze dne 19. ledna 2005,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek Ampelomyces quisqualis a Gliocladium catenulatum
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdržela dne 12. dubna 1996 Francie od společnosti JSC International Ltd. žádost o zařazení účinné látky Ampelomyces quisqualis do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 97/591/ES [2] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná", tj. že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Dne 19. května 1998 obdrželo Finsko od společnosti Kemira Agro Oy (nyní Verdera Oy) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS o zařazení účinné látky Gliocladium catenulatum do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 1999/392/ES [3] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná", tj. že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(3) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navrhovaná žadateli. Členské státy jmenované zpravodajem předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv o těchto látkách dne 28. října 1997 (Ampelomyces quisqualis) a dne 15. června 2000 (Gliocladium catenulatum).
(4) Návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání bylo dokončeno dne 8. října 2004 formou zpráv Komise o přezkoumání látek Ampelomyces quisqualis a Gliocladium catenulatum.
(5) Dokumentace a informace z přezkoumání látky Ampelomyces quisqualis byly předloženy také Vědeckému výboru pro rostliny.
Zpráva tohoto výboru byla formálně schválena dne 7. března 2001 [4].
(6) Komise ve svém stanovisku dospěla k názoru, že v důsledku neexistence uspokojivé plicní studie nebylo dostatečně zohledněno riziko pro uživatele.
Výbor dále došel k závěru, že součástí základního souboru údajů by obecně mělo být opakované dávkování, které je však možné při náležitém odůvodnění vynechat.
Ve zvláštním případě látky Ampelomyces quisqualis se výbor nemohl k nezbytnosti opakovaného dávkování vyjádřit z důvodu neexistence uspokojivé plicní studie.
(7) Nakonec došel výbor k závěru, že ačkoli na látku Ampelomyces quisqualis nebyly zpozorovány žádné alergické reakce, nelze vyloučit možnost výskytu alergických reakcí v důsledku expozice těmto organismům při zemědělském využití.
Jako prozíravé opatření po povolení látky doporučil výbor sledovat zdraví producentů a uživatelů a dát výsledky k dispozici pro další budoucí přezkoumání.
(8) Při dalším přezkoumání byla v této směrnici a zprávě o přezkoumání vzata v úvahu doporučení vědeckého výboru.
(9) Druhou plicní studii provedl oznamovatel na žádost vědeckého výboru.
Studie byla považována za vědecky správnou a platnou v rámci stálého výboru, z jehož dalšího hodnocení vyplynulo, že látka Ampelomyces quisqualis není ani patogenní, ani infekční pro savce a že ani neobsahuje toxiny; tím bylo riziko expozice uživatelů náležitě zohledněno v souladu s doporučeními Vědeckého výboru pro rostliny.
(10) Pokud jde o možné alergické reakce, při zemědělském použití této látky nebyly žádné takové reakce zaznamenány.
V důsledku toho není důvod se obávat, že existují vážná rizika takových reakcí.
Možnost výskytu alergických reakcí však nelze zcela vyloučit.
Takové obavy by neměly bránit zařazení látky do přílohy I směrnice 91/414/EHS, členské státy by však na ně měly reagovat při vytváření monitorovacího programu v rámci povolování přípravků na ochranu rostlin obsahujících látku Ampelomyces quisqualis.
(11) Hodnocení v rámci stálého výboru proto dospělo k závěru, že za navržených podmínek použití nebude docházet ke škodlivým účinkům na člověka.
(12) Z přezkoumání látky Gliocladium catenulatum nevyplynuly žádné otevřené otázky či obavy, které by vyžadovaly konzultaci Vědeckého výboru pro rostliny nebo Evropského úřadu pro bezpečnost potravin.
(13) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dané účinné látky mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS s ohledem na čl. 5 odst. 3, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit látky Ampelomyces quisqualis a Gliocladium catenulatum do přílohy I a zajistit tak, že ve všech členských státech mohou být povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto účinné látky udělována podle uvedené směrnice.
(14) Po zařazení látek Ampelomyces quisqualis a Gliocladium catenulatum do přílohy I směrnice 91/414/EHS by měla být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta k provedení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující tyto látky, a zejména k tomu, aby přezkoumaly stávající dočasná povolení a nejpozději do konce této lhůty nahradily tato povolení konečnými povoleními nebo je podle ustanovení směrnice 91/414/EHS změnily nebo odňaly.
(15) Proto by směrnice 91/414/EHS měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(16) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 30. září 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. října 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při příležitosti jejich úředního vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení udělené pro každý přípravek na ochranu rostlin obsahující látku Ampelomyces quisqualis nebo Gliocladium catenulatum, aby se zajistilo dodržování podmínek týkajících se těchto účinných látek uvedených v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Je-li to nutné, změní nebo odejmou povolení v souladu se směrnicí 91/414/EHS nejpozději do 30. září 2005.
2. Každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující látku Ampelomyces quisqualis nebo Gliocladium catenulatum jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látek, které budou nejpozději do 31. března 2005 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, členské státy nově zhodnotí na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje látku Ampelomyces quisqualis nebo Gliocladium catenulatum jako jedinou účinnou látku, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení nejpozději do 30. září 2006, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje látku Ampelomyces quisqualis nebo Gliocladium catenulatum jako jednu z několika účinných látek, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení do 30. září 2006 nebo do data určeného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2005.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2005/3/ES
ze dne 19. ledna 2005,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek imazosulfuron, laminarin, metoxyfenozid a s-metachlor
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo dne 27. června 1996 Německo od společnosti Spiess-Urania Chemicals GmbH žádost o zařazení účinné látky imazosulfuron do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 97/865/ES [2] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná" v tom smyslu, že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Belgie obdržela dne 29. března 2001 od společnosti Goëmar SA žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS o zařazení účinné látky laminarin do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 2001/861/ES [3] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná" v tom smyslu, že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(3) Spojené království obdrželo dne 21. února 2000 od společnosti Rohm and Haas France SA (nyní Dow AgroSciences) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS o zařazení účinné látky metoxyfenozid do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 2001/385/ES [4] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná" v tom smyslu, že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(4) Belgie obdržela dne 1. srpna 1997 od společnosti Novartis N.V. (nyní Syngenta) žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS o zařazení účinné látky s-metachlor do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 1998/512/ES [5] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná" v tom smyslu, že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(5) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s ustanoveními čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navrhovaná žadateli. Členské státy jmenované zpravodajem předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv o těchto látkách dne 17. června 1998 (imazosulfuron), dne 2. června 2003 (laminarin), dne 2. srpna 2002 (metoxyfenozid) a 3. května 1999 (s-metolachlor).
(6) Návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Tato přezkoumání byla dokončena dne 8. října 2004 formou zpráv Komise o přezkoumání imazosulfuronu, laminarinu, metoxyfenozidu and s-metolachloru.
(7) Pokud jde o imazosulfuron, byly dokumentace a informace z přezkoumání předloženy také Vědeckému výrobu pro rostliny.
Zpráva tohoto výboru byla formálně schválena dne 25. dubna 2001 [6].
(8) Výbor byl požádán, aby se vyjádřil k závažnosti metabolitu IPSN vzhledem k jeho přítomnosti v půdě a vodě.
Ve svém stanovisku dospěl výbor k závěru, že neexistuje žádné riziko vyplývající z přítomnosti IPSN v podzemních vodách a že bylo dostatečně zohledněno riziko pro půdní mikroorganismy, vodní bezobratlovce a ryby a aktutní riziko pro žížaly.
Výbor dále dospěl k závěru, že na základě odhadů nejhoršího vystavení jsou potřebné další informace k posouzení některých dalších rizik z IPSN.
Výbor nakonec dospěl k závěru, že riziko pro životní prostředí a toxikologické riziko pro lidské zdraví z výchozí látky a/nebo metabolitů jiných než IPSN (v některých studiích formovaných na úrovních porovnatelných s IPSN) nebyly ještě důkladně posouzeny, a proto by měly být zkoumány během dalšího hodnocení.
(9) Při dalším přezkoumání byla v této směrnici a zprávě o přezkoumání vzata v úvahu doporučení Vědeckého výboru.
(10) Pokud jde o IPSN, předložil oznamovatel další údaje o riziku založeném na odhadu nejhoršího vystavení a zjištěné Vědeckým výborem a tyto byly přezkoumány.
Hodnocení v rámci Stálého výboru dospělo k závěru, že s ohledem na další informace poskytnuté oznamovatelem a za navrhovaných podmínek používání nemá IPSN škodlivé účinky na lidské zdraví.
(11) Pokud jde o imazosulfron a jiné metabolity než IPSN, žádné jiné metabolity než IPSN se nevyskytují v množství, které se považuje za "relevantní" ve smyslu směrnice 91/414/EHS.
Proto hodnocení v rámci Stálého výboru dospělo k závěru, že riziko může být posouzeno na základě dostupných dat.
(12) Po tomto posouzení se v rámci hodnocení Stálého výboru dospělo k závěru, že imazosulfuron a metabolity nemají za navrhovaných podmínek použití, především maximální množství dávky 0,05 kg aktivní látky/ha a při použití veškerých vhodných opatření pro omezení rizik žádný škodlivý vliv na lidské zdraví a nepřijatelný vliv na životní prostředí.
(13) Z přezkoumání laminarinu, metoxyfonozidu a s-metachloru nevyplynuly žádné otevřené otázky či obavy, které by vyžadovaly konzultaci Vědeckého výboru nebo Evropského úřadu pro bezpečnost potravin.
(14) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dané účinné látky mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky imazosulfuron, laminarin, metoxyfenozid a s-metachlor do přílohy I a zajistit tak, že ve všech členských státech budou povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dané látky udělována podle uvedené směrnice.
(15) Po zařazení imazosulfuronu, laminarinu, metoxyfenozidu a s-metachloru do přílohy I směrnice 91/414/EHS musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta k provedení směrnice 91/414/EHS pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahujících tyto látky a zejména k tomu, aby přezkoumaly existující dočasná povolení a nejpozději do konce této lhůty nahradily tato povolení konečnými povoleními nebo je podle ustanovení směrnice 91/414/EHS změnily nebo zrušily.
(16) Proto by směrnice 91/414/EHS měla být odpovídajícím způsobme změněna.
(17) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 30. září 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Členské státy budou tyto předpisy používat od 1. října 2005.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při příležitosti jejich úředního vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení udělené pro každý přípravek na ochranu rostlin obsahující imazosulfuron, laminarin, metoxyfenozid nebo s-metachlor, aby se zajistilo dodržování podmínek týkajících se této účinné látky uvedené v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Je-li to nutné, změní nebo zruší povolení v souladu se směrnicí 91/414/EHS nejpozději do 30. září 2005.
2. Každý přípravek na ochranu rostlin obsahující imazosulfuron, laminarin, metoxyfenozid nebo s-metachlor jako jedinou účinnou látku nebo jako jednu z několika účinných látek, které budou nejpozději do 31. března 2005 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, podrobí členské státy dalšímu přezkoumání v souladu s jednotnými zásadami uvedenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS, na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice. Na základě tohoto přezkoumání určí, zda přípravek splňuje požadavky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy následovně:
a) v případě, že přípravek obsahuje imazosulfuron, laminarin, metoxyfenozid nebo s-metachlor jako jedinou účinnou látku, je-li nutné, zruší nebo změní povolení nejpozději do 30. září 2006, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje imazosulfuron, laminarin, metoxyfenozid nebo s-metachlor jako jednu z několika účinných látek, je-li nutné, změní nebo zruší povolení do 30. září 2006 nebo do data určeného pro tuto změnu nebo zrušení v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. dubna 2005.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2005/4/ES
ze dne 19. ledna 2005,
kterou se mění směrnice 2001/22/ES, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu dodržování maximálních limitů olova, kadmia, rtuti a 3-MCPD v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [1], a zejména na článek 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2001/22/ES ze dne 8. března 2001 stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu dodržování maximálních limitů olova, kadmia, rtuti a 3-MCPD v potravinách [2].
(2) Je nezbytné zahrnout aktualizované standardní informace o kontaminujících látkách v potravinách, zejména vzít v úvahu nejistotu měření při analýze.
(3) Je velice důležité, aby byly výsledky analýzy uváděny a vykládány jednotným způsobem s cílem zajistit harmonizované postupy prosazování předpisů v celé Unii.
(4) Směrnice 2001/22/ES by proto měla být změněna.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2001/22/ES se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Příloha II směrnice 2001/22/ES se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ustanoveními této směrnice nejpozději do dvanácti měsíců od jejího vstupu v platnost.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/5/ES
ze dne 26. ledna 2005,
kterou se mění směrnice 2002/26/ES, pokud jde o metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství ochratoxinu A v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [1], a zejména na článek 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity určitých kontaminujících látek v potravinách [2], stanoví maximální limity pro ochratoxin A v pražených kávových zrnech, mleté pražené kávě, rozpustné kávě, ve víně a hroznové šťávě.
(2) Odběr vzorků má rozhodující vliv na přesnost stanovení množství ochratoxinu A. Směrnice Komise 2002/26/ES ze dne 13. března 2002, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství ochratoxinu A v potravinách [3], by měla obsahovat ustanovení o pražených kávových zrnech, mleté pražené kávě, rozpustné kávě, vínu a hroznové šťávě.
(3) Směrnice 2002/26/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2002/26/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději 12 měsíců od jejího vstupu v platnost.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/6/ES
ze dne 26. ledna 2005
o změně směrnice 71/250/EHS, pokud jde o uvádění a interpretaci výsledků analýz podle směrnice 2002/32/ES
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970 o zavedení metod odběru vzorků a analytických metod Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 71/250/EHS ze dne 15. června 1971, kterou se stanoví analytické metody Společenství pro úřední kontrolu krmiv [2] obsahuje ustanovení týkající se vyjádření výsledků.
(2) K zajištění harmonizovaného přístupu k provádění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [3] ve všech členských státech je nesmírně důležité, aby výsledky analýz byly uváděny a interpretovány jednotným způsobem.
(3) Směrnice 71/250/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 71/250/ES se mění takto:
1. V článku 1 se za druhý odstavec vkládá nový odstavec, který zní:
"Pokud jde o nežádoucí látky ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES [4], včetně dioxinů a PCB s dioxinovým efektem, použije se bod C(3) části 1 přílohy této směrnice.
2. Příloha se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 12 měsíců po jejím vstupu v platnost.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/7/ES
ze dne 27. ledna 2005
změně směrnice 2002/70/ES, kterou se stanoví požadavky pro určení obsahu dioxinů a PCB s dioxionovým efektem v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/373/EHS ze dne 20. července 1970 o zavedení metod odběru vzorků a analytických metod Společenství pro úřední kontrolu krmiv [1], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2002/70/ES ze dne 26. července 2002, kterou se stanoví požadavky pro určení obsahu dioxinů a PCB s dioxinovým efektem v krmivech [2], stanoví zvláštní ustanovení týkající se analytických metod používaných pro úřední kontrolu podle směrnice 70/373/EHS.
(2) Pro úřední kontrolu obsahu dioxinů a určení PCB s dioxinovým efektem v některých krmivech se musí použít směrnice Komise 76/371/ES ze dne 1. března 1976, kterou se stanoví metody odběru vzorků Společenství pro úřední kontrolu krmiv [3].
Je vhodné upřesnit, že by se měly použít kvantitativní požadavky týkající se kontroly látek nebo produktů rovnoměrně rozložených v krmivech.
(3) Je nesmírně důležité, aby výsledky analýz byly uváděny a interpretovány jednotným způsobem, aby se ve všech členských státech zajistil harmonizovaný přístup k provádění.
(4) Směrnice 2002/70/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 2002/70/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedenou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12 měsíců po jejím vstupu v platnost.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/8/ES
ze dne 27. ledna 2005,
kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES o nežádoucích látkách v krmivech
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/32/ES ze dne 7. května 2002 o nežádoucích látkách v krmivech [1], a zejména na čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/32/ES zakazuje používání produktů určených ke krmení zvířat s obsahem nežádoucích látek, jenž přesahuje maximální obsahy stanovené v příloze I uvedené směrnice.
(2) Když byla přijata směrnice 2002/32/ES, stanovila Komise, že ustanovení přílohy I uvedené směrnice mají být přezkoumána na základě aktualizovaného vědeckého posouzení rizik a při zohlednění zákazu ředění kontaminovaných produktů určených ke krmení zvířat, které nesplňují požadavky přílohy.
(3) Než bude provedeno celkové přezkoumání na základě aktualizovaného vědeckého posouzení rizik, je třeba v souvislosti s vývojem vědeckých a technických poznatků stanovit určité změny.
(4) Je vhodné ujasnit význam termínu "zelená píce".
(5) Vzhledem k tomu, že přísun uhličitanu vápenatého, základního a cenného krmného materiálu, by mohl být ohrožen, protože celkový obsah rtuti v důsledku běžné kontaminace podloží téměř nebo zcela přesahuje maximální obsah stanovený v příloze I směrnice 2002/32/ES, by bylo vhodné maximální obsah změnit a zohlednit přitom skutečnost, že rtuť je přítomná v uhličitanu vápenatém v anorganické podobě a že Vědecký výbor pro výživu zvířat potvrdil, že rtuť v anorganické podobě je výrazně méně toxická než organická rtuť, zejména methylrtuť.
(6) Maximální obsah fluoru v ostatních doplňkových krmivech je 125 mg/kg na 1 % fosforu.
Z důvodů ochrany životního prostředí se obsah fosforu v krmivech snižuje a stravitelnost a biologická využitelnost fosforu se zvyšuje použitím enzymu, jako je fytáza.
Proto není nadále vhodné stanovovat maximální obsah na 1 % fosforu, ale stanovit maximální obsah pro doplňková krmiva v krmivu s obsahem vlhkosti 12 %.
(7) Směrnice 2002/32/ES by proto měla být změněna.
(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 2002/32/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedenou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12 měsíců po jejím vstupu v platnost.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/9/ES
ze dne 28. ledna 2005,
kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků za účelem přizpůsobení její přílohy VII technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Část 1 přílohy VII směrnice 76/768/EHS stanoví seznam filtrů ultrafialového záření, které mohou být obsaženy v kosmetických prostředcích.
(2) Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům se domnívá, že použití hexyl-2-[4-(diethylamino)-2-hydroxybenzoyl]benzoátu v prostředcích ke slunění je bezpečné v koncentraci do 10 %, a to jak samostatně, tak v kombinaci s jinými absorbéry ultrafialového záření.
Proto by hexyl-2-[4-(diethylamino)-2-hydroxybenzoyl]benzoát měl být doplněn do části 1 přílohy VII směrnice 76/768/EHS jako referenční číslo 28.
(3) Směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha VII směrnice 76/768/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28. července 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/10/ES
ze dne 4. února 2005,
kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu obsahu benzo[a]pyrenu v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [1], a zejména na článek 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [2], stanoví maximální limity benzo[a]pyrenu a odkazuje na opatření, jimiž se stanoví metody odběru vzorků a analýzy, které mají být použity.
(2) Směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [3] zavádí systém norem řízení jakosti pro laboratoře pověřené členskými státy úředním dozorem nad potravinami.
(3) Jeví se nezbytným stanovit obecná kritéria, která musí metody analýzy splňovat, aby se zajistilo, že laboratoře pověřené kontrolou budou používat metody analýzy se srovnatelnými pracovními charakteristikami.
Je rovněž velice důležité, aby výsledky analýz byly uváděny a vykládány jednotným způsobem, s cílem zajistit harmonizovaný přístup k provádění kontrol.
Tato pravidla pro výklad jsou použitelná pro výsledky analýzy získané u vzorků pro úřední kontrolu.
V případě analýzy pro ochranné nebo rozhodčí účely se použijí vnitrostátní předpisy.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k tomu, aby byly odběry vzorků pro úřední kontrolu obsahu benzo[a]pyrenu v potravinách prováděny metodami popsanými v příloze I této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou veškerá opatření nezbytná k tomu, aby příprava vzorků a metody analýzy použité pro úřední kontrolu obsahu benzo[a]pyrenu v potravinách splňovaly kritéria popsaná v příloze II této směrnice.
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do dvanácti měsíců od jejího vyhlášení.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/11/ES
ze dne 16. února 2005,
kterou se za účelem přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Rady 92/23/EHS o pneumatikách pro motorová vozidla a jejich přípojná vozidla a o jejich montáži
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 92/23/EHS ze dne 31. března 1992 o pneumatikách pro motorová vozidla a jejich přípojná vozidla a o jejich montáži [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 92/23/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu ES schvalování typu zavedeného směrnicí 70/156/EHS.
(2) Směrnice 92/23/EHS ve znění směrnice 2001/43/ES stanoví možnost, aby orgány schvalující typ uznaly do 31. prosince 2005 laboratoře výrobců pneumatik jako schválené zkušební laboratoře.
Zkušenost s uvedeným ustanovením byla velmi dobrá, a proto by měla být tato možnost zachována a uvedený termín by měl být zrušen.
(3) Technický pokrok v odvětví výroby pneumatik je velmi rychlý.
Vzhledem k silné poptávce spotřebitelů a automobilového průmyslu se zrychlují výrobní cykly pneumatik a neustále se rozšiřuje výběr typů pneumatik.
Očekává se, že se situace v budoucnu dále vyostří vzhledem ke skutečnosti, že jsou vyžadovány drahé či jedinečné technické zkušebny a odborné znalosti.
Aby bylo možné uvádět nově vyvinuté výrobky včas na trh, je nezbytné, aby byl k dispozici dostatečný počet zkušebních zařízení, která lze pružně využívat.
(4) V souladu s vývojem špičkových pneumatik díky technickému pokroku je třeba, aby související zkušební postupy byly stále důmyslnější.
Kromě zkušebních kapacit výrobců pneumatik v současné době neexistují jiné možnosti, jak provést velký počet potřebných testů.
(5) Směrnice 92/23/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného na základě čl. 13 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Bod 1.3 přílohy I směrnice 92/23/EHS se nahrazuje tímto:
"1.3. Schvalovací orgán může uznat laboratoře výrobců pneumatik jako schválené zkušební laboratoře podle s čl. 14 odst. 1 směrnice 70/156/EHS."
Článek 2
1. Členské státy do 31. prosince 2005 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
Členské státy budou tyto předpisy používat od 1. ledna. 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/12/ES
ze dne 18. února 2005,
kterou se mění přílohy I a II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/25/ES ze dne 14. dubna 2003 o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2003/25/ES se vztahuje na všechny osobní lodě typu ro-ro, bez ohledu na jejich vlajku, provozující liniovou dopravu na mezinárodních plavbách do přístavu členského státu nebo z přístavu členského státu.
(2) Článek 6 směrnice 2003/25/ES stanoví, že osobní lodě typu ro-ro musí vyhovovat požadavkům na stabilitu stanoveným v příloze I uvedené směrnice a že členské státy se mají při uplatňování těchto požadavků řídit hlavními směry stanovenými v příloze II uvedené směrnice.
(3) Článek 10 směrnice 2003/25/ES stanoví, že přílohy směrnice lze měnit postupem podle čl. 11 odst. 2 za účelem zohlednění vývoje na mezinárodní úrovni, zejména v Mezinárodní námořní organizaci (IMO).
(4) Usnesení IMO MSC 141(76) ze dne 5. prosince 2002 zavedlo přepracovanou modelovou zkušební metodu a související orientační poznámky v rámci usnesení 14 konference SOLAS z roku 1995 (o bezpečnosti lidského života na moři).
Usnesení 14 se týká regionálních ujednání o zvláštních požadavcích na stabilitu osobních lodí typu ro-ro.
(5) Přepracovaná modelová zkušební metoda by měla nahradit dříve uplatňovanou modelovou zkušební metodu stanovenou ve směrnici 2003/25/ES.
Loď, která uspěla při zkoušce podle dříve uplatňované zkušební metody, nemusí zkoušku podstoupit znovu.
(6) Směrnice 2003/25/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost na moři a pro znečišťování životního prostředí plavidly, zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 [2].
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2003/25/ES se mění takto:
1) Příloha I se mění takto:
a) bod 2.3 se nahrazuje tímto:
"2.3 těsnost příčných nebo podélných přepážek, které jsou považovány za účinné k spoutání nahromaděné mořské vody v daném oddělení na poškozené palubě typu ro-ro, musí být souměřitelná s odtokovým systémem a musí odolat hydrostatickému tlaku v souladu s výsledky výpočtu prosáknutí vody.
Tyto přepážky musí být vysoké alespoň 4 m, ledaže je výška vody nižší než 0,5 m. V takových případech se výška přepážky vypočte podle tohoto vzorce:
Bh = 8hw
přičemž:
Bh je výška přepážky;
a hw je výška vody.
V každém případě musí být minimální výška přepážky alespoň 2,2 m.
V případě lodě s najížděcí palubou pro automobily nesmí být minimální výška přepážky menší než vzdálenost k spodní straně najížděcí paluby v její spodní poloze;"
b) dodatek s názvem "Modelové zkušební metody" se nahrazuje zněním v příloze I této směrnice.
2) V příloze II se část II s názvem "Modelové zkoušky" nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do dvanácti měsíců od jejího vstupu v platnost.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/13/ES
ze dne 21. února 2005,
kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/25/ES týkající se emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motorů používaných k pohonu zemědělských a lesnických traktorů a kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES týkající se schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/25/ES ze dne 22. května 2000 o opatřeních proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic z motorů používaných k pohonu zemědělských a lesnických traktorů, kterou se mění směrnice Rady 74/150/EHS [1], a zejména na články 6 a 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků, kterou se zrušuje směrnice Rady 74/150/EHS [2], a zejména na čl. 19 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/68/ES ze dne 16. prosince 1997 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje [3], ve znění směrnice 2004/26/ES, stanoví přísnější emisní požadavky na motory určené pro nesilniční pojízdné stroje a zavádí tři nové etapy pro mezní hodnoty emisí.
(2) Směrnice 2000/25/ES, která je jednou ze zvláštních směrnic v rámci postupu schvalování typu podle směrnice Rady 74/150/EHS ze dne 4. března 1974 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu kolových zemědělských a lesnických traktorů [4], by měla být sladěna se směrnicí 97/68/ES ve znění směrnice 2004/26/ES, zejména s ohledem na zavedení přechodného režimu stanoveného posledně uvedenou směrnicí.
(3) Přílohy I a II směrnice 2000/25/ES je třeba přizpůsobit, zejména s přihlédnutím k zavedení nových mezních hodnot emisí ve směrnici 97/68/ES ve znění směrnice 2004/26/ES pro kombinovanou emisi uhlovodíků a oxidů dusíku.
Další změny by měly být zavedeny v uvedených přílohách, aby se zajistil soulad mezi ustanoveními o informačních dokumentech obsaženými ve směrnicích 2000/25/ES, 97/68/ES a 2003/37/ES.
Dále pak je třeba přizpůsobit přílohu III směrnice 2000/25/ES, aby se doplnila alternativní schválení typu, která mají být uznávána pro nové etapy III A, III B a IV.
(4) Přílohu I směrnice 2003/37/ES je rovněž třeba přizpůsobit, aby se zajistil soulad ustanovení o informačních dokumentech obsažených ve směrnicích 2000/25/ES, 97/68/ES a 2003/37/ES.
Za účelem větší jasnosti právních předpisů by měly být zejména odstraněny rozpory v terminologii.
(5) Směrnice 2005/25/ES a 2003/37/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného čl. 20 odst. 1 směrnice 2003/37/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/25/ES se mění takto:
1. V článku 1 se doplňuje nová odrážka, která zní:
"— "náhradním motorem" nově postavený motor, který nahrazuje motor stroje a který byl dodán pouze pro tento účel;".
2. V článku 3 se doplňuje nový odstavec, který zní:
"3. Náhradní motory musí splňovat mezní hodnoty, které musel splňovat nahrazovaný motor, když byl původně uveden na trh.
Text "NÁHRADNÍ MOTOR" se připojí na štítek na motoru nebo zapíše do příručky uživatele vozidla."
3. Vkládá se článek 3a, který zní:
"Článek 3a
Přechodný režim
Odchylně od čl. 3 odst. 1 a 2 stanoví členské státy, že na žádost výrobce traktorů a poté, co obdržel povolení od schvalovacího orgánu, může výrobce motorů uvést v období mezi dvěma po sobě následujícími etapami mezních hodnot na trh omezený počet motorů určených k instalaci v nesilničních pojízdných strojích, které splňují pouze mezní hodnoty emisí předcházející etapy, nebo traktorů s takovými motory, pokud dodrží postup stanovený v příloze IV."
4. Článek 4 se mění takto:
a) V odstavci 2 se doplňují písmena c), d) a e), která znějí:
"c) v etapě III A
- od 31. prosince 2005 pro motory kategorie H, I a K (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3a směrnice 97/68/ES),
- od 31. prosince 2006 pro motory kategorie J (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3a směrnice 97/68/ES);
d) v etapě III B
- od 31. prosince 2009 pro motory kategorie L (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3c směrnice 97/68/ES),
- od 31. prosince 2010 pro motory kategorie M a N (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3c směrnice 97/68/ES),
- od 31. prosince 2011 pro motory kategorie P (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3c směrnice 97/68/ES);
e) v etapě IV
- od 31. prosince 2012 pro motory kategorie Q (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3d směrnice 97/68/ES),
- od 30. září 2013 pro motory kategorie R (rozsah výkonu podle čl. 9 odst. 3d směrnice 97/68/ES)."
b) V odstavci 3 se vkládají nové odrážky, které znějí:
"— od 31. prosince 2005 pro motory kategorie H,
— od 31. prosince 2006 pro motory kategorie I,
— od 31. prosince 2006 pro motory kategorie K,
— od 31. prosince 2007 pro motory kategorie J,
— od 31. prosince 2010 pro motory kategorie L,
— od 31. prosince 2011 pro motory kategorie M,
— od 31. prosince 2011 pro motory kategorie N,
— od 31. prosince 2012 pro motory kategorie P,
— od 31. prosince 2013 pro motory kategorie Q,
— od 30. září 2014 pro motory kategorie R."
c) Odstavec 5 se nahrazuje tímto:
"5. Pro motory kategorií A až G mohou členské státy u motorů, jejichž datum výroby předchází dnům uvedeným v odstavci 3, prodloužit uvedené lhůty o dva roky.
Mohou udělit i další výjimky za podmínek podle článku 10 směrnice 97/68/ES."
d) Doplňují se odstavce 6, 7 a 8, který znějí:
"6. Pro motory kategorií H až R se termíny stanovené v odstavci 3 přesunou o dva roky později u motorů, jejichž datum výroby předchází uvedenému datu.
7. Pro typy motorů nebo rodiny motorů, které splňují mezní hodnoty stanovené v tabulce v bodech 4.1.2.4, 4.1.2.5 a 4.1.2.6 přílohy I směrnice 97/68/ES před daty uvedenými v odstavci 3 tohoto článku, umožní členské státy speciální značení štítky a označování, které ukáže, že dotčené zařízení splnilo požadované mezní hodnoty před stanovenými lhůtami.
8. V souladu s postupem uvedeným v čl. 20 odst. 2 směrnice 2003/37/ES Komise sladí mezní hodnoty a data etap III B a IV s mezními hodnotami a daty, o nichž bylo rozhodnuto v návaznosti na revizní postup stanovený v čl. 2 písm. b) směrnice 2004/26/ES, s ohledem na potřeby zemědělských a lesnických traktorů, a zejména traktorů kategorií T2, T4.1 a C2."
5. Přílohy I, II a III se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
6. Vkládá se příloha IV, jejíž znění je stanoveno v příloze II této směrnice.
Článek 2
Příloha I směrnice 2003/37/ES se mění v souladu s přílohou III této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 31. prosince 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. ledna 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES
ze dne 11. května 2005,
kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na první a třetí větu čl. 47 odst. 2, článku 55 a čl. 95 odst. 1 této Smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (pojištění motorových vozidel) je zvlášť důležité pro evropské občany, ať již jsou pojištěnci nebo poškozenými dopravní nehodou.
Rovněž vyvolává velký zájmem pojišťovatelů, jelikož představuje důležitý podíl na jejich činnostech v oblasti pojištění jiného než životního v rámci Společenství.
Pojištění motorových vozidel má rovněž vliv na volný pohyb osob a vozidel.
Hlavním cílem činnosti Společenství v oboru finančních služeb by tudíž mělo být posílení a konsolidace jednotného trhu pojištění motorových vozidel.
(2) Velmi významný pokrok v tomto ohledu byl již docílen směrnicí Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění [4], druhou směrnicí Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel [5], třetí směrnicí Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel [6] a směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES ze dne 16. května 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (čtvrtá směrnice o pojištění motorových vozidel) [7].
(3) Existuje potřeba aktualizovat a zlepšit systém Společenství v oblasti pojištění motorových vozidel.
Tato potřeba byla potvrzena poradami se sdruženími průmyslu, spotřebitelů a poškozených.
(4) V zájmu vyloučení možného nesprávného výkladu ustanovení směrnice 72/166/EHS a pro usnadnění získání pojistného krytí pro vozidla s dočasnými poznávacími značkami by vymezení území, na kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, mělo odkazovat na území státu, jehož poznávací značku vozidlo má, nehledě na to, zda je uvedená poznávací značka trvalá nebo dočasná.
(5) V souladu se směrnicí 72/166/EHS se má za to, že vozidla s falešnými nebo nepovolenými poznávacími značkami mají obvyklé stanoviště na území členského státu, který vydal původní poznávací značky.
Toto pravidlo často znamená, že národní kanceláře pojistitelů se musí vypořádat s hospodářskými důsledky nehod, které nemají žádnou souvislost s členských státem, ve kterém mají svá sídla.
Aniž by se měnilo obecné kritérium poznávací značky pro určení území, na kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, je žádoucí, aby byly zvlášť upraveny nehody způsobené vozidly bez poznávací značky nebo s poznávací značkou, která neodpovídá nebo přestala odpovídat vozidlu.
V takovém případě, a výlučně za účelem likvidace škody, by území, na kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, mělo být územím, na kterém k nehodě došlo.
(6) S cílem usnadnit výklad a používání výrazu "namátkové kontroly" ve směrnici 72/166/EHS by se příslušné ustanovení mělo objasnit.
Zákaz soustavných kontrol pojištění motorových vozidel by měl platit na vozidla s obvyklým stanovištěm na území jiného členského státu, jakož i na vozidla s obvyklým stanovištěm na území třetí země, ale vstupující z území jiného členského státu.
Lze povolit pouze nesoustavné kontroly, které nejsou diskriminační a provádějí se v rámci kontroly, která není zaměřena výlučně na ověřování pojištění.
(7) Ustanovení čl. 4 písm. a) směrnice 72/166/EHS umožňuje členskému státu, aby se odchýlil od obecné povinnosti uzavírat povinné pojištění u vozidel v majetku některých fyzických nebo právnických osob, veřejnoprávních nebo soukromoprávních.
V případě nehod způsobených těmito vozidly musí členský stát, který takto postupuje, určit orgán nebo subjekt, který odškodní poškozené v důsledku dopravních nehod způsobených v jiném členském státě.
Aby se zajistilo, že dojde k řádnému odškodnění nejen poškozených v důsledku nehod způsobených těmito vozidly v zahraničí, ale i poškozených v důsledku nehod, které se staly ve stejném členském státě, ve kterém má vozidlo obvyklé stanoviště, bez ohledu na to, zda mají bydliště na jeho území či nikoli, je žádoucí výše uvedený článek změnit.
Navíc by členské státy měly zajistit, aby byl Komisi předán ke zveřejnění seznam osob, které jsou osvobozeny od povinného pojištění, a úřadů nebo orgánů odpovědných za odškodnění poškozených v důsledku nehod způsobených těmito vozidly.
(8) Ustanovení čl. 4 písm. b) směrnice 72/166/EHS umožňuje členskému státu, aby se odchýlil od obecné povinnosti uzavírat povinné pojištění u určitých typů vozidel nebo určitých vozidel, která mají zvláštní poznávací značku.
V tom případě mají ostatní členské státy právo při vstupu na jejich území požadovat platnou zelenou kartu nebo pojistnou smlouvu hraničního pojištění, aby se zajistilo odškodnění poškozených v důsledku případné dopravní nehody, kterou tato vozidla mohou na jejich území způsobit.
Jelikož však odstranění hraničních kontrol v rámci Společenství neumožňuje zajistit, aby vozidla, která přejíždějí hranice, byla kryta pojištěním, nelze již poškozeným zaručit náhradu škody za dopravní nehody způsobené v zahraničí.
Dále je žádoucí zajistit, aby došlo k řádnému odškodnění nejen poškozených v důsledku dopravních nehod způsobených těmito vozidly v zahraničí, ale také ve tom členském státě, ve kterém má vozidlo obvyklé stanoviště.
Za tímto účelem by členské státy měly nakládat s poškozenými v důsledku dopravních nehod způsobených těmito vozidly stejným způsobem jako s poškozenými v důsledku dopravních nehod způsobených nepojištěnými vozidly.
Ve skutečnosti, jak stanoví směrnice 84/5/EHS, náhrada škody poškozeným v důsledku dopravních nehod způsobených nepojištěnými vozidly by měla být vyplácena orgánem pro odškodnění členského státu, ve kterém k nehodě došlo.
V případě platby poškozeným v důsledku dopravních nehod způsobených vozidly, jimž byla udělena výjimka, orgánu pro odškodnění by měl vzniknout nárok vůči orgánu členského státu, ve kterém má vozidlo obvyklé stanoviště.
Po uplynutí pěti let ode dne vstupu této směrnice v platnost je žádoucí, aby Komise, pokud to uzná za vhodné po zvážení zkušeností s prováděním a uplatňováním této výjimky, předložila návrhy směrující k jejímu nahrazení nebo zrušení.
Je žádoucí zrušit i odpovídající ustanovení směrnice 2000/26/ES.
(9) Aby se v souladu s článkem 299 Smlouvy objasnila oblast působnosti směrnic týkajících se pojištění motorových vozidel, je žádoucí zrušit odkaz na mimoevropská území členských států v článku 6 a čl. 7 odst. 1 směrnice 72/166/EHS.
(10) Povinnosti členských států zaručit pojistné krytí alespoň v určitých minimálních částkách jsou důležitým prvkem pro zajištění ochrany poškozených.
Minimální částky stanovené ve směrnici 84/5/EHS by měly být nejen aktualizovány s přihlédnutím k inflaci, ale měly by být i reálně zvýšeny, aby se zlepšila ochrana poškozených.
Minimální částka krytí v případě škody na zdraví se měla vypočítat tak, aby byli všichni poškození, kteří utrpěli velmi vážná zranění, plně a spravedlivě odškodněni, přičemž se zohlední řídký výskyt dopravních nehod s více poškozenými a malý počet nehod, kdy došlo k velmi vážným zraněním více osob při téže nehodě.
Rozumnou a přiměřenou částkou je minimální částka krytí ve výši 1000000 EUR na každého poškozeného nebo částka 5000000 EUR na jeden nárok bez ohledu na počet poškozených.
S cílem usnadnit zavedení těchto minimálních částek je žádoucí zavést pětileté přechodné období ode dne provedení této směrnice.
Je žádoucí, aby členské státy zvýšily částky nejméně na polovinu úrovní do třiceti měsíců ode dne provedení.
(11) Aby bylo zajištěno, že minimální částka krytí se nebude časem zmenšovat, je žádoucí zavést ustanovení o pravidelném přezkumu používajícím jako výchozí hodnoty Evropský index spotřebitelských cen (EISC) vydávaný Eurostatem, jak je stanoveno v nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [8].
Je zapotřebí přijmout procesní pravidla, jimiž se uvedený přezkum bude řídit.
(12) Směrnice 84/5/EHS, která umožňuje členským státům, v zájmu zamezení podvodům, omezit nebo vyloučit platby orgánem pro odškodnění v případě věcné škody nezjištěným vozidlem, může v některých případech bránit oprávněnému odškodnění poškozených.
Možnost omezit nebo vyloučit náhradu škody na základě toho, že totožnost vozidla nebyla zjištěna, by se neměla vztahovat na případy, kdy orgán vyplatil odškodné za závažné osobní úrazy jakéhokoli poškozeného v důsledku stejné nehody, při které došlo k věcné škodě.
Členské státy mohou stanovit spoluúčast do výše stanovené v uvedené směrnici, za kterou může odpovídat osoba, jíž vnikla věcná škoda.
Podmínky pro to, aby se škody na zdraví pokládaly za závažné, by měla určit vnitrostátní právní nebo správní ustanovení členského státu, kde k nehodě došlo.
Při přijímání těchto podmínek mohou členské státy vzít v úvahu, mimo jiné, zda úraz vyžadoval nemocniční ošetření.
(13) V současné době alternativa obsažená ve směrnici 84/5/EHS umožňuje členským státům dovolit až do stanoveného stropu spoluúčast, za kterou odpovídá poškozený v případě, že věcnou škodu zavinilo nepojištěné vozidlo.
Tato alternativa nespravedlivě snižuje ochranu poškozených a zavádí diskriminaci ve vztahu k poškozeným v důsledku jiných nehod.
Proto by neměla být nadále dovolena.
(14) Druhou směrnici Rady 88/357/EHS ze dne 22. června 1988 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního, kterou se stanoví opatření k usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb [9] je žádoucí změnit, aby se umožnilo pobočkám pojišťoven stát se zástupci ve vztahu k pojišťování motorových vozidel, k čemuž již dochází ve vztahu k pojišťovacím službám jiným než pojištění motorových vozidel.
(15) Zahrnutí do pojistného krytí všech cestujících ve vozidle je velkým úspěchem dosavadních právních předpisů.
Tento cíl by byl ohrožen, pokud by vnitrostátní právní předpisy nebo smluvní ujednání obsažená v pojistné smlouvě vylučovaly cestující z pojistného krytí z toho důvodu, že věděli nebo měli vědět, že řidič vozidla byl v době nehody pod vlivem alkoholu nebo jiné omamné látky.
Cestující nemá obvykle možnost řádně posoudit úroveň opilosti řidiče.
Cíle odradit osoby od řízení pod vlivem omamných látek nelze dosáhnout snížením pojistného krytí cestujících, kteří jsou poškozenými v důsledku dopravních nehod motorových vozidel.
Pojistné krytí těchto cestujících povinným pojištěním motorového vozidla nepředjímá jakoukoli odpovědnost, kterou mohou mít podle příslušných vnitrostátních právních předpisů, ani úroveň případného odškodnění u konkrétní nehody.
(16) Škody na zdraví a věcné škody, jež utrpí chodci, cyklisté a jiní nemotorizovaní uživatelé pozemních komunikací, kteří jsou většinou nejslabšími účastníky nehody, by měly být pokryty povinným pojištěním vozidla zúčastněného na nehodě, pokud mají nárok na náhradu škody v souladu s vnitrostátním občanským právem.
Toto ustanovení nepředjímá občanskoprávní odpovědnost nebo úroveň náhrady za škodu vzniklou v důsledku konkrétní nehody podle vnitrostátních právních předpisů.
(17) Některé pojišťovny vkládají do svých pojistných smluv ustanovení o tom, že smlouva pozbývá platnosti, pokud vozidlo zůstává mimo členský stát, kde je registrováno, po dobu delší než stanovené období.
Tato praxe je v rozporu se zásadou stanovenou směrnicí 90/232/EHS, podle níž by mělo povinné pojištění motorových vozidel pokrývat na základě jediného pojistného celé území Společenství.
Je tudíž žádoucí stanovit, že pojištění by mělo zůstat v platnosti během celé doby trvání smlouvy, nehledě na to, zda vozidlo zůstává po určité období v jiném členském státě, aniž by tím byly dotčeny povinnosti registrace vozidel podle vnitrostátních předpisů členských států.
(18) Měly by se učinit kroky, které by usnadnily získání pojistného krytí pro vozidla dovezená z jednoho členského státu do druhého, přestože vozidlo není v cílovém členském státě dosud registrováno.
Je žádoucí umožnit dočasnou výjimku z obecného pravidla, kterým se určuje členský stát, ve kterém se nachází riziko.
Po dobu třiceti dnů ode dne dodání, poskytnutí nebo odeslání vozidla kupujícímu by se cílový členský stát měl považovat za členský stát, ve kterém se nachází riziko.
(19) Osoba, jež si přeje uzavřít novou smlouvu o pojištění motorových vozidel s jiným pojišťovatelem, by měla být schopna odůvodnit své nehody a nároky podle předchozí smlouvy.
Pojištěnec by měl mít právo kdykoli požádat o vystavení výkazu uvádějícího jím uplatněné nároky nebo skutečnost, že žádné nároky neuplatnil, ve vztahu k vozidlu nebo vozidlům pokrytým pojistnou smlouvou alespoň v průběhu předchozích pěti let smluvního vztahu.
Pojišťovna nebo kterýkoli orgán případně ustanovený členských státem za účelem poskytování povinného pojištění nebo vystavování uvedených výkazů by měl tento výkaz pojištěnci vystavit do patnácti dnů od podání žádosti.
(20) Aby byla zajištěna řádná ochrana poškozených v důsledku dopravních nehod způsobených motorovými vozidly, neměly by členské státy dovolit pojišťovnám spoléhat na uplatňování spoluúčasti vůči poškozené straně.
(21) Právo odvolat se na pojistnou smlouvu a uplatnit nárok přímo vůči pojišťovně je velmi důležité pro ochranu poškozeného v důsledku jakékoli dopravní nehody motorového vozidla.
Směrnice 2000/26/ES již poskytuje poškozeným v důsledku dopravních nehod, které se staly v členském státě jiném, než je členský stát, ve kterém má poškozená strana své bydliště, a které byly způsobeny použitím pojištěných vozidel majících obvyklé stanoviště v některém členském státě, právo uplatnit nárok přímo vůči pojišťovně, jež poskytuje odpovědné osobě pojistné krytí občanskoprávní odpovědnosti.
S cílem usnadnit účinnou a rychlou likvidaci škody a pokud možno zamezit nákladným soudním řízením, by toto právo mělo být rozšířeno na poškozené v důsledku jakékoli dopravní nehody motorových vozidel.
(22) S cílem zdokonalit ochranu osob poškozených v důsledku dopravní nehody motorového vozidla by se měl postup "odůvodněné nabídky" stanovený ve směrnici 2000/26/ES rozšířit na jakýkoli typ dopravní nehody motorového vozidla.
Stejný postup by se měl obdobně použít v případech, kdy dopravní nehodu likviduje soustava národních kanceláří pojistitelů stanovených směrnicí 72/166/EHS.
(23) Aby poškozená strana mohla snadněji žádat o odškodnění, informační střediska zřízená v souladu se směrnicí 2000/26/ES by neměla být omezena na poskytování informací o dopravních nehodách upravených touto směrnicí, ale měla by být schopna poskytovat stejné druhy informací o jakékoli dopravní nehodě motorového vozidla.
(24) Podle čl. 11 odst. 2 ve spojení s čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [10] mohou poškozené strany zahájit soudní řízení proti poskytovateli pojištění občanskoprávní odpovědnosti v členském státě, v němž mají bydliště.
(25) Jelikož směrnice 2000/26/ES byla přijata před přijetím nařízení (ES) č. 44/2001, které pro řadu členských států nahradilo Bruselskou úmluvu ze dne 27. září 1968 ve stejné věci, odkaz na tuto úmluvu v uvedené směrnici by měl být náležitě upraven.
(26) Směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 72/166/EHS
Směrnice 72/166/EHS se mění takto:
1. Ustanovení čl. 1 bodu 4 se mění takto:
a) první odrážka se nahrazuje tímto:
"— území státu, jehož poznávací značku vozidlo má, nehledě na to, zda uvedená poznávací značka je trvalá nebo dočasná nebo"
;
b) doplňuje se nová odrážka, která zní:
"— pokud jsou vozidla bez poznávací značky nebo s poznávací značkou, která neodpovídá nebo přestala odpovídat vozidlu, a stala se účastníky nehody, území státu, v kterém k nehodě došlo, za účelem likvidace škody, jak stanoví první odrážka čl. 2 odst. 2 této směrnice nebo čl. 1 odst. 4 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel [11];
2. V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy upustí od vykonávání kontrol pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území jiného členského státu, jakož i vozidel, která mají obvyklé stanoviště na území třetí země, a vstupují na jejich území z území jiného členského státu.
Mohou však provádět nesoustavné kontroly pojištění, pokud nejsou diskriminační a jsou prováděny v rámci kontroly, která není zaměřena výlučně na ověřování pojištění."
3. Článek 4 se mění takto:
a) v písm. a) druhém pododstavci:
i) se první věta nahrazuje tímto:
"Členský stát, který takto postupuje, přijme potřebná opatření, aby zabezpečil, že bude vyplacena náhrada za jakoukoli věcnou škodu nebo škodu na zdraví způsobenou na jeho území a na území jiných členských států vozidly, která takovým osobám patří."
;
ii) se poslední věta nahrazuje tímto:
"Předá Komisi seznam osob, které jsou osvobozeny od povinného pojištění, a orgánů nebo subjektů odpovědných za odškodnění.
Komise tento seznam zveřejní." ;
b) v písmenu b) se druhý pododstavec nahrazuje tímto:
"V tom případě členské státy zajistí, aby s vozidly uvedenými v prvním pododstavci tohoto písmene bylo zacházeno stejným způsobem jako s vozidly, pro které nebyla splněna pojistná povinnost podle čl. 3 odst. 1. Orgán pro odškodnění členského státu, v němž došlo k nehodě, tak bude mít nárok vůči záručnímu fondu podle čl. 1 odst. 4 směrnice 84/5/EHS v členském státě, kde má vozidlo své obvyklé stanoviště.
Po uplynutí pěti let ode dne vstupu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel [12], v platnost, poskytnou členské státy Komisi zprávu o provádění a praktickém uplatňování tohoto písmene.
Jakmile Komise tyto zprávy přezkoumá a pokud tak uzná za vhodné, předá návrhy na nahrazení nebo zrušení této výjimky.
4. V článku 6 a čl. 7 odst. 1 se zrušují slova "nebo na mimoevropském území členského státu".
Článek 2
Změny směrnice 84/5/EHS
Článek 1 směrnice 84/5/EHS se nahrazuje tímto:
"Článek 1
1. Pojištění uvedené v čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS musí povinně zahrnovat jak věcné škody, tak škody na zdraví.
2. Aniž jsou dotčeny případné vyšší záruky, které mohou členské státy stanovit, vyžaduje každý členský stát, aby pojištění bylo povinné alespoň v případě těchto částek:
a) u škody na zdraví, minimální částku krytí 1000000 EUR na každého poškozeného nebo 5000000 EUR na každý nárok, bez ohledu na počet poškozených;
b) při věcné škodě, 1000000 EUR na každý nárok, bez ohledu na počet poškozených.
V případě nutnosti mohou členské státy stanovit přechodné období v délce až pěti let ode dne provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel [13], během něhož musí přizpůsobit své minimální částky krytí částkám uvedeným v tomto odstavci.
Členské státy, které stanoví přechodné období, o tom vyrozumějí Komisi a uvedou trvání tohoto období.
Do třiceti měsíců od provedení směrnice 2005/14/ES zvýší členské státy záruky alespoň na polovinu úrovní stanovených v tomto odstavci.
3. Každých pět let po vstupu směrnice 2005/14/ES v platnost nebo na konci přechodného období uvedeného v odstavci 2 se částky uvedené v daném odstavci přezkoumají v souladu s Evropským indexem spotřebitelských cen (EISC), jak je uvedeno v nařízení Rady (ES) č. 2494/95 ze dne 23. října 1995 o harmonizovaných indexech spotřebitelských cen [14].
Částky se automaticky upravují.
Tyto částky se zvýší o procentuálně vyjádřenou změnu uvedenou v EISC pro příslušné období, tj. pět let bezprostředně předcházejících přezkumu, a zaokrouhlí se na násobek 10000 EUR.
Komise sdělí upravené částky Evropskému parlamentu a Radě a zajistí jejich zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
4. Každý členský stát zřídí nebo pověří subjekt, jehož úkolem je poskytovat náhradu škody minimálně do výše povinného pojištění pro případ věcných škod nebo škod na zdraví způsobených nezjištěným vozidlem nebo vozidlem, u něhož nebyla splněna pojistná povinnost stanovená v odstavci 1.
Prvním pododstavcem není dotčeno právo členského státu považovat náhradu škody tímto subjektem za subsidiární nebo nesubsidiární a právo stanovit, jak se mají řešit nároky mezi tímto subjektem a osobou nebo osobami odpovědnými za nehodu a jinými pojišťovnami nebo orgány sociálního zabezpečení, jež mají povinnost odškodnit poškozeného v téže nehodě.
Členské státy však nesmí tomuto subjektu dovolit vázat vyplacení náhrady škody na to, aby poškozený nějakou formou prokázal, že osoba, která je za škodu odpovědná, není schopna nebo odmítá zaplatit náhradu škody.
5. Poškozený může v každém případě uplatnit svůj nárok přímo vůči subjektu, který je na základě informace, jež mu na jeho žádost poškozený poskytne, povinen dát zdůvodněnou odpověď, pokud jde o výplatu případné náhrady škody.
Členské státy však mohou výplatu náhrady škody uvedeným subjektem vyloučit u osob, které do vozidla, jež věcnou škodu nebo škodu na zdraví způsobilo, dobrovolně nastoupily, jestliže tento subjekt může prokázat, že věděly, že vozidlo není pojištěné.
6. Členské státy mohou výplatu náhrady škody tímto subjektem omezit nebo vyloučit v případě věcné škody způsobené nezjištěným vozidlem.
Pokud však subjekt zaplatil náhradu za závažnou škodu na zdraví poškozeného v důsledku stejné nehody, při které byla způsobena věcná škoda nezjištěným vozidlem, členský stát nesmí vyloučit uhrazení náhrady věcné škody na základě toho, že totožnost vozidla nebyla zjištěna.
Nicméně členské státy mohou stanovit spoluúčast poškozeného za věcnou škodu do výše 500 EUR.
Podmínky pro to, aby škody na zdraví byly pokládány za závažné, se určí v souladu s právními nebo správními předpisy členského státu, kde k nehodě dojde.
V tomto ohledu mohou členské státy vzít mimo jiné v úvahu, zda úraz vyžadoval nemocniční ošetření.
7. Každý členský stát uplatňuje své právní a správní předpisy pro platbu náhrady subjektem, aniž tím je dotčena jiná praxe, která je pro poškozeného příznivější.
Článek 3
Změna směrnice 88/357/EHS
Druhá věta čl. 12a odst. 4 čtvrtého pododstavce směrnice 88/357/EHS se zrušuje.
Článek 4
Změny směrnice 90/232/EHS
Směrnice 90/232/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se mezi první a druhý odstavec vkládá nový odstavec, který zní:
"Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že případné zákonné ustanovení nebo smluvní ujednání obsažené v pojistné smlouvě, které vylučuje cestující z pojistného krytí z toho důvodu, že věděli nebo měli vědět, že řidič vozidla byl v době nehody pod vlivem alkoholu nebo jiné omamné látky, se považuje za neplatné ve vztahu k nárokům takového cestujícího."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 1a
3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS kryje škodu na zdraví a věcnou škodu utrpěnou chodci, cyklisty a dalšími nemotorizovanými uživateli pozemních komunikací, kteří v důsledku nehody, jejímž účastníkem bylo motorové vozidlo, mají nárok na náhradu v souladu s vnitrostátními občanskoprávními předpisy.
Tímto článkem není dotčena ani občanskoprávní odpovědnost, ani výše náhrady škody."
3. V článku 2 se první odrážka nahrazuje tímto:
"— pokrývaly, na základě jediného pojistného a během celé doby trvání smlouvy, celé území Společenství, včetně případného období, během kterého zůstane vozidlo v jiných členských státech po dobu trvání smlouvy; a"
;
4. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 4a
1. Odchylně od druhé odrážky čl. 2 písm. d) směrnice 88/357/EHS [15], pokud je vozidlo odesláno z jednoho členského státu do jiného, se za členský stát, kde se nachází riziko, pokládá cílový členský stát, a to bezprostředně poté, co kupující převezme vozidlo, po dobu třiceti dnů, přestože vozidlo nebylo v cílovém členském státě řádně registrováno.
2. V případě, že se vozidlo během období uvedeného v odstavci 1 tohoto článku stalo účastníkem nehody, přičemž nebylo pojištěné, není subjekt podle čl. 1 odst. 4 směrnice 84/5/EHS v cílovém členském státě povinen poskytnout náhradu stanovenou v článku 1 uvedené směrnice.
Článek 4b
Členské státy zajistí právo pojištěnce kdykoli požádat o vystavení výkazu uvádějícího jím uplatněné nároky v rámci odpovědnosti za škody nebo skutečnost, že žádné takové nároky neuplatnil, ve vztahu k vozidlu nebo vozidlům krytým pojistnou smlouvou, alespoň v průběhu předchozích pěti let smluvního vztahu.
Pojišťovna nebo orgán případně ustanovený členským státem za účelem poskytování povinného pojištění nebo vystavování uvedených výkazů vystaví tento výkaz pojištěnci do patnácti dnů od podání žádosti.
Článek 4c
Pojišťovny nespoléhají na spoluúčast poškozeného účastníka nehody, pokud jde o pojištění podle čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS.
Článek 4d
Členské státy zajistí, aby poškození účastníci nehod způsobených vozidlem krytým pojištěním podle ustanovení čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS měli přímý nárok vůči pojišťovně pojišťující osobu, která odpovídá za škodu, pro případ občanskoprávní odpovědnosti.
Článek 4e
Členské státy zavedou postup stanovený v čl. 4 odst. 6 směrnice 2000/26/ES [16] pro likvidaci škod vzniklých z případné nehody způsobené vozidlem krytým pojištěním podle ustanovení čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS.
V případě nehod, jež lze likvidovat prostřednictvím soustavy národních kanceláří pojistitelů podle čl. 2 odst. 2 směrnice 72/166/EHS, zavedou členské státy stejný postup jako v čl. 4 odst. 6 směrnice 2000/26/ES. Pro účely použití tohoto postupu se jakýmkoli odkazem na pojišťovny rozumí odkaz na národní kanceláře pojistitelů vymezené v čl. 1 odst. 3 směrnice 72/166/EHS.
5. V článku 5 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aniž jsou tím dotčeny jejich závazky podle směrnice 2000/26/ES, aby informační střediska zřízená nebo schválená v souladu s článkem 5 této směrnice poskytovala informace stanovené v tomto článku jakémukoli účastníku dopravní nehody způsobené vozidlem krytým pojištěním podle čl. 3 odst. 1 směrnice 72/166/EHS."
Článek 5
Změny směrnice 2000/26/ES
Směrnice 2000/26/ES se mění takto:
1. Vkládá se bod odůvodnění 16a, který zní:
"(16a) Podle čl. 11 odst. 2 ve spojení s čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [17] mohou poškozené strany zahájit soudní řízení proti poskytovateli pojištění občanskoprávní odpovědnosti v členském státě, v němž mají bydliště.
2. V článku 4 se odstavec 8 nahrazuje tímto:
"8. Jmenování škodního zástupce samo o sobě nepředstavuje otevření pobočky ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 92/49/EHS a škodní zástupce není považován za provozovnu ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice 88/357/EHS ani
- za provozovnu ve smyslu Bruselské úmluvy ze dne 27. září 1968 o příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech [18] – ve vztahu k Dánsku,
- za provozovnu ve smyslu nařízení (ES) č. 44/2001 – ve vztahu k ostatním členským státům.
3. V čl. 5 odst. 1 písm. a) se zrušuje bod 2 ii).
4. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 6a
Centrální orgán
Členské státy přijmou veškerá náležitá opatření, která včas umožní poškozeným, jejich pojistitelům nebo jejich právním zástupcům přístup k základním údajům nezbytným pro urovnání nároků.
Tyto základní údaje jsou v případě potřeby dostupné v elektronické formě v centrální evidenci v každém členském státě a účastníci případu k nim mají přístup na svou vlastní žádost."
Článek 6
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 11 června 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy mohou v souladu se Smlouvou zachovat nebo uvést v účinnost předpisy, které jsou výhodnější pro poškozeného než předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 7
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení v Úředním věstníku Evropské Unie.
Článek 8
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 11. května 2005.
Směrnice Rady 2005/15/ES
ze dne 28. února 2005,
kterou se mění příloha IV směrnice 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 14 odst. 2 písm. d) uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ode dne 1. března 2005 by členské státy měly provádět směrnici 2004/102/ES [2], kterou se mění přílohy II, III, IV a V směrnice 2000/29/ES.
(2) Směrnice 2004/102/ES obsahuje ustanovení o dřevě a dřevěných produktech.
Opatření týkající se palet, beden a prokladů uvádějí do souladu opatření Společenství s mezinárodním standardem FAO pro fytosanitární opatření č. 15 "Pokyny pro regulaci dřevěného obalového materiálu v mezinárodním obchodu", který v březnu 2002 přijala čtvrtá prozatímní komise pro fytosanitární opatření (ICPM).
(3) Standard č. 15 stanoví, že dřevěný obalový materiál (včetně prokladů) vyrobený z jehličnatého a jiného než jehličnatého surového dřeva by měl být podroben schváleným opatřením, například tepelnému ošetření (při teplotě 56 °C po dobu nejméně 30 minut) nebo fumigaci methylbromidem.
Kromě toho by dřevo mělo mít zvláštní označení, které prokazuje, že bylo podrobeno schválenému opatření.
(4) Standard rovněž stanoví, že země mohou na základě "odborného zdůvodnění" požadovat, aby byl dovezený dřevěný obalový materiál, který byl podroben schválenému opatření, vyroben z odkorněného dřeva a nesl odpovídající označení.
(5) Třetí země požádaly Společenství, aby zohlednilo alternativní metody vedoucí k dosažení stejného cíle.
Proto se provádí výzkum odborných aspektů odkorňování dřeva, zejména pokud jde o účinnost odkorňování jakožto prostředku ke "snižování nebezpečí škodlivých organismů" jako dodatku k opatřením týkajícím se ošetření dřeva.
(6) Než budou známy výsledky uvedených výzkumů, je vhodné odložit použitelnost dotyčných ustanovení o odkorňování dřeva.
(7) Směrnice 2000/29/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Stálý rostlinolékařský výbor nevydal stanovisko ve lhůtě stanovené předsedou,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/29/ES se mění takto:
1. V příloze IV části A kapitole I bodě 2 se na konec pravého sloupce doplňuje nový pododstavec, který zní:
"První odrážka, která stanoví, že se má dřevěný obalový materiál vyrábět z odkorněné kulatiny, se použije až ode dne 1. března 2006."
2. V příloze IV části A kapitole I bodě 8 se na konec pravého sloupce doplňuje nový pododstavec, který zní:
"První řádek písmene a), který stanoví, že se má dřevěný obalový materiál vyrábět z odkorněné kulatiny, se použije až ode dne 1. března 2006."
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 28. února 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
Budou tyto předpisy používat ode dne 1. března 2005.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při příležitosti jejich úředního vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/16/ES
ze dne 2. března 2005,
kterou se mění přílohy I až V směrnice Rady 2000/29/ES o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 14 druhý pododstavec písm. c) a d) uvedené směrnice,
po konzultaci s dotyčnými členskými státy,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2000/29/ES stanoví některá opatření proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do členských států z jiných členských států nebo ze třetích zemí.
Rovněž stanoví, že by některé oblasti měly být označeny za chráněné zóny.
(2) V důsledku tiskové chyby v aktu o přistoupení z roku 2003 byl seznam krajů ve Švédsku uznaných za chráněné zóny ohledně Leptinotarsa decemlineata Say nesprávný a je třeba jej opravit.
(3) Z údajů poskytnutých Dánskem vyplývá, že by uvedený členský stát neměl být nadále uznáván za chráněnou zónu ohledně beet necrotic yellow vein virus, protože je tento škodlivý organismus v současné době v Dánsku usídlen.
(4) Z údajů poskytnutých Spojeným královstvím vyplývá, že Dendroctonus micans Kugelan je v současné době usídlený v některých částech Spojeného království.
Chráněná zóna ohledně Dendroctonus micans Kugelan by proto měla být omezena pouze na Severní Irsko.
Kromě toho by chráněná zóna ohledně uvedeného organismu měla být rovněž omezena na ostrov Man a Jersey.
(5) Z údajů poskytnutých Estonskem vyplývá, že Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. se v uvedeném členském státě nevyskytuje.
Estonsko může být proto uznáno za chráněnou zónu ohledně tohoto škodlivého organismu.
(6) Z údajů poskytnutých Itálií a z doplňujících informací nashromážděných Potravinovým a veterinárním úřadem při jeho kontrolní návštěvě v Itálii v květnu 2004 vyplývá, že v současné době je v uvedeném členském státu usídlen Citrus tristeza virus.
Itálie by proto neměla být nadále uznána za chráněnou zónu ohledně Citrus tristeza virus.
(7) Ze švýcarských právních předpisů týkajících se ochrany rostlin vyplývá, že kanton Ticino již není ve Švýcarsku uznáván za chráněnou zónu ohledně Erwinia amylovora (Burr.) et al.
Pravidla dovozu do Společenství by měla být upravena tak, aby z nich bylo zvláštní zacházení poskytované rostlinám pocházejícím z kantonu Ticino odstraněno.
(8) V důsledku tiskové chyby při přípravě směrnice Komise 2004/31/ES [2] byla omylem zrušena zvláštní ustanovení týkající se dovozu rostlin Vitis na Kypru a jejich přemisťování v uvedeném státu, jak byla stanovena v příloze IV části B bodu 21.1 směrnice 2000/29/ES.
Uvedená příloha by proto měla být změněna.
(9) Pro zlepšení rostlinolékařské ochrany semen Medicago sativa L. pocházejících ze Společenství a certifikovaných semen Helianthus annuus L., Lycopersicon lycopersicum (L.)
Karsten ex Farw. a Phaseolus L. pocházejících ze Společenství musí být k uvedeným semenům při jejich přemísťování na delší vzdálenosti v rámci Společenství přiložen rostlinolékařský pas.
(10) Příslušné přílohy směrnice 2000/29/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(11) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I, II, III, IV a V směrnice 2000/29/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 14. května 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat ode dne 15. května 2005.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při příležitosti jejich úředního vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/17/ES
ze dne 2. března 2005,
kterou se mění některá ustanovení směrnice 92/105/EHS týkající se rostlinolékařských pasů
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 písm. f) druhý pododstavec a čl. 10 odst. 1 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnicí Komise 92/105/EHS ze dne 3. prosince 1992, kterou se stanoví míra sjednocení rostlinolékařských pasů užívaných pro přemísťování některých rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů na území Společenství a podrobné postupy pro vydávání těchto rostlinolékařských pasů, jakož i podmínky a podrobné postupy pro jejich nahrazování [2], byly stanoveny některé podrobné postupy pro vydávání rostlinolékařských pasů.
(2) Měla by být zavedena nová ustanovení, aby byly návěsky vydané v souladu s předpisy Společenství, které se týkají uvádění některých úředně certifikovaných osiv splňujících požadavky směrnice 2000/29/ES na trh, považovány za rostlinolékařské pasy.
(3) Ukázalo se, že mnoho členských států již používá pro nadcházející sezónu 2004–2005 návěsky bez údaje "rostlinolékařský pas ES".
Měla by být proto stanovena pravidla pro používání návěsek v přechodném období.
(4) Směrnice 92/105/EHS stanoví, že rostlinolékařské pasy musí obsahovat určité informace, včetně údaje "rostlinolékařský pas EHS".
Přijetím Smlouvy o Evropské unii se Společenství přejmenovalo na "Evropské společenství" s odpovídající zkratkou "ES", proto by se uvedený údaj měl změnit na "rostlinolékařský pas ES".
(5) Směrnice 92/105/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Používání výše uvedených návěsek by mělo být přezkoumáno do 31. prosince 2006 s cílem zohlednit nabyté zkušenosti.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 92/105/EHS se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 mění takto:
a) písmeno c) se nahrazuje tímto:
"c) v případě hlíz Solanum tuberosum L. určených k výsadbě a uvedených v příloze IV části A kapitole II bodu 18.1 směrnice Rady 2000/29/ES [3] může být namísto rostlinolékařského pasu použita úřední návěska definovaná v příloze III směrnice Rady 2002/56/ES [4], pokud návěska prokazuje, že byly splněny požadavky uvedené v čl. 6 odst.
4 směrnice 2000/29/ES (po 31. prosinci 2005 musí tato návěska uvádět údaj "rostlinolékařský pas ES"); dodržení ustanovení upravujících vstup hlíz Solanum tuberosum L., které jsou určeny k výsadbě, do chráněné zóny uznané ohledně škodlivých organismů pro uvedené hlízy a jejich přemísťování uvnitř této zóny musí být vyznačeno buď na návěsce, nebo na jakémkoli jiném dokladu používaném v obchodním styku;
b) doplňují se nová písmena, která znějí:
"d) v případě semen Helianthus annuus L. uvedeného v příloze IV části A kapitole II bodu 26 směrnice 2000/29/ES může být namísto rostlinolékařského pasu použita úřední návěska definovaná v příloze IV směrnice Rady 2002/57/ES [5], pokud tato návěska prokazuje, že byly splněny požadavky uvedené v čl. 6 odst. 4 směrnice 2000/29/ES (po 31. srpnu 2005 musí tato návěska uvádět údaj "rostlinolékařský pas ES");
e) v případě semen Lycopersicon lycopersicum (L.)
Karsten ex Farw. a Phaseolus L. uvedených v příloze IV části A kapitole II bodech 27 a 29 směrnice 2000/29/ES může být namísto rostlinolékařského pasu použita úřední návěska definovaná v příloze IV A směrnice Rady 2002/55/ES [6], pokud tato návěska prokazuje, že byly splněny požadavky uvedené v čl. 6 odst.
f) v případě osiva Medicago sativa L. uvedeného v příloze IV části A kapitole II bodech 28.1 a 28.2 směrnice 2000/29/ES může být namísto rostlinolékařského pasu použita úřední návěska definovaná v příloze IV části A směrnice Rady 66/401/EHS [7], pokud tato návěska prokazuje, že byly splněny požadavky uvedené v čl. 6 odst. 4 směrnice 2000/29/ES (po 31. srpnu 2005 musí tato návěska uvádět údaj "rostlinolékařský pas ES").
2. Zrušuje se článek 4.
3. V příloze se bod 1 nahrazuje tímto:
"1.
"Rostlinolékařský pas ES" (po přechodné období do 1. ledna 2006 se může používat údaj "rostlinolékařský pas EHS")."
Článek 2
Používání návěsek uvedených v čl. 1 odst. 1 bude přezkoumáno do 31. prosince 2006.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 14. května 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat ode dne 15. května 2005.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/18/ES
ze dne 2. března 2005,
kterou se mění směrnice 2001/32/ES, pokud jde o některé chráněné zóny ve Společenství, v nichž je zdravotní stav rostlin vystaven zvláštnímu ohrožení
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 2000/29/ES ze dne 8. května 2000 o ochranných opatřeních proti zavlékání organismů škodlivých rostlinám nebo rostlinným produktům do Společenství a proti jejich rozšiřování na území Společenství [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 písm. h) první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na žádosti České republiky, Dánska, Estonska, Řecka, Irska, Itálie, Švédska a Spojeného království,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Z údajů poskytnutých Českou republikou, Dánskem, Řeckem (ohledně ostrovů Kréta a Lesbos), Irskem, Švédskem a Spojeným královstvím (včetně Normanských ostrovů, ale kromě ostrova Man) vyplývá, že Cryphonectria parasitica (Murrill) Barr. se na jejich území nevyskytuje.
Proto by tyto země měly být uznány za chráněné zóny ohledně Cryphonectria parasitica (Murrill) Barr.
(2) Z údajů poskytnutých Dánskem na základě aktualizovaných průzkumů vyplývá, že by Dánsko nemělo být nadále uznáno za chráněnou zónu ohledně beet necrotic yellow vein virus, protože je tento škodlivý organismus v současné době v Dánsku usídlen.
(3) Z údajů poskytnutých Estonskem na základě aktualizovaných průzkumů vyplývá, že Erwinia amylovora (Burr.)
Winsl. et al. se na území Estonska nevyskytuje.
Proto by Estonsko mělo být prozatímně uznáno za chráněnou zónu ohledně tohoto škodlivého organismu.
(4) Z údajů poskytnutých Spojeným královstvím na základě aktualizovaných průzkumů týkajících se výskytu Dendroctonus micans Kugelan vyplývá, že tento škodlivý organismus je v současné době usídlený v některých částech Spojeného království, nikoli však v Severním Irsku, na ostrově Man nebo Jersey.
Chráněná zóna by proto měla být změněna a omezena pouze na Severní Irsko, ostrov Man a Jersey.
(5) Z údajů poskytnutých Itálií na základě aktualizovaných průzkumů a z doplňujících informací nashromážděných Potravinovým a veterinárním úřadem při jeho kontrolní návštěvě v Itálii v květnu 2004 vyplývá, že v současné době je v této zemi usídlen Citrus tristeza virus (CTV).
Itálie by proto neměla být nadále uznána za chráněnou zónu ohledně tohoto škodlivého organismu.
(6) Z údajů poskytnutých Švédskem vyplývá, že musí být opraven způsob psaní některých názvů oblastí Švédska uznaných za chráněné zóny ohledně Leptinotarsa decemlineata Say.
(7) Směrnice Komise 2001/32/ES [2] by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého rostlinolékařského výboru,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2001/32/ES se mění takto:
1. Na konci článku 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Pokud jde o písm. b) bod 2 přílohy, uznává se uvedená zóna v Estonsku do 31. března 2007."
2. Příloha se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 14. května 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat ode dne 15. května 2005.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při příležitosti jejich úředního vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2005/19/ES
ze dne 17. února 2005,
kterou se mění směrnice 90/434/EHS o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 94 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 90/434/EHS [3] zavedla společná pravidla platná pro restrukturalizaci podnikatelské činnosti, která jsou z hlediska hospodářské soutěže neutrální.
(2) Účelem směrnice 90/434/EHS je odložení zdanění příjmů, zisků a kapitálových zisků z reorganizace podnikatelské činnosti a ochrana práva členských států na jejich zdanění.
(3) Jedním z cílů směrnice 90/434/EHS je odstranit překážky bránící fungování vnitřního trhu, jako například dvojí zdanění.
Pokud toho není v plném rozsahu dosaženo na základě ustanovení uvedené směrnice, měly by opatření nezbytná k dosažení tohoto cíle přijmout členské státy.
(4) Zkušenosti získané od ledna 1992, kdy se začala směrnice 90/434/EHS provádět, ukázaly různé způsoby, jak lze uvedenou směrnici zdokonalit a jak by bylo možné rozšířit prospěšné účinky společných pravidel přijatých v roce 1990.
(5) Dne 8. října 2001 přijala Rada nařízení (ES) č. 2157/2001 [4] o statutu evropské společnosti (SE) a směrnici 2001/86/ES [5], kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců.
Podobně přijala Rada dne 22. července 2003 nařízení (ES) č. 1435/2003 [6] o statutu evropské družstevní společnosti (SCE) a směrnici 2003/72/ES [7], kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců.
Jedním z nejdůležitějších rysů těchto nástrojů je skutečnost, že SE i SCE budou moci přemisťovat svá sídla mezi členskými státy bez zrušení a likvidace.
(6) Přemístění sídla je prostředkem pro výkon svobody usazování, zakotvené v článcích 43 a 48 Smlouvy.
Při přemístění se nepřevádějí žádná aktiva a společnosti ani jejím společníkům z něj neplynou žádné příjmy, zisky nebo kapitálové zisky.
Rozhodnutí společnosti o reorganizaci své podnikatelské činností přemístěním svého sídla by neměly být kladeny překážky v podobě diskriminačních daňových předpisů nebo omezení, znevýhodnění nebo narušení vyplývajících z vnitrostátních daňových předpisů, které jsou v rozporu s právem Společenství.
Přemístění sídla SE nebo SCE z jednoho členského státu do jiného nemusí vždy vést k tomu, že SE nebo SCE přestane být rezidentem v prvním členském státě.
Daňový domicil SE nebo SCE se nadále určuje podle vnitrostátních právních předpisů a smluv o zdanění.
(7) Přemístění sídla společnosti nebo událost související s tímto přemístěním, která vede ke změně daňové rezidence, může mít za následek určitou formu zdanění v členském státě, z něhož se sídlo přemísťuje.
Ke zdanění může dojít i v případě, kdy přemístění sídla nebo událost související s tímto přemístěním nevede ke změně daňové rezidence.
K vyřešení této možnosti dotýkající se SE nebo SCE byla do směrnice 90/434/EHS zařazena řada nových pravidel.
V případě, že po přemístění sídla budou aktiva SE nebo SCE nadále fakticky spojena se stálou provozovnou patřící SE nebo SCE a budou se nacházet v členském státě, z něhož bylo sídlo přemístěno, měla by tato stálá provozovna požívat stejných výhod jako jsou výhody uvedené v článcích 4, 5 a 6 směrnice 90/434/EHS.
Uvedené články se týkají opravných položek a rezerv, které jsou osvobozeny od daně, a převzetí ztrát.
V souladu se zásadami Smlouvy by se dále mělo vyloučit zdanění společníků u příležitosti přemístění sídla.
Vzhledem k tomu, že podle Smlouvy mají členské státy povinnost přijmout veškerá opatření nezbytná k zamezení dvojího zdanění, není v této fázi nutné zavádět společná pravidla upravující daňovou rezidenci SE a SCE.
(8) Směrnice 90/434/EHS se nezabývá ztrátami stálé provozovny v jiném členském státě, které jsou v členském státě, kde je SE nebo SCE daňovým rezidentem, uznávány.
Přemístění sídla SE nebo SCE do jiného členského státu zejména nebrání členskému státu, ve kterém byla SE nebo SCE dříve rezidentem, v zahrnutí ztrát stálé provozovny ve stanovené lhůtě.
(9) Směrnice 90/434/EHS se nevztahuje na takový druh rozdělení, při kterém se společnost převádějící oblasti činnosti neruší.
Článek 4 uvedené směrnice by tedy měl být rozšířen, aby se vztahoval i na tyto případy.
(10) Článek 3 směrnice 90/434/EHS vymezuje společnosti, které spadají do oblasti působnosti směrnice, a v příloze směrnice se vyjmenovávají formy společnosti, na něž se směrnice vztahuje.
Některé formy společnosti však nejsou v příloze uvedeny, i když pro daňové účely jsou v členském státě rezidentem a podléhají tam dani z příjmů právnických osob.
S ohledem na zkušenosti se toto jeví jako neodůvodněná mezera a oblast působnosti směrnice by tedy měla být rozšířena i na subjekty, které mohou ve Společenství provádět přeshraniční činnost a které splňují všechny příslušné požadavky.
(11) Vzhledem k tomu, že SE jako akciová společnost i SCE jako družstevní společnost mají podobný charakter jako jiné formy společnosti, na něž se směrnice 90/434/EHS již vztahuje, měla by být SE i SCE doplněny do seznamu uvedeného v příloze směrnice 90/434/EHS.
(12) Ostatní společnosti nově zařazené do seznamu v příloze uvedené směrnice jsou plátci daně z příjmů právnických osob ve svém členském státě, jehož jsou rezidenty, ale některé z nich se v jiných členských státech považují za daňově transparentní.
Mají-li být výhody směrnice 90/434/EHS účinné, měly by členské státy považující plátce daně z příjmů právnických osob, kteří nejsou jejich rezidenty, za daňově transparentní uplatňovat výhody směrnice i vůči nim.
Avšak vzhledem k rozdílům v daňovém zacházení členských států s těmito konkrétními plátci daně z příjmů právnických osob by měly mít členské státy při zdaňování přímých nebo nepřímých společníků těchto plátců možnost neuplatňovat příslušná ustanovení směrnice.
(13) Jsou-li společníci společností provádějících operace, na které se vztahuje směrnice 90/434/EHS, považováni za daňově transparentní, neměly by osoby mající na společníkovi podíl podléhat zdanění při operacích souvisejících s restrukturalizací.
(14) Vyskytují se určité pochybnosti, co se týče použití směrnice 90/434/EHS na přeměnu poboček na dceřiné společnosti.
Při těchto operacích se aktiva spojená se stálou provozovnou a představující určitou "oblast činnosti", jak je definována v čl. 2 písm. i) směrnice 90/434/EHS, převádějí do nově založené společností, která bude dceřinou společností převádějící společnosti, a mělo by se jasně stanovit, že směrnice se vztahuje i na tuto operaci, protože se jedná o převod aktiv ze společnosti v členském státě stálé provozovny, nacházející se v jiném členském státě, do společnosti v tomto druhém členském státě.
(15) Ve stávající definici "výměny akcií" v čl. 2 písm. d) směrnice 90/434/EHS se neuvádí, zda tento výraz zahrnuje i další akvizice kromě získání většiny hlasovacích práv.
Není výjimkou, že stanovy společnosti a pravidla hlasování se koncipují takovým způsobem, že předtím, než může nabyvatel plně ovládnout cílovou společnost, je zapotřebí ještě dalších akvizic.
Proto by se definice "výměny akcií" měla změnit, aby se vztahovala na všechny tyto další akvizice.
(16) V případě fúzí a rozdělení může přijímající společnosti plynout zisk z rozdílu mezi hodnotou přijatých aktiv a pasiv a hodnotou akcií, které může tato společnost držet v převádějící společnosti a které se po těchto operacích zruší.
V článku 7 směrnice 90/434/EHS se stanoví osvobození těchto kapitálových zisků od daně vzhledem k tomu, že je lze získat stejně snadno ve formě rozděleného zisku od převádějící společnosti, který by byl osvobozen od daně podle směrnice Rady 90/435/EHS ze 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států [8].
Cíle směrnice 90/434/EHS a směrnice 90/435/EHS jsou v této konkrétní otázce stejné, ale podmínky, které jsou v nich požadovány, stejné nejsou.
Směrnice 90/434/EHS by proto měla být změněna, aby se požadavky v ní obsažené upravily podle požadavků směrnice 90/435/EHS a zohlednil se nižší práh podílu na základním kapitálu stanovený v uvedené směrnici.
(17) S ohledem na rozšíření směrnice 90/434/EHS o částečná rozdělení a o přemístění sídla SE nebo SCE by se měla příslušným způsobem změnit působnost ustanovení o zamezení daňovému úniku či vyhnutí se daňovým povinnostem.
(18) Směrnice 90/434/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 90/434/EHS se mění takto:
1. Název se nahrazuje tímto:
"Směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, částečných rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států a při přemístění sídla evropské společnosti nebo evropské družstevní společnosti mezi členskými státy".
2. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Každý členský stát použije tuto směrnici na:
a) fúze, rozdělení, částečná rozdělení, převody aktiv a výměny akcií, jichž se účastní společnosti ze dvou nebo více členských států;
b) přemístění sídla evropských společností (Societas Europaea – SE), zavedených nařízením Rady (ES) č. 2157/2001 ze dne 8. října 2001 o statutu evropské společnosti (SE) [9], a evropských družstevních společností (SCE), zavedených nařízením Rady (ES) č. 1435/2003 ze dne 22. července 2003 o statutu evropské družstevní společnosti (SCE) [10], z jednoho členského státu do jiného členského státu.
3. Článek 2 se mění takto:
a) vkládá se nové písmeno ba), které zní:
"ba) "částečným rozdělením" rozumí operace, při které společnost, aniž by byla zrušena, převádí jednu nebo více oblastí činnosti na jednu nebo více existujících nebo nově vytvořených společností, přičemž v převádějící společnosti zůstává nejméně jedna oblast činnosti, přičemž jejím společníkům jsou poměrným dílem vydány cenné papíry představující základní kapitál společností přijímajících tato aktiva a pasiva a případně vyplacena hotovost nepřesahující 10 % jmenovité hodnoty nebo, pokud jmenovitá hodnota neexistuje, účetní hodnoty těchto cenných papírů;"
b) písmeno d) se nahrazuje tímto:
"d) "výměnou akcií" rozumí operace, při které společnost nabývá podíl na základním kapitálu jiné společnosti, a tím získává většinu hlasovacích práv v této společnosti nebo, drží-li tuto většinu, nabývá další podíl, přičemž společníkům této jiné společnosti jsou výměnou za jejich cenné papíry vydány cenné papíry představující základní kapitál první společnosti a případně vyplacena hotovost nepřesahující 10 % jmenovité hodnoty nebo, pokud jmenovitá hodnota neexistuje, účetní hodnoty cenných papírů vydaných výměnou;"
c) doplňuje se nové písmeno, které zní:
"j) "přemístěním sídla" rozumí operace, při které SE nebo SCE, aniž by byla zrušena nebo vytvořila novou právnickou osobu, přemísťuje své sídlo z jednoho členského státu do jiného členského státu."
4. V čl. 3 písm. c) se osmá odrážka týkající se Itálie nahrazuje tímto:
"— imposta sul reddito delle società v Itálii,".
5. Název hlavy II se nahrazuje tímto:
"HLAVA II
Pravidla platná pro fúze, rozdělení, částečná rozdělení a výměnu akcií".
6. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
1. Fúze, rozdělení ani částečné rozdělení nemají za následek zdanění kapitálových zisků vypočtených jako rozdíl mezi skutečnou hodnotou převedených aktiv a pasiv a jejich hodnotou pro daňové účely.
Pro účely tohoto článku se rozumí:
a) "hodnotou pro daňové účely" hodnota, na jejímž základě by byl vypočítán zisk nebo ztráta pro účely zdanění příjmů, zisků nebo kapitálových zisků převádějící společnosti, pokud by tato aktiva a pasiva byla prodána současně s fúzí, rozdělením nebo částečným rozdělením, ale nezávisle na této operaci;
b) "převedenými aktivy a pasivy" aktiva a pasiva převádějící společnosti, která jsou v důsledku fúze, rozdělení nebo částečného rozdělení fakticky spojena se stálou provozovnou přijímající společnosti v členském státě převádějící společnosti a podílejí se na vytváření hospodářského výsledku, jenž je brán v úvahu pro daňové účely.
2. Použije-li se odstavec 1 a považuje-li členský stát převádějící společnost, která není jeho rezidentem, za daňově transparentní na základě svého zhodnocení právních charakteristik této společnosti vyplývajících z práva, podle něhož byla tato společnost založena, a zdaňuje-li proto společníky podle jejich podílu na ziscích převádějící společnosti, pokud takové zisky vznikly a podle doby, kdy vznikly, nezdaňuje daný stát příjmy, zisky ani kapitálové zisky vypočtené podle rozdílu mezi skutečnou hodnotou převedených aktiv a pasiv a jejich hodnotou pro daňové účely.
3. Odstavce 1 a 2 se použijí pouze tehdy, vypočítá-li přijímající společnost všechny nové odpisy a zisky nebo ztráty vztahující se k převedeným aktivům a pasivům podle pravidel, jimž by podléhala převádějící společnost nebo společnosti, kdyby k fúzi, rozdělení nebo částečnému rozdělení nedošlo.
4. Může-li přijímající společnost podle právních předpisů členského státu převádějící společnosti provést výpočet nových odpisů a zisků nebo ztrát vztahujících se k převedeným aktivům a pasivům na jiném základě, než je uvedeno v odstavci 3, nepoužije se odstavec 1 na aktiva a pasiva, u nichž přijímající společnost tuto možnost uplatní."
7. Článek 6 se nahrazuje tímto:
"Článek 6
Pokud některý členský stát používá předpisy umožňující přijímající společnosti převzít ztráty převádějící společnosti, které dosud nebyly vyčerpány pro daňové účely, rozšíří daný stát v případech, kdy jsou operace uvedené v čl. 1 písm. a) uskutečňovány mezi společnostmi z členského státu převádějící společnosti, působnost těchto předpisů ve stejné míře tak, aby se vztahovaly i na převzetí těchto ztrát stálými provozovnami přijímající společnosti nacházejícími se na jeho území.".
8. V článku 7 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Členské státy se mohou odchýlit od odstavce 1, pokud podíl přijímající společnosti na základním kapitálu převádějící společnosti nepřesahuje 20 %.
Od 1. ledna 2007 nesmí minimální podíl přesahovat 15 %.
Od 1. ledna 2009 nesmí minimální podíl přesahovat 10 %.".
9. Článek 8 se nahrazuje tímto:
"Článek 8
1. Přidělení cenných papírů představujících základní kapitál přijímající nebo nabývající společnosti společníku převádějící nebo nabyté společnosti výměnou za jeho cenné papíry představující základní kapitál druhé společnosti při fúzi, rozdělení nebo výměně akcií nemá samo o sobě za následek zdanění příjmů, zisků nebo kapitálových zisků tohoto společníka.
2. Přidělení cenných papírů představujících základní kapitál přijímající společnosti společníku převádějící společnosti při částečném rozdělení nemá samo o sobě za následek zdanění příjmů, zisků nebo kapitálových zisků tohoto společníka.
3. Považuje-li členský stát společníka za daňově transparentního na základě svého zhodnocení právních charakteristik tohoto společníka vyplývajících z práva, podle něhož byl založen, a zdaňuje-li proto osoby mající podíl na společnících podle jejich podílu na ziscích společníka, pokud takové zisky vznikly a podle doby, kdy vznikly, nezdaňuje tento stát příjmy, zisky ani kapitálové zisky těchto osob vzniklé z přidělení cenných papírů představujících základní kapitál přijímající nebo nabývající společnosti tomuto společníkovi.
4. Odstavce 1 a 3 se použijí pouze tehdy, nepřičte-li společník obdrženým cenným papírům vyšší hodnotu pro daňové účely, než byla hodnota vyměněných cenných papírů bezprostředně před fúzí, rozdělením nebo výměnou akcií.
5. Odstavce 2 a 3 se použijí pouze tehdy, nepřičte-li společník souhrnu obdržených cenných papírů a cenných papírů držených v převádějící společnosti vyšší hodnotu pro daňové účely, než byla hodnota vyměněných cenných papírů držených v převádějící společnosti bezprostředně před částečným rozdělením.
6. Použití odstavců 1, 2 a 3 nebrání členským státům ve zdanění zisků plynoucích z následného převodu obdržených cenných papírů stejným způsobem, jakým by byl zdaněn zisk z převodu cenných papírů existujících před nabytím.
7. "Hodnotou pro daňové účely" se v tomto článku rozumí částka, na jejímž základě by byl vypočten zisk nebo ztráta pro účely zdanění příjmu, zisku nebo kapitálových zisků společníka společnosti.
8. Má-li společník podle právních předpisů členského státu, jehož je daňovým rezidentem, právo zvolit si daňové zacházení odlišné od zacházení uvedeného v odstavcích 4 a 5, nepoužijí se odstavce 1, 2 a 3 na cenné papíry, u kterých společník toto právo uplatní.
9. Odstavce 1, 2 a 3 nejsou překážkou toho, aby členské státy braly při zdanění společníků v úvahu jakoukoliv výplatu hotovosti provedenou při fúzi, rozdělení, částečném rozdělení nebo výměně akcií.".
10. Článek 10 se nahrazuje tímto:
"Článek 10
1. Zahrnují-li aktiva převáděná při fúzi, rozdělení, částečném rozdělení nebo převodu aktiv stálou provozovnu převádějící společnosti, jež se nachází na území jiného členského státu než převádějící společnost, vzdá se členský stát převádějící společnosti práva na zdanění této stálé provozovny.
Členský stát převádějící společnosti může do zdanitelného příjmu této společnosti zahrnout ty ztráty stálé provozovny, které mohly být dříve odečteny od zdanitelných příjmů společnosti v tomto státě a dosud nebyly vyrovnány.
Členský stát, v němž se stálá provozovna nachází, a členský stát přijímající společnosti použijí na převod ustanovení této směrnice, jako by členský stát, kde se nachází stálá provozovna, byl členským státem převádějící společnosti.
Tato ustanovení se rovněž použijí v případě, kdy se stálá provozovna nachází v členském státě, jehož je přijímající společnost rezidentem.
2. Pokud členský stát převádějící společnosti uplatňuje systém zdanění celosvětových zisků, je tento členský stát oprávněn odchylně od odstavce 1 zdanit jakékoliv zisky nebo kapitálové zisky stálé provozovny plynoucí z fúze, rozdělení, částečného rozdělení nebo převodu aktiv, avšak jen za podmínky, že na daních, které by, nebýt této směrnice, byly vyměřeny ze zisků nebo kapitálových zisků v členském státě, v němž se stálá provozovna nachází, poskytne úlevu stejným způsobem a o stejnou částku, jako by tato daň byla skutečně vyměřena a zaplacena."
11. Vkládá se nová hlava, která zní:
"HLAVA IVa
Zvláštní případ transparentních subjektů
Článek 10a
1. Považuje-li členský stát převádějící nebo nabytou společnost, která není rezidentem, za daňově transparentní na základě svého zhodnocení právních charakteristik dané společnosti vyplývajících z práva, podle něhož byla založena, je oprávněn neuplatňovat ustanovení této směrnice, zdaňuje-li přímého nebo nepřímého společníka dané společnosti podle příjmů, zisků nebo kapitálových zisků této společnosti.
2. Členský stát uplatňující právo uvedené v odstavci 1 poskytne úlevu na dani, která by, nebýt ustanovení této směrnice, byla vyměřena daňově transparentní společnosti z jejích příjmů, zisků nebo kapitálových zisků, a to stejným způsobem a ve stejné výši, kterou by daný stát stanovil, kdyby byla tato daň byla skutečně vyměřena a zaplacena.
3. Považuje-li členský stát přijímající nebo nabývající společnost, která není rezidentem, za daňově transparentní na základě svého zhodnocení právních charakteristik společnosti vyplývajících z práva, podle něhož byla založena, je oprávněn neuplatňovat čl. 8 odst. 1, 2 a 3.
4. Považuje-li členský stát přijímající společnost, která není rezidentem, za daňově transparentní na základě svého zhodnocení právních charakteristik společnosti vyplývajících z práva, podle něhož byla založena, může daný členský stát uplatnit vůči přímým nebo nepřímým společníkům stejné zacházení pro daňové účely, jaké by uplatnil, kdyby byla přijímající společnost v tomto členském státě rezidentem."
12. Vkládá se nová hlava, která zní:
"HLAVA IVb
Pravidla pro přemístění sídla SE nebo SCE
Článek 10b
1. Jestliže
a) SE nebo SCE přemístí své sídlo z jednoho členského státu do jiného členského státu nebo
b) v souvislosti s přemístěním svého sídla z jednoho členského státu do jiného členského státu přestává být SE nebo SCE, která je rezidentem v prvním členském státě, rezidentem tohoto členského státu a stává se rezidentem jiného členského státu,
nemá přemístění sídla nebo skutečnost, že SE nebo SCE přestala být rezidentem, za následek zdanění kapitálových zisků vypočtených podle čl. 4 odst. 1 v členském státě, z něhož bylo sídlo přemístěno, pocházejících z aktiv a pasiv SE nebo SCE, která následně zůstávají fakticky spojena se stálou provozovnou SE nebo SCE v členském státě, z něhož bylo sídlo přemístěno, a podílejí se na vytváření hospodářského výsledku, jenž je brán v úvahu pro daňové účely.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, vypočítá-li SE nebo SCE všechny nové odpisy a zisky nebo ztráty vztahující se k aktivům a pasivům, která zůstávají fakticky spojena se stálou provozovnou, jako by nedošlo k přemístění sídla nebo jako by SE nebo SCE nepřestala být daňovým rezidentem.
3. Je-li SE nebo SCE oprávněna podle právních předpisů tohoto členského státu provést výpočet nových odpisů a zisků nebo ztrát vztahujících se k aktivům a pasivům, která zůstávají v tomto členském státě, na jiném základě, než je uveden v odstavci 2, nepoužije se odstavec 1 na aktiva a pasiva, u nichž je tato možnost uplatněna.
Článek 10c
1. Jestliže
a) SE nebo SCE přemístí své sídlo z jednoho členského státu do jiného členského státu nebo
b) v souvislosti s přemístěním sídla z jednoho členského státu do jiného členského státu přestává být SE nebo SCE, která je rezidentem v prvním členském státě, rezidentem tohoto členského státu a stává se rezidentem jiného členského státu,
přijmou členské státy nezbytná opatření k zajištění toho, aby v případech, kdy jsou opravné položky nebo rezervy řádně vytvořené SE nebo SCE před přemístěním jejich sídla částečně nebo plně osvobozeny od daně a nepocházejí ze stálých provozoven v zahraničí, mohly být tyto opravné položky a rezervy převedeny se stejným osvobozením od daně stálou provozovnou SE nebo SCE, jež se nachází na území členského státu, z něhož bylo sídlo přemístěno.
2. Pokud by bylo společnosti přemísťující své sídlo v rámci území členského státu umožněno převzít nebo přenést zpět ztráty, které dosud nebyly vyčerpány pro daňové účely, umožní tento členský stát stálé provozovně, jež se nachází na jeho území a patří SE nebo SCE přemísťující své sídlo, převzít ztráty SE nebo SCE, které dosud nebyly vyčerpány pro daňové účely, a to jestliže převzetí ztrát nebo jejich přenesení zpět by bylo umožněno za srovnatelných okolností společnosti, která má nadále v členském státě své sídlo nebo která je v tomto členském státě nadále daňovým rezidentem.
Článek 10d
1. Přemístění sídla SE nebo SCE nemá samo o sobě za následek zdanění příjmů, zisků nebo kapitálových zisků společníků.
2. Použití odstavce 1 nebrání členským státům ve zdanění zisků plynoucích z následného převodu obdržených cenných papírů představujících základní kapitál SE nebo SCE, která přemísťuje své sídlo."
13. V článku 11 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členský stát může odmítnout použít veškerá ustanovení hlav II, III, IV a IVb nebo jejich část nebo je odepřít výhody z nich plynoucí, je-li zjevné, že fúze, rozdělení, částečné rozdělení, převod majetku, výměna akcií nebo přemístění sídla SE nebo SCE
a) má za svůj hlavní cíl nebo za jeden z hlavních cílů daňový únik či vyhnutí se daňovým povinnostem; skutečnost, že některá z operací uvedených v článku 1 není prováděna z platných hospodářských důvodů jako je například restrukturalizace nebo racionalizace činnosti společností účastnících se této operace, může vést k předpokladu, že hlavním cílem nebo jedním z hlavních cílů této operace je daňový únik či vyhnutí se daňovým povinnostem;
b) má za výsledek, že společnost, ať už se této operace účastní nebo ne, přestane splňovat podmínky požadované pro zastoupení zaměstnanců v orgánech společnosti podle pravidel platných před touto operací.".
14. Příloha se nahrazuje zněním uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ustanoveními této směrnice o přemístění sídla SE nebo SCE a s písmenem a) přílohy této směrnice do 1. ledna 2006.
Členské státy Komisi neprodleně sdělí znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí, pokud jde o jiná ustanovení než ustanovení uvedená v odstavci 1, do 1. ledna 2007.
Členské státy Komisi neprodleně sdělí znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/20/ES
ze dne 9. března 2005,
kterou se mění směrnice 94/62/ES o obalech a obalových odpadech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 95 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) S ohledem na nedávné rozšíření Evropské unie je třeba věnovat patřičnou pozornost zvláštní situaci v nových členských státech, zejména ve vztahu k dosažení cílů v oblasti recyklace a využití stanovených v čl. 6 odst. 1 směrnice 94/62/ES [3].
(2) Členské státy, které přistoupily k Evropské unii na základě smlouvy o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, potřebují dodatečnou lhůtu na přizpůsobení svých systémů recyklace a využití cílům směrnice 94/62/ES.
(3) Jelikož cíle této směrnice, tedy harmonizace vnitrostátních cílů v oblasti recyklace a využití obalového odpadu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může ho být proto z důvodu rozsahu činnosti lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality, jak je stanovena v uvedeném článku, tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je pro dosažení tohoto cíle nezbytné.
(4) S ohledem na další rozšíření Evropské unie je třeba věnovat patřičnou pozornost zvláštní situaci v zemích, pro něž je přistoupení plánováno k pozdějšímu datu.
(5) Směrnice 94/62/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve směrnici 94/62/ES se v článku 6 doplňuje nový odstavec, který zní:
"11. Členské státy, které přistoupily k Evropské unii na základě smlouvy o přistoupení ze dne 16. dubna 2003, mohou odložit dosažení cílů uvedených v odstavci 1 písm. b), d) a e) až do data, které si zvolí, avšak nejpozději do 31. prosince 2012 pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Litvu, Maďarsko, Slovinsko a Slovensko, 31. prosince 2013 pro Maltu, 31. prosince 2014 pro Polsko a 31. prosince 2015 pro Lotyšsko."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 9. září 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a předloží srovnávací tabulku těchto předpisů s touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/21/ES
ze dne 7. března 2005,
kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 72/306/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím znečišťujících látek ze vznětových motorů vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 72/306/EHS ze dne 2. srpna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím znečišťujících látek ze vznětových motorů vozidel [1], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 72/306/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu stanoveného směrnicí Rady 70/156/EEC ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [2].
(2) V důsledku toho se ustanovení směrnice 70/156/EHS o schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel vztahují i na směrnici 72/306/EHS.
9 odst. 2 směrnice 70/156/EHS ve znění směrnice 92/53/EHS [3] stanoví rovnocennost zvláštních směrnic s odpovídajícími předpisy Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (EHK-OSN).
Je proto zapotřebí sladit technické požadavky vztahující se na světelný zdroj opacimetru používaný na měření opacity kouře ve výfukových plynech s požadavky předpisu č. 24 EHK-OSN a mezinárodními normami.
Dále je vhodné sladit palivo používané na měření opacity kouře ve výfukových plynech s palivem povoleným na měření emisí podle směrnice Rady 88/77/EHS [4].
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku, zřízeného směrnicí 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy směrnice 72/306/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
S účinností od 9. března 2006 členské státy:
- nebudou již udělovat ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
- mohou odmítnout národní schválení typu
pro nový typ motorových vozidel z důvodů týkajících se emisí znečišťujících látek ze vznětových motorů, pokud nedodrží ustanovení směrnice 72/306/EHS ve znění této směrnice.
Tato směrnice neruší žádné předchozí schválení udělené podle směrnice 72/306/EHS a nebrání rozšíření těchto schválení v souladu s podmínkami směrnice, podle které byla původně udělena.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 8. března 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Členské státy použijí tuto směrnici ode dne 9. března 2006.
Tato opatření musí obsahovat odkaz na tuto směrnici v okamžiku přijetí členskými státy nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/23/ES
ze dne 8. března 2005,
kterou se mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES o minimální úrovni výcviku námořníků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES ze dne 4. dubna 2001 o minimální úrovni výcviku námořníků [1], a zejména na čl. 22 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2001/25/ES definuje požadavky na minimální úroveň výcviku, způsobilost a strážní službu námořníků sloužících na palubě lodí Společenství.
Tyto požadavky jsou založeny na normách stanovených v Mezinárodní úmluvě o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (úmluva STCW) a v Předpisu výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků (předpis STCW).
(2) Úmluva STCW a předpis STCW byly pozměněny usnesením MSC.66(68) a MSC.67(68) Výboru pro námořní bezpečnost Mezinárodní námořní organizace, která vstoupila v platnost dne 1. ledna 1999, usnesením MSC.78(70), které vstoupilo v platnost dne 1. ledna 2003, oběžníkem STCW.6/Circ.3, který nabyl účinku dne 20. května 1998, a oběžníkem STCW.6/Circ.5, který nabyl účinku dne 26. května 2000.
(3) Nové pravidlo V/3 úmluvy SCTW, které bylo přidáno usnesením MSC.66(68), předepisuje povinné minimální požadavky výcviku a kvalifikace velitelů, důstojníků, členů mužstva a ostatních osob na osobních lodích jiného typu než ro-ro.
(4) Směrnice 2001/25/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro bezpečnost na moři zřízeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 [2],
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V příloze I směrnice 2001/25/EHS se kapitola V mění takto:
1. V odstavci 3 pravidla V/2 se vkládá text, který zní:
"… nebo budou požádáni, aby předložili doklad, že příslušný požadavek na způsobilost během posledních pěti let splnili."
2. Na konec kapitoly se doplňuje text, který zní:
"Pravidlo V/3
Povinné minimální požadavky pro výcvik a kvalifikaci velitelů, důstojníků, členů posádky a ostatních osob na osobních lodích jiného typu než ro-ro
1. Pravidlo se vztahuje na velitele, důstojníky, členy posádky a ostatní posádku sloužící na osobních lodích jiného typu než ro-ro zabývajících se mezinárodní plavbou.
Správní orgány rozhodnou, zda se tyto požadavky vztahují na posádku sloužící na lodích zabývajících se vnitrostátní plavbou.
2. Před přidělením palubní služby na palubě osobní lodi musí mít námořníci ukončený výcvik požadovaný v bodech 4 a 8, který odpovídá jejich funkcím, úkolům a odpovědnostem.
3. Námořníci, pro které je stanoven výcvik v bodech 4, 7 a 8, musí v intervalech nejvýše pěti let vykonat příslušný opakovací výcvik nebo musí předložit doklad o tom, že příslušný požadavek na způsobilost během posledních pěti let splnili.
4. Posádka určená k tomu, aby pomáhala cestujícím v nouzových situacích na osobních lodích, musí mít ukončený výcvik v řízení velkého množství lidí stanovený v oddíle A-V/3 odst. 1 předpisu STCW.
5. Velitelé, důstojníci a ostatní posádka, kterým jsou přiděleny specifické úkoly a odpovědnosti na osobních lodích, musí mít ukončený úvodní výcvik stanovený v oddíle A-V/3 odst. 2 předpisu STCW.
6. Posádka poskytující přímé služby cestujícím v prostorách pro cestující na osobních lodích musí mít ukončený bezpečnostní výcvik stanovený v oddíle A-V/3 odst. 3 předpisu STCW.
7. Velitelé, první palubní důstojníci a každá osoba, která přímo odpovídá za nastupování a vystupování cestujících, musí mít ukončený schválený výcvik v oblasti bezpečnosti cestujících stanovený v oddíle A-V/3 odst. 4 předpisu STCW.
8. Velitelé, první palubní důstojníci, první strojní důstojníci, druzí strojní důstojníci a každá osoba, která odpovídá za bezpečnost cestujících v nouzových situacích na osobních lodích, musí mít ukončený schválený výcvik v oblasti zvládání krizových situací a chování lidí, jak je stanoveno v oddíle A-V/3 odst. 5 předpisu STCW.
9. Správní orgány zajistí, aby každé osobě, která má kvalifikace vyžadované na základě tohoto pravidla, byl vydán písemný doklad o ukončeném výcviku."
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 29. září 2005.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2005/24/ES
ze dne 14. března 2005,
kterou se mění směrnice 87/328/EHS, pokud jde o střediska pro skladování spermatu a o používání vajíček a embryí čistokrevného plemenného skotu
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 37 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Článek 4 směrnice Rady 87/328/EHS ze dne 18. června 1987 o přijetí čistokrevného plemenného skotu do plemenitby [3] stanoví, že sperma určené k obchodu uvnitř Společenství musí být odebíráno, zpracováváno a uchováváno v úředně schválené inseminační stanici.
(2) Směrnice Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [4] umožňuje skladování spermatu nejen v inseminačních stanicích, ale také ve střediscích pro skladování spermatu.
(3) Má-li být zajištěn soulad právních předpisů Společenství, je třeba upravit článek 4 směrnice 87/328/EHS, aby odpovídal rozšířené oblasti působnosti a novým definicím obsaženým ve směrnici 88/407/EHS.
Při té příležitosti by bylo vhodné uvést směrnici 87/328/ES v soulad s ostatními právními předpisy o čistokrevných plemenných zvířatech, pokud jde o vajíčka a embrya,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 87/328/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Členské státy dbají na to, aby, aniž jsou dotčeny veterinární předpisy, nedocházelo k zákazům, omezování nebo vzniku překážek při
- přijímání čistokrevných plemenných samic skotu do plemenitby,
- přijímání čistokrevných plemenných býků do přirozené plemenitby a
- používání vajíček a embryí od čistokrevných plemenných samic skotu."
2. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Členské státy dbají na to, aby pro účely obchodu uvnitř Společenství bylo sperma uvedené v článku 2 odebíráno, zpracováváno a skladováno v inseminační stanici nebo v případě potřeby skladováno ve středisku pro skladování spermatu schváleném v souladu se směrnicí Rady 88/407/EHS ze dne 14. června 1988 o veterinárních požadavcích na obchod se spermatem skotu uvnitř Společenství a na jeho dovoz [5].
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 24. března 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Rady 2005/25/ES
ze dne 14. března 2005,
kterou se mění příloha VI směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující mikroorganismy
(Text s významem pro EHP)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/ES ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V souladu se směrnicí Rady 91/414/EHS mají členské státy zajistit, aby přípravky na ochranu rostlin byly povoleny pouze tehdy, pokud vyhovují požadavkům stanoveným ve zmíněné směrnici.
(2) Směrnice 91/414/EHS stanoví vytvoření jednotných zásad, podle nichž členské státy musí provádět hodnocení přípravků na ochranu rostlin za účelem jejich povolení.
(3) Jednotné zásady, které členské státy mají používat při hodnocení a povolování, byly stanoveny pouze pro chemické přípravky na ochranu rostlin.
Neexistují však rovnocenné zásady, které by členské státy měly používat při hodnocení a povolování přípravků na ochranu rostlin, které obsahují mikroorganismy.
Proto je vhodné stanovit dodatečné jednotné zásady pro tento druh přípravku na ochranu rostlin.
(4) Požadavky na dokumentaci, kterou mají předložit žadatelé o povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících mikroorganismy, byly do směrnice 91/414/EHS zahrnuty směrnicí Komise 2001/36/ES [2] a nyní je nutné stanovit jednotné zásady pro hodnocení dokumentace týkající se těchto přípravků na základě zmíněných požadavků na údaje.
(5) Ustanoveními této směrnice týkajícími se ochrany vod, včetně ustanovení o monitorování, nejsou dotčeny povinnosti členských států vyplývající ze souvisejících směrnic, a zejména směrnic Rady 75/440/EHS ze dne 16. června 1975 o požadované jakosti povrchových vod určených v členských státech k odběru pitné vody [3], 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami [4] a 98/83/ES ze dne 3. listopadu 1998 o jakosti vody určené k lidské spotřebě [5] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky [6].
(6) Ustanoveními této směrnice týkajícími se geneticky modifikovaných organismů nejsou dotčeny povinností členských států vyplývající ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí [7].
(7) Vědecký výbor pro rostliny vydal stanovisko k této směrnici a toto stanovisko bylo vzato v úvahu.
(8) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha VI směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 28 května 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů spolu se srovnávací tabulkou mezi jejich ustanoveními a ustanoveními této směrnice.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2005/26/ES
ze dne 21. března 2005,
kterou se stanoví seznam složek potravin nebo látek prozatímně vyřazených z přílohy IIIa směrnice 2000/13/ES
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], a zejména na čl. 6 odst. 11 druhý pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) V příloze IIIa směrnice 2000/13/ES je stanoven seznam složek potravin, které by měly být uvedeny na etiketě, neboť mohou u citlivých osob vyvolat nežádoucí účinky.
(2) V souladu se směrnicí 2000/13/ES Komise může prozatímně vyřadit některé složky nebo výrobky obsahující tyto složky z přílohy IIIa uvedené směrnice, zatímco výrobci potravin nebo jejich sdružení provádějí odborné studie s cílem určit, zda uvedené složky či výrobky splňují podmínky pro konečné vyřazení z uvedené přílohy.
(3) Komise přijala dvacet sedm žádostí týkajících se třiceti čtyř složek nebo výrobků obsahujících tyto složky, z nichž třicet dva spadají do oblasti působnosti uvedené směrnice a byly předmětem stanoviska, o které byl požádán Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA).
(4) Na základě informací poskytnutých žadateli a na základě dalších dostupných informací se EFSA domnívá, že některé výrobky nebo složky nemohou či pravděpodobně nemohou vyvolat u citlivých osob nežádoucí účinky.
V některých případech dospěla EFSA k názoru, že není schopna učinit konečné rozhodnutí, ačkoli nebyl ohlášen žádný případ.
(5) Uvedené výrobky nebo složky splňující uvedené podmínky by proto měly být prozatímně vyřazeny z přílohy IIIa směrnice 2000/13/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Složky nebo látky uvedené v příloze této směrnice by měly být vyřazeny z přílohy IIIa směrnice 2000/13/ES do 25. listopadu 2007.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 21. září 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 25. listopadu 2005.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/27/ES
ze dne 29. března 2005,
kterou se z důvodu přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/97/ES týkající se sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu zařízení pro nepřímý výhled a vozidel vybavených těmito zařízeními
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/97/ES ze dne 10. listopadu 2003 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu zařízení pro nepřímý výhled a vozidel vybavených těmito zařízeními, kterou se mění směrnice 70/156/EHS a zrušuje směrnice 71/127/EHS [2], a zejména na článek 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2003/97/ES je jednou ze zvláštních směrnic v kontextu postupu schvalování typu vozidla na úrovni Společenství podle směrnice 70/156/EHS.
Ustanovení směrnice 70/156/EHS, která se týkají systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků vozidel, se proto použijí i pro směrnici 2003/97/ES.
(2) Aby se snížil rozsah mrtvého úhlu u vozidel N2 o hmotnosti do 7,5 tuny, je nutné změnit některé požadavky stanovené směrnicí 2003/97/ES.
(3) Od roku 2003 se podstatně posunul technický pokrok v oboru zpětných zrcátek.
Nyní je možné namontovat širokoúhlá zpětná zrcátka do některých vozidel N2 o hmotnosti do 7,5 tuny.
Proto je vhodné pozměnit směrnici 2003/97/ES rozšířením povinnosti namontovat širokoúhlá zpětná zrcátka třídy IV do těch vozidel kategorie N2, jejichž kabina je podobná kabině vozidel N3.
Jako vhodné kritérium pro rozlišení obou typů vozidel N2 by měla sloužit možnost namontovat blízkopohledové zrcátko třídy V.
(4) Vozidla, která mají sedadla s pevným úhlem opěradla, nebudou moci vyhovět standardním požadavkům.
Proto je třeba zavést pro tato vozidla korekční faktor.
(5) Je také vhodné pozměnit správní opatření pro schválení typu zavedením rozlišovacích čísel členských států, které přistoupily ke Společenství dne 1. května 2004.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného podle čl. 13 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I a III směrnice 2003/97/ES se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 19. října 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/28/ES
ze dne 8. dubna 2005,
kterou se stanoví zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENS0TVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/20/ES ze dne 4. dubna 2001 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se uplatňování klinické praxe při provádění klinických hodnocení humánních léčivých přípravků [1], a zejména na čl. 1 odst. 3, čl. 13 odst. 1 a čl. 15 odst. 5 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2001/20/ES vyžaduje přijetí zásad správné klinické praxe a podrobných pokynů, které jsou s nimi v souladu, minimálních požadavků na povolení výroby nebo dovozu hodnocených léčivých přípravků a podrobných pokynů k dokumentaci klinického hodnocení pro ověření jeho souladu se směrnicí 2001/20/ES.
(2) Zásady a pokyny pro správnou klinickou praxi by měly schopny zajistit, aby provádění klinického hodnocení na hodnocených léčivých přípravcích podle čl. 2 písm. d) směrnice 2001/20/ES bylo založeno na ochraně lidských práv a důstojnosti člověka.
(3) Požadavky na výrobu, které se vztahují na hodnocené léčivé přípravky, jsou stanoveny směrnicí Komise 2003/94/ES ze dne 8. října 2003, kterou se stanoví zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi pro humánní léčivé přípravky a hodnocené humánní léčivé přípravky [2].
Hlava IV směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [3] obsahuje ustanovení vztahující se na povolení výroby léčivých přípravků jako součást požadavků, které jsou nezbytné pro podání žádostí o registraci. Čl.
3 odst. 3 uvedené směrnice stanoví, že se tyto požadavky nevztahují na léčivé přípravky určené pro výzkumné a vývojové studie.
Z tohoto důvodu je nezbytné stanovit minimální požadavky týkající se žádostí o povolení výroby nebo dovozu hodnocených léčivých přípravků a žádostí týkající se správy těchto povolení, stejně jako udělování a obsahu takových povolení, aby se zajistila kvalita hodnocených léčivých přípravků užívaných při klinických hodnoceních.
(4) Vzhledem k ochraně subjektů hodnocení a aby bylo zajištěno neprovádění neúčelných klinických hodnocení, je důležité definovat zásady a podrobné pokyny správné klinické praxe a zároveň umožnit zdokumentování výsledků takových hodnocení k použití v pozdější fázi.
(5) Je nutné definovat zásady a podrobné pokyny správné klinické praxe, aby tak všichni odborníci a jednotlivci účastnící se na návrhu, zahájení, provádění a předkládání zpráv klinických hodnocení používali stejné normy správné klinické praxe.
(6) V každém členském státě by měly být stanoveny předpisy pro fungování etických výborů založené na společných podrobných pokynech, které by zajišťovaly ochranu subjektu hodnocení a zároveň umožňovaly harmonizované používání postupů, které budou etické výbory v každém členském státě uplatňovat.
(7) Za účelem zajištění souladu klinických hodnocení s ustanoveními o správné klinické praxi je nutné, aby inspektoři zajišťovali praktickou účinnost takových ustanovení.
Je tedy nezbytné stanovit podrobné pokyny k minimálním kritériím týkajícím se kvalifikace inspektorů, zejména co se týče jejich vzdělání a školení.
Ze stejného důvodu by měly být formulovány podrobné pokyny k inspekčním postupům a zvláště ke spolupráci různých agentur a následnému postupu po těchto inspekcích.
(8) Mezinárodní konference o harmonizaci (ICH) dosáhla v roce 1995 dohody o stanovení harmonizovaného přístupu ke správné klinické praxi.
Je třeba vzít v úvahu dokument o této dohodě, který odsouhlasil Výbor pro humánní léčivé přípravky (CHMP) Evropské agentury pro léčivé přípravky (dále jen "agentura") a který tato agentura zveřejnila.
(9) Je nutné, aby zadavatelé, zkoušející a další účastníci brali v úvahu vědecké pokyny týkající se jakosti, bezpečnosti a účinnosti humánních léčivých přípravků, jak jej odsouhlasil CHMP a zveřejnila agentura a ostatní farmaceutické pokyny Společenství zveřejněné Komisí v různých svazcích "Pravidel pro léčivé přípravky v Evropské unii".
(10) Při provádění klinických hodnocení humánních léčivých přípravků by měla být zajištěna bezpečnost a ochrana práv subjektů hodnocení. Podrobná pravidla na ochranu osob, které nejsou schopné udělit informovaný souhlas, před zneužitím přijatá členskými státy podle čl.
3 odst. 1 směrnice 2001/20/ES by se měla vztahovat i na osoby, které přechodně nejsou schopné udělit svůj informovaný souhlas, jako v případech nouze.
(11) Nekomerční klinická hodnocení prováděná zkoušejícími bez účasti farmaceutického průmyslu mohou být pro příslušné pacienty obrovským přínosem.
Směrnice 2001/20/ES rozeznává specifičnost těchto nekomerčních klinických hodnocení.
Zvláště v případech, kdy jsou hodnocení prováděna se schválenými léčivými přípravky a na pacientech se stejnou charakteristikou jako pacienti spadající pod schválenou indikaci, by měly být uváženy požadavky, které tyto schválené léčivé přípravky co se týče výroby nebo dovozu již splnily.
Avšak vzhledem ke specifickým podmínkám, za kterých jsou tato nekomerční hodnocení prováděna, může být nezbytné, aby členské státy předvídaly specifické metody, které je třeba uplatňovat na tato hodnocení nejen když jsou prováděna se schválenými léčivými přípravky a na pacientech se stejnou charakteristikou tak, aby byly splněny zásady vyplývající z této směrnice, zvláště vzhledem k požadavkům na schválení výroby nebo dovozu a dokumentaci předkládané a archivované pro základní dokument hodnocení.
Podmínky, za kterých je takový nekomerční výzkum prováděn veřejnými zkoušejícími, a místa, kde se takový nekomerční výzkum koná, činí uplatňování určitých jednotlivostí správné klinické praxe zbytečné nebo je zaručuje jinými prostředky.
Členské státy pro takové případy při určování specifických metod zajistí, aby byly dosaženy cíle ochrany práv pacientů, kteří se hodnocení účastní, stejně tak jako všeobecně správné uplatňování zásad správné klinické praxe.
Komise v tomto ohledu připraví předlohu pokynů.
(12) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro humánní léčivé přípravky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
PŘEDMĚT
Článek 1
1. Tato směrnice stanoví následující pravidla, které se použijí na hodnocené humánní léčivé přípravky:
a) zásady správné klinické praxe a podrobné pokyny, které jsou s nimi v souladu podle čl. 1 odst. 3 směrnice 2001/20/ES pro navrhování, provádění a předkládání zpráv klinických hodnocení na lidských subjektech s těmito přípravky;
b) požadavky pro schválení výroby či dovozu takových přípravků podle čl. 13 odst. 1 směrnice 2001/20/ES;
c) podrobné pokyny k dokumentaci týkající se klinických hodnocení, archivace, kvalifikací inspektorů a inspekčních postupů podle čl. 15 odst. 5 směrnice 2001/20/ES.
2. Při použití zásad, podrobných pokynů a požadavků uvedených v odstavci 1 vezme členský stát v úvahu technické prováděcí metody stanovené v podrobných pokynech zveřejněných Komisí v "Pravidlech pro léčivé přípravky v Evropské unii".
3. Při použití zásad, podrobných pokynů a požadavků uvedených v odstavci 1 na nekomerční klinická hodnocení prováděná zkoušejícími bez účasti farmaceutického průmyslu může členský stát zavést specifické metody tak, aby byla brána v úvahu specifičnost těchto hodnocení podle kapitol 3 a 4.
4. Členské státy mohou vzít v úvahu zvláštní postavení hodnocení, jejichž plánování nevyžaduje zvláštní výrobní či obalové techniky, prováděných s registrovanými léčivými přípravky podle Směrnice 2001/83/ES, které jsou vyráběny nebo dováženy v souladu s uvedenou směrnicí a použity na pacientech se stejnou charakteristikou jako pacienti spadající pod registrovaná povolení.
Na označování hodnocených léčivých přípravků, které jsou určeny pro hodnocení tohoto druhu, se mohou vztahovat zjednodušené podmínky stanovené pro hodnocené léčivé přípravky v pokynech ke správné výrobní praxi.
Členské státy informují Komisi a ostatní členské státy o jakýchkoli specifických metodách, které v souladu s tímto odstavcem zavedly.
Tyto metody Komise zveřejní.
KAPITOLA 2
SPRÁVNÁ KLINICKÁ PRAXE PRO NAVRHOVÁNÍ, PROVÁDĚNÍ, ZAZNAMENÁVÁNÍ A PŘEDKLÁDÁNÍ ZPRÁV O KLINICKÝCH HODNOCENÍCH
ODDÍL 1
SPRÁVNÁ KLINICKÁ PRAXE
Článek 2
1. Práva, bezpečnost a tělesná i duševní pohoda subjektů hodnocení mají přednost před zájmy vědy a společnosti.
2. Každý jednotlivec zapojený do provádění hodnocení musí být k provádění svých úkolů způsobilý z hlediska vzdělání, proškolení a zkušeností.
3. Klinická hodnocení musí být vědecky podložena a musí se řídit etickými zásadami ve všech svých hlediscích.
4. Musí se dodržovat postupy nezbytné pro zajištění jakosti každého hlediska hodnocení.
Článek 3
Navrhované klinické hodnocení musí být podepřeno přiměřenými dostupnými neklinickými a klinickými informacemi o hodnocených léčivých přípravcích.
Klinická hodnocení musí být prováděna v souladu s helsinskou deklarací o etických zásadách pro lékařský výzkum za účasti lidských subjektů přijatou Valným shromážděním Světové lékařské asociace v roce 1996.
Článek 4
Protokoly uvedené v čl. 2 písm. h) směrnice 2001/20/ES musí obsahovat definici o zahrnutí a vyloučení subjektů účastných v klinickém hodnocení, plán sledování a zveřejňování.
Co se týče zahájení a provádění klinického hodnocení, vezmou zkoušející a zadavatel v úvahu veškeré související pokyny.
Článek 5
Veškeré informace o klinickém hodnocení jsou zaznamenávány, spravovány a uchovávány takovým způsobem, aby je bylo možné přesně předložit, interpretovat a ověřit, přičemž musí být chráněna důvěrnost záznamů o subjektech hodnocení.
ODDÍL 2
ETICKÝ VÝBOR
Článek 6
1. Každý etický výbor zřízený podle čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/20/ES přijme příslušná procedurální pravidla nezbytná pro zavedení požadavků stanovených v uvedené směrnici, a zejména v článcích 6 a 7 uvedené směrnice.
2. Etický výbor musí v každém případě uchovávat nezbytné dokumenty týkající se klinických hodnocení uvedené v čl. 15 odst. 5 směrnice 2001/20/ES po dobu alespoň 3 let po dokončení těchto hodnocení. Tyto dokumenty musí archivovat po dobu delší, pokud je tak stanoveno jinde.
3. Sdělování informací mezi etickými výbory a příslušnými orgány členských států se zajistí pomocí odpovídajících a účinných systémů.
ODDÍL 3
ZADAVATELÉ
Článek 7
1. Zadavatel může delegovat všechny či jen některou funkci související s hodnocením na jednotlivce, společnost, instituci nebo organizaci.
Avšak v takových případech zůstává zadavatel zodpovědný za zajištění toho, že prováděná hodnocení a konečné údaje z těchto hodnocení vycházející jsou v souladu se směrnicí 2001/20/ES stejně tak jako s touto směrnicí.
2. Zkoušející a zadavatel může být stejná osoba.
ODDÍL 4
SOUBOR INFORMACÍ PRO ZKOUŠEJÍCÍHO
Článek 8
1. Informace v souboru informací pro zkoušejícího musí být podle čl. 2 písm. g) směrnice 2001/20/ES předloženy stručnou, jednoduchou, objektivní, vyváženou a nepropagační formou, která umožní, aby jim klinik či potenciální zkoušející porozuměl a provedl nestranné posouzení rizika a výnosů účelnosti navrhovaného klinického hodnocení.
První pododstavec se vztahuje i na jakékoli aktualizace souboru informací pro zkoušejícího.
2. Pokud je daný hodnocený léčivý přípravek registrovaný, lze namísto souboru informací pro zkoušejícího použít Shrnutí charakteristik přípravku.
3. Soubor informací pro zkoušejícího musí být zadavatelem ověřován a aktualizován nejméně jednou ročně.
KAPITOLA 3
POVOLENÍ K VÝROBĚ ČI DOVOZU
Článek 9
1. Povolení podle čl. 13 odst. 1 směrnice 2001/20/ES je nezbytné pro celkovou i částečnou výrobu hodnocených léčivých přípravků i pro různé procesy dělení, balení nebo prezentace. Toto povolení je nezbytné i v případě, že jsou přípravky určeny pro vývoz.
Povolení je nezbytné také pro dovoz do členského státu ze třetích zemí.
2. Povolení podle čl. 13 odst. 1 směrnice 2001/20/ES není nezbytné pro opětovnou přípravu před použitím nebo balením tam, kde jsou tyto činnosti prováděny v nemocnicích, zdravotních střediscích či na klinikách lékárníky nebo jinými osobami, které jsou v členském státě oprávněny takové činnosti provádět a v případě, že jsou hodnocené léčivé přípravky určené k použití výhradně v těchto institucích.
Článek 10
1. Aby žadatel získal oprávnění, musí splňovat minimálně následující požadavky:
a) přesně uvést ve své žádosti druhy léčivých přípravků nebo farmaceutických forem, které mají být vyráběny či dováženy;
b) přesně uvést ve své žádosti příslušné výrobní či dovozní operace;
c) přesně uvést ve své žádosti výrobní postup tam, kde je to podstatné, jako např. v případě inaktivace virů či nekonvenčních původců;
d) přesně uvést ve své žádosti místo, kde mají být přípravky vyráběny nebo k dispozici pro jejich výrobu nebo dovoz, vhodné a dostatečné prostory, technická zařízení a kontrolní příslušenství, která splňují požadavky směrnice 2003/94/ES, co se týče výroby, kontroly a skladování takových produktů;
e) mít neustále a trvale k dispozici služby alespoň jedné kvalifikované osoby podle čl. 13 odst. 2 směrnice 2001/20/ES.
Pro účely prvního pododstavce písm. a) zahrnují "druhy léčivých přípravků" výrobky z krve, imunologické výrobky, výrobky pro buňkovou terapii, výrobky pro genovou terapii, biotechnologické výrobky, produkty lidského a živočišného původu, bylinné výrobky, homeopatické výrobky, radiofarmaceutické výrobky a výrobky obsahující chemické účinné složky.
2. Žadatel přiloží k žádosti písemný doklad, že splňuje ustanovení odstavce 1.
Článek 11
1. Příslušný orgán vydá povolení pouze po ověření správnosti údajů uvedených žadatelem podle článku 10 prostřednictvím šetření provedeným jeho zástupci.
2. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zajistily, že řízení o udělení povolení proběhne do 90 dnů ode dne, kdy příslušný orgán obdrží platnou žádost.
3. Příslušný orgán členského státu může od žadatele požadovat další informace ohledně údajů předložených podle čl. 10 odst., zejména včetně informací o kvalifikované osobě, která je žadateli k dispozici v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. e).
Pokud dotyčný příslušný orgán uplatní toto právo, neběží časové lhůty stanovené v tomto odstavci do doby, než budou předloženy požadované dodatečné údaje.
Článek 12
1. Aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených v článku 10, může být povolení vydáno jako podmíněné splněním určitých povinností buď při udělení povolení, nebo později.
2. Povolení se vztahuje pouze na prostory výslovně uvedené v žádosti a na druhy léčivých přípravků a farmaceutické formy výslovně uvedené v žádosti podle čl. 10 odst. 1 písm. a).
Článek 13
Držitel povolení je přinejmenším povinen dodržovat tyto požadavky:
a) mít k dispozici služby pracovníků, kteří splňují zákonné požadavky ohledně výroby a kontrolních mechanismů existující v daném členském státě;
b) nakládat s povolenými léčivými přípravky/hodnocenými léčivými přípravky pouze v souladu s právními předpisy daného členského státu;
c) předem upozornit příslušný orgán na jakékoli změny, které zamýšlí učinit v některém z údajů předložených podle čl. 10 odst. 1, a zejména příslušný orgán neprodleně informovat v případě neočekávaného vystřídání kvalifikované osoby uvedené v čl. 13 odst. 2 směrnice 2001/20/ES;
d) kdykoli umožnit zástupcům příslušného orgánu daného členského státu vstup do svých prostor;
e) umožnit kvalifikované osobě uvedené v čl. 13 odst. 2 směrnice 2001/20/ES provádět její povinnosti, například tím, že jí poskytne veškeré nezbytné technické prostředky;
f) dodržovat zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi pro léčivé přípravky tak, jak je stanovena právem Společenství.
Podrobné pokyny v souladu se zásadami uvedenými v prvním pododstavci písm. f) budou zveřejněny Komisí a v případě potřeby přepracovány tak, aby braly v úvahu technický a vědecký pokrok.
Článek 14
Pokud držitel povolení požádá o změnu jakýchkoli údajů uvedených v čl. 10 odst.
1 písm. a) až e), doba řízení ohledně žádosti nepřekročí 30 dní. Ve výjimečných případech může být tato doba prodloužena na 90 dní.
Článek 15
Příslušný orgán může pozastavit či odebrat povolení v celém rozsahu nebo částečně kdykoliv, kdy držitel povolení přestane splňovat příslušné požadavky.
KAPITOLA 4
ZÁKLADNÍ DOKUMENT HODNOCENÍ A ARCHIVOVÁNÍ
Článek 16
15 odst. 5 směrnice 2001/20/ES tvořící základní dokument hodnocení musí obsahovat nezbytné dokumenty, které umožní vyhodnotit jak provedení klinického hodnocení, tak jakost získaných údajů.
Tyto dokumenty musí uvádět, zda zkoušející a zadavatel vyhověli zásadám a pokynům správné klinické praxe a příslušným požadavkům, a zejména příloze I směrnice 2001/83/ES.
Základní dokument slouží jako základ pro audit provedený nezávislým auditorem zadavatele a pro inspekci příslušného orgánu.
Obsah nezbytných dokumentů musí být v souladu se specifiky každé fáze klinického hodnocení.
Pro upřesnění obsahu těchto dokumentů Komise zveřejní doplňkové pokyny.
Článek 17
Zadavatel a zkoušející musí uchovávat nezbytné dokumenty související s klinickým hodnocením po dobu alespoň 5 let po jeho dokončení.
Tyto dokumenty musí uchovávat déle v případě, že tak požadují jiné požadavky nebo dohoda mezi zadavatelem a zkoušejícím.
Nezbytné dokumenty musí být archivovány způsobem, který zajistí jejich okamžitou dostupnost kdykoli, kdy o ně příslušné orgány požádají.
Zdravotní záznamy subjektu hodnocení musí být danou nemocnicí, institucí nebo soukromou ordinací uchovávány v souladu s vnitrostátními právními předpisy a v souladu s maximální povolenou dobou.
Článek 18
Jakýkoli převod vlastnictví údajů nebo dokumentů musí být zaznamenán.
Nový vlastník musí převzít povinnosti k uchovávání a archivování údajů podle článku 17.
Článek 19
Zadavatel jmenuje v rámci své organizace jednotlivce, kteří jsou odpovědní za archivy.
Přístup k archivům je vyhrazen pro jmenované jednotlivce, kteří za archivy odpovídají.
Článek 20
Nosiče použité k uchovávání nezbytných dokumentů musí být takové, aby tyto dokumenty zůstaly celistvé a čitelné po celou dobu požadované doby uchovávání a mohly být na vyžádání poskytnuty příslušným orgánům.
Jakékoli změny záznamů musí být vysledovatelné.
KAPITOLA 5
INSPEKTOŘI
Článek 21
1. Inspektoři jmenovaní členským státem podle čl. 15 odst. 1 směrnice 2001/20/ES musí být vyrozuměni o důvěrnosti a dodržovat ji vždy, když získají přístup k důvěrným informacím jako důsledek inspekcí správné klinické praxe podle příslušných požadavků Společenství, vnitrostátních právních předpisů nebo mezinárodních dohod.
2. Členské státy zajistí, aby inspektoři měli dokončeno úplné vysokoškolské vzdělání nebo měli rovnocenné zkušenosti v medicíně, lékárenství, farmakologii, toxikologii nebo jiných příslušných oblastech.
3. Členské státy zajistí, aby inspektoři prošli odpovídajícím školením, aby byly jejich potřeby školení pravidelně posuzovány a byla přijata příslušná opatření k udržování a zvyšování jejich dovedností.
Členské státy rovněž zajistí, aby byli inspektoři znalí zásad a postupů, které se vztahují na vývoj léčivých přípravků a klinický výzkum.
Inspektoři také musí mít znalosti příslušných právních předpisů Společenství a daného státu a obecných zásad platných pro provádění klinických hodnocení a udělování registrace.
Inspektoři musí být obeznámeni s postupy a systémy zaznamenávání klinických údajů a s organizací a úpravou systému zdravotní péče v příslušných členských státech a případně ve třetích zemích.
4. Členské státy uchovávají aktualizované záznamy o kvalifikacích, školení a zkušenostech každého inspektora.
5. Každému inspektorovi je poskytnut dokument, který stanoví standardní provozní postupy a uvádí podrobný popis povinností, odpovědností a požadavky na průběžné proškolování.
Tyto postupy musí být aktualizovány.
6. Inspektoři musí být vybaveni vhodným identifikačním prostředkem.
7. Každý inspektor podepíše prohlášení, ve kterém uvede finanční či jakákoli jiná spojení na subjekty, ve kterých má být inspekce prováděna.
Toto prohlášení se bere v úvahu při přidělování na konkrétní inspekce.
Článek 22
Aby byla zajištěna existence dovedností, které jsou pro konkrétní inspekce nezbytné, může členský stát jmenovat týmy inspektorů a odborníků s příslušnou kvalifikací a zkušeností, kteří splňují požadavky nezbytné pro provedení dané inspekce kolektivně.
KAPITOLA 6
INSPEKČNÍ POSTUPY
Článek 23
1. Inspekce správné klinické praxe se mohou konat při těchto příležitostech:
a) před klinickými hodnoceními, během nich anebo po jejich dokončení;
b) jako součást ověření aplikovaného výzkumu pro povolení k registraci;
c) nebo jako následný postup po udělení registrace.
2. V souladu s čl. 15 odst. 1 a 2 směrnice 2001/20/ES může Evropská agentura pro léčivé přípravky požádat o provedení inspekce a koordinovat ji v rámci působnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 [4], zvláště ve spojení s klinickými hodnoceními souvisejícími s aplikovaným výzkumem v rámci postupu stanoveného uvedeným nařízením.
3. Inspekce se provádí v souladu s návody k postupu inspekce vytvořenými za účelem vzájemného uznávání výsledků inspekce v rámci Společenství.
4. Zlepšení a harmonizace návodů k inspekci dosáhnou členské státy ve spolupráci s Komisí a agenturou pomocí společných inspekcí, dohodnutých procesů a postupů a sdílení zkušeností a školení.
Článek 24
Členské státy na svých území veřejnosti zpřístupní dokumenty související s přijetím zásad správné klinické praxe.
Stanoví právní a správní rámec, v jehož rámci inspekce správné klinické praxe působí, přičemž vymezí pravomoci inspektorů vstoupit do prostor, kde jsou prováděna klinická hodnocení, a přístupu k souvisejícím údajům.
Na žádost a v případě potřeby přitom zajistí, aby také inspektoři příslušného orgánu jiného členského státu měli kdykoli přístup do prostor, kde jsou prováděna klinická hodnocení, a přístup k souvisejícím údajům.
Článek 25
Členské státy zajistí dostatečné zdroje a zvláště jmenují odpovídající počet inspektorů tak, aby bylo zajištěno účinné prověřování toho, že je správná klinická praxe dodržována.
Článek 26
Členské státy stanoví příslušné postupy pro prověřování toho, že je správná klinická praxe dodržována.
Tyto postupy musí zahrnovat metody k posuzování jak studijních řídících postupů a podmínek, za kterých jsou klinická hodnocení plánována, prováděna, sledována a zaznamenávána, tak i následných opatření.
Článek 27
Členské státy stanoví příslušné postupy pro:
a) jmenování odborníků, kteří by doprovázeli v případě potřeby inspektory;
b) vyžádání inspekcí/asistence z jiných členských států podle čl. 15 odst. 1 směrnice 2001/20/ES a spolupráce na inspekcích v jiném členském státě;
c) organizaci inspekcí ve třetích zemích.
Článek 28
Členské státy musejí uchovávat záznamy o vnitrostátních a případně mezinárodních inspekcích včetně statusu splnění správné klinické praxe a o jejich následných postupech.
Článek 29
1. Za účelem harmonizace provádění inspekcí příslušnými orgány různých členských států vydá Komise po konzultacích s členskými státy návody k postupu, které budou obsahovat společná pravidla pro provádění těchto inspekcí.
2. Členské státy zajistí, aby byly vnitrostátní inspekční postupy v souladu s návody k postupům uvedenými v odstavci 1.
3. Návody k postupům uvedené v odstavci 1 mohou být pravidelně aktualizovány dle vědeckého a technického pokroku.
Článek 30
1. Členské státy stanoví nezbytná pravidla, aby zajistily dodržování důvěrnosti ze strany inspektorů a ostatních odborníků.
V souvislosti s osobními údaji musí být dodrženy požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES [5].
2. Členské státy zpřístupní inspekční zprávy pouze příjemcům uvedeným v čl. 15 odst. 2 směrnice 2001/20/ES v souladu s vnitrostátními předpisy členských států a s výhradou případných ujednání mezi Společenstvím a třetími zeměmi.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 31
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 29. ledna 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 32
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES
ze dne 11. května 2005
o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004
(směrnice o nekalých obchodních praktikách)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 153 odst. 1 a odst. 3 písm. a) Smlouvy má Společenství přispívat k dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření přijatých podle článku 95 Smlouvy.
14 odst. 2 Smlouvy zahrnuje vnitřní trh prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží a služeb a svoboda usazování.
Rozvíjení poctivých obchodních praktik v prostoru bez vnitřních hranic je zásadní pro podporu rozvoje přeshraničních činností.
(3) Právní předpisy členských států týkající se nekalých obchodních praktik vykazují značné rozdíly, jež mohou vést k výrazným narušením hospodářské soutěže a překážkám řádného fungování vnitřního trhu.
V oblasti reklamy stanoví směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě [3] minimální kritéria pro harmonizaci právních předpisů týkajících se klamavé reklamy, ale nebrání členským státům zachovat nebo přijmout opatření, která poskytnou spotřebiteli rozsáhlejší ochranu.
Výsledkem jsou značné rozdíly v právních předpisech členských států týkajících se klamavé reklamy.
(4) Tyto rozdíly vytvářejí mnoho překážek postihujících podniky a spotřebitele a vedou k nejistotě, jaké vnitrostátní předpisy se uplatňují na nekalé obchodní praktiky poškozující ekonomické zájmy spotřebitelů.
Tyto překážky zvyšují náklady podniků při využívání svobod vnitřního trhu, zejména pokud se chtějí zapojit do přeshraničního uvádění na trh, reklamních kampaní a podpory prodeje.
Takové překážky rovněž vyvolávají nejistotu spotřebitelů ohledně jejich práv a podkopávají jejich důvěru ve vnitřní trh.
(5) Při neexistenci jednotných pravidel na úrovni Společenství jsou překážky pro volný pohyb služeb a zboží přes hranice a svobodu usazování s ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropských společenství přípustné tam, kde usilují o ochranu uznávaných cílů veřejného zájmu a jsou ve vztahu k nim přiměřené.
S ohledem na cíle Společenství vymezené v ustanoveních Smlouvy a v sekundárním právu Společenství o svobodě pohybu a v souladu s politikou Komise pro obchodní komunikaci, jak je vymezena ve sdělení Komise "Následné hodnocení zelené knihy o obchodní komunikaci na vnitřním trhu", by měly být tyto překážky odstraněny.
Tyto překážky lze odstranit pouze zavedením jednotných pravidel na úrovni Společenství, která stanoví vysokou míru ochrany spotřebitele, a vyjasněním některých právních pojmů na úrovni Společenství v rozsahu nezbytném pro řádné fungování vnitřního trhu a pro splnění požadavku právní jistoty.
(6) Tato směrnice proto sbližuje právní předpisy členských států o nekalých obchodních praktikách včetně klamavé reklamy, jež přímo poškozují ekonomické zájmy spotřebitelů, a tím nepřímo poškozují ekonomické zájmy oprávněných soutěžitelů.
V souladu se zásadou proporcionality chrání tato směrnice spotřebitele před následky nekalých obchodních praktik, jsou-li závažné, avšak současně připouští, že v některých případech může být dopad na spotřebitele zanedbatelný.
Nevztahuje se na vnitrostátní právní předpisy, které se týkají nekalých obchodních praktik poškozujících pouze ekonomické zájmy soutěžitelů nebo které se týkají obchodování mezi obchodníky, ani se jich nedotýká; při plném respektování zásady subsidiarity budou členské státy, pokud se tak rozhodnou, moci i nadále regulovat tyto praktiky v souladu s právem Společenství.
Tato směrnice se rovněž nevztahuje na ustanovení směrnice 84/450/EHS o reklamě, která je klamavá pro podniky, avšak není klamavá pro spotřebitele, a o srovnávací reklamě, ani jí uvedená ustanovení nejsou dotčena.
Tato směrnice se rovněž nedotýká uznávaných reklamních a obchodních praktik, například oprávněného umístění produktu, snahy o odlišení značky nebo nabídky pobídek, které mohou oprávněně ovlivnit vnímání produktu spotřebiteli a ovlivnit jejich chování, aniž by byla narušena jejich schopnost učinit informované rozhodnutí.
(7) Tato směrnice upravuje obchodní praktiky, které přímo ovlivňují rozhodnutí spotřebitele o obchodní transakci týkající se produktů.
Neupravuje obchodní praktiky, jež se uskutečňují převážně za jiným účelem, jako je například obchodní komunikace zaměřená na investory, jako jsou výroční zprávy a podnikové propagační publikace.
Neupravuje právní požadavky na vkus a slušnost, které jsou v jednotlivých členských státech značně rozdílné.
Obchodní praktiky, jako je nevyžádaný pouliční prodej, mohou být v členských státech z kulturních důvodů nežádoucí.
Členské státy by proto měly mít možnost na svém území zachovat zákaz obchodních praktik v souladu s právem Společenství z důvodu vkusu a slušnosti i u praktik, které neomezují svobodnou volbu spotřebitelů.
Při uplatňování této směrnice, a zejména jejích obecných ustanovení, je třeba brát plně v úvahu souvislosti daného jednotlivého případu.
(8) Tato směrnice přímo chrání ekonomické zájmy spotřebitele před nekalými obchodními praktikami vůči spotřebitelům.
Tím také nepřímo chrání oprávněné podniky před soutěžiteli, kteří nedodržují pravidla této směrnice, a zaručuje korektní hospodářskou soutěž v oblastech jí koordinovaných.
Je zřejmé, že existují jiné obchodní praktiky, jež sice nepoškozují spotřebitele, ale mohou poškozovat soutěžitele a zákazníky z řad podniků.
Komise by měla pečlivě posuzovat potřebu akce Společenství v oblasti nekalé hospodářské soutěže nad rámec této směrnice a v případě nutnosti vypracovat legislativní návrh zahrnující další hlediska nekalé hospodářské soutěže.
(9) Touto směrnicí není dotčeno uplatňování individuálních nároků, které vznášejí osoby poškozené nekalými obchodními praktikami.
Rovněž jí nejsou dotčena pravidla Společenství a vnitrostátní pravidla smluvního práva, práv duševního vlastnictví, zdravotní nezávadnosti a bezpečnosti produktů, podmínek pro usazování a režimů vydávání povolení, včetně pravidel, jež se v souladu s právem Společenství vztahují na sázkové činnosti, ani pravidla Společenství pro hospodářskou soutěž a vnitrostátní předpisy je provádějící.
Členské státy tak budou moci zachovat nebo zavést omezení a zákazy obchodních praktik z důvodu ochrany zdraví a bezpečnosti spotřebitelů na svém území bez ohledu na sídlo obchodníka, například ve vztahu k alkoholu, tabáku nebo léčivům.
Finanční služby a nemovitý majetek vyžadují pro svou složitost a vážná rizika plynoucí z jejich podstaty podrobné požadavky včetně stanovení pozitivních povinností obchodníků.
Z tohoto důvodu není v oblasti finančních služeb a nemovitostí touto směrnicí dotčeno právo členských států překročit při ochraně ekonomických zájmů spotřebitelů její rámec.
Není vhodné zde upravovat vydávání osvědčení a stanovení ryzosti předmětů z drahých kovů.
(10) Je nutné zajistit soulad mezi touto směrnicí a stávajícím právem Společenství, zejména pokud se předpisy týkající se nekalých obchodních praktik vztahují na konkrétní odvětví.
Tato směrnice proto mění směrnici 84/450/EHS, směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku [4], směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/27/ES ze dne 19. května 1998 o žalobách na zdržení se jednání v oblasti ochrany zájmů spotřebitelů [5] a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/65/ES ze dne 23. září 2002 o uvádění finančních služeb pro spotřebitele na trh na dálku [6].
Tato směrnice se proto použije, pouze pokud neexistují zvláštní právní předpisy Společenství upravující konkrétní hlediska nekalých obchodních praktik, například požadavky na informovanost a pravidla upravující způsob předkládání informací spotřebiteli.
Zajišťuje ochranu spotřebitelů tam, kde na úrovni Společenství neexistují žádné zvláštní odvětvové právní předpisy, a zakazuje obchodníkům vytvářet klamnou představu o povaze produktů.
Toto je zejména důležité u složitých produktů s vysokou mírou rizika pro spotřebitele, například některých produktů finančních služeb.
Směrnice následně doplňuje acquis communautaire platné pro obchodní praktiky poškozující ekonomické zájmy spotřebitelů.
(11) Vysoká úroveň sjednocení dosažená sbližováním vnitrostátních právních předpisů prostřednictvím této směrnice vytváří vysokou společnou úroveň ochrany spotřebitele.
Tato směrnice zavádí jednotný obecný zákaz těch nekalých obchodních praktik, které narušují ekonomické chování spotřebitelů.
Rovněž stanoví pravidla pro agresivní obchodní praktiky, které dosud nejsou na úrovni Společenství upraveny.
(12) Harmonizace značně zvýší právní jistotu spotřebitelů i podniků.
Spotřebitelé i podniky se budou moci spolehnout na jednotný právní rámec vycházející z jasně vymezených právních pojmů upravujících veškerá hlediska nekalých obchodních praktik v celé Evropské unii.
Výsledkem bude odstranění překážek vyplývajících z roztříštěnosti předpisů o nekalých obchodních praktikách poškozujících ekonomické zájmy spotřebitele a umožnění dosažení vnitřního trhu v této oblasti.
(13) Pro dosažení cíle Společenství pomocí odstranění překážek vnitřního trhu je nutné nahradit stávající rozdílná obecná ustanovení a právní zásady členských států.
Jednotný a společný obecný zákaz stanovený touto směrnicí se proto vztahuje na nekalé obchodní praktiky, které narušují ekonomické chování spotřebitelů.
Za účelem podpory důvěry spotřebitele by se obecný zákaz měl vztahovat rovněž na nekalé obchodní praktiky jak mimo smluvní vztah mezi obchodníkem a spotřebitelem, tak i po uzavření smlouvy nebo během jejího plnění.
Obecný zákaz je vypracován na základě pravidel pro dva nejběžnější typy obchodních praktik, totiž klamavé obchodní praktiky a agresivní obchodní praktiky.
(14) Je žádoucí, aby klamavé obchodní praktiky zahrnovaly i takové praktiky, včetně klamavé reklamy, jež uvedením spotřebitele v omyl brání tomu, aby uskutečnil informovanou, a tedy účelnou volbu.
V souladu s právními předpisy a zvyklostmi členských států v oblasti klamavé reklamy dělí tato směrnice klamavé praktiky na klamavá jednání a klamavá opomenutí.
Ve vztahu k opomenutí stanoví tato směrnice určitý počet zásadních informací, které potřebuje spotřebitel znát, aby mohl učinit informované rozhodnutí o obchodní transakci.
Tyto informace nemusí být uvedeny ve všech reklamách, ale jen v těch, kde obchodník vyzývá ke koupi, což je pojem jasně vymezený v této směrnici.
Přístup úplné harmonizace přijatý v této směrnici nebrání členským státům stanovit ve vnitrostátním právu hlavní znaky konkrétních produktů, jako jsou například sběratelské předměty nebo elektrospotřebiče, jejichž opomenutí by při výzvě ke koupi bylo podstatné.
Záměrem této směrnice není omezit volbu spotřebitele zákazem reklamy na produkty vypadající podobně jako jiné produkty, nemate-li taková podobnost spotřebitele, pokud jde o obchodní původ produktu, a není-li tedy klamavá.
Touto směrnicí by neměly být dotčeny stávající právní předpisy Společenství, jež členským státům výslovně ponechávají výběr z několika možností úpravy ochrany spotřebitelů v oblasti obchodních praktik. Touto směrnicí by zejména neměl být dotčen čl.
13 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací [7].
(15) Pokud právní předpisy Společenství stanoví požadavky na informace pro obchodní komunikaci, reklamu a uvádění na trh, jsou tyto informace pokládány za podstatné podle této směrnice.
Členské státy budou moci zachovat nebo doplnit požadavky na informace, které se týkají smluvního práva a mají dopad na smluvní právo, pokud to umožňují ustanovení stávajících právních nástrojů Společenství o minimální harmonizaci.
Příloha II uvádí demonstrativní výčet těchto požadavků na informace v acquis. Při úplné harmonizaci na základě této směrnice se za podstatné ve smyslu čl.
7 odst. 5 této směrnice pokládají pouze informace požadované právními předpisy Společenství.
Pokud členské státy zavedly požadavky na informace nad rámec stanovený právem Společenství na základě ustanovení o minimální harmonizaci, nebude opomenutí těchto dodatečných informací pokládáno za klamavé opomenutí podle této směrnice.
Členské státy však budou moci zachovat nebo zavést pro zajištění vyšší míry ochrany individuálních smluvních práv spotřebitelů přísnější předpisy v souladu s právními předpisy Společenství, pokud to ustanovení právních předpisů Společenství o minimální harmonizaci umožňují.
(16) Ustanovení o agresivních obchodních praktikách by se měla vztahovat na takové praktiky, které výrazně narušují možnost svobodné volby spotřebitelů.
Jsou to praktiky, které používají obtěžování, donucování včetně použití fyzické síly a nepatřičné ovlivňování.
(17) Pro zajištění vyšší právní jistoty je žádoucí určit takové obchodní praktiky, jež jsou za všech okolností nekalé.
Příloha I proto uvádí taxativní výčet všech takových praktik.
Pouze tyto obchodní praktiky lze pokládat za nekalé, aniž by bylo třeba provádět hodnocení jednotlivých případů podle článků 5 až 9.
Tento seznam lze změnit pouze revizí této směrnice.
(18) Je vhodné chránit před nekalými obchodními praktikami všechny spotřebitele; nicméně Soudní dvůr při rozhodování ve věcech týkajících se reklamy od přijetí směrnice 84/450/EHS shledal nezbytným posuzovat vliv na pomyslného běžného spotřebitele.
Tato směrnice, v souladu se zásadou proporcionality a pro zajištění účinné ochrany v ní obsažené, vychází z pojmu průměrného spotřebitele, který má dostatek informací a je v rozumné míře pozorný a opatrný, s ohledem na sociální, kulturní a jazykové faktory, jak je vykládán Soudním dvorem; tato směrnice však obsahuje také ustanovení, jejichž účelem je předcházet zneužívání spotřebitelů, kteří jsou svým charakterem obzvláště zranitelní nekalými obchodními praktikami.
Zaměřuje-li se určitá obchodní praktika na určitou skupinu spotřebitelů, jako jsou například děti, je žádoucí, aby se dopad takové obchodní praktiky hodnotil z pohledu průměrného člena dané skupiny.
Proto je vhodné zařadit do seznamu praktik, jež jsou za všech okolností nekalé, ustanovení, které, aniž by ukládalo obecný zákaz reklamy zaměřené na děti, chrání děti před přímým naváděním k nákupu.
Pojem průměrného spotřebitele není statistickým pojmem.
Pro stanovení typické reakce průměrného spotřebitele v daném případě budou muset vnitrostátní soudy a orgány vycházet z vlastního úsudku, s přihlédnutím k judikatuře Soudního dvora.
(19) Pokud určité vlastnosti, jako je například věk, fyzická nebo duševní slabost nebo důvěřivost, vedou k snadnějšímu ovlivnění spotřebitelů obchodními praktikami nebo propagací produktů a pokud taková praktika může narušit ekonomické chování pouze u těchto spotřebitelů způsobem, který může obchodník rozumně očekávat, je vhodné zajistit přiměřenou ochranu těchto spotřebitelů posuzováním dané praktiky z pohledu průměrného člena této skupiny.
(20) Je vhodné stanovit úlohu kodexu chování, který obchodníkům umožní účinně uplatňovat zásady této směrnice v konkrétních hospodářských oblastech.
Existují-li v určitém odvětví zvláštní závazné požadavky upravující chování obchodníků, je vhodné, aby rovněž zahrnovaly požadavky na náležitou profesionální péči v daném odvětví.
Kontrola vykonávaná držiteli kodexu na vnitrostátní úrovni nebo úrovni Společenství zaměřená na potírání nekalých obchodních praktik může zamezit podávání návrhů na zahájení správního nebo soudního řízení, a proto je třeba ji podporovat.
Pro dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele by spotřebitelské organizace mohly být informovány a zapojeny do vypracování kodexů chování.
(21) Osoby nebo organizace považované vnitrostátním právem za ty, které mají oprávněný zájem na této záležitosti, musí mít právní prostředky pro zahájení řízení proti nekalým obchodním praktikám buď u soudu, nebo u správního orgánu, který má pravomoc rozhodovat o stížnostech nebo dát podnět k příslušnému soudnímu řízení.
Ačkoli stanovení důkazního břemene přísluší vnitrostátním právu, je vhodné umožnit soudům a správním orgánům, aby od obchodníků požadovaly prokázání správnosti jejich skutkových tvrzení.
(22) Je nutné, aby členské státy stanovily sankce za porušení ustanovení této směrnice a zajistily jejich vymahatelnost.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
(23) Jelikož cílů této směrnice, totiž odstranění překážek fungování vnitřního trhu představovaných vnitrostátními právními předpisy o nekalých obchodních praktikách a zajištění vysoké společné úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím sbližování právních a správních předpisů členských států o nekalých obchodních praktikách, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro odstranění překážek vnitřního trhu a dosažení vysoké společné úrovně ochrany spotřebitele.
(24) Je vhodné tuto směrnici přezkoumat, aby bylo zajištěno, že překážky vnitřnímu trhu byly řešeny a že bylo dosaženo vysoké úrovně ochrany spotřebitele. Přezkum by mohl vést k návrhu Komise na změnu této směrnice, který by mohl zahrnovat omezené prodloužení odchylky v čl.
3 odst. 5, nebo ke změnám jiných právních předpisů týkajících se ochrany spotřebitele, odrážejícím závazek vyplývající ze strategie Komise pro politiku ochrany spotřebitele, jímž je přezkum stávajícího acquis s cílem dosáhnout vysoké společné úrovně ochrany spotřebitele.
(25) Tato směrnice ctí základní práva a zachovává zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Účelem této směrnice je přispět k řádnému fungování vnitřního trhu a dosáhnout vysoké úrovně ochrany spotřebitele sblížením právních a správních předpisů členských států týkajících se nekalých obchodních praktik, které poškozují ekonomické zájmy spotřebitelů.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "spotřebitelem" fyzická osoba, jež v obchodních praktikách spadajících do oblasti působnosti této směrnice jedná za účelem, který nelze považovat za provozování jejího obchodu, živnosti nebo řemesla anebo výkonu jejího svobodného povolání;
b) "obchodníkem" fyzická nebo právnická osoba, jež v obchodních praktikách spadajících do oblasti působnosti této směrnice jedná za účelem, který lze považovat za provozování jejího obchodu, živnosti nebo řemesla anebo výkonu jejího svobodného povolání, a kdokoli, kdo jedná jménem obchodníka nebo v jeho zastoupení;
c) "produktem" zboží nebo služby včetně nemovitosti, práva a závazku;
d) "obchodními praktikami vůči spotřebiteli" (dále také jen "obchodní praktiky") jednání, opomenutí, chování nebo prohlášení, obchodní komunikace včetně reklamy a uvedení na trh ze strany obchodníka přímo související s propagací, prodejem nebo dodáním produktu spotřebiteli;
e) "podstatným narušením ekonomického chování spotřebitele" použití obchodní praktiky, která významně zhoršuje schopnost spotřebitele učinit informované rozhodnutí, což vede k tomu, že učiní rozhodnutí o obchodní transakci, které by jinak neučinil;
f) "kodexem chování" dohoda nebo soubor pravidel, který není uložen právním nebo správním předpisem členského státu a který vymezuje chování obchodníků, kteří se zaváží k jeho dodržování, v souvislosti s jednou nebo více obchodními praktikami nebo odvětvími podnikání;
g) "držitelem kodexu" subjekt, včetně obchodníka nebo skupiny obchodníků, který odpovídá za vypracování a revizi kodexu chování nebo za dohled nad jeho dodržováním těmi, kdo se jím zavázali řídit;
h) "náležitou profesionální péčí" úroveň zvláštních dovedností a péče, kterou lze od obchodníka ve vztahu ke spotřebiteli rozumně očekávat a která odpovídá poctivým obchodním praktikám nebo obecným zásadám dobré víry v oblasti obchodníkovy činnosti;
i) "výzvou ke koupi" obchodní komunikace, která uvádí základní znaky produktu a cenu způsobem vhodným pro použitý typ obchodní komunikace, a umožňuje tak spotřebiteli uskutečnit koupi;
j) "nepatřičným ovlivňováním" využívání pozice síly vůči spotřebiteli k činění nátlaku, a to i bez použití fyzické síly nebo hrozby jejího použití, způsobem, který významně omezuje schopnost spotřebitele učinit informované rozhodnutí;
k) "rozhodnutím o obchodní transakci" rozhodnutí spotřebitele o tom, zda, jak a za jakých podmínek produkt koupí, zaplatí za něj najednou nebo částečně, ponechá si jej nebo se jej zbaví anebo ve vztahu k němu uplatní právo vyplývající ze smlouvy, ať již se spotřebitel rozhodne jednat nebo zdržet se jednání;
l) "regulovanou profesí" odborná činnost nebo skupina odborných činností, u kterých je přístup k nim, jejich výkon nebo určitý způsob jejich výkonu přímo nebo nepřímo podmíněn zvláštní odbornou způsobilostí stanovenou právními nebo správními předpisy.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům, jak je stanoveno v článku 5, před obchodní transakcí týkající se produktu, v jejím průběhu a po ní.
2. Touto směrnicí není dotčeno smluvní právo, zejména pravidla týkající se platnosti, vzniku nebo účinků smlouvy.
3. Touto směrnicí nejsou dotčena pravidla Společenství ani vnitrostátní pravidla týkající se zdravotní nezávadnosti a bezpečnosti produktů.
4. V případě rozporu mezi ustanoveními této směrnice a jinými pravidly Společenství, která upravují určité aspekty nekalých obchodních praktik, jsou tato jiná pravidla Společenství pro tyto určité aspekty rozhodná a použijí se.
6. 2007 mohou členské státy v oblasti harmonizované touto směrnicí i nadále uplatňovat vnitrostátní předpisy, které stanoví více omezení nebo požadavků než tato směrnice a kterými se provádějí směrnice obsahující ustanovení o minimální harmonizaci.
Tato opatření musí být zásadní pro zajištění náležité ochrany spotřebitelů před nekalými obchodními praktikami a musí být přiměřená pro dosažení tohoto cíle.
Přezkum podle článku 18 může zahrnovat návrh na prodloužení této odchylky o další omezenou dobu, bude-li to pokládáno za vhodné.
6. Členské státy neprodleně oznámí Komisi veškeré vnitrostátní předpisy uplatňované na základě odstavce 5.
7. Touto směrnicí nejsou dotčena pravidla určující příslušnost soudů.
8. Touto směrnicí nejsou dotčeny žádné podmínky pro usazování nebo režimy vydávání osvědčení ani deontologické kodexy chování nebo jiná zvláštní pravidla, která se vztahují na regulované profese v zájmu udržování vysokých profesních standardů osobami vykonávajícími tyto profese a které mohou členské státy v souladu s právem Společenství osobám vykonávajícím tyto profese uložit.
9. Ve vztahu k "finančním službám" vymezeným ve směrnici 2002/65/ES a k nemovitostem mohou členské státy uložit požadavky, které obsahují více omezení nebo požadavků než tato směrnice v oblasti, kterou sbližuje.
10. Tato směrnice se nevztahuje na uplatňování právních a správních předpisů členských států, které se týkají vydávání osvědčení a stanovení ryzosti předmětů z drahých kovů.
Článek 4
Vnitřní trh
Členské státy neomezí svobodu poskytování služeb ani volný pohyb zboží z důvodů spadajících do oblasti, kterou tato směrnice sbližuje.
KAPITOLA 2
NEKALÉ OBCHODNÍ PRAKTIKY
Článek 5
Zákaz nekalých obchodních praktik
1. Nekalé obchodní praktiky jsou zakázány.
2. Obchodní praktika je nekalá, pokud
a) je v rozporu s požadavky náležité profesionální péče
a
b) podstatně narušuje nebo je schopná podstatně narušit ekonomické chování průměrného spotřebitele, který je jejímu působení vystaven nebo kterému je určena, nebo průměrného člena skupiny, pokud se obchodní praktika zaměřuje na určitou skupinu spotřebitelů, ve vztahu k danému produktu.
3. Obchodní praktiky, jež mohou podstatně narušit ekonomické chování pouze určité jednoznačně vymezitelné skupiny spotřebitelů, kteří jsou z důvodu duševní nebo fyzické slabosti, věku nebo důvěřivosti zvlášť zranitelní takovou praktikou nebo produktem, který propaguje, způsobem, který může obchodník rozumně očekávat, se hodnotí z pohledu průměrného člena dané skupiny.
Tím nejsou dotčeny běžné a oprávněné reklamní praktiky zveličených prohlášení nebo prohlášení, která nejsou míněna doslovně.
4. Obchodní praktiky jsou nekalé zejména tehdy, jsou-li
a) klamavé ve smyslu článků 6 a 7
nebo
b) agresivní ve smyslu článků 8 a 9.
5. V příloze I je uveden výčet obchodních praktik, které jsou považovány za nekalé za všech okolností.
Tento jednotný výčet platí ve všech členských státech a může být změněn pouze revizí této směrnice.
Oddíl 1
Klamavé obchodní praktiky
Článek 6
Klamavá jednání
1. Obchodní praktika je považována za klamavou, pokud obsahuje nesprávné informace, a je tedy nepravdivá, nebo pokud jakýmkoli způsobem, včetně celkového předvedení, uvádí nebo je schopná uvést průměrného spotřebitele v omyl ve vztahu k jednomu nebo k více z níže uvedených bodů, i když informace jsou věcně správné, což v obou případech vede nebo může vést k rozhodnutí spotřebitele o obchodní transakci, které by jinak neučinil:
a) existence nebo podstata produktu;
b) hlavní znaky produktu, jako je jeho dostupnost, výhody, rizika, provedení, složení, příslušenství, poprodejní služby zákazníkům a vyřizování reklamací a stížností, výrobní postup a datum výroby nebo dodání, způsob dodání, způsobilost k účelu použití, možnosti použití, množství, specifikace, zeměpisný nebo obchodní původ, očekávané výsledky jeho použití nebo výsledky a podstatné části zkoušek nebo kontrol provedených na produktu;
c) rozsah závazků obchodníka, motivy pro obchodní praktiku a podstata prodejního postupu, prohlášení nebo symbol týkající se přímého nebo nepřímého sponzorování nebo schválení obchodníka nebo produktu;
d) cena nebo způsob výpočtu ceny anebo existence konkrétní cenové výhody;
e) nutnost servisu, náhradních dílů, výměny nebo opravy;
f) podstata, charakteristické rysy a práva obchodníka nebo jeho zástupce, například jeho totožnost a majetek, způsobilost, postavení, schválení, přidružení nebo vztahy, práva průmyslového, obchodního nebo duševního vlastnictví nebo jeho ocenění a vyznamenání;
g) práva spotřebitele, včetně práva na náhradní dodání nebo vrácení kupní ceny podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o určitých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží [8], nebo rizika, kterým může být vystaven.
2. Obchodní praktika je rovněž považována za klamavou, pokud ve věcných souvislostech, s přihlédnutím ke všem jejím rysům a okolnostem, vede nebo může vést k tomu, že průměrný spotřebitel učiní rozhodnutí o obchodní transakci, které by jinak neučinil, a zahrnuje:
a) jakékoli uvádění produktu na trh, včetně srovnávací reklamy, které vede k záměně s jinými produkty, ochrannými známkami, obchodními firmami nebo jinými rozlišovacími znaky jiného soutěžitele;
b) skutečnost, že obchodník nedodržuje závazky obsažené v kodexu chování, k jejichž dodržování se zavázal, pokud
i) se nejedná o záměr závazku, ale o jednoznačný závazek, který lze ověřit,
a
ii) obchodník v obchodní praktice uvádí, že je vázán kodexem.
Článek 7
Klamavá opomenutí
1. Obchodní praktika je považována za klamavou, pokud ve svých věcných souvislostech a s přihlédnutím ke všem jejím rysům, okolnostem a omezením sdělovacího prostředku opomene uvést závažné informace, které v dané souvislosti průměrný spotřebitel potřebuje pro rozhodnutí o obchodní transakci, čímž způsobí nebo může způsobit, že průměrný spotřebitel učiní rozhodnutí o obchodní transakci, které by jinak neučinil.
2. Za klamavé opomenutí je také považováno, pokud obchodník závažné informace uvedené v odstavci 1 zatají nebo poskytne nejasným, nesrozumitelným nebo dvojznačným způsobem nebo v nevhodný čas vzhledem k okolnostem popsaným v uvedeném odstavci anebo neuvede obchodní záměr obchodní praktiky, není-li patrný ze souvislosti a pokud to v obou případech vede nebo může vést k rozhodnutí spotřebitele o obchodní transakci, které by jinak neučinil.
3. Pokud sdělovací prostředek, jímž se obchodní praktika šíří, klade omezení na prostor a čas, je třeba při rozhodování o tom, zda došlo k opomenutí informací, vzít v úvahu tato omezení i veškerá opatření, která obchodník přijal k zajištění přístupu spotřebitelů k informacím jinými prostředky.
4. V případě výzvy ke koupi se za závažné považují tyto informace, nejsou-li patrné ze souvislosti:
a) hlavní znaky produktu v rozsahu odpovídajícím danému sdělovacímu prostředku a produktu;
b) adresa a totožnost obchodníka, například jeho obchodní firma, a případně adresa a totožnost obchodníka, jehož jménem jedná;
c) cena včetně daní, nebo pokud z povahy produktu vyplývá, že cenu nelze rozumně stanovit předem, způsob jejího výpočtu, a případně i veškeré další poplatky za dopravu, dodání nebo poštovné, nebo pokud tyto poplatky nelze rozumně stanovit předem, skutečnost, že k ceně mohou být účtovány takové další poplatky;
d) ujednání o platebních podmínkách, dodání, plnění a vyřizování reklamací a stížností, pokud se odchylují od požadavků náležité profesionální péče;
e) u produktů a obchodních transakcí, u kterých existuje právo na odstoupení nebo zrušení, existence takového práva.
5. Požadavky na informace stanovené právními předpisy Společenství v souvislosti s obchodní komunikací, včetně reklamy a uvádění na trh, jejichž demonstrativní výčet je uveden v příloze II, jsou považovány za podstatné.
Oddíl 2
Agresivní obchodní praktiky
Článek 8
Agresivní obchodní praktiky
Obchodní praktika je považována za agresivní, pokud ve svých věcných souvislostech a s přihlédnutím ke všem jejím rysům a okolnostem obtěžováním, donucováním včetně použití fyzické síly nebo nepatřičným ovlivňováním výrazně zhoršuje nebo může výrazně zhoršit svobodnou volbu nebo chování průměrného spotřebitele ve vztahu k produktu, čímž způsobí nebo může způsobit, že spotřebitel učiní rozhodnutí o obchodní transakci, které by jinak neučinil.
Článek 9
Použití obtěžování, donucování a nepatřičného ovlivňování
Při určení, zda obchodní praktika používá obtěžování, donucování včetně použití fyzické síly nebo nepatřičné ovlivňování, se bere v úvahu:
a) její načasování, místo, povaha nebo doba trvání;
b) použití výhrůžného nebo urážlivého jazyka nebo chování;
c) vědomé využití obchodníkem jakéhokoli konkrétního neštěstí nebo takových závažných okolností, které vedou ke zhoršení úsudku spotřebitele, k ovlivnění rozhodnutí spotřebitele ve vztahu k produktu;
d) veškeré obtížné nebo neúměrné mimosmluvní překážky uložené obchodníkem v případě, že spotřebitel chce uplatnit svá smluvní práva, včetně práv na vypovězení smlouvy nebo na přechod na jiný produkt nebo k jinému obchodníkovi;
e) výhrůžka právně nepřípustným jednáním.
KAPITOLA 3
KODEXY CHOVÁNÍ
Článek 10
Kodexy chování
Tato směrnice nevylučuje kontrolu nekalých obchodních praktik prováděnou držiteli kodexu, kterou mohou členské státy podporovat, ani možnost osob nebo organizací uvedených v článku 11 obrátit se na držitele kodexu, jsou-li vedle toho přípustná i soudní nebo správní řízení podle uvedeného článku.
Opravný prostředek podaný těmto kontrolním orgánům nelze považovat za rovnocenný podání k soudu nebo správnímu orgánu, jež jsou uvedeny v článku 11.
KAPITOLA 4
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Vynucování
1. Členské státy zajistí, aby v zájmu spotřebitelů existovaly vhodné a účinné prostředky pro boj proti nekalým obchodním praktikám v zájmu zajištění souladu s touto směrnicí.
Tyto prostředky zahrnují právní předpisy, jež umožní osobám nebo organizacím, které mají podle vnitrostátních právních předpisů oprávněný zájem na boji proti nekalým obchodním praktikám, včetně soutěžitelů, aby
a) podaly žalobu pro používání nekalých obchodních praktik
nebo
b) napadly tyto nekalé obchodní praktiky u správního orgánu, který je příslušný k rozhodování o stížnostech nebo k podání podnětu k zahájení příslušného soudního řízení.
Každému členskému státu je vyhrazeno rozhodnutí o tom, která z těchto možností bude dostupná a zda umožní soudům nebo správním orgánům požadovat, aby byly nejprve využity jiné stanovené prostředky pro vyřizování stížností, včetně prostředků uvedených v článku 10.
Tyto možnosti existují bez ohledu na to, zda jsou postižení spotřebitelé na území členského státu, v němž se obchodník nachází, nebo v jiném členském státě.
Každému členskému státu je vyhrazeno rozhodnutí,
a) zda mohou být tyto právní možnosti použity samostatně nebo společně proti určitému počtu obchodníků působících ve stejném hospodářském odvětví
a
b) zda mohou být tyto právní možnosti použity proti držiteli kodexu, pokud tento kodex podporuje porušování zákonných požadavků.
2. Na základě právních předpisů uvedených v odstavci 1 udělí členské státy soudům nebo správním orgánům pravomoci, které je zmocňují, aby v nezbytných případech s ohledem na všechny dotčené zájmy, a zejména veřejný zájem,
a) nařídily zastavení nekalých obchodních praktik nebo zahájily příslušné soudní řízení směřující k nařízení jejich zastavení,
nebo
b) pokud nekalá obchodní praktika zatím neproběhla, avšak má k ní bezprostředně dojít, zakázaly takovou praktiku nebo zahájily příslušné soudní řízení směřující k jejímu zákazu,
a to i bez důkazu o skutečně vzniklé ztrátě nebo újmě nebo úmyslu nebo nedbalosti na straně obchodníka.
Členské státy dále stanoví, že opatření uvedená v prvním pododstavci mohou být přijata ve zkráceném řízení jako
- opatření předběžná
nebo
- opatření konečná,
přičemž každý členský stát sám rozhodne, kterou z těchto dvou možností zvolí.
Nadto mohou členské státy udělit soudům nebo správním orgánům pravomoci, aby k odstranění přetrvávajících vlivů nekalých obchodních praktik, jejichž zastavení bylo nařízeno pravomocným rozhodnutím, mohly vyžadovat
a) zveřejnění tohoto rozhodnutí v plném nebo zkráceném znění a ve formě, kterou považují za vhodnou,
b) kromě toho zveřejnění opravného prohlášení.
3. Správní orgány uvedené v odstavci 1 musí:
a) být složeny tak, aby nevznikaly pochybnosti o jejich nestrannosti;
b) mít při rozhodování o stížnostech dostatečné pravomoci k tomu, aby mohly účinně kontrolovat a vymáhat dodržování svých rozhodnutí;
c) zpravidla svá rozhodnutí odůvodňovat.
Jsou-li pravomoci uvedené v odstavci 2 vykonávány výhradně správním orgánem, musí být jeho rozhodnutí vždy odůvodněno.
V tomto případě musí dále existovat řízení, jejichž prostřednictvím se předmětem soudního přezkumu může stát nesprávný nebo nevhodný výkon pravomocí správním orgánem nebo nesprávné nebo nevhodné opomenutí výkonu uvedených pravomocí.
Článek 12
Soudy a správní orgány: prokazování tvrzení
Členské státy udělí soudům nebo správním orgánům pravomoci, které je v občanském soudním řízení nebo správním řízení uvedeném v článku 11 zmocňují
a) požadovat na obchodníkovi, aby prokázal správnost skutkových tvrzení v souvislosti s obchodní praktikou, jestliže se takový požadavek, s ohledem na oprávněné zájmy obchodníka a kteréhokoli jiného účastníka řízení, jeví jako přiměřený vzhledem k okolnostem daného případu,
a
b) považovat skutková tvrzení za nesprávná, není-li důkaz požadovaný v souladu s písmenem a) předložen nebo je-li soudem nebo správním orgánem považován za nedostatečný.
Článek 13
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná pro jejich uplatňování.
Tyto sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 14
Změny směrnice 84/450/EHS
Směrnice 84/450/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se nahrazuje tímto:
"Článek 1
Účelem této směrnice je chránit obchodníky proti klamavé reklamě a jejím nekalým účinkům a stanovit podmínky, za nichž je dovolena srovnávací reklama."
2. V článku 2:
- se bod 3 nahrazuje tímto:
"3. "obchodníkem" rozumí fyzická nebo právnická osoba, jež jedná za účelem, který lze považovat za provozování jejího obchodu, živnosti nebo řemesla anebo výkonu jejího svobodného povolání, a kdokoli, kdo jedná jménem obchodníka nebo v jeho zastoupení;"
,
se doplňuje se nový bod, který zní:
"4. "držitelem kodexu" rozumí subjekt, včetně obchodníka nebo skupiny obchodníků, který odpovídá za vypracování a revizi kodexu chování nebo za dohled nad jeho dodržováním těmi, kdo se jím zavázali řídit."
3. Článek 3a se nahrazuje tímto:
"Článek 3a
1. Srovnávací reklama je, pokud jde o srovnání, dovolena při splnění těchto podmínek:
a) není klamavá ve smyslu čl. 2 odst. 2, článku 3 a čl. 7 odst. 1 této směrnice nebo článků 6 a 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu [9];
b) srovnává zboží nebo služby, jež slouží stejným potřebám nebo jsou zamýšleny pro stejný účel;
c) objektivně srovnává jeden nebo více základních, důležitých, ověřitelných a charakteristických rysů tohoto zboží nebo těchto služeb, mezi nimiž může být i cena;
d) nemá za následek oslabení důvěryhodnosti nebo znevážení ochranné známky, obchodní firmy, jiného rozlišovacího znaku, zboží, služeb, činností nebo postavení soutěžitele;
e) u produktů s označením původu se vždy odvolává na produkty se stejným označením;
f) netěží protiprávně z dobré pověsti ochranné známky, obchodní firmy nebo jiných rozlišovacích znaků soutěžitele anebo označení původu konkurujících produktů;
g) nepředstavuje zboží nebo službu jako napodobeninu nebo reprodukci jiného zboží nebo služeb nesoucích ochrannou známku nebo obchodní firmu;
h) nevede k záměně mezi obchodníky, mezi zadavatelem reklamy a soutěžitelem nebo k záměně ochranných známek, obchodních firem, jiných rozlišovacích znaků, zboží a služeb zadavatele reklamy s ochrannými známkami, obchodními firmami, jinými rozlišovacími znaky, zbožím a službami soutěžitele.
4. V článku 4 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Členské státy zajistí, aby v zájmu obchodníků a soutěžitelů existovaly přiměřené a účinné prostředky pro boj proti klamavé reklamě a pro dodržování předpisů o srovnávací reklamě.
Tyto prostředky zahrnují právní předpisy, jež umožní osobám nebo organizacím, které mají podle vnitrostátních právních předpisů oprávněný zájem na potírání klamavé reklamy nebo na regulaci srovnávací reklamy, aby
a) podaly žalobu ohledně takové reklamy
nebo
b) napadly takovou reklamu u správního orgánu, který je příslušný k rozhodování o stížnostech nebo k podání podnětu k zahájení příslušného soudního řízení.
Každému členskému státu je vyhrazeno rozhodnutí o tom, která z těchto možností bude dostupná a zda umožní soudům nebo správním orgánům požadovat, aby byly nejprve využity jiné stanovené prostředky pro vyřizování stížností, včetně prostředků uvedených v článku 5.
Každému členskému státu je vyhrazeno rozhodnutí,
a) zda mohou být tyto právní možnosti použity samostatně nebo společně proti určitému počtu obchodníků působících ve stejném hospodářském odvětví
a
b) zda mohou být tyto právní možnosti použity proti držiteli kodexu, pokud tento kodex podporuje porušování zákonných požadavků."
5. V článku 7 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
"1. Tato směrnice nebrání členským státům, aby v oblasti klamavé reklamy zachovaly nebo přijaly ustanovení zajišťující rozsáhlejší ochranu obchodníků a soutěžitelů."
Článek 15
Změny směrnic 97/7/ES a 2002/65/ES
1. Článek 9 směrnice 97/7/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Setrvačný prodej
S ohledem na zákaz setrvačného prodeje, stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu [10], přijmou členské státy nezbytná opatření ke zproštění spotřebitele povinnosti zaplatit cenu v případě nevyžádaného dodání, přičemž neexistenci odpovědi nelze vykládat jako souhlas.
2. Článek 9 směrnice 2002/65/ES se nahrazuje tímto:
"Článek 9
S ohledem na zákaz setrvačného prodeje, stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu [11], a aniž jsou dotčena ustanovení právních předpisů členských států o konkludentním prodloužení smluv uzavřených na dálku, pokud je tato pravidla dovolují, přijmou členské státy nezbytná opatření ke zproštění spotřebitele jakýchkoli závazků v případě nevyžádaných dodávek, přičemž neexistenci odpovědi nelze vykládat jako souhlas.
Článek 16
Změny směrnice 98/27/ES a nařízení (ES) č. 2006/2004
1. V příloze směrnice 98/27/ES se bod 1 nahrazuje tímto:
"1. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu (Úř. věst.
L 149, 11.6.2005, s. 22)."
2. V příloze nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 ze dne 27. října 2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele (nařízení o spolupráci v oblasti ochrany spotřebitele) [12] se doplňuje nový bod, který zní:
"16. Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu (Úř. věst.
L 149, 11.6.2005, s. 22)."
Článek 17
Informace
Členské státy přijmou vhodná opatření k informování spotřebitelů o vnitrostátních právních předpisech, kterými se provádí tato směrnice, a případně vyzvou obchodníky a držitele kodexu, aby informovali spotřebitele o svých kodexech chování.
Článek 18
Přezkum
1. Komise do 12.6.2011 předloží Evropskému parlamentu a Radě souhrnnou zprávu o uplatňování této směrnice, zejména čl. 3 odst. 9, článku 4 a přílohy I, o rozsahu další harmonizace a zjednodušení práva Společenství v oblasti ochrany spotřebitele a s přihlédnutím k čl. 3 odst. 5 o opatřeních, které je nutné přijmout na úrovni Společenství pro zachování náležité úrovně ochrany spotřebitele. V případě potřeby bude zpráva doplněna návrhem na revizi této směrnice nebo jiných souvisejících částí práva Společenství.
2. V souladu se Smlouvou vyvinou Evropský parlament a Rada úsilí, aby bylo o návrhu Komise předloženém podle odstavce 1 rozhodnuto do dvou let.
Článek 19
Provedení
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 12.6.2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi, stejně jako o všech následných změnách.
Budou tyto předpisy používat ode dne 12.12.2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 20
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 21
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 11. května 2005.
Směrnice Komise 2005/30/ES
ze dne 22. dubna 2005,
kterou se z důvodu přizpůsobení technickému pokroku mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES a 2002/24/ES týkající se schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES ze dne 17. června 1997 o některých konstrukčních částech a vlastnostech dvoukolových a tříkolových motorových vozidel [1], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/24/ES ze dne 18. března 2002 o schvalování typu dvoukolových a tříkolových motorových vozidel, kterou se zrušuje směrnice Rady 92/61/EHS [2], a zejména na článek 17 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 97/24/ES je jednou ze zvláštních směrnic pro účely postupu ES schvalování typu stanoveného směrnicí 2002/24/ES.
(2) Měla by se zavést technická opatření pro schvalování typu náhradních katalyzátorů jako samostatných technických celků, aby se zajistily vhodné emisní vlastnosti.
Měla by se zavést opatření, která by v členských státech podpořila provádění pomocí označování náhradních katalyzátorů a jejich obalů.
(3) Měl by být aktualizován kód schválení typu pro Maltu a Kypr v příloze V směrnice 2002/24/ES.
(4) Směrnice 97/24/ES a 2002/24/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Znění příloh směrnice 97/24/ES se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Přílohy II a V směrnice 2002/24/ES se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
1. Pokud jde o nové náhradní katalyzátory určené k montáži do vozidel, pro která bylo uděleno schválení typu podle směrnice 97/24/ES, s účinkem od 18. května 2006 členské státy:
a) neodmítnou udělení ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 2002/24/ES;
b) nezakáží jejich prodej nebo instalaci ve vozidle.
2. Pokud jde o nové náhradní katalyzátory, které nevyhovují směrnici 97/24/ES ve znění této směrnice, s účinkem od 18. května 2006 již členské státy neudělí ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 2002/24/ES z důvodů týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší, přípustné hladiny akustického tlaku nebo opatření proti neoprávněným úpravám.
Článek 4
1. Členské státy do 17. května 2006 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
Členské státy budou tyto předpisy používat od 18. května 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/31/ES
ze dne 29. dubna 2005,
kterou se mění směrnice Rady 84/500/EHS, pokud jde o prohlášení o souladu a kritéria provádění metod analýz pro keramické předměty určené pro styk s potravinami
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1935/2004 ze dne 27. října 2004 o materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami a o zrušení směrnic 80/590/EHS a 89/109/EHS [1], a zejména na čl. 5 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 84/500/EHS ze dne 15. října 1984 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se keramických předmětů určených pro styk s potravinami [2] je zvláštním opatřením ve smyslu článku 5 nařízení (ES) č. 1935/2004.
Týká se možné migrace olova a kadmia z keramických předmětů, které jsou v hotové podobě určeny ke styku s potravinami nebo které jsou ve styku s potravinami a jsou k tomuto účelu určeny.
(2) Článek 16 nařízení (ES) č. 1935/2004 uvádí, že zvláštní opatření mají požadovat, aby k materiálům a předmětům, na něž se tato opatření vztahují, bylo přiloženo písemné prohlášení o tom, že jsou v souladu s předpisy, které se na ně vztahují.
(3) Tento požadavek nebyl ještě ve směrnici 84/500/EHS stanoven.
Je třeba ho stanovit pro všechny keramické předměty, které ještě nejsou ve styku s potravinami, aby se zřetelně odlišily od ozdobných předmětů.
(4) Příslušné vnitrostátní orgány by měly mít přístup k dokumentů prokazujícím, že keramické předměty jsou v souladu s migračními limity olova a kadmia.
Proto by jim měl výrobce nebo dovozce do Společenství informace o provedených analýzách na žádost zpřístupnit.
(5) Směrnice 84/500/EHS stanoví metodu analýzy olova a kadmia.
V této oblasti byl zaznamenám pokrok a analytická metoda stanovení v uvedené směrnici je pouze jednou z několika možných metod.
Tato směrnice by měla vzít v úvahu technologický pokrok a stanovit soubor kritérií provádění, která musí analytická metoda splnit, a zohlednit přitom směrnici Komise 2001/22/ES, kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu dodržování maximálních limitů olova, kadmia, rtuti a 3-MCPD v potravinách [3].
(6) V souladu se zásadou proporcionality je nezbytné a vhodné, aby za účelem dosažení základního cíle zajištění volného pohybu keramických předmětů určených ke styku s potravinami byla stanovena pravidla správného uplatnění směrnice 84/500/EHS.
Tato směrnice nepřesahuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení sledovaných cílů v souladu s čl. 5 odst.
(7) Směrnice 84/500/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 84/500/EHS se mění takto:
1. Vkládá se článek 2a, který zní:
"Článek 2a
1. Ve všech fázích uvádění na trh až po maloobchodní prodej včetně se ke keramickým předmětům, které ještě nejsou ve styku s potravinami, připojuje písemné prohlášení podle článku 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1935/2004 [4].
Toto prohlášení je vystaveno výrobcem nebo prodejcem usazeným ve Společenství a obsahuje informace stanovené v příloze III této směrnice.
2. Příslušnou dokumentaci prokazující, že keramické předměty jsou v souladu migračními limity olova a kadmia stanovenými v článku 2, zpřístupní výrobce nebo dovozce do Společenství na žádost příslušným vnitrostátním orgánům.
Tato dokumentace obsahuje výsledky provedené analýzy, zkušební podmínky a název a adresu laboratoře, která zkoušku provedla.
2. Příloha II se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I této směrnice.
3. Doplňuje se nová příloha III, jejíž znění je uvedeno v příloze II této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 20. května 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Členské státy použijí tyto předpisy tak, aby:
a) povolily obchod s keramickými předměty, které jsou v souladu s touto směrnicí, a jejich používání od 20. května 2006.
b) zakázaly výrobu a dovoz keramických předmětů, které nejsou v souladu s touto směrnicí, do Společenství od 20. května 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES
ze dne 6. července 2005
o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a o změně směrnic Rady 92/42/EHS a Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozdíly mezi právními a správními předpisy přijatými členskými státy vzhledem k požadavkům na ekodesign energetických spotřebičů mohou vytvářet překážky obchodu a narušovat hospodářskou soutěž ve Společenství, a mohou mít tedy přímý dopad na vytvoření a fungování vnitřního trhu.
Harmonizace vnitrostátních právních předpisů je jediným prostředkem, který zabrání vytváření takových překážek obchodu a nekalé hospodářské soutěži.
(2) Na energetické spotřebiče připadá velká část spotřeby přírodních zdrojů a energie ve Společenství.
Mají rovněž řadu jiných významných dopadů na životní prostředí.
U naprosté většiny kategorií výrobků, které jsou dostupné na trhu Společenství, je možné zaznamenat různou míru dopadu na životní prostředí, ačkoli mají podobnou funkci a výkon.
V zájmu trvale udržitelného rozvoje by se mělo podporovat neustálé zlepšování celkového dopadu těchto výrobků na životní prostředí, zejména určením hlavních zdrojů negativních dopadů na životní prostředí a zamezením přenášení znečištění, pokud toto zlepšení nepředstavuje nepřiměřené náklady.
(3) Ekodesign energetických spotřebičů je zásadním faktorem strategie Společenství pro integrovanou výrobkovou politiku.
Jako preventivní přístup, který má optimalizovat vliv výrobků na životní prostředí při současném zachování jejich funkčních vlastností, poskytuje skutečně nové příležitosti pro výrobce, spotřebitele i pro společnost jako celek.
(4) Zlepšení energetické účinnosti — přičemž jednou z dostupných možností je efektivnější konečná spotřeba elektrické energie — se považuje za významné přispění k dosažení cílů Společenství v oblasti emisí skleníkových plynů.
Poptávka po elektrické energii je nejrychleji rostoucí kategorií konečné spotřeby energie a v příštích 20 až 30 letech se předpokládá její další růst, nebude-li uplatňována politika zabraňující tomuto směřování.
Je možné významné snížení spotřeby energie, jak předpokládá Komise ve svém Evropském programu pro změnu klimatu.
Změna klimatu je jednou z priorit Šestého akčního programu Společenství pro životní prostředí, stanoveného rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES [3].
Úspora energie je nákladově nejefektivnějším způsobem ke zvýšení bezpečnosti zásobování a snížení závislosti na dovozu.
Proto je nutné přijmout podstatná opatření na straně poptávky a stanovit cíle.
(5) Je nutné učinit opatření během fáze designu energetických spotřebičů, jelikož se ukazuje, že znečištění způsobené během životního cyklu výrobku je určeno v této fázi a vzniká zde většina nákladů.
(6) Je nutné stanovit soudržný rámec pro uplatňování ekodesignu Společenství na energetické spotřebiče, aby byl zajištěn volný pohyb výrobků, které těmto požadavkům vyhovují, a zlepšil se jejich celkový dopad na životní prostředí.
Takové požadavky Společenství by měly respektovat zásady korektní hospodářské soutěže a mezinárodního obchodu.
(7) Je nutné stanovit požadavky na ekodesign při zohlednění cílů a priorit Šestého akčního programu Společenství pro životní prostředí, případně včetně příslušných cílů tématických strategií tohoto programu.
(8) Záměrem této směrnice je dosažení vysoké úrovně ochrany životního prostředí snížením potenciálního dopadu energetických spotřebičů na životní prostředí, což nakonec přinese prospěch spotřebitelům a jiným konečným uživatelům.
Trvale udržitelný rozvoj také vyžaduje, aby byly řádně zváženy zdravotní, sociální a hospodářské důsledky plánovaných opatření.
Zlepšení energetické účinnosti výrobků přispívá k bezpečnosti zásobování energií, což je základním předpokladem zdravé hospodářské činnosti a tím i trvale udržitelného rozvoje.
(9) Členský stát, který považuje za nutné zachovat si vnitrostátní předpisy ze závažných důvodů týkajících se ochrany životního prostředí nebo zavést nové předpisy opírající se o nové vědecké poznatky vztahující se k ochraně životního prostředí z důvodu zvláštního problému, který se objeví v tomto členském státě až po přijetí prováděcích opatření, to může učinit za podmínek stanovených v čl. 95 odst. 4, 5 a 6 Smlouvy, který vyžaduje předběžné oznámení Komisi a schválení Komisí.
(10) Aby se maximalizoval přínos vylepšeného designu pro životní prostředí, může být nezbytné informovat spotřebitele o ekologickém provedení a vlastnostech energetických spotřebičů a poradit jim, jak výrobek používat způsobem, který je šetrný k životnímu prostředí.
(11) Přístup stanovený v Zelené knize o integrované výrobkové politice, který je významným inovativním prvkem Šestého akčního programu Společenství pro životní prostředí, usiluje o snížení dopadu výrobků na životní prostředí během jejich celého životního cyklu.
Zohledněním dopadu výrobku na životní prostředí během celého jeho životního cyklu již ve fázi designu může velmi usnadnit ochranu životního prostředí nákladově efektivním způsobem.
Je nutná dostatečná flexibilita, aby bylo možno tento faktor začlenit do konstrukce výrobku při současném zohlednění technických, funkčních a hospodářských aspektů.
(12) I když je žádoucí komplexní přístup k vlivu výrobků na životní prostředí, mělo by se až do přijetí pracovního plánu považovat za prioritní cíl v oblasti životního prostředí snížení emisí skleníkových plynů zvýšenou energetickou účinností.
(13) Může být nezbytné a odůvodněné stanovit zvláštní kvantifikované požadavky na ekodesign pro některé výrobky nebo jejich environmentální aspekty, aby bylo zajištěno, že jejich dopad na životní prostředí bude minimální.
S ohledem na naléhavou potřebu přispět k dodržení závazků v rámci Kjótského protokolu k Rámcové úmluvě Organizace spojených národů o změně klimatu (UNFCCC) a aniž je dotčen integrovaný přístup, který tato směrnice prosazuje, měla by se upřednostnit opatření s vysokým potenciálem ke snížení emisí skleníkových plynů s nízkými náklady.
Taková opatření mohou rovněž přispět k trvale udržitelnému využívání zdrojů a představují významný příspěvek k desetiletému rámci programů pro trvale udržitelnou výrobu a spotřebu, který byl dohodnut na světové schůzce na nejvyšší úrovni o trvale udržitelném rozvoji v Johannesburgu v září 2002.
(14) Energetická spotřeba energetických spotřebičů v pohotovostním režimu a ve vypnutém stavu by měla být obecně snížena na minimum nezbytné pro jejich řádné fungování.
(15) Nejlepší výrobky nebo technologie, které jsou k dispozici na trhu, včetně mezinárodních trhů, by se měly brát jako referenční a úroveň požadavků na ekodesign by se měla stanovit na základě technických, hospodářských a ekologických analýz.
Pružná metoda pro stanovení úrovně těchto požadavků usnadní rychlé zlepšení vlivu výrobků na životní prostředí.
Při této analýze by měly být konzultovány dotčené strany a měly by na ní aktivně spolupracovat.
Stanovení závazných opatření vyžaduje důkladné konzultace se stranami, jichž se týká.
Během těchto konzultací se může ukázat, že je nutné tato opatření zavádět postupně nebo že jsou nezbytná přechodná opatření.
Stanovení prozatímních cílů zvyšuje předvídatelnost politiky, umožňuje přizpůsobit vývojový cyklus výrobku a usnadňuje dotčeným stranám dlouhodobé plánování.
(16) Upřednostnit by se měly alternativní postupy jako samoregulace, kterou provádí výrobní odvětví, pokud lze cílů politiky dosáhnout pomocí těchto opatření pravděpodobně rychleji nebo méně nákladným způsobem než závaznými požadavky.
Právní opatření mohou být nutná tam, kde tržní síly neusměrňují vývoj žádaným směrem nebo dostatečně rychle.
(17) Samoregulace, včetně dobrovolných dohod nabízených ve formě jednostranných závazků výrobního odvětví, může vést k rychlému pokroku díky rychlému a nákladově efektivnímu provádění a umožňuje pružné a náležité přizpůsobení se technologickým možnostem a citlivosti trhu.
(18) Pro hodnocení dobrovolných dohod nebo jiných samoregulačních opatření předložených jako alternativní možnost k prováděcím opatřením by měly být k dispozici informace alespoň o těchto otázkách: otevřená účasti, přidaná hodnota, reprezentativnost, kvantifikované a představené cíle, účast občanské společnosti, dohled a předkládání zpráv, nákladová efektivita provádění samoregulační iniciativy, udržitelnost.
(19) Kapitola 6 "sdělení Komise o environmentálních dohodách na úrovni Společenství v rámci akčního plánu pro zjednodušení a zlepšení regulačního prostředí" může poskytnout užitečný návod při posuzování samoregulace výrobního odvětví v souvislosti s touto směrnicí.
(20) Tato směrnice by měla podporovat také zavedení ekodesignu do malých a středních podniků a velmi malých podniků.
Toto zavedení by mohlo být usnadněno širokou dostupností informací souvisejících s udržitelností jejich výrobků a přístupem k těmto informacím.
(21) Energetické spotřebiče, které splňují požadavky na ekodesign stanovené v prováděcích opatřeních k této směrnici, by měly nést označení "CE" a obsahovat související údaje, aby bylo možné jejich uvedení na vnitřní trh a jejich volný pohyb.
Je nezbytné přísné vymáhání prováděcích opatření, aby byl snížen dopad regulovaných energetických spotřebičů na životní prostředí a zajištěna korektní hospodářská soutěž.
(22) Při přípravě prováděcích opatření a svého pracovního plánu by měla Komise konzultovat zástupce členských států i dotčené strany, kterých se tato skupina výrobků týká, například výrobní odvětví, včetně malých a středních podniků, řemeslníky, odborové organizace, velkoobchodníky, maloobchodníky, dovozce, skupiny zabývající se ochranou životního prostředí a organizace spotřebitelů.
(23) Při přípravě prováděcích opatření by Komise měla řádně zohlednit stávající vnitrostátní právní předpisy v oblasti životního prostředí, zejména předpisy týkající se jedovatých látek, které by měly být podle názorů členských států zachovány, aniž by se snížila stávající a oprávněná úroveň ochrany v členských státech.
(24) Měly by se zohlednit moduly a pravidla určená k použití ve směrnicích technické harmonizace stanovených v rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace [4].
(25) Orgány dohledu by si měly vyměňovat informace o opatřeních, která jsou plánována v oblasti působnosti této směrnice, s cílem zlepšit dohled nad trhem.
Při této spolupráci by měly být co nejvíce využity elektronické komunikační prostředky a odpovídající programy Společenství.
Měla by se usnadnit výměna informací o vlivu na životní prostředí během životního cyklu produktu a o dosažených úspěších designového řešení.
Zásadním přínosem této směrnice je shromažďování a šíření poznatků získaných při snaze výrobců o ekodesign.
(26) Příslušným subjektem je zpravidla veřejný nebo soukromý subjekt určený orgány veřejné moci, který poskytuje nezbytné záruky nestrannosti a dostupné odbornosti pro ověření výrobku z hlediska toho, jak vyhovuje použitelným prováděcím opatřením.
(27) Vědomy si důležitosti toho, aby se předcházelo neshodě, měly by členské státy zajistit, aby byly k dispozici nezbytné prostředky pro účinný dohled nad trhem.
(28) Ve vztahu k odbornému vzdělávání a informacím o ekodesignu pro malé a střední podniky může být účelné zvážit doprovodné činnosti.
(29) Je v zájmu fungování vnitřního trhu, aby byly k dispozici normy, které jsou harmonizovány na úrovni Společenství.
Jakmile je zveřejněn odkaz na takovou normu v Úředním věstníku Evropské unie, lze předpokládat, že při jejím dodržení budou splněny odpovídající požadavky stanovené v prováděcích opatřeních přijatých na základě této směrnice, ačkoli by měly být povoleny i jiné způsoby prokazování shody.
(30) Jedním z hlavních úkolů harmonizovaných norem je pomoci výrobcům uplatňovat prováděcí opatření přijatá podle této směrnice.
Uvedené normy by mohly být zásadní pro stanovení měřicích a zkušebních metod.
V případě obecných požadavků na ekodesign by mohly harmonizované normy významně přispět výrobcům, aby se na ně orientovali při určování ekologického profilu svého výrobku v souladu s požadavky použitelného prováděcího opatření.
Tyto normy by měly jednoznačně uvádět vztah mezi svými ustanoveními a stanovenými požadavky.
Účelem harmonizovaných norem by nemělo být stanovení limitů pro environmentální aspekty.
(31) Pro účely definic použitých v této směrnici je vhodné odkázat na odpovídající mezinárodní normy jako ISO 14040.
(32) Tato směrnice je v souladu se některými zásadami k provedení nového přístupu stanoveného v usnesení Rady ze dne 7. května 1985 o novém přístupu k technické harmonizaci a normám [5] a odkazování na harmonizované evropské normy.
V usnesení Rady ze dne 28. října 1999 o úloze normalizace v Evropě [6] se doporučuje, aby Komise přezkoumala, zda by se zásada nového přístupu neměla rozšířit na oblasti, na něž se dosud nevztahuje, jako způsob zlepšení a zjednodušení právních předpisů, kdykoli je to možné.
1980/2000 ze dne 17. července 2000 o revidovaném systému Společenství pro udělování ekoznačky [8], nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2422/2001 ze dne 6. listopadu 2001 o programu Společenství na označování energetické účinnosti kancelářských přístrojů štítky [9], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních [10], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/95/ES ze dne 27. ledna 2003 o omezení používání některých nebezpečných látek v elektrických a elektronických zařízeních [11] a směrnice Rady 76/769/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků [12].
Vzájemné působení této směrnice a stávajících nástrojů Společenství by mělo přispět ke zvýšení jejich dopadu a ke stanovení jednotných požadavků pro výrobce.
(34) Jelikož směrnice Rady 92/42/EHS ze dne 21. května 1992 o požadavcích na účinnost nových teplovodních kotlů na kapalná nebo plynná paliva [13], směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES ze dne 3. září 1996 o požadavcích na energetickou účinnost elektrických chladniček, mrazniček a jejich kombinací, které jsou určeny pro domácnost [14], a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/55/ES ze dne 18. září 2000 o požadavcích na energetickou účinnost předřadníků k zářivkám [15] již obsahují ustanovení k revizi požadavků na energetickou účinnost, měly by být začleněny do tohoto rámce.
(35) Směrnice 92/42/EHS stanoví, že k hodnocení energetické účinnosti kotlů by se měl používat systém hvězdiček.
Jelikož členské státy i výrobní odvětví souhlasí s tím, že tento systém hodnocení nepřinesl očekávané výsledky, měla by se směrnice 92/42/EHS změnit, aby se otevřela cesta pro účinnější systémy.
(36) Požadavky stanovené ve směrnici Rady 78/170/EHS ze dne 13. února 1978 o účinnosti zdrojů tepla pro vytápění a přípravu teplé užitkové vody v nových nebo stávajících neprůmyslových budovách a izolace rozvodu tepla a teplé užitkové vody v nových neprůmyslových budovách [16] byly nahrazeny ustanoveními směrnice 92/42/EHS, směrnice Rady 90/396/EHS ze dne 29. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se spotřebičů plynných paliv [17] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/91/ES ze dne 16. prosince 2002 o energetické náročnosti budov [18].
Směrnice 78/170/EHS by proto měla být zrušena.
(37) Směrnice Rady 86/594/EHS ze dne 1. prosince 1986 o vzduchem přenášeném hluku vyzařovaném spotřebiči pro domácnost [19] stanoví podmínky, za nichž mohou členské státy vyžadovat zveřejňování informací o hluku vyzařovaném těmito spotřebiči, a definuje postup ke stanovení úrovně hluku.
Pro účely harmonizace by se měly emise hluku zahrnout do integrovaného hodnocení vlivu výrobku na životní prostředí.
Jelikož tato směrnice stanoví uvedený integrovaný přístup, měla by být směrnice 86/594/EHS zrušena.
(38) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [20].
(39) Členské státy by měly stanovit sankce, které budou uloženy v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých podle této směrnice.
Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(40) Mělo by se pamatovat na to, že v odstavci 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [21] se uvádí, že by Rada měla "podněcovat členské státy, aby pro vlastní účely a v zájmu Společenství vypracovaly tabulky, které budou pokud možno obsahovat srovnání mezi směrnicemi a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejňovaly".
(41) Jelikož cíle navrhovaného opatření, totiž zajištění fungování vnitřního trhu stanovením přiměřených ekologických požadavků pro výrobky, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu jeho rozsahu a účinků, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(42) Výbor regionů byl konzultován, avšak nevydal stanovisko,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví rámec pro určení požadavků Společenství na ekodesign energetických spotřebičů s cílem zajistit volný pohyb těchto výrobků na vnitřním trhu.
2. Tato směrnice se týká stanovení požadavků, jež musí splnit energetické spotřebiče, na něž se vztahují prováděcí opatření, aby mohly být uvedeny na trh nebo do provozu.
Přispívá k trvale udržitelnému rozvoji zvýšením energetické účinnosti a úrovně ochrany životního prostředí, přičemž současně zvyšuje bezpečnost zásobování elektrickou energií.
3. Tato směrnice se nevztahuje na dopravní prostředky určené k přepravě osob nebo zboží.
4. Touto směrnicí a prováděcími opatřeními přijatými podle ní nejsou dotčeny právní předpisy Společenství v oblasti nakládání s odpadem a právní předpisy Společenství o chemikáliích, včetně právních předpisů Společenství o fluorovaných skleníkových plynech.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "energetickým spotřebičem" výrobek, který je po uvedení na trh nebo do provozu závislý na energetickém vstupu (elektrická energie, fosilní paliva nebo obnovitelné zdroje energie), aby mohl fungovat v souladu se svým účelem, nebo výrobek určený k výrobě, přenosu nebo měření takové energie, včetně částí závislých na energetickém vstupu, které jsou určeny k zabudování do energetického spotřebiče, na nějž se vztahuje tato směrnice, a které jsou uváděny na trh anebo do provozu jako jednotlivé části pro konečné uživatele, přičemž u nich lze posoudit vliv na životní prostředí samostatně;
2. "konstrukčními částmi a podsestavami" části určené k zabudování do energetického spotřebiče, jež nejsou uváděny na trh anebo do provozu jako jednotlivé části pro konečné uživatele nebo u nichž nelze posoudit vliv na životní prostředí samostatně;
3. "prováděcími opatřeními" opatření přijatá podle této směrnice, která stanoví požadavky na ekodesign pro definované energetické spotřebiče nebo na jejich environmentální aspekty;
4. "uvedením na trh" první zpřístupnění energetického spotřebiče na trhu Společenství za účelem jeho distribuce nebo používání ve Společenství za úplatu nebo zdarma a bez ohledu na způsob prodeje;
5. "uvedením do provozu" první použití energetického spotřebiče za zamýšleným účelem konečným uživatelem ve Společenství;
6. "výrobcem" fyzická nebo právnická osoba vyrábějící energetický spotřebič, na nějž se vztahuje tato směrnice, která odpovídá za shodu výrobku s touto směrnicí s ohledem na jeho uvádění na trh nebo do provozu, a to pod vlastním jménem nebo obchodním označením výrobce, nebo pro jeho vlastní použití.
Neexistuje-li výrobce ve smyslu první věty nebo dovozce ve smyslu bodu 8, považuje se za výrobce fyzická nebo právnická osoba, která uvádí na trh nebo do provozu energetické spotřebiče, na něž se vztahuje tato směrnice;
7. "zplnomocněným zástupcem" fyzická nebo právnická osoba usazená ve Společenství, která obdržela od výrobce písemné pověření k tomu, aby jeho jménem plnila zcela nebo zčásti povinnosti a formality spojené s touto směrnicí;
8. "dovozcem" fyzická nebo právnická usazená ve Společenství, která v rámci své obchodní činnosti uvádí na trh Společenství výrobek ze třetí země;
9. "materiály" veškeré materiály používané během životního cyklu energetického spotřebiče;
10. "designem výrobku" souhrn postupů, které převádějí právní, technické, bezpečnostní, funkční, tržní nebo jiné požadavky, které má energetický spotřebič splňovat, do technické specifikace energetického spotřebiče;
11. "environmentálním aspektem" prvek nebo funkce energetického spotřebiče, které mohou mít vliv na životní prostředí během životního cyklu tohoto spotřebiče;
12. "dopadem na životní prostředí" změna životního prostředí vyplývající zcela nebo částečně z energetického spotřebiče během jeho životního cyklu;
13. "životním cyklem" následné a vzájemně propojené fáze života energetického spotřebiče od zpracování surovin po jeho konečné odstranění;
14. "opětovným použitím" jakýkoli způsob, kterým jsou energetický spotřebič nebo jeho konstrukční části po skončení prvního používání použity k témuž účelu, pro který byly určeny, včetně dalšího použití energetického spotřebiče, který byl vrácen do sběrného místa, distributorovi, k recyklaci nebo výrobci, a rovněž opětovné použití energetického spotřebiče po renovaci;
15. "recyklací" přepracování odpadních materiálů ve výrobním procesu pro původní nebo pro jiné účely, ale s vyloučením energetického využití;
16. "energetickým využitím" se rozumí použití spalitelných odpadů jako prostředku pro výrobu energie přímým spalováním spolu s jiným odpadem nebo bez něj, ale s využitím tepla;
17. "využitím" jakýkoli z použitelných postupů uvedených v příloze II B směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech [22];
18. "odpadem" jakákoli látka nebo předmět podle kategorií uvedených v příloze I směrnice 75/442/EHS, které držitel odstraňuje, nebo chce či musí odstranit;
19. "nebezpečným odpadem" odpad uvedený v čl. 1 odst. 4 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech [23];
20. "ekologickým profilem" popis vstupů a výstupů energetického spotřebiče (například materiál, emise a odpad) spojených s tímto energetickým spotřebičem během jeho životního cyklu významných z hlediska jeho dopadu na životní prostředí a vyjádřených v měřitelných fyzikálních veličinách v souladu s prováděcími opatřeními použitelnými na tento energetický spotřebič;
21. "vlivem na životní prostředí" u energetického spotřebiče výsledky řízení výrobce, pokud jde o environmentální aspekty energetického spotřebiče uvedené v jeho technické dokumentaci;
22. "zlepšením vlivu na životní prostředí" proces zlepšování vlivu energetického spotřebiče na životní prostředí po několik následných generací výrobků, přičemž zlepšení nemusí nastat u všech environmentálních aspektů výrobků zároveň;
23. "ekodesignem" začlenění environmentálních aspektů do konstrukce výrobku s cílem zlepšit vliv energetického spotřebiče na životní prostředí během celého životního cyklu;
24. "požadavkem na ekodesign" požadavek na energetický spotřebič nebo na jeho design, který má zlepšit vliv tohoto výrobku na životní prostředí, nebo požadavek na poskytování informací o environmentálních aspektech energetického spotřebiče;
25. "obecným požadavkem na ekodesign" požadavek na ekodesign založený na ekologickém profilu energetického spotřebiče jako celku bez stanovených mezních hodnot pro určité environmentální aspekty;
26. "zvláštním požadavkem na ekodesign" kvantifikovaný a měřitelný požadavek na ekodesign týkající se konkrétního environmentálního aspektu energetického spotřebiče, například spotřeba energie při užívání vypočtená pro danou jednotku výstupního výkonu;
27. "harmonizovanou normou" technická specifikace přijatá uznaným normalizačním orgánem v rámci pověření Komise v souladu s postupy stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů [24] za účelem určení evropského požadavku, jejíž dodržování není závazné.
Článek 3
Uvedení na trh nebo do provozu
1. Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření k zajištění toho, aby energetické spotřebiče na něž se vztahují prováděcí opatření, mohly být uváděny na trh nebo do provozu pouze tehdy, vyhovují-li těmto opatřením a mají-li označení CE v souladu s článkem 5.
2. Členské státy určí orgány odpovědné za dohled nad trhem.
Zajistí, aby tyto orgány měly potřebné pravomoci k přijetí vhodných opatření, která jsou jim uložena podle této směrnice, a aby tyto pravomoci využívaly.
Členské státy určují úkoly, pravomoci a organizační opatření pro příslušné orgány, které jsou oprávněny
i) organizovat náležité kontroly shody energetického spotřebiče v přiměřeném rozsahu a přinutit podle článku 7 výrobce nebo jeho zplnomocněného zástupce, aby stáhl z trhu nevyhovující energetické spotřebiče,
ii) vyžádat si od dotčených stran veškeré potřebné informace, jak je stanoveno v prováděcích opatřeních,
iii) odebírat vzorky výrobků a provádět u nich kontroly shody.
3. Členské státy pravidelně informují Komisi o výsledcích dohledu nad trhem a Komise případně tyto informace předá ostatním členským státům.
4. Členské státy zajistí, aby spotřebitelé a jiné dotčené strany měli příležitost předat příslušným orgánům připomínky týkající se shody výrobků.
Článek 4
Povinnosti dovozce
Není-li výrobce usazen ve Společenství a neexistuje-li zplnomocněný zástupce, má povinnost
- zajistit, že energetický spotřebič uvedený na trh nebo do provozu je v souladu s touto směrnicí a použitelnými prováděcími opatřeními,
- mít k dispozici prohlášení o shodě a technickou dokumentaci dovozce.
Článek 5
Označování a prohlášení o shodě
1. Před uvedením energetického spotřebiče, na nějž se vztahují prováděcí opatření, na trh nebo do provozu je připojeno označení shody CE a vydáno prohlášení o shodě, čímž výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce zajistí a prohlásí, že tento energetický spotřebič splňuje všechna příslušná ustanovení použitelného prováděcího opatření.
2. Označení shody se skládá z písmen "CE", jak je uvedeno v příloze III.
3. Prohlášení o shodě obsahuje prvky uvedené v příloze VI a odkazuje na odpovídající prováděcí opatření.
4. Je zakázáno připojovat k energetickému spotřebiči jakékoli jiné označení, které by mohlo uvádět uživatele v omyl, pokud jde o význam a tvar označení CE.
5. Členské státy mohou požadovat, aby informace, které mají být poskytnuty podle přílohy I části 2, byly uvedeny v jejich úředním jazyku nebo jazycích v okamžiku, kdy se energetický spotřebič dostane ke konečnému uživateli.
Členské státy také povolí poskytnutí těchto údajů v jednom nebo více jiných úředních jazycích Společenství.
Při použití prvního pododstavce členské státy zohlední zejména,
a) zda lze údaje poskytnout pomocí harmonizovaných symbolů nebo uznávaných kódů či jiným způsobem;
b) typ předpokládaného uživatele energetického spotřebiče a povahu informací, které mají být poskytnuty.
Článek 6
Volný pohyb
1. Členské státy na svém území nezakáží, neomezí ani neztíží uvádění na trh nebo do provozu energetického spotřebiče, který vyhovuje všem příslušným ustanovením použitelného prováděcího opatření a který má v souladu s článkem 5 označení CE, z důvodu požadavků na ekodesign týkajících se parametrů ekodesignu uvedených v příloze I části 1, na něž se vztahuje použitelné prováděcí opatření.
2. Členské státy na svém území nezakáží, neomezí ani neztíží uvádění na trh nebo do provozu energetického spotřebiče, který má označení CE v souladu s článkem 5, z důvodu požadavků na ekodesign týkajících se parametrů ekodesignu uvedených v příloze I části 1, u kterých použitelné prováděcí nařízení stanoví, že není nutný žádný požadavek na ekodesign.
3. Členské státy nesmějí bránit tomu, aby byly například na veletrzích, výstavách a při ukázkách vystaveny energetické spotřebiče, které nevyhovují použitelnému prováděcímu opatření, za předpokladu, že jsou opatřeny viditelným označením, že nesmějí být uváděny na trh nebo do provozu, dokud u nich nebude dosaženo shody.
Článek 7
Ochranná doložka
1. Zjistí-li členský stát, že energetický spotřebič, který má označení CE uvedené v článku 5 a který se používá v souladu se zamýšleným použitím, nevyhovuje všem příslušným ustanovením použitelného prováděcího opatření, je výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce povinen zajistit, aby tento energetický spotřebič vyhovoval použitelnému prováděcímu opatření nebo označení CE a aby bylo ukončeno porušování podmínek stanovených dotyčným členským státem.
Existují-li dostatečné důkazy o tom, že energetický spotřebič nemusí vykazovat shodu, přijme členský stát nezbytná opatření, která v závislosti na závažnosti neshody mohou obsahovat až zákaz uvedení energetického spotřebiče na trh do doby, než je zajištěna shoda.
Trvá-li neshoda i nadále, členský stát omezí nebo zakáže uvádění dotyčného energetického spotřebiče na trh nebo do provozu nebo zajistí jeho stažení z trhu.
V případech zákazu nebo stažení z trhu je neprodleně informována Komise a ostatní členské státy.
2. V rozhodnutí členského státu podle této směrnice, kterým se omezuje nebo zakazuje uvádění energetického spotřebiče na trh nebo do provozu, musí být uvedeny důvody, na nichž se toto rozhodnutí zakládá.
Toto rozhodnutí je neprodleně oznámeno dotčené straně, která je zároveň informována o opravných prostředcích, které má k dispozici podle právních předpisů platných v dotyčném členském státě, a o lhůtách pro jejich podání.
3. Členský stát neprodleně informuje Komisi a ostatní členské státy o rozhodnutí přijatém podle odstavce 1, přičemž uvede důvody tohoto rozhodnutí a zejména, zda je neshoda způsobena
a) nesplněním požadavků použitelného prováděcího opatření;
b) nesprávným použitím harmonizovaných norem uvedených v čl. 10 odst. 2;
c) nedostatky v harmonizovaných normách uvedených v čl. 10 odst. 2.
4. Komise neprodleně zahájí konzultace s dotčenými stranami a může si vyžádat technickou konzultaci u nezávislých externích odborníků.
Po těchto konzultacích Komise neprodleně informuje o svých názorech členský stát, který přijal rozhodnutí, a rovněž ostatní členské státy.
Má-li Komise za to, že rozhodnutí je neodůvodněné, neprodleně o tom informuje členské státy.
5. Je-li rozhodnutí uvedené v odstavci 1 založeno na nedostatku v harmonizované normě, zahájí Komise neprodleně postup stanovený v čl. 10 odst. 2, 3 a 4. Současně uvědomí výbor uvedený v čl. 19 odst. 1.
6. Členské státy a Komise přijmou v odůvodněných případech opatření nezbytná k zajištění důvěrnosti údajů poskytnutých během tohoto postupu.
7. Rozhodnutí, která členské státy přijmou podle tohoto článku, se zveřejňují transparentním způsobem.
8. Stanovisko Komise k těmto rozhodnutím je zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 8
Posuzování shody
1. Před uvedením energetického spotřebiče, na nějž se vztahují prováděcí opatření, na trh nebo do provozu zajistí výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce, aby bylo provedeno posouzení shody tohoto energetického spotřebiče se všemi příslušnými požadavky použitelného prováděcího opatření.
2. Postupy posuzování shody jsou určeny v prováděcích opatřeních a ponechávají výrobcům na výběr mezi interní kontrolou designu stanovenou v příloze IV a systémem řízení stanoveným v příloze V. V řádně odůvodněných případech přiměřených riziku vyplývajícímu z výrobku se pro postup posouzení shody zvolí jeden z odpovídajících modulů popsaných v rozhodnutí 93/465/EHS.
Má-li členský stát vážné informace o pravděpodobné neshodě energetického spotřebiče, co nejdříve zveřejní odůvodněné vyhodnocení shody energetického spotřebiče, které může provést příslušný subjekt, aby byl v případě potřeby poskytnut čas na opravná opatření.
Navrhla-li energetický spotřebič, na nějž se vztahují prováděcí opatření, organizace, která je registrována v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 761/2001 ze dne 19. března 2001 o dobrovolné účasti organizací v systému řízení a auditu z hlediska ochrany životního prostředí (EMAS) [25], a je-li v této registraci zahrnuta projekční činnost, má se za to, že systém řízení této organizace splňuje požadavky přílohy V této směrnice.
Navrhla-li energetický spotřebič, na nějž se vztahují prováděcí opatření, organizace, která má systém řízení, který zahrnuje projekční činnost a který se provádí podle harmonizovaných norem, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie, má se za to, že tento systém řízení splňuje příslušné požadavky přílohy V.
3. Po uvedení energetického spotřebiče, na nějž se vztahují prováděcí opatření, na trh nebo do provozu uchovává výrobce nebo jeho zplnomocněný zástupce příslušné dokumenty týkající se provedeného posouzení shody a vydaných prohlášení o shodě po dobu deseti let od vyrobení posledního uvedeného energetického spotřebiče, aby byly dostupné pro kontrolu členských států.
Příslušné dokumenty musí být předloženy do deseti dnů po obdržení žádosti příslušného orgánu členského státu.
4. Dokumenty týkající se posouzení shody a prohlášení o shodě uvedené v článku 5 se vyhotovují v jednom z úředních jazyků Společenství.
Článek 9
Předpoklad shody
1. Členské státy mají za to, že energetický spotřebič, který má označení CE podle článku 5, odpovídá příslušným ustanovením použitelného prováděcího opatření.
2. Členské státy mají za to, že energetický spotřebič, který byl vyroben podle harmonizovaných norem, jejichž referenční čísla byla zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie, splňuje všechny příslušné požadavky použitelného prováděcího opatření, na něž se tyto normy vztahují.
3. U energetických spotřebičů, kterým byla udělena ekoznačka Společenství podle nařízení (ES) č. 1980/2000, se má za to, že splňují požadavky použitelného prováděcího opatření na ekodesign, splňuje-li tyto požadavky ekoznačka.
4. Pro účely předpokladu shody v souvislosti s touto směrnicí může Komise postupem podle čl. 19 odst. 2 rozhodnout, že jiné ekoznačky splňují podmínky ekoznačky Společenství podle nařízení (ES) č. 1980/2000. U energetických spotřebičů, kterým byly uděleny uvedené jiné ekoznačky, se má za to, že splňují požadavky použitelného prováděcího opatření na ekodesign, splňuje-li tyto požadavky dotyčná ekoznačka.
Článek 10
Harmonizované normy
1. Členské státy v možném rozsahu zajistí, aby byla přijata odpovídající opatření, která umožní, aby byl proces přípravy a monitorování harmonizovaných norem na vnitrostátní úrovni konzultován s dotčenými stranami.
2. Má-li členský stát nebo Komise za to, že harmonizované normy, u nichž se předpokládá, že jejich použití splňuje zvláštní ustanovení použitelného prováděcího opatření, těmto ustanovením zcela nevyhovují, informuje dotčený členský stát nebo Komise s uvedením důvodů stálý výbor zřízený článkem 5 směrnice 98/34/ES.
Výbor neprodleně vydá stanovisko.
3. Na základě stanoviska výboru Komise rozhodne, zda se odkazy na dotčené harmonizované normy v Úředním věstníku Evropské unie zveřejní, nezveřejní, zveřejní s výhradou, zachovají nebo zruší.
4. Komise informuje dotčený evropský orgán pro normalizaci a případně udělí nové pověření k revizi dotyčných harmonizovaných norem.
Článek 11
Požadavky na konstrukční části a podsestavy
V prováděcích opatřeních se může vyžadovat, aby výrobci nebo jejich zplnomocnění zástupci, kteří uvádějí konstrukční části a podsestavy na trh nebo do provozu, poskytli výrobci energetického spotřebiče, na nějž se vztahují prováděcí opatření, pro tyto konstrukční části a podsestavy příslušné údaje o materiálovém složení a spotřebě energie, materiálů nebo zdrojů.
Článek 12
Správní spolupráce a výměna informací
1. Členské státy zajistí, aby byla přijata vhodná opatření k podněcování orgánů příslušných pro uplatňování této směrnice, aby vzájemně spolupracovaly a poskytovaly sobě navzájem i Komisi informace, s cílem podílet se na působení této směrnice, zejména podílet se na uplatňování článku 7.
Při správní spolupráci a výměně informací se co nejvíce využijí elektronické komunikační prostředky, přičemž je možná podpora z příslušných programů Společenství.
Členské státy informují Komisi o orgánech příslušných pro uplatňování této směrnice.
2. O přesné povaze a struktuře výměny informací mezi Komisí a členskými státy se rozhoduje postupem podle čl. 19 odst. 2.
3. Komise přijme vhodná opatření, aby podporovala spolupráci mezi členskými státy uvedenou v tomto článku a k této spolupráci přispěla.
Článek 13
Malé a střední podniky
1. V souvislosti s programy, kterých mohou využívat malé a střední podniky a velmi malé podniky, přihlíží Komise k podnětům, které pomáhají malým a středním podnikům a velmi malým podnikům zohlednit při designu výrobků také environmentální aspekty, včetně energické účinnosti.
2. Členské státy zajistí, aby se malým a středním podnikům a velmi malým podnikům dostalo pobídek, zejména prostřednictvím zvyšené podpory kontaktních sítí a struktur, k tomu, aby již při designu výrobku přijaly přístup přijatelný z hlediska životního prostředí a aby se přizpůsobovaly budoucím evropským právním předpisům.
Článek 14
Informování spotřebitele
Výrobci v souladu s použitelným prováděcím opatřením a formou, kterou uznají za vhodnou, zajistí, aby byly spotřebitelům energetických spotřebičů dostupné
- nezbytné informace o tom, jak mohou přispět k udržitelnému užívání výrobku,
- ekologický profil výrobku a výhody ekodesignu, vyžaduje-li to prováděcí opatření.
Článek 15
Prováděcí opatření
1. Pokud energetický spotřebič splňuje kritéria uvedená v odstavci 2, musí se na něj vztahovat prováděcí nebo samoregulační opatření podle odst. 3 písm. b). Při přijímání prováděcích opatření jedná Komise postupem podle čl. 19 odst. 2.
2. Kritéria uvedená v odstavci 1 jsou tato:
a) energetické spotřebiče mají podle posledních dostupných údajů významný objem prodejů, orientačně více než 200000 jednotek ve Společenství za rok;
b) energetický spotřebič má vzhledem k množství uvedenému na trh nebo do provozu významný dopad na životní prostředí v rámci Společenství, jak je stanoveno ve strategických prioritách Společenství v rozhodnutí č. 1600/2002/ES;
c) energetický spotřebič má významný potenciál ke zlepšení dopadu na životní prostředí bez nepřiměřeně vysokých nákladů, s přihlédnutím zejména k
- neexistenci příslušných právních předpisů Společenství nebo neschopnosti tržních sil tento problém řádně vyřešit,
- velkým rozdílům ve vlivu na životní prostředí u jednotlivých energetických spotřebičů, které jsou dostupné na trhu a mají rovnocenné použití.
3. Při přípravě návrhu prováděcího opatření zohlední Komise názory výboru uvedeného v čl. 19 odst. 1 a dále vezme v úvahu
a) priority Společenství v oblasti životního prostředí stanovené v rozhodnutí č. 1600/2002/ES nebo v Evropském programu pro změnu klimatu (ECCP) vypracovaném Komisí;
b) příslušné právní předpisy Společenství a samoregulaci, například dobrovolné dohody, u nichž lze na základě hodnocení podle článku 17 předpokládat, že povedou ke splnění politických cílů rychleji nebo při nižších nákladech než závazné požadavky.
4. Při vypracování návrhu prováděcího opatření Komise
a) zváží životní cyklus energetického spotřebiče a veškeré významné environmentální aspekty, mimo jiné energetickou účinnost.
Hloubka analýzy environmentálních aspektů a možností jejich zlepšování musí být přiměřená jejich významu.
Přijetí požadavků na ekodesign, pokud jde o významné environmentální aspekty určitého energetického spotřebiče, nesmí být neúměrně zdržováno z důvodu nejistoty ohledně jiných aspektů;
b) provede posouzení dopadu energetického spotřebiče na životní prostředí, spotřebitele a výrobce, včetně malých a středních podniků, s ohledem na konkurenceschopnost, včetně trhů mimo Společenství, inovaci, přístup na trh a náklady a výnosy;
c) zohlední stávající vnitrostátní právní předpisy v oblasti životního prostředí, které členské státy považují za významné;
d) provede náležité konzultace se zástupci zúčastněných stran;
e) vypracuje odůvodnění návrhu prováděcího opatření na základě posouzení uvedeného v písmenu b);
f) stanoví jednu nebo více lhůt pro provedení, případná postupná nebo přechodná opatření nebo období, přičemž zohlední zejména možný dopad na malé a střední podniky nebo na zvláštní skupiny výrobků vyráběných hlavně malými a středními podniky.
5. Prováděcí opatření musí splňovat všechna tato kritéria:
a) z hlediska uživatele neexistuje žádný významný negativní dopad na funkčnost výrobku;
b) není nepříznivě ovlivněno zdraví, bezpečnost a životní prostředí;
c) neexistuje významný negativní dopad na spotřebitele, zejména co se týče cenové dostupnosti a nákladů během životního cyklu výrobku;
d) neexistuje závažný negativní dopad na konkurenceschopnost průmyslu;
e) určení požadavku na ekodesign v zásadě nevede k tomu, že výrobci musí převzít určitou chráněnou technologii;
f) nepředstavují pro výrobce nadměrné administrativní zatížení.
6. Prováděcí opatření stanoví požadavky na ekodesign v souladu s přílohou I a/nebo přílohou II.
Pro vybrané environmentální aspekty s podstatným dopadem na životní prostředí zavede zvláštní požadavky na ekodesign.
Prováděcí opatření mohou rovněž stanovit, že pro určité zvláštní parametry ekodesignu uvedené v příloze I části 1 není nutný žádný požadavek na ekodesign.
7. Požadavky jsou formulovány tak, aby orgány dohledu nad trhem mohly ověřit shodu energetického spotřebiče s požadavky prováděcího opatření.
Prováděcí opatření stanoví, zda ověření shody lze dosáhnout přímo na energetickém spotřebiči nebo na základě technické dokumentace.
8. Prováděcí opatření obsahují prvky uvedené v příloze VII.
9. Příslušné studie a analýzy, které Komise použila při vypracování prováděcích opatření, by měly být zveřejněny, přičemž je třeba dbát zvláště na to, aby k nim měly malé a střední podniky, které o ně projeví zájem, snadný přístup a mohly je snadno využívat.
10. Prováděcí opatření, které stanoví požadavky na ekodesign, je případně doprovázeno pokyny, které Komise přijme postupem podle čl. 19 odst. 2, aby byla zajištěna vyváženost různých environmentálních aspektů; tyto pokyny se týkají zvláštních vlastností malých a středních podniků, které působí v odvětví, na které se vztahuje prováděcí opatření. V zájmu usnadnění provádění opatření malými a středními podniky může Komise popřípadě v souladu s čl. 13 odst. 1 vypracovat další zvláštní materiály.
Článek 16
Pracovní plán
1. V souladu s kritérii stanovenými v článku 15 a po konzultaci s konzultačním fórem uvedeným v článku 18 vypracuje Komise pracovní plán, který bude zveřejněn, nejpozději 6. července 2007.
Pracovní plán sestaví pro následující tři roky orientační seznam skupin výrobků, které budou považovány za prioritní pro přijetí prováděcích opatření.
Komise pracovní plán pravidelně přezkoumává po konzultaci s konzultačním fórem.
2. V přechodném období, během kterého se vypracuje první pracovní plán uvedený v odstavci 1, však Komise ve vhodných případech postupem podle čl. 19 odst. 2, v souladu s kritérii stanovenými v článku 15 a po konzultaci s konzultačním fórem předem zavede
- prováděcí opatření nejdříve pro ty výrobky, které byly v ECCP stanoveny jako výrobky s vysokým potenciálem pro nákladově efektivní snížení emisí skleníkových plynů, což jsou například topná zařízení a zařízení pro ohřev vody, systémy elektrického pohonu, osvětlení v domácnostech a terciárním sektoru, domácí spotřebiče, kancelářská technika v domácnostech a terciárním sektoru, spotřební elektronika a tzv. systémy HVAC (vytápěná ventilační klimatizace),
- samostatné prováděcí opatření, jehož cílem je snížit ztráty v pohotovostním režimu u určité skupiny spotřebičů.
Článek 17
Samoregulace
Dobrovolné dohody nebo jiná samoregulační opatření předložená jako alternativy k prováděcím opatřením v souvislosti s touto směrnicí musí být hodnoceny alespoň na základě přílohy VIII.
Článek 18
Konzultační fórum
Komise zajistí, že při výkonu svých činností zaručí pro každé prováděcí opatření vyváženou účast zástupců členských států a všech dotčených stran, kterých se tento výrobek nebo skupina výrobků týká, jako jsou výrobní odvětví, včetně malých a středních podniků a řemeslníků, odborové organizace, velkoobchodníci, maloobchodníci, dovozci, skupiny zabývající se ochranou životního prostředí a organizace spotřebitelů.
Tyto strany přispívají zejména k přípravám a přezkoumávání prováděcích opatření, posuzování účinnosti zavedených mechanismů dohledu nad trhem a k hodnocení dobrovolných dohod a jiných samoregulačních opatření.
Tyto strany se scházejí na konzultačním fóru.
Jednací řád fóra stanoví Komise.
Článek 19
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 20
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých podle této směrnice.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující, přičemž je brán ohled na rozsah neshody a počet kusů výrobku, které nesplňují stanovené podmínky, uvedených na trh Společenství.
Článek 21
Změny
1. Směrnice 92/42/EHS se mění takto:
1. Článek 6 se zrušuje.
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 10a
Tato směrnice je prováděcím opatřením ve smyslu článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů [26] s ohledem na energetickou účinnost během používání podle zmíněné směrnice, a lze ji změnit nebo zrušit v souladu s čl. 19 odst. 2 směrnice 2005/32/ES.
3. V příloze I se zrušuje oddíl 2.
4. Příloha II se zrušuje.
2. Směrnice 96/57/ES se mění takto:
Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 9a
Tato směrnice je prováděcím opatřením ve smyslu článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů [27] s ohledem na energetickou účinnost během používání podle zmíněné směrnice, a lze ji změnit nebo zrušit v souladu s čl. 19 odst. 2 směrnice 2005/32/ES.
3. Směrnice 2000/55/ES se mění takto:
Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 9a
Tato směrnice je prováděcím opatřením ve smyslu článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů [28] s ohledem na energetickou účinnost během používání podle zmíněné směrnice, a lze ji změnit nebo zrušit v souladu s čl. 19 odst. 2 směrnice 2005/32/ES.
Článek 22
Zrušení
Směrnice 78/170/EHS a 86/594/EHS se zrušují.
Členské státy mohou i nadále používat stávající vnitrostátní opatření přijatá podle směrnice 86/594/EHS, dokud nejsou pro dotyčné výrobky přijata prováděcí opatření podle této směrnice.
Článek 23
Přezkum
Nejpozději 6. července 2010 Komise přezkoumá účinnost této směrnice a jejích prováděcích opatření, práh pro prováděcí opatření, mechanismy dohledu nad trhem a veškerou související samoregulaci po konzultaci s konzultačním fórem uvedeným v článku 18 a případně předloží Evropskému parlamentu a Radě návrh na změnu této směrnice.
Článek 24
Důvěrnost
Požadavky na poskytování informací výrobcem nebo jeho zplnomocněným zástupcem uvedené v článku 11 a příloze I části 2 musí být přiměřené a musí zohledňovat oprávněný požadavek na důvěrnost obchodně citlivých informací.
Článek 25
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 11. srpna 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 26
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 27
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 6. července 2005.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/33/ES
ze dne 6. července 2005,
kterou se mění směrnice 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 175 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Politika Společenství v oblasti životního prostředí, jak je stanovena v akčních programech pro životní prostředí, zejména v Šestém akčním programu Společenství pro životní prostředí přijatém rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1600/2002/ES [4], se na základě článku 174 Smlouvy zaměřuje na dosažení takové kvality ovzduší, která nepředstavuje pro lidské zdraví a životní prostředí nepřijatelné dopady nebo rizika.
(2) Směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech [5] stanoví maximální přípustný obsah síry v těžkém topném oleji, plynovém oleji a lodním plynovém oleji používaném ve Společenství.
(3) Směrnice 1999/32/ES vyžaduje, aby Komise uvážila, která opatření by mohla být přijata ke snížení příspěvku spalování jiných lodních paliv než lodního plynového oleje k acidifikaci, a popřípadě předložila příslušný návrh.
(4) Emise z lodní dopravy pocházející ze spalování lodních paliv s vysokým obsahem síry přispívají k znečišťování ovzduší oxidem siřičitým a emisemi částic, což má negativní vliv na lidské zdraví, poškozuje životní prostředí, veřejný i soukromý majetek a kulturní dědictví a přispívá k acidifikaci.
(5) Znečištění z lodí používajících paliva s vysokým obsahem síry má zvláště negativní dopad na obyvatelstvo a přírodní prostředí v pobřežních oblastech a v okolí přístavů.
V této souvislosti je tedy třeba přijmout zvláštní opatření.
(6) Opatření uvedená v této směrnici doplňují vnitrostátní opatření členských států k dosažení souladu s emisními stropy pro látky znečišťující ovzduší stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES [6].
(7) Snížení obsahu síry v palivech představuje pro lodě určité výhody, co se týče provozního výkonu a nákladů na údržbu, a usnadňuje účinné využití některých technologií snižování emisí, například selektivní katalytické redukce.
(8) Smlouva vyžaduje, aby se přihlédlo ke zvláštnímu charakteru nejvzdálenějších regionů, totiž francouzských zámořských departementů, Azor, Madeiry a Kanárských ostrovů.
(9) V roce 1997 přijala diplomatická konference Protokol o změně Mezinárodní úmluvy o zabránění znečištění z lodí z roku 1973 ve znění protokolu z roku 1978 (dále jen "MARPOL").
Uvedeným protokolem se k MARPOL připojuje nová příloha VI, která obsahuje předpisy pro zabránění znečištění ovzduší z lodí.
Protokol z roku 1997 a v souvislosti s ním příloha VI MARPOL vstoupily v platnost dne 19. května 2005.
(10) Příloha VI MARPOL stanoví, že by některé oblasti měly být označeny jako kontrolní oblasti emisí oxidů síry (dále jen "kontrolní oblasti emisí SOx").
Baltské moře již bylo za takovou oblast označeno.
Diskuse v rámci Mezinárodní námořní organizace (IMO) vedly k dohodě o tom, že po vstupu přílohy VI v platnost bude Severní moře, včetně Lamanšského průlivu, označeno za kontrolní oblast emisí SOx.
(11) S ohledem na celosvětovou povahu námořní dopravy by mělo být vynaloženo maximální úsilí při hledání mezinárodních řešení.
Komise i členské státy by měly usilovat o to, aby se v rámci IMO zajistilo celosvětově platné snížení maximálního povoleného množství síry v lodních palivech a zároveň se prozkoumaly výhody stanovení nových námořních oblastí jako oblastí kontroly emisí oxidů síry (SOx) v souladu s přílohou VI MARPOL.
(12) K dosažení cílů této směrnice je nezbytné vynucování plnění závazků, co se týče obsahu síry v lodních palivech.
K zajištění důvěryhodného provedení této směrnice je nezbytný účinný odběr vzorků a odrazující sankce v rámci celého Společenství.
Členské státy by měly přijmout donucovací opatření vůči plavidlům, která plují pod jejich vlajkou, a plavidlům všech vlajek, která vplouvají do jejich přístavů.
Členské státy by také měly úzce spolupracovat za účelem přijetí dodatečných donucovacích opatření vůči ostatním plavidlům v souladu s mezinárodním námořním právem.
(13) Námořnímu průmyslu by se měl poskytnout dostatečný čas k tomu, aby se technicky přizpůsobil maximální mezní hodnotě 0,1 % hmotnostního obsahu síry v lodních palivech používaných plavidly vnitrozemské plavby a loděmi v kotvištích přístavů Společenství, a proto by dnem uplatnění tohoto požadavku měl být 1. leden 2010.
Jelikož by tato lhůta mohla Řecku způsobovat technické obtíže, měla by pro některá plavidla provozovaná na území Řecké republiky platit dočasná odchylka.
(14) Tato směrnice by měla být chápána jako první krok v probíhajícím procesu snižování emisí v námořní dopravě, který nabízí perspektivu dalšího snižování emisí prostřednictvím nižších limitů pro obsah síry v palivech a technologií pro snižování znečištění a ekonomických nástrojů, které by měly být vytvořeny jako pobídka pro dosažení výrazného snížení znečištění.
(15) Je nezbytné posílit postavení členských států při jednáních v rámci IMO, zejména proto, aby byla ve fázi revize přílohy VI MARPOL zvážena ambicióznější opatření, co se týče přísnějších mezních hodnot síry v těžkých topných olejích používaných v lodích a využití rovnocenných alternativních opatření ke snižování emisí.
(16) V rezoluci A.926(22) vyzvalo shromáždění IMO vlády, zejména v regionech, ve kterých byly určeny kontrolní oblasti emisí SOx, aby v oblastech své působnosti zajistily dostupnost lodních topných olejů s nízkým obsahem síry a aby vyzvaly naftový a lodní průmysl k zajištění dostupnosti a využití topných olejů s nízkým obsahem síry.
Členské státy by měly učinit odpovídající kroky a zajistit, aby místní dodavatelé lodních paliv poskytovali odpovídající palivo v dostatečném množství k pokrytí poptávky.
(17) IMO přijala pokyny pro odběr vzorků topného oleje k určení shody s přílohou VI MARPOL a má vypracovat pokyny pro systémy čištění spalin a jiné technické postupy k omezení emisí SOx v kontrolních oblastech emisí SOx.
(18) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení [7] přepracovala směrnici Rady 88/609/EHS [8].
V souladu s tím by měla být provedena revize směrnice 1999/32/ES, jak stanoví její čl. 3 odst.
(19) Komisi by měl být při schvalování technologií snižování emisí nápomocen stávající Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí, zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 [9].
(20) Technologie snižování emisí, nemají-li žádný nepříznivý vliv na ekosystémy a byly-li při jejich vývoji dodrženy náležité schvalovací a kontrolní mechanismy, mohou zajistit přinejmenším rovnocenné nebo dokonce větší snížení emisí než použití paliva s nízkým obsahem síry.
Je nezbytné, aby pro prosazování nových technologií snižování emisí existovaly správné podmínky.
(21) Při sledování provádění této směrnice by měla být případně Komisi a členským státům nápomocna Evropská agentura pro námořní bezpečnost.
(22) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [10].
(23) Směrnice 1999/32/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 1999/32/ES se mění takto:
1. V článku 1 se odstavec 2 nahrazuje tímto:
"2. Snížení emisí oxidu siřičitého vznikajících spalováním některých kapalných paliv vyráběných z ropy se dosáhne zavedením mezních hodnot obsahu síry v takových palivech jako podmínky pro jejich používání na území jednotlivých členských států, v teritoriálních mořích a výlučných ekonomických zónách nebo kontrolních oblastech znečištění.
a) paliva určená k výzkumu a testování;
b) paliva určená k přepracování před jejich konečným spálením;
c) paliva, která se budou dále zpracovávat v rafinérském průmyslu;
d) paliva používaná a uváděná na trh v nejvzdálenějších regionech Společenství za předpokladu, že příslušné členské státy zajistí, aby v těchto regionech:
- byly dodržovány normy kvality ovzduší,
- nebyly používány těžké topné oleje, jejichž obsah síry překračuje 3 % hmotnostní;
e) paliva používaná válečnými loděmi a jinými vojenskými plavidly.
Členské státy se však přijetím vhodných opatření, která neovlivní provoz nebo provozní schopnost těchto lodí, snaží zajistit, aby provoz těchto lodí byl v souladu s touto směrnicí, je-li to přiměřené a proveditelné;
f) použití paliv v plavidle nezbytném pro zvláštní účel zajištění bezpečnosti lodi nebo záchranu života na moři;
g) použití paliv na lodi, které je nezbytné kvůli poškození lodi nebo jejího vybavení, za předpokladu, že po vzniku škody jsou přijata veškerá přiměřená opatření, aby se zabránilo nadměrným emisím nebo aby se minimalizovaly, a že jsou co nejdříve přijata opatření k odstranění škody.
Toto se nevztahuje na vlastníky nebo velitele lodi, kteří způsobí škodu úmyslně nebo z nedbalosti;
h) paliva používaná na palubách plavidel, která používají schválené technologie snižování emisí v souladu s článkem 4c."
2. Článek 2 se mění takto:
a) v bodě 1 se první odrážka nahrazuje touto:
"- kapalné palivo vyrobené z ropy kódů KN 2710 19 51 až 2710 19 69 vyjma lodní palivo nebo";
b) v bodě 2 se první pododstavec nahrazuje tímto:
"plynovým olejem:
- kapalné palivo vyrobené z ropy kódů KN 2710 19 25, 2710 19 29, 2710 19 45 nebo 2710 19 49 vyjma lodní palivo nebo
- kapalné palivo vyrobené z ropy vyjma lodní palivo, z něhož se při teplotě 250 oC vydestiluje za použití metody ASTM D86 méně než 65 % objemových (včetně ztrát) a při teplotě 350 oC nejméně 85 % objemových (včetně ztrát).";
c) bod 3 se nahrazuje tímto:
"3. lodním palivem kapalné palivo vyrobené z ropy určené pro použití na lodi nebo používané na palubě lodi, včetně paliv uvedených v normě ISO 8217;";
d) vkládají se nové body, které znějí:
"3a. lodní motorovou naftou lodní palivo, jehož viskozita nebo hustota je v mezích rozsahu viskozity nebo hustoty definovaných pro třídy DMB a DMC v tabulce I normy ISO 8217;
3b. lodním plynovým olejem lodní palivo, jehož viskozita nebo hustota je v mezích rozsahu viskozity nebo hustoty definovaných pro třídy DMX a DMA v tabulce I normy ISO 8217;
3c.
MARPOL Mezinárodní úmluva o zabránění znečištění z lodí z roku 1973 ve znění protokolu z roku 1978;
3d. přílohou VI MARPOL příloha s názvem "Pravidla pro zabránění znečištění ovzduší z lodí", která byla připojena k MARPOL protokolem z roku 1997;
3e. kontrolními oblastmi emisí SOx oblasti definované IMO v rámci přílohy VI MARPOL;
3f. osobními loděmi lodě, které převážejí více než 12 cestujících, přičemž cestujícím je každá osoba vyjma:
i) velitele lodi a členy posádky nebo jiné osoby zaměstnané v jakékoli funkci na palubě této lodi a
ii) dítě mladší jednoho roku;
3g. liniovou dopravou série plaveb osobních lodí provozovaných tak, aby sloužily dopravě mezi dvěma nebo více stejnými přístavy, nebo série plaveb z jednoho a téhož přístavu a do něj bez mezipřistání, buď
i) podle zveřejněného jízdního řádu, nebo
ii) s plavbami tak pravidelnými a četnými, že tvoří zřejmý časový rozvrh;
3h. válečnou lodí jakákoli loď patřící ozbrojeným silám státu, která má vnější znaky válečných lodí dané státní příslušnosti, pod velením důstojníka řádně pověřeného vládou státu, jehož jméno je uvedeno v odpovídajícím seznamu důstojníků nebo rovnocenném seznamu, a s posádkou, která podléhá pravidlům vojenské kázně;
3i. loděmi v kotvištích lodě, které jsou bezpečně uvázány nebo zakotveny v přístavu Společenství za účelem nakládky, vykládky nebo ubytování cestujících, včetně doby, během níž se vykládka nebo nakládka neprovádí;
3j. plavidlem vnitrozemské plavby plavidlo zvlášť určené pro vnitrozemskou plavbu, jak je vymezeno ve směrnici Rady 82/714/EHS ze dne 4. října 1982, kterou se stanoví technické požadavky pro plavidla vnitrozemské plavby [11], včetně plavidel, která mají
i) osvědčení vnitrozemské plavby Společenství, jak je vymezeno ve směrnici 82/714/EHS,
ii) osvědčení vydané podle článku 22 Revidované úmluvy pro plavbu na Rýně;
3k. uvedením na trh dodání nebo poskytnutí lodních paliv ke spálení na palubě třetím osobám, zdarma či za úplatu, kdekoli v oblasti působnosti členského státu.
To nezahrnuje dodání nebo poskytnutí lodních paliv k vývozu na zásobníky lodí;
3l. nejvzdálenějšími regiony francouzské zámořské departementy, Azory, Madeira a Kanárské ostrovy, jak je stanoveno v článku 299 Smlouvy;
3m. technologií snižování emisí systém čištění spalin nebo jakýkoli jiný technický postup, který je ověřitelný a vynutitelný;
e) bod 6 se zrušuje.
3. Článek 3 se nahrazuje tímto:
"Článek 3
Maximální obsah síry v těžkém topném oleji
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že se od 1. ledna 2003 nepoužívají na jejich územích těžké topné oleje, jejichž obsah síry překračuje 1 % hmotnostní.
i) S výhradou náležitého sledování emisí příslušnými orgány se tento požadavek nevztahuje na těžké topné oleje používané:
a) ve spalovacích zařízeních spadajících do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení [12], která se v souladu s definicí v čl. 2 odst. 9 této směrnice pokládají za nová a která splňují mezní hodnoty emisí oxidu siřičitého stanovené pro taková zařízení v příloze IV uvedené směrnice a uplatňované v souladu s článkem 4 uvedené směrnice;
b) ve spalovacích zařízeních spadajících do oblasti působnosti směrnice 2001/80/ES, která se v souladu s definicí v čl. 2 odst. 10 této směrnice pokládají za stávající, u nichž emise oxidu siřičitého nepřekračují 1700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn a u nichž od 1. ledna 2008 emise oxidu siřičitého, s výhradou čl. 4 odst. 3 písm. a) směrnice 2001/80/ES, nepřekračují emise vyplývající z dodržování mezních hodnot emisí pro nová zařízení uvedených v části A přílohy IV této směrnice, a případně použijí-li se články 5, 7 a 8 této směrnice;
c) v jiných spalovacích zařízeních neuvedených v písmenech a) a b), u nichž emise oxidu siřičitého nepřekračují 1700 mg/Nm3 při obsahu kyslíku ve spalinách 3 % objemových vztaženo na suchý plyn;
d) pro spalování v rafineriích, kde je měsíční průměr emisí oxidu siřičitého vypočtený pro všechna zařízení v rafinerii, bez ohledu na druh paliva nebo kombinace používaných paliv, v rozmezí stanoveném každým členským státem, které však nepřekračuje 1700 mg/Nm3.
Toto se nevztahuje na spalovací zařízení uvedená v písmenu a) nebo od 1. ledna 2008 na zařízení uvedená v písmenu b).
ii) Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že žádné spalovací zařízení používající těžký topný olej s obsahem síry vyšším, než je uvedeno v odstavci 1, není v provozu bez povolení vydaného příslušným orgánem, který stanoví mezní hodnoty emisí.
3. Odstavec 2 bude přezkoumán a případně změněn s ohledem na každou budoucí změnu směrnice 2001/80/ES.
4. Článek 4 se mění takto:
a) s účinkem od 1. ledna 2010
i) se v odstavci 1 zrušují slova "včetně lodních plynových olejů",
ii) se zrušuje odstavec 2;
b) s účinkem od 11. srpna 2005 se zrušují odstavce 3 a 4.
5. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 4a
Maximální obsah síry v lodních palivech používaných v kontrolních oblastech emisí SOx a osobními loděmi provozujícími liniovou dopravu do přístavů Společenství nebo z nich
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby zajistily, že se v jejich teritoriálních mořích, výlučných ekonomických zónách a kontrolních zónách znečištění spadajících do kontrolních oblastí emisí SOx nepoužívala žádná lodní paliva, jejichž obsah síry překračuje 1,5 % hmotnostních.
To se vztahuje na všechna plavidla všech vlajek včetně plavidel, jež zahájila plavbu mimo území Společenství.
2. Lhůty pro použití odstavce 1 jsou:
a) pro oblast Baltského moře uvedenou v pravidle 14 odst. 3 písm. a) přílohy VI MARPOL: 11. srpen 2006;
b) pro Severní moře:
- dvanáct měsíců po vstupu určení IMO v platnost, dle stanovených postupů, nebo
- 11. srpen 2007,
podle toho, co nastane dříve;
c) pro jakékoli další mořské oblasti, včetně přístavů, které IMO následně určí jako kontrolní oblasti emisí SOx v souladu s pravidlem 14 odst. 3 písm. b) přílohy VI MARPOL: dvanáct měsíců po vstupu tohoto určení v platnost.
3. Členské státy odpovídají za vynucování dodržování odstavce 1, přinejmenším pokud jde o:
- plavidla plující pod jejich vlajkou a
- v případě členských států, které sousedí s oblastmi kontroly emisí SOx, plavidla jakékoli vlajky, nacházejí-li se v jejich přístavech.
Členské státy mohou přijmout rovněž dodatečná donucovací opatření vůči ostatním plavidlům v souladu s mezinárodním námořním právem.
Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby se ode dne uvedeného v odst. 2 písm. a) v jejich teritoriálních mořích, výlučných ekonomických zónách a kontrolních zónách znečištění nepoužívaly osobní lodě provozující liniovou dopravu do přístavů Společenství nebo z nich lodní paliva s obsahem síry vyšším než 1,5 % hmotnostních.
Členské státy odpovídají za vynucování dodržování tohoto požadavku, přinejmenším pokud jde o plavidla plující pod jejich vlajkou a plavidla jakékoli vlajky, nacházejí-li se v jejich přístavech.
5. Ode dne uvedeného v odst. 2 písm. a) vyžadují členské státy správné vedení lodních deníků, včetně údajů o změně paliva, jako podmínku pro vstup lodí do přístavů Společenství.
6. Ode dne uvedeného v odst. 2 písm. a) a v souladu s pravidlem 18 přílohy VI úmluvy MARPOL členské státy:
- povedou seznam místních dodavatelů lodního paliva,
- zajistí, aby obsah síry ve všech lodních palivech prodávaných na jejich území byl uveden dodavatelem na dodacím listě zásobníku, doplněném zapečetěným vzorkem podepsaným zástupcem přijímající lodi,
- přijmou vhodná opatření proti dodavatelům lodního paliva, u kterých bylo zjištěno, že dodávají palivo, které neodpovídá tomu, co je uvedeno na dodacím listě zásobníku,
- zajistí, že budou přijata opravná opatření, aby palivo, u nějž byla zjištěna nevhodnost, bylo upraveno tak, aby odpovídalo požadavkům.
7. Ode dne uvedeného v odst. 2 písm. a) zajistí členské státy, aby se na jejich území neuváděla na trh lodní motorová nafta s obsahem síry vyšším než 1,5 % hmotnostních.
8. Komise oznámí členským státům lhůty pro použití uvedené v odst. 2 písm. b) a zveřejní je v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4b
Maximální obsah síry v lodních palivech používaných plavidly vnitrozemské plavby a loděmi v kotvištích v přístavech Společenství
1. Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, aby níže uvedená plavidla nepoužívala s účinkem od 1. ledna 2010 lodní paliva s obsahem síry vyšším než 0,1 % hmotnostních:
a) plavidla vnitrozemské plavby a
b) lodě v kotvištích v přístavech Společenství, přičemž se posádce poskytne dostatečná doba, aby co nejdříve po připlutí do kotviště a co nejpozději před odplutím mohla provést potřebnou změnu paliva.
Členské státy vyžadují, aby byl čas změny paliva zaznamenán v lodním deníku.
2. Odstavec 1 se nepoužije,
a) mají-li být podle zveřejněného jízdního řádu lodě v kotvišti po dobu kratší než dvě hodiny;
b) pro plavidla vnitrozemské plavby, která mají osvědčení o shodě s Mezinárodní úmluvou o bezpečnosti lidského života na moři z roku 1974 v platném znění, nacházejí-li se tato plavidla na moři;
c) do 1. ledna 2012 pro plavidla uvedená v příloze, která jsou provozována výhradně na území Řecké republiky;
d) pro lodi, které vypínají všechny motory a využívají během kotvení v přístavech dodávky elektřiny z pobřeží.
3. S účinkem od 1. ledna 2010 členské státy zajistí, aby se na jejich území neuváděly na trh lodní plynové oleje s obsahem síry vyšším než 0,1 % hmotnostních.
Článek 4c
Zkoušky a použití nových technologií snižování emisí
1. Členské státy mohou, případně ve spolupráci s ostatními členskými státy, povolit zkoušky technologií snižování emisí z lodí na plavidlech plujících pod jejich vlajkou nebo v mořských oblastech v jejich pravomoci.
Během těchto zkoušek není používání lodních paliv, která vyhovují požadavkům článků 4a a 4b, povinné za předpokladu, že:
- Komise a každý dotčený přístavní stát je vyrozuměn písemně nejméně šest měsíců před zahájením zkoušek,
- povolení ke zkouškám netrvá déle než osmnáct měsíců,
- na všech zúčastněných lodích jsou instalována zařízení znemožňující nedovolenou manipulaci k nepřetržitému monitorování emisí z komína a jsou používána po celou zkušební dobu,
- na všech zúčastněných lodích je dosaženo snížení emisí, které je přinejmenším rovnocenné snížení, jejž by bylo dosaženo pomocí mezních hodnot síry v palivech stanovených v této směrnici,
- existují odpovídající systémy nakládání s odpadem, pokud jde o odpad, který vyprodukují technologie snižování emisí během zkušební doby,
- během zkušební doby se posuzuje dopad na mořské prostředí, zejména na ekosystémy v uzavřených přístavech, přístavištích a ústích řek, a
- do šesti měsíců po ukončení zkoušek jsou úplné výsledky předány Komisi a zpřístupněny veřejnosti.
2. Technologie snižování emisí pro lodě pod vlajkou členského státu se schvalují postupem podle čl. 3 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002, kterým se zřizuje Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) [13], při zohlednění
- pokynů vypracovaných IMO,
- výsledků zkoušek provedených podle odstavce 1,
- vlivů na životní prostředí, včetně dosažitelného snížení emisí a dopadů na ekosystémy v uzavřených přístavech, přístavištích a ústích řek,
- proveditelnosti monitorování a ověření.
3. Kritéria pro používání technologií snižování emisí loděmi všech vlajek v uzavřených přístavech, přístavištích a ústích řek ve Společenství budou stanovena postupem podle čl. 9 odst. 2. Komise oznámí tato kritéria IMO.
4. Jako alternativu k používání lodních paliv s nízkým obsahem síry, která splňují požadavky článků 4a a 4b, mohou členské státy povolit, aby lodě používaly schválené technologie snižování emisí, jestliže tyto lodě:
- nepřetržitě dosahují snížení emisí, které je přinejmenším rovnocenné snížení emisí, jejž by bylo dosaženo pomocí mezních hodnot obsahu síry v palivech stanovených v této směrnici,
- jsou vybaveny zařízením pro nepřetržité monitorování zplodin a
- řádně doloží, že odpady vypouštěné do uzavřených přístavů, přístavišť a ústí řek nemají žádný vliv na ekosystémy, na základě kritérií, které orgány přístavních států sdělí IMO.
6. Článek 6 se mění takto:
a) vkládá se nový odstavec, který zní:
"1a. Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, aby byl obsah síry v lodních palivech v souladu s odpovídajícími ustanoveními článků 4a a 4b.
Případně se použije některý z těchto způsobů odběru vzorků, analýzy a kontroly:
- odběr vzorků lodního paliva pro spalování na palubě během dodávky na lodě podle pokynů IMO a analýza obsahu síry,
- odběr vzorků a analýza obsahu síry v lodním palivu pro spalování na palubě v zásobnících, lze-li to provést, a v zapečetěných vzorcích zásobníku na palubě lodí,
- kontrola lodních deníků a dodacích listů zásobníku.
Odběr vzorků začne dnem, ke kterému vstoupí v platnost daná mezní hodnota maximálního obsahu síry v palivech.
Musí se provádět dostatečně často, v dostatečném množství a takovým způsobem, aby vzorky reprezentovaly zkoumané palivo a palivo, které lodě používají v dotyčných mořských oblastech, přístavech a na vnitrozemských vodních cestách.
Členské státy případně přijmou rovněž přiměřená opatření ke sledování obsahu síry v lodních palivech vyjma paliva, na něž se vztahují články 4a a 4b.";
b) v odstavci 2 se písmeno a) nahrazuje tímto:
"a) metoda ISO 8754 (1992) a PrEN ISO 14596 pro těžký topný olej a lodní paliva;".
7. Článek 7 se nahrazuje tímto:
"Článek 7
Zprávy a přezkum
1. Na základě výsledků odběru vzorků a analýz provedených podle článku 6 předkládají členské státy každoročně do 30. června Komisi stručnou zprávu o obsahu síry v kapalných palivech spadajících do oblasti působnosti této směrnice a používaných na jejich území během předchozího kalendářního roku.
Tato zpráva zahrnuje záznam o celkovém počtu testovaných vzorků podle typu paliva a uvádí odpovídající množství použitého paliva a průměrný vypočtený obsah síry.
Členské státy rovněž nahlásí počet provedených kontrol na palubách lodí a průměrný obsah síry v lodních palivech, která se používají na jejich území a která nespadají do oblasti působnosti této směrnice k 11. srpnu 2005.
2. Na základě, mimo jiné,
a) výročních zpráv předkládaných podle odstavce 1,
b) pozorovaného vývoje kvality ovzduší, acidifikace, nákladů na palivo a přechodu na jiné dopravní prostředky,
c) pokroku při snižování emisí oxidu siřičitého z lodí dosaženého prostřednictvím mechanismů IMO na základě podnětů Společenství v této oblasti,
d) nové analýzy cenové výhodnosti opatření uvedených v čl. 4a odst. 4, včetně přímých a nepřímých přínosů pro životní prostředí, a případných dalších opatření pro snižování úniku zplodin a
e) provádění článku 4c,
předloží Komise do roku 2008 zprávu Evropskému parlamentu a Radě.
- druhé fáze mezních hodnot obsahu síry stanovených pro každou kategorii paliva a,
- při zohlednění práce v rámci IMO, mořských oblastí, ve kterých se mají používat lodní paliva s nízkým obsahem síry.
a) určení dodatečných oblastí kontroly emisí oxidů síry;
b) snížení limitů pro obsah síry v lodním palivu používaných v oblastech kontroly emisí oxidů síry pokud možno na úroveň 0,5 %;
c) alternativní nebo doplňková opatření.
3. Do 31. prosince 2005 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o možném využití ekonomických nástrojů, včetně takových mechanismů, jako jsou odstupňované poplatky a poplatky za kilometr, obchodovatelná povolení emisí a kompenzace.
Komise může v rámci revize v roce 2008 zvážit předložení návrhů na ekonomické nástroje jako alternativních nebo doplňkových opatření za předpokladu, že bude možné jednoznačně stanovit přínos pro životní prostředí a zdraví.
4. Veškeré změny nezbytné k technickému přizpůsobení čl. 2 bodů 1, 2, 3, 3a, 3b a 4 nebo čl. 6 odst. 2 vědeckému a technickému pokroku jsou přijímány postupem podle čl. 9 odst. 2. Tato přizpůsobení nesmějí vést k přímé změně oblasti působnosti této směrnice nebo mezních hodnot obsahu síry v palivech stanovených v této směrnici."
8. Článek 9 se nahrazuje tímto:
"Článek 9
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí Rady 1999/468/ES [14] s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
9. Připojuje se text obsažený v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 11. srpna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 6. července 2005.
Směrnice Komise 2005/34/ES
ze dne 17. května 2005,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení etoxazolu a tepraloxydimu jako účinných látek
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS Francie dne 21. dubna 1998 obdržela od společnosti Sumitomo Chemical Agro Europe SA žádost o zařazení účinné látky etoxazol (angl. "etoxazole" a dříve také "etoxazol") do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 1999/43/ES [2] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná" v tom smyslu, že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Španělsko obdrželo dne 11. září 1997 od společnosti BASF AG žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS o zařazení účinné látky tepraloxydim do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 98/512/ES [3] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná" v tom smyslu, že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(3) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly pro použití navrhovaná žadateli posouzeny v souladu s ustanoveními čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS. Členské státy jmenované zpravodajem předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv o těchto látkách dne 8. října 2001 (etoxazol) a 21. ledna 2002 (tepraloxydim).
(4) Návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Tato přezkoumání byla dokončena dne 3. prosince 2004 formou zpráv Komise o přezkoumání etoxazolu a tepraloxydimu.
(5) Z přezkoumání etoxazolu a tepraloxydimu nevyplynuly žádné otevřené otázky či obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny nebo Evropským úřadem pro bezpečnost potravin.
(6) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dané účinné látky mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit etoxazol a tepraloxydim do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech byla povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dané látky udělována podle uvedené směrnice.
(7) Po zařazení etoxazolu a tepraloxydimu do přílohy I směrnice 91/414/EHS musí být členským státům poskytnuta přiměřená lhůta k provedení směrnice 91/414/EHS, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahujících tyto látky, a zejména k tomu, aby přezkoumaly stávající dočasná povolení a nejpozději do konce této lhůty nahradily tato povolení konečnými povoleními nebo je podle ustanovení směrnice 91/414/EHS změnily nebo zrušily.
(8) Je proto vhodné směrnici 91/414/EHS odpovídajícím způsobem pozměnit.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 30. listopadu 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Členské státy tyto předpisy použijí ode dne 1. prosince 2005.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přezkoumají povolení udělené pro každý přípravek na ochranu rostlin obsahující etoxazol nebo tepraloxydim, aby se zajistilo dodržování podmínek týkajících se těchto účinných látek uvedených v příloze I směrnice 91/414/EHS.
Je-li to nutné, nejpozději do 30. listopadu 2005 povolení v souladu se směrnicí 91/414/EHS změní nebo zruší.
2. Každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující etoxazol nebo tepraloxydim jako jedinou účinnou látku nebo jako jednu z několika účinných látek, které budou nejpozději do 31. května 2005 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, podrobí členské státy dalšímu přezkoumání v souladu s jednotnými zásadami uvedenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS, na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III dané směrnice. Na základě tohoto přezkoumání určí, zda přípravek splňuje požadavky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy následovně:
a) pokud přípravek obsahuje etoxazol nebo tepraloxydim jako jedinou účinnou látku, pak, je-li to nutné, zruší nebo změní povolení nejpozději do 30. listopadu 2006;
b) pokud přípravek obsahuje etoxazol nebo tepraloxydim jako jednu z několika účinných látek, pak, je-li to nutné, změní nebo zruší povolení do 30. listopadu 2006 nebo do data určeného pro tuto změnu nebo zrušení v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. června 2005.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES
ze dne 7. září 2005
o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci Výboru regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Politika Společenství pro námořní bezpečnost je zaměřena na vysokou úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí a je založena na porozumění, že všechny strany zúčastněné na námořní přepravě zboží odpovídají za to, že lodě používané ve vodách Společenství splňují platná pravidla a normy.
(2) Příslušné normy pro vypouštění znečišťujících látek z lodí jsou ve všech členských státech založeny na úmluvě Marpol 73/78; tato pravidla jsou však denně ignorována velkým množstvím lodí plujících ve vodách Společenství, aniž by byla činěna nápravná opatření.
(3) Provádění úmluvy Marpol 73/78 se mezi členskými státy liší, a je proto třeba je harmonizovat na úrovni Společenství; značné rozdíly vykazuje zejména postup členských států při ukládání sankcí za vypouštění znečišťujících látek z lodí.
(4) Odrazující opatření tvoří nedílnou součást politiky Společenství pro námořní bezpečnost, neboť zajišťují vazbu mezi odpovědností každé ze stran zúčastněné na námořní přepravě znečišťujícího zboží a jejich vystavením sankcím; je proto třeba účinných, odrazujících a přiměřených sankcí, aby bylo dosaženo účinné ochrany životního prostředí.
(5) Za tímto účelem je nezbytné sblížit pomocí řádných právních nástrojů stávající právní předpisy, zejména přesné vymezení daného protiprávního jednání a případů vynětí a minimální pravidla pro sankce, odpovědnost a jurisdikci.
(6) Tato směrnice je doplněna podrobnými ustanoveními o trestných činech a sankcích a dalšími ustanoveními uvedenými v rámcovém rozhodnutí Rady 2005/667/SVV ze dne 12. července 2005 k posílení trestněprávního rámce výkonu práva v oblasti znečištění z lodí [3].
(7) Ani mezinárodní režim občanskoprávní odpovědnosti a náhrady škody za znečištění ropnými látkami, ani režim týkající se znečištění jinými nebezpečnými nebo jedovatými látkami nezajišťuje dostatečný odrazující účinek, aby odradil strany zúčastněné na námořní přepravě nebezpečných nákladů od využívání postupů, které nesplňují normy; požadovaných odrazujících účinků lze dosáhnout pouze zavedením sankcí použitelných na každou osobu, která způsobí znečištění moře nebo k němu přispěje; sankce by měly být použitelné nejen na majitele nebo velitele lodě, ale také na majitele nákladu, klasifikační společnost nebo jakoukoli jinou zúčastněnou osobu.
(8) Vypouštění znečišťujících látek z lodí by mělo být považováno za protiprávní jednání, pokud bylo spácháno úmyslně, následkem vědomé nedbalosti nebo hrubé nedbalosti.
Toto protiprávní jednání je považováno za trestný čin podle rámcového rozhodnutí 2005/667/SVV, kterým se doplňuje tato směrnice, a to za okolností, jež toto rozhodnutí stanoví.
(9) Sankce za vypouštění znečišťujících látek z lodí nesouvisejí s občanskoprávní odpovědností dotyčných stran, a nepodléhají tak žádným pravidlům pro omezení nebo přenos občanskoprávní odpovědnosti ani neomezují účinnou náhradu obětem případů znečištění.
(10) Je třeba další účinné spolupráce mezi členskými státy pro včasné zjišťování případů vypouštění znečišťujících látek z lodí a určování pachatelů.
Z tohoto důvodu má Evropská agentura pro námořní bezpečnost, která byla zřízena nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1406/2002 [4], klíčovou úlohu při spolupráci s členskými státy na rozvoji technických řešení a při poskytování technické pomoci v souvislosti s prováděním této směrnice a při napomáhání Komisi při výkonu jakéhokoli úkolu v souvislosti s účinným prováděním této směrnice, který Komisi přísluší.
(11) Aby bylo možné lépe předcházet znečištění moří a bojovat s ním, měla by být zesílena součinnost mezi orgány odpovědnými za prosazování předpisů, jako jsou vnitrostátní pobřežní stráže.
V této souvislosti by Komise měla vypracovat studii proveditelnosti o evropské pobřežní stráži pověřené předcházením znečištění a reakcí na něj a jasně uvést náklady a přínosy.
Na tuto studii by měl případně navázat návrh o evropské pobřežní stráži.
(12) Existují-li jasné objektivní důkazy vypouštění, které způsobuje nebo hrozí způsobit značnou škodu, měly by členské státy předložit věc svým příslušným orgánům za účelem zahájení řízení podle článku 220 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982.
(13) Prosazování směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu [5] je spolu s touto směrnicí rozhodujícím nástrojem v rámci souboru opatření na předcházení znečištění z lodí.
(14) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [6].
(15) Jelikož cílů této směrnice, totiž zahrnutí mezinárodních norem, které se týkají znečištění z lodí, do práva Společenství a stanovení trestních či správních sankcí za jejich porušení, aby byla dosažena vysoká úroveň bezpečnosti a ochrany životního prostředí při námořní dopravě, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může jich být proto z důvodu rozsahu a účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné.
(16) Tato směrnice plně respektuje Listinu základních práv Evropské unie; každé osobě podezřelé ze spáchání protiprávního činu musí být zaručeno spravedlivé a nestranné projednání a sankce musí být přiměřená,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účel
1. Účelem této směrnice je začlenit mezinárodní normy, které se týkají znečištění z lodí, do práva Společenství a zajistit, aby osoby odpovědné za vypouštění podléhaly odpovídajícím sankcím uvedeným v článku 8, aby byla zlepšena námořní bezpečnost a zvýšena ochrana mořského prostředí před znečištěním z lodí.
2. Tato směrnice nebrání členským státům v přijetí přísnějších opatření proti znečištění z lodí v souladu s mezinárodním právem.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se:
1. "úmluvou Marpol 73/78" rozumí Mezinárodní úmluva o zabránění znečišťování z lodí z roku 1973 a protokol k této úmluvě z roku 1978, v platném znění;
2. "znečišťujícími látkami" rozumějí látky zahrnuté v přílohách I (ropné látky) a II (jedovaté kapalné látky volně ložené) úmluvy Marpol 73/78;
3. "vypouštěním" rozumí jakékoli vypuštění z lodi podle článku 2 úmluvy Marpol 73/78;
4. "lodí" rozumí námořní plavidlo bez ohledu na to, pod jakou vlajkou pluje, jakéhokoli typu, provozované v mořském prostředí a zahrnuje křídlové čluny, vznášedla, ponorky a plovoucí zařízení.
Článek 3
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se v souladu s mezinárodním právem vztahuje na vypouštění znečišťujících látek:
a) ve vnitřních vodách členského státu, včetně přístavů, a to v míře, v jaké je použitelný režim úmluvy Marpol;
b) v teritoriálních vodách členského státu;
c) v průlivech používaných pro mezinárodní plavbu podle tranzitního režimu, jak je stanoveno v části III oddílu 2 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982, a to v rozsahu, v jakém členský stát vykonává jurisdikci nad takovými průlivy;
d) ve výlučné hospodářské zóně nebo rovnocenné zóně členského státu, zřízené v souladu s mezinárodním právem; a
e) na volném moři.
2. Tato směrnice se vztahuje na vypouštění znečišťujících látek z jakékoli lodi bez ohledu na to, pod jakou vlajkou pluje, s výjimkou válečných lodí, pomocných válečných plavidel nebo jiných lodí v majetku státu nebo jím provozovaných a v současné době vyžívaných pouze pro vládní neobchodní účely.
Článek 4
Protiprávní jednání
Členské státy zajistí, aby vypouštění znečišťujících látek z lodí v jakékoli z oblastí uvedených v čl. 3 odst.
1 bylo považováno za protiprávní jednání, je-li spácháno úmyslně, následkem vědomé nedbalosti nebo hrubé nedbalosti. Toto protiprávní jednání je považováno za trestný čin podle rámcového rozhodnutí 2005/667/SVV, kterým se doplňuje tato směrnice, a to za okolností, jež toto rozhodnutí stanoví.
Článek 5
Výjimky
1. Vypouštění znečišťujících látek v jakékoli z oblastí uvedených v čl. 3 odst. 1 se nepovažuje za protiprávní jednání, pokud splňuje podmínky stanovené v příloze I pravidle 9, pravidle 10 nebo pravidle 11 písm. a) nebo c) nebo v příloze II pravidle 5 nebo pravidle 6 písm. a) nebo c) úmluvy Marpol 73/78.
2. Vypouštění znečišťujících látek v jakékoli z oblastí uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. c), d) a e) se nepovažuje za protiprávní jednání majitele, velitele nebo posádky jednající na rozkaz velitele, pokud splňuje podmínky stanovené v příloze I pravidle 11 písm. b) nebo v příloze II pravidle 6 písm. b) úmluvy Marpol 73/78.
Článek 6
Donucovací opatření ve vztahu k lodím v přístavu členského státu
1. Pokud na základě nesrovnalostí nebo informací vznikne podezření, že loď kotvící dobrovolně v přístavu nebo pobřežním terminálu členského státu vypouštěla nebo vypouští znečišťující látky v jakékoli z oblastí uvedených v čl. 3 odst. 1, zajistí daný členský stát provedení příslušné inspekce v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy, přičemž zohlední příslušné obecné zásady přijaté Mezinárodní námořní organizací (IMO).
2. Pokud inspekce podle odstavce 1 odhalí skutečnosti, které by mohly naznačovat protiprávní jednání ve smyslu článku 4, jsou informovány příslušné orgány daného členského státu a státu vlajky.
Článek 7
Donucovací opatření pobřežních států ve vztahu k proplouvajícím lodím
1. Pokud existuje podezření na vypouštění znečišťujících látek v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b), c), d) nebo e) a pokud loď, která je podezřelá z vypouštění nepřipluje do přístavu členského státu, který má informace o tomto vypouštění, použije se tento postup:
a) je-li další přístav, kam loď připluje, v jiném členském státě, dané členské státy úzce spolupracují při inspekci podle čl. 6 odst. 1 a při rozhodování o vhodných opatřeních ve vztahu k jakémukoli takovému vypouštění;
b) je-li další přístav, kam loď připluje, ve státě mimo Společenství, členský stát přijme nezbytná opatření k zajištění toho, aby další přístav, kam loď připluje, byl informován o podezření z vypouštění, a požádá stát dalšího přístavu, aby přijal vhodná opatření ve vztahu k jakémukoli takovému vypouštění.
2. Pokud existují jasné objektivní důkazy, že se loď plující v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo d) dopustila v oblasti uvedené v čl. 3 odst. 1 písm. d) protiprávního jednání, jehož následkem bylo vypouštění, které způsobilo nebo hrozilo způsobit významné poškození pobřeží nebo souvisejících zájmů daného členského státu, nebo jakéhokoli jiného zdroje v oblastech uvedených v čl. 3 odst. 1 písm. b) nebo d), uvedený stát s výhradou části XII oddílu 7 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982, je-li to odůvodněno důkazy, předloží věc svým příslušným orgánům s cílem zahájit v souladu s jeho vnitrostátními právními předpisy řízení, včetně zadržení lodi.
3. V každém případě jsou informovány orgány státu vlajky.
Článek 8
Sankce
1. Členské státy přijmou nezbytná opatření pro zajištění toho, aby protiprávní jednání podle článku 4 podléhala účinným, přiměřeným a odrazujícím sankcím, které mohou zahrnovat trestní nebo správní sankce.
2. Každý členský stát přijme nezbytná opatření pro zajištění toho, aby byly sankce uvedené v odstavci 1 uplatněny na jakoukoli osobu, která je shledána odpovědnou za protiprávní jednání podle článku 4.
Článek 9
Soulad s mezinárodním právem
Členské státy uplatňují ustanovení této směrnice bez jakékoli formálního nebo skutečného rozlišování mezi cizími loděmi a v souladu s platným mezinárodním právem, včetně části XII oddílu 7 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu z roku 1982, a bez odkladu oznamují státu vlajky daného plavidla a jakémukoli jinému dotčenému státu opatření přijatá v souladu s touto směrnicí.
Článek 10
Doplňující opatření
1. Pro účely této směrnice členské státy a Komise případně úzce spolupracují s Evropskou agenturou pro námořní bezpečnost s ohledem na akční program reakce na havarijní nebo záměrné znečištění moře stanovený rozhodnutím č. 2850/2000/ES [7] a případně s ohledem na provádění směrnice 2000/59/ES za účelem:
a) vývoje nezbytných informačních systémů požadovaných pro účinné provádění této směrnice;
b) stanovení společných postupů a obecných zásad těch, které existují na mezinárodní úrovni, zejména pro
- monitorování a včasnou identifikaci lodí vypouštějících znečišťující látky v rozporu s touto směrnicí, včetně případného monitorovacího zařízení na palubě,
- spolehlivé metody vysledování znečišťujících látek v moři k určité lodi a
- účinné prosazování této směrnice.
2. V souladu se svými úkoly vymezenými nařízením (ES) č. 1406/2002 Evropská agentura pro námořní bezpečnost:
a) spolupracuje s členskými státy na rozvoji technických řešení a při poskytování technické pomoci v souvislosti s prováděním této směrnice, a to při činnostech jako je zpětné sledování vypouštění pomocí družicového sledování a dohledu;
b) napomáhá Komisi při provádění této směrnice včetně případných návštěv členských států podle článku 3 nařízení (ES) č. 1406/2002.
Článek 11
Studie proveditelnosti
Komise předloží do konce roku 2006 Evropskému parlamentu a Radě studii proveditelnosti o evropské pobřežní stráži pověřené předcházením znečištění a reakcí na něj a jasně uvede náklady a přínosy.
Článek 12
Podávání zpráv
Členské státy podávají Komisi každé tři roky zprávu o uplatňování této směrnice příslušnými orgány.
Na základě těchto zpráv Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu Společenství.
V této zprávě Komise posoudí mimo jiné potřebnost revize nebo rozšíření oblasti působnosti této směrnice.
Popíše také vývoj související judikatury v členských státech a zváží možnost vytvoření veřejné databáze obsahující tuto judikaturu.
Článek 13
Postup ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí (COSS) zřízený článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2099/2002 [8].
2. Odkazuje-li se na tento článek, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES, s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
Článek 14
Poskytování informací
Komise pravidelně informuje výbor zřízený článkem 4 rozhodnutí č. 2850/2000/ES o všech navrhovaných opatřeních nebo jiných vhodných činnostech týkajících se reakce na znečištění moří.
Článek 15
Postup pro přijímání změn
COSS může v souladu s článkem 5 nařízení (ES) č. 2099/2002 a postupem podle článku 13 této směrnice vyjmout změny úmluvy Marpol 73/78 z oblasti působnosti této směrnice.
Článek 16
Provádění
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. března 2007 a neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 17
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 18
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 7. září 2005.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES
ze dne 6. července 2005
o uznávání odborných kvalifikací
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 40, čl. 47 odst. 1, čl. 47 odst. 2 první a třetí větu a článek 55 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise [1],
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle čl. 3 odst. 1 písm. c) Smlouvy představuje odstranění překážek volného pohybu osob a služeb mezi členskými státy jeden z cílů Společenství. Pro státní příslušníky členských států to znamená zejména možnost vykonávat povolání, ať již jako osoba samostatně výdělečně činná nebo jako zaměstnanec, v jiném členském státě než v tom, ve kterém získali odbornou kvalifikaci. Kromě toho čl. 47 odst. 1 Smlouvy stanoví, že budou přijaty směrnice upravující vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o kvalifikaci.
(2) Po zasedání Evropské rady v Lisabonu ve dnech 23. a 24. března 2000 Komise přijala sdělení "Strategie vnitřního trhu pro služby" zaměřené zejména na to, aby bylo volné poskytování služeb v rámci Společenství stejně snadné jako v rámci jednotlivého členského státu.
Po přijetí sdělení Komise s názvem "Nové evropské trhy práce, otevřené a přístupné všem" pověřila Evropská rada na zasedání ve Stockholmu ve dnech 23. a 24. března 2001 Komisi, aby pro zasedání Evropské rady na jaře 2002 předložila konkrétní návrhy na jednotnější, průhlednější a pružnější režim uznávání kvalifikací.
(3) Zárukou udělenou touto směrnicí osobám, které získaly odbornou kvalifikaci v jednom členském státě, týkající se přístupu ke stejnému povolání a jeho výkonu v jiném členském státě se stejnými právy jako státní příslušníci tohoto státu, není dotčeno dodržování ze strany migrující výdělečně činné osoby případných nediskriminujících podmínek, které tento členský stát stanovil, za předpokladu, že jsou objektivně zdůvodněné a přiměřené.
(4) Aby se usnadnilo volné poskytování služeb, měla by existovat zvláštní pravidla pro rozšíření možnosti výkonávat činnosti pod původním profesním označením.
V případě služeb informační společnosti poskytovaných na dálku by se měla použít rovněž směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu [4].
(5) Vzhledem k různým systémům pro dočasné nebo příležitostné přeshraniční poskytování služeb na straně jedné a pro usazování na straně druhé by měla být vyjasněna kritéria pro rozlišování mezi těmito dvěma koncepty v případě přestěhování poskytovatele služeb na území hostitelského členského státu.
(6) Snadnější poskytování služeb musí být zajištěno v souvislosti s přísným dodržováním požadavků na ochranu veřejného zdraví a bezpečnosti a ochrany spotřebitelů.
Proto by se mělo počítat se zvláštními ustanoveními pro regulovaná povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví nebo bezpečnost a jejichž příslušníci dočasně nebo příležitostně poskytují přeshraniční služby.
(7) Hostitelské členské státy mohou případně v souladu s právem Společenství stanovit požadavky na ohlášení.
Tyto požadavky nesmějí vést k nepřiměřenému zatížení poskytovatelů služeb a bránit volnému poskytování služeb nebo ho činit méně přitažlivým.
Potřeba těchto požadavků by se měla pravidelně přezkoumávat s ohledem na pokrok, kterého bylo dosaženo při stanovení rámce Společenství pro správní spolupráci mezi členskými státy.
(8) Na poskytovatele služeb by se měla vztahovat disciplinární pravidla hostitelského členského státu, která jsou přímo a konkrétně spojena s odbornými kvalifikacemi, např. definice povolání, rozsah činností, které k povolání patří nebo které mu jsou vyhrazeny, užívání titulů a vážné zanedbání povinné péče při výkonu povolání, které přímo a konkrétně souvisí s ochranou a bezpečností spotřebitele.
(9) Zásady a záruky pro svobodu usazování, na nichž jsou založeny různé platné systémy uznávání, by se měly zachovat, ale na základě zkušeností by se měla zlepšit jejich pravidla.
Kromě toho se několikrát změnily příslušné směrnice a měla by se uspořádat a racionalizovat jejich ustanovení sjednocením použitelných zásad.
Proto je nutné nahradit směrnice Rady 89/48/EHS [5] a 92/51/EHS [6], směrnici Evropského parlamentu a Rady 1999/42/ES [7] o obecném systému uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci a směrnice Rady 77/452/EHS [8], 77/453/EHS [9], 78/686/EHS [10], 78/687/EHS [11], 78/1026/EHS [12], 78/1027/EHS [13], 80/154/EHS [14], 80/155/EHS [15], 85/384/EHS [16], 85/432/EHS [17], 85/433/EHS [18] a 93/16/EHS [19] týkající se povolání zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře a sloučit je do jednoho dokumentu.
(10) Touto směrnicí není dotčena možnost členských států uznávat v souladu se svými předpisy požadované odborné kvalifikace získané mimo území Evropské unie státními příslušníky třetích zemí.
Uznávání by mělo v každém případě respektovat minimální požadavky na odbornou přípravu pro určitá povolání.
(11) V případě povolání, na něž se vztahuje obecný systém pro uznávání kvalifikací (dále jen "obecný systém"), by mělo být členským státům ponecháno právo stanovit minimální úroveň kvalifikace, která by zaručovala kvalitu služeb poskytovaných na jejich území.
Podle článků 10, 39 a 43 Smlouvy by však neměly členské státy vyžadovat na státních příslušnících členských států, aby získali ty kvalifikace, které obecně podmiňují ziskem diplomů vydaných v jejich vlastních vzdělávacích systémech, pokud dotyčné osoby již získaly úplnou kvalifikaci nebo její část v jiném členském státě.
V důsledku toho by mělo být stanoveno, že každý hostitelský členský stát, ve kterém je určité povolání regulováno, musí vzít v úvahu kvalifikace získané v jiném členském státě a musí určit, zda tyto kvalifikace odpovídají kvalifikacím, které vyžaduje.
Tento obecný systém však nebrání členskému státu v tom, aby pro každou osobu, která na jeho území vykonává povolání, nepředepsal zvláštní požadavky, jež vyplývají z použití profesních pravidel odůvodněných obecným veřejným zájmem.
Tato pravidla se týkají například organizace povolání, profesních norem včetně etických kodexů, dohledu a odpovědnosti.
Konečně tato směrnice nemá zasahovat do oprávněného zájmu členských států zabránit tomu, aby se jejich státní příslušníci vyhýbali vynucování vnitrostátního práva týkajícího se povolání.
(12) Tato směrnice upravuje uznávání odborných kvalifikací členskými státy získaných v jiných členských státech.
Neupravuje však to, zda mají členské státy uznávat rozhodnutí jiných členských států o uznání v souladu s touto směrnicí.
Osoby, jejichž odborná kvalifikace byla uznána v souladu s touto směrnicí, se tak nesmějí odvolávat na toto uznání za účelem získání v členském státě, ze kterého pocházejí, práv, která se nevyplývají z odborné kvalifikace získané v tomto členském státě, pokud neprokáží, že získaly doplňující odbornou kvalifikaci v hostitelském členském státě.
(13) K vymezení mechanismu uznávání kvalifikace podle obecného systému je potřeba rozdělit různé vnitrostátní programy vzdělávání a přípravy do různých úrovní.
Tyto úrovně, které se určují pouze pro účely použití obecného systému, nemají účinek na vnitrostátní systémy vzdělávání a přípravy ani na pravomoc členských států v této oblasti.
(14) Mechanismus uznávání kvalifikace stanovený směrnicí 89/48/EHS a směrnicí 92/51/EHS se nemění.
V důsledku toho by měl mít držitel diplomu prokazujícího, že úspěšně dokončil odbornou přípravu na postsekundární úrovni v délce alespoň jednoho roku, možnost přístupu k regulovanému povolání v členském státě, kde je přístup k tomuto povolání podmíněn obdržením diplomu prokazujícího úspěšné dokončení vyššího nebo univerzitního vzdělání v délce čtyři roky, bez ohledu na úroveň, ke které požadovaný diplom v hostitelském členském státě náleží.
Naopak tam, kde je přístup k regulovanému povolání podmíněn úspěšným dokončením vyššího nebo univerzitního vzdělání delšího než čtyři roky, může být přístup k tomuto povolání umožněn pouze držitelům diplomu prokazujícího úspěšné dokončení vyššího nebo univerzitního vzdělání v délce nejméně tři roky.
(15) Pokud neexistuje harmonizace minimálních požadavků na odbornou přípravu pro přístup k povoláním, na něž se vztahuje obecný systém, hostitelský členský stát by měl mít možnost uložit vyrovnávací opatření.
Takové opatření by mělo být přiměřené a mělo by zejména zohledňovat odbornou praxi žadatele.
Zkušenosti ukazují, že možnost, aby si migrující osoba vybrala mezi zkouškou způsobilosti a adaptačním obdobím, nabízí přiměřené záruky, co se týče úrovně jeho kvalifikace, takže jakákoli odchylka od tohoto výběru by měla být v každém případě odůvodněna naléhavým požadavkem v obecném zájmu.
(16) K podpoře volného pohybu odborníků a k zajištění odpovídající úrovně kvalifikace by různá profesní sdružení a organizace nebo členské státy měly být schopny navrhnout společné platformy na evropské úrovni.Tato směrnice by za určitých podmínek v souladu s pravomocí členských států měla určit kvalifikace potřebné pro výkon povolání na jejich území a obsah a organizaci jejich systémů vzdělávání a odborné přípravy a v souladu s právem Společenství, zejména právními předpisy Společenství pro hospodářskou soutěž, tyto iniciativy zohlednit a prosazovat v této souvislosti automatičtější charakter uznávání v rámci obecného systému.
Profesní sdružení, která mohou předkládat společné platformy, by měla být reprezentativní na vnitrostátní i evropské úrovni.
Společnou platformou je soubor kritérií, která umožňují vyrovnat v co možná největším rozsahu podstatné rozdíly, které byly zjištěny mezi požadavky na odbornou přípravu v nejméně dvou třetinách členských států, včetně všech členských států, které toto povolání regulují.
Tato kritéria by mohla zahrnovat například požadavky jako další odborná příprava, adaptační období v rámci praxe pod dohledem, zkouška způsobilosti nebo stanovená minimální úroveň odborné praxe nebo jejich kombinaci.
(17) Aby se zohlednily veškeré situace, které dosud nepodléhají úpravě týkající se uznávání odborných kvalifikací, měl by se obecný systém rozšířit na ty případy, na které se nevztahuje zvláštní systém, a to buď z toho důvodu, že na povolání se nevztahuje žádný z těchto systémů, nebo proto, že ačkoli se na povolání vztahuje zvláštní systém, žadatel nesplnil ze zvláštních a výjimečných důvodů podmínky, aby ho bylo možno využít.
(18) Je nutno zjednodušit pravidla, která povolují přístup k řadě průmyslových, obchodních a řemeslných činností v členských státech, ve kterých jsou tato povolání regulována, pokud byly tyto činnosti vykonávány po přiměřeně dlouhou a nepříliš vzdálenou dobu v jiném členském státě, současně je však u těchto činností nutné zachovat systém automatického uznávání na základě odborné praxe.
(19) Svoboda pohybu a vzájemné uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci lékařů, zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči, zubních lékařů, veterinárních lékařů, porodních asistentek, farmaceutů a architektů by měla být založena na základní zásadě automatického uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci na základě koordinovaných minimálních požadavků na odbornou přípravu.
Kromě toho by měl být v členských státech přístup k povolání lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky a farmaceuta podmíněn získáním dané kvalifikace, která zaručí, že dotyčná osoba absolvovala odbornou přípravu, která splňuje stanovené minimální požadavky.
Tento systém by měl být doplněn řadou nabytých práv, která mohou kvalifikovaní odborníci za určitých podmínek využít.
(20) Aby mohly být zohledněny zvláštní rysy systému kvalifikací pro lékaře a zubní lékaře a odpovídající acquis communautaire v oblasti vzájemného uznávání kvalifikací, měla by se zásada automatického uznávání u oborů lékařství a zubního lékařství, jež jsou zastoupeny nejméně ve dvou členských státech, nadále vztahovat na všechny obory, jež jsou uznány ke dni přijetí této směrnice.
V zájmu zjednodušení systému by se však po vstupu této směrnice v platnost mělo u nových lékařských oborů omezit rozšiřování automatického uznávání pouze na ty, jež jsou zastoupeny alespoň ve dvou pětinách členských států.
Touto směrnicí není kromě toho dotčena možnost členských států uzavřít dohodu o automatickém uznávání některých společných oborů lékařství a zubního lékařství, které nejsou automaticky uznávány podle této směrnice, podle vlastních pravidel.
(21) Automatickým uznáváním dosažené kvalifikace lékaře se základní odbornou přípravou by neměla být dotčena pravomoc členských států spojit případně tuto kvalifikaci s odbornými činnostmi.
(22) Všechny členské státy by měly uznat povolání zubního lékaře jakožto zvláštní povolání, které se liší od povolání lékaře bez ohledu na to, zda má specializaci v oboru odontostomatologie.
Členské státy by měly zajistit, aby odborná příprava zubních lékařů zaručila, že získali dovednosti potřebné pro prevenci, diagnostiku a léčbu anomálií a nemocí zubů, úst, čelistí a souvisejících tkání.
Odbornou činnost zubního lékaře by měli vykonávat držitelé dokladu o dosažené kvalifikaci zubního lékaře stanoveného v této směrnici.
(23) Nejeví se žádoucí zavést jednotný studijní plán pro porodní asistentky ve všech členských státech.
Členským státům by se měla ponechat co největší volnost v organizování výuky.
(24) S cílem zjednodušit směrnici by se měl použít pojem "farmaceut", aby se vymezila oblast působnosti ustanovení týkajících se automatického uznávání kvalifikací, aniž jsou dotčeny zvláštnosti vnitrostátních právních předpisů upravujících tyto činnosti.
(25) Držitelé kvalifikace farmaceuta jsou odborníky v oboru léčiv a měli by mít v zásadě přístup ve všech členských státech k minimálnímu rozsahu činností v této oblasti.
Při definici tohoto minimálního rozsahu by tato směrnice neměla mít omezující účinek, pokud jde o činnosti dostupné v členských státech farmaceutům, zejména se zřetelem na biomedicínské analýzy, ani by jim neměla poskytovat žádný monopol, neboť vytváření monopolu je i nadále výhradní záležitostí členských států.
Tato směrnice nebrání členským státům, aby k umožnění přístupu k činnostem nezahrnutým do koordinovaného minimálního výčtu činností vyžadovaly doplňující podmínky vzdělání.
To znamená, že hostitelský členský stát by měl mít možnost stanovit takové podmínky pro státní příslušníky, kteří jsou držiteli kvalifikací, na které se vztahuje automatické uznávání ve smyslu této směrnice.
(26) Tato směrnice nezajišťuje koordinaci všech podmínek pro přístup k činnostem v oboru farmacie a pro jejich výkon.
Zejména zeměpisné rozmístění lékáren a monopol dodávek léčiv by měl zůstat i nadále záležitostí členských států.
Touto směrnicí se nemění vnitrostátní právní a správní předpisy členských států, které společnostem zakazují, aby vykonávaly některé činnosti farmaceuta, nebo podmiňují výkon těchto činností určitými podmínkami.
(27) Architektura, kvalita staveb, jejich harmonické splynutí s okolním prostředím, ohled na přírodní a městské prostředí a na veřejné a individuální kulturní dědictví jsou předmětem veřejného zájmu.
Vzájemné uznávání kvalifikací by proto mělo být založeno na kritériích kvality a kvantity, která zajistí, že držitelé uznaných kvalifikací jsou schopni porozumět a dát praktické vyjádření potřebám jednotlivců, sociálních skupin a úřadů v oblasti územního plánování, projektování, organizace a provádění staveb, uchování a zhodnocení architektonického dědictví a zachování přirozené rovnováhy.
(28) Vnitrostátní právní předpisy v oboru architektury a o přístupu k odborným činnostem architekta a jejich výkonu se co do rozsahu velmi liší.
Ve většině členských států jsou činnosti v oboru architektury ze zákona nebo fakticky vykonávány osobami, které jsou držiteli titulu architekt, samostatně nebo společně s jiným profesním označením, aniž by tyto osoby měly na výkon těchto činností výhradní právo, nestanoví-li zákon jinak.
Zmíněné činnosti nebo některé z nich mohou být rovněž vykonávány jinými odborníky, zejména inženýry, kteří absolvovali speciální odbornou přípravu v oblasti stavebnictví a stavebního inženýrství.
S cílem zjednodušit směrnici by se měl použít pojem "architekt", aby se vymezila oblast působnosti ustanovení týkajících se automatického uznávání kvalifikací v oboru architektury, aniž jsou dotčeny zvláštnosti vnitrostátních právních předpisů upravujících tyto činnosti.
(29) Pokud má profesní organizace nebo sdružení pro regulovaná povolání na vnitrostátní a evropské úrovni, jak je stanoveno v článku 15, odůvodněný požadavek týkající se zvláštních ustanovení o uznávání kvalifikace na základě koordinace minimálních podmínek kladených na odbornou přípravu, posoudí Komise účelnost přijetí návrhu na změnu této směrnice.
(30) K zajištění účinnosti systému uznávání odborných kvalifikací by měly být stanoveny jednotné formality a procesní pravidla pro jeho provádění a určité podrobné údaje o výkonu povolání.
(31) Jelikož spolupráce mezi členskými státy a mezi členskými státy a Komisí by mohla usnadnit provádění směrnice a dodržování povinností z ní vyplývajících, měly by být stanoveny způsoby spolupráce.
(32) Zavedení profesního průkazu profesními sdruženími nebo organizacemi na evropské úrovni by mohlo usnadnit mobilitu pracovníků, a zejména urychlit výměnu informací mezi hostitelským členským státem a členským státem, ze kterého pocházejí.
Tento profesní průkaz by měl umožnit sledovat profesní životopis příslušníků povolání, kteří se usazují v různých členských státech.
Tyto průkazy by mohly obsahovat informace o odborném vzdělání příslušníka povolání (absolvovaná univerzita nebo vzdělávací zařízení, kvalifikace, praxe v povolání), jeho právní postavení, uložené sankce, jež se týkají jeho povolání, a údaje o příslušném oprávněném orgánu, vše při plném dodržení předpisů o ochraně osobních údajů.
(33) Vytvoření sítě kontaktních míst, která mají poskytovat občanům členských států informace a pomoc, umožní zajistit průhlednost systému uznávání.
Tato kontaktní místa budou poskytovat občanům, kteří o to požádají, a Komisi veškeré informace a adresy potřebné pro postup uznávání.
Určení jednoho kontaktního místa každým členským státem v rámci této sítě se nedotýká rozdělení pravomocí na vnitrostátní úrovni.
Zejména to nebrání určit na vnitrostátní úrovni několik úřadů, přičemž kontaktní místo určené v rámci výše zmíněné sítě je pověřeno koordinací ostatních úřadů a případně informováním občanů o příslušném úřadu.
(34) Správa různých systémů uznávání vytvořených oborovými směrnicemi a obecného systému se ukázala jako těžkopádná a složitá.
Proto je nutné správu zjednodušit a směrnici aktualizovat, aby se zohlednil vědecký a technický pokrok, zejména jsou-li minimální požadavky na odbornou přípravu koordinovány s ohledem na automatické uznávání kvalifikací.
Za tímto účelem by měl být zřízen jednotný výbor pro uznávání odborných kvalifikací a mělo by být zajištěno vhodné zapojení zástupců profesních organizací, a to i na evropské úrovni.
(35) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [20].
(36) Pravidelná zpráva o provádění směrnice předkládaná členskými státy obsahující statistické údaje umožní posoudit dopad systému pro uznávání odborných kvalifikací.
(37) Měl by existovat vhodný postup pro přijímání dočasných opatření, setká-li členský stát při provádění určitých ustanovení této směrnice s vážnými obtížemi.
(38) Touto směrnicí není dotčena pravomoc členských států uspořádat vnitrostátní systémy sociálního zabezpečení a určit činnosti, které musí být vykonávány v rámci tohoto systému.
(39) S ohledem na rychlost technologických změn a vědeckého pokroku má u velkého počtu povolání zvláštní význam celoživotní učení.
V této souvislosti musí členské státy přijmout podrobné úpravy celoživotního učení, které odborníkům umožní držet krok s technickým a vědeckým pokrokem.
(40) Jelikož cílů této směrnice, totiž racionalizace, zjednodušení a zlepšení pravidel pro uznávání odborných kvalifikací, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(41) Použití čl. 39 odst. 4 Smlouvy a článku 45 Smlouvy není touto směrnicí dotčeno, zejména pokud jde o notáře.
(42) S ohledem na právo usazování a poskytování služeb se použije tato směrnice, aniž jsou dotčeny jiné zvláštní právní předpisy pro uznávání odborných kvalifikací, např. v oblasti dopravy, zprostředkovatelů pojištění a oprávněných auditorů.
Tato směrnice se netýká uplatňování směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů [21] nebo směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace [22].
Uznávání odborných kvalifikací advokátů za účelem okamžitého usazení pod profesním označením hostitelského členského státu by mělo být zahrnuto do této směrnice.
(43) Tato směrnice se zabývá rovněž svobodnými povoláními, nakolik jsou regulována; svobodné povolání je v souladu s touto směrnicí povolání vykonávané osobou, která na základě odpovídající odborné kvalifikace osobně, na vlastní odpovědnost a odborně nezávisle poskytuje duševní a koncepční služby v zájmu klienta a ve veřejném zájmu.
Výkon takového povolání může v členských státech podléhat v souladu se Smlouvou zvláštním právním omezením založeným na vnitrostátních právních předpisech a na právních předpisech stanovených autonomně v tomto rámci příslušným profesním sdružením nebo organizací, které zaručují a dále rozvíjí profesionalitu, kvalitu a vztah důvěry s klientem.
(44) Touto směrnicí nejsou dotčena opatření nezbytná k zajištění vysoké úrovně ochrany zdraví a spotřebitelů,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Účel
Tato směrnice stanoví pravidla, podle nichž členský stát, který podmiňuje přístup k regulovanému povolání nebo jeho výkon na svém území získáním určité odborné kvalifikace (dále jen "hostitelský členský stát"), uznává pro přístup k tomuto povolání a jeho výkon odborné kvalifikace nabyté v jednom nebo více jiných členských státech (dále jen "domovský členský stát"), které jejich držitele opravňují vykonávat v tomto členském státě stejné povolání.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na každého státního příslušníka členského státu, který chce vykonávat regulované povolání včetně svobodných povolání, v jiném státě, než ve kterém získal svou odbornou kvalifikaci, buď jako osoba samostatně výdělečně činná, nebo jako zaměstnanec.
2. Každý členský stát může na svém území podle svých předpisů povolit státním příslušníkům členských států, kteří jsou držiteli dokladu o dosažené kvalifikaci, která nebyla získána v tomto členském státě, vykonávat regulované povolání ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a). V případě povolání uvedených v hlavě III kapitole III musí toto první uznání respektovat minimální požadavky na odbornou přípravu stanovené v této kapitole.
3. Pokud je pro dané regulované povolání stanovena v samostatném právním nástroji Společenství jiná zvláštní úprava, která přímo souvisí s uznáváním odborných kvalifikací, neuplatňují se odpovídající ustanovení této směrnice.
Článek 3
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "regulovaným povoláním" odborná činnost nebo soubor činností, u níž je přístup k ní nebo její výkon nebo jeden ze způsobů jejího výkonu v členském státě vyhrazen přímo nebo nepřímo na základě právních a správních předpisů držitelům určité odborné kvalifikace; zejména používání odborného titulu omezené právními nebo správními předpisy na držitele určité odborné kvalifikace vymezuje způsob výkonu.
Neuplatňuje-li se první věta této definice, považuje se povolání uvedené v odstavci 2 za regulované;
b) "odbornou kvalifikací" kvalifikace doložená dokladem o dosažené kvalifikaci, osvědčení způsobilosti uvedené v čl. 11 odst. a) písm. i) nebo odborná praxe;
c) "dokladem o dosažené kvalifikaci" diplomy, osvědčení nebo jiné doklady vydané příslušným orgánem v členském státě určeným v souladu s jeho právními a správními předpisy, který prokazuje, že jeho držitel úspěšně dokončil odbornou přípravu získanou převážně ve Společenství.
Neuplatňuje-li se první věta této definice, považuje se doklad o dosažené kvalifikaci uvedený v odstavci 3 za zde uvedený doklad o dosažené kvalifikaci;
d) "příslušným úřadem" úřad nebo subjekt výslovně zmocněný členským státem vydávat nebo přijímat doklady o dosažené kvalifikaci a jiné doklady nebo informace, jakož i přijímat žádosti a rozhodnutí uvedená v této směrnici;
e) "regulovaným vzděláváním a odbornou přípravou" příprava, která je zaměřena speciálně na výkon určitého povolání a která zahrnuje studium, které je případně doplněno odborným vzděláváním nebo zkušební či odbornou praxí.
Struktura a úroveň odborného vzdělávání, zkušební nebo odborné praxe se stanoví v právních a správních předpisech dotyčného členského státu nebo se kontroluje nebo schvaluje orgánem určeným k tomuto účelu;
f) "odbornou praxí" skutečný a dovolený výkon dotyčného povolání v členském státě;
g) "adaptačním obdobím" výkon regulovaného povolání v hostitelském členském státě pod dohledem odpovědné osoby kvalifikované pro toto povolání, jenž může být doplněn další odbornou přípravou.
Toto období praxe pod dohledem je předmětem hodnocení.
Podrobná pravidla, kterými se řídí adaptační období a jeho hodnocení a postavení migrujících osob pracujících pod dohledem, stanoví příslušný orgán hostitelského členského státu.
Právní postavení, které je v hostitelském členském státě přiznáno osobě, která absolvuje praxi pod dohledem, zejména co se týče práva na trvalý pobyt a závazků, sociálních práv a dávek, příspěvků a odměn, stanoví příslušné orgány tohoto členského státu v souladu s použitelným právem Společenství;
h) "zkouškou způsobilosti" zkouška, která se omezuje na odborné znalosti žadatele a kterou vykonávají příslušné orgány hostitelského členského státu s cílem ohodnotit schopnosti žadatele vykonávat regulované povolání v uvedeném členském státě.
K této zkoušce připraví příslušné orgány seznam oblastí, na které se na základě srovnání vzdělání a odborné přípravy vyžadovaných členským státem a vzdělání a odborné přípravy získaných žadatelem nevztahuje diplom nebo jiný doklad o odborné kvalifikaci žadatele.
Zkouška způsobilosti musí vzít v úvahu skutečnost, že žadatel je kvalifikovaný odborník v členském státě původu nebo v členském státě, odkud přichází.
Zkouška zahrnuje oblasti vybrané z těch, které jsou na seznamu a jejichž znalost je základním předpokladem pro výkon povolání v hostitelském členském státě.
Zkouška také může zahrnovat znalost stavovských předpisů, které se týkají dotyčných činností v hostitelském členském státě.
Podrobné podmínky zkoušky způsobilosti a postavení žadatele v hostitelském členském státě, který si přeje připravit se na zkoušku způsobilosti v tomto státě, stanoví příslušné orgány tohoto hostitelského členského státu;
i) "ředitelem podniku" osoba, která v dotyčné profesní oblasti vykonávala v podniku funkci:
i) ředitele podniku nebo vedoucího pobočky, nebo
ii) zástupce vlastníka nebo ředitele podniku, jestliže tato funkace zahrnuje odpovědnost odpovídající odpovědnosti zastoupeného vlastníka nebo ředitele, nebo
iii) vedoucího pracovníka pověřeného obchodními nebo technickými záležitostmi a odpovědného za jedno nebo více oddělení podniku.
2. Povolání vykonávané členy sdružení nebo organizace uvedené v příloze I se považuje za regulované povolání.
Účelem sdružení nebo sdružení uvedených v prvním pododstavci je zejména podporovat a zachovávat vysokou úroveň v dotyčném oboru.
Za tímto účelem jsou uznány členským státem ve zvláštní formě a svým členům vydávají doklady o dosažené kvalifikaci, zajišťují, aby jejich členové dodržovali pravidla pro výkon povolání, která stanoví, a udělují jim právo užívat titul nebo jeho zkratku nebo výhody z postavení odpovídajícího této dosažené kvalifikaci.
Pokud členský stát uzná sdružení nebo organizaci podle prvního odstavce, uvědomí o tom Komisi, která zveřejní tuto informaci v Úředním věstníku Evropské unie.
3. Doklad o dosažené kvalifikaci vydaný třetí zemí se považuje za doklad o dosažené kvalifikaci, pokud má držitel tříletou odbornou praxi v dotyčném povolání na území členského státu, který v souladu s čl. 2 odst. 2 doklad o dosažené kvalifikaci uznal, a která byla osvědčena tímto členským státem.
Článek 4
Účinky uznání
1. Uznání odborné kvalifikace hostitelským členským státem umožňuje, aby oprávněná osoba měla v tomto členském státě přístup ke stejnému povolání, pro které získala kvalifikaci v domovském členském státě, a vykonávala je v hostitelském členském státě za stejných podmínek jako jeho státní příslušníci.
2. Pro účely této směrnice se povolání, které chce žadatel vykonávat v hostitelském členském státě, považuje za stejné, jako je povolání, pro které získal kvalifikaci v domovském členském státě, pokud jsou činnosti, které zahrnuje, srovnatelné.
HLAVA II
VOLNÉ POSKYTOVÁNÍ SLUŽEB
Článek 5
Zásada volného poskytování služeb
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní právní předpisy Společenství a články 6 a 7 této směrnice, neomezí členské státy z žádného důvodu vztahujícího se k odborné kvalifikaci poskytování služeb v jiném členském státě:
a) je-li poskytovatel služby v souladu se zákonem usazen v členském státě za účelem výkonu stejného povolání (dále jen "členský stát usazení") a
b) pokud se poskytovatel služby přestěhuje, vykonával-li toto povolání v členském státě usazení po dobu nejméně dvou let během předcházejících deseti let a není-li povolání v tomto státě regulováno.
Podmínka, která vyžaduje, aby poskytovatel služby vykonával povolání po dobu dvou let, se neuplatňuje, je-li povolání nebo vzdělávání a odborná příprava na toto povolání regulována.
2. Tato hlava se použije pouze tehdy, pokud se poskytovatel služby přestěhuje na území hostitelského členského státu, aby zde dočasně a příležitostně vykonával povolání uvedené v odstavci 1.
Povaha dočasného a příležitostného poskytování služeb se posuzuje případ od případu, zejména s ohledem na dobu trvání, četnost, pravidelnost a nepřetržitost.
3. Pokud se poskytovatel služeb přestěhuje, podléhá etickým pravidlům profesní, zákonné nebo správní povahy, která jsou přímo spojena s odbornou kvalifikací, například definice povolání, užívání titulů a vážné zanedbání povinné péče při výkonu povolání, které přímo a konkrétně souvisí s ochranou a bezpečností spotřebitele, jakož i disciplinárním předpisům, které se v hostitelském členském státě vztahují na odborníky, kteří zde vykonávají stejné povolání.
Článek 6
Osvobození
Podle čl. 5 odst. 1 osvobodí hostitelský členský stát poskytovatele služeb usazené v jiném členském státě od požadavků, které ukládá odborníkům usazeným na svém území, týkajících se:
a) povolení, registrace nebo členství v profesní organizaci nebo subjektu. Členské státy mohou pro snadnější uplatňování disciplinárních předpisů platných na jejich území podle čl. 5 odst. 3 stanovit automatickou dočasnou registraci nebo formální členství v takové profesní organizaci nebo subjektu za předpokladu, že tato registrace nebo členství nezpozdí nebo jakýmkoli způsobem neztíží poskytování služeb a nepředstavuje pro poskytovatele služeb dodatečné náklady. Kopii ohlášení a případně jeho obnovení podle čl. 7 odst. 1 doplněnou u povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví a bezpečnost podle čl. 7 odst. 4 nebo která využívají automatického uznávání podle hlavy III kapitoly III, kopií dokladů podle čl. 7 odst. 2 zašle příslušný orgán příslušné profesní organizaci nebo subjektu, což pro tento účel představuje automatickou dočasnou registraci nebo formální členství;
b) registrace u subjektu sociálního zabezpečení, aby bylo možné ve prospěch pojištěnců zúčtovat u pojišťovacích subjektů ve vztahu k výkonu činnosti.
Poskytovatel služby však předem a v naléhavém případě následně uvědomí subjekt uvedený v písmenu b) o službách, které poskytl.
Článek 7
Předběžné ohlášení v případě, že se poskytovatel služby přestěhuje
1. Členské státy mohou požadovat, aby v případě, že se poskytovatel služeb poprvé přestěhuje z jednoho členského státu do druhého za účelem poskytování služeb, předem uvědomil příslušný orgán v hostitelském členském státě v písemném ohlášení, které zahrne rovněž údaje o pojistném krytí nebo jiných prostředcích osobní nebo kolektivní ochrany s ohledem na odpovědnost při výkonu povolání.
Toto ohlášení se jednou ročně obnovuje, pokud poskytovatel služeb chce v daném roce dočasně nebo příležitostně poskytovat služby v tomto členském státě.
Poskytovatel služeb může doručit ohlášení jakoukoli formou.
2. Pro první poskytnutí služby nebo v případě věcné změny oproti situaci doložené doklady mohou členské státy požadovat, aby k ohlášení byly připojeny tyto doklady:
a) doklad o státní příslušností poskytovatele služeb,
b) osvědčení potvrzující, že držitel je v souladu se zákonem usazen v členském státě za účelem výkonu dotyčných činností a že mu výkon těchto činností není v okamžiku vydání osvědčení zakázán, a to ani dočasně,
c) doklad o odborné kvalifikaci,
d) v případech uvedených v čl. 5 odst. 1 písm. b) jakýkoli důkaz o tom, že poskytovatel služeb vykonával dotyčnou činnost po dobu nejméně dvou let v předcházejících deseti letech,
e) pro povolání související s bezpečností, kde členský stát vyžaduje od svých vlastních státních příslušníků doklad o tom, že nebyli odsouzeni za spáchání trestného činu.
3. Služba se poskytuje pod profesním označením členského státu usazení, existuje-li v tomto státě pro dotyčnou odbornou činnost takové označení.
Toto označení je uvedeno v úředním jazyce nebo v jednom z úředních jazyků členského státu usazení tak, aby se předešlo záměně s profesním označením hostitelského členského státu.
Pokud v členském státě usazení neexistuje takové profesní označení, uvede poskytovatel služeb svou dosaženou kvalifikaci v úředním jazyce nebo jednom z úředních jazyků tohoto státu.
Výjimečně je v případech uvedených v hlavě III kapitole III služba poskytována pod profesním označením hostitelského členského státu.
4. V případě prvního poskytnutí služeb u regulovaných povolání, která mají důsledky pro veřejné zdraví nebo bezpečnost a která nevyužívají automatického uznávání podle hlavy III kapitoly III, může příslušný orgán hostitelského členského státu zkontrolovat odbornou kvalifikaci poskytovatele služeb před tímto prvním poskytnutím.
Tato předběžná kontrola je možná pouze tehdy, je-li jejím účelem předejít vážnému poškození zdraví nebo bezpečnosti příjemce služby kvůli nedostatečné odborné kvalifikaci poskytovatele služeb a pokud nepřesahuje to, co je za tímto účelem nezbytné.
Příslušný orgán se snaží uvědomit poskytovatele služby o svém rozhodnutí nekontrolovat jeho kvalifikaci nebo o výsledku této kontroly ve lhůtě nanejvýš jednoho měsíce po obdržení ohlášení a průvodních dokladů.
Existují-li obtíže, které by mohly vést k prodlení, uvědomí příslušný orgán poskytovatele služeb ve lhůtě jednoho měsíce o důvodech prodlení a o časovém rámci pro rozhodnutí, které musí být vydáno do dvou měsíců po přijetí kompletních dokladů.
Pokud existuje podstatný rozdíl mezi odbornou kvalifikací poskytovatele služeb a odbornou přípravou, která je vyžadována v tomto členském státě, a to v takovém rozsahu, že by tento rozdíl mohl poškodit veřejné zdraví nebo bezpečnost, poskytne hostitelský členský stát poskytovateli služby možnost, aby prokázal, zejména pomocí zkoušky způsobilosti, že nabyl chybějící znalosti nebo schopnosti.
V každém případě musí být možné poskytovat služby ve lhůtě jednoho měsíce po vydání rozhodnutí podle předchozího pododstavce.
Službu je možné poskytovat, pokud příslušný orgán nereaguje ve lhůtách stanovených v předchozích pododstavcích.
V případech, kdy kvalifikace byla ověřena podle tohoto odstavce, poskytuje se služba pod profesním označením hostitelského členského státu.
Článek 8
Správní spolupráce
1. Příslušné orgány hostitelského členského státu mohou pro každé poskytnutí služeb požádat příslušné orgány členského státu usazení, aby jim poskytly informace o usazení poskytovatele služeb v souladu s právními předpisy, jeho bezúhonnosti a o tom, že neexistují žádné disciplinární nebo trestněprávní sankce profesní povahy.
Příslušné orgány členského státu usazení poskytnou tyto informace v souladu s článkem 56.
2. Příslušné orgány zajistí výměnu všech informací, které jsou nezbytné pro správné vyřízení stížnosti příjemce služby na poskytovatele služeb.
Příjemci jsou o výsledku stížnosti informováni.
Článek 9
Informace poskytované příjemcům služeb
Je-li služba poskytována pod profesním označením členského státu usazení nebo pod dosaženou kvalifikací poskytovatele služby, mohou vedle ostatních informačních požadavků podle práva Společenství příslušné orgány hostitelského členského státu požadovat, aby poskytovatel služeb poskytl příjemcům služeb některou nebo všechny tyto informace:
a) je-li poskytovatel služeb zapsán v obchodním rejstříku nebo v obdobném veřejném rejstříku, rejstřík, v němž je zapsán, a jeho registrační číslo, nebo obdobný prostředek identifikace uvedený v rejstříku;
b) podléhá-li činnost povolovacímu režimu v členském státě usazení, název a adresa příslušného kontrolního orgánu;
c) profesní sdružení nebo podobný subjekt, u něhož je poskytovatel služeb zapsán;
d) profesní označení, nebo pokud takové označení neexistuje, dosažená kvalifikace poskytovatele služby a členský stát, ve kterém byla udělena;
e) vykonává-li poskytovatel služeb činnost podléhající dani z přidané hodnoty, identifikační číslo podle čl. 22 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně [23];
f) údaje o pojistném krytí nebo jiných prostředcích osobní nebo kolektivní ochrany s ohledem na odpovědnost při výkonu povolání.
HLAVA III
SVOBODA USAZOVÁNÍ
KAPITOLA I
Obecný systém uznávání dokladů o odborné kvalifikaci
Článek 10
Oblast působnosti
Tato kapitola se použije na všechna povolání, na která se nevztahují kapitoly II a III této hlavy a v níže uvedených případech, kdy žadatel ze zvláštních a výjimečných důvodů nesplňuje podmínky stanovené v těchto kapitolách:
a) pro činnosti uvedené v příloze IV, pokud migrující osoba nesplňuje požadavky článků 17, 18 a 19;
b) pro lékaře se základní odbornou přípravou, odborné lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědné za všeobecnou péči, zubní lékaře, odborné zubní lékaře, veterinární lékaře, porodní asistentky, farmaceuty a architekty, pokud migrující osoba nesplňuje požadavky skutečné odborné praxe v souladu se zákonem podle článků 23, 27, 33, 37, 39, 43 a 49;
c) pro architekty, je-li migrující osoba držitelem dokladu o dosažené kvalifikaci, který není uveden v příloze V bodu 5.7;
d) aniž je dotčen čl. 21 odst. 1 a články 23 a 27, pro lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele, zubní lékaře, veterinární lékaře, porodní asistentky, farmaceuty a architekty, kteří jsou držiteli dokladu o dosažené kvalifikaci pro určitou odbornost, který bylo nutno získat po odborné přípravě k získání označení uvedených v příloze V bodech 5.1.1, 5.2.2, 5.3.2, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1, a sice výlučně za účelem uznání příslušné odbornosti;
e) pro sestry a ošetřovatele odpovědné za všeobecnou zdravotní péči a pro specializované zdravotní sestry a ošetřovatele, kteří jsou držiteli dokladu o dosažené kvalifikaci pro určitou odbornost, který bylo nutno získat po odborné přípravě k získání označení uvedených v příloze V bodu 5.2.2, pokud migrující osoba usiluje o uznání v jiném členském státě, ve kterém jsou příslušné odborné činnosti vykonávány specializovanými zdravotními sestrami a ošetřovateli, kteří neabsolvovali odbornou přípravu zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči;
f) pro specializované zdravotní sestry a ošetřovatele, kteří neabsolvovali odbornou přípravu zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, pokud migrující osoba usiluje o uznání v jiném členském státě, ve kterém jsou příslušné odborné činnosti vykonávány zdravotními sestrami a ošetřovateli odpovědnými za všeobecnou péči, specializovanými zdravotními sestrami a ošetřovateli, kteří neabsolvovali odbornou přípravu zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, nebo specializovanými zdravotními sestrami a ošetřovateli, kteří jsou držiteli dokladu o dosažené kvalifikaci pro určitou odbornost, který byl získán po odborné přípravě k získání označení uvedených v příloze V bodu 5.2.2;
g) pro migrující osoby, které splňují požadavky čl. 3 odst. 3.
Článek 11
Úrovně kvalifikace
Pro účely uplatňování článku 13 jsou odborné kvalifikace rozděleny do těchto úrovní:
a) osvědčení způsobilosti vydané příslušným orgánem domovského členského státu určeným podle právních a správních předpisů tohoto státu na základě:
i) buď studijního programu, který netvoří součást osvědčení nebo diplomu ve smyslu písmen b), c), d) nebo e), nebo zvláštní zkoušky bez předchozí odborné přípravy, nebo výkonu povolání v členském státě na plný pracovní úvazek po dobu tří po sobě následujících let nebo po odpovídající dobu v případě částečného úvazku během předchozích deseti let,
ii) nebo obecného základního nebo středoškolského vzdělání, které potvrzuje, že držitel získal obecné znalosti;
b) osvědčení, které prokazuje úspěšné ukončení středoškolského studia:
i) buď obecné povahy, doplněného studiem nebo odbornou přípravou vyjma studia nebo odborné přípravy uvedených v písmenu c) nebo zkušební či odbornou praxí vyžadovanou navíc k tomuto studiu,
ii) nebo technické nebo odborné povahy, případně doplněného studiem nebo odbornou přípravou uvedenou v bodě i) nebo zkušební či odbornou praxí vyžadovanou navíc k tomuto studiu;
c) úroveň C odpovídá diplomu, který prokazuje úspěšné ukončení:
i) buď odborné přípravy na postsekundární úrovni, vyjma přípravu uvedenou v písmenech d) a e), v délce nejméně jednoho roku nebo po odpovídající dobu rozvolněného studia, u níž je zpravidla jednou z podmínek přijetí úspěšné ukončení středoškolského studia požadovaného pro přijetí do vysokoškolského studia nebo vyššího vzdělání, nebo dokončení školní docházky na úrovni druhého cyklu střední školy, a také odborná příprava, která může být požadována navíc k uvedenému postsekundárnímu studiu,
ii) nebo v případě regulovaného povolání odborné přípravy se zvláštní strukturou uvedenou v příloze II, která je rovnocenná úrovni odborné přípravy podle bodu i), zajišťuje srovnatelnou odbornou úroveň a připravuje uchazeče o vzdělání na srovnatelnou úroveň povinností a funkcí. Seznam v příloze II lze změnit postupem podle čl.
58 odst. 2, aby se zohlednila odborná příprava, která splňuje požadavky uvedené v předchozí větě;
d) diplom, který potvrzuje ukončení odborné přípravy na postsekundární úrovni v délce nejméně tří a nejvýše čtyř let nebo v odpovídající délce v případě rozvolněného studia, na univerzitě, vysoké škole nebo jiném zařízení podobné úrovně, a také odborné přípravy, která může být požadována navíc k uvedenému postsekundárnímu studiu;
e) diplom, který potvrzuje, že držitel úspěšně ukončil postsekundární studium v délce nejméně čtyř let nebo v odpovídající délce v případě rozvolněného studia, na univerzitě, vysoké škole nebo jiném zařízení podobné úrovně, a v případě potřeby rovněž potvrzení o úspěšném ukončení odborné přípravy, která může být požadována navíc k uvedenému postsekundárnímu studiu.
Článek 12
Rovnocenné kvalifikace
Jakýkoli doklad o dosažené kvalifikaci nebo jakýkoli soubor dokladů o dosažené kvalifikaci, který byl vydán příslušným orgánem v členském státě a který prokazuje, že jeho držitel úspěšně dokončil odbornou přípravu ve Společenství, kterou tento členský stát uznává jako rovnocennou odbornou přípravu a která uděluje držiteli stejná práva na přístup nebo výkon povolání nebo připravuje na výkon tohoto povolání, se považuje za doklad o dosažené kvalifikaci druhu uvedeného v článku 11, včetně dotyčné úrovně.
Odborná kvalifikace, která přiznává držiteli nabytá práva na základě těchto ustanovení, ačkoli nesplňuje požadavky uvedené v platných právních a správních předpisech domovského členského státu pro přístup k povolání a jeho výkon, se také považuje za doklad o dosažené kvalifikaci za stejných podmínek, jaké jsou uvedeny v prvním pododstavci.
Uplatňuje se zejména tehdy, když členský stát, ze kterého držitel pochází, zvýší úroveň odborné přípravy vyžadované pro přístup k povolání a jeho výkon a pokud osoba, která absolvovala dřívější odbornou přípravu, jež nesplňuje nároky nové kvalifikace, požívá práva nabytá na základě vnitroprávních právních nebo správních předpisů; v tomto případě považuje hostitelký členský stát tuto odbornou přípravu pro účely uplatnění článku 13 za odpovídající nové úrovni odborné přípravy.
Článek 13
Podmínky uznávání
1. Pokud je v hostitelském členském státě přístup k regulovanému povolání nebo jeho výkon podmíněn držením zvláštní odborné kvalifikace, povolí příslušné orgány tohoto členského státu přístup k tomuto povolání a jeho výkon za stejných podmínek, jaké se vztahují na jeho vlastní státní příslušníky, žadatelům, které jsou držiteli osvědčení způsobilosti nebo dokladu o dosažené kvalifikaci, který jiný členský stát požaduje k získání přístupu k tomuto povolání a jeho výkonu na svém území.
Osvědčení způsobilosti nebo doklad o dosažené kvalifikaci splňuje tyto podmínky:
a) byly vydány příslušným orgánem členského státu určeným v souladu s právními a správními předpisy tohoto státu;
b) prokazují úroveň odborné kvalifikace, která je přinejmenším rovnocenná úrovni bezprostředně předcházející úrovni podle článku 11, která je požadována v hostitelském členském státě.
2. Přístup k povolání a jeho výkon podle odstavce 1 se přizná rovněž žadatelům, kteří vykonávali dotyčné povolání uvedené v tomto odstavci na plnou pracovní dobu po dobu dvou let během předchozích deseti let v jiném členském státě, ve kterém toto povolání není regulováno, za předpokladu, že jsou držiteli jednoho nebo více osvědčení způsobilosti nebo dokladů o dosažené kvalifikaci.
Osvědčení způsobilosti a doklady o dosažené kvalifikaci splňují tyto podmínky:
a) byly vydány příslušným orgánem členského státu určeným v souladu s právními a správními předpisy tohoto státu;
b) prokazují úroveň odborné kvalifikace, která je přinejmenším rovnocenná úrovni bezprostředně předcházející úrovni podle článku 11, která je požadována v hostitelském členském státě;
c) prokazují, že držitel byl připraven na výkon dotyčného povolání.
Dvouletou odbornou praxi podle prvního pododstavce však nelze vyžadovat, pokud doklad o dosažené kvalifikaci, jehož je žadatel držitelem, potvrzuje regulované vzdělávání a odbornou přípravu ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. e) na úrovních kvalifikace podle čl. 11 písm. b), c), d) nebo e). Regulované vzdělávání a odborná příprava uvedená v příloze III se považuje za regulované vzdělávání a odbornou přípravu na úrovni popsané v čl. 11 písm. c). Postupem podle čl. 58 odst. 2 lze změnit seznam uvedený v příloze III, aby se zohlednilo regulované vzdělávání a odborná příprava, která zajišťuje srovnatelnou odbornou úroveň a která připravuje uchazeče o vzdělání na srovnatelnou úroveň odpovědností a funkcí.
3. Odchylně od odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. b) může hostitelský členský stát umožnit přístup k regulovanému povolání a jeho výkon, pokud je přístup k tomuto povolání na jeho území podmíněn získáním kvalifikace, která potvrzuje úspěšné ukončení vysokoškolského nebo univerzitního vzdělání v délce čtyři roky, a je-li žadatel držitelem kvalifikace uvedené v čl. 11 písm. c).
Článek 14
Vyrovnávací opatření
1. Bez ohledu na článek 13 může hostitelský stát také požadovat, aby žadatel absolvoval adaptační období nepřesahující tři roky nebo složil zkoušku způsobilosti, pokud:
a) délka odborné přípravy, kterou prokazuje podle čl. 13 odst. 1 nebo 2, je nejméně o jeden rok kratší než doba požadovaná hostitelským členským státem;
b) odborná příprava, kterou absolvoval, se podstatně liší od obsahu osvědčeného dokladem o dosažené kvalifikaci, který je požadován hostitelským členským státem;
c) regulované povolání v hostitelském členském státě zahrnuje jednu nebo více regulovaných odborných činností, které nejsou součástí příslušného povolání v domovském členském státě žadatele ve smyslu čl. 4 odst. 2, a tento rozdíl spočívá ve specifické odborné přípravě požadované v hostitelském členském státě, jejíž obsah se podstatně liší od obsahu zahrnutého v osvědčení způsobilosti nebo dokladu o dosažené kvalifikaci žadatele.
2. Pokud hostitelský členský stát využije možnosti podle odstavce 1, musí poskytnout žadateli právo zvolit si mezi adaptačním obdobím a zkouškou způsobilosti.
Pokud se členský stát s ohledem na dané povolání domnívá, že je nutné odchýlit se od požadavku stanoveného v předchozím pododstavci, který poskytuje žadateli právo zvolit si mezi adaptačním obdobím a zkouškou způsobilosti, uvědomí o tom předem ostatní členské státy a Komisi a dostatečně tuto odchylku odůvodní.
Pokud se Komise po obdržení všech nezbytných informací domnívá, že odchylka uvedená v druhém pododstavci není přiměřená nebo neodpovídá právu Společenství, požádá ve lhůtě tří měsíců dotčený členský stát, aby od plánovaného opatření upustil.
Neodpoví-li Komise ve výše uvedené lhůtě, lze odchylku použít.
3. Odchylně od zásady práva žadatele na volbu podle odstavce 2 může pro povolání, jejichž výkon vyžaduje přesnou znalost vnitrostátního práva a v nichž poskytování právních rad nebo právní pomoci týkající se vnitrostátního práva je základním a nezbytným předpokladem dotyčné odborné činnosti, hostitelský členský stát stanovit buď adaptační období, nebo zkoušku způsobilosti.
To platí rovněž pro případy stanovené v čl. 10 písm. b) a c), v čl. 10 písm. d) týkajícím se lékařů a zubních lékařů, v čl. 10 písm. písm. f), pokud migrující osoba usiluje o uznání v jiném členském státě, ve kterém jsou dotyčné odborné činnosti vykonávány zdravotními sestrami a ošetřovateli odpovědnými za všeobecnou péči nebo specializovanými zdravotními sestrami a ošetřovateli, kteří jsou držiteli dokladu o dosažené kvalifikaci pro určitou odbornost, který bylo nutno získat po odborné přípravě k získání označení uvedených v příloze V bodu 5.2.2 a v čl. 10 písm. g).
V případech podle čl. 10 odst. a) může hostitelský členský stát požadovat adaptační období nebo zkoušku způsobilosti, chce-li migrující osoba vykonávat odborné činnosti v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, které vyžadují znalost a uplatňování zvláštních platných vnitrostátních předpisů, za předpokladu, že znalost a uplatňování těchto předpisů vyžadují příslušné orgány hostitelského členského státu od vlastních státních příslušníků pro přístup k těmto činnostem.
4. Pro účely uplatňování odst. 1 písm. b) a c) se "podstatně se lišícím obsahem" rozumí záležitosti, jejichž znalost je nezbytným předpokladem pro výkon povolání a u kterých odborná příprava migrující osoby vykazuje významné rozdíly oproti odborné přípravě vyžadované hostitelským členským státem, pokud jde o délku nebo obsah.
5. Odstavec 1 se uplatňuje při řádném zohlednění zásady proporcionality.
Zejména pokud hostitelský členský stát zamýšlí vyžadovat od žadatele absolvování adaptačního období nebo složení zkoušky způsobilosti, musí nejprve zjistit, zda znalosti, které žadatel nabyl během odborné praxe v členském státě nebo v třetí zemi, mohou zcela nebo částečně vyrovnat podstatné rozdíly uvedené v odstavci 4.
Článek 15
Upuštění od vyrovnávacích opatření na základě společných platforem
1. Pro účely tohoto článku se výrazem "společné platformy" rozumí soubor kritérií pro odborné kvalifikace, která jsou s to vyrovnat podstatné rozdíly, které byly zjištěny u požadavků na odbornou přípravu u daného povolání v různých členských státech.
Podstatné rozdíly se stanoví srovnáním délky a obsahu odborné přípravy v nejméně dvou třetinách členských států, včetně všech členských států, které toto povolání regulují.
Rozdíly v obsahu odborné přípravy mohou vyplývat z podstatných rozdílů v rozsahu odborných činností.
2. Společné platformy podle odstavce 1 mohou Komisi předložit členské státy nebo profesní sdružení nebo organizace, které jsou reprezentativní na vnitrostátní i evropské úrovni. Pokud Komise po konzultaci členských států zastává názor, že návrh společné platformy usnadní vzájemné uznávání odborných kvalifikací, může navrhnout opatření k jejich přijetí postupem podle čl. 58 odst. 2.
3. Pokud odborná kvalifikace žadatele splňuje kritéria stanovená v opatření přijatém podle odstavce 2, hostitelský členský stát upustí od uplatňování vyrovnávacích opatření podle článku 14.
4. Odstavce 1 až 3 se nedotýkají pravomoci členských států určit odborné kvalifikace požadované pro výkon povolání na jejich území, stejně jako obsah a organizaci jejich systémů vzdělávání a odborné přípravy.
5. Má-li členský stát za to, že kritéria stanovená v opatření přijatém podle odstavce 2 již nenabízejí dostatečné záruky s ohledem na odborné kvalifikace, uvědomí o tom Komisi, která případně předloží návrh opatření postupem podle čl. 58 odst. 2.
6. Do 20. října 2010 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě zprávu o uplatňování tohoto článku a případně navrhne jeho změny.
KAPITOLA II
Uznávání odborné praxe
Článek 16
Požadavky na odbornou praxi
Pokud je v členském státě přístup k některé z činností vyjmenovaných v příloze IV nebo její výkon podmíněn získáním obecných, obchodních nebo odborných znalostí a schopností, uzná členský stát předchozí výkon činnosti v jiném členském státě za dostatečný důkaz o těchto znalostech a schopnostech.
Činnost musela být vykonávána v souladu s články 17, 18 a 19.
Článek 17
Činnosti uvedené na seznamu I přílohy IV
1. Pro činnosti uvedené na seznamu I přílohy IV musí být dotyčná činnost předem vykonávána:
a) po dobu šesti po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku; nebo
b) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným členským státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
c) po dobu čtyř po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně dvouleté vzdělání doložené osvědčením uznaným členským státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
d) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení, prokáže-li oprávněná osoba, že vykonávala dotyčnou činnost nejméně pět let v postavení zaměstnance; nebo
e) po dobu pěti po sobě následujících let ve vedoucím postavení, z toho nejméně tři roky v technické funkci představující odpovědnost alespoň za jedno oddělení podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné.
2. V případech podle písmen a) a d) nesmí být činnost ke dni podání žádosti dotyčnou osobou u příslušného orgánu podle článku 56 ukončena před více než deseti lety.
3. Ustanovení odst. 1 písm. e) se nepoužije pro činnosti skupiny ex 855 (kadeřnictví) podle klasifikace ISIC.
Článek 18
Činnosti uvedené na seznamu II přílohy IV
1. Pro činnosti uvedené na seznamu II přílohy IV musí být dotyčná činnost předem vykonávána:
a) po dobu pěti po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku; nebo
b) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným členským státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
c) po dobu čtyř po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně dvouleté vzdělání doložené osvědčením uznaným členským státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
d) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že vykonávala dotyčnou činnost nejméně pět let v postavení zaměstnance; nebo
e) po dobu pěti po sobě následujících let v postavení zaměstnance, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně tříleté vzdělání doložené osvědčením uznaným členským státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
f) po dobu šesti po sobě následujících let v postavení zaměstnance, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala nejméně dvouleté vzdělání doložené osvědčením uznaným členským státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné.
2. V případech podle písmen a) a d) nesmí být činnost ke dni podání žádosti dotyčnou osobou u příslušného orgánu podle článku 56 ukončena před více než deseti lety.
Článek 19
Činnosti uvedené na seznamu III přílohy IV
1. Pro činnosti uvedené na seznamu III přílohy IV musí být dotyčná činnost předem vykonávána:
a) po dobu tří po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku; nebo
b) po dobu dvou po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala vzdělání doložené osvědčením uznaným členským státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné; nebo
c) po dobu dvou po sobě následujících let v nezávislém postavení nebo v postavení ředitele podniku, prokáže-li oprávněná osoba, že vykonávala dotyčnou činnost nejméně tři roky v postavení zaměstnance; nebo
d) po dobu tří po sobě následujících let v postavení zaměstnance, prokáže-li oprávněná osoba, že pro dotyčnou činnost dříve získala vzdělání doložené osvědčením uznaným státem nebo považovaným příslušným profesním sdružením za platné.
2. V případech podle písmen a) a c) nesmí být činnost ke dni podání žádosti dotyčnou osobou u příslušného orgánu podle článku 56 ukončena před více než deseti lety.
Článek 20
Změna seznamů činností v příloze IV
Seznamy činností v příloze IV, pro které se uznává odborná praxe podle článku 16, lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 za účelem aktualizace nebo vyjasnění klasifikace za předpokladu, že to nepředstavuje změnu činností týkajících se jednotlivých kategorií.
KAPITOLA III
Uznávání na základě koordinace minimálních požadavků na odbornou přípravu
Oddíl 1
Obecná ustanovení
Článek 21
Zásada automatického uznávání
1. Každý členský stát uznává doklady o dosažené kvalifikaci zajišťující přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, odborného zubního lékaře, veterinárního lékaře, farmaceuta a architekta uvedené v příloze V bodech 5.1.1, 5.1.2, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.6.2 a 5.7.1, které splňují minimální požadavky na odbornou přípravu uvedené v článcích 24, 25, 31, 34, 35, 38, 44 a 46, a za účelem přístupu k odborným činnostem a jejich výkonu přiznává těmto dokladům na svém území stejné účinky, jaké mají doklady o dosažené kvalifikaci, které sám vydává.
Takové doklady o dosažené kvalifikaci musí být vydány příslušnými orgány členských států a případně doplněny osvědčeními uvedenými v příloze V bodech 5.1.1, 5.1.2, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.6.2 a 5.7.1.
První a druhý pododstavec se nedotýkají nabytých práv podle článků 23, 27, 33, 37, 39 a 49.
2. Každý členský stát uznává pro výkon činností všeobecného lékaře v rámci svého vnitrostátního systému sociálního zabezpečení doklady o dosažené kvalifikaci uvedené v příloze V bodu 5.1.4, které jsou vydávány státním příslušníkům členských států ostatními členskými státy v souladu s minimálními požadavky na odbornou přípravu podle článku 28.
Předchozí pododstavec se nedotýká nabytých práv podle článku 30.
3. Každý členský stát uznává doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky uvedené v příloze V bodu 5.5.2, které jsou vydávány státním příslušníkům členských států jinými členskými státy a které splňují minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 40 a kritéria podle článku 41, a za účelem přístupu k odborným činnostem a jejich výkonu přiznává těmto dokladům na svém území stejné účinky, jaké mají doklady o dosažené kvalifikaci, které sám vydává.
Toto ustanovení se nedotýká nabytých práv podle článků 23 a 43.
4. Členské státy nejsou povinny uznat doklady o dosažené kvalifikaci uvedené v příloze V bodu 5.6.2 pro zřizování nových lékáren otevřených pro veřejnost.
Za účelem tohoto odstavce se za nové lékárny považují rovněž lékárny, které jsou otevřeny po dobu kratší než tři roky.
5. Doklady o dosažené kvalifikaci architekta uvedené v příloze V bodu 5.7.1, které podléhají automatickému uznávání podle odstavce 1, prokazují ukončení studia, které bylo zahájeno nejdříve v referenčním akademickém roce uvedeném v této příloze.
6. Každý členský stát podmíní přístup k odborné činnosti lékařů, zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči, zubních lékařů, veterinárních lékařů, porodních asistentek a farmaceutů a jejich výkon získáním dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v příloze V bodech 5.1.1, 5.1.2, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2, který potvrzuje, že dotyčná osoba získala během své odborné přípravy znalosti a dovednosti uvedené v čl. 24 odst. 3, čl. 31 odst. 6, čl. 34 odst. 3, čl. 38 odst. 3, čl. 40 odst. 3 a čl. 44 odst. 3.
Znalosti a dovednosti podle čl. 24 odst. 3, čl. 31 odst. 6, čl. 34 odst. 3, čl. 38 odst. 3, čl. 40 odst. 3 a čl. 44 odst. 3 lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem přizpůsobit je vědeckému a technickému pokroku.
Tato aktualizace nesmí vyžadovat u žádného členského státu změnu stávajících legislativních zásad týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob.
7. Členské státy sdělí Komisi znění právních a správních předpisů, které přijmou s ohledem na vydávání dokladů o dosažené kvalifikaci v oblasti, na niž se vztahuje tato kapitola.
U dokladů o dosažené kvalifikaci uvedených v oddíle 8 je toto oznámení určeno navíc i ostatním členským státům.
Komise zveřejní tuto informaci v Úředním věstníku Evropské unie s uvedením označení přijatých členskými státy pro doklady o dosažené kvalifikaci a případně subjektu, který tyto doklady vydává, průvodních osvědčení a příslušných profesních označení uvedených v příloze V bodech 5.1.1, 5.1.2, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2, 5.6.2 a 5.7.1.
Článek 22
Společná ustanovení o odborné přípravě
Pokud jde o odbornou přípravu uvedenou v článcích 24, 25, 28, 31, 34, 35, 38, 40, 44 a 46:
a) členské státy mohou povolit rozvolněnou odbornou přípravu za podmínek stanovených příslušnými orgány; tyto orgány zajistí, aby celková délka, úroveň a kvalita takové odborné přípravy nebyla nižší než v případě řádné odborné přípravy;
b) v souladu se specifickými postupy každého členského státu zajistí další vzdělávání a odbornou přípravu, aby osoby, které ukončily vzdělávání, byly s to držet krok s vývojem v daném povolání v rozsahu, který je nezbytný pro zachování bezpečného a účinného výkonu tohoto povolání.
Článek 23
Nabytá práva
1. Aniž jsou dotčena specifická nabytá práva dotyčných profesí, v případech, kdy doklady o dosažené kvalifikaci lékaře, které umožňují přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, odborného zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky a farmaceuta, jichž jsou státní příslušníci členských států držiteli, nevyhovují všem požadavkům na odbornou přípravu podle článků 24, 25, 31, 34, 35, 38, 40 a 44, uzná každý členský stát jako dostatečný důkaz doklady o dosažené kvalifikaci, které byly vydány těmito členskými státy, dokládají-li úspěšné ukončení odborné přípravy zahájené před referenčními dny stanovenými v příloze V bodech 5.1.1, 5.1.2, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2, a které doplňuje potvrzení osvědčující, že tito státní příslušníci skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.
2. Stejná ustanovení se použijí na doklady o dosažené kvalifikaci, které umožňují přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, odborného zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky a farmaceuta, získané na území bývalé Německé demokratické republiky, které nesplňují všechny minimální požadavky na odbornou přípravu podle článků 24, 25, 31, 34, 35, 38, 40 a 44, pokud takovýto doklad potvrzuje úspěšné ukončení odborné přípravy zahájené před:
a) 3. říjnem 1990 pro lékaře se základní odbornou přípravou, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědné za všeobecnou péči, zubní lékaře se základní odbornou přípravou, odborné zubní lékaře, veterinární lékaře, porodní asistentky a farmaceuty a
b) 3. dubnem 1992 pro odborné lékaře.
Doklad o dosažené kvalifikaci podle prvního pododstavce opravňuje držitele vykonávat odborné činnosti na celém území Německa za stejných podmínek jako doklady o dosažené kvalifikaci vydané příslušnými německými orgány a uvedené v příloze V bodech 5.1.1, 5.1.2, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2.
3. Aniž je dotčen čl. 37 odst. 1, každý členský stát uznává doklady o dosažené kvalifikaci, které umožňují přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, veterinárního lékaře, porodní asistentky, farmaceuta a architekta, jejichž držiteli jsou státní příslušníci členských států a které byly vydány v bývalém Československu nebo jejichž odborná příprava byla zahájena pro Českou republiku a Slovensko před 1. lednem 1993, pokud orgány některého z těchto dvou států potvrdí, že tyto doklady o dosažené kvalifikaci mají na jejich území stejnou platnost jako doklady o dosaženém vzdělání, které vydávají, a co se týče architektů, jako doklady o dosažené kvalifikaci uvedené pro tyto členské státy v příloze VI bodu 6, pokud jde o přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou, odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, veterinárního lékaře, porodní asistentky, farmaceuta s ohledem na činnosti podle čl. 45 odst. 2 a architekta s ohledem na činnosti podle článku 48, jakož i výkon těchto odborných činností.
Toto osvědčení musí být doplněno potvrzením vydaným stejnými orgány osvědčujícím, že tyto osoby skutečně a v souladu se zákonem vykonávaly dotyčné činnosti na jejich území po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.
4. Každý členský stát uznává doklady o dosažené kvalifikaci, které umožňují přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, odborného zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, farmaceuta a architekta, jejichž držiteli jsou příslušníci členských států a které byly vydány v bývalém Sovětském svazu nebo jejichž odborná příprava byla zahájena:
a) pro Estonsko před 20. srpnem 1991,
b) pro Lotyšsko před 21. srpnem 1991,
c) pro Litvu před 11. březnem 1990,
pokud orgány některého z těchto tří výše uvedených členských států osvědčí, že tyto doklady mají na jejich území stejnou platnost jako doklady, které vydávají, a co se týče architektů, jako doklady o dosaženém vzdělání uvedené pro tyto členské státy v příloze VI bodu 6.1, pokud jde o přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, odborného zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, farmaceuta s ohledem na činnosti podle čl. 45 odst. 2 a architekta s ohledem na činnosti podle článku 48, jakož i výkon těchto odborných činností.
Toto osvědčení musí být doplněno potvrzením vydaným stejnými orgány osvědčujícím, že tyto osoby skutečně a v souladu se zákonem vykonávaly dotyčné činnosti na jejich území po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.
Pokud jde o doklady o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře vydané v bývalém Sovětském svazu nebo jejichž odborná příprava byla zahájena pro Estonsko před 20. srpnem 1991, musí být osvědčení uvedené v předchozím pododstavci doplněno potvrzením vydaným estonskými orgány osvědčujícím, že tyto osoby skutečně a v souladu se zákonem vykonávaly dotyčné činnosti na jejich území po dobu nejméně pěti po sobě následujících let v průběhu sedmi let předcházejících dni vydání potvrzení.
5. Každý členský stát uznává doklady o dosažené kvalifikaci, které umožňují přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, odborného zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, farmaceuta a architekta, jejichž držiteli jsou státní příslušníci členských států a které byly vydány v bývalé Jugoslávii nebo jejichž odborná příprava byla zahájena pro Slovinsko před 25. červnem 1991, pokud orgány výše uvedeného členského státu osvědčí, že tyto doklady mají na jeho území stejnou platnost jako doklady, které vydávají, a co se týče architektů, jako doklady o dosažené kvalifikaci uvedené pro tyto členské státy v příloze VI bodu 6.1, pokud jde o přístup k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a odborného lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, odborného zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, farmaceuta s ohledem na činnosti podle čl. 45 odst. 2 a architekta s ohledem na činnosti podle článku 48, jakož i výkon těchto činností.
Toto osvědčení musí být doplněno potvrzením vydaným stejnými orgány osvědčujícím, že tyto osoby skutečně a v souladu se zákonem vykonávaly dotyčné činnosti na jejich území po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání potvrzení.
6. Státním příslušníkům členských států, jejichž doklady o dosažené kvalifikaci lékaře, zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky a farmaceuta neodpovídají označením uvedeným pro tento členský stát v příloze V bodech 5.1.1, 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2, uznává každý členský stát jako dostatečný důkaz doklady o dosažené kvalifikaci, které byly vydány těmito členskými státy a které jsou doplněny osvědčením vydaným příslušnými orgány nebo subjekty.
Osvědčení uvedené v prvním pododstavci potvrzuje, že tyto doklady o dosažené kvalifikaci dokládají úspěšné ukončení odborné přípravy v souladu s články 24, 25, 28, 31, 34, 35, 38, 40 a 44 a jsou členským státem, který je vydává, považovány za rovnocenné kvalifikacím, jejichž označení je uvedeno v příloze V bodech 5.1.1., 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4, 5.2.2, 5.3.2, 5.3.3, 5.4.2, 5.5.2 a 5.6.2.
Oddíl 2
Lékaři
Článek 24
Základní lékařská odborná příprava
1. Přijetí na základní lékařskou odbornou přípravu je podmíněno získáním diplomu nebo osvědčení, které opravňuje k dotyčnému studiu na vysokých školách.
2. Celková doba základní lékařské odborné přípravy zahrnuje nejméně šest let studia nebo 5500 hodin teoretické a praktické výuky na vysoké škole nebo pod dohledem vysoké školy.
Pro osoby, které zahájily studium před 1. lednem 1972, může odborná příprava uvedená v prvním pododstavci zahrnovat šestiměsíční praktickou výuku na vysokoškolské úrovni vykonanou pod dohledem příslušných orgánů v rámci řádné odborné přípravy.
3. Základní lékařská odborná příprava zaručí, že dotyčná osoba získala tyto znalosti a dovednosti:
a) přiměřené znalosti ve vědách, na kterých je lékařství založeno, a řádné pochopení vědeckých metod včetně zásad měření biologických funkcí, hodnocení vědecky prokázaných skutečností a analýzy údajů;
b) přiměřené znalosti anatomie, fyziologie a chování jedinců zdravých a nemocných a vztahů mezi zdravotním stavem člověka a jeho fyzickým a sociálním prostředím;
c) přiměřené znalosti klinických oborů a klinické praxe, které poskytují komplexní přehled o duševních a tělesných nemocech, dále znalost lékařství a jeho preventivní, diagnostické a terapeutické stránky a znalosti o reprodukci;
d) přiměřené klinické zkušenosti získané pod vhodným dohledem v nemocnicích.
Článek 25
Specializovaná lékařská odborná příprava
1. Přijetí na specializovanou lékařskou odbornou přípravu je podmíněno dokončením a potvrzením šestiletého studia v rámci programu odborné přípravy uvedeném v článku 24, v jehož průběhu získal uchazeč o odborné vzdělání náležité základní lékařské znalosti.
2. Specializovaná lékařská odborná příprava zahrnuje teoretickou a praktickou výuku na vysoké škole nebo ve fakultní nemocnici nebo případně v zařízení zdravotní péče schváleném k tomuto účelu příslušnými orgány nebo subjekty.
Členské státy zajistí, aby minimální délka oborů specializované odborné přípravy uvedených v příloze V bodu 5.1.3 nebyla kratší než délka stanovená v uvedeném bodu.
Odborná příprava se uskutečňuje pod kontrolou příslušných orgánů nebo subjektů.
Zahrnuje osobní účast lékaře — uchazeče o odborné vzdělání na činnosti a povinnostech dotyčných zařízení.
3. Odborná příprava probíhá jako řádné studium ve specifických zařízeních schválených příslušnými orgány.
Zahrnuje účast na veškerých lékařských činnostech v oboru, ve kterém příprava probíhá, včetně pohotovostní služby, a to tak, že uchazeč o odborné vzdělání věnuje veškerou svou odbornou činnost praktické a teoretické výuce během celého pracovního týdne a během celého roku v souladu s postupy stanovenými příslušnými orgány.
V souladu s tím jsou tato místa přiměřeně odměňována.
4. Členské státy podmíní vydání dokladu o dosažené kvalifikaci v odborném lékařství získáním dokladu o dosažené kvalifikaci v oblasti základní lékařské odborné přípravy uvedeného v příloze V bodu 5.1.1.
5. Minimální délky odborné přípravy uvedené v příloze V bodu 5.1.3 lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem přizpůsobit je vědeckému a technickému pokroku.
Článek 26
Druhy specializované lékařské odborné přípravy
Doklady o dosažené kvalifikaci odborného lékaře podle článku 21 vydané příslušnými orgány nebo subjekty uvedenými v příloze V bodu 5.1.2 odpovídají pro dotyčnou specializovanou odbornou přípravu označením používaným v různých členských státech a uvedeným v příloze V bodu 5.1.3.
O zařazení nových lékařských odborností, které jsou zastoupeny nejméně ve dvou pětinách členských států, do přílohy V bodu 5.1.3 lze rozhodnout postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem aktualizovat směrnici na základě změn vnitrostátních právních předpisů.
Článek 27
Specifická nabytá práva odborných lékařů
1. Hostitelský stát může požadovat od odborných lékařů, jejichž rozvolněná specializovaná odborná příprava se řídila právními a správními předpisy platnými ke dni 20. června 1975 a kteří zahájili specializovanou odbornou přípravu nejpozději 31. prosince 1983, doplnění jejich dokladů o dosažené kvalifikace potvrzením osvědčujícím, že skutečně a v souladu se zákonem vykonávali dotyčné činnosti po dobu nejméně tří po sobě následujících let během pěti let předcházejících vydání potvrzení.
2. Každý členský stát uznává doklady o kvalifikaci odborných lékařů vydané ve Španělsku lékařům, kteří dokončili specializovanou odbornou přípravu před 1. lednem 1995, i když tato odborná příprava nesplňuje minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 25, pokud je tato kvalifikace doplněna potvrzením vydaným příslušnými španělskými orgány a osvědčujícím, že dotyčná osoba složila zvláštní zkoušku způsobilosti v rámci výjimečných opatření týkajících se uznávání stanovených v královském dekretu 1497/99, za účelem zjištění, zda dotyčná osoba má úroveň znalostí a dovedností srovnatelnou s úrovní lékařů, kteří jsou držiteli dokladu o kvalifikaci odborného lékaře uvedeného pro Španělsko v příloze V bodech 5.1.2 a 5.1.3.
3. Každý členský stát, který zrušil právní a správní předpisy týkající se vydávání dokladů o dosažené kvalifikaci odborného lékaře uvedené v příloze V bodech 5.1.2 a 5.1.3 a který přijal opatření týkající se nabytých práv ve prospěch vlastních státních příslušníků, přiznává státním příslušníkům ostatních členských států právo využívat tato opatření, pokud jejich doklady o dosažené kvalifikaci byly vydány přede dnem, od kterého hostitelský členský stát přestal vydávat takové doklady o dosažené kvalifikaci v dotyčných oblastech.
Dny, od kterých dotyčné členské státy zrušily tyto předpisy, jsou uvedeny v příloze V bodu 5.1.3.
Článek 28
Zvláštní odborná příprava ve všeobecném lékařství
1. Přijetí na zvláštní odbornou přípravu ve všeobecném lékařství je podmíněno dokončením a potvrzením šestiletého studia v rámci programu odborné přípravy uvedeného v článku 24.
2. Zvláštní odborná příprava ve všeobecném lékařství, která vede k vydání dokladu o dosažené kvalifikaci vydanému před 1. lednem 2006, představuje nejméně dvouleté řádné studium.
V případě dokladů o dosažené kvalifikaci vydaných po tomto dni představuje nejméně tříleté řádné studium.
Pokud program odborné přípravy uvedený v článku 24 zahrnuje praktickou výuku zajištěnou schválenou nemocnicí s vhodným vybavením a odděleními všeobecného lékařství nebo v rámci schválené všeobecné lékařské praxe nebo ve schváleném zdravotním středisku, ve kterém lékaři poskytují primární lékařskou péči, lze dobu této praktické výuky v délce maximálně jednoho roku zahrnout do doby stanovené v prvním pododstavci pro potvrzení o odborné přípravě vydaná po 1. lednu 2006.
Možnosti stanovené v druhém pododstavci mohou využít pouze členské státy, ve kterých zvláštní odborná příprava ve všeobecném lékařství trvala k 1. lednu 2001 dva roky.
3. Zvláštní odborná příprava ve všeobecném lékařství představuje řádné studium vykonávané pod kontrolou příslušných orgánů nebo subjektů.
Má spíše praktickou než teoretickou povahu.
Praktická výuka je zajištěna jednak nejméně po dobu šesti měsíců ve schválené nemocnici s vhodným vybavením a odděleními, a jednak nejméně po dobu šesti měsíců v rámci schválené všeobecné lékařské praxe nebo ve schváleném zdravotním středisku, ve kterém lékaři poskytují primární lékařskou péči.
Praktická výuka probíhá ve spolupráci s dalšími zdravotnickými zařízeními nebo strukturami, které se zabývají všeobecným lékařstvím.
Aniž jsou tím však dotčeny minimální délky výuky stanovené v druhém pododstavci, může být praktická výuka v dalších zdravotnických zařízeních nebo strukturách zabývajících se všeobecným lékařstvím poskytována nejvýše po dobu šesti měsíců.
Výuka vyžaduje osobní účast uchazeče o odborné vzdělání na činnosti a povinnostech osob, s nimiž pracuje.
4. Členské státy podmíní vydání dokladu o dosažené kvalifikaci ve všeobecném lékařství získáním dokladu o dosažené kvalifikaci na základě základní lékařské odborné přípravy uvedeného v příloze V bodu 5.1.1.
5. Členské státy mohou vydat doklady o dosažené kvalifikaci uvedené v příloze V bodu 5.1.4 lékaři, který nesplnil odbornou přípravu uvedenou v tomto článku, ale který absolvoval jinou další odbornou přípravu doloženou dokladem o dosažené kvalifikaci vydaným příslušnými orgány členského státu.
Členské státy však mohou vydat takovýto doklad o dosažené kvalifikaci, pouze dokládá-li znalosti na úrovni kvalitativně rovnocenné úrovni znalostí dosažených odbornou přípravou stanovenou v tomto článku.
Členské státy určí mimo jiné rozsah další odborné přípravy, kterou uchazeč splnil, a rozsah jeho odborné praxe, které mohou nahradit odbornou přípravu stanovenou v tomto článku.
Členské státy však mohou vydat doklad o dosažené kvalifikaci uvedený v příloze V bodu 5.1.4, pouze získal-li uchazeč nejméně šestiměsíční zkušenost ve všeobecném lékařství v rámci všeobecné lékařské praxe nebo ve středisku, v němž lékaři poskytují primární lékařskou péči, podle odstavce 3.
Článek 29
Výkon činností všeobecného lékaře
Každý členský stát podmíní, s výhradou ustanovení o nabytých právech, výkon činností všeobecného lékaře v rámci svého vnitrostátního systému sociálního zabezpečení získáním dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v příloze V bodu 5.1.4.
Členské státy mohou od této podmínky osvobodit osoby, které se právě účastní zvláštní odborné přípravy ve všeobecném lékařství.
Článek 30
Specifická nabytá práva všeobecných lékařů
1. Každý členský stát určí nabytá práva.
Za nabyté právo musí nicméně považovat právo vykonávat činnosti všeobecného lékaře v rámci svého vnitrostátního systému sociálního zabezpečení bez dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v příloze V bodu 5.1.4 všech lékařů, kteří mají toto právo k referenčnímu dni uvedenému ve zmíněném bodu na základě ustanovení použitelných pro povolání lékaře a týkajících se přístupu k odborným činnostem lékaře se základní odbornou přípravou a kteří jsou s využitím článků 21 nebo 23 k tomuto dni usazeni na území daného státu.
Příslušné orgány každého členského státu na požádání vydají lékařům, kterým náleží nabytá práva podle prvního pododstavce, osvědčení potvrzující právo vykonávat činnosti všeobecného lékaře v rámci vnitrostátního systému sociálního zabezpečení bez dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v příloze V bodu 5.1.4.
2. Každý členský stát uznává osvědčení uvedená v odst. 1 druhém pododstavci vydávaná státním příslušníkům členských států jinými členskými státy a přiznává jim na svém území stejné účinky jako dokladům o dosažené kvalifikaci, které sám vydává a které umožňují výkon činností všeobecného lékaře v rámci jeho vnitrostátního systému sociálního zabezpečení.
Oddíl 3
Zdravotní sestry a ošetřovatelé odpovědní za všeobecnou péči
Článek 31
Odborná příprava zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči
1. Přijetí na odbornou přípravu zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči je podmíněno ukončením všeobecného školního vzdělání v trvání deseti let potvrzeného diplomem, osvědčením nebo jiným dokladem vydaným příslušnými orgány nebo subjekty členského státu nebo osvědčením o složení přijímací zkoušky na rovnocenné úrovni do školy pro vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů.
2. Odborná příprava zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči představuje řádné studium a zahrnuje přinejmenším předměty studijního programu uvedeného v příloze V bodu 5.2.1.
Obsah uvedený v příloze V bodu 5.2.1 lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem přizpůsobit jej vědeckému a technickému pokroku.
Tato aktualizace nesmí vyžadovat u žádného členského státu změnu stávajících legislativních zásad týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob.
3. Odborná příprava zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči zahrnuje nejméně tři roky studia nebo 4600 hodin teoretického a klinického výcviku, přičemž délka teoretického výcviku představuje alespoň jednu třetinu a délka klinického výcviku alespoň jednu polovinu minimální délky odborné přípravy.
Členské státy mohou poskytnout částečnou výjimku osobám, které absolvovaly část výuky formou jiného výcviku, který má alespoň rovnocennou úroveň.
Členské státy zajišťují, aby instituce pro vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů odpovídaly za koordinaci teorie a praxe během celého studijního programu.
4. Teoretická výuka je součástí vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů, ve které uchazeč o odborné vzdělání získává odborné znalosti, pochopení a dovednosti nezbytné pro organizování, poskytování a vyhodnocování celkové zdravotní péče.
Výuka je zajištěna učiteli ošetřovatelství a jinými kvalifikovanými osobami ve školách ošetřovatelství nebo jiných vzdělávacích zařízeních vybraných vzdělávacím ústavem.
5. Klinická výuka je součástí vzdělávání zdravotních sester a ošetřovatelů, ve které se uchazeč o odborné vzdělání učí jako součást týmu a v přímém kontaktu se zdravými nebo nemocnými jednotlivci nebo skupinou organizovat, poskytovat a vyhodnocovat požadovanou komplexní ošetřovatelskou péči na základě znalostí a dovedností, které získal.
Uchazeč o vzdělání se učí nejen jak pracovat v týmu, ale také jak tým vést a organizovat celkovou zdravotní péči, včetně zdravotnické výchovy pro jednotlivce a malé skupiny v rámci zdravotnického zařízení nebo ve skupině.
Tato výuka se uskutečňuje v nemocnicích a jiných zdravotnických zařízeních a ve skupině pod odpovědností učitelů ošetřovatelství ve spolupráci s jinými kvalifikovanými zdravotními sestrami a ošetřovateli a s jejich pomocí.
Na výuce se může podílet i jiný kvalifikovaný personál.
Uchazeči o odborné vzdělání se podílejí na činnostech dotyčného oddělení, pokud tyto činnosti přispívají k jejich odborné přípravě tak, že jim umožňují získat informace o úkolech ošetřovatelské péče.
6. Odborná příprava zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči zaručí, že dotyčná osoba získala tyto znalosti a dovednosti:
a) přiměřené znalosti z věd, o které se opírá všeobecné ošetřovatelství, včetně dostatečného pochopení anatomie, fyziologie a chování zdravých a nemocných osob, jakož i vztahu mezi zdravotním stavem a fyzickým i sociálním prostředím lidské bytosti;
b) dostatečné znalosti o povaze a etice profese a o obecných zásadách zdraví a ošetřovatelství;
c) přiměřené klinické zkušenosti; tyto zkušenosti, které by měly být zvoleny s ohledem na svou studijní hodnotu, by měly být získány pod dohledem kvalifikovaného ošetřovatelského personálu a v místech, kde počet kvalifikovaných pracovníků a vybavení vyhovuje z hlediska ošetřovatelské péče o pacienty;
d) schopnost účastnit se praktického výcviku zdravotnického personálu a získávat zkušenosti z práce s tímto personálem;
e) zkušenosti z práce s příslušníky jiných profesí ve zdravotnictví.
Článek 32
Výkon odborných činností zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči
Pro účely této směrnice se činností zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči rozumějí činnosti vykonávané na odborném základě a uvedené v příloze V bodu 5.2.2.
Článek 33
Specifická nabytá práva zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči
1. Vztahují-li se všeobecné předpisy o nabytých právech na zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědné za všeobecnou péči, musí činnosti podle článku 23 zahrnovat plnou odpovědnost za plánování, organizování a provádění ošetřovatelské péče poskytované pacientovi.
2. V případě polských dokladů o kvalifikaci zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči, uplatňují se pouze tato ustanovení o nabytých právech.
V případě státních příslušníků členských států, jejichž doklady o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči byly vydány nebo jejichž odborná příprava byla zahájena v Polsku před 1. lednem 2004 a kteří nesplňují minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 31, uznávají členské státy jako dostatečný důkaz doklad o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči, je-li doplněn potvrzením osvědčujícím, že tito státní příslušníci členských států vykonávali skutečně a v souladu se zákonem činnosti zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči v Polsku po níže uvedenou dobu:
a) diplom bakaláře ošetřovatelství (dyplom licencjata pielęgniarstwa) — po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání osvědčení;
b) diplom zdravotní sestry nebo ošetřovatele (dyplom pielęgniarki albo pielęgniarki dyplomowanej) — s postsekundárním vzděláním získaným na odborné zdravotnické škole — po dobu nejméně pěti po sobě následujících let v průběhu sedmi let předcházejících dni vydání osvědčení.
Uvedené činnosti musí zahrnovat plnou odpovědnost za plánování, organizaci a výkon ošetřovatelské péče o pacienta.
3. Členské státy uznávají doklady o dosažené kvalifikaci vydané v Polsku zdravotním sestrám a ošetřovatelům, jejichž odborná příprava skončila před 1. květnem 2004 a nesplňuje minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 31, doložené diplomem "bakalář", které byly získány na základě speciálního programu pro kariérní postup podle článku 11 zákona ze dne 20. dubna 2004 o změně zákona o povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky a některých jiných právních předpisů (Úřední věstník Polské republiky ze dne 30. dubna 2004 č.
92, pol. 885) a nařízení ministra zdravotnictví ze dne 11. května 2004 o podmínkách vzdělávání zdravotních sester, ošetřovatelů a porodních asistentek, kteří jsou držiteli dokladu o ukončeném středoškolském vzdělání (maturita — matura) a absolvovali střední zdravotnickou školu a další zdravotní odbornou přípravu pro povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky ze dne 13. května 2004 č.
110, pol. 1170), za účelem ověření, zda dotyčná osoba má úroveň znalostí a dovedností srovnatelnou se zdravotními sestrami a ošetřovateli, kteří jsou držiteli kvalifikací uvedených pro Polsko v příloze V bodu 5.2.2.
Oddíl 4
Zubní lékaři
Článek 34
Základní lékařská odborná příprava v oboru zubního lékařství
1. Přijetí na základní lékařskou odbornou přípravu v oboru zubního lékařství předpokládá získání diplomu nebo osvědčení, které opravňuje k dotyčnému studiu na vysokých školách a vyšších vzdělávacích zařízeních s uznanou vysokoškolskou úrovní v členském státě.
2. Celková doba základní lékařské odborné přípravy v oboru zubního lékařství zahrnuje nejméně pět let řádné teoretické a praktické výuky předmětů vyjmenovaných v příloze V bodu 5.3.1 na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy.
Obsah uvedený v příloze V bodu 5.3.1 lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem přizpůsobit jej vědeckému a technickému pokroku.
Tato aktualizace nesmí vyžadovat u žádného členského státu změnu stávajících legislativních zásad týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob.
3. Základní lékařská odborná příprava v oboru zubního lékařství zaručí, že dotyčná osoba získala tyto znalosti a dovednosti:
a) přiměřené znalosti z oborů, na nichž je založena činnost zubního lékaře, a řádné pochopení vědeckých metod, zejména zásad měření biologických funkcí, hodnocení vědecky prokázaných skutečností a analýzy údajů;
b) přiměřené znalosti o anatomii, fyziologii a chování zdravých a nemocných jedinců a o vlivu přírodního a sociálního prostřední na zdravotní stav lidí, pokud mají tyto znalosti vztah k zubnímu lékařství;
c) přiměřené znalosti o stavbě a funkci zubů, úst, čelistí a souvisejících tkání, zdravých i nemocných, a o jejich vztahu k obecnému zdravotnímu stavu a fyzické a sociální pohodě pacienta;
d) přiměřené znalosti klinických oborů a metod, které poskytují komplexní přehled o anomáliích, kazech a nemocích zubů, úst, čelistí a souvisejících tkání a o preventivní, diagnostické a terapeutické stomatologii;
e) přiměřené klinické zkušenosti získané pod vhodným dohledem.
Toto vzdělání musí poskytnout dovednosti nezbytné pro veškeré činnosti prevence, diagnostiky a léčby anomálií a nemocí zubů, úst, čelistí a souvisejících tkání.
Článek 35
Specializovaná lékařská odborná příprava v oboru zubního lékařství
1. Přijetí na specializovanou lékařskou odbornou přípravu v oboru zubního lékařství zahrnuje řádné ukončení a potvrzení pětiletého teoretického a praktického studia v rámci vzdělávání podle článku 34 nebo získání dokladů podle článků 23 a 37.
2. Specializovaná lékařská odborná příprava v oboru zubního lékařství zahrnuje teoretickou a praktickou výuku ve vysokoškolském středisku, v léčebném výukovém nebo výzkumném středisku nebo popřípadě v zařízení zdravotní péče schváleném k tomuto účelu příslušnými orgány nebo subjekty.
Jedná se o řádné denní studium po dobu alespoň tří let pod kontrolou příslušných orgánů nebo subjektů.
Zahrnuje osobní účast zubního lékaře uchazeče o odborné vzdělání na činnosti a povinnostech dotyčných zařízení.
Minimální délku odborné přípravy uvedenou v druhém pododstavci lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem přizpůsobit ji vědeckému a technickému pokroku.
3. Členské státy podmíní vydání dokladu o dosažené kvalifikaci odborného zubního lékaře získáním dokladu o základní lékařské odborné přípravě uvedeného v příloze V bodu 5.3.2.
Článek 36
Výkon odborných činností zubního lékaře
1. Pro účely této směrnice se odbornými činnostmi zubních lékařů rozumějí činnosti uvedené v odstavci 3 a vykonávané pod profesními označeními uvedenými v příloze V bodu 5.3.2.
2. Povolání zubního lékaře je založeno na odborné přípravě v oboru zubního lékařství podle článku 34 a představuje zvláštní povolání, které se liší od povolání lékaře a odborného lékaře.
Výkon činností zubního lékaře vyžaduje získání dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v příloze V bodu 5.3.2.
Držitelé těchto dokladů o dosažené kvalifikaci se považují za rovné osobám, na něž se uplatňuje článek 23 nebo 37.
3. Členské státy zajistí, aby zubní lékaři měli právo na přístup k činnostem prevence, diagnózy a léčby anomálií a nemocí zubů, úst, čelistí a souvisejících tkání a k výkonu těchto činností v souladu s předpisy a pravidly profesní etiky k referenčním dnům uvedeným v příloze V bodu 5.3.2.
Článek 37
Specifická nabytá práva zubních lékařů
1. Za účelem výkonu odborných činností zubních lékařů pod označeními uvedenými v příloze V bodu 5.3.2 uznává každý členský stát doklady o dosažené kvalifikaci lékaře vydané v Itálii, Španělsku, Rakousku, České republice a na Slovensku osobám, jejichž lékařská odborná příprava byla zahájena před referenčními dny uvedenými pro dotčený členský stát ve zmíněné příloze, doplněné osvědčením vydaným příslušnými orgány členského státu.
Toto osvědčení musí prokázat splnění dvou podmínek:
a) dotyčné osoby skutečně, v souladu se zákonem a převážně vykonávaly v tomto členském státě činnosti uvedené v článku 36 po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání tohoto osvědčení;
b) tyto osoby jsou oprávněny k výkonu uvedených činností za stejných podmínek jako držitelé dokladů o dosažené kvalifikaci uvedených pro tento členský stát v příloze V bodu 5.3.2.
Osoby, které úspěšně ukončily nejméně tříleté studium osvědčené příslušnými orgány dotyčného členského státu jako rovnocenné odborné přípravě podle článku 34, jsou osvobozeny od tříletého výkonu činností podle druhého pododstavce písm. a).
V případě České republiky a Slovenska se uznávají doklady o dosažené kvalifikaci vydané v bývalém Československu stejně jako české a slovenské doklady o dosažené kvalifikaci a za stejných podmínek uvedených v předchozích pododstavcích.
2. Každý členský stát uznává doklady o dosažené kvalifikaci lékaře vydané v Itálii osobám, které zahájily vysokoškolskou lékařskou odbornou přípravu po 28. lednu 1980 a nejpozději 31. prosince 1984, doplněné osvědčením vydaným příslušnými italskými orgány.
Toto osvědčení musí prokázat splnění tří podmínek:
a) dotyčné osoby složily příslušnou zkoušku způsobilosti prováděnou příslušnými italskými orgány za účelem zjištění, zda tyto osoby mají úroveň znalostí a dovedností srovnatelnou s osobami, které jsou držiteli dokladů o dosažené kvalifikaci uvedených pro Itálii v příloze V bodu 5.3.2;
b) dotyčné osoby skutečně, v souladu se zákonem a převážně vykonávaly v Itálii činnosti podle článku 36 po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání tohoto osvědčení;
c) dotyčné osoby jsou oprávněny k výkonu činností uvedených v článku 36 za stejných podmínek jako držitelé dokladu o dosažené kvalifikaci uvedených v příloze V bodu 5.3.2 nebo je skutečně, v souladu se zákonem a převážně vykonávají.
Osoby, které úspěšně ukončily nejméně tříleté studium osvědčené příslušnými orgány dotyčného členského státu jako rovnocenné odborné přípravě podle článku 34, jsou osvobozeny od složení zkoušky způsobilosti uvedené v druhém pododstavci písm. a).
Osoby, které zahájily univerzitní studium v oboru lékařství po 31. prosinci 1984, se považují za rovné výše uvedeným osobám za předpokladu, že zmíněné tříleté studium bylo zahájeno před 31. prosincem 1994.
Oddíl 5
Veterinární lékaři
Článek 38
Odborná příprava veterinárních lékařů
1. Celková doba odborné přípravy v oboru veterinárního lékařství celkem zahrnuje nejméně pět let řádné denní teoretické a praktické výuky předmětů, které jsou vyjmenovány v příloze V bodu 5.4.1, na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy.
Obsah uvedený v příloze V bodu 5.4.1 lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem přizpůsobit jej vědeckému a technickému pokroku.
Tato aktualizace nesmí vyžadovat u žádného členského státu změnu stávajících legislativních zásad týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob.
2. Přijetí na tuto odbornou přípravu předpokládá získání diplomu nebo osvědčení, které opravňuje k dotyčnému studiu na vysokých školách a vyšších vzdělávacích zařízeních s uznanou vysokoškolskou úrovní v členském státě.
3. Odborná příprava veterinárního lékaře zaručí, že dotyčná osoba získala tyto znalosti a dovednosti:
a) přiměřené znalosti z oborů, na nichž je založena činnost veterinárního lékaře;
b) přiměřené znalosti o anatomii a fyziologii zdravých zvířat, jejich chovu, reprodukci a obecné hygieně, jakož i o jejich krmení včetně technologie výroby a konzervace krmiv odpovídajících jejich potřebám;
c) přiměřené znalosti o chování a ochraně zvířat;
d) přiměřené znalosti o příčinách, povaze, průběhu, důsledcích, diagnostice a léčbě nemocí zvířat jednotlivě i skupinově; včetně zvláštních znalostí o nemocích přenosných na člověka;
e) přiměřené znalosti preventivního lékařství;
f) přiměřené znalosti o hygieně a technologii získávání, výroby a uvádění do oběhu živočišných potravin nebo potravin živočišného původu určených k výživě lidí;
g) přiměřené znalosti o právních a správních předpisech týkajících se výše uvedených oblastí;
h) přiměřené klinické a jiné praktické zkušenosti získané pod vhodným dohledem.
Článek 39
Specifická nabytá práva veterinárních lékařů
Aniž je dotčen čl. 23 odst. 4, s ohledem na státní příslušníky členských států, jejichž doklady o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře byly vydány a jejichž odborná příprava byla zahájena v Estonsku před 1. květnem 2004, uznávají členské státy takové doklady o dosažené kvalifikaci veterinárního lékaře, pokud jsou doplněny potvrzením osvědčujícím, že tyto osoby skutečně a v souladu se zákonem vykonávaly v Estonsku dotyčné činnosti po dobu nejméně pěti po sobě následujících let v průběhu sedmi let předcházejících dni vydání tohoto potvrzení.
Oddíl 6
Porodní asistentky
Článek 40
Odborná příprava porodních asistentek
1. Odborná příprava porodních asistentek zahrnuje celkem nejméně:
a) řádnou speciální odbornou přípravu pro porodní asistentky zahrnující teoretickou a praktickou výuku po dobu nejméně tří let (směr I) a předměty studijního programu uvedeného v příloze V bodu 5.5.1; nebo
b) řádnou speciální odbornou přípravu pro porodní asistentky, která trvá nejméně 18 měsíců (směr II) a zahrnuje předměty studijního plánu uvedené v příloze V bodu 5.5.1, které nebyly předmětem rovnocenné výuky zdravotních sester a ošetřovatelů odpovědných za všeobecnou péči.
Členské státy zajišťují, aby zařízení pověřená vzděláváním porodních asistentek odpovídala za koordinaci teorie a praxe během celého studijního programu.
Obsah uvedený v příloze V bodu 5.5.1 lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem přizpůsobit jej vědeckému a technickému pokroku.
Tato aktualizace nesmí vyžadovat u žádného členského státu změnu stávajících legislativních zásad týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob.
2. Přístup k odborné přípravě pro porodní asistentky je vázán na splnění jedné z těchto podmínek:
a) dokončení nejméně deseti let povinné školní docházky pro směr I; nebo
b) získáním dokladu o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou zdravotní péči uvedeného v příloze V bodu 5.2.2 pro směr II.
3. Odborná příprava porodních asistentek zaručí, že dotyčná osoba získala tyto znalosti a dovednosti:
a) přiměřené znalosti z věd, o které se opírá činnost porodní asistentky, zejména z porodnictví a gynekologie;
b) přiměřené znalosti profesní etiky a právní úpravy oboru;
c) podrobné znalosti o biologických funkcích, anatomii a fyziologii v oblasti porodnictví a o novorozencích, a také znalosti o vztahu mezi zdravotním stavem a fyzickým a sociálním prostředím člověka a o jeho chování;
d) přiměřené klinické zkušenosti získané pod dohledem personálu kvalifikovaného v oblasti porodnictví a ve schválených zařízeních;
e) nezbytné znalosti vzdělání zdravotníků a zkušenosti ze spolupráce s nimi.
Článek 41
Postupy pro uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci porodní asistentky
1. Doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky uvedené v příloze V bodu 5.5.2 jsou automaticky uznávány podle článku 21, pokud splňují jedno z těchto kritérií:
a) řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně tří let, která je:
i) podmíněna buď získáním diplomu, osvědčení nebo jiného dokladu o kvalifikaci, který opravňuje k dotyčnému studiu na vysokých školách a vyšších vzdělávacích zařízeních nebo který zaručuje srovnatelnou úroveň znalostí, nebo
ii) následována dvouletou odbornou praxí, o níž bylo vydáno osvědčení v souladu s odstavcem 2;
b) řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně dvou let nebo 3600 hodin podmíněná získáním dokladů o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči uvedených v příloze V bodu 5.2.2;
c) řádná odborná příprava pro porodní asistentky po dobu nejméně 18 měsíců nebo 3000 hodin podmíněná získáním dokladů o dosažené kvalifikaci zdravotní sestry a ošetřovatele odpovědných za všeobecnou péči uvedených v příloze V bodu 5.2.2, po níž následuje jednoletá odborná praxe, o níž bylo vydáno osvědčení v souladu s odstavcem 2.
2. Osvědčení uvedené v odstavci 1 vydávají příslušné orgány domovského členského státu.
Toto osvědčení potvrzuje, že držitel po získání dokladu o dosažené kvalifikaci porodní asistentky uspokojivě vykonával činnosti porodní asistentky po odpovídající dobu v nemocnici nebo zařízení zdravotní péče schváleném za tímto účelem.
Článek 42
Výkon odborných činností porodní asistentky
1. Tento oddíl se vztahuje na činnosti porodních asistentek stanovené každým členským státem, aniž je dotčen odstavec 2, a vykonávané pod profesními označeními uvedenými v příloze V bodu 5.5.2.
2. Členské státy zajistí, aby porodní asistentky měly přístup alespoň k těmto činnostem a jejich výkonu:
a) poskytovat správné informace a rady v oblasti plánovaného rodičovství;
b) diagnostikovat těhotenství, sledovat normální těhotenství, provádět vyšetření nezbytná ke sledování průběhu normálního těhotenství;
c) předepisovat nebo doporučovat vyšetření nezbytná pro co nejrychlejší diagnózu rizikového těhotenství;
d) vypracovávat program přípravy budoucích rodičů na jejich úlohu, zajišťovat úplnou přípravu na porod včetně poradenství v oblasti hygieny a výživy;
e) pomáhat rodičce při porodu a sledovat stav plodu v děloze vhodnými klinickými a technickými prostředky;
f) provádět spontánní porody, včetně případného nástřihu hráze, a v naléhavých případech i porody v poloze koncem pánevním;
g) rozpoznávat u matky nebo dítěte příznaky anomálií, které vyžadují zásah lékaře, a pomáhat lékaři v případě zásahu; přijímat neodkladná opatření v nepřítomnosti lékaře, zejména ruční vyjmutí placenty a případné následné ruční vyšetření dělohy;
h) vyšetřovat novorozence a pečovat o něj; činit veškeré kroky, které se jeví nezbytnými, a provádět popřípadě okamžitou resuscitaci;
i) pečovat o rodičku, sledovat ji v šestinedělí a poskytovat jí veškeré potřebné rady umožňující vývoj novorozence v nejlepších podmínkách;
j) uplatňovat léčbu předepsanou lékařem;
k) vypracovávat nezbytné písemné zprávy.
Článek 43
Specifická nabytá práva porodních asistentek
1. Každý členský stát v případě státních příslušníků členských států, jejichž doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky splňují všechny minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 40, avšak podle článku 41 nejsou uznány, nejsou-li doplněny osvědčením o odborné praxi podle čl. 41 odst. 2, uznává za dostatečný důkaz doklad o dosažené kvalifikaci vydaný těmito členskými státy před referenčními dny uvedenými v příloze V bodu 5.5.2 doplněný potvrzením osvědčujícím, že tito státní příslušníci vykonávali skutečně a v souladu se zákonem dotyčné činnosti po dobu nejméně dvou po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání tohoto potvrzení.
2. Podmínky odstavce 1 se použijí pro státní příslušníky členských států, jejichž doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky potvrzují ukončení odborné přípravy na území bývalé Německé demokratické republiky splňující všechny minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 40, kdy však doklad o dosažené kvalifikaci podle článku 41 nelze uznat, není-li doplněn osvědčením o odborné praxi podle čl. 41 odst. 2, v případě, že osvědčuje studium zahájené před 3. říjnem 1990.
3. V případě polských dokladů o dosažené kvalifikaci porodní asistentky se uplatňují pouze tato ustanovení o nabytých právech.
V případě státních příslušníků členských států, jejichž doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky byly vydány nebo jejichž odborná příprava byla zahájena v Polsku před 1. květnem 2004 a nesplňuje minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 40, členské státy uznávají následující doklad o dosažené kvalifikaci porodní asistentky, je-li doplněn potvrzením osvědčujícím, že tito státní příslušníci členských států vykonávali skutečně a v souladu se zákonem činnosti porodní asistentky po níže uvedenou dobu:
a) diplom bakaláře porodní asistence (dyplom licencjata położnictwa) — po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání osvědčení;
b) diplom porodní asistentky (dyplom położnej) — s postsekundárním vzděláním získaným na odborné zdravotnické škole — po dobu nejméně pěti po sobě následujících let v průběhu sedmi let předcházejících dni vydání osvědčení.
4. Členské státy uznávají doklady o dosažené kvalifikaci porodní asistentky vydané v Polsku porodním asistentkám, jejichž odborná příprava skončila před 1. květnem 2004 a nesplňuje minimální požadavky na odbornou přípravu podle článku 40, doložené diplomem "bakalář", které byly získány na základě speciálního programu pro kariérní postup uvedeného v článku 11 zákona ze dne 20. dubna 2004 o změně zákona o povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky a některých jiných právních předpisů (Úřední věstník Polské republiky ze dne 30. dubna 2004 č.
92, pol. 885) a nařízení ministra zdravotnictví ze dne 11. května 2004 o podmínkách vzdělávání zdravotních sester, ošetřovatelů a porodních asistentek, kteří jsou držiteli dokladu o ukončeném středoškolském vzdělání (maturita — matura) a absolvovali střední zdravotnickou školu a další zdravotní odbornou přípravu pro povolání zdravotní sestry, ošetřovatele a porodní asistentky (Úřední věstník Polské republiky ze dne 13. května 2004 č.
110, pol. 1170), za účelem ověření, zda dotyčná osoba má úroveň znalostí a dovedností srovnatelnou s porodními asistentkami, které jsou držiteli kvalifikací uvedených pro Polsko v příloze V bodu 5.5.2.
Oddíl 7
Farmaceuti
Článek 44
Odborná příprava farmaceutů
1. Přijetí na odbornou přípravu farmaceuta je podmíněno získáním diplomu nebo osvědčení, které opravňuje k dotyčnému studiu na vysokých školách a vyšších vzdělávacích zařízeních s uznanou vysokoškolskou úrovní v členském státě.
2. Doklad o dosažené kvalifikaci farmaceuta musí potvrzovat absolvování odborné přípravy v trvání nejméně pěti let zahrnující:
a) nejméně čtyři roky řádné denní teoretické a praktické výuky na vysoké škole, ve vyšším vzdělávacím zařízení s uznanou vysokoškolskou úrovní nebo pod dohledem vysoké školy;
b) nejméně šest měsíců praktického výcviku v lékárně otevřené pro veřejnost nebo v nemocnici pod dohledem farmaceutického oddělení uvedené nemocnice.
Studium zahrnuje alespoň program uvedený v příloze V bodu 5.6.1. Obsahy uvedené v příloze V bodu 5.6.1 lze změnit postupem podle čl.
58 odst. 2 s cílem přizpůsobit je vědeckému a technickému pokroku.
Tato aktualizace nesmí vyžadovat u žádného členského státu změnu stávajících legislativních zásad týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob.
3. Odborná příprava farmaceutů zaručí, že dotyčná osoba získala tyto znalosti a dovednosti:
a) přiměřené znalosti o lécích a látkách použitých při výrobě léků;
b) přiměřené znalosti o farmaceutické technologii a fyzikálním, chemickém, biologickém a mikrobiologickém testování léčiv;
c) přiměřené znalosti o metabolismu a účincích léčiv, jakož i o účincích toxických látek a o způsobu užívání léčiv;
d) přiměřené znalosti k vyhodnocení vědeckých údajů týkajících se léčiv umožňující poskytovat náležité informace na základě těchto znalostí;
e) přiměřené znalosti o právních a jiných požadavcích souvisejících s lékárenskou praxí.
Článek 45
Výkon odborných činností farmaceuta
1. Pro účely této směrnice se činnostmi farmaceuta rozumí činnosti, které v jednom nebo více členských státech podléhají požadavku na odbornou kvalifikaci vztahujícího se na přístup k těmto činnostem a na jejich výkon a které mohou vykonávat držitelé dokladů o dosažené kvalifikaci uvedených v příloze V bodu 5.6.2.
2. Členské státy zajistí, aby držitelé dokladů o dokladu o vysokoškolském nebo rovnocenném vzdělání ve farmacii vyhovujícího podmínkám stanoveným v článku 44 měli právo na přístup alespoň k těmto činnostem a na výkon těchto činností, s výhradou případného uložení povinnosti doplnit si odborné zkušenosti:
a) příprava farmaceutické formy léčiv;
b) výroba a testování léčiv;
c) testování léčiv v laboratoři pro zkoušení léčiv;
d) skladování, uchovávání a distribuce léčiv na úrovni velkoobchodů;
e) příprava, testování, skladování a dodávky léčiv v lékárnách otevřených pro veřejnost;
f) příprava, testování, skladování a výdej léčiv v nemocnicích;
g) poskytování informací a rad o léčivech.
3. Je-li v členském státě přístup k některé z činností farmaceuta a jejich výkon podmíněn vedle získání dokladu o dosažené kvalifikaci uvedeného v příloze V bodu 5.6.2 i požadavkem na doplňkovou odbornou praxi, uznává dotyčný členský stát jako dostatečný důkaz potvrzení vydané příslušnými orgány domovského členského státu osvědčující, že zúčastněná osoba vykonávala dotyčné činnosti po stejnou dobu v domovském členském státě.
4. Uznávání podle odstavce 3 se však nevztahuje na získání odborných zkušeností po dobu dvou let požadované v Lucemburském velkovévodství jako podmínka pro udělení státní koncese na provoz veřejné lékárny.
5. Pokud v některém členském státě existoval k 16. září 1985 mechanismus výběrového řízení na základě testů za účelem vybrat osoby z držitelů dokladů uvedených v odstavci 2, které mají být jmenovány držiteli nových lékáren, jež mají být zřízeny v rámci vnitrostátního geografického distribučního systému, může takový členský stát odchylně od odstavce 1 zachovat tento mechanismus výběrového řízení a může uložit státním příslušníkům členských států držícím doklady o dosažené kvalifikaci farmaceuta uvedené v příloze V bodu 5.6.2 nebo kteří využívají článek 23, aby se takového výběrového řízení účastnili.
Oddíl 8
Architekti
Článek 46
Odborná příprava architektů
1. Celková délka odborné přípravy architekta zahrnuje nejméně buď čtyři roky řádného studia na vysoké škole nebo ve srovnatelné vzdělávací instituci, nebo nejméně šest let studia na vysoké škole nebo ve srovnatelné vzdělávací instituci, z toho nejméně tři roky ve formě řádného studia.
Odborná příprava musí být zakončena úspěšným složením zkoušky vedoucí k získání titulu.
Tato odborná příprava je zajištěna studiem na vysokoškolské úrovni, které se v rozhodující míře týká architektury a které musí zajistit vyváženost teoretických a praktických stránek přípravy v architektuře a zaručit získání těchto znalostí a dovedností:
a) schopnost vytvářet architektonické projekty splňující jak estetické, tak technické požadavky;
b) odpovídající znalost historie a teorie architektury a souvisejících umění, technologií a humanitních věd;
c) znalost výtvarného umění jako jednoho z vlivů na kvalitu architektonického díla;
d) odpovídající znalosti týkající se urbanistiky, územního plánování a dovedností spojených s procesem plánování;
e) schopnost porozumět vztahu mezi lidmi a architektonickými díly a mezi architektonickými díly a jejich prostředím, potřebě propojit architektonická díla a prostory mezi nimi s lidskými potřebami a měřítky;
f) schopnost chápat povolání architekta a jeho úlohu ve společnosti, zejména při přípravě návrhů, které zohledňují společenské faktory;
g) znalost metod průzkumu a přípravy zadání pro návrh projektu;
h) schopnost pochopit projektování stavby, konstrukční a stavebně technické problémy spojené s projektováním stavby;
i) odpovídající znalost fyzikálních otázek a technologií a funkce staveb, aby poskytovaly vnitřní podmínky pro pohodlí a ochranu před vlivy počasí;
j) nezbytné dovednosti pro projektování, aby byly uspokojeny požadavky uživatelů stavby v rámci omezení, daných nákladovými faktory a stavebními předpisy;
k) odpovídající znalost průmyslových odvětví, organizací, předpisů a postupů, které souvisejí s převáděním projektů do staveb a s integrací plánů do celkového plánování.
2. Znalosti a dovednosti uvedené v odstavci 1 lze změnit postupem podle čl. 58 odst. 2 s cílem přizpůsobit je vědeckému a technickému pokroku.
Tato aktualizace nesmí vyžadovat u žádného členského státu změnu stávajících legislativních zásad týkajících se struktury povolání, co se týče odborné přípravy a podmínek pro přístup fyzických osob.
Článek 47
Odchylky od požadavků na odbornou přípravu architektů
1. Odchylně od článku 46 se za vyhovující článku 21 uznává rovněž odborná příprava na "Fachhochschulen" ve Spolkové republice Německo v délce tří let ve formě, která existovala k 5. srpnu 1985, pokud odpovídá požadavkům stanoveným v článku 46 a umožňuje přístup k činnostem uvedeným v článku 48 v dotyčném členském státu s profesním označením architekt, za předpokladu, že tato příprava byla doplněna čtyřletou dobou odborné praxe ve Spolkové republice Německo doložené osvědčením vydaným profesní organizací, na jejímž seznamu je architekt, který chce využít této směrnice, zapsán.
Profesní organizace musí předem prokázat, že práce provedené dotyčným architektem v oboru architektury představují přesvědčivý důkaz praktického uplatnění všech znalostí a dovedností podle čl. 46 odst.
1. Osvědčení se vydává stejným postupem, jenž se používá pro zápis na seznam architektů.
2. Odchylně od článku 46 se za vyhovující článku 21 uznává rovněž odborná příprava v rámci programů zvyšování odbornosti nebo v rámci rozvolněného vysokoškolského studia, která odpovídá požadavkům stanoveným v článku 46 a kterou zakončila úspěšně složenou zkouškou z architektury osoba, která již sedm nebo více let pracuje v oboru architektury pod dohledem architekta nebo architektonického ateliéru. Tato zkouška musí být na úrovni zkoušky vedoucí k získání titulu a musí být rovnocenná závěrečné zkoušce podle čl. 46 odst. 1 prvního pododstavce.
Článek 48
Výkon odborných činností architektů
1. Pro účely této směrnice se odbornými činnostmi v oboru architektury rozumí činnosti obvykle vykonávané pod profesním označením "architekt".
2. Za osoby, které splňují požadavky stanovené pro výkon odborných činností v oboru architektury pod profesním označením "architekt", se považují státní příslušníci členského státu oprávnění používat toto profesní označení v souladu se zákonem, který poskytuje příslušnému orgánu členského státu možnost udělit toto profesní označení státním příslušníkům členských států, kteří obzvláště vynikli svými úspěchy v oboru architektury.
Výkon činností v oboru architektury je dotyčným osobám potvrzen v osvědčení, které vydává jejich domovský členský stát.
Článek 49
Specifická nabytá práva architektů
1. Každý členský stát uznává doklady o dosažené kvalifikaci architekta uvedené v příloze VI bodu 6.1, které byly vydány ostatními členskými státy a dosvědčují studium, jež bylo zahájeno nejpozději v referenčním akademickém roce uvedeném ve zmíněné příloze, a přiznává těmto dokladům o dosažené kvalifikaci, i když nesplňují minimální požadavky podle článku 46, pokud se jedná o přístup k odborným činnostem architekta a jejich výkon, stejné účinky jako dokladům o dosažené kvalifikaci v oboru architektury, které sám vydává.
Za těchto okolností se uznávají osvědčení vydávaná příslušnými orgány Spolkové republiky Německo dokládající rovnocennost dokladů o dosažené kvalifikaci vydaných počínaje 8. květnem 1945 příslušnými orgány Německé demokratické republiky s doklady uvedenými ve zmíněné příloze.
2. Aniž je dotčen odstavec 1, každý členský stát uznává následující doklady o dosažené kvalifikaci a přiznává jim na svém území, pokud se jedná o přístup k odborným činnostem architekta a jejich výkon pod profesním označením architekt, stejné účinky, jaké mají doklady o dosažené kvalifikaci, které sám vydává: osvědčení vydávaná státním příslušníkům členských států členskými státy, ve kterých platí pravidla upravující přístup k činnostem architekta a jejich výkon, a to k těmto referenčním dnům:
a) 1. leden 1995 pro Rakousko, Finsko a Švédsko;
b) 1. květen 2004 pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko;
c) 5. srpen 1987 pro ostatní členské státy.
Osvědčení uvedená v odstavci 1 prokazují, že jejich držitel získal oprávnění používat profesní označení architekt před příslušným dnem a že skutečně vykonával dotyčné činnosti po dobu nejméně tří po sobě následujících let v průběhu pěti let předcházejících dni vydání tohoto osvědčení podle uvedených pravidel.
KAPITOLA IV
Společná ustanovení o usazení
Článek 50
Dok lady a formality
1. Pokud příslušné orgány hostitelského členského státu rozhodnou o žádosti o povolení vykonávat dotyčné regulované povolání podle této hlavy, mohou vyžadovat doklady a osvědčení uvedená v příloze VII.
Doklady uvedené v příloze VII bodu 1 písm. d), e) a f) nesmějí být ke dni předložení starší tří měsíců.
Členské státy, subjekty a jiné právnické osoby zajistí důvěrnost obdržených informací.
2. V případě důvodných pochybností může hostitelský členský stát požadovat od příslušných orgánů členského státu potvrzení o pravosti osvědčení a dokladů o dosažené kvalifikaci vydaných v tomto jiném členském státě a případně potvrzení o tom, že oprávněná osoba splňuje pro povolání uvedená v kapitole III této hlavy minimální požadavky na odbornou přípravu podle článků 24, 25, 28, 31, 34, 35, 38, 40, 44 a 46.
3. V případě důvodných pochybností, pokud byl doklad o dosažené kvalifikaci podle čl. 3 odst. 1 písm. c) vydán příslušným orgánem členského státu a zahrnuje odbornou přípravu, která byla zcela nebo částečně absolvována v zařízení zřízeném v souladu se zákonem na území jiného členského státu, je hostitelský členský stát oprávněn ověřit u příslušného orgánu členského státu, ve kterém byl doklad vydán:
a) zda studium v tomto zařízení bylo oficiálně schváleno vzdělávacím zařízením členského státu, který doklad vydal;
b) zda vydaný doklad o dosažené kvalifikaci odpovídá dokladu, který by byl vydán, kdyby se studium uskutečnilo zcela na území členského státu, který doklad vydal; a
c) zda doklad o dosažené kvalifikaci přiznává stejná profesní práva na území členského státu, který doklad vydal.
4. Pokud hostitelský členský stát požaduje od státních příslušníků tohoto členského státu pro přístup k regulovanému povolání nebo jeho výkon, aby učinili místopřísežné nebo čestné prohlášení, a toto místopřísežné nebo čestné prohlášení nemohou učinit státní příslušníci jiných členských států, zajistí hostitelský členský stát, aby byla dotyčné osobě nabídnuta jeho rovnocenná a vhodná formulace.
Článek 51
Postup pro vzájemné uznávání odborných kvalifikací
1. Příslušný orgán hostitelského členského státu potvrdí přijetí žádosti ve lhůtě jednoho měsíce a případně žadatele informuje o chybějících dokladech.
2. Vyřizování žádosti o povolení vykonávat regulované povolání musí být ukončeno co nejdříve a výsledek musí být sdělen spolu s odůvodněným rozhodnutím příslušného orgánu hostitelského členského státu nejpozději do tří měsíců po předložení všech dokladů žadatele.
V případech patřících do kapitol I a II této hlavy lze však tuto lhůtu prodloužit o jeden měsíc.
3. Proti tomuto rozhodnutí nebo proti tomu, že nebylo vydáno ve stanovené lhůtě, musí být přípustný opravný prostředek podle vnitrostátních právních předpisů.
Článek 52
Užívání profesních označení
1. Pokud je v hostitelském členském státě regulováno užívání profesního označení činností dotyčného povolání, používají státní příslušníci členských států, kteří jsou oprávnění vykonávat regulované povolání na základě hlavy III, profesní označení hostitelského státu odpovídající uvedenému povolání v tomto členském státě a příslušné zkratky.
2. Pokud je v hostitelském členském státě povolání regulováno sdružením nebo organizací ve smyslu čl. 3 odst. 2, jsou státní příslušníci členských států oprávněni užívat profesní označení nebo jeho zkratku udělované organizací nebo sdružením, pouze prokáží-li členství v této organizaci nebo sdružení.
Pokud sdružení nebo organizace podmiňují členství určitými kvalifikačními požadavky, mohou je použít na státní příslušníky ostatních členských států, kteří jsou držiteli dokladu o dosažené kvalifikaci, pouze v souladu s touto směrnicí.
HLAVA IV
PRAVIDLA PRO VÝKON POVOLÁNÍ
Článek 53
Jazykové znalosti
Osoby, které využijí uznávání odborných kvalifikací, musí mít jazykové znalostí nezbytné k výkonu povolání v hostitelském členském státě.
Článek 54
Užívání akademických titulů
Aniž jsou dotčeny články 7 a 52, hostitelské členské státy přiznávají dotyčným osobám právo užívat jejich akademické tituly přiznané v domovských členských státech a popřípadě zkratky těchto titulů v jazyce domovského členského státu.
Hostitelský členský stát může požadovat, aby tento titul byl doprovázen názvem a sídlem zařízení nebo zkušební komise, které jej udělily.
Je-li možné zaměnit akademický titul domovského členského státu s titulem, který platí v hostitelském členském státě a vyžaduje zde další odbornou přípravu, kterou oprávněná osoba nezískala, může tento hostitelský členský stát stanovit, že tato osoba bude užívat svůj akademický titul domovského členského státu ve vhodné podobě, kterou hostitelský členský stát určí.
Článek 55
Schválení zdravotní pojišťovnou
Aniž je dotčen čl. 5 odst. 1 a článek 6 první pododstavec písm. b), členské státy, které podmiňují uzavření smlouvy o poskytování zdravotní péče mezi osobou, jež získala odbornou kvalifikaci na jejich území, a zdravotní pojišťovnou absolvováním přípravné zkušební doby nebo délkou odborné praxe, zprostí této povinnosti držitele dokladů o dosažené kvalifikaci lékaře a zubního lékaře získané v jiném členském státě.
HLAVA V
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE A ODPOVĚDNOST ZA PROVEDENÍ
Článek 56
Příslušné orgány
1. Příslušné orgány hostitelského a domovského členského státu úzce spolupracují a poskytují si vzájemnou pomoc s cílem usnadnit uplatňování této směrnice.
Zajistí důvěrnost údajů, které si vymění.
2. Příslušné orgány hostitelského a domovského členského státu si vyměňují informace o disciplinárních a trestněprávních sankcích nebo jiných závažných zvláštních okolnostech, které by mohly mít důsledky na výkon činností podle této směrnice, přitom je nutno dodržovat ustanovení o ochraně osobních údajů obsažená ve směrnicích Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [24] a 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) [25].
Domovský členský stát prozkoumá správnost okolností a jeho orgány rozhodnou o povaze a rozsahu šetření, která je nutno provést, a uvědomí hostitelský členský stát o závěrech, které z dostupných údajů vyvodil.
3. Každý členský stát určí do 20. října 2007 orgány a subjekty pověřené vydávat nebo přijímat doklady o dosažené kvalifikaci a jiné doklady nebo informace a orgány a subjekty pověřené přijímat žádosti a vydávat rozhodnutí podle této směrnice a neprodleně o tom uvědomí ostatní členské státy a Komisi.
4. Každý členský stát jmenuje koordinátora pro činnosti orgánů uvedených v odstavci 1 a uvědomí o tom ostatní členské státy a Komisi.
Úkolem koordinátora je:
a) podporovat jednotné uplatňování této směrnice;
b) shromažďovat všechny informace podstatné pro její uplatňování v členských státech, např. o podmínkách pro přístup k regulovaným povoláním v členských státech.
Ke splnění úkolu uvedeného v písmenu b) mohou koordinátoři využít kontaktních míst uvedených v článku 57.
Článek 57
Kontaktní místa
Do 20. října 2007 každý členský stát určí kontaktní místo, jehož úkolem je:
a) poskytovat občanům a kontaktním místům ostatních členských států informace týkající se uznávání odborných kvalifikací podle této směrnice, jako například informace o právní úpravě povolání a výkonu těchto povolání, včetně právních předpisů o sociálním zabezpečení, a případně o pravidlech etiky;
b) napomáhat občanům při výkonu práv, která jsou jim touto směrnicí přiznána, případně ve spolupráci s ostatními kontaktními místy a příslušnými orgány hostitelského členského státu.
Kontaktní místa informují Komisi na její žádost o výsledcích případů, kterými se zabývají podle písmene b), ve lhůtě dvou měsíců od obdržení této žádosti.
Článek 58
Výbor pro uznávání odborných kvalifikací
1. Komisi je nápomocen Výbor pro uznávání odborných kvalifikací (dále jen "výbor"), složený ze zástupců členských států, kterému předsedá zástupce Komise.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je dva měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 59
Konzultace
Komise zajistí náležité konzultace s odborníky z příslušných profesních skupin, zejména v souvislosti s prací výboru uvedeného v článku 58, a předloží výboru zprávu o těchto konzultacích opatřenou komentářem.
HLAVA VI
JINÁ USTANOVENÍ
Článek 60
Zprávy
1. Od 20. října 2007 překládají členské státy každé dva roky Komisi zprávu o uplatňování tohoto systému.
Kromě obecných poznámek je ve zprávě uveden statistický přehled vydaných rozhodnutí a popis hlavních problémů, které vyplývají z uplatňování této směrnice.
2. Od 20. října 2007 vypracuje Komise každých pět let zprávu o provádění této směrnice.
Článek 61
Ustanovení o odchylce
Setká-li se členský stát v určitých oblastech při provádění této směrnice s vážnými obtížemi, prověří Komise tyto obtíže společně s dotyčným členským státem.
Komise případně postupem podle čl. 58 odst. 2 rozhodne o tom, že povolí dotyčnému členskému státu, aby se po určitou dobu odchýlil od dotyčného ustanovení.
Článek 62
Zrušení
Směrnice 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS, 89/48/EHS, 92/51/EHS, 93/16/EHS a 1999/42/ES se zrušují s účinkem ode dne 20. října 2007.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici a právní akty přijaté na základě těchto směrnic nejsou zrušením dotčeny.
Článek 63
Provedení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. října 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 64
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 65
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 7. září 2005.
Směrnice Komise 2005/37/ES
ze dne 3. června 2005,
kterou se mění směrnice Rady 86/362/EHS a 90/642/EHS o stanovení maximálních limitů reziduí některých pesticidů v obilovinách a některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [3], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Do přílohy I směrnice 91/414/EHS byly zařazeny tyto stávající aktivní látky: směrnicí Komise 2003/31/ES [4] maleinohydrazid; směrnicí Komise 2003/39/ES [5] propyzamid; a směrnicí Komise 2003/70/ES [6] mekoprop a mekoprop-P.
(2) Nové aktivní látky isoxaflutol, trifloxystrobin, karfentrazonethyl a fenamidon byly do přílohy I směrnice 91/414/EHS zařazeny směrnicí Komise 2003/68/ES [7].
(3) Zařazení těchto účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS bylo založeno na hodnocení předložených informací týkajících se navržených použití. Informace o tomto použití předložily určité členské státy v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS. Předložené informace byly přezkoumány a jsou dostatečné pro stanovení určitých maximálních limitů reziduí (MLR).
(4) Neexistuje-li MLR na úrovni Společenství nebo dočasný MLR, stanoví členské státy v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS dočasný vnitrostátní MLR předtím, než budou moci být povoleny přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku.
(5) MLR Společenství a limity doporučené v Codexu Alimentarius jsou pevně dány a vyhodnoceny prostřednictvím podobných postupů.
Kodex uvádí omezený počet MLR pro maleinhydrazid.
MLR Společenství jsou již stanoveny ve směrnici 90/642/EHS pro maleinhydrazid (směrnice Rady 93/58/EHS [8] a ve směrnicích 86/362/EHS a 90/642/EHS pro propyzamid (směrnice Rady 96/32/ES [9] a 96/33/ES [10]).
To bylo zváženo při stanovení dotyčných MLR prostřednictvím změn této směrnice.
Kodex MLR, který bude v nejbližší době doporučen ke zrušení, nebyl brán v potaz.
Maximální limity reziduí založené na Kodexu MLR se vyhodnocují na základě rizika pro spotřebitele.
Při používání toxikologických krajních hodnot vycházejících ze studií, které má Komise k dispozici, nebylo prokázáno žádné riziko.
(6) Vzhledem k zařazení dotyčných aktivních látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS byla související technická a vědecká hodnocení dokončena formou revizních zpráv Komise.
Zprávy o hodnocení těchto dotčených látek byly ukončeny k datům určeným ve směrnici Komise, která jsou uvedena v 1. a 2. bodu odůvodnění.
Tyto zprávy stanovily pro dané látky přijatelný denní příjem (ADI) a pokud je to nutné, akutní referenční dávku (ARfD).
Míra rizika spotřebitelů potravinářských produktů ošetřených danými aktivními látkami se posuzuje a hodnotí v souladu s postupy Společenství.
Ohled se bere také na pravidla zveřejněná Světovou zdravotní organizací [11] a na stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny [12] k používané metodologii.
Usuzuje se, že navržené MLR nepovedou k překročení přijatelného denního příjmu nebo akutních referenčních dávek.
(7) Pro zajištění patřičné ochrany spotřebitele před expozicí reziduím z nepovoleného používání přípravků na ochranu rostlin by měly být přechodné MRL pro důležité kombinace přípravků/pesticidů stanoveny na nižší mez analytického určení.
(8) Stanovení takových dočasných maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání tomu, aby členské státy udělily dočasná povolení v souladu s čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a přílohou VI uvedené směrnice. Období čtyř let se považuje za dostatečné k tomu, aby byl umožněn vývoj dalších použití dotyčné účinné látky.
Po uplynutí tohoto období by se dočasné MLR měly stát konečnými.
(9) Proto je nezbytné přidat či nahradit veškerá rezidua pesticidů, která vznikají při použití těchto přípravků na ochranu rostlin do příloh směrnic 86/362/EHS a 90/642/EHS, a tím umožnit řádný dozor a řízení zákazu jejich používání a ochranu spotřebitele.
Pokud již byly MLR v přílohách těchto směrnic stanoveny, je vhodné je upravit.
Pokud MRL dosud stanoveny nebyly, je vhodné je stanovit poprvé.
(10) Směrnice 86/362/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(11) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 86/362/EHS se mění takto:
a) V části A přílohy II se doplňují maximální limity reziduí pesticidů pro isoxaflutol, trifloxystrobin, karfentrazonethyl, mekoprop, mekoprop-P, maleinhydrazid a fenamidon, jak stanoví příloha I této směrnice.
b) V části A Přílohy II se nahrazují maximální limity reziduí pesticidů pro propyzamid hodnotami uvedenými v příloze II této směrnice.
Článek 2
Směrnice 90/642/EHS se mění takto:
a) V příloze II se doplňují maximální limity reziduí pesticidů pro isoxaflutol, trifloxystrobin, karfentrazon-ethyl, mekoprop, mekoprop-P a fenamidon, jak stanoví příloha III této směrnice.
b) V příloze II se maximální limity reziduí pesticidů pro propyzamid a maleinhydrazid nahrazují hodnotami uvedenými v příloze IV této směrnice.
Článek 3
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 4. prosince 2005 správní a právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto ustanovení a srovnávací tabulku těchto ustanovení a této směrnice.
Tyto podmínky se použijí od 4. prosince 2006.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po dni vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2005/38/ES
ze dne 6. června 2005,
kterou se stanoví metody odběru vzorků a metody analýzy pro úřední kontrolu množství fusariových toxinů v potravinách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 85/591/EHS ze dne 20. prosince 1985 o zavedení metod Společenství pro odběr vzorků a analýzu pro sledování potravin určených k lidské spotřebě [1], a zejména na čl. 1 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 466/2001 ze dne 8. března 2001, kterým se stanoví maximální limity některých kontaminujících látek v potravinách [2], stanoví maximální limity pro některé fusariové toxiny v určitých potravinách.
(2) Směrnice Rady 89/397/EHS ze dne 14. června 1989 o úředním dozoru nad potravinami [3] stanoví obecné zásady výkonu dozoru nad potravinami.
Směrnice Rady 93/99/EHS ze dne 29. října 1993 o doplňujících opatřeních týkajících se úředního dozoru nad potravinami [4] zavádí systém norem jakosti pro laboratoře pověřené členskými státy úředním dozorem nad potravinami.
(3) Odběr vzorků má rozhodující vliv na přesnost stanovení množství fusariových toxinů, které jsou v šarži rozloženy velmi nestejnoměrně.
(4) Je nezbytné stanovit obecná kritéria, která by měly metody analýzy splňovat, aby bylo zajištěno, že kontrolní laboratoře budou používat metody analýzy se srovnatelnými pracovními charakteristikami.
(5) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Členské státy zajistí, aby byly odběry vzorků pro úřední kontrolu množství fusariových toxinů (deoxynivalenol, zearalenon, fumonisiny B1 a B2, jakož i T-2 a HT-2 toxin) v potravinách prováděny v souladu s metodami popsanými v příloze I.
Článek 2
Členské státy zajistí, aby příprava vzorků a metody analýzy použité pro úřední kontrolu množství fusariových toxinů (deoxynivalenol, zearalenon, fumonisiny B1 a B2, jakož i T-2 a HT-2 toxin) v potravinách splňovaly kritéria stanovená v příloze II.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. července 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/39/ES
ze dne 7. září 2005,
kterou se mění směrnice Rady 74/408/EHS o sedadlech, jejich ukotvení a opěrkách hlavy motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výzkum ukázal, že v případě nehody může použití bezpečnostních pásů a zádržných systémů podstatně snížit počet smrtelných úrazů i vážnost poranění, a to i v případě převrácení vozidla.
Montáž bezpečnostních pásů a zádržných systémů do všech kategorií vozidel bude nepochybně představovat důležitý krok vpřed při zvyšování bezpečnosti silničního provozu a následné záchraně životů.
(2) Vybavení všech vozidel bezpečnostními pásy by mohlo společnosti přinést značný užitek.
(3) V usnesení ze dne 18. února 1986 o společných opatřeních ke snížení počtu silničních nehod v rámci programu Společenství pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích [3] zdůraznil Evropský parlament potřebu zavést povinné používání bezpečnostních pásů pro všechny cestující, včetně dětí, kromě cestujících ve vozidlech pro hromadnou přepravu osob.
Z tohoto důvodu je v otázce povinného vybavení vozidel bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy nutno rozlišovat mezi autobusy pro hromadnou přepravu osob a ostatními vozidly.
(4) V souladu se směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4] se systém Společenství pro schvalování typu vztahuje na všechna nová vozidla kategorie M1 až od 1. ledna 1998.
Pouze vozidla kategorie M1 schválená jako typ po uvedeném dni musí být tudíž vybavena sedadly, ukotvením sedadel a opěrkami hlavy, které splňují požadavky směrnice 74/408/EHS [5].
(5) Dokud nebude systém Společenství pro schvalování typu rozšířen na všechny kategorie vozidel, mělo by se v zájmu bezpečnosti silničního provozu vyžadovat, aby byla vozidla jiných kategorií než M1 vybavena sedadly a ukotvením sedadel, která jsou slučitelná s montáží kotevních úchytů pro bezpečnostní pásy.
(6) Směrnice 74/408/EHS již stanoví veškeré technické a správní požadavky na schvalování typu vozidel jiných kategorií než M1.
Členské státy tedy nemusí zavádět další předpisy.
(7) Od vstupu v platnost směrnice Komise 96/37/ES ze dne 17. června 1996, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 74/408/EHS [6], již několik členských států stanovilo povinné dodržování uvedené směrnice pro některé kategorie vozidel jiné než M1.
Výrobci a jejich dodavatelé za tím účelem vyvinuli odpovídající technologii.
(8) Výzkum ukázal, že sedadla směřující do strany nelze vybavit bezpečnostními pásy, které budou zaručovat cestujícím stejnou úroveň bezpečnosti jako u sedadel směřujících dopředu.
Z bezpečnostních důvodů je nutno u některých kategorií vozidel tato sedadla zakázat.
(9) Ustanovení povolující sedadla směřující do strany s dvoubodovými bezpečnostními pásy v určitých třídách vozidel kategorie M3 by měla být dočasné povahy, dokud nevstoupí v platnost předpisy Společenství, kterými se přepracuje směrnice 70/156/EHS a které rozšíří ES schvalování typu na všechna vozidla včetně vozidel kategorie M3.
(10) Směrnice 74/408/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(11) Jelikož cíle této směrnice, totiž zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích zavedením povinného vybavení některých kategorií vozidel bezpečnostními pásy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu opatření navrhovaných v této oblasti, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovené v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 74/408/EHS
Směrnice 70/408/EHS se mění takto:
1. Článek 1 se mění takto:
a) v odstavci 1 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Vozidla kategorií M2 a M3 se rozdělují do tříd definovaných v oddíle 2 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/85/ES ze dne 20. listopadu 2001 o zvláštních ustanoveních pro vozidla používaná k přepravě osob, která mají více než osm sedadel kromě sedadla řidiče [7].
b) odstavec 2 se nahrazuje tímto:
"2. Tato směrnice se nevztahuje na sedadla směřující dozadu."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 3a
1. Montáž sedadel směřujících do strany se zakazuje u vozidel kategorií M1, N1, M2 (třídy III nebo B) a M3 (třídy III nebo B).
2. Odstavec 1 se nevztahuje na sanitní vozidla ani vozidla uvedená v čl. 8 odst. 1 první odrážce směrnice 70/156/EHS.
3. Odstavec 1 se rovněž nevztahuje na vozidla kategorie M3 (třídy III nebo B), jejichž maximální technicky přípustná hmotnost při plném naložení převyšuje deset tun a ve kterých jsou sedadla směřující do strany seskupena v zadní části vozidla tak, že tvoří celistvý prostor až s deseti sedadly.
Taková sedadla směřující do strany budou vybavena přinejmenším opěrkou hlavy a dvoubodovým bezpečnostním pásem s navíječem, jehož typ byl schválen v souladu se směrnicí 77/541/EHS [8].
Kotevní úchyty bezpečnostních pásů musí být v souladu se směrnicí 76/115/EHS [9].
Tato výjimka platí po dobu pěti let od 20. října 2005. Může být prodloužena, jestliže budou k dispozici spolehlivé statistické údaje o nehodách a dojde-li k dalšímu vývoji v oblasti zádržných systémů.
3. Příloha II se mění takto:
a) bod 1.1 se nahrazuje tímto:
"1.1 Požadavky této přílohy se nevztahují na sedadla směřující dozadu ani na opěrky hlavy montované na tato sedadla.";
b) bod 2.3 se nahrazuje tímto:
"2.3 "sedadlem" se rozumí konstrukce včetně polštářování, která může být pevnou součástí konstrukce vozidla a která je určena k sedění jedné dospělé osoby.
Výraz zahrnuje jak jednotlivé sedadlo, tak část lavicového sedadla určenou k sedění jedné osoby.
Sedadlo se podle směřování definuje takto:
2.3.1 "sedadlem směřujícím dopředu" se rozumí sedadlo, které lze používat, pokud je vozidlo v pohybu, a které směřuje směrem k přední části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než + 10o nebo — 10o;
2.3.2 "sedadlem směřujícím dozadu" se rozumí sedadlo, které lze používat, pokud je vozidlo v pohybu, a které směřuje směrem k zadní části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než + 10o nebo — 10o;
2.3.3 "sedadlem směřujícím do strany" se rozumí sedadlo, které vzhledem ke svému nastavení na svislou rovinu souměrnosti vozidla nesplňuje ani jednu z definic uvedených výše v bodech 2.3.1 a 2.3.2;"
c) bod 2.9 se zrušuje.
4. V příloze III se bod 2.5 nahrazuje tímto:
"2.5 "sedadlem" se rozumí konstrukce včetně polštářování a připevňovacích součástí, která může být pevnou součástí vozidla, která je určena k použití ve vozidle a k sedění jedné nebo několika dospělých osob.
Sedadlo se podle směřování definuje takto:
2.5.1 "sedadlem směřujícím dopředu" se rozumí sedadlo, které lze používat, pokud je vozidlo v pohybu, a které směřuje směrem k přední části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než + 10o nebo — 10o;
2.5.2 "sedadlem směřujícím dozadu" se rozumí sedadlo, které lze používat, pokud je vozidlo v pohybu, a které směřuje směrem k zadní části vozidla tak, že svislá rovina souměrnosti sedadla svírá se svislou rovinou souměrnosti vozidla úhel menší než + 10o nebo — 10o;
2.5.3 "sedadlem směřujícím do strany" se rozumí sedadlo, které vzhledem ke svému nastavení na svislou rovinu souměrnosti vozidla nesplňuje ani jednu z definic uvedených výše v bodech 2.5.1 a 2.5.2;".
5. Příloha IV se mění takto:
a) bod 1.1 se nahrazuje tímto:
"1.1 Požadavky této přílohy se týkají vozidel kategorií N1, N2 a N3 a těch vozidel kategorií M2 a M3, na která se nevztahuje příloha III.
S výjimkou ustanovení bodu 2.5 se tyto požadavky týkají rovněž sedadel směřujících do strany všech kategorií vozidel.";
b) bod 2.4 se nahrazuje tímto:
"2.4 Všechna sedadla, která mohou být sklopena dopředu nebo která mají sklopné opěradlo, se musí v obvyklé poloze samočinně zablokovat.
Tento požadavek se nevztahuje na sedadla namontovaná do prostoru pro invalidní vozíky ve vozidlech kategorií M2 nebo M3 ve třídě I, II nebo A."
Článek 2
Uplatňování
1. Od 20. dubna 2006 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se sedadel, jejich ukotvení a opěrek hlavy, které splňují požadavky stanovené v této směrnici:
a) odmítnout udělit ES schválení typu anebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla,
b) zakázat registraci nebo prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu.
2. Od 20. října 2006 z důvodů týkajících se sedadel, jejich ukotvení a opěrek hlavy, které nesplňují požadavky stanovené v této směrnici, členské státy:
a) již nesmějí udělit ES schválení typu,
b) odmítnou udělit vnitrostátní schválení typu.
3. Od 20. října 2007 z důvodů týkajících se sedadel, jejich ukotvení a opěrek hlavy, které nesplňují požadavky stanovené v této směrnici, členské státy:
a) považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,
b) odmítnou registraci a prodej nových vozidel a jejich uvedení do provozu, kromě případů, kdy se použije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 3
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. dubna 2006 .
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Použijí tyto předpisy ode dne 21. dubna 2006 .
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 7. září 2005.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/40/ES
ze dne 7. září 2005,
kterou se mění směrnice Rady 77/541/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výzkum ukázal, že v případě nehody může použití bezpečnostních pásů a zádržných systémů přispět k podstatnému snížení počtu smrtelných úrazů i vážnosti poranění, a to i v případě převrácení vozidla.
Montáž bezpečnostních pásů a zádržných systémů do všech kategorií vozidel bude nepochybně představovat důležitý krok vpřed při zvyšování bezpečnosti silničního provozu a následné záchraně životů.
(2) Vybavení všech vozidel bezpečnostními pásy by mohlo společnosti přinést značný užitek.
(3) V usnesení ze dne 18. února 1986 o společných opatřeních ke snížení počtu silničních nehod v rámci programu Společenství pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích [3] zdůraznil Evropský parlament potřebu zavést povinné používání bezpečnostních pásů pro všechny cestující, včetně dětí, kromě cestujících ve vozidlech pro hromadnou přepravu osob.
Z tohoto důvodu je v otázce povinného vybavení vozidel bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy nutno rozlišovat mezi autobusy pro hromadnou přepravu osob a ostatními vozidly.
(4) V souladu se směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4] se systém Společenství pro schvalování typu vztahuje na všechna nová vozidla kategorie M1 až od 1. ledna 1998.
Pouze tato vozidla musí být tudíž vybavena bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy, které splňují požadavky směrnice 77/541/EHS [5].
(5) Dokud nebude systém Společenství pro schvalování typu rozšířen na všechny kategorie vozidel, mělo by se v zájmu bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích vyžadovat, aby byla vozidla jiných kategorií než M1 vybavena bezpečnostní pásy nebo zádržnými systémy.
(6) Směrnice 77/541/EHS již stanoví veškeré technické a správní požadavky na schvalování typu vozidel jiných kategorií než M1.
Členské státy tedy nemusí zavádět další předpisy.
(7) Od vstupu v platnost směrnice Komise 96/36/ES ze dne 17. června 1996, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 77/541/EHS o bezpečnostních pásech a zádržných systémech motorových vozidel [6], již několik členských států stanovilo povinné dodržování uvedené směrnice pro některé kategorie vozidel jiné než M1.
Výrobci a jejich dodavatelé za tím účelem vyvinuli odpovídající technologii.
(8) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/85/ES ze dne 20. listopadu 2001 o zvláštních ustanoveních pro vozidla používaná k přepravě osob, která mají více než osm sedadel kromě sedadla řidiče [7], stanoví, že osoby se sníženou pohyblivostí, například zdravotně postižené osoby, mohou mít snadnější přístup do vozidel používaných k přepravě osob, která mají více než osm sedadel.
Je nezbytné, aby členské státy mohly povolit montáž bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které neodpovídají technickým požadavkům směrnice 77/541/EHS, avšak jsou zvlášť navrženy pro účely zabezpečení uvedených osob v těchto vozidlech.
(9) Směrnice 77/541/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Jelikož cíle této směrnice, totiž zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích zavedením povinného vybavení některých kategorií vozidel bezpečnostními pásy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu opatření navrhovaných v této oblasti, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovené v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 77/541/EHS
Směrnice 77/541/EHS se mění takto:
1. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 2a
1. Členské státy mohou svými vnitrostátními právními předpisy povolit montáž bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které nejsou uvedeny v této směrnici, pokud jsou určeny pro zdravotně postižené osoby.
2. Členské státy mohou rovněž vyjmout z oblasti působnosti této směrnice zádržné systémy navržené ke splnění požadavků přílohy VII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/85/ES ze dne 20. listopadu 2001 o zvláštních ustanoveních pro vozidla používaná k přepravě osob, která mají více než osm sedadel kromě sedadla řidiče [8].
3. Požadavky přílohy I bodu 3.2.1 této směrnice se nevztahují na bezpečnostní pásy a zádržné systémy uvedené v odstavcích 1 a 2.
2. V článku 9 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Vozidla kategorií M2 a M3 se rozdělují do tříd definovaných v oddíle 2 přílohy I směrnice 2001/85/ES."
3. Příloha I se mění takto:
a) poznámka pod čarou, která se týká bodu 3.1, se zrušuje;
b) bod 3.1.1 se nahrazuje tímto:
"3.1.1 S výjimkou sedadel určených k použití jen ve stojícím vozidle musí být sedadla vozidel kategorií M1, M2 (třídy III nebo B), M3 (třídy III nebo B) a N vybavena bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy splňujícími požadavky této směrnice.
Vozidla tříd I, II nebo A kategorií M2 nebo M3 mohou být vybavena bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy, pokud splňují požadavky této směrnice."
Článek 2
Opatření ve prospěch zdravotně postižených osob
Komise posoudí do 20. dubna 2008 konkrétní postupy pro harmonizaci požadavků na bezpečnostní pásy určené pro zdravotně postižené osoby na základě stávajících mezinárodních norem a vnitrostátních právních požadavků, aby se zabezpečila stejná úroveň bezpečnosti, jakou stanoví tato směrnice.
V případě potřeby předloží Komise návrh opatření.
Změny této směrnice jsou přijímány postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS.
Článek 3
Uplatňování
1. Od 20. dubna 2006 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se montáže bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které splňují požadavky stanovené ve směrnici 77/541/EHS ve znění této směrnice:
a) odmítnout udělit ES schválení typu anebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla,
b) zakázat registraci nebo prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu.
2. Od 20. října 2006 z důvodů týkajících se montáže bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které nesplňují požadavky stanovené ve směrnici 77/541/EHS ve znění této směrnice, členské státy:
a) již nesmějí udělit ES schválení typu,
b) odmítnou udělit vnitrostátní schválení typu.
3. Od 20. října 2007 z důvodů týkajících se montáže bezpečnostních pásů nebo zádržných systémů, které nesplňují požadavky stanovené ve směrnici 77/541/EHS ve znění této směrnice, členské státy:
a) považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,
b) odmítnou registraci nebo prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu, kromě případů, kdy se použije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 4
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. dubna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Použijí tyto předpisy ode dne 21. dubna 2006.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 7. září 2005.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/41/ES
ze dne 7. září 2005,
kterou se mění směrnice Rady 76/115/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Výzkum ukázal, že v případě nehody může použití bezpečnostních pásů a zádržných systémů přispět k podstatnému snížení počtu smrtelných úrazů i vážnosti poranění, a to i v případě převrácení vozidla.
Montáž bezpečnostních pásů a zádržných systémů do všech kategorií vozidel bude nepochybně představovat důležitý krok vpřed při zvyšování bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích a následné záchraně životů.
(2) Vybavení všech vozidel bezpečnostními pásy by mohlo společnosti přinést značný užitek.
(3) V usnesení ze dne 18. února 1986 o společných opatřeních ke snížení počtu silničních nehod v rámci programu Společenství pro bezpečnost provozu na pozemních komunikacích [3] zdůraznil Evropský parlament potřebu zavést povinné používání bezpečnostních pásů pro všechny cestující, včetně dětí, kromě cestujících ve vozidlech pro hromadnou přepravu osob.
Z tohoto důvodu je v otázce povinného vybavení vozidel bezpečnostními pásy nebo zádržnými systémy nutno rozlišovat mezi autobusy pro hromadnou přepravu osob a ostatními vozidly.
(4) V souladu se směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4] se systém Společenství pro schvalování typu vztahuje na všechna nová vozidla kategorie M1 až od 1. ledna 1998.
Pouze tato vozidla musí být tudíž vybavena kotevními úchyty určenými pro bezpečnostní pásy nebo zádržné systémy, které splňují požadavky směrnice 76/115/EHS [5].
(5) Dokud nebude systém Společenství pro schvalování typu rozšířen na všechny kategorie vozidel, mělo by se v zájmu bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích vyžadovat, aby byla vozidla jiných kategorií než M1 vybavena kotevními úchyty určenými pro bezpečnostní pásy nebo zádržné systémy.
(6) Směrnice 76/115/EHS již stanoví veškeré technické a správní požadavky na schvalování typu vozidel jiných kategorií než M1.
Členské státy tedy nemusí zavádět další předpisy.
(7) Od vstupu v platnost směrnice Komise 96/38/ES ze dne 17. června 1996, kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 76/115/EHS o kotevních úchytech bezpečnostních pásů motorových vozidel, již několik členských států stanovilo povinné dodržování uvedené směrnice pro některé kategorie vozidel jiné než M1.
Výrobci a jejich dodavatelé za tím účelem vyvinuli odpovídající technologii.
(8) Směrnice 76/115/EHS by proto měla být změněna.
(9) Jelikož cíle této směrnice, totiž zlepšení bezpečnosti provozu na pozemních komunikacích zavedením povinného vybavení některých kategorií vozidel bezpečnostními pásy, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů rozsahu opatření navrhovaných v této oblasti, jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovené v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změny směrnice 76/115/EHS
Směrnice 76/115/EHS se mění takto:
1. V článku 2 se doplňuje nový pododstavec, který zní:
"Vozidla kategorií M2 a M3 se rozdělují do tříd definovaných v oddíle 2 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/85/ES ze dne 20. listopadu 2001 o zvláštních ustanoveních pro vozidla používaná k přepravě osob, která mají více než osm sedadel kromě sedadla řidiče [6].
2. Příloha I se mění takto:
a) bod 1.9 se zrušuje;
b) bod 4.3.1 se nahrazuje tímto:
"4.3.1 Vozidla kategorií M1, M2 (třídy III nebo B), M3 (třídy III nebo B) a N musí být vybavena kotevními úchyty bezpečnostních pásů splňujícími požadavky této směrnice.";
c) bod 4.3.8 se nahrazuje tímto:
"4.3.8 Pro sedadla určená k použití jen ve stojícím vozidle a dále pro všechna sedadla každého vozidla, na které se nevztahují body 4.3.1 až 4.3.5, se nevyžadují žádné kotevní úchyty bezpečnostních pásů.
Je-li vozidlo vybaveno kotevními úchyty pro tato sedadla, musí tyto kotevní úchyty splňovat požadavky této směrnice.
Avšak kotevní úchyty určené k použití výlučně ve spojení s pásem pro zdravotně postiženou osobu anebo s jiným zádržným systémem uvedeným v článku 2a směrnice Rady 77/541/EHS ze dne 28. června 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se bezpečnostních pásů a zádržných systémů motorových vozidel [7] nemusí splňovat požadavky této směrnice, pokud byly navrženy a zkonstruovány podle vnitrostátních právních požadavků s cílem v praxi zabezpečit maximální úroveň bezpečnosti.
Článek 2
Opatření ve prospěch zdravotně postižených osob
Komise posoudí do 20. dubna 2008 konkrétní postupy pro harmonizaci požadavků na kotevní úchyty určené k použití výlučně ve spojení s pásem pro zdravotně postiženou osobu anebo s jiným zádržným systémem uvedeným v článku 2a směrnice 77/541/EHS na základě stávajících mezinárodních norem a vnitrostátních právních požadavků, aby se zabezpečila stejná úroveň bezpečnosti, jakou stanoví tato směrnice.
V případě potřeby předloží Komise návrh opatření.
Změny této směrnice jsou přijímány postupem podle článku 13 směrnice 70/156/EHS.
Článek 3
Uplatňování
1. Od 20. dubna 2006 nesmějí členské státy z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů, pokud splňují požadavky stanovené ve směrnici 76/115/EHS ve znění této směrnice:
a) odmítnout udělit ES schválení typu anebo vnitrostátní schválení typu pro určitý typ vozidla,
b) zakázat registraci nebo prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu.
2. Od 20. října 2006 z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů, pokud nesplňují požadavky stanovené ve směrnici 76/115/EHS ve znění této směrnice, členské státy u nových vozidel:
a) již nesmějí udělit ES schválení typu,
b) odmítnou udělit vnitrostátní schválení typu.
3. Od 20. října 2007 z důvodů týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů, pokud nesplňují požadavky stanovené ve směrnici 76/115/EHS ve znění této směrnice, členské státy:
a) považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS,
b) odmítnou registraci nebo prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu, kromě případů, kdy se použije čl. 8 odst. 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 4
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. dubna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Použijí tyto předpisy ode dne 21. dubna 2006.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 7. září 2005.
Směrnice Komise 2005/42/ES
ze dne 20. června 2005,
kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS týkající se kosmetických prostředků za účelem přizpůsobení přílohy II, IV a VI uvedené směrnice technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě hodnocení kožních toxicit oleje z kořene rostliny costus, chrpovník, (Saussurea lappa Clarke), 7-ethoxy-4-methylkumarinu, hexahydrokumarinu a peruánského balzámu (Myroxylon pereirae) se Vědecký výbor pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům (SCCNFP) domnívá, že tyto látky by neměly být používány jako vonné přísady v kosmetických prostředcích.
Proto by měly být obsaženy v příloze II směrnice 76/768/EHS.
(2) Azobarviva CI 12150, CI 20170 a CI 27290 jsou zahrnuta v části 1 přílohy IV směrnice 76/768/EHS jako barviva, která jsou povolena pro použití v kosmetických prostředcích.
Bezpečnost těchto barviv byla zpochybněna na základě toho, že v průběhu látkové přeměny mohou vytvářet karcinogenní aminy.
SCCNFP zastává názor, založený na dostupných informacích, že použití barviv CI 12150, CI 20170 a CI 27290 představuje riziko pro zdraví spotřebitele, protože tato barviva mohou uvolňovat jeden nebo více karcinogenních aromatických aminů.
Tato barviva by proto měla být vypuštěna z části 1 přílohy IV směrnice 76/768/EHS.
(3) Benzethonium-chlorid je zařazen pod referenčním číslem 53 v části 1 přílohy VI směrnice 76/768/EHS jako konzervační látka, jejíž použití v kosmetických prostředcích, které se oplachují, je možné v koncentraci do 0,1 %.
Dle stanoviska SCCNFP by mělo být použití benzethonium-chloridu povoleno také v kosmetických prostředcích, které zůstávají na kůži, vyjma kosmetických prostředků pro péči o dutinu ústní, v koncentraci do 0,1 %.
Položka pod referenčním číslem 53 v části 1 přílohy VI směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(4) Dle stanoviska SCCNFP nepředstavuje methylisothiazolinone nebezpečí pro zdraví spotřebitelů, pokud je v konečných kosmetických výrobcích používán jako konzervační látka v koncentraci do 0,01 %.
Methylisothiazolinone by proto měl být zařazen v části 1 přílohy VI směrnice 76/768/EHS pod referenčním číslem 57.
(5) Směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy II, IV a VI směrnice 76/768/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou nezbytná opatření k zajištění toho, že ode dne 31. března 2006 kosmetické prostředky, které nejsou v souladu s ustanoveními příloh II a IV směrnice 76/768/EHS ve znění této směrnice, nejsou uváděny na trh výrobci Společenství nebo dovozci usazenými ve Společenství ani prodávány nebo převáděny konečnému spotřebiteli.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/43/ES
ze dne 23. června 2005,
kterou se mění přílohy ke směrnici 68/193/EHS o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 68/193/EHS ze dne 9. dubna 1968 o uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh [1], a zejména na čl. 2 odst. 1 oddíl DA písm. c), čl. 8 odst. 2, čl. 10 odst. 3 a článek 17a uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 68/193/EHS stanoví předpisy Společenství týkající se uvádění révového vegetativního množitelského materiálu na trh v rámci Společenství.
Tato směrnice uvádí seznam podmínek, které musí splňovat porost, množitelský materiál, balení a návěsky.
(2) Lepší technologie rozmnožování rostlin umožňuje uvádět rostliny vypěstované v souladu s touto technologií na trh nejen jako tradiční svazky, ale rovněž hrnkované, v bednách a kartonážích.
(3) Pokud členský stát požaduje, aby byl ke každé dodávce materiálu produkovaného na jeho území také přiložen jednotný doklad, musejí být stanoveny podmínky týkající se tohoto průvodního dokladu.
(4) Některé podmínky týkající se množitelského materiálu a obsahu balení by se neměly vztahovat na množitelský materiál produkovaný v souladu s těmito novými produkčními metodami.
(5) Podmínky, které musí splňovat porost, jsou stanoveny v příloze I směrnice 68/193/EHS.
Tato příloha by měla obsahovat odkaz na kategorii a typ množitelského materiálu, nový seznam prokázaných škodlivých organismů, které se budou kontrolovat, a metodologii kontroly a testů porostu.
(6) Podmínky, které musí splňovat množitelský materiál, jsou stanoveny v příloze II směrnice 68/193/EHS.
Tato příloha by měla obsahovat odkaz na odrůdu a případně i klon u každé kategorie a typu množitelského materiálu, pokud jde o pravost a čistotu, metodologii kontroly množitelského materiálu a třídění různých typů množitelského materiálu.
(7) Podmínky, které musí splňovat balení, jsou stanoveny v příloze III směrnice 68/193/EHS.
Tato příloha by měla obsahovat odkaz na typ množitelského materiálu, pokud jde o počet jednotlivých kusů na jednotku balení.
(8) Podmínky týkající se návěsky a průvodního dokladu jsou stanoveny v příloze IV směrnice 68/193/EHS.
Tato příloha by měla obsahovat veškeré informace týkající se množitelského materiálu požadované podle článku 10 směrnice 68/193/EHS.
(9) Růstový cyklus révového množitelského materiálu trvá několik let a doba nutná pro kontrolu a testy je v důsledku toho dlouhá.
Rychlé zavádění nových podmínek by mohlo vést k výpadkům v produkci množitelského materiálu splňujícího nové požadavky.
Proto je vhodné stanovit přechodné období pro splnění nových podmínek stanovených v přílohách I, II a IV pro již používaný množitelský materiál.
(10) Směrnice 68/193/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(11) Opatření stanovená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro osivo a sadbu v zemědělství, zahradnictví a lesnictví,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I až IV směrnice 68/193/EHS se nahrazují přílohami I až IV této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. července 2006.
Neprodleně sdělí Komisi jejich znění a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. srpna 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/44/ES
ze dne 7. září 2005
o harmonizovaných říčních informačních službách (RIS) na vnitrozemských vodních cestách ve Společenství
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 71 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Zavedení informačních a komunikačních technologií na vnitrozemských vodních cestách pomáhá výrazně zvýšit bezpečnost a efektivitu dopravy po vnitrozemských vodních cestách.
(2) V některých členských státech se již na různých vodních cestách zavádějí vnitrostátní aplikace informačních služeb.
Pro zajištění harmonizovaných, interoperabilních a otevřených systémů na podporu plavby a informačních systémů na síti vnitrozemských vodních cest Společenství by měly být zavedeny společné požadavky a technické specifikace.
(3) Z bezpečnostních důvodů a v zájmu celoevropské harmonizace by měl obsah takových společných požadavků a technických specifikací vycházet z výsledků práce, kterou v této oblasti vykonaly příslušné mezinárodní organizace, např. Mezinárodní plavební sdružení (PIANC), Ústřední komise pro plavbu na Rýně (CCNR) a Evropská hospodářská komise Organizace spojených národů (EHK OSN).
(4) Říční informační služby (RIS) by měly vycházet z interoperabilních systémů, které by měly být založeny na otevřených a veřejných normách, které by byly na nediskriminačním základě přístupné všem poskytovatelům a uživatelům těchto systémů.
(5) Na vnitrostátních splavných vnitrozemských vodních cestách, jež nejsou napojeny na síť splavných vodních cest jiného členského státu, nemusejí být tyto požadavky a technické specifikace povinné.
Doporučuje se však, aby na uvedených vodních cestách byly zavedeny RIS, jež odpovídají definici v této směrnici, a aby s nimi byly stávající systémy interoperabilní.
(6) Rozvoj RIS by měl být zaměřen zejména na bezpečnost a efektivitu vnitrozemské plavby a její šetrnost k životnímu prostředí, přičemž by těchto cílů mělo být dosaženo například řízením provozu a dopravy, ochranou životního prostředí a infrastruktury a prosazováním zvláštních pravidel.
(7) Požadavky na RIS by se měly týkat alespoň těch informačních služeb, které mají poskytovat členské státy.
(8) Měly by být také stanoveny technické specifikace pro systémy jako elektronické plavební mapy, systém elektronických zpráv pro plavbu, včetně jednotného evropského systému značení lodí, zprávy vůdcům plavidel a systémy sledování polohy a pohybu plavidel.
Technická slučitelnost zařízení, které je k používání RIS nezbytné, by měla být zajištěna výborem.
(9) Mělo by být povinností členských států, aby ve spolupráci se Společenstvím vybízely uživatele k dodržování požadavků na postupy a zařízení při zohlednění malých a středních podniků působících v odvětví vnitrozemské vodní dopravy.
(10) Se zavedením RIS souvisí zpracování osobních údajů.
Na toto zpracování by se měla vztahovat pravidla Společenství, která jsou mimo jiné stanovena ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [3] a ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací [4].
Zavedení RIS by nemělo vést k nekontrolovanému zpracování ekonomicky citlivých údajů o účastnících trhu.
(11) Pro účely RIS, které vyžadují přesné zjišťování polohy, by mělo být doporučeno používání technologií družicového zjišťování polohy.
Tyto technologie by měly být pokud možno interoperabilní s ostatními důležitými systémy a měly by do nich být zapojeny v souladu s příslušnými rozhodnutími v této oblasti.
(12) Jelikož cíle této směrnice, totiž zřízení harmonizovaných RIS ve Společenství, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může ho být proto z důvodu jeho evropského rozměru lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je k dosažení uvedeného cíle nezbytné.
(13) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(14) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [6] se členské státy vybízejí k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
1. Tato směrnice stanoví rámec pro zavedení a používání harmonizovaných říčních informačních služeb (RIS) ve Společenství s cílem zvýšit bezpečnost a efektivitu vnitrozemské vodní dopravy a její šetrnost k životnímu prostředí a usnadnit propojení s ostatními druhy dopravy.
2. Tato směrnice vytváří rámec pro vypracování a další rozvoj technických požadavků, specifikací a podmínek, jež zajišťují harmonizované, interoperabilní a otevřené RIS na vnitrozemských vodních cestách Společenství.
Tyto technické požadavky, specifikace a podmínky vypracovává a dále rozvíjí Komise, které je nápomocen výbor uvedený v článku 11.
V této souvislosti Komise vhodným způsobem přihlíží k opatřením přijatým příslušnými mezinárodními organizacemi, jako jsou PIANC, CCNR a EHK OSN.
Musí být zajištěna návaznost na služby pro řízení provozu u jiných druhů dopravy, zejména na služby pro řízení provozu námořních plavidel a na informační služby týkající se provozu námořních plavidel.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na zavádění a provozování RIS na všech vnitrozemských vodních cestách členských států třídy IV nebo vyšší, které jsou napojeny vodní cestou třídy IV nebo vyšší na vodní cestu třídy IV nebo vyšší jiného členského státu, včetně přístavů na těchto vodních cestách, uvedených v rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1346/2001/ES ze dne 22. května 2001, kterým se mění rozhodnutí č. 1692/96/ES, pokud jde o námořní přístavy, vnitrozemské přístavy a intermodální terminály, jakož i projekt č. 8 v příloze III [7]. Pro účely této směrnice se používá klasifikace evropských vnitrozemských vodních cest stanovená v rezoluci EHK OSN č. 30 ze dne 12. listopadu 1992.
2. Členské státy mohou uplatňovat tuto směrnici na vnitrozemské vodní cesty a vnitrozemské přístavy, které nejsou uvedeny v odstavci 1.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "říčními informačními službami (RIS)" harmonizované informační služby na podporu řízení provozu a dopravy ve vnitrozemské plavbě, včetně propojení na jiné druhy dopravy, pokud je to technicky proveditelné.
RIS se netýkají vnitřních obchodních činností mezi jednou nebo více zúčastněnými společnostmi, ale jsou otevřené pro propojení s obchodními činnostmi.
RIS zahrnují služby jako informace o plavební dráze, informace o provozu, řízení provozu, pomoc v případě nehod, informace pro řízení dopravy, statistické a celní služby a poplatky za užívání vodních cest a přístavní poplatky;
b) "informací o plavební dráze" zeměpisná, hydrologická a správní informace týkající se vodní cesty (plavební dráhy).
Informace o plavební dráze je jednosměrná informace: z pobřežní stanice na loď nebo z pobřežní stanice do plavebního úřadu;
c) "taktickou informací o provozu" informace, jež má vliv na bezprostřední rozhodnutí o plavbě ve skutečné provozní situaci a v místních zeměpisných podmínkách;
d) "strategickou informací o provozu" informace, jež má vliv na střednědobá a dlouhodobá rozhodnutí uživatelů RIS;
e) "aplikací RIS" poskytování říčních informačních služeb prostřednictvím specializovaných systémů;
f) "střediskem RIS" místo, kde jsou služby spravovány operátory;
g) "uživateli RIS" všechny skupiny uživatelů včetně velitelů lodí, operátorů RIS, provozovatelů plavebních komor nebo mostů, orgánů říční správy, provozovatelů přístavů a terminálů, personálu v pohotovostních střediscích záchranných služeb, správců loďstev, odesílatelů nákladu a zprostředkovatelů;
h) "interoperabilitou" skutečnost, že služby, obsahy údajů, formáty a frekvence pro výměnu údajů jsou harmonizovány tak, aby uživatelé RIS měli na celoevropské úrovni přístup ke stejným službám a informacím.
Článek 4
Zavedení RIS
1. Členské státy přijmou všechna nezbytná opatření pro zavedení RIS na vnitrozemských vodních cestách spadajících do působnosti článku 2.
2. Členské státy rozvíjejí RIS tak, aby aplikace RIS byly efektivní, způsobilé k rozšíření a interoperabilní natolik, aby mohly působit ve vzájemné interakci s jinými aplikacemi RIS a se systémy pro jiné druhy dopravy, je-li to možné.
Musí rovněž poskytovat rozhraní pro systémy řízení dopravy a pro obchodní činnosti.
3. Pro zavedení RIS členské státy:
a) poskytují uživatelům RIS všechny důležité údaje týkající se plavby a plánování cest na vnitrozemských vodních cestách.
Tyto údaje musí být poskytovány alespoň v dostupném elektronickém formátu;
b) zajistí, aby u všech jejich vnitrozemských vodních cest třídy Va a vyšší podle klasifikace evropských vnitrozemských vodních cest měli uživatelé RIS k dispozici kromě údajů uvedených pod písmenem a) elektronické plavební mapy vhodné pro plavební účely;
c) pokud vnitrostátní nebo mezinárodní pravidla vyžadují používání systému zpráv pro plavbu, umožní příslušným orgánům přijímat elektronické zprávy o požadovaných údajích z lodí.
U přeshraniční dopravy se tyto údaje předávají příslušným orgánům sousedního státu a toto předání se uskuteční dříve, než plavidla dosáhnou hranice;
d) zajistí, aby zprávy vůdcům plavidel, včetně zpráv o vodních stavech (nebo maximálním povoleném ponoru) a o ledových jevech na jejich vnitrozemských vodních cestách, byly poskytovány v podobě normalizovaných kódovaných sdělení, které lze přenášet na dálku.
Normalizované sdělení musí obsahovat alespoň informace nezbytné pro bezpečnou plavbu.
Zprávy vůdcům plavidel musí být poskytovány alespoň v dostupném elektronickém formátu.
Povinnosti uvedené v tomto odstavci se plní v souladu se specifikacemi vymezenými v přílohách I a II.
4. Příslušné orgány členských států zřizují střediska RIS podle oblastních potřeb.
5. Na používání systémů automatické identifikace se vztahuje Regionální dohoda o radiotelefonní službě na vnitrozemských vodních cestách, uzavřená v Basileji dne 6. dubna 2000 v rámci pravidel pro radiokomunikace Mezinárodní telekomunikační unie (ITU).
6. Členské státy, případně ve spolupráci se Společenstvím, vybízejí kapitány, provozovatele, zprostředkovatele nebo vlastníky plavidel, která se plaví po jejich vnitrozemských vodních cestách, a odesílatele nebo vlastníky zboží dopravovaného těmito plavidly, aby plně využívali služeb poskytovaných na základě této směrnice.
7. Komise přijme vhodná opatření k ověření interoperability, spolehlivosti a bezpečnosti RIS.
Článek 5
Technické pokyny a specifikace
1. Na podporu RIS a pro zajištění jejich interoperability podle čl. 4 odst. 2 vymezí Komise v souladu s odstavcem 2 technické pokyny pro plánování, zavádění a provozování služeb (pokyny pro RIS), jakož i technické specifikace, a to zejména v těchto oblastech:
a) elektronická plavební mapa a informační systém pro vnitrozemskou plavbu (vnitrozemský ECDIS);
b) systém elektronických zpráv pro plavbu;
c) zprávy vůdcům plavidel;
d) systémy sledování polohy a pohybu plavidel;
e) slučitelnost zařízení nutného k používání RIS.
Tyto pokyny a specifikace vycházejí z technických zásad stanovených v příloze II a zohledňují výsledky práce vykonané v této oblasti příslušnými mezinárodními organizacemi.
2. Technické pokyny a specifikace uvedené v odstavci 1 stanoví a případně změní Komise postupem podle čl. 11 odst. 3. Stanovení se provede v souladu s tímto časovým harmonogramem:
a) pokyny pro RIS do 20. června 2006;
b) technické specifikace týkající se vnitrozemského ECDIS, systému elektronických zpráv pro plavbu a zpráv vůdcům plavidel do 20. října 2006;
c) technické specifikace týkající se systémů sledování polohy a pohybu plavidel do 20. prosince 2006.
3. Pokyny pro RIS a specifikace se zveřejňují v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Družicové zjišťování polohy
Pro účely RIS, které vyžadují přesné zjišťování polohy, se doporučují technologie družicového zjišťování polohy.
Článek 7
Schválení typu pro zařízení RIS
1. Pokud je to nezbytné pro bezpečnost plavby a pokud je to předepsáno příslušnými technickými specifikacemi, schvaluje se soulad typu koncového a síťového zařízení RIS a softwarových aplikací s uvedenými specifikacemi před jejich uvedením do provozu na vnitrozemských vodních cestách.
2. Členské státy oznámí Komisi vnitrostátní subjekty příslušné pro toto schválení typu. Komise sdělí tyto informace ostatním členských státům.
3. Všechny členské státy uznávají schválení typu udělené vnitrostátními subjekty jiného členského státu uvedenými v odstavci 2.
Článek 8
Příslušné orgány
Členské státy určí příslušné orgány pro aplikace RIS a pro mezinárodní výměnu údajů.
Tyto orgány se oznámí Komisi.
Článek 9
Pravidla pro důvěrnost, bezpečnost a další použití informací
1. Členské státy zajistí, aby zpracování osobních údajů nezbytné pro provoz RIS bylo prováděno v souladu s pravidly Společenství na ochranu základních svobod a práv fyzických osob, včetně směrnic 95/46/ES a 2002/58/ES.
2. Členské státy provádějí a udržují bezpečnostní opatření na ochranu sdělení RIS a záznamů před nežádoucími zásahy nebo zneužitím, včetně neoprávněného přístupu, změny nebo ztráty.
3. Použije se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru [8].
Článek 10
Postup pro přijímání změn
Přílohy I a II lze změnit na základě zkušeností získaných při uplatňování této směrnice a přizpůsobit technickému pokroku postupem podle čl. 11 odst. 3.
Článek 11
Postup ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 7 směrnice Rady 91/672/EHS ze dne 16. prosince 1991 o vzájemném uznávání národních osvědčení vůdců plavidel pro přepravu zboží a cestujících po vnitrozemských vodních cestách [9].
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 3 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
3. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
4. Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
5. Komise pravidelně konzultuje zástupce odvětví.
Článek 12
Provedení
1. Členské státy, které mají vnitrozemské vodní cesty spadající do oblasti působnosti článku 2, uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. října 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy přijmou nezbytná opatření k dosažení souladu s požadavky článku 4 nejpozději 30 měsíců od vstupu příslušných technických pokynů a specifikací podle článku 5 v platnost.
Technické pokyny a specifikace vstupují v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
11 odst. 2 prodloužit lhůtu stanovenou v odstavci 2 pro splnění jednoho nebo více požadavků článku 4, pokud jde o vnitrozemské vodní cesty, které spadají do oblasti působnosti článku 2, ale vykazují nízkou hustotu provozu, nebo pokud jde o vnitrozemské vodní cesty, u nichž by náklady na splnění těchto požadavků byly neúměrné jeho přínosu.
Tato lhůta může být prodloužena prostým rozhodnutím Komise, a to i opakovaně.
V odůvodnění, které má členský stát podat spolu s žádostí, se poukáže na hustotu provozu a hospodářské podmínky na dané vodní cestě.
Dokud Komise nerozhodne, může členský stát, který požádal o prodloužení lhůty, nadále vykonávat svou činnost, jako by byla lhůta prodloužena.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
5. V případě potřeby si členské státy navzájem při provádění této směrnice pomáhají.
6. Komise sleduje zavádění RIS ve Společenství a podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu do 20. října 2008.
Článek 13
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 14
Určení
Tato směrnice je určena členským státům, které mají vnitrozemské vodní cesty spadající do oblasti působnosti článku 2.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/45/ES
ze dne 7. září 2005
o vzájemném uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydaných členskými státy a o změně směrnice 2001/25/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Ve svých závěrech ze dne 5. června 2003 o zlepšení obrazu námořní dopravy Společenství a zvýšení přitažlivosti profese námořníků pro mladé lidi zdůraznila Rada potřebu podpořit profesní mobilitu námořníků v rámci Evropské unie se zvláštním důrazem na postupy uznávání průkazů způsobilosti námořníků při dodržení požadavků Úmluvy Mezinárodní námořní organizace (IMO) o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 (úmluva STCW) v platném znění.
(2) Námořní doprava je intenzivně a rychle rostoucí odvětví, která má značně mezinárodní povahu.
Vzhledem ke stále narůstajícímu nedostatku námořníků ve Společenství je proto možné účinněji dosáhnout rovnováhy mezi nabídkou personálu a poptávkou po něm na úrovni Společenství než na vnitrostátní úrovni.
Je proto zvlášť důležité, aby společná dopravní politika v oblasti námořní dopravy zahrnula rovněž usnadnění pohybu námořníků ve Společenství.
(3) Pokud jde o kvalifikace námořníků, stanovilo Společenství minimální požadavky na vzdělávání, výcvik a kvalifikaci námořníků ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/25/ES ze dne 4. dubna 2001 o minimální úrovni výcviku námořníků [3].
Tato směrnice začleňuje normy mezinárodního výcviku, kvalifikace a strážní služby stanovené v úmluvě STCW do práva Společenství.
(4) Podle směrnice 2001/25/ES musí být námořníci držiteli průkazu způsobilosti vydaného a potvrzeného příslušným orgánem členského státu v souladu s uvedenou směrnicí, který opravňuje legitimního držitele, aby na lodi zastával služební postavení a vykonával funkce, které vyžadují úroveň odpovědnosti blíže určenou v tomto průkazu způsobilosti.
(5) Podle směrnice 2001/25/ES se na vzájemné uznávání průkazů způsobilosti mezi členskými státy, jejichž držiteli jsou námořníci, bez ohledu na to, zda jsou státními příslušníky členských států, vztahují směrnice 89/48/EHS [4] a 92/51/EHS [5], kterými se stanoví první a druhý obecný systém pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy.
Tyto směrnice však neobsahují ustanovení o automatickém uznávání kvalifikací námořníků, protože na námořníky se mohou vztahovat kompenzační opatření.
(6) Každý členský stát by měl uznat jakýkoli průkaz způsobilosti a jiný důkaz dosažené kvalifikace vydaný jiným členským státem v souladu se směrnicí 2001/25/ES.
Každý členský stát by měl proto umožnit námořníkům, kteří získali průkaz způsobilosti v jiném členském státě, jenž splňuje požadavky uvedené směrnice, aby vykonávali povolání námořníka, pro které mají kvalifikaci, aniž by museli splnit jiné podmínky než ty, které jsou ukládány příslušníkům tohoto členského státu.
(7) Vzhledem k tomu, že cílem této směrnice je usnadnit vzájemné uznávání průkazů způsobilosti, neupravuje podmínky týkající se přístupu k zaměstnání.
(8) Úmluva STCW upravuje jazykové požadavky na námořníky.
Tyto požadavky by měly být zavedeny do práva Společenství, aby se zajistila účinná komunikace na palubě lodí a aby byl usnadněn volný pohyb námořníků ve Společenství.
(9) Rozšíření průkazů způsobilosti námořníků získaných podvodem představuje v současné době vážnou hrozbu bezpečnosti na moři a ochraně mořského životního prostředí.
Ve většině případů nesplňují držitelé podvodně získaných průkazů způsobilosti minimální požadavky na kvalifikaci podle úmluvy STCW.
Tito námořníci se pak mohou snadno stát účastníky námořních nehod.
(10) Členské státy by proto měly přijmout a vymáhat konkrétní opatření k předcházení podvodným praktikám souvisejícím s vydáváním průkazů způsobilosti a k jejich trestání a měly by v rámci IMO pokračovat ve svém úsilí dosáhnout přísné a vymahatelné dohody o celosvětovém boji proti takovým praktikám.
Výbor pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí je v tomto ohledu vhodným fórem pro výměnu informací, zkušeností a dobré námořní praxe.
(11) Nařízení (ES) č. 1406/2002 [6] zřídilo Evropskou agenturu pro námořní bezpečnost (dále jen "agentura") s cílem zajistit vysokou, jednotnou a účinnou úroveň námořní bezpečnosti a zabránit znečištění z lodí.
Jedním z úkolů agentury je napomáhat Komisi při plnění úkolů, které jí byly určeny právními předpisy Společenství týkajícími se výcviku, kvalifikace a strážní služby posádek lodí.
(12) Agentura by proto měla napomáhat Komisi v ověřování, zda členské státy plní požadavky stanovené v této směrnici a ve směrnici 2001/25/ES.
(13) Vzájemné uznávání průkazů způsobilosti držených námořníky, bez ohledu na to, zda jsou státními příslušníky členských států či nikoli, by se mezi členskými státy již nemělo řídit směrnicemi 89/48/EHS a 92/51/EHS, ale touto směrnicí.
(14) Směrnice 2001/25/ES by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(15) Jelikož cíle této směrnice, totiž vzájemného uznávání průkazů způsobilosti námořníků vydávaných členskými státy, nemůže být dosaženo dostatečně na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(16) V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [7] by členské státy měly být vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejňovaly,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na námořníky, kteří jsou:
a) státními příslušníky členských států;
b) státními příslušníky jiných zemí, kteří jsou držiteli průkazů způsobilosti vydaných členským státem.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "námořníkem" osoba, která je vyškolena a má průkaz způsobilosti členského státu, s minimální odborností v souladu s požadavky stanovenými v příloze I směrnice 2001/25/ES;
b) "průkazem způsobilosti" platný doklad ve smyslu článku 4 směrnice 2001/25/ES;
c) "odpovídajícím průkazem způsobilosti" průkaz podle čl. 1 odst. 27 směrnice 2001/25/ES;
d) "potvrzením" platný doklad vydaný příslušným orgánem členského státu podle čl. 5 odst. 2 a článku 6 směrnice 2001/25/ES;
e) "uznáním" přijetí průkazu způsobilosti nebo odpovídajícího průkazu způsobilosti vydaného jiným členským státem příslušnými orgány hostitelského členského státu;
f) "hostitelským členským státem" členský stát, ve kterém námořník žádá o uznání jednoho nebo více svých odpovídajících průkazů způsobilosti nebo jiných průkazů způsobilosti;
g) "úmluvou STCW" Mezinárodní úmluva o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 v platném znění;
h) "předpisem STCW" předpis o výcviku námořníků, vydávání průkazů způsobilosti a strážní službě námořníků, přijatý rezolucí č. 2 konference smluvních stran STCW v roce 1995 v platném znění;
i) "agenturou" Evropská agentura pro námořní bezpečnost, zřízená nařízením (ES) č. 1406/2002.
Článek 3
Uznávání průkazů způsobilosti
1. Každý členský stát uzná odpovídající průkazy způsobilosti nebo jiné průkazy způsobilosti vydané jiným členským státem v souladu s požadavky stanovenými ve směrnici 2001/25/ES.
2. Uznávání odpovídajících průkazů způsobilosti je omezeno na postavení, funkce a úrovně odpovědnosti v nich uvedené a je doprovázeno potvrzením, které toto uznání osvědčuje.
3. Členské státy zajistí v souladu s vnitrostátními právními předpisy a postupy právo na odvolání proti jakémukoli odmítnutí potvrdit platný průkaz způsobilosti nebo proti neobdržení odpovědi na požadavek o potvrzení.
4. Bez ohledu na odstavec 2 mohou příslušné orgány hostitelského členského státu rozhodnout o dalších omezeních pro místa, funkce a úrovně odpovědnosti vztahující se k příbřežním plavbám uvedeným v článku 7 směrnice 2001/25/ES, nebo pro jiné průkazy způsobilosti vydané podle pravidla VII/1 přílohy I směrnice 2001/25/ES.
5. Hostitelský členský stát zajistí, aby měli námořníci, kteří předloží k uznání průkaz způsobilosti pro funkce na řídící úrovni, odpovídající znalosti námořních právních předpisů členského státu, které jsou důležité pro funkce, jež budou smět vykonávat.
Článek 4
Změny směrnice 2001/25/ES
Směrnice 2001/25/ES se mění takto:
1. Článek 4 se nahrazuje tímto:
"Článek 4
Průkaz způsobilosti
Průkazem způsobilosti se rozumí platný doklad, bez ohledu na jeho označení, vydaný příslušným orgánem členského státu nebo z jeho pověření v souladu s článkem 5 a s požadavky stanovenými v příloze I."
2. Vkládá se nový článek, který zní:
"Článek 7a
Předcházení podvodům nebo jiným protiprávním praktikám
1. Členské státy přijmou a vymáhají vhodná opatření k předcházení podvodům a jiným protiprávním praktikám, které souvisejí s postupy vydávání průkazů způsobilosti nebo s průkazy způsobilosti vydanými a potvrzenými jejich příslušnými orgány, a zajistí ukládání účinných, přiměřených a odrazujících sankcí.
2. Členské státy určí vnitrostátní orgány příslušné pro odhalování podvodů a jiných protiprávních praktik a pro boj proti nim a pro výměnu informací týkajících se vydávání průkazů způsobilosti námořníků s příslušnými orgány jiných členských států a třetích zemí.
Členské státy neprodleně uvědomí ostatní členské státy a Komisi o spojení na tyto příslušné vnitrostátní orgány.
Členské státy rovněž neprodleně uvědomí třetí země, se kterými uzavřely dohodu v souladu s pravidlem I/10 odstavcem 1.2 úmluvy STCW, o spojení na tyto příslušné vnitrostátní orgány.
3. Na žádost hostitelského členského státu poskytnou příslušné orgány jiného členského státu písemné potvrzení nebo popření pravosti průkazů způsobilosti námořníků, odpovídajících potvrzení nebo jiných písemných dokladů o profesní přípravě, které byly vydány v tomto jiném členském státě."
3. V článku 18 se s účinkem od 20. října 2007 zrušují odstavce 1 a 2.
4. Vkládají se nové články, které znějí:
"Článek 21a
Pravidelná kontrola plnění
Aniž jsou dotčeny pravomoci Komise podle článku 226 Smlouvy, Komise s pomocí Evropské agentury pro námořní bezpečnost, zřízené nařízením (ES) č. 1406/2002 [8], pravidelně a nejméně jednou za pět let ověřuje, zda členské státy plní minimální požadavky stanovené touto směrnicí.
Článek 21b
Zpráva o plnění požadavků
Nejpozději dne 20. října 2010 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu vypracovanou na základě informací obdržených na základě článku 21a.
V této zprávě Komise rozebere, jak členské státy dodržují tuto směrnici, a v případě potřeby učiní návrhy na dodatečná opatření.
5. V příloze I kapitole I se vkládá nový odstavec, který zní:
"1a.
Členské státy zajistí, aby měli námořníci přiměřené jazykové znalosti, jak jsou definovány v oddílech A-II/1, A-III/1, A-IV/2 a A-II/4 předpisu STCW, aby mohli na lodi plující pod vlajkou hostitelského členského státu plnit své konkrétní povinnosti."
Článek 5
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 20. října 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 6
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 7
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 7. září 2005.
Směrnice Komise 2005/46/ES
ze dne 8. července 2005,
kterou se mění přílohy směrnic Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o maximální limity reziduí amitrazu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rozhodnutím Komise 2004/141/ES [4] bylo přijato rozhodnutí nezařadit existující účinnou látku amitraz do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS [5].
Toto rozhodnutí stanoví, že přípravky na ochranu rostlin, které obsahují uvedenou účinnou látku, již nejsou povoleny pro použití ve Společenství s výjimkou omezeného počtu použití, pro která v současnosti nejsou k dispozici žádné alternativy (nezbytná použití).
(2) Rozhodnutí Komise zmíněné v prvním bodu odůvodnění umožnilo přechodné období a je vhodné, aby se maximální limity reziduí (MLR) za předpokladu, že ve Společenství není povoleno použití dotčené látky, nepoužívaly až do konce přechodného období týkajícího se této látky.
(3) V případě amitrazu byly v rámci nařízení Rady (ES) č. 2377/90 [6] stanoveny MLR pro rezidua, která jsou výsledkem veterinárních léčivých použití u živočišných výrobků.
Je vhodné zohlednit tyto limity v této směrnici.
(4) Maximální limity reziduí ve Společenství a limity doporučené Kodexem Alimentarius [7] jsou stanoveny a hodnoceny na základě podobných postupů.
Pro amitraz existuje omezený počet MLR podle kodexu.
Tyto limity byly brány v úvahu při stanovování MLR v této směrnici.
K maximálním limitům reziduí z kodexu, které budou v blízké budoucnosti doporučeny pro zrušení, se nepřihlíželo.
MLR založené na MLR z kodexu byly hodnoceny s ohledem na rizika pro spotřebitele, přičemž žádné riziko nebylo zjištěno.
(5) Aby se zajistila odpovídající ochrana spotřebitelů před vystavením reziduím, která jsou výsledkem nepovoleného použití přípravků na ochranu rostlin, je třeba stanovit MLR pro příslušné kombinace přípravků/pesticidů na úrovni meze stanovitelnosti.
(6) V přílohách směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS je proto třeba změnit některá rezidua pesticidů, která jsou výsledkem použití amitrazu, aby se umožnil řádný dohled a kontrola zákazu jejich použití a aby byl chráněn spotřebitel.
(7) Příslušné přílohy směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(8) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V části A přílohy II směrnice 86/362/EHS se následující řádek nahrazuje takto:
Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limity v mg/kg _BAR_
"Amitraz včetně metabolitů obsahujících složku 2,4-dimethylanilinu vyjádřenou jako amitraz _BAR_ 0,05 obiloviny _BAR_
Článek 2
V části B přílohy II směrnice 86/363/EHS se následující řádky nahrazují takto:
Rezidua pesticidů _BAR_ Maximální limit v mg/kg _BAR_
_BAR_ z masa, včetně tuku, přípravků z masa, drobů a živočišných tuků, jak jsou uvedeny v příloze I v rámci kódů KN 0201, 0202, 0203, 0204, 02050000, 0206, 0207, ex0208, 020900, 0210, 160100 a 1602 _BAR_ pro mléko a mléčné výrobky uvedené v příloze I v rámci kódů KN 0401, 0402, 040500 a 0406 _BAR_ z čerstvých vajec bez skořápek, ptačích vajec a vaječných žloutků uvedených v příloze I v rámci kódů KN 040700 a 0408 _BAR_
"Amitraz včetně metabolitů obsahujících složku 2,4-dimethylanilinu vyjádřenou jako amitraz _BAR_ 0,05, drůbež _BAR_ _BAR_ 0,01 _BAR_
Článek 3
Maximální limity reziduí pesticidů pro amitraz v příloze II směrnice 90/642/EHS se nahrazují limity v příloze této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 9. ledna 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 10. ledna 2007.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Rady 2005/47/ES
ze dne 18. července 2005
o dohodě mezi Společenstvím evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby v železniční dopravě
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 139 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Tato směrnice je v souladu se základními právy a zásadami stanovenými v Listině základních práv Evropské unie a směřuje k zajištění úplného dodržování jejího článku 31, v němž se stanoví, že každý pracovník má právo na pracovní podmínky respektující jeho zdraví, bezpečnost a důstojnost a na stanovení maximální přípustné pracovní doby, na denní a týdenní odpočinek a na každoroční placenou dovolenou.
(2) Sociální partneři mohou v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy společně požádat, aby dohody uzavřené na úrovni Společenství byly provedeny rozhodnutím Rady na návrh Komise.
(3) Rada přijala směrnici 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby [1].
Železniční doprava byla jedním z odvětví činnosti, která byla z oblasti působnosti uvedené směrnice vyňata.
Evropský parlament a Rada přijaly směrnici 2000/34/ES [2], kterou se mění směrnice Rady 93/104/ES, aby se její oblast působnosti rozšířila na odvětví a činnosti z ní původně vyňaté.
(4) Evropský parlament a Rada přijaly směrnici 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby [3], kterou se kodifikovala a zrušila směrnice 93/104/ES.
(5) Směrnice 2003/88/ES stanoví, že se lze odchýlit od jejích článků 3, 4, 5, 8 a 16 pro osoby pracující v železniční dopravě, které tráví svou pracovní dobu ve vlaku.
(6) Společenství evropských železnic (CER) a Evropská federace pracovníků v dopravě (ETF) informovaly Komisi, že si přejí zahájit jednání v souladu s čl. 139 odst. 1 Smlouvy.
(7) Tyto organizace uzavřely dne 27. ledna 2004 dohodu o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby (dále jen "dohoda").
(8) Dohoda obsahovala společnou žádost, aby Komise dohodu provedla rozhodnutím Rady na návrh Komise v souladu s čl. 139 odst. 2 Smlouvy.
(9) Směrnice 2003/88/ES se vztahuje na mobilní pracovníky poskytující interoperabilní přeshraniční služby, pokud tato směrnice a dohoda k ní připojená neobsahuje zvláštní ustanovení.
(10) Pro účely článku 249 Smlouvy je vhodným nástrojem pro provedení této dohody směrnice.
(11) Jelikož s ohledem na dotvoření vnitřního trhu v odvětví železniční dopravy a na hospodářskou soutěž v tomto odvětví nemůže být cílů této směrnice, totiž ochrany zdraví a bezpečnosti, dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(12) Rozvoj odvětví evropské železniční dopravy vyžaduje podrobné sledování role současných i nových účastníků tohoto odvětví s cílem zajistit harmonický rozvoj v celém Společenství.
Evropský sociální dialog v této oblasti by měl být schopen tento vývoj odrážet a co nejlépe jej zohledňovat.
(13) Tato směrnice ponechává členským státům možnost definovat ty pojmy dohody, které sama blíže nevymezuje, v souladu s vnitrostátními právními předpisy a zvyklostmi, jako je tomu u jiných směrnic v oblasti sociální politiky používajících obdobné pojmy, pokud jsou použité definice v souladu s dohodou.
(14) Komise vypracovala návrh směrnice v souladu se svým sdělením ze dne 20. května 1998 nazvaným "Přizpůsobit a podporovat sociální dialog na úrovni Společenství" s ohledem na reprezentativnost smluvních stran a soulad každého ustanovení dohody s právem; podepsané strany jsou dostatečně reprezentativní, aby mohly zastupovat mobilní pracovníky železnic poskytující interoperabilní přeshraniční služby provozované železničními podniky.
(15) Komise vypracovala návrh směrnice v souladu s čl. 137 odst. 2 Smlouvy, který stanoví, že směrnice v sociální oblasti by neměly "ukládat žádná správní, finanční ani právní omezení bránící zakládání a rozvoji malých a středních podniků".
(16) Tato směrnice a dohoda stanoví minimální normy; členské státy nebo sociální partneři by měli mít možnost zachovat v platnosti nebo zavést příznivější ustanovení.
(17) Komise uvědomila Evropský parlament, Evropský hospodářský a sociální výbor a Výbor regionů a zaslala jim návrh směrnice o provádění dohody.
(18) Evropský parlament přijal usnesení o dohodě sociálních partnerů dne 26. května 2005.
(19) Provedení dohody přispěje k dosažení cílů stanovených v článku 136 Smlouvy.
(20) V souladu s odstavcem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [4] budou členské státy vyzvány, aby jak pro sebe, tak v zájmu Společenství vypracovaly vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrný vztah mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Účelem této směrnice je provedení dohody o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby, uzavřené dne 27. ledna 2004 mezi Společenstvím evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF).
Znění dohody je připojeno v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy mohou zachovat v platnosti nebo zavést příznivější ustanovení, než jaká stanoví tato směrnice.
2. Provádění této směrnice za žádných okolností neodůvodňuje pokles obecné úrovně ochrany pracovníků v oblastech, na které se tato směrnice vztahuje.
Právo členských států nebo sociálních partnerů přijímat s ohledem na vývoj okolností právní nebo smluvní úpravu, která se liší od úpravy platné ke dni přijetí této směrnice, není dotčeno, jsou-li zachovány minimální požadavky stanovené touto směrnicí.
Článek 3
Aniž jsou dotčena ustanovení dohody o sledování a hodnocení podepsanými stranami, předloží Komise, po konzultaci se sociálními partnery na evropské úrovni, Evropskému parlamentu a Radě do 27. července 2011 zprávu o provádění této směrnice v souvislosti s vývojem železničního odvětví.
Článek 4
Členské státy stanoví sankce za porušení vnitrostátních předpisů, které byly přijaty podle této směrnice, a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování.
Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Členské státy oznámí tyto předpisy Komisi do 27. července 2008 a neprodleně jí oznámí veškeré následné změny.
Článek 5
Členské státy po konzultaci se sociálními partnery uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 27. července 2008 nebo zajistí, aby sociální partneři do uvedeného dne zavedli nezbytná opatření dohodou.
Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Členské státy přijmou veškerá nezbytná opatření, která jim kdykoli umožní zajistit výsledky požadované touto směrnicí, a Komisi o těchto opatřeních neprodleně uvědomí.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 6
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem vyhlášení
Směrnice Komise 2005/48/ES
ze dne 23. srpna 2005,
kterou se mění směrnice Rady 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS, pokud jde o stanovení maximálních limitů reziduí pro některé pesticidy v obilovinách a některých produktech živočišného a rostlinného původu a na jejich povrchu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/362/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v obilovinách a na jejich povrchu [1], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 86/363/EHS ze dne 24. července 1986 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v potravinách živočišného původu a na jejich povrchu [2], a zejména na článek 10 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 90/642/EHS ze dne 27. listopadu 1990 o stanovení maximálních limitů reziduí pesticidů v některých produktech rostlinného původu, včetně ovoce a zeleniny, a na jejich povrchu [3], a zejména na článek 7 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [4], a zejména na čl. 4 odst. 1 písm. f) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Do přílohy I směrnice 91/414/EHS byly zahrnuty následující existující účinné látky: iprodion směrnicí Komise 2003/31/ES [5]; propikonazol směrnicí Komise 2003/70/ES [6] a molinát směrnicí Komise 2003/81/ES [7].
(2) Do přílohy I směrnice 91/414/EHS byly zahrnuty následující nové účinné látky: mesotrion směrnicí Komise 2003/68/ES [8]; a silthiofam, pikoxystrobin, flufenacet, jodosulfuron-methyl-natrium, a fosthiazát směrnicí Komise 2003/84/ES [9].
(3) K zařazení dotyčných účinných látek do přílohy I směrnice 91/414/EHS došlo na základě posouzení předložených informací týkajících se navrhovaného použití.
Informace o těchto použitích byly předloženy některými členskými státy podle čl. 4 odst.
1 písm. f) uvedené směrnice. Předložené informace byly posouzeny a jsou dostatečné pro stanovení některých maximálních limitů reziduí (MLR).
(4) Neexistují-li žádné maximální limity reziduí na úrovni Společenství ani dočasné maximální limity, stanoví členské státy podle čl. 4 odst. 1 písm. f) směrnice 91/414/EHS před tím, než budou moci vydat povolení pro přípravky obsahující tyto účinné látky, dočasné vnitrostátní MLR.
(5) Maximální limity reziduí ve Společenství a limity doporučené Kodexem Alimentarius jsou stanoveny a hodnoceny na základě podobných postupů.
Pro iprodion a propikonazol existuje omezený počet MLR podle kodexu.
Maximální limity reziduí ve Společenství jsou již stanoveny ve směrnicích 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS pro iprodion (směrnice Rady 93/58/EHS) [10] a propikonazol (směrnice Rady 94/30/ES) [11].
Tyto limity byly zohledněny v této směrnici.
K maximálním limitům reziduí z kodexu, které budou v blízké budoucnosti doporučeny pro zrušení, se nepřihlíželo.
MLR založené na MLR z kodexu byly hodnoceny s ohledem na rizika pro spotřebitele.
Na základě toxikologických závěrů vyplývajících ze studií, které měla Komise k dispozici, nebylo zjištěno žádné riziko.
(6) Technické a vědecké hodnocení dotyčných účinných látek pro účely jejich zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS bylo ukončeno formou hodnotících zpráv Komise, které byly hotovy ve dnech zmíněných ve směrnicích Komise citovaných v 1. a 2. bodě odůvodnění.
V těchto zprávách jsou stanoveny přípustné denní dávky (ADI), případně i akutní referenční dávky (ARfD) pro dotyčné látky.
Vystavení spotřebitelů potravinám ošetřeným dotyčnými účinnými látkami byla zhodnocena v souladu s postupy a praxí Společenství, přičemž byly zohledněny pokyny Světové zdravotnické organizace [12] a stanovisko Vědeckého výboru pro rostliny [13] k použité metodice.
Bylo vypočteno, že navržené maximální limity reziduí nevedou k překročení přípustné denní dávky nebo akutní referenční dávky.
(7) Aby se zajistila odpovídající ochrana spotřebitelů před vystavením reziduím, která jsou výsledkem nepovoleného použití přípravků na ochranu rostlin, je třeba stanovit prozatímní MLR pro příslušné kombinace přípravků/pesticidů na úrovni meze stanovitelnosti.
(8) Stanovení nebo úprava těchto prozatímních maximálních limitů reziduí na úrovni Společenství nebrání členským státům v zavedení prozatímních maximálních limitů reziduí pro dotyčné látky v souladu s čl. 4 odst.
1 písm. f) směrnice 91/414/EHS a s přílohou VI uvedené směrnice. Má se za to, že dostatečná doba pro povolení dalšího rozvoje užívání uvedených účinných látek jsou čtyři roky.
Prozatímní maximální limity reziduí by poté měly být definitivní.
(9) V přílohách směrnic 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS je proto třeba změnit některé maximální limity reziduí, aby se umožnil řádný dohled a kontrola zákazu jejich použití a aby byl chráněn spotřebitel.
Je třeba změnit maximální limity reziduí v přílohách těch směrnic, ve kterých již byly definovány.
Tam, kde tyto limity ještě definovány nebyly, je vhodné je stanovit.
(10) Směrnice 86/362/EHS, 86/363/EHS a 90/642/EHS by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(11) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek1
Směrnice 86/362/EHS se mění takto:
1. V části A přílohy II se doplňují maximální limity reziduí pro mesotrion, silthiofam, pikoxystrobin, flufenacet, jodosulfuron-methyl-natrium, fosthiazát a molinát, jak je stanoveno v příloze I této směrnice.
2. V části A přílohy II se maximální limity reziduí pro propikonazol a iprodion nahrazují limity uvedenými v příloze II této směrnice.
Článek 2
Směrnice 86/363/EHS se mění takto:
1. V části A přílohy II se vkládají maximální limity reziduí pro pikoxystrobin podle přílohy III této směrnice.
2. V části B přílohy II se maximální limity reziduí pro propikonazol nahrazují limity uvedenými v příloze IV této směrnice.
Článek 3
Směrnice 90/642/EHS se mění takto:
1. V příloze II se doplňují maximální limity reziduí pro mesotrion, silthiofam, pikoxystrobin, flufenacet, jodosulfuron-methyl-natrium, fosthiazát a molinát, jak je stanoveno v příloze V této směrnice.
2. V příloze II se maximální limity reziduí pro propikonazol a iprodion nahrazují limity uvedenými v příloze VI této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 24. února 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění ustanovení těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 24. února 2007.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 6
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2005/49/ES
ze dne 25. července 2005,
kterou se mění směrnice Rady 72/245/EHS týkající se vysokofrekvenčního rušení (elektromagnetická kompatibilita) způsobovaného vozidly a směrnice Rady 70/156/EHS o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel za účelem jejich přizpůsobení technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [1], a zejména na čl. 13 odst. 2 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 72/245/EHS týkající se vysokofrekvenčního rušení (elektromagnetická kompatibilita) způsobovaného vozidly [2], a zejména na článek 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 72/245/EHS je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu zavedeného směrnicí Rady 70/156/EHS.
(2) Za účelem zvýšení bezpečnosti vozidel podporou rozvoje a používání technologií využívajících radarové zařízení krátkého dosahu uvedla Komise rozhodnutím Komise 2004/545/ES ze dne 8. července 2004 o harmonizaci rádiového spektra v pásmu 79 GHz pro účely radarových zařízení krátkého dosahu pro použití v automobilové oblasti ve Společenství [3] a rozhodnutím Komise 2005/50/ES ze dne 17. ledna 2005 o harmonizaci pásma rádiového spektra 24 GHz pro účely časově omezeného používání vozidlových radarových zařízení krátkého dosahu ve Společenství [4], v soulad použití dvou frekvenčních pásem rádiového spektra.
(3) Pásmo rádiového spektra 79 GHz bylo označeno jako nejvhodnější pásmo pro dlouhodobý rozvoj a používání vozidlových radarů krátkého dosahu.
Proto rozhodnutí 2004/545/ES vymezilo a dalo k dispozici pro vozidlová radarová zařízení krátkého dosahu pásmo rádiového spektra 79 GHz na neinterferenčním a nechráněném základě.
Technologie v pásmu rádiového spektra 79 GHz se nicméně stále vyvíjí a není okamžitě dostupná s efektivními náklady.
(4) Rozhodnutí 2005/50/ES povoluje časově omezené používání pásma rádiového spektra 24 GHz pro vozidlová radarová zařízení krátkého dosahu.
Technologie používající uvedené frekvenční pásmo je krátkodobě dostupná za rozumnou cenu, což umožní rychle ohodnotit účinnost používání vozidlových radarů krátkého dosahu s ohledem na bezpečnost silničního provozu.
Používání radarů s touto technologií musí být nicméně omezeno, aby se zabránilo rušení jiných aplikací, používajících pásmo rádiového spektra 24 GHz.
(5) Rozhodnutí 2005/50/ES povoluje použití radarového zařízení v pásmu rádiového spektra 24 GHz pouze v případě, že bylo instalováno do nových vozidel, nebo při náhradě takto nainstalovaného zařízení, a to na období nejpozději do 30. června 2013.
Podle článku 5 rozhodnutí 2005/50/ES však může dojít k posunutí na dřívější datum.
(6) V souladu s rozhodnutím 2005/50/ES musejí členské státy zřídit monitorovací systém, jenž bude zaměřen na vyčíslení počtu vozidel vybavených vozidlovým radarem krátkého dosahu v pásmu 24 GHz, která jsou na jejich území registrována.
Proto je nezbytné vybavit členské státy vhodnými prostředky k provádění tohoto monitorování.
(7) Směrnice 72/245/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem pozměněna.
(8) Změny směrnice 72/245/EHS mají dopad na směrnici 70/156/EHS.
Proto je nezbytné rozhodnutí odpovídajícím způsobem změnit.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro přizpůsobování technickému pokroku zřízeného článkem 13 směrnice 70/156/EHS,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Změna směrnice 72/245/EHS
Směrnice 72/245/EHS se mění takto:
1. V příloze I se za bod 2.1.12.2. doplňují nové body, které znějí:
"2.1.13. "radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz" se rozumí radar, jak je vymezen v čl. 2 odst. 2 rozhodnutí Komise 2005/50/ES [5], a splňující požadavky na výkon uvedené v článku 4 tohoto rozhodnutí.
2.1.14. "radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 79 GHz" se rozumí radar, jak je vymezen v čl. 2 písm. b) rozhodnutí Komise 2004/545/ES [6], a splňující požadavky na výkon uvedené v článku 3 tohoto rozhodnutí.
2. V příloze II A se za bod 12.2.7. doplňují nové body, které znějí:
"12.7.1. vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: Ano/Ne (nehodící se škrtněte)
12.7.2. vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 79 GHz: Ano/Ne (nehodící se škrtněte)".
3. V dodatku přílohy III A se za bod 1.3. doplňují body, které znějí:
"1.3.1. vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: Ano/Ne (nehodící se škrtněte)
1.3.2. vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 79 GHz: Ano/Ne (nehodící se škrtněte)".
Článek 2
Změna směrnice 70/156/EHS
Směrnice 70/156/EHS se mění takto:
1. V přílohách I a III se za bod 12.6.4. doplňují nové body, které znějí:
"12.7.1. vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: Ano/Ne (nehodící se škrtněte)
12.7.2. vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 79 GHz: Ano/Ne (nehodící se škrtněte)".
2. V příloze IX na straně 2 všech vzorů prohlášení o shodě (Certificate of conformity – COC) se položka 50 nahrazuje tímto:
"50. Poznámky
50.1. vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz: Ano/Ne (nehodící se škrtněte)
50.2. vozidlo vybavené radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 79 GHz: Ano/Ne (nehodící se škrtněte)
50.3. Další poznámky … ".
Článek 3
Přechodná ustanovení
1. S účinkem od 1. července 2006, pokud nebudou do té doby splněna ustanovení uvedená ve směrnici 72/245/EHS ve znění této směrnice, z důvodů týkajících se elektromagnetické kompatibility členské státy:
a) považují prohlášení o shodě doprovázející nová vozidla podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
b) mohou odmítnout registraci nových vozidel, jejich prodej nebo první uvedení do provozu.
Stávající schválení pro vozidla, která nejsou vybavena radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz nebo 79 GHz zůstávají nezměněna.
2. S účinkem od 1. července 2013 zakážou členské státy registraci vozidel vybavených radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz, jejich prodej nebo první uvedení do provozu.
3. V případě, že bude referenční datum v čl. 2 odst. 5 rozhodnutí 2005/50/ES změněno v souladu s článkem 5 uvedeného rozhodnutí, zakážou členské státy registraci vozidel vybavených radarovým zařízením krátkého dosahu v pásmu 24 GHz, jejich prodej nebo první uvedení do provozu po tomto změněném referenčním datu.
Článek 4
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 30. června 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy se použijí ode dne 1. července 2006.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/50/ES
ze dne 11. srpna 2005
o nové klasifikaci endoprotéz kyčelního, kolenního a ramenního kloubu v rámci směrnice Rady 93/42/EHS o zdravotnických prostředcích
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích [1], a zejména na čl. 13 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na žádost předloženou Francií a Spojeným královstvím,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle klasifikačních pravidel uvedených v příloze IX směrnice 93/42/EHS spadají totální kloubní endoprotézy do třídy IIb zdravotnických prostředků.
(2) Francie a Spojené království požádaly o klasifikaci totálních kloubních endoprotéz jako zdravotnických prostředků třídy III odchylně od ustanovení přílohy IX směrnice 93/42/EHS, aby se zajistilo odpovídající posouzení shody totálních kloubních endoprotéz předtím, než budou uvedeny na trh.
(3) Posouzení shody se zakládá na řadě prvků, jako např. správné klasifikaci, jmenování a sledování oznámených subjektů a správného provádění modulů posuzování shody, popsaných ve směrnici 93/42/EHS.
(4) Nová klasifikace odchylně od klasifikačních pravidel uvedených v příloze IX směrnice 93/42/EHS se používá v případech, kdy lze nedostatky vyplývající ze specifických vlastností výrobku lépe řešit podle postupu pro posuzování shody odpovídajícího nové kategorii.
(5) Endoprotézy kyčle, kolena či ramena je třeba odlišit od ostatních totálních kloubních endoprotéz vzhledem k mimořádné složitosti kloubní funkce, kterou je třeba obnovit, a k výslednému zvýšenému riziku selhání vinou prostředku samého.
(6) Zejména endoprotézy kyčle a kolena jsou mimořádně technicky náročnými implantáty, které nesou váhu, u nichž je riziko revizní operace významně vyšší než u ostatních kloubů.
(7) Endoprotézy ramena jsou novější technologií a jsou vystaveny obdobným dynamickým silám; jejich případná náhrada je v zásadě spjata s vážnými zdravotními problémy.
(8) Operacím endoprotéz kyčle, kolena a ramena se navíc čím dál častěji podrobují mladí lidé s dlouhou předpokládanou dobou života; v důsledku toho se zvýšila potřeba, aby tyto implantáty v průběhu předpokládané doby života pacientů správně fungovaly a aby se omezily revizní operace a související rizika.
(9) Pro endoprotézy kyčle, kolena a ramena nebývají před uvedením na trh a uvedením do provozu vždy k dispozici konkrétní klinické údaje včetně údajů o jejich dlouhodobém fungování; v důsledku toho je třeba, aby se závěrům vyvozeným z klinických údajů shromážděných výrobcem v rámci hodnocení shody těchto výrobků s požadavky na jejich vlastnosti a funkční způsobilost uvedenými v oddílu 1 a 3 přílohy I směrnice 93/42/EHS věnovala zvláštní pozornost a aby byly přezkoušeny s cílem ověřit případnost dostupných klinických údajů.
(10) Totální kloubní endoprotézy mohou po zavedení do klinického užívání a uvedení na trh procházet větším počtem změn, což se projevilo u endoprotéz kyčle a kolena na trhu.
Ze zkušeností však plyne, že na první pohled zdánlivě nevýznamné změny v návrhu dříve bezproblémových endoprotéz po uvedení na trh mohou způsobit vážné problémy v důsledku nezamýšlených účinků, které mohou vést k jejich předčasnému selhání a vážným pochybnostem o jejich bezpečnosti.
(11) Aby se dosáhlo optimální úrovně bezpečnosti a ochrany zdraví a aby se problémy související s návrhy omezily na nejnižší možnou úroveň, je třeba, aby dříve, než se tyto přístroje uvedou do všeobecného klinického užívání, oznámené subjekty podrobně přezkoumaly návrhovou dokumentaci endoprotéz kyčle, kolena a ramena, a to včetně klinických údajů používaných výrobcem k prokázání prohlašované funkční způsobilosti a následných změn v návrhu a ve výrobě po jejich uvedení na trh.
(12) Proto by měl oznámený subjekt v rámci systému komplexního zajišťování kvality účinně přezkoumávat návrhovou dokumentaci a změny schváleného návrhu v souladu s bodem 4 přílohy II směrnice 93/42/EHS.
(13) Z těchto důvodů je nezbytné přistoupit k nové klasifikaci totálních endoprotéz kyčle, kolena a ramena jako zdravotnických prostředků třídy III.
(14) Pro totální endoprotézy kyčle, kolena a ramena již posouzené v rámci systému komplexního zajišťování kvality podle přílohy II směrnice 93/42/EHS coby zdravotnické prostředky třídy IIb je nezbytné umožnit patřičné přechodné období, aby bylo možné provést doplňkové posouzení podle bodu 4 přílohy II této směrnice.
(15) Tato směrnice se netýká totálních endoprotéz kyčle, kolena a ramena, které již byly osvědčeny podle postupu typu ES o přezkoušení popsaného v příloze III směrnice 93/42/EHS spojeného s postupem ES ověřování popsaným v příloze IV nebo postupem ES prohlášení o shodě popsaným v příloze V uvedené směrnice, neboť tyto osvědčovací režimy jsou jak pro třídu IIb, tak i pro třídu III zdravotnických prostředků totožné.
(16) Pro totální endoprotézy kyčle, kolena a ramena, které již prošly postupem typu ES o přezkoušení podle přílohy III směrnice 93/42/EHS spojeným s postupem ES prohlášení o shodě popsaném v příloze VI uvedené směrnice, je nezbytné umožnit patřičné přechodné období, aby je bylo možné posoudit podle přílohy IV nebo přílohy V směrnice 93/42/EHS.
(17) Opatření uvedená v této směrnici jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro zdravotnické prostředky zřízeného podle čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 90/385/EHS ze dne 20. června 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se aktivních implantabilních zdravotnických prostředků [2].
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Odchylně od pravidel stanovených v příloze IX směrnice 93/42/EHS se endoprotézy kyčle, kolena a ramena nově klasifikují jako zdravotnické prostředky spadající do třídy III.
Článek 2
Pro účely této směrnice se endoprotézou kyčle, kolena nebo ramena rozumí implantabilní součásti systému totální endoprotézy, jejichž úkolem je zajistit funkci podobnou přirozenému kyčelnímu kloubu, přirozenému kolennímu kloubu nebo přirozenému ramennímu kloubu.
Pomocné součásti (šrouby, klíny, dlahy či nástroje) jsou z této definice vyjmuty.
Článek 3
1. Endoprotézy kyčle, kolena a ramena, které prošly postupem posouzení shody podle čl. 11 odst. 3 písm. a) směrnice 93/42/EHS před 1. zářím 2007, budou podrobeny doplňkovému posouzení shody podle bodu 4 přílohy II směrnice 93/42/EHS, vedoucímu k vydání certifikátu ES o přezkoumání návrhu do 1. září 2009. Toto ustanovení nebrání výrobci předložit žádost o posouzení shody založenou na čl. 11 odst. 1 písm. b) směrnice 93/42/EHS.
2. Endoprotézy kyčle, kolena a ramena, které prošly postupem posouzení shody podle čl. 11 odst. 3 písm. b) bodu iii) směrnice 93/42/EHS před 1. zářím 2007, mohou podléhat posouzení shody coby zdravotnické prostředky III. třídy podle čl. 11 odst. 1 písm. b) bodů i) nebo ii) do 1. září 2010. Toto ustanovení nebrání výrobci předložit žádost o posouzení shody založenou na čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice 93/42/EHS.
3. Členské státy budou do 1. září 2009 uznávat uvedení na trh a uvedení do provozu endoprotéz kyčle, kolena a ramena podle rozhodnutí podle čl. 11 odst. 3 písm. a) směrnice 93/42/EHS vydaného před 1. zářím 2007.
4. Členské státy budou do 1. září 2010 uznávat uvedení na trh endoprotéz kyčle, kolena a ramena podle rozhodnutí podle čl. 11 odst. 3 písm. b) bodu iii) směrnice 93/42/EHS vydaného před 1. zářím 2007 a povolí uvádění těchto totálních kloubních endoprotéz do provozu po tomto datu.
Článek 4
1. Členské státy nejpozději do 1. března 2007 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Členské státy použijí tyto předpisy od 1. září 2007.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/51/ES
ze dne 7. září 2005,
kterou se mění příloha XX směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES a příloha VIII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES o veřejných zakázkách
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb [1], a zejména na čl. 70 písm. b) uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby [2], a zejména na čl. 79 písm. b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Příloha XX směrnice 2004/17/ES stanoví, že oznámení uvedená v článcích 41, 42, 43 a 63 směrnice se zasílají Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství ve formátu vyžadovaném směrnicí Komise 2001/78/ES ze dne 13. září 2001, kterou se mění příloha IV směrnice Rady 93/36/EHS, přílohy IV, V a VI směrnice Rady 93/37/EHS, přílohy III a IV směrnice Rady 92/50/EHS, ve znění směrnice 97/52/ES, a přílohy XII až XV, XVII a XVIII směrnice Rady 93/38/EHS, ve znění směrnice 98/4/ES (Směrnice o použití standardních formulářů při zveřejňování oznámení veřejné zakázky) [3].
Obdobně příloha VIII směrnice 2004/18/ES stanoví, že oznámení uvedená v článcích 35, 58, 64 a 69 směrnice musejí být zasílána Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství ve formátu vyžadovaném směrnicí 2001/78/ES.
(2) Jelikož standardní formuláře stanovené ve směrnici 2001/78/ES zcela nezohledňují informace vyžadované podle směrnic 2004/17/ES a 2004/18/ES, nové standardní formuláře budou stanoveny v prováděcích opatřeních.
Důsledkem toho není již odkaz na směrnici 2001/78/ES v příloze XX směrnice 2004/17/ES a v příloze VIII směrnice 2004/18/ES platný.
(3) Směrnice 2004/17/ES a 2004/18/ES by měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(4) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Poradního výboru pro veřejné zakázky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
V bodě 1 písm. a) přílohy XX směrnice 2004/17/ES se první věta nahrazuje tímto:
"Oznámení uvedená v článcích 41, 42, 43 a 63 musejí zadavatelé zasílat Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství ve formátu stanoveném prováděcími opatřeními, která přijme Komise v souladu postupem stanoveným v čl. 68 odst. 2."
Článek 2
V bodě 1 písm. a) přílohy VIII směrnice 2004/18/ES se první věta nahrazuje tímto:
"Oznámení uvedená v článcích 35, 58, 64 a 69 musejí veřejní zadavatelé zasílat Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství ve formátu stanoveném prováděcími opatřeními, která přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 77 odst. 2."
Článek 3
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. ledna 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/52/ES
ze dne 9. září 2005,
kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o kosmetických prostředcích za účelem přizpůsobení přílohy III technickému pokroku
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 76/768/EHS ze dne 27. července 1976 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kosmetických prostředků [1], a zejména na čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice,
po konzultaci s Vědeckým výborem pro kosmetické prostředky a nepotravinářské výrobky určené spotřebitelům,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Komise 2004/87/ES ze dne 7. září 2004, kterou se mění směrnice Rady 76/768/EHS o kosmetických prostředcích za účelem přizpůsobení přílohy III technickému pokroku, prodloužila do 31. prosince 2005 prozatímní používání šedesáti barev na vlasy uvedených v části 2 přílohy III směrnice 76/768/EHS pod referenčními čísly 1 až 60 [2].
(2) V souladu se strategií barvení vlasů, která byla zveřejněna na internetu, se členské státy a zúčastněné subjekty dohodly, že doplňující informace o výše uvedených barvách na vlasy by měly být Vědeckému výboru pro spotřební zboží (VVSZ) předloženy v červenci 2005.
(3) Průmyslové odvětví dodalo doplňující informace o třiceti osmi barvách na vlasy uvedených v části 2 přílohy III směrnice 76/768/EHS.
Vědecký výbor pro spotřební zboží tyto informace posoudil.
Konečné nařízení týkající se těchto barev na vlasy na základě tohoto posouzení a jeho provedení do právního řádu členských států nebude možné uskutečnit do 31. prosince 2006.
Proto by jejich prozatímní používání v kosmetických prostředcích za omezení a podmínek stanovených v části 2 přílohy III mělo být prodlouženo do 31. prosince 2006.
(4) Ke dvaceti dvěma barvám na vlasy uvedeným v části 2 přílohy III směrnice 76/768/EHS nebyly dodány doplňující informace.
Konečné nařízení týkající se těchto barev na vlasy bude posouzeno, až se provede příslušný postup.
Toto konečné nařízení a jeho provedení do právního řádu členských států nebude možné uskutečnit do 31. srpna 2006.
Proto by jejich prozatímní používání v kosmetických prostředcích za omezení a podmínek stanovených v části 2 přílohy III mělo být prodlouženo do 31. srpna 2006.
(5) Směrnice 76/768/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(6) Opatření stanovená touto směrnicí jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro kosmetické prostředky,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Část 2, sloupec g přílohy III směrnice 76/768/EHS se mění takto:
1. Datum " 31. prosince 2005" se pro referenční čísla 1, 2, 8, 13, 15, 17, 23, 30, 34, 40, 41, 42, 43, 45, 46, 51, 52, 53, 54, 57, 59 a 60 nahrazuje datem " 31. srpna 2006".
2. Datum " 31. prosince 2005" se pro referenční čísla 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 14, 16, 18, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31, 32, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 44, 47, 48, 49, 50, 55, 56 a 58 nahrazuje datem " 31. prosince 2006".
Článek 2
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 1. ledna 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/53/ES
ze dne 16. září 2005,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek chlorthalonilu, chlortoluronu, cypermethrinu, daminozidu a thiofanát-methylu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], stanoví seznam účinných látek, které mají být zhodnoceny s ohledem na jejich případné zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam obsahuje chlorthalonil, chlortoluron, cypermethrin, daminozid a thiofanát-methyl.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaných žadateli.
933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [3], byly jmenovány níže uvedené členské státy zpravodajové, které v souladu s čl.
1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92 předložily Komisi příslušné hodnotící zprávy a doporučení.
Co se týče chlorthalonilu, členským státem zpravodajem bylo Nizozemsko a všechny relevantní informace byly předloženy dne 31. ledna 2000.
Co se týče chlortoluronu, členským státem zpravodajem bylo Španělsko a všechny relevantní informace byly předloženy dne 7. května 1999.
Co se týče cypermethrinu, členským státem zpravodajem byla Belgie a všechny relevantní informace byly předloženy dne 25. října 1999. Co se týče daminozidu, členským státem zpravodajem bylo Nizozemsko a všechny relevantní informace byly předloženy dne 30. července 1999.
Co se týče thiofanát-methylu, členským státem zpravodajem bylo Německo a všechny relevantní informace byly předloženy dne 21. listopadu 1997.
(3) Tyto hodnotící zprávy byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
(4) Přezkoumání všech účinných látek byla dokončena dne 15. února 2005 formou zpráv Komise o přezkoumání chlorthalonilu, chlortoluronu, cypermethrinu, daminozidu a thiofanát-methylu.
(5) Přezkoumání chlorthalonilu, chlortoluronu a cypermethrinu neodhalilo žádné otevřené otázky, které by měl řešit Vědecký výbor pro rostliny nebo Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA), který převzal úlohu uvedeného vědeckého výboru.
(6) Přezkoumání daminozidu odhalilo řadu otevřených otázek, které řešil úřad EFSA.
Vědecká komise pro ochranu rostlin, přípravky na ochranu rostlin a jejich rezidua (komise PPR) úřadu EFSA byla požádána, aby se vyjádřila k mechanizmu působení karcinogenní reakce hlodavců na 1,1 dimethylhydrazin (UDMH) a aby uvedla, zda pro tyto účely je možné odvodit prahovou hodnotu, či nikoli.
Pokud ano, byla požádána, aby tuto hodnotu uvedla.
S ohledem na předložené otázky dospěla komise PPR k závěru [4], že na základě dostupných údajů nelze mechanizmus odpovědný za karcinogenní působení UDMH u hlodavců určit.
Neexistuje žádný důkaz in vitro o genotoxicitě čistého a před oxidací chráněného UDMH a studie in vivo nejsou k dispozici.
Kromě toho komise PPR zaznamenala zjevný rozpor v tom, že dlouhodobé studie daminozidu nevedly ke karcinogenitě u krys a myší, kterým byly podávány dávky, které měly vyvolat vnitřní dávky metabolicky vytvořeného UDMH nejméně o jeden řád vyšší než dávky, jež se v přímých testech ukázaly jako účinné.
Navíc methylace guaninu v poloze N7 byla v jedné studii po orálním podání UDMH krysám ve srovnání s odpovídajícími údaji daminozidu 50krát vyšší.
Proto komise PPR konstatovala, že jakýkoli závěr o mechanizmu karcinogenity orálně podávaného UDMH je třeba vnímat s určitým stupněm nejistoty.
Komise PPR dospěla k závěru, že váha důkazů nesvědčí ve prospěch genotoxického mechanizmu.
Z možných negenotoxických mechanismů jsou přijatelnými alternativami genotoxicity změněná regulace buněčné proliferace či hormonální nerovnováha, avšak tyto mechanismy nebyly konkrétně zkoumány, a tudíž v současné době není možné o příslušném mechanismu učinit rozhodnější závěr.
Při experimentálním zkoušení UDMH z hlediska karcinogenity nebyly pozorovány žádné účinky při 0,09 mg/kg tělesné hmotnosti na den u krys a při 1,41 mg/kg tělesné hmotnosti na den u myší.
Pokud je pozorovaná karcinogenita UDMH důsledkem negenotoxického mechanismu, neměly by být výše uvedené dávky považovány za toxikologické prahy.
Avšak na základě uvážení nejistot spojených s uvedeným mechanizmem a možnosti, že UDMH může ve skleníkových podmínkách vytvářet oxidované deriváty, které mohou být genotoxické, dospěla komise PPR k názoru, že tyto dávky mohou být používány jako prahy jen s náležitou opatrností.
Tento názor vzal v úvahu stálý výbor, který došel k závěru, že používání daminozidu je za předepsaných podmínek přijatelné.
(7) Přezkoumání thiofanát-methylu odhalilo řadu otevřených otázek, které řešil Vědecký výbor pro rostliny.
Vědecký výbor byl požádán, aby se vyjádřil k vhodnosti stanovení přijatelného denního příjmu (ADI) a přijatelné úrovně expozice uživatelů (AOEL), zvláště s ohledem na výsledky studií mutagenity, karcinogenity a reprodukce u benomylu, karbendazimu a thiofanát-methylu.
Výbor [5] poznamenal, že karbendazim je biologicky aktivní látka, která je těmto třem látkám společná.
Zvláště benomyl, ale také thiofanát-methyl je metabolizován na karbendazim a všechny tři látky způsobují v savčích buňkách exponovaných in vivo početní chromozomové aberace (aneuploidie).
Neexistují důkazy o tom, že by některá z těchto látek způsobovala jinou formu poškození genetického materiálu.
Karcinogenity není v tomto případě třeba se obávat.
Známé účinky těchto fungicidů na reprodukci lze vysvětlit interakcí s mikrotubuly dělicího vřeténka.
Mechanizmus indukce aneuploidie byl dobře pochopen a spočívá v inhibici polymerace tubulinu, proteinu, který má zásadní význam pro oddělování chromozomů během buněčného dělení – nedochází k interakci s DNA.
Vzhledem k tomu, že při proliferaci buněk je přítomno mnoho kopií tubulinových molekul, bude při nízkých koncentracích fungicidů zasažen omezený počet tubulinových molekul, a proto nenastanou žádné toxikologicky nepříznivé účinky.
V důsledku toho je zjistitelná zřejmá úroveň bez nepříznivých účinků a lze stanovit jak ADI, tak AOEL.
(8) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že lze očekávat, že přípravky na ochranu rostlin obsahující chlorthalonil, chlortoluron, cypermethrin, daminozid a thiofanát-methyl mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je tedy vhodné zařadit dotyčnou účinnou látku do přílohy I, aby bylo zajištěno, že ve všech členských státech budou povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících dotyčnou účinnou látku udělována podle uvedené směrnice.
(9) Před zařazením účinné látky do přílohy I je třeba poskytnout členským státům a zúčastněným stranám přiměřené období, které jim umožní připravit se na plnění nových požadavků, jež vyplynou ze zařazení.
(10) Aniž jsou dotčeny povinnosti vymezené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto období šesti měsíců na to, aby přezkoumaly stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících chlorthalonil, chlortoluron, cypermethrin, daminozid nebo thiofanát-methyl, a zajistily tak, že požadavky stanovené směrnicí 91/414/EHS, zejména v článku 13 uvedené směrnice, a příslušné podmínky stanovené v příloze I budou splněny.
Členské státy by měly podle vhodnosti měnit nebo odnímat stávající povolení nebo vydávat nová povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše uvedeného termínu by pro předložení a hodnocení úplné dokumentace každého přípravku na ochranu rostlin podle přílohy III pro každé zamýšlené použití v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS mělo být poskytnuto delší období.
(11) Zkušenosti získané z předchozích zařazení účinných látek hodnocených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92 do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení ohledně přístupu k údajům mohou vzniknout obtíže.
Zdá se tedy nutné – aby nevznikaly další obtíže – vyjasnit povinnosti členských států, zvláště povinnost ověřit, že držitel povolení prokáže přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Toto vyjasnění však nepředstavuje ve srovnání se směrnicemi měnícími přílohu I, které byly dosud přijaty, žádné nové povinnosti pro členské státy ani pro držitele povolení.
(12) Je tudíž vhodné odpovídajícím způsobem změnit směrnici 91/414/EHS.
(13) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. srpna 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat ode dne 1. září 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. srpna 2006 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující jako účinné látky chlorthalonil, chlortoluron, cypermethrin, daminozid či thiofanát-methyl.
Do uvedeného data zejména ověří, že jsou splněny podmínky stanovené v příloze I příslušné směrnice týkající se chlorthalonilu, chlortoluronu, cypermethrinu, daminozidu a thiofanát-methylu, s výjimkou podmínek uvedených v části B zápisů týkajících se těchto účinných látek, a že držitel povolení má v souladu s článkem 13 uvedené směrnice dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice nebo k ní má přístup.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS nově zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující chlorthalonil, chlortoluron, cypermethrin, daminozid či thiofanát-methyl buď jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 28. února 2006 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice a při zohlednění části B zápisů týkajících se chlorthalonilu, chlortoluronu, cypermethrinu, daminozidu a thiofanát-methylu v příloze I uvedené směrnice. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení členské státy:
a) v případě, že přípravek obsahuje chlorthalonil, chlortoluron, cypermethrin, daminozid nebo thiofanát-methyl jako jedinou účinnou látku, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou nejpozději do 28. února 2010, nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje chlorthalonil, chlortoluron, cypermethrin, daminozid nebo thiofanát-methyl jako jednu z více účinných látek, povolení v případě nutnosti změní nebo odejmou do 28. února 2010 nebo do data stanoveného pro takovou změnu či takové odejmutí v příslušné směrnici nebo příslušných směrnicích, kterou byla příslušná látka zařazena/kterými byly příslušné látky zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, podle toho, co nastane později.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2005/54/ES
ze dne 19. září 2005,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky tribenuron
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (ES) č. 451/2000 [2] a (ES) č. 703/2001 [3] stanoví prováděcí pravidla pro druhou etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice 91/414/EHS a stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje tribenuron.
(2) Účinky tribenuronu na lidské zdraví a životní prostředí byly posouzeny v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 451/2000 a (ES) č. 703/2001 pro spektrum použití navrhované oznamovateli. Tato nařízení navíc určují členské státy zpravodajové, které musí předložit příslušné hodnotící zprávy a doporučení Evropskému úřadu pro bezpečnost potravin (EÚBP) v souladu s čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 451/2000. Pro tribenuron (v podobě tribenuron-methylu) bylo členským státem zpravodajem Švédsko a veškeré příslušné údaje byly postoupeny dne 19. června 2003.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a EÚBP v rámci pracovní skupiny pro hodnocení a byla předložena Komisi dne 19. října 2004 formou vědecké zprávy EÚBP pro tribenuron [4].
Tato zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat a dokončena dne 15. února 2005 formou zprávy Komise o přezkoumání tribenuronu.
(4) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující tribenuron mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tribenuron do přílohy I a zajistit tak, že ve všech členských státech mohou být povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto účinnou látku udělována podle uvedené směrnice.
(5) Před zařazením účinné látky do přílohy I by mělo být stanoveno přiměřené období umožňující členským státům a zúčastněným stranám připravit se na splnění nových požadavků, které vyplynuly z tohoto zařazení.
(6) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo být členským státům po zařazení poskytnulo šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tribenuron, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména v článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly podle vhodnosti měnit, nahrazovat nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené užití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(7) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 [5], do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout nejasnosti, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení umožní přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové závazky.
(8) Směrnice 91/414/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy nejpozději do 31. srpna 2006 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění ustanovení těchto předpisů a srovnávací tabulky mezi těmito ustanoveními a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat od 1. září 2006.
Tato opatření přijatá členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V případě potřeby členské státy změní nebo odejmou stávající povolení v souladu se směrnicí 91/414/EHS pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku tribenuron do 31. srpna 2006.
Do tohoto dne zejména ověří, že jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající tribenuronu, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o účinné látce, a že držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 přehodnotí členské státy každý přípravek na ochranu rostlin obsahující tribenuron jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z několika účinných látech, které budou nejpozději do 28. února 2006 uvedeny v příloze I směrnice 91/414/EHS, v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III směrnice a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají tribenuronu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy takto:
a) v případě, že přípravek obsahuje tribenuron jako jedinou účinnou látku, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení nejpozději do 28. února 2010; nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje tribenuron jako jednu z několika účinných látek, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení do 28. února 2010 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka zařazuje do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. března 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES
ze dne 28. září 2005
o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 88/77/EHS ze dne 3. prosince 1987 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek z plynových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem [3] je jednou ze zvláštních směrnic týkajících se postupu schvalování typu stanoveného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4].
Směrnice 88/77/EHS byla několikrát podstatně změněna, aby byly postupně zaváděny přísnější mezní hodnoty emisí znečišťujících látek.
Jelikož mají být provedeny další změny, je vhodné ji z důvodu přehlednosti přepracovat.
(2) Směrnice Rady 91/542/EHS, kterou se mění směrnice 88/77/EHS [5], směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/96/ES ze dne 13. prosince 1999 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze vznětových motorů vozidel a emisím plynných znečišťujících látek ze zážehových motorů vozidel poháněných zemním plynem nebo zkapalněným ropným plynem a o změně směrnice 88/77/EHS [6] a směrnice Komise 2001/27/ES [7] , kterou se přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 88/77/EHS, zavedly ustanovení, která, ačkoli jsou autonomní, jsou úzce spojena s režimem zavedeným směrnicí 88/77/EHS.
Uvedená autonomní ustanovení by měla být v zájmu přehlednosti a právní jistoty plně začleněna do přepracovaného znění směrnice 88/77/EHS.
(3) Je nezbytné, aby všechny členské státy přijaly stejné požadavky, zejména aby bylo možno u každého typu vozidla použít systém ES schvalování typu, který upravuje směrnice 70/156/EHS.
(4) Program Komise pro kvalitu ovzduší, emise z provozu na pozemních komunikacích, paliva a technologií pro snižování emisí (dále jen "první program Auto-Oil") ukázal, že k dosažení budoucích norem kvality ovzduší je nutné další snižování emisí znečišťujících látek z těžkých nákladních vozidel.
(5) Snížení mezních hodnot emisí použitelná od roku 2000, která odpovídají snížení emisí oxidu uhelnatého, celkových uhlovodíků, oxidů dusíku a znečišťujících částic o 30 %, byla v prvním programu Auto-Oil označena za klíčová opatření k dosažení uspokojivé kvality ovzduší ve střednědobém termínu.
Snížení opacity kouře ve výfukových plynech o 30 % by mělo dále přispět ke snížení množství znečišťujících částic.
Další snížení mezních hodnot emisí, použitelná od roku 2005, která odpovídají dalšímu snížení emisí oxidu uhelnatého, celkových uhlovodíků a oxidů dusíku o 30 % a znečišťujících částic o 80 %, by měla velmi přispět ke zlepšení kvality ovzduší ve střednědobém až dlouhodobém výhledu.
Výsledkem nové mezní hodnoty pro oxidy dusíku, která se použije od roku 2008, by mělo být další snížení mezní hodnoty emisí pro tuto znečišťující látku o 43 %.
(6) Jsou použitelné zkoušky pro schvalování typu pro plynné znečišťující látky, znečišťující částice a opacitu kouře, které umožní reprezentativnější vyhodnocení emisních vlastností motorů v podmínkách zkoušek více podobných podmínkám vozidel v provozu.
Od roku 2000 se konvenční vznětové motory a vznětové motory vybavené určitými typy zařízení ke snižování emisí zkoušejí zkušebním cyklem v ustáleném stavu a novou zatěžovací zkouškou pro opacitu kouře.
Vznětové motory vybavené moderními zařízeními ke snižování emisí se kromě toho zkoušejí novým zkušebním cyklem v neustáleném stavu.
Od roku 2005 se budou všechny vznětové motory zkoušet všemi těmito zkušebními cykly.
Plynové motory se zkoušejí pouze novým zkušebním cyklem v neustáleném stavu.
(7) Při každém náhodně vybraném zatížení v rámci vymezeného rozsahu pracovních podmínek nesmějí být mezní hodnoty překročeny více než o odpovídající procento.
(8) Při stanovování nových norem a postupů zkoušek by měl být vzat v úvahu dopad budoucího nárůstu dopravy ve Společenství na kvalitu ovzduší.
Práce, kterou Komise v této oblasti odvedla, ukázala, že automobilový průmysl ve Společenství velmi pokročil ve zlepšování technologií, které umožňují značné snížení emisí plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic.
I nadále je však nutné trvat na dalších zlepšeních týkajících se mezních hodnot emisí a jiných technických požadavků v zájmu ochrany životního prostředí a veřejného zdraví.
Ve veškerých budoucích opatřeních by měly být vzaty v úvahu zejména výsledky pokračujícího výzkumu vlastností nejjemnějších částic.
(9) Je nezbytné dále zlepšit jakost motorových paliv, aby byla zajištěna účinná a trvalá výkonnost systémů regulace emisí v provozu.
(10) Od roku 2005 by měla být zavedena nová ustanovení o palubních diagnostických systémech (OBD), aby bylo usnadněno okamžité zjištění zhoršené funkce nebo poruchy zařízení motoru pro snižování emisí.
To by mělo zlepšit možnosti diagnostiky a oprav, a tím podstatně zlepšit udržitelné emisní vlastnosti těžkých nákladních vozidel v provozu.
Jelikož z celosvětového hlediska jsou OBD u vznětových motorů velkého výkonu v počáteční fázi, měly by se ve Společenství zavést ve dvou etapách, aby bylo možné vyvinout takové systémy, aby systém OBD neposkytoval nesprávné údaje.
S cílem pomoci členským státům zajistit, aby majitelé a provozovatelé těžkých nákladních vozidel dodržovali povinnost odstranit chyby oznámené systémem OBD, je nutno zaznamenávat ujetou vzdálenost nebo čas, který uplynul od nahlášení poruchy řidiči.
(11) Vznětové motory jsou trvanlivé a bylo prokázáno, že při správné a účinné údržbě jsou s to zachovat dobré emisní vlastnosti i po ujetí poměrně velkých vzdáleností těžkým nákladním vozidlem při běžném provozu.
Budoucí emisní normy však budou prosazovat zavedení systémů regulace emisí za motorem, například systémy k odstraňování NOx, filtry částic a systémy, které jsou kombinací obojího, a možná budou definovány ještě jiné systémy.
Proto je nezbytné stanovit požadavek na dobu životnosti, na němž budou založeny postupy k zajištění shody systému motoru pro regulaci emisí během celého tohoto referenčního období.
Při stanovení tohoto požadavku je nutno vzít řádně v úvahu značné vzdálenosti, které ujedou těžká nákladní vozidla, potřebu začlenit náležitou a včasnou údržbu a možnost schvalování typu vozidel kategorie N1 v souladu buď s touto směrnicí, nebo se směrnicí Rady 70/220/EHS ze dne 20. března 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel [8].
(12) Členským státům by mělo být umožněno prostřednictvím daňových pobídek upřednostnit uvádění na trh vozidel, která splňují požadavky přijaté na úrovni Společenství, přičemž tyto pobídky musí vyhovovat ustanovením Smlouvy a splňovat určité podmínky zabraňující narušení vnitřního trhu.
Touto směrnicí není dotčeno právo členských států zahrnout emise znečišťujících látek a jiných látek do základu pro stanovení daní ze silničního provozu motorových vozidel.
(13) Jelikož některé tyto pobídky představují státní podporu podle čl. 87 odst. 1 Smlouvy, měly by být podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy oznámeny Komisi, aby je bylo možno posoudit v souladu s příslušnými kritérii slučitelnosti. Oznámením těchto opatření v souladu s touto směrnicí by neměla být dotčena oznamovací povinnost podle čl. 88 odst. 3 Smlouvy.
(14) Ke zjednodušení a urychlení postupu by Komise měla být pověřena úkolem přijímat opatření k provedení základních ustanovení této směrnice a opatření k přizpůsobení příloh této směrnice vědeckému a technickému pokroku.
(15) Opatření nezbytná k provedení této směrnice a jejímu přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku by měla být přijímána v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [9] .
(16) Komise by měla přezkoumávat potřebu zavedení mezních hodnot emisí pro znečišťující látky, které dosud regulované nejsou a které vznikají v důsledku širšího používání nových alternativních paliv a nových systémů regulace emisí výfukových plynů.
(17) Komise by měla co nejdříve předložit pro další etapu návrhy mezních hodnot emisí NOx a znečišťujících částic, které považuje za přiměřené.
(18) Jelikož cílů této směrnice, totiž provedení jednotného trhu zavedením společných technických požadavků týkajících se plynných emisí a emisí znečišťujících částic pro všechny typy vozidel, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodu rozsahu zamýšleného opatření, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné.
(19) Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by měla být omezena na ta ustanovení, která oproti dřívějším směrnicím představují podstatnou změnu.
Povinnost provést ustanovení, která nebyla změněna, vzniká podle dřívějších směrnic.
(20) Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu a použitelnost směrnic uvedených v příloze IX části B,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "vozidlem" vozidlo definované v článku 2 směrnice 70/156/EHS poháněná vznětovým motorem nebo plynovým motorem, kromě vozidel kategorie M1 s maximální technicky přípustnou hmotností nepřekračující 3,5 t;
b) "vznětovým motorem nebo plynovým motorem" zdroj motorického pohonu vozidla, pro který se může udělit schválení typu jako samostatného technického celku ve smyslu článku 2 směrnice 70/156/EHS;
c) "vozidlem zvláště šetřícím životním prostředí (EEV)" vozidlo poháněné motorem, který splňuje volitelné mezní hodnoty emisí stanovené v řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I.
Článek 2
Povinnosti členských států
1. Pro typy vznětových motorů nebo plynových motorů a typy vozidel poháněných vznětovými motory nebo plynovými motory, nejsou-li splněny požadavky stanovené v přílohách I až VIII, a zejména pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku A tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, členské státy:
a) odmítnou udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
b) odmítnou vnitrostátní schválení typu.
2. S výjimkou vozidel a motorů určených pro vývoz do třetích zemí a náhradních motorů pro vozidla v provozu, nejsou-li splněny požadavky stanovené v přílohách I až VIII, a zejména pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku A tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, členské státy:
a) považují osvědčení o shodě doprovázející nová vozidla nebo nové motory podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
b) zakáží registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání nových vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem a prodej nebo užívání nových vznětových motorů nebo plynových motorů.
3. Aniž jsou dotčeny odstavce 1 a 2, od 1. října 2003 a s výjimkou vozidel a motorů určených k vývozu do třetích zemí nebo náhradních motorů pro vozidla v provozu, členské státy pro typy plynových motorů a typy vozidel poháněných plynovým motorem, které nesplňují požadavky stanovené v přílohách I až VIII:
a) považují osvědčení o shodě doprovázející nová vozidla nebo nové motory podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
b) zakáží registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání nových vozidel a prodej nebo užívání nových motorů.
4. Pokud jsou splněny požadavky stanovené v přílohách I až VIII a v článcích 3 a 4, zejména pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře splňují mezní hodnoty stanovené v řádku B1 nebo řádku B2 nebo volitelné mezní hodnoty emisí stanovené v řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, nesmějí členské státy z důvodů týkajících se plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacity kouře emitovaných z motoru:
a) odmítnout udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS nebo udělit vnitrostátní schválení typu pro typ vozidla poháněného vznětovým motorem nebo plynovým motorem;
b) zakázat registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání nových vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem;
c) odmítnout udělit ES schválení typu pro typ vznětového motoru nebo plynového motoru;
d) zakázat prodej nebo užívání nových vznětových motorů nebo plynových motorů.
5. Od 1. října 2005 pro typy vznětových motorů nebo plynových motorů a typy vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem, které nesplňují požadavky stanovené v přílohách I až VIII a v článcích 3 a 4, a zejména pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku B1 tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, členské státy:
a) odmítnou udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
b) odmítnou vnitrostátní schválení typu.
6. Od 1. října 2006, s výjimkou vozidel určených k vývozu do třetích zemí nebo náhradních motorů pro vozidla v provozu, nejsou-li splněny požadavky stanovené v přílohách I až VIII a v článcích 3 a 4, a zejména pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku B1 tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, členské státy:
a) považují osvědčení o shodě doprovázející nová vozidla nebo nové motory podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
b) zakáží registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání nových vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem a prodej nebo užívání nových vznětových motorů nebo plynových motorů.
7. Od 1. října 2008 pro typy vznětových motorů nebo plynových motorů a typy vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem, které nesplňují požadavky stanovené v přílohách I až VIII a v článcích 3 a 4, a zejména pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku B2 tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, členské státy:
a) odmítnou udělit ES schválení typu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 70/156/EHS a
b) odmítnou vnitrostátní schválení typu.
8. Od 1. října 2009, s výjimkou vozidel určených k vývozu do třetích zemí nebo náhradních motorů pro vozidla v provozu, nejsou-li splněny požadavky stanovené v přílohách I až VIII a v článcích 3 a 4, a zejména pokud emise plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic a opacita kouře z motoru nesplňují mezní hodnoty stanovené v řádku B2 tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, členské státy:
a) považují osvědčení o shodě doprovázející nová vozidla nebo nové motory podle směrnice 70/156/EHS za neplatná pro účely čl. 7 odst. 1 uvedené směrnice a
b) zakáží registraci, prodej, uvedení do provozu nebo užívání nových vozidel poháněných vznětovým motorem nebo plynovým motorem a prodej nebo užívání nových vznětových motorů nebo plynových motorů.
9. V souladu s odstavcem 4 se motor, který splňuje požadavky stanovené v přílohách I až VIII, a zejména mezní hodnoty stanovené v řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, pokládá za motor splňující požadavky stanovené v odstavcích 1, 2 a 3.
V souladu s odstavcem 4 se motor, který splňuje požadavky stanovené v přílohách I až VIII a v článcích 3 a 4, a zejména mezní hodnoty stanovené v řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I, pokládá za motor splňující požadavky stanovené v odstavcích 1 až 3 a 5 až 8.
10. Pro vznětové motory nebo plynové motory, které musí v systému schvalování typu splňovat mezní hodnoty stanovené v bodě 6.2.1 přílohy I, platí toto:
při každém náhodně vybraném zatížení, které spadá do určitého kontrolního rozsahu, a s výjimkou určitých podmínek pracovního rozsahu motorů, na které se takové ustanovení nevztahuje, nesmějí vzorky emisí odebrané během časových úseků trvajících pouze 30 sekund překročit mezní hodnoty uvedené v řádcích B2 a C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I o více než 100 %.
Kontrolní rozsah, na nějž se vztahuje procento, které nesmí být překročeno, vyloučené provozní podmínky motorů a jiné související podmínky budou stanoveny postupem podle čl. 7 odst.
Článek 3
Životnost systémů regulace emisí
1. Od 1. října 2005 pro nová schválení typu a od 1. října 2006 pro všechna schválení typu musí výrobce prokázat, že vznětový motor nebo plynový motor schválený jako typ na základě mezních hodnot emisí stanovených v řádku B1 nebo řádku B2 nebo řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I bude splňovat tyto mezní hodnoty emisí po dobu:
a) ujetí 100000 km nebo pěti let, podle toho, co nastane dříve, v případě motorů, kterými mají být vybavena vozidla kategorie N1 a M2;
b) ujetí 200000 km nebo šesti let, podle toho, co nastane dříve, v případě motorů, kterými mají být vybavena vozidla kategorie N2, N3 s maximální technicky přípustnou hmotností 16 t a M3 třídy I, třídy II a třídy A, jakož i třídy B s maximální technicky přípustnou hmotností 7,5 t;
c) ujetí 500000 km nebo sedmi let, podle toho, co nastane dříve, v případě motorů, kterými mají být vybavena vozidla kategorie N3 s maximální technicky přípustnou hmotností překračující 16 t a M3 třídy III a třídy B s maximální technicky přípustnou hmotností překračující 7,5 t.
Od 1. října 2005 pro nová schválení typu a od 1. října 2006 pro všechna schválení typu se k udělení schválení typu vozidla vyžaduje rovněž potvrzení o řádném fungování přístrojů pro kontrolu emisí po dobu běžné životnosti vozidla za běžných podmínek používání (shoda řádně udržovaných a používaných vozidel v provozu).
2. Opatření k provedení odstavce 1 budou přijata do 28. prosince 2005.
Článek 4
Palubní diagnostické systémy
1. Od 1. října 2005 pro nová schválení typu vozidel a od 1. října 2006 pro všechna schválení typu musí být vznětový motor schválený jako typ na základě mezních hodnot emisí stanovených v řádku B1 nebo řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I nebo vozidlo poháněné takovým motorem vybaveny palubním diagnostickým systémem (OBD), který řidiči signalizuje chybu, dojde-li k překročení prahových hodnot pro OBD stanovených v řádku B1 nebo řádku C tabulky v odstavci 3.
a) katalyzátoru, je-li zabudován jako samostatná jednotka, bez ohledu na to, zda je nebo není součástí systému k odstraňování NOx nebo filtru částic;
b) systému k odstraňování NOx, je-li zabudován;
c) filtru částic, je-li zabudován;
d) kombinovaného systému k odstraňování NOx a filtru částic.
2. Od 1. října 2008 pro nová schválení typu a od 1. října 2009 pro všechna schválení typu musí být vznětový motor nebo plynový motor schválený jako typ na základě mezních hodnot emisí stanovených v řádku B2 nebo řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I nebo vozidlo poháněné takovým motorem vybaveny OBD, který řidiči signalizuje chybu, dojde-li k překročení prahových hodnot pro OBD stanovených v řádku B2 nebo řádku C tabulky v odstavci 3.
Systém OBD obsahuje rovněž rozhraní mezi elektronickou řídící jednotkou motoru (EECU) a jinými elektrickými nebo elektronickými systémy motoru nebo vozidla, které EECU poskytují vstup nebo přijímají výstup z EECU a které ovlivňují správné fungování systému regulace emisí, například rozhraní mezi EECU a elektronickou řídící jednotkou převodovky.
3. Prahové hodnoty pro OBD jsou tyto:
Řádek _BAR_ Vznětové motory _BAR_
Hmotnost oxidů dusíku (NOx) g/kWh _BAR_ Hmotnost částic (PT) g/kWh _BAR_
B1 (2005) _BAR_ 7,0 _BAR_ 0,1 _BAR_
B2 (2008) _BAR_ 7,0 _BAR_ 0,1 _BAR_
C (EEV) _BAR_ 7,0 _BAR_ 0,1 _BAR_
4. Musí být poskytnut úplný a jednotný přístup k informacím o OBD za účelem testování, diagnostiky, údržby a oprav v souladu s odpovídajícími ustanoveními směrnice 70/220/EHS a ustanoveními týkajícími se náhradních dílů zajišťujícími kompatibilitu s OBD.
5. Opatření k provedení odstavců 1, 2 a 3 budou přijata do 28. prosince 2005.
Článek 5
Systémy pro regulaci emisí používající spotřebovávaná činidla
7 odst. 1 Komise zahrne podle potřeby technická opatření, která minimalizují riziko, že systémy pro regulaci emisí používající spotřebovávaná činidla budou při provozu ndostatečně udržovány.
V případě potřeby navíc zahrne opatření k zajištění minimalizace emisí amoniaku v důsledku používání spotřebovávaných činidel.
Článek 6
Daňové pobídky
1. Členské státy mohou stanovit daňové pobídky pouze pro vozidla splňující požadavky této směrnice.
Tyto pobídky musí být v souladu se Smlouvou a s odstavcem 2 nebo odstavcem 3 tohoto článku.
2. Pobídky se musí vztahovat na všechna nová vozidla, která jsou uváděna na trh členského státu a která splňují v předstihu mezní hodnoty stanovené v řádku B1 nebo B2 tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I.
Musí skončit dnem použitelnosti povinného uplatňování mezních hodnot emisí v řádku B1, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 6, nebo dnem povinného uplatňování mezních hodnot emisí v řádku B2, jak je stanoveno v čl. 2 odst. 8.
3. Pobídky se musí vztahovat na všechna nová vozidla, která jsou uváděna na trh členského státu a která splňují volitelné mezní hodnoty stanovené v řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I.
4. Vedle podmínek uvedených v odstavci 1 nesmějí pobídky ve vztahu ke každému typu vozidla převýšit dodatečné náklady na technická řešení zaváděná pro zajištění souladu s mezními hodnotami stanovenými v řádku B1 nebo B2 nebo volitelnými mezními hodnotami stanovenými v řádku C tabulek v bodě 6.2.1 přílohy I a náklady na jejich instalaci do vozidla.
5. Členské státy Komisi včas uvědomí o záměrech zavést nebo změnit daňové pobídky podle tohoto článku, aby mohla předložit své vyjádření.
Článek 7
Prováděcí opatření a změny
1. Opatření nezbytná k provedení čl. 2 odst. 10 a článků 3 a 4 této směrnice přijme Komise, které je nápomocen výbor zřízený čl. 13 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, postupem stanoveným v čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice.
2. Změny směrnice, které jsou nezbytné k jejímu přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku, přijímá Komise, které je nápomocen výbor zřízený čl. 13 odst. 1 směrnice 70/156/EHS, postupem stanoveným v čl. 13 odst. 3 uvedené směrnice.
Článek 8
Přezkum a zprávy
1. Komise přezkoumá potřebu zavést nové mezní hodnoty emisí použitelné pro těžká nákladní vozidla a motory velkého výkonu s ohledem na znečišťující látky, které dosud nejsou regulovány.
Přezkum bude založen na širším uvedení nových alternativních paliv na trh a na zavedení nových systémů regulace emisí výfukových plynů s přísadami ke splnění budoucích norem stanovených v této směrnici.
Komise případně předloží Evropskému parlamentu a Radě vhodný návrh.
2. Komise by měla předložit Evropskému parlamentu a Radě legislativní návrhy na další mezní hodnoty emisí NOx a znečišťujících částic pro těžká nákladní vozidla.
V případě potřeby prošetří, zda je nezbytné stanovit další mezní hodnoty pro úrovně a velikost znečišťujících částic, a pokud ano, zahrne je do svých návrhů.
3. Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o pokroku v jednáních o celosvětovém harmonizovaném cyklu zkoušek motorů velkého výkonu (WHDC).
4. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o požadavcích na používání palubního měřicího systému (OBM).
Na základě této zprávy předloží Komise případně návrh na opatření, která budou obsahovat technické požadavky a odpovídající přílohy pro schvalování typu OBM, kterými se zajistí nejméně rovnocenná úroveň monitorování jako u OBD a které jsou s nimi kompatibilní.
Článek 9
Provedení
1. Členské státy do 9. listopadu 2006 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Budou-li prováděcí opatření uvedená v článku 7 přijata až po 28. prosici 2005, splní členské státy tuto povinnost do dne provedení stanoveného ve směrnici, která tato prováděcí opatření obsahuje.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi těmito předpisy a touto směrnicí.
Budou tyto předpisy používat ode dne 9. listopadu 2006, nebo budou-li prováděcí opatření uvedená v článku 7 přijata až po 28. prosici 2005, ode dne provedení stanoveného ve směrnici, která tato prováděcí opatření obsahuje.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Musí obsahovat rovněž prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnice zrušené touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici.
Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 10
Zrušení
Směrnice uvedené v příloze IX části A se zrušují s účinkem ode dne 9. listopadu 2006, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůt pro provedení ve vnitrostátním právu a použitelnost směrnic uvedených v příloze IX části B.
Odkazy na zrušené směrnice se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou v příloze X.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 12
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 28. září 2005.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES
ze dne 26. října 2005
o přeshraničních fúzích kapitálových společností
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, zejména na článek 44 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1], v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Je třeba, aby kapitálové společnosti z různých členských států spolupracovaly a reorganizovaly se.
Kapitálové společnosti se však při fúzích v rámci Společenství potýkají s četnými právními a administrativními obtížemi.
S cílem dotvoření a fungování jednotného trhu je proto nezbytné přijmout právní úpravu Společenství, která usnadní provádění přeshraničních fúzí různých forem kapitálových společností, které se řídí právními řády různých členských států.
(2) Tato směrnice usnadňuje přeshraniční fúze kapitálových společností, jak jsou zde vymezeny.
Právní řády členských států by měly povolovat přeshraniční fúzi kapitálové společnosti z jednoho členského státu s kapitálovou společností z jiného členského státu, jestliže vnitrostátní právo těchto členských států povoluje fúze mezi společnostmi daných právních forem.
(3) Pro usnadnění přeshraničních fúzí by mělo být stanoveno, že pro každou společnost, která se na přeshraniční fúzi podílí, a každou zúčastněnou třetí osobu nadále platí předpisy a formální požadavky vnitrostátního práva použitelného v případě vnitrostátní fúze, pokud tato směrnice nestanoví jinak.
Předpisy a formální požadavky vnitrostátního práva, na které odkazuje tato směrnice, by neměly zavádět žádná omezení svobody usazování nebo volného pohybu kapitálu, pokud by je nebylo možné zdůvodnit v souladu s judikaturou Soudního dvora, a především požadavky veřejného zájmu, a pokud by nebyla nezbytná a přiměřená pro splnění takových zásadních požadavků.
(4) Společný projekt fúze by měl mít stejné podmínky pro všechny zúčastněné společnosti v různých členských státech.
Proto by měl být stanoven minimální obsah takového společného projektu fúze, přičemž by společnosti měly mít možnost dohodnout další ustanovení.
(5) Pro ochranu zájmů společníků nebo členů i třetích osob by měly být pro každou fúzující společnost společný projekt přeshraniční fúze i přeshraniční fúze samotná zveřejněny zápisem v příslušném veřejném rejstříku.
(6) Právní předpisy všech členských států by měly stanovit, že pro každou fúzující společnost vypracuje na vnitrostátní úrovni jeden nebo více znalců zprávu ke společnému projektu přeshraniční fúze.
K omezení nákladů na znalce v souvislosti s přeshraničními fúzemi by měla být stanovena možnost vypracování společné zprávy pro všechny společníky nebo členy společností účastnících se přeshraniční fúze.
Společný projekt fúze by měla schválit valná hromada každé z těchto společností.
(7) Pro usnadnění přeshraničních fúzí by mělo být stanoveno, že kontrolu dokončení a zákonnosti rozhodovacích procesů v každé fúzující společnosti by měl provádět vnitrostátní orgán příslušný pro danou společnost, zatímco kontrolu dokončení a zákonnosti přeshraniční fúze by měl provádět vnitrostátní orgán příslušný pro společnost vzniklou přeshraniční fúzí.
Uvedeným vnitrostátním orgánem může být soud, notář nebo jiný příslušný orgán určený dotyčným členským státem.
Také by mělo být stanoveno, podle kterého vnitrostátního práva se určuje den, kdy přeshraniční fúze nabývá účinnosti; a tím je právo, kterým se řídí společnost vzniklá přeshraniční fúzí.
(8) Pro ochranu zájmů společníků nebo členů i třetích osob je třeba uvést právní účinky přeshraniční fúze, přičemž je třeba rozlišovat, zda se u společnosti vzniklé fúzí jedná o nástupnickou společnost, nebo o nově zakládanou nástupnickou společnost.
V zájmu právní jistoty by mělo být stanoveno, že přeshraniční fúze poté, co nabyla účinnosti, již nemůže být prohlášena za neplatnou.
(9) Touto směrnicí není dotčeno uplatňování právních předpisů o kontrole spojování podniků, a to jak na úrovni Společenství, nařízením (ES) č. 139/2004 [3], tak na úrovni členských států.
(10) Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy Společenství platné pro společnosti zprostředkující úvěry a jiné finanční podniky a vnitrostátní pravidla přijatá na základě těchto právních předpisů Společenství.
(11) Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy členských států, podle nichž je třeba uvést, jaké místo se má stát místem ústřední správy nebo hlavní provozovnou společnosti vzniklé přeshraniční fúzí.
(12) Jiná práva zaměstnanců než práva na účast by měla být nadále upravována vnitrostátními právními předpisy uvedenými ve směrnici Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o hromadném propouštění [4], směrnici Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů [5], směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství [6], a směrnici Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství [7].
(13) Mají-li zaměstnanci společnosti, která se účastní fúze, práva na účast za okolností stanovených v této směrnici a nestanoví-li vnitrostátní právo členského státu, ve kterém má společnost vzniklá přeshraniční fúzí sídlo, stejný rozsah účasti jako v dotyčných fúzujících společnostech, včetně zastoupení ve výborech dozorčí rady s rozhodovací pravomocí, nebo nestanoví-li toto právo stejný nárok na výkon takových práv pro zaměstnance podniků vzniklých přeshraniční fúzí, měla by být upravena účast zaměstnanců ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí a jejich zapojení do vymezení těchto práv. Přitom by měly být použity zásady a postupy stanovené v nařízení Rady (ES) č.
2157/2001 ze dne 8. října 2001 o statutu evropské společnosti (SE) [8] a směrnici Rady 2001/86/ES ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců [9], avšak s výhradou změn považovaných za nezbytné v důsledku toho, že se společnost vzniklá fúzí bude řídit vnitrostátním právem členského státu, v němž má sídlo. Pro zamezení zbytečným průtahům při přeshraničních fúzích mohou členské státy v souladu s čl.
3 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/86/ES zajistit rychlé zahájení jednání podle článku 16 této směrnice.
(14) Při stanovení rozsahu účasti zaměstnanců v dotyčných fúzujících společnostech by se měl zohlednit také podíl zástupců zaměstnanců mezi členy řídicí skupiny příslušné pro hospodářské jednotky společností, ve které jsou zaměstnanci zastoupeni.
(15) Jelikož cílů této směrnice, totiž stanovení pravidel se společnými rysy použitelnými na nadnárodní úrovni, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto, z důvodů jejich rozsahu či účinků, jich může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřesahuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(16) V souladu s bodem 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [10] by členské státy měly být vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a tyto tabulky zveřejňovaly,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na fúze kapitálových společností, které jsou založeny podle práva některého členského státu a mají sídlo, ústřední správu nebo hlavní provozovnu ve Společenství, pokud se alespoň dvě z nich řídí právními řády různých členských států (dále jen "přeshraniční fúze").
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "kapitálovou společností" (dále jen "společnost")
a) společnost uvedená v článku 1 směrnice 68/151/EHS [11] nebo
b) společnost se základním kapitálem, která má právní subjektivitu a disponuje samostatným majetkem, kterým jako jediným ručí za své závazky, a která musí podle vnitrostátního práva, kterým se řídí, splňovat podmínky týkající se ručení stanoveného směrnicí 68/151/EHS na ochranu zájmů společníků a třetích osob;
2. "fúzí" proces, při kterém
a) jedna nebo více společností převádějí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na jinou již existující společnost ("nástupnická společnost") výměnou za přidělení cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu nástupnické společnosti nebo podílů na tomto kapitálu jejich společníkům nebo členům a případně doplatek na dorovnání, který nepřekročí 10 % jmenovité hodnoty přidělených cenných papírů nebo podílů, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty nebo
b) dvě nebo více společností převádějí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na společnost, kterou zakládají ("nově zakládaná nástupnická společnost"), výměnou za přidělení cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu nově zakládané nástupnické společnosti nebo podílů na tomto kapitálu jejich společníkům nebo členům a případně doplatek na dorovnání, který nepřekročí 10 % jmenovité hodnoty přidělených cenných papírů nebo podílů, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty nebo
c) jedna společnost převádí v důsledku zrušení bez likvidace celé své obchodní jmění na společnost, která drží veškeré cenné papíry představující podíl na základním kapitálu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí nebo podíly na tomto kapitálu.
Článek 3
Další ustanovení o oblasti působnosti
1. Bez ohledu na čl. 2 bod 2 se tato směrnice vztahuje rovněž na přeshraniční fúze, u kterých smí doplatek na dorovnání uvedený v čl. 2 bodě 2 písm. a) a b) podle práva alespoň jednoho z dotčených členských států převyšovat 10 % jmenovité hodnoty cenných papírů přestavujících podíl na základním kapitálu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí nebo podílů na tomto kapitálu, nebo nemají-li jmenovitou hodnotu, jejich účetní hodnoty.
2. Člé enskstáty mohou rozhodnout, že tuto směrnici nepoužijí na přeshraniční fúze, na nichž se podílí družstvo, a to i v případech, kdy toto družstvo spadá pod definici pojmu "kapitálová společnost" podle čl. 2 bodu 1.
3. Tato směrnice se nepoužije na přeshraniční fúze, na nichž se podílí společnost, jejímž předmětem činnosti je kolektivní investování kapitálu získaného od veřejnosti a která provozuje svou činnost na základě zásady rozložení rizika a jejíž podílové jednotky jsou na žádost podílníků přímo či nepřímo odkoupeny nebo vyplaceny z aktiv této společnosti.
Za rovnocenné odkupu nebo vyplacení se považuje jednání společnosti směřující k zajištění toho, aby se hodnota jejích podílových jednotek na burze významně nelišila od čisté hodnoty jejích aktiv.
Článek 4
Podmínky pro přeshraniční fúze
1. Nestanoví-li tato směrnice jinak,
a) jsou přeshraniční fúze možné pouze mezi společnostmi takových právních forem, které se smějí spojovat podle vnitrostátního práva daných členských států,
b) musí společnost, která se účastní přeshraniční fúze, dodržovat předpisy a formální požadavky vnitrostátního práva, kterým se řídí.
Právní předpisy členského státu dovolující jeho orgánům nepovolit vnitrostátní fúzi z důvodů veřejného zájmu jsou použitelné i na přeshraniční fúzi, u které se alespoň jedna z fúzujících společností řídí právem tohoto členského státu.
Toto ustanovení se nepoužije, pokud lze použít článek 21 nařízení (ES) č. 139/2004.
Mezi předpisy a formální požadavky uvedené v odst. 1 písm. b) patří zejména předpisy o postupu přijímání rozhodnutí o fúzi a, s přihlédnutím k přeshraniční povaze fúze, o ochraně věřitelů fúzujících společností, majitelů dluhopisů a držitelů cenných papírů nebo podílů, jakož i o ochraně zaměstnanců, pokud jde o jiná práva než práva uvedená v článku 16.
Členský stát může s ohledem na společnosti, které se účastní přeshraniční fúze a řídí se jeho právem, přijímat předpisy za účelem zajištění náležité ochrany menšinových společníků nebo členů, kteří s přeshraniční fúzí vyjádřili nesouhlas.
Článek 5
Společný projekt přeshraniční fúze
Řídící nebo správní orgán každé fúzující společností vypracuje společný projekt přeshraniční fúze.
Společný projekt přeshraniční fúze obsahuje alespoň tyto údaje:
a) právní formu, název a sídlo fúzujících společností a právní formu, název a sídlo navržené pro společnost vzniklou přeshraniční fúzí;
b) poměr pro výměnu cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu společnosti nebo podílů na tomto kapitálu a částku případného doplatku na dorovnání;
c) podmínky pro přidělování cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí nebo podílů na tomto kapitálu;
d) pravděpodobné dopady přeshraniční fúze na zaměstnanost;
e) den, od kterého držení těchto cenných papírů představujících podíl na základním kapitálu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí nebo podílů na tomto kapitálu opravňuje držitele podílet se na zisku, a veškeré zvláštní podmínky, které pro toto oprávnění platí;
f) den, od kterého se transakce fúzujících společností považují pro účely účetnictví za transakce společnosti vzniklé přeshraniční fúzí;
g) práva, která společnost vzniklá přeshraniční fúzí poskytuje společníkům nebo členům se zvláštními právy nebo držitelům cenných papírů jiných než představujících podíl na základním kapitálu společnosti, nebo opatření navrhovaná pro tyto osoby;
h) každou zvláštní výhodu, která se poskytuje znalcům přezkoumávajícím projekt přeshraniční fúze nebo členům správních, řídících, dozorčích nebo kontrolních orgánů fúzujících společností;
i) stanovy společnosti vzniklé přeshraniční fúzí;
j) případně údaje o postupu, kterým se podle článku 16 stanoví úprava zapojení zaměstnanců do vymezování jejich práv na účast ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí;
k) údaje o ocenění aktiv a pasiv převáděných na společnost vzniklou přeshraniční fúzí;
l) den účetních závěrek fúzujících společností použitý pro stanovení podmínek přeshraniční fúze.
Článek 6
Zveřejňování
1. Společný projekt přeshraniční fúze je zveřejněn způsobem stanoveným právními předpisy každého členského státu v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS pro každou fúzující společnost nejpozději jeden měsíc před konáním valné hromady, na které se o něm má rozhodovat.
2. S výhradou dodatečných požadavků členského státu, jehož právem se dotyčná společnost řídí, musí být pro každou fúzující společnost zveřejněny v úředním věstníku tohoto členského státu tyto údaje:
a) právní forma, obchodní firma a sídlo každé fúzující společnosti,
b) rejstřík, u kterého jsou uloženy listiny uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice 68/151/EHS pro každou fúzující společnost, a číslo zápisu v rejstříku,
c) pro každou fúzující společnost odkaz na úpravu výkonu práv věřitelů a případných menšinových společníků nebo členů fúzujících společností a adresa, na které lze bezplatně obdržet úplné informace o této úpravě.
Článek 7
Zpráva řídícího nebo správního orgánu
Řídící nebo správní orgán každé fúzující společnosti vypracuje zprávu určenou pro společníky nebo členy, ve které objasní a zdůvodní právní a hospodářské aspekty přeshraniční fúze a vysvětlí dopady přeshraniční fúze na společníky nebo členy, věřitele a zaměstnance.
Zpráva je zpřístupněna společníkům nebo členům a zástupcům zaměstnanců nebo, pokud takoví zástupci neexistují, přímo zaměstnancům nejpozději jeden měsíc před konáním valné hromady uvedené v článku 9.
Pokud řídící nebo správní orgán kterékoli fúzující společnosti včas obdrží stanovisko zástupců jejích zaměstnanců, jak stanoví vnitrostátní právo, přiloží toto stanovisko ke zprávě.
Článek 8
Zpráva nezávislých znalců
1. Pro každou fúzující společnost je vypracována zpráva nezávislých znalců určená pro společníky nebo členy, která je zpřístupněna nejpozději jeden měsíc před konáním valné hromady uvedené v článku 9.
V souladu s právem každého členského státu mohou být těmito znalci fyzické osoby nebo právnické osoby.
2. Jako alternativa k přibrání znalců, kteří působí na účet každé fúzující společnosti, může jeden nebo více nezávislých znalců, jmenovaných nebo schválených pro tento účel na společný návrh těchto společností soudem nebo správním orgánem členského státu, jehož právem se řídí jedna z fúzujících společností nebo společnost vzniklá přeshraniční fúzí, přezkoumat společný projekt přeshraniční fúze a vypracovat společnou písemnou zprávu určenou pro všechny společníky nebo členy.
3. Zpráva znalců obsahuje alespoň údaje stanovené v čl. 10 odst. 2 směrnice Rady 78/855/EHS ze dne 9. října 1978 o fúzích akciových společností [12]. Znalci mají právo požadovat od každé fúzující společnosti všechny informace, které považují za nezbytné pro splnění svého úkolu.
4. Přezkoumání společného projektu přeshraniční fúze nezávislými znalci ani vypracování zprávy znalců nejsou nezbytné, pokud se na tom dohodnou všichni společníci nebo členové všech fúzujících společností.
Článek 9
Schválení valnou hromadou
1. Po vzetí zpráv uvedených v článcích 7 a 8 na vědomí rozhodne valná hromada každé fúzující společností o schválení společného projektu fúze.
2. Valná hromada každé fúzující společnosti si může vyhradit právo podmínit provedení přeshraniční fúze tím, že tato valná hromada výslovně potvrdí stanovenou úpravu účasti zaměstnanců ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí.
3. Právní předpisy členského státu nemusí vyžadovat schválení fúze valnou hromadou nástupnické společnosti, jestliže jsou splněny podmínky článku 8 směrnice 78/855/EHS.
Článek 10
Potvrzení předcházející fúzi
1. Každý členský stát určí soud, notáře nebo jiný orgán příslušný ke kontrole zákonnosti přeshraniční fúze s ohledem na část postupu týkající se každé fúzující společnosti, která se řídí jeho vnitrostátním právem.
2. V každém z dotčených členských států vystaví orgán uvedený v odstavci 1 každé fúzující společnosti, která se řídí vnitrostátním právem tohoto státu, neprodleně potvrzení, ze kterého jednoznačně vyplývá, že právní úkony předcházející fúzi byly řádně provedeny a formální požadavky byly splněny.
3. Jestliže právo členského státu, kterým se řídí jedna z fúzujících společností, stanoví řízení pro prověření a změnu směnného poměru cenných papírů nebo podílů nebo postup pro odškodnění menšinových společníků nebo členů, přičemž nebrání zápisu přeshraniční fúze, lze toto řízení použít pouze tehdy, pokud ostatní fúzující společnosti nacházející se v členských státech, jejichž právo takové řízení nestanoví, při schvalování projektu přeshraniční fúze podle čl.
9 odst. 1 výslovně přiznají společníkům nebo členům uvedené fúzující společnosti možnost takové řízení zahájit u soudu příslušného pro tuto fúzující společnost.
V tom případě může orgán uvedený v odstavci 1 vystavit potvrzení uvedené v odstavci 2 i tehdy, bylo-li takové řízení zahájeno.
V potvrzení musí však být uvedeno, že toto řízení probíhá. Rozhodnutí vydané v tomto řízení je závazné pro společnost vzniklou přeshraniční fúzí a všechny její společníky nebo členy.
Článek 11
Zákonnost přeshraniční fúze
1. Každý členský stát určí soud, notáře nebo jiný orgán příslušný ke kontrole zákonnosti přeshraniční fúze s ohledem na část postupu týkající se dokončení přeshraniční fúze a případně založení nově zakládané nástupnické společnosti vzniklé přeshraniční fúzí, pokud se tato společnost řídí jeho vnitrostátním právem.
Uvedený orgán kontroluje zejména, zda fúzující společnosti schválily společný projekt přeshraniční fúze ve stejném znění a zda byla případně vymezena úprava účasti zaměstnanců v souladu s článkem 16.
2. K tomuto účelu předloží každá fúzující společnost orgánu uvedenému v odstavci 1 potvrzení podle čl. 10 odst. 2 do šesti měsíců od jeho vystavení a společný projekt přeshraniční fúze schválený valnou hromadou uvedenou v článku 9.
Článek 12
Nabytí účinnosti přeshraniční fúze
Den nabytí účinnosti přeshraniční fúze se určuje podle práva členského státu, kterým se řídí společnost vzniklá přeshraniční fúzí.
Fúze však může nabýt účinnosti až po provedení kontrol podle článku 11.
Článek 13
Zápis do rejstříku
Právo každého členského státu, kterým se řídily fúzující společnosti, určuje s ohledem na území daného státu, jakou formou se v souladu s článkem 3 směrnice 68/151/EHS zveřejňuje dokončení přeshraniční fúze ve veřejném rejstříku, u něhož je každá z těchto společností povinna uložit své listiny.
Rejstřík, do kterého se zapisuje společnost vzniklá přeshraniční fúzí, neprodleně oznámí rejstříku, u něhož je každá fúzující společnost povinna uložit své listiny, že přeshraniční fúze nabyla účinnosti.
Výmaz dřívějšího zápisu se případně provádí při doručení tohoto oznámení, nikoliv však dříve.
Článek 14
Účinky přeshraniční fúze
1. Přeshraniční fúze provedená podle čl. 2 bodu 2 písm. a) a c) má ode dne uvedeného v článku 12 tyto účinky:
a) celé obchodní jmění zanikající společnosti přechází na nástupnickou společnost;
b) společníci nebo členové zanikající společnosti se stávají společníky nebo členy nástupnické společnosti;
c) zanikající společnost zaniká.
2. Přeshraniční fúze provedená podle čl. 2 bodu 2 písm. b) má ode dne uvedeného v článku 12 tyto účinky:
a) celé obchodní jmění fúzujících společností přechází na nově zakládanou nástupnickou společnost;
b) společníci nebo členové fúzujících společností se stávají společníky nebo členy nově zakládané nástupnické společnosti;
c) fúzující společnosti zanikají.
3. Vyžadují-li právní předpisy členského státu v případě přeshraniční fúze společností podle této směrnice splnění zvláštních formálních požadavků, aby byl převod určitého majetku, práv a závazků provedený fúzujícími společnostmi účinný vůči třetím osobám, plní tyto formální požadavky společnost vzniklá přeshraniční fúzí.
4. Práva a povinnosti fúzujících společností vyplývající z pracovních smluv nebo pracovních poměrů, které existují ke dni nabytí účinnosti přeshraniční fúze, přecházejí nabytím účinnosti této přeshraniční fúze na společnost vzniklou přeshraniční fúzí dnem nabytí účinnosti přeshraniční fúze.
5. Podíly na nástupnické společnosti nesmějí být směněny za podíly na zanikající společnosti, pokud je drží
a) buď nástupnická společnost samotná nebo osoba, která sice jedná vlastním jménem, avšak na její účet,
b) nebo zanikající společnost samotná nebo osoba, která sice jedná vlastním jménem, avšak na její účet.
Článek 15
Zjednodušení formálních požadavků
1. Dojde-li k přeshraniční fúzi převzetím společností, která drží veškeré podíly a ostatní cenné papíry zanikající společnosti nebo společností, s nimiž je spojeno hlasovací právo na valné hromadě,
- čl. 5 písm. b), c) a e), článek 8 a čl. 14 odst. 1 písm. b) se nepoužijí a
- čl. 9 odst. 1 se nepoužije ve vztahu k zanikající společnosti nebo společnostem.
2. Dojde-li k přeshraniční fúzi převzetím společností, která drží nejméně 90 % podílů a ostatních cenných papírů zanikající společnosti nebo společností, s nimiž je spojeno hlasovací právo na valné hromadě, ale ne všechny, jsou zprávy nezávislého znalce nebo znalců a doklady nutné pro prověření nezbytné pouze tehdy, vyžaduje-li to vnitrostátní právo, kterým se řídí buď nástupnická společnost, nebo zanikající společnost.
Článek 16
Účast zaměstnanců
1. Aniž je dotčen odstavec 2, vztahují se na společnost vzniklou přeshraniční fúzí případná pravidla pro účast zaměstnanců platná v členském státě, v němž má společnost sídlo.
2. Případná pravidla pro účast zaměstnanců platná v členském státě, v němž má společnost vzniklá přeshraniční fúzí sídlo, se však nepoužijí, pokud alespoň jedna z fúzujících společností měla šest měsíců před zveřejněním společného projektu přeshraniční fúze uvedeného v článku 6 průměrně více než 500 zaměstnanců a pokud v ní existuje systém účasti zaměstnanců ve smyslu čl. 2 písm. k) směrnice 2001/86/ES nebo pokud vnitrostátní právo, kterým se řídí společnost vzniklá přeshraniční fúzí,
a) nestanoví alespoň stejný rozsah účasti zaměstnanců, jaký existoval v dotyčných fúzujících společnostech, přičemž se tento rozsah vyjadřuje podílem zástupců zaměstnanců mezi členy správního nebo dozorčího orgánu nebo jejich výborů nebo řídící skupiny příslušné pro hospodářské jednotky společnosti, ve kterých jsou zaměstnanci zastoupeni, nebo pokud
b) pro zaměstnance podniků společnosti vzniklé přeshraniční fúzí, které se nacházejí v jiném členském státě, nestanoví stejný nárok na výkon práv na účast, jaký mají zaměstnanci v členském státě, v němž má společnost vzniklá přeshraniční fúzí sídlo.
3. V případech uvedených v odstavci 2 upravují členské státy účast zaměstnanců ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí i jejich zapojení do vymezování těchto práv s výhradou odstavců 4 až 7 obdobně podle zásad a postupů uvedených v čl. 12 odst. 2, 3 a 4 nařízení (ES) č. 2157/2001 a těchto ustanovení směrnice 2001/86/ES:
a) čl. 3 odst. 1, 2 a 3, odst. 4 první pododstavec první odrážka a druhý pododstavec a odst. 5 a 7;
b) čl. 4 odst. 1, odst. 2 písm. a), g) a h) a odst. 3;
c) článek 5;
d) článek 6;
e) čl. 7 odst. 1, odst. 2 první pododstavec písm. b) a druhý pododstavec a odst. 3. Pro účely této směrnice se však procentní podíl, který je potřebný podle čl. 7 odst. 2 prvního pododstavce písm. b) směrnice 2001/86/ES pro použití referenčních ustanovení obsažených v části 3 přílohy uvedené směrnice, zvyšuje z 25 % na 33 1/3 %;
f) články 8, 10 a 12;
g) čl. 13 odst. 4;
h) písm. b) části 3 přílohy.
4. Při stanovování zásad a postupů podle odstavce 3 členské státy
a) přiznají příslušným orgánům fúzujících společností právo rozhodnout se, že se na ni budou bez předchozího vyjednávání přímo vztahovat referenční ustanovení týkající se účasti uvedená v odst. 3 písm. h), jak je stanoví právní předpisy členského státu, v němž má mít společnost vzniklá přeshraniční fúzí sídlo, a uplatňovat tato ustanovení ode dne zápisu v rejstříku;
b) přiznají zvláštnímu vyjednávacímu výboru právo rozhodnout dvoutřetinovou většinou svých členů zastupujících nejméně dvě třetiny zaměstnanců, zahrnující hlasy jeho členů zastupujících zaměstnance v alespoň dvou různých členských státech, že nebude zahájeno žádné vyjednávání nebo že již zahájená vyjednávání budou skončena a budou uplatněna pravidla pro účast platná v členském státě, v němž bude mít sídlo společnost vzniklá přeshraniční fúzí;
c) v případě, že se po předchozím vyjednávání uplatňují referenční ustanovení týkající se účasti, a aniž jsou tato ustanovení dotčena, se mohou rozhodnout omezit podíl zástupců zaměstnanců ve správním orgánu společnosti vzniklé přeshraniční fúzí.
Pokud se však správní nebo dozorčí rada jedné z fúzujících společností skládala nejméně z jedné třetiny ze zástupců zaměstnanců, nesmí vést toto omezení v žádném případě k tomu, aby byl podíl zaměstnanců ve správním orgánu nižší než jedna třetina.
5. Rozšíření práv na účast na zaměstnance společnosti vzniklé přeshraniční fúzí zaměstnané v jiném členském státě uvedené v odst. 2 písm. b) nezavazuje členské státy, které se pro toto rozšíření rozhodnou, přihlížet k těmto zaměstnancům při výpočtu prahových hodnot pro počty zaměstnanců, při jejichž překročení vznikají práva na účast podle vnitrostátního práva.
6 Existuje-li alespoň v jedné z fúzujících společností systém účasti zaměstnanců a tento systém se má podle pravidel uvedených v odstavci 2 vztahovat na společnost vzniklou přeshraniční fúzí, musí mít tato společnost takovou právní formu, která umožňuje výkon práv na účast.
7. Existuje-li ve společnosti vzniklé přeshraniční fúzí systém účasti zaměstnanců, musí tato společnost přijmout opatření, aby zajistila, že práva zaměstnanců na účast budou v případě následné vnitrostátní fúze během tří let po nabytí účinnosti přeshraniční fúze chráněna tím, že se použijí obdobně pravidla stanovená v tomto článku.
Článek 17
Platnost
Přeshraniční fúze, která nabyla účinnosti v souladu s článkem 12, nemůže být prohlášena za neplatnou.
Článek 18
Přezkum
Pět let po dni uvedeném v čl. 19 prvním pododstavci přezkoumá Komise tuto směrnici na základě zkušeností získaných při jejím uplatňování a případně navrhne její změnu.
Článek 19
Závěrečná ustanovení
Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. prosince 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 20
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 21
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 26. října 2005.
Směrnice Komise 2005/57/ES
ze dne 21. září 2005,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek MCPA a MCPB
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [2], stanoví seznam účinných látek, které mají být posouzeny z hlediska možného zařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Tento seznam zahrnuje MCPA a MCPB.
(2) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s nařízením (EHS) č. 3600/92 pro rozsah použití navrhovaných oznamovateli. Nařízením Komise (ES) č. 933/94 ze dne 27. dubna 1994, kterým se stanoví účinné látky přípravků na ochranu rostlin a jmenují členské státy zpravodajové pro provádění nařízení (EHS) č. 3600/92 [3], byla členským státem zpravodajem jmenována Itálie. Dne 19. prosince 2001 předložila Itálie Komisi příslušné hodnotící zprávy a doporučení v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 3600/92.
(3) Hodnotící zpráva byla přezkoumána členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Přezkoumání byla dokončena dne 15. dubna 2005 formou zprávy Komise o přezkoumání MCPA a MCPB.
(4) Z přezkoumání MCPA a MCPB nevyplynuly žádné otevřené otázky, kterými by se měl zabývat Vědecký výbor pro rostliny nebo Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EUBP), který převzal úlohu uvedeného výboru.
(5) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující MCPA nebo MCPB mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst.
1 písm. a) a b) směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávách Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit tyto účinné látky do přílohy I, a zajistit tak, aby ve všech členských státech mohla být povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tyto účinné látky udělována v souladu s ustanoveními uvedené směrnice.
(6) Před zařazením účinné látky do přílohy I by mělo být stanoveno přiměřené období umožňující členským státům a zúčastněným stranám připravit se na splnění nových požadavků, které vyplynuly z tohoto zařazení.
(7) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako podmínky zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající povolení, pokud jde o přípravky na ochranu rostlin obsahující MCPA nebo MCPB, aby se zajistilo splnění podmínek, které jsou stanoveny směrnicí 91/414/EHS, zejména článkem 13, a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly podle vhodnosti měnit, nahradit nebo odnímat stávající povolení v souladu s ustanoveními směrnice 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené užití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(8) Zkušenosti z předchozích zařazení účinných látek, posouzených v rámci nařízení (EHS) č. 3600/92, do přílohy I směrnice 91/414/EHS ukázaly, že při výkladu povinností držitelů stávajících povolení mohou vzniknout nejasnosti, pokud jde o přístup k údajům.
Aby se předešlo dalším těžkostem, zdá se nezbytné ujasnit povinnosti členských států, zejména povinnost ověřit, že držitel povolení umožní přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice.
Ve srovnání se směrnicemi, které byly dosud přijaty a které mění přílohu I, však toto ujasnění neukládá členským státům ani držitelům povolení žádné nové závazky.
(9) Směrnice 91/414/EHS by proto měla odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravní řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění způsobem uvedeným v příloze této směrnice.
Článek 2
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. října 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. listopadu 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 3
1. V případě potřeby členské státy změní nebo odejmou stávající povolení v souladu se směrnicí 91/414/EHS pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku MCPA nebo MCPB do 31. října 2006.
Do tohoto dne zejména ověří, že jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se MCPA nebo MCPB, s výjimkou podmínek stanovených v části B údajů o účinných látkách, a že držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS znovu zhodnotí každý přípravek obsahující MCPA nebo MCPB, ať jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 30. dubna 2006 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice, a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají MCPA nebo MCPB. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy následovně:
a) v případě, že přípravek obsahuje MCPA nebo MCPB jako jedinou účinnou látku, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení nejpozději do 30. dubna 2010; nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje MCPA nebo MCPB jako jednu z několika účinných látek, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení do 30. dubna 2010 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. května 2006.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Komise 2005/58/ES
ze dne 21. září 2005,
kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinných látek bifenazátu a milbemektinu
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh [1], a zejména na čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
6 odst. 2 směrnice 91/414/EHS obdrželo dne 3. července 2001 Nizozemsko od společnosti Crompton Europe Ltd žádost o zařazení účinné látky bifenazátu do přílohy I směrnice 91/414/EHS.
Rozhodnutím Komise 2002/268/ES [2] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná" v tom smyslu, že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(2) Nizozemsko obdrželo dne 6. března 2000 od společnosti Sankyo Company Ltd. žádost podle čl. 6 odst.
2 směrnice 91/414/EHS o zařazení účinné látky milbemektinu do přílohy I směrnice 91/414/EHS. Rozhodnutím Komise 2000/540/ES [3] bylo potvrzeno, že dokumentace je "úplná" v tom smyslu, že v zásadě splňuje požadavky na údaje a informace stanovené v příloze II a III směrnice 91/414/EHS.
(3) Účinky těchto účinných látek na lidské zdraví a na životní prostředí byly posouzeny v souladu s čl. 6 odst.
2 a 4 směrnice 91/414/EHS pro použití navrhovaná žadateli. Členské státy jmenované zpravodajem předložily Komisi návrhy hodnotících zpráv o těchto látkách dne 3. dubna 2003 (bifenazát) a 16. června 2001 (milbemektin).
(4) Návrhy hodnotících zpráv byly přezkoumány členskými státy a Komisí v rámci Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat.
Tato přezkoumání byla dokončena dne 3. června 2005 formou zpráv Komise o přezkoumání bifenazátu a milbemektinu.
(5) Z přezkoumání bifenazátu a milbemektinu nevyplynuly žádné otevřené otázky či obavy, které by vyžadovaly konzultaci s Vědeckým výborem pro rostliny nebo Evropským úřadem pro bezpečnost potravin, který převzal úlohu tohoto výboru.
(6) Z různých provedených zkoumání vyplynulo, že přípravky na ochranu rostlin obsahující dané účinné látky mohou obecně splňovat požadavky stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 5 odst. 3 směrnice 91/414/EHS, zejména pokud jde o použití, která byla zkoumána a podrobně popsána ve zprávě Komise o přezkoumání. Je proto vhodné zařadit bifenazát a milbemektin do přílohy I a zajistit tak, aby ve všech členských státech byla povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující dané látky udělována podle uvedené směrnice.
(7) Aniž jsou dotčeny závazky stanovené směrnicí 91/414/EHS jako důsledek zařazení účinné látky do přílohy I, mělo by být členským státům po zařazení poskytnuto šestiměsíční období, ve kterém přezkoumají stávající dočasná povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících bifenazát nebo milbemektin, aby bylo zajištěno splnění požadavků stanovených směrnicí 91/414/EHS, zejména v článku 13 uvedené směrnice a příslušných podmínek stanovených v příloze I. Členské státy by měly stávající dočasná povolení přeměnit na trvalá povolení, změnit je nebo je odejmout v souladu se směrnicí 91/414/EHS.
Odchylně od výše stanovené lhůty by pro předložení a zhodnocení úplné dokumentace podle přílohy III pro každý přípravek na ochranu rostlin a pro každé zamýšlené užití mělo být v souladu s jednotnými zásadami stanovenými ve směrnici 91/414/EHS poskytnuto delší období.
(8) Zařazení bifenazátu do přílohy I se zakládá na dokumentaci o užití této účinné látky u okrasných rostlin ve sklenících.
Jiné druhy užití nejsou v současné době oznamovatelem přiměřeně doloženy údaji a ukázalo se, že v rámci kritérií vyžadovaných přílohou VI nejsou odpovídajícím způsobem zohledněna všechna nebezpečí vyplývající z takových užití.
Mají-li členské státy udělovat povolení pro jiná užití, měly by proto vyžadovat údaje a informace potřebné pro doložení, že tato užití jsou v souladu s kritérii podle směrnice 91/414/EHS, zejména v souvislosti s účinkem na člověka jako spotřebitele a na životní prostředí.
(9) Proto by směrnice 91/414/EHS měla být odpovídajícím způsobem změněna.
(10) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 91/414/EHS se mění v souladu s přílohou této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 31. května 2006 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Budou tyto předpisy používat od 1. června 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
1. V souladu se směrnicí 91/414/EHS členské státy do 31. května 2006 v případě nutnosti změní nebo odejmou stávající povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující účinnou látku bifenazát nebo milbemektin.
Do tohoto dne zejména ověří, že jsou splněny podmínky přílohy I uvedené směrnice týkající se bifenazátu a milbemektinu, s výjimkou podmínek stanovených v části B těchto údajů o účinných látkách, a že držitel povolení má dokumentaci či přístup k dokumentaci splňující požadavky přílohy II uvedené směrnice v souladu s podmínkami článku 13.
2. Odchylně od odstavce 1 členské státy v souladu s jednotnými zásadami stanovenými v příloze VI směrnice 91/414/EHS znovu zhodnotí každý povolený přípravek na ochranu rostlin obsahující bifenazát nebo milbemektin, ať jako jedinou účinnou látku, nebo jako jednu z více účinných látek, které byly všechny nejpozději do 30. listopadu 2005 zařazeny do přílohy I směrnice 91/414/EHS, a to na základě dokumentace splňující požadavky přílohy III uvedené směrnice, a zohlední část B údajů v příloze I uvedené směrnice, které se týkají bifenazátu a milbemektinu. Na základě tohoto hodnocení určí, zda přípravek splňuje podmínky uvedené v čl. 4 odst. 1 písm. b), c), d) a e) směrnice 91/414/EHS.
Po tomto určení postupují členské státy následovně:
a) v případě, že přípravek obsahuje bifenazát nebo milbemektin jako jedinou účinnou látku, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení nejpozději do 31. května 2007 nebo
b) v případě, že přípravek obsahuje bifenazát nebo milbemektin jako jednu z několika účinných látek, je-li to nezbytné, změní nebo odejmou povolení do 31. května 2007 nebo do dne stanoveného pro tuto změnu nebo odnětí v příslušné směrnici nebo směrnicích, jimiž se příslušná látka nebo látky zařazují do přílohy I směrnice 91/414/EHS, přičemž určující je pozdější datum.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem 1. prosince 2005.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/59/ES
ze dne 26. října 2005,
kterou se po dvacáté osmé mění směrnice Rady 76/769/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se omezení uvádění na trh a používání některých nebezpečných látek a přípravků (toluen a trichlorbenzen)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Rizika toluenu a trichlorbenzenu (TCB) pro člověka a pro životní prostředí byla posouzena podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek [3].
Výsledky hodnocení rizik ukázaly, že je nutné tato rizika omezit, a Vědecký výbor pro toxicitu, ekotoxicitu a životní prostředí (CSTEE) tento závěr potvrdil.
(2) Doporučení Komise 2004/394/ES ze dne 29. dubna 2004 o výsledcích hodnocení rizik a strategií snižování rizik pro látky: acetonitril; akrylamid; akrylonitril; kyselina akrylová; butadien; kyselina fluorovodíková; peroxid vodíku; kyselina methakrylová; methyl methakrylát; toluen; trichlorbenzen [4], které bylo přijato v rámci nařízení (EHS) č. 793/93, obsahuje strategii omezování rizik toluenu a TCB, v níž doporučuje omezit rizika některých použití těchto látek.
(3) Za účelem ochrany lidského zdraví a životního prostředí se proto zdá nezbytné, aby bylo uvádění toluenu a TCB na trh a jejich použití omezeno.
(4) Cílem směrnice je zavést harmonizační opatření pro toluen a TCB, jejichž účelem je řádné fungování vnitřního trhu a současné zajištění vysoké úrovně ochrany lidského zdraví a životního prostředí, jak požaduje článek 95 Smlouvy.
(5) Touto směrnicí nejsou dotčeny právní předpisy Společenství stanovující minimální požadavky na ochranu zaměstnanců, obsažené ve směrnici Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci [5], a samostatných směrnicích, které z ní vycházejí, zejména směrnice Rady 98/24/ES ze dne 7. dubna 1998 o bezpečnosti a ochraně zdraví zaměstnanců před riziky spojenými s chemickými činiteli používanými při práci (čtrnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) [6] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/37/ES ze dne 29. dubna 2004 o ochraně zaměstnanců před riziky spojenými s expozicí karcinogenům nebo mutagenům při práci (šestá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice Rady 89/391/EHS) [7].
(6) Směrnice 76/769/EHS [8] by měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Příloha I směrnice 76/769/EHS se mění, jak je uvedeno v příloze této směrnice.
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. prosince 2006.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 15. června 2007.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 26. října 2005.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES
ze dne 26. října 2005
o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména čl. 47 odst. 2 první a třetí větu a článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy, [3]
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Masivní toky špinavých peněz mohou poškodit stabilitu a pověst finančního sektoru a ohrozit jednotný trh a terorismus otřásá samotnými základy naší společnosti.
Kromě přístupu založeného na trestním právu může přinést výsledky také preventivní úsilí prostřednictvím finančního systému.
(2) Zdravý charakter, integrita a stabilita úvěrových a finančních institucí a důvěra ve finanční systém jako celek by mohly být vážně ohroženy snahami zločinců a jejich společníků buď zastírat původ výnosů z trestné činnosti nebo směrovat peníze získané zákonným i nezákonným způsobem na teroristické účely.
Aby se předešlo tomu, že členské státy přijmou opatření na ochranu svých finančních systémů, která by mohla být neslučitelná s fungováním vnitřního trhu a se zásadami právního státu a veřejného pořádku Společenství, je v této oblasti nezbytná činnost Společenství.
(3) Ti, kdo perou peníze a financují terorismus, by se k usnadnění své trestné činnosti mohli pokoušet využívat volného pohybu kapitálu a volného pohybu finančních služeb, které integrovaný finanční prostor zahrnuje, pokud nebudou na úrovni Společenství přijata určitá koordinační opatření.
(4) Jako reakce na tyto obavy v oblasti praní peněz byla přijata směrnice Rady 91/308/EHS ze dne 10. června 1991 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz [4].
Tato směrnice od členských států požadovala, aby zakázaly praní peněz a zavázaly finanční sektor, který zahrnuje úvěrové instituce a široký okruh dalších finančních institucí, aby zjišťoval totožnost svých klientů, uchovával příslušné záznamy, zavedl vnitřní postupy pro školení svých pracovníků a ochranu proti praní peněz a podával příslušným orgánům oznámení o jakýchkoliv náznacích praní peněz.
(5) Praní peněz a financování terorismu se často provádí v mezinárodním kontextu.
Opatření přijatá pouze na vnitrostátní úrovni nebo i na úrovni Společenství, která by nebrala v úvahu mezinárodní koordinaci a spolupráci, by měla velmi omezené účinky.
Opatření přijatá Společenstvím v této oblasti by proto měla být v souladu s ostatními akcemi podnikanými na ostatních mezinárodních fórech.
Akce Společenství by měly i nadále brát v úvahu zejména doporučení Finančního akčního výboru (dále jen "FATF"), který je nejpřednějším mezinárodním orgánem činným v boji proti praní peněz a financování terorismu.
Protože v roce 2003 byla doporučení FATF podstatně zrevidována a rozšířena, měla by být tato směrnice v souladu s uvedenými novými mezinárodními normami.
(6) Všeobecná dohoda o obchodu službami (GATS) členům umožňuje, aby přijímali opatření potřebná k ochraně veřejné morálky a předcházení podvodům a přijímali opatření z důvodů obezřetnosti, včetně opatření k zajištění stability a integrity finančního systému.
(7) Ačkoliv definice praní peněz byla původně omezena na nedovolené činnosti související s drogami, v posledních letech se projevuje trend směřující k mnohem širší definici, založené na širším okruhu predikativních trestných činů.
Širší okruh predikativních trestných činů usnadňuje oznamování podezřelých transakcí a mezinárodní spolupráci v této oblasti.
Proto by měla být definice závažného trestného činu uvedena do souladu s definicí závažného trestného činu v rámcovém rozhodnutí Rady 2001/500/SVV ze dne 26. června 2001 o praní peněz, identifikaci, vysledování, zmrazení, zajištění a propadnutí nástrojů trestné činnosti a výnosů z ní [5].
(8) Zneužití finančního systému pro směrování peněz z trestné činnosti, nebo dokonce i čistých peněz na teroristické účely navíc představuje zjevné riziko pro integritu, řádné fungování, pověst a stabilitu finančního systému.
Preventivní opatření této směrnice by tedy měla zahrnovat nejen manipulaci s penězi plynoucími z trestné činnosti, ale také shromažďování peněz nebo majetku pro teroristické účely.
(9) Směrnice 91/308/EHS, i když uložila povinnost zjistit totožnost klienta, obsahovala poměrně málo podrobností o příslušných postupech.
Vzhledem k rozhodujícímu významu tohoto aspektu při předcházení praní peněz a financování terorismu je vhodné v souladu s novými mezinárodními normami zavést konkrétnější a podrobnější ustanovení týkající se zjišťování a ověřování totožnosti klienta a jakéhokoliv skutečného vlastníka.
Za tímto účelem je nezbytná přesná definice "skutečného vlastníka".
Pokud jednotliví příjemci právnické osoby nebo právního uspořádání, jakým je například nadace nebo svěřenská společnost, mají být určeni později, a kde proto není možné určit za skutečného vlastníka jednotlivce, bylo by postačují určit "okruh osob", které mají být příjemci nadace nebo svěřenské společnosti.
Tento požadavek by neměl zahrnovat zjištění totožnosti jednotlivců v takové skupině osob.
(10) Instituce a osoby, na které se tato směrnice vztahuje, by měly podle této směrnice zjistit a ověřit totožnost skutečného vlastníka.
Mělo by být ponecháno na těchto institucích a osobách, zda pro splnění tohoto požadavku využijí veřejného rejstříku skutečných vlastníků, vyžádají si potřebné údaje od svých klientů nebo informace získají jiným způsobem, přičemž přihlédnou k tomu, že rozsah takové hloubkové kontroly klienta souvisí s nebezpečím praní peněz a financování terorismu, které závisí na typu klienta, obchodního vztahu, produktu nebo transakce.
(11) Obecně by za příklad méně riskantních transakcí měly být považovány dohody o úvěrech, kdy úvěrový účet slouží výhradně k vyrovnání půjčky a její splácení probíhá z účtu, který byl otevřen na jméno klienta u úvěrové instituce, na kterou se vztahuje tato směrnice, podle čl. 8 odst. 1 písm. a) až c).
(12) Pokud investoři, kteří poskytují kapitál právnické osobě nebo právnímu uspořádání, vykonávají nad použitím majetku podstatnou kontrolu, měli by být pokládáni za skutečné vlastníky.
(13) Svěřenské vztahy jsou široce využívány v obchodních produktech jako mezinárodně uznávaný rys komplexně kontrolovaných velkoobchodních finančních trhů.
Ze samotné skutečnosti, že v daném případě jde o svěřenský vztah, nevyplývá povinnost zjistit totožnost skutečného vlastníka.
(14) Tato směrnice by se měla vztahovat i na činnosti, které instituce a osoby, na které se tato směrnice vztahuje, vykonávají na internetu.
(15) Protože zpřísnění kontrol ve finančním sektoru bylo pro ty, kteří perou peníze a financují terorismus, pobídkou k hledání alternativních způsobů, jak utajit původ výnosů z trestné činnosti, a protože tyto kanály mohou být použity k financování terorismu, měly by se povinnosti související s potíráním praní peněz a financování terorismu vztahovat i na zprostředkovatele životního pojištění a na poskytovatele služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti.
(16) Subjekty, za které právně odpovídá pojišťovna a které tudíž již do oblasti působnosti této směrnice spadají, by neměly být zahrnuty do kategorie zprostředkovatelů pojištění.
(17) Vykonáváním funkce vedoucího nebo jednatele společnosti se daná osoba nestává automaticky poskytovatelem služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti.
Z toho důvodu se definice vztahuje pouze na osoby, které vykonávají pro třetí osobu funkci vedoucího nebo jednatele společnosti na komerčním základě.
(18) Opakovaně se ukázalo, že při platbách vysokých částek v hotovosti existuje velmi vysoké riziko praní peněz a financování terorismu.
Proto by měly v těch členských státech, které platby v hotovosti nad stanovený limit povolují, spadat do oblasti působnosti této směrnice při přijímání takových plateb v hotovosti všechny fyzické nebo právnické osoby, které obchodují se zbožím na komerčním základě.
Obchodníci s cenným zbožím, jako jsou drahé kameny a kovy nebo umělecká díla, a dražitelé podléhají této směrnici v každém případě, kdy přijímají platby v hotovosti ve výši nejméně 15000 EUR.
Pro zajištění účinné kontroly dodržování této směrnice touto potenciálně velkou skupinou institucí a osob, mohou členské státy zaměřit kontrolu v souladu se zásadou dohledu založeného na posouzení míry rizika zejména na ty fyzické a právnické osoby obchodující se zbožím, které je vystaveno poměrně vysokému riziku praní peněz nebo financování terorismu.
Vzhledem k různým situacím v jednotlivých členských státech mohou členské státy rozhodnout, že přijmou přísnější předpisy, aby náležitě reagovaly na rizika spojená s platbou vysokých částek v hotovosti.
(19) Směrnice 91/308/EHS přivedla do oblasti působnosti režimu Společenství pro boj proti praní peněz notáře a jiné samostatně výdělečné činné právníky; to by mělo být beze změny zachováno i v této směrnici; tito právníci, jak je definují členské státy, podléhají ustanovením této směrnice, pokud se účastní finančních nebo podnikových transakcí, včetně poskytování daňového poradenství, kde je největší riziko, že služeb těchto právníků může být zneužito za účelem praní výnosů z trestné činnosti nebo financování terorismu.
(20) Pokud samostatně výdělečně činní příslušníci profesí, které poskytují právní poradenství a jsou právně uznávány a kontrolovány, jako například advokáti, zjišťují právní postavení klienta nebo zastupují klienta v soudním řízení, nebylo by v rámci této směrnice vhodné ukládat těmto právníkům ohledně uvedených činností povinnost ohlašovat podezření na praní peněz nebo financování terorismu.
Musí existovat výjimky z povinnosti ohlašovat informace získané před soudním řízením, během něj či po něm, nebo v průběhu zjišťování právního postavení klienta.
Právní poradenství podléhá i nadále povinnosti zachovávat profesní tajemství, ledaže se právní poradce účastní praní peněz nebo financování terorismu, nebo je právní poradenství poskytováno za účelem praní peněz nebo financování terorismu, anebo právník ví, že klient vyhledal právní poradenství za účelem praní peněz nebo financování terorismu.
(21) S přímo srovnatelnými službami je třeba zacházet stejným způsobem, jestliže jsou poskytovány kterýmkoliv z příslušníků profesí, na které se tato směrnice vztahuje.
Aby se zajistilo dodržování práv stanovených v Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod a ve Smlouvě o Evropské unii, neměly by oznamovacím povinnostem podle této směrnice podléhat informace, které získají auditoři, externí účetní a daňoví poradci, kteří v některých členských státech mohou obhajovat nebo zastupovat klienta v rámci soudních řízení nebo zjišťovat právní postavení klienta, při plnění těchto úkolů.
(22) Mělo by být uznáno, že riziko praní peněz a financování terorismu není ve všech případech stejné.
V souladu s přístupem založeným na posouzení rizika by měla být do právních předpisů Společenství zavedena zásada, že ve vhodných případech je dovolena zjednodušená hloubková kontrola.
(23) Výjimkou týkající se zjišťování totožnosti skutečných vlastníků sdružených účtů, které vedou notáři nebo jiní samostatně výdělečně činní právníci, by neměly být dotčeny povinnosti, které tito notáři nebo jiní samostatně výdělečně činní právníci mají podle této směrnice.
K uvedeným povinnostem těchto notářů nebo jiných samostatně výdělečně činných právníků patří, aby sami zjišťovali totožnost skutečných vlastníků sdružených účtů, které vedou.
(24) Právní předpisy Společenství by právě tak měly uznat, že některé situace představují vyšší rizika praní peněz nebo financování terorismu.
Ačkoliv by měla být zjištěna totožnost a obchodní profil všech zákazníků, existují případy, kdy jsou zapotřebí zvláště přísné postupy pro zjišťování a ověřování totožnosti zákazníků.
(25) To zejména platí o obchodních vztazích s jednotlivci, kteří zaujímají nebo zaujímali významné veřejné funkce, zejména s takovými jednotlivci ze zemí, kde je rozšířena korupce.
Takové vztahy mohou vystavit finanční sektor zvláště významnému riziku ztráty pověsti nebo právnímu riziku.
Mezinárodní úsilí o potírání korupce rovněž odůvodňuje potřebu věnovat zvýšenou pozornost těmto případům a používat veškerá obvyklá opatření pro hloubkovou kontrolu zákazníka v případě osob politicky exponovaných v domácím prostředí nebo zesílená opatření v případě politicky exponovaných osob pobývajících v jiném členském státě nebo ve třetí zemi.
(26) Získání souhlasu vyššího vedení s navázáním obchodních vztahů by nemělo znamenat získání souhlasu představenstva, nýbrž souhlasu z úrovně, která je v bezprostředně nadřízena osobě, která o souhlas žádá.
(27) Aby se zabránilo opakovanému zjišťování totožnosti zákazníků, které vede ke zdržením a neefektivnosti v podnikání, je s výhradou odpovídajících záruk vhodné umožnit přijímání zákazníků, u nichž bylo zjištění totožnosti provedeno jinde.
Pokud instituce nebo osoba, na kterou se vztahuje tato směrnice, využívá třetích osob, spočívá konečná odpovědnost za hloubkovou kontrolu zákazníka na instituci nebo osobě, která tohoto zákazníka přijímá.
Třetí osoba nebo přijímající strana zůstává nadále odpovědná za splnění všech požadavků této směrnice, včetně požadavku na hlášení podezřelých transakcí a uchovávání záznamů, pokud udržuje se zákazníkem vztah, na který se tato směrnice vztahuje.
(28) V případě vztahů s agenturami nebo vztahů s externími poskytovateli služeb na smluvním základě mezi institucemi nebo osobami, na které se vztahuje tato směrnice, a externími fyzickými nebo právnickými osobami, které do působnosti této směrnice nespadají, mohou jakékoli povinnosti předcházet praní peněz a financování terorismu těchto agentů nebo externích poskytovatelů služeb, kteří jsou považováni za součást institucí nebo osob, na něž se vztahuje tato směrnice, vyplynout pouze ze smlouvy a nikoli z této směrnice.
Za soulad s touto směrnicí je nadále odpovědná instituce nebo osoba, na kterou se tato směrnice vztahuje.
(29) Podezřelé transakce by měly být oznámeny finančním zpravodajským jednotkám, které slouží jako vnitrostátní střediska pro shromažďování, analyzování a předávání oznámení o podezřelých transakcích a dalších informací o možném praní peněz nebo financování terorismu příslušným orgánům.
To by nemělo členské státy nutit měnit své stávající systémy oznamování, které jsou založeny na spolupráci se státním zástupcem nebo jinými orgány činnými v trestním řízení, pokud jsou informace předávány rychle a nezkresleně finančním zpravodajským jednotkám a umožňují jim řádně vykonávat svou činnost, včetně mezinárodní spolupráce s ostatními finančními zpravodajskými jednotkami.
(30) Odchylně od všeobecného zákazu provádět podezřelé transakce mohou instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, provádět podezřelé transakce před tím, než uvědomí příslušné orgány, pokud neprovedení transakce není možné nebo pokud by se jím mohlo zmařit úsilí o sledování osob, které mají prospěch z domnělého praní peněz nebo financování terorismu.
Tím by však neměly být dotčeny mezinárodní závazky přijaté členskými státy v souladu s příslušnými rezolucemi Rady bezpečnosti Organizace spojených národů neprodleně zmrazit finanční prostředky nebo jiný majetek teroristů, teroristických organizací nebo těch, kdo terorismus financují.
(31) Pokud se členský stát rozhodne využít výjimky uvedené v čl. 23 odst. 2, může povolit nebo požadovat, aby orgán stavovské samosprávy zastupující osoby uvedené v daném článku nepředával finanční zpravodajské jednotce informace získané od těchto osob za okolností stanovených v uvedeném článku.
(32) Vyskytla se řada případů, kdy zaměstnanci, kteří podali oznámení o svém podezření na praní peněz, byli vystaveni hrozbám nebo nepřátelským činům.
I když tato směrnice nemůže zasahovat do soudních řízení členských států, jedná se o zásadní otázku pro účinnost systému proti praní peněz a financování terorismu.
Členské státy by si měly být tohoto problému vědomy a měly by učinit všechno, co mohou, aby uchránily zaměstnance před takovými nepřátelskými činy.
(33) Předávání informací podle článku 28 by mělo být v souladu s pravidly pro předávání osobních údajů třetím zemím, stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů [6].
Kromě toho nesmí článek 28 narušovat vnitrostátní právní předpisy o ochraně údajů a profesním tajemství.
(34) Osoby, které pouze přeměňují dokumenty v listinné podobě na elektronická data a jednají na základě smlouvy s úvěrovou nebo finanční institucí, nespadají do oblasti působnosti této směrnice, podobně jako každá fyzická nebo právnická osoba, která pouze poskytuje úvěrovým nebo finančním institucím informační nebo podpůrné systémy pro převody finančních prostředků nebo systémy pro zúčtování a vypořádání.
(35) Praní peněz a financování terorismu jsou mezinárodními problémy a snaha o jejich potírání by měla být celosvětová.
Pokud mají úvěrové a finanční instituce Společenství pobočky a dceřiné společnosti nacházející se ve třetích zemích, kde jsou právní předpisy v této oblasti nedostatečné, měly by s cílem vyhnout se uplatňování odlišných norem v rámci jedné instituce nebo skupiny institucí používat normu Společenství, nebo pokud to není možné, upozornit příslušné orgány domovského členského státu.
(36) Je důležité, aby úvěrové a finanční instituce byly schopné rychle reagovat na žádosti o informace, zda udržují obchodní vztahy s konkrétními osobami.
Za účelem identifikace takových obchodních vztahů a tedy schopnosti poskytnout rychle dané informace by úvěrové a finanční instituce měly mít zavedeny účinné systémy, které odpovídají velikosti a povaze jejich podnikatelské činnosti.
Zejména je vhodné, aby úvěrové instituce a větší finanční instituce měly k dispozici elektronické systémy.
To je obzvláště důležité s ohledem na postupy vedoucí ke zmrazení nebo zadržení majetku (včetně majetku teroristů) podle platných vnitrostátních právních předpisů nebo právních předpisů Společenství pro boj proti terorismu.
(37) Tato směrnice stanoví podrobná pravidla pro hloubkovou kontrolu klienta, včetně zesílené hloubkové kontroly v případě vysoce rizikových klientů nebo obchodních vztahů, jako jsou vhodné postupy pro zjištění, zda je osoba politicky exponovaná, jakož i některé další podrobnější požadavky, například na existenci postupů pro kontrolu dodržování příslušných předpisů.
Veškeré tyto požadavky musí plnit všechny instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, přičemž od členských států se očekává, že upraví prováděcí předpisy pro tato ustanovení podle zvláštností různých profesí a rozdílů v rozsahu a velikosti institucí a osob, na které se tato směrnice vztahuje.
(38) Za účelem zajištění trvalé mobilizace institucí a dalších subjektů, na které se vztahují právní předpisy Společenství v této oblasti, by jim, je-li to možné, měla být poskytována zpětná vazba týkající se užitečnosti a výsledků jimi podávaných oznámení.
Aby to umožnily a aby mohly přezkoumávat účinnost svých systémů pro boj proti praní peněz a financování terorismu, měly by členské státy vést a zdokonalovat příslušné statistiky.
(39) Při vnitrostátní registraci nebo povolování směnárny, poskytovatele služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti nebo kasina by příslušné orgány měly zajistit, aby osobami, které skutečně řídí nebo budou řídit obchodní činnost takových subjektů, a skutečnými vlastníky takových subjektů byly vhodné a způsobilé osoby.
Kritéria, podle nichž se stanoví, zda je osoba vhodná a způsobilá, by měla být stanovena v souladu s vnitrostátním právem.
Tato kritéria by měla odrážet alespoň nutnost chránit takové subjekty před zneužitím pro účely trestné činnosti ze strany vedení nebo skutečných vlastníků.
(40) S ohledem na mezinárodní povahu praní peněz a financování terorismu by měla být v co největší míře podporována koordinace a spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami podle rozhodnutí Rady 2000/642/SVV ze dne 17. října 2000 o způsobech spolupráce mezi finančními zpravodajskými jednotkami členských států při výměně informací [7], včetně vybudování sítě finančních zpravodajských jednotek EU.
K tomuto účelu by Komise měla poskytnout pomoc, která je nutná k usnadnění takové koordinace, včetně finanční podpory.
(41) Důležitost boje proti praní peněz a financování terorismu by měla vést členské státy k tomu, aby ve vnitrostátním právu stanovily za nedodržení vnitrostátních ustanovení přijatých podle této směrnice účinné, přiměřené a odrazující sankce.
Sankce by měly být stanoveny pro fyzické i právnické osoby.
Protože právnické osoby bývají často zapojeny do složitých operací praní peněz nebo financování terorismu, měly by sankce být také upraveny podle činnosti vykonávané právnickými osobami.
(42) Fyzické osoby, které v rámci struktury právnické osoby, avšak samostatně, vykonávají některou z činností uvedených v čl. 2 odst. 1 bodu 3 písm. a) a b), jsou i nadále samostatně odpovědné za dodržování ustanovení této směrnice, s výjimkou článku 35.
(43) Pro zajištění účinného a dostatečně konzistentního provádění této směrnice může být nezbytné upřesnit technická hlediska pravidel stanovených touto směrnicí s ohledem na různé finančních nástroje, profese a rizika v různých členských státech a technický rozvoj v boji proti praní peněz a financování terorismu.
Komise by měla být odpovídajícím způsobem zmocněna přijímat prováděcí opatření, jako jsou například kritéria pro určování situací s nízkým a vysokým rizikem, v nichž by postačila zjednodušená hloubková kontrola klienta nebo byla vhodná zesílená hloubková kontrola klienta, a to za předpokladu, že tato opatření nebudou měnit základní prvky této směrnice a že Komise bude jednat v souladu se zásadami v ní stanovenými a po konzultaci Výboru pro předcházení praní peněz a financování terorismu.
(44) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [8].
Za tímto účelem by měl být zřízen nový Výbor pro předcházení praní peněz a financování terorismu, který nahradí Styčný výbor pro praní peněz zřízený směrnicí 91/308/EHS.
(45) S ohledem na podstatné změny, které je třeba ve směrnici 91/308/EHS provést, by uvedená směrnice měla být z důvodu přehlednosti zrušena.
(46) Jelikož cíle této směrnice, totiž předcházet využívání finančních systémů k praní peněz a financování terorismu, nemůže být uspokojivým způsobem dosaženo na úrovni členských států a může ho být proto z důvodu rozsahu nebo účinků lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné.
(47) Při výkonu prováděcích pravomocí v souladu s touto směrnicí by Komise měla dodržovat tyto zásady: nutnost vysoké míry průhlednosti a konzultací s institucemi a osobami, na které se tato směrnice vztahuje, a s Evropským parlamentem a Radou; nutnost zajistit, aby příslušné orgány byly schopny důsledně zajistit dodržování předpisů; dlouhodobou rovnováhu nákladů a přínosů pro instituce a osoby, na které se tato směrnice vztahuje, u jakýchkoli prováděcích opatření; nutnost zachovávat potřebnou pružnost při uplatňování prováděcích opatření v souladu s přístupem založeným na posouzení míry rizika; nutnost zajistit slučitelnost s ostatními právními předpisy Společenství v této oblasti; nutnost chránit Společenství, jeho členské státy a jejich občany před následky praní peněz a financování terorismu.
(48) Tato směrnice respektuje základní práva a dodržuje zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
Žádné ustanovení této směrnice by nemělo být vykládáno nebo uplatňováno způsobem, který není slučitelný s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv.
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
1. Členské státy zajistí, aby praní peněz a financování terorismu bylo zakázáno.
2. Pro účely této směrnice se za praní peněz považuje následující jednání, pokud je pácháno úmyslně:
a) přeměna nebo převod majetku při vědomí, že tento majetek pochází z trestné činnosti nebo z účasti na takové činnosti, za účelem zatajení nebo zakrytí nezákonného původu majetku nebo za účelem pomoci jakékoliv osobě, která se účastní páchání takové činnosti, aby se vyhnula právním následkům svého jednání;
b) zatajení nebo zakrytí skutečné povahy, zdroje, umístění, nakládání, pohybu, práv k majetku nebo jeho vlastnictví při vědomí, že tento majetek pochází z trestné činnosti nebo z účasti na takové činnosti;
c) nabývání, držení nebo užívání majetku při vědomí, v době jeho obdržení, že tento majetek pochází z trestné činnosti nebo z účasti na takové činnosti;
d) účast na spáchání, spolčení ke spáchání, pokus o spáchání, napomáhání, usnadňování a návod ke spáchání jakéhokoliv jednání uvedeného v předchozích písmenech.
3. Jednání se považuje za praní peněz i tehdy, jestliže k činnostem, na jejichž základě vznikl majetek pro účely praní, došlo na území jiného členského státu nebo na území třetí země.
4. Pro účely této směrnice se "financováním terorismu" rozumí poskytnutí nebo shromažďování finančních prostředků, jakýmkoli způsobem, přímo nebo nepřímo, se záměrem nebo s vědomím toho, že budou zcela nebo částečně použity ke spáchání některého z trestných činů ve smyslu článků 1 až 4 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu [9].
5. Vědomost, úmysl nebo záměr požadované jako náležitosti jednání uvedených v odstavcích 2 a 4 mohou být odvozeny z objektivních skutkových okolností.
Článek 2
1. Tato směrnice se vztahuje na:
1. úvěrové instituce;
2. finanční instituce;
3. následující právnické nebo fyzické osoby při výkonu jejich profesních činností:
a) auditory, externí účetní a daňové poradce;
b) notáře a jiné samostatně výdělečně činné právníky, jestliže se účastní, ať tím, že jednají jménem svého klienta nebo v zastoupení svého klienta při jakékoliv finanční transakci nebo transakci s nemovitostmi, nebo že napomáhají při plánování nebo provádění transakcí pro svého klienta, které se týkají:
i) nákupu nebo prodeje nemovitého majetku nebo podnikatelských subjektů,
ii) správy peněz, cenných papírů nebo jiných aktiv klienta,
iii) otevírání nebo správy bankovních nebo spořících účtů nebo účtů cenných papírů,
iv) organizování příspěvků potřebných k vytvoření, provozování nebo řízení společností,
v) vytváření, provozování nebo řízení svěřenectví, společností nebo podobných útvarů,
c) poskytovatele svěřenských služeb nebo služeb pro obchodní společnosti, pokud již nejsou zahrnuti pod písmeny a) nebo b),
d) realitní makléře,
e) další fyzické nebo právnické osoby obchodující se zbožím, pokud jsou platby v částce 15000 EUR nebo vyšší prováděny v hotovosti, ať již je taková transakce prováděna jako jediná operace nebo jako několik zřejmě spojených operací,
f) kasina.
2. Členské státy mohou rozhodnout, že právnické a fyzické osoby, které se zabývají finanční činností příležitostně nebo ve velmi omezené míře a u nichž je malé riziko, že dojde k praní peněz nebo financování terorismu, nespadají do oblasti působnosti čl. 3 odst. 1 nebo 2.
Článek 3
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "úvěrovou institucí" úvěrová instituce, jak je definována v čl. 1 odst. 1 prvním pododstavci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES ze dne 20. března 2000 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o jejím výkonu [10], včetně poboček ve smyslu čl. 1 odst. 3 uvedené směrnice, které se nacházejí ve Společenství, úvěrových institucí se sídlem ve Společenství nebo mimo ně;
2. "finanční institucí":
a) podnik jiný než úvěrová instituce, který provádí jednu nebo více operací uvedených v bodech 2 až 12 a v bodě 14 přílohy I směrnice 2000/12/ES, včetně činností směnáren a subjektů zajišťujících převody nebo zasílání peněz;
b) pojišťovna náležitě oprávněná v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění [11], pokud provádí činnosti, na které se uvedená směrnice vztahuje;
c) investiční firma, jak je definována v čl. 4 bodě 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů [12];
d) subjekt kolektivního investování obchodující se svými podíly nebo akciemi;
e) zprostředkovatel pojištění, jak je definován v čl. 2 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění [13], s výjimkou zprostředkovatelů uvedených v čl. 2 odst. 7 uvedené směrnice, pokud zprostředkovávají životní pojištění a jiné služby vztahujících se k investicím;
f) pobočky, které se nacházejí ve Společenství, finančních institucí uvedených v písmenech a) až e), se sídlem ve Společenství nebo mimo ně;
3. "majetkem" veškerá aktiva hmotné nebo nehmotné povahy, movitá nebo nemovitá, materiální nebo nemateriální, jakož i právní doklady nebo nástroje v jakékoliv formě včetně elektronické nebo digitální, dokládající právní nárok na taková aktiva nebo podíl na nich;
4. "trestnou činností" jakýkoliv druh trestné účasti na spáchání závažného trestného činu;
5. "závažnými trestnými činy" přinejmenším:
a) jednání vymezená v článcích 1 až 4 rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV;
b) kterýkoliv z trestných činů definovaných v čl. 3 odst. 1 písm. a) Úmluvy OSN proti nedovolenému obchodu s omamnými a psychotropními látkami z roku 1988;
c) činnosti zločinných spolčení ve smyslu článku 1 společné akce Rady 98/733/SVV ze dne 21. prosince 1998, kterou se stanoví, že účast na zločinném spolčení je v členských státech Evropské unie trestným činem [14];
d) podvody, přinejmenším závažné podvody, ve smyslu čl. 1 odst. 1 a článku 2 Úmluvy o ochraně finančních zájmů Evropských společenství [15];
e) korupce;
f) všechny trestné činy, za něž je možné uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s omezením osobní svobody, jehož horní hranice přesahuje jeden rok, nebo ve státech, jejichž právní systém stanoví pro trestné činy dolní hranici, všechny trestné činy, za něž je možné uložit trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s omezením osobní svobody v trvání nejméně šesti měsíců;
6. "skutečným vlastníkem" fyzická osoba (osoby), která v konečném důsledku vlastní nebo ovládá klienta, nebo fyzická osoba, pro kterou se provádí transakce nebo vykonává činnost.
Pojem skutečný vlastník zahrnuje alespoň:
a) v případě společností:
i) fyzickou osobu (osoby), která v konečném důsledku vlastní nebo ovládá právnickou osobu formou přímého nebo nepřímého vlastnictví nebo kontroly dostatečného podílu akcií dané právnické osoby nebo hlasovacích práv na ní, včetně akcií na doručitele, pokud tato právnická osoba není společností kótovanou na regulovaném trhu, která podléhá požadavkům na zveřejnění informací v souladu s právními předpisy Společenství nebo která podléhá rovnocenným mezinárodním normám; pro splnění kritéria ovládání se považuje za dostatečný podíl 25 % plus jedna akcie,
ii) fyzickou osobu (osoby), která jiným způsobem vykonává kontrolu nad vedením právnické osoby;
b) v případě právních subjektů, jako například nadací, a právních uspořádání, jako například svěřenectví, které zajišťují správu finančních prostředků a jejich rozdělování:
i) pokud již byli určeni budoucí příjemci, fyzickou osobu (osoby), která je příjemcem nejméně 25 % majetku právního uspořádání nebo subjektu,
ii) pokud ještě nebyli určeni jednotlivci, kteří mají prospěch z právního uspořádání nebo subjektu, okruh osob, v jejichž hlavním zájmu bylo právní uspořádání nebo subjekt založeno nebo působí,
iii) fyzickou osobu (osoby), která kontroluje nejméně 25 % majetku právního uspořádání nebo subjektu;
7. "poskytovateli služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti" fyzická nebo právnická osoba, která v rámci svého podnikání poskytuje třetím osobám některou z následujících služeb:
a) zakládání obchodních společností nebo jiných právnických osob;
b) jednání jako ředitel nebo jednatel obchodní společnosti, jako partner v obchodním společenství nebo v podobném postavení ve vztahu k jiným právnickým osobám, nebo zařizování výkonu takových činností jinou osobou;
c) poskytování sídla, obchodní adresy, korespondenční nebo administrativní adresy a dalších souvisejících služeb pro obchodní společnost, obchodní společenství nebo jinou právnickou osobu nebo právní uspořádání;
d) jednání jako svěřenský správce výslovného svěřenectví nebo podobného právního uspořádání, nebo zařizování výkonu takové činnosti jinou osobou;
e) jednání jako pověřený akcionář pro jinou osobu, jinou než společnost kótovanou na regulovaném trhu, která podléhá požadavkům na zveřejnění informací v souladu s právními předpisy Společenství nebo podléhá rovnocenným mezinárodním normám, nebo zařizování výkonu takové činnosti jinou osobou;
8. "politicky exponovanými osobami" fyzické osoby, kterým jsou nebo byly svěřeny významné veřejné funkce, a nejbližší rodinní příslušníci nebo osoby známé jako blízcí společníci takových osob;
9. "obchodním vztahem" obchodní nebo profesní vztah související s profesní činností institucí a osob, na které se vztahuje tato směrnice, a u něhož se v době navázání vztahu očekává, že bude mít své trvání;
10. "bankou nevyvíjející žádnou činnost" (tzv. "shell bank") úvěrová instituce nebo instituce zabývající se rovnocennou činností, zapsaná do obchodního rejstříku v zemi, v níž není, včetně svého skutečného vedení, fyzicky přítomna, a která není přičleněna k žádné regulované finanční skupině.
Článek 4
1. Členské státy zajistí, aby ustanovení této směrnice byla zcela nebo částečně rozšířena na profese a kategorie podniků, jiné než instituce a osoby uvedené v čl. 2 odst. 1, které provádějí činnosti, u nichž je zvláště pravděpodobné, že budou využity k praní peněz nebo financování terorismu.
2. Pokud se členský stát rozhodne rozšířit ustanovení této směrnice na jiné profese a kategorie podniků než ty, které jsou uvedeny v čl. 2 odst. 1, uvědomí o svém rozhodnutí Komisi.
Článek 5
Členské státy mohou v oblasti, na kterou se vztahuje tato směrnice, přijmout nebo ponechat v platnosti přísnější opatření za účelem předcházení praní peněz a financování terorismu.
KAPITOLA II
HLOUBKOVÁ KONTROLA KLIENTA
ODDÍL1
Obecná ustanovení
Článek 6
Členské státy zakáží svým úvěrovým a finančním institucím vedení anonymních účtů nebo anonymních vkladních knížek. Odchylně od čl.
9 odst. 6 členské státy ve všech případech vyžadují, aby majitelé a oprávnění uživatelé existujících anonymních účtů nebo anonymních vkladních knížek byli podrobeni hloubkové kontrole klienta co nejdříve a v každém případě nejpozději před tím, než bude s účty nebo vkladními knížkami jakýmkoli způsobem naloženo.
Článek 7
Instituce a osoby, na které se tato směrnice vztahuje, uplatňují hloubkovou kontrolu klienta při:
a) navázání obchodního vztahu;
b) provádění příležitostných transakcí ve výši 15000 EUR nebo více, ať již je transakce prováděna jako jediná operace nebo jako několik operací, které se zdají být spojené;
c) existenci podezření na praní peněz nebo financování terorismu, bez ohledu na jakoukoli odchylku, výjimku nebo prahovou hodnotu;
d) existenci pochybností o pravdivosti nebo přiměřenosti již dříve získaných identifikačních údajů o klientovi.
Článek 8
1. Hloubková kontrola klienta zahrnuje:
a) zjištění a ověření totožnosti klienta na základě dokumentů, údajů nebo informací získaných ze spolehlivého a nezávislého zdroje;
b) případně zjištění totožnosti skutečného vlastníka a přijetí odpovídajících a na hodnocení rizik založených opatření pro ověření jeho totožnosti, aby instituce nebo osoba, na kterou se vztahuje tato směrnice, byla přesvědčena, že skutečného vlastníka zná, a to včetně přijetí odpovídajících a na hodnocení rizik založených opatření pro to, aby pochopila vlastnickou a kontrolní strukturu klienta v případě právnických osob, svěřenectví a podobných právních uspořádání;
c) získání informací o účelu a zamýšlené povaze obchodního vztahu;
d) provádění průběžného sledování obchodního vztahu včetně přezkoumávání transakcí prováděných v průběhu daného vztahu, aby se zajistilo, že uskutečňované transakce jsou v souladu s tím, co instituce nebo osoba ví o klientovi, jeho podnikatelském a rizikovém profilu včetně, je-li to třeba, zdrojů finančních prostředků a zajištění průběžné aktualizace příslušných dokumentů, údajů nebo informací.
2. Instituce a osoby, na které se tato směrnice vztahuje, uplatňují všechny požadavky na hloubkovou kontrolu klienta podle odstavce 1, ale mohou určit rozsah takových opatření na základě posouzení rizika, v závislosti na typu klienta, obchodního vztahu, produktu nebo transakce.
Instituce a osoby, na které se tato směrnice vztahuje, musí být schopné prokázat příslušným orgánům uvedeným v článku 37, včetně orgánů stavovské samosprávy, že rozsah opatření je s ohledem na riziko praní peněz a financování terorismu přiměřený.
Článek 9
1. Členské státy vyžadují, aby se ověření totožnosti klienta a skutečného vlastníka uskutečnilo před navázáním obchodního vztahu nebo před provedením transakce.
2. Odchylně od odstavce 1 mohou členské státy povolit, aby se ověření totožnosti klienta a skutečného vlastníka dokončilo během navázání obchodního vztahu, je-li to nezbytné z důvodu nepřerušení běžného obchodování a pokud je riziko výskytu praní peněz nebo financování terorismu malé.
V takovém případě se tyto postupy dokončí co nejdříve po navázání prvního kontaktu.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou členské státy ve vztahu k životnímu pojištění povolit, aby k ověření totožnosti osoby oprávněné převzít plnění podle pojistky došlo po navázání obchodního vztahu.
V takovém případě se ověření uskuteční v době vyplacení nebo před touto dobou nebo v době, kdy osoba oprávněná převzít plnění hodlá uplatnit svá práva z pojistky, nebo před touto dobou.
4. Odchylně od odstavců 1 a 2 mohou členské státy povolit otevření bankovního účtu, pokud existují odpovídající záruky k zajištění toho, že transakce prováděné klientem nebo jeho jménem se uskuteční teprve po úplném splnění výše uvedených ustanovení.
5. Členské státy vyžadují, aby dotyčná instituce nebo osoba v případě, kdy není schopna splnit čl. 8 odst. 1 písm. a) až c), nesměla provést transakci prostřednictvím bankovního účtu, navázat obchodní vztah nebo provést transakci, nebo aby ukončila obchodní vztah a s ohledem na klienta zvážila podání oznámení finanční zpravodajské jednotce podle článku 22.
Členské státy nejsou povinny uplatňovat předcházející pododstavec na notáře, samostatně výdělečně činné právníky, auditory, externí účetní a daňové poradce v situacích, kdy zjišťují právní postavení svého klienta nebo obhajují či zastupují tohoto klienta v soudním řízení nebo v souvislosti s takovým řízením, včetně poradenství ohledně zahájení nebo vyhnutí se řízení.
6. Členské státy vyžadují, aby instituce a osoby, na které se tato směrnice vztahuje, uplatňovaly postupy pro hloubkovou kontrolu klienta nejen na všechny nové klienty, ale ve vhodnou dobu též na své stávající klienty na základě posouzení rizika.
Článek 10
1. Členské státy vyžadují zjištění a ověření totožnosti u všech klientů kasin, kteří si zakoupí nebo vymění hrací známky v hodnotě 2000 EUR nebo vyšší.
2. V případě kasin podléhajících státnímu dohledu se požadavek na hloubkovou kontrolu klienta považuje v každém případě za splněný, pokud registrují své klienty a zjišťují a ověřují jejich totožnost okamžitě při vstupu nebo před ním, bez ohledu na hodnotu zakoupených hracích známek.
ODDÍL 2
Zjednodušená hloubková kontrola klienta
Článek 11
1. Odchylně od čl. 7 písm. a), b) a d), článku 8 a čl. 9 odst. 1 se na instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, nevztahují požadavky uvedených ustanovení, pokud je klient úvěrovou nebo finanční institucí podléhající této směrnici nebo úvěrovou nebo finanční institucí nacházející se ve třetí zemi, která ukládá požadavky rovnocenné požadavkům stanoveným touto směrnicí, a nad níž je s ohledem na plnění těchto požadavků vykonáván dohled.
2. Odchylně od čl. 7 písm. a), b) a d), článku 8 a čl. 9 odst. 1 mohou členské státy povolit institucím a osobám, na které se vztahuje tato směrnice, aby neuplatňovaly hloubkovou kontrolu klienta ve vztahu ke:
a) kótovaným společnostem, jejichž cenné papíry jsou připuštěny k obchodování na regulovaném trhu ve smyslu směrnice 2004/39/ES v jednom nebo více členských státech, a kótovaným společnostem ze třetích zemí, které podléhají požadavkům na zveřejnění informací slučitelným s právními předpisy Společenství;
b) skutečným vlastníkům sdružených účtů vedených notáři nebo jinými samostatně výdělečně činnými právníky z členských států nebo ze třetích zemí, podléhajícími požadavkům na boj proti praní peněz nebo financování terorismu slučitelným s mezinárodními normami a je nad nimi s ohledem na dodržování těchto požadavků vykonáván dohled, a pokud jsou údaje o totožnosti skutečného vlastníka na vyžádání k dispozici institucím, které působí jako depozitní instituce sdružených účtů;
c) vnitrostátním veřejným orgánům;
nebo ve vztahu k jiným klientům, kteří představují nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu a splňují technická kritéria stanovená v souladu s čl. 40 odst. 1 písm. b).
3. V případech uvedených v odstavcích 1 a 2 shromáždí instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, v každém případě dostatek informací potřebných ke zjištění, zda klient vyhovuje podmínkám pro uplatnění výjimky podle uvedených odstavců.
4. Členské státy informují Komisi a sebe navzájem o případech, kdy mají za to, že třetí země splňuje podmínky odstavců 1 nebo 2, nebo o jiných situacích, v nichž jsou splněna technická kritéria stanovená v souladu čl. 40 odst. 1 písm. b).
5. Odchylně od čl. 7 písm. a), b) a d), článku 8 a čl. 9 odst. 1 mohou členské státy povolit institucím a osobám, na které se vztahuje tato směrnice, aby neuplatňovaly hloubkovou kontrolu klienta ohledně:
a) životních pojistek, u nichž roční pojistné nepřevyšuje částku 1000 EUR nebo u nichž jednorázové pojistné nepřevyšuje částku 2500 EUR;
b) pojistek pro systémy důchodového zabezpečení, u nichž neexistuje ustanovení o dobrovolném zrušení pojistky pojištěncem a pojistka nemůže být použita jako zajištění;
c) zaměstnaneckých systémů sociálního, starobního nebo podobného zabezpečení, které poskytují důchod, pokud jsou příspěvky placeny srážkou ze mzdy a pravidla systému nedovolují postoupení členského podílu v rámci příslušného systému;
d) elektronických peněz ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/46/ES ze dne 18 září 2000 o přístupu k činnosti institucí elektronických peněz, o jejím výkonu a o obezřetnostním dohledu nad touto činností [16], pokud nejvyšší částka uložená na médiu nepřekročí 150 EUR a toto médium nelze dobíjet, nebo pokud lze médium dobíjet, je pro kalendářní rok stanoven celkový limit transakcí ve výši 2500 EUR, s výjimkou případů, kdy majitel v témže kalendářním roce zpětně vymění částku 1000 EUR nebo vyšší, jak je uvedeno v článku 3 směrnice 2000/46/ES,
nebo ohledně jiných produktů nebo transakcí, které představují nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu a splňují technická kritéria stanovená v souladu s čl. 40 odst. 1 písm. b).
Článek 12
Pokud Komise přijme rozhodnutí podle čl. 40 odst. 4, zakáží členské státy institucím a osobám, na které se vztahuje tato směrnice, aby uplatňovaly zjednodušenou hloubkovou kontrolu na úvěrové a finanční instituce nebo kótované společnosti z dotyčných třetích zemí nebo na jiné subjekty na základě situací, které splňují technická kritéria stanovená v souladu s čl. 40 odst. 1 písm. b).
ODDÍL 3
Zesílená hloubková kontrola klienta
Článek 13
1. Členské státy vyžadují od institucí a osob, na které se vztahuje tato směrnice, aby na základě posouzení rizika uplatňovaly kromě opatření podle článků 7 a 8 a čl. 9 odst. 6 zesílenou hloubkovou kontrolu klienta v situacích, které vzhledem ke své povaze mohou představovat vyšší riziko praní peněz nebo financování terorismu, a alespoň v situacích uvedených v odstavcích 2, 3 a 4 a při jiných situacích představujících vysoké riziko praní peněz nebo financování terorismu, které splňují technická kritéria stanovená v souladu s čl. 40 odst. 1 písm. c).
2. Pokud klient není fyzicky přítomen pro účely zjištění totožnosti, členské státy od těchto institucí a osob vyžadují, aby přijaly zvláštní a přiměřená opatření kompenzující vyšší riziko, např. uplatněním jednoho nebo několika následujících opatření:
a) zajištěním, aby totožnost klienta byla prokázána prostřednictvím doplňujících dokladů, údajů nebo informací;
b) doplňkovými opatřeními pro ověření nebo potvrzení předložených dokladů nebo vyžadováním potvrzujícího osvědčení od úvěrové nebo finanční instituce, na kterou se vztahuje tato směrnice;
c) zajištěním, aby první platba z operací byla provedena prostřednictvím účtu otevřeného na jméno klienta u úvěrové instituce.
3. Pokud jde o přeshraniční korespondenční bankovní vztahy s respondenčními institucemi ze třetích zemí, členské státy od svých úvěrových institucí vyžadují, aby
a) shromáždily dostatek informací o respondenční instituci, aby plně porozuměly povaze podnikání respondenční instituce a z veřejně dostupných informací zjistily, jaká je pověst příslušné instituce a kvalita dohledu;
b) zhodnotily kontroly prováděné respondenční institucí s ohledem na boj proti praní peněz a financování terorismu;
c) získaly před navázáním nových korespondenčních bankovních vztahů souhlas od vyššího vedení;
d) dokumentovaly příslušné odpovědnosti každé instituce;
e) ujistily se s ohledem na platby prostřednictvím účtů, že respondenční úvěrová instituce ověřila totožnost klientů, kteří mají přímý přístup k účtům korespondenta, a provedla jejich průběžnou hloubkovou kontrolu, a že je schopna korespondenční instituci na žádost poskytnout příslušné údaje o hloubkové kontrole klienta.
4. Pokud jde o transakce nebo obchodní vztahy s politicky exponovanými osobami, které mají bydliště v jiném členském státě nebo ve třetí zemi, členské státy od institucí a osob, na které se vztahuje tato směrnice, vyžadují, aby
a) měly náležité postupy založené na hodnocení rizika pro zjištění, zda je klient politicky exponovanou osobou;
b) k navázání obchodních vztahů s takovými klienty měly souhlas vyššího vedení;
c) učinily odpovídající opatření pro zjištění zdroje majetku a zdroje finančních prostředků, jež jsou zapojeny do obchodního vztahu nebo transakce;
d) prováděly zesílenou průběžnou kontrolu obchodního vztahu.
5. Členské státy zakáží úvěrovým institucím, aby vstupovaly do korespondenčního bankovního vztahu s bankou nevyvíjející žádnou činnost nebo aby v takovém vztahu pokračovaly, a vyžadují, aby úvěrové instituce přijaly vhodná opatření pro zajištění toho, aby nevstupovaly do korespondenčního bankovního vztahu s bankou, o níž je známo, že umožňuje využívání svých účtů bankou nevyvíjející žádnou činnost, nebo aby v takovém vztahu nepokračovaly.
6. Členské státy zajistí, aby instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, věnovaly zvláštní pozornost jakékoliv hrozbě praní peněz nebo financování terorismu, která může vzniknout z produktů nebo transakcí, které mohou napomáhat anonymitě, a pokud to bude zapotřebí, přijaly opatření k zabránění jejich využití při praní peněz nebo financování terorismu.
ODDÍL 4
Plnění třetími osobami
Článek 14
Členské státy mohou povolit institucím a osobám, na které se vztahuje tato směrnice, aby se s ohledem na plnění požadavků stanovených v čl. 8. odst.
1 písm. a) až c) spolehly na třetí osoby. Konečná odpovědnost za splnění uvedených požadavků však zůstává na instituci nebo osobě, na kterou se vztahuje tato směrnice a jež se spoléhá na třetí osobu.
Článek 15
1. Pokud členský stát umožňuje, aby se na vnitrostátní úrovni spoléhalo jako na třetí osoby na úvěrové a finanční instituce uvedené v čl. 2 odst. 1 bodě 1 nebo 2, které se nacházejí na jeho území, umožní tento členský stát v každém případě institucím a osobám uvedeným v čl. 2 odst. 1, které se nacházejí na jeho území, aby v souladu s článkem 14 uznávaly a přijímaly výsledky hloubkové kontroly klienta podle čl. 8 odst. 1 písm. a) až c), provedené podle této směrnice institucí uvedenou v čl. 2 odst. 1 bodě 1 nebo 2 v jiném členském státě, s výjimkou směnáren a subjektů zajišťujících převody nebo zasílání peněz, která splňuje požadavky článků 16 a 18, a to i tehdy, pokud jsou dokumenty nebo údaje, na nichž jsou tyto požadavky založeny, jiné než dokumenty a údaje vyžadované v členském státě, ve kterém je zákazník přijímán.
2. Pokud členský stát umožňuje, aby se na vnitrostátní úrovni spoléhalo jako na třetí osoby na směnárny a subjekty zajišťující převody nebo zasílání peněz uvedené v čl. 3 bodě 2 písm. a), které se nacházejí na jeho území, umožní jim tento členský stát v každém případě, aby v souladu s článkem 14 uznávaly a přijímaly výsledky hloubkové kontroly klienta podle čl. 8 odst. 1 písm. a) až c), provedené podle této směrnice institucí stejné kategorie v jiném členském státě a splňující požadavky článků 16 a 18, a to i tehdy, pokud jsou dokumenty nebo údaje, na nichž jsou tyto požadavky založeny, jiné než dokumenty a údaje vyžadované v členském státě, ve kterém je zákazník přijímán.
3. Pokud členský stát připouští, aby se na vnitrostátní úrovni spoléhalo jako na třetí osoby na osoby uvedené v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. a) až c), které se nacházejí na jeho území, umožní jim tento členský stát v každém případě, aby podle článku 14 uznávaly a přijímaly výsledky hloubkové kontroly klienta podle čl. 8 odst. 1 písm. a) až c), provedené podle této směrnice osobou uvedenou v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. a) až c) v jiném členském státě a splňující požadavky článků 16 a 18, a to i tehdy, pokud jsou dokumenty nebo údaje, na nichž jsou tyto požadavky založeny, jiné než dokumenty nebo údaje vyžadované v členském státě, ve kterém je zákazník přijímán.
Článek 16
1. Pro účely tohoto oddílu se "třetími osobami" rozumějí instituce a osoby, které jsou uvedeny v článku 2, nebo rovnocenné instituce a osoby nacházející se ve třetí zemi, jež splňují tyto požadavky:
a) podléhají zákonné povinné profesní registraci;
b) uplatňují požadavky na hloubkovou kontrolu klienta a na uchovávání záznamů stanovené touto směrnicí nebo požadavky jim rovnocenné a nad dodržováním požadavků této směrnice z jejich strany je vykonáván dohled v souladu s kapitolou V oddílem 2, nebo se nacházejí ve třetí zemi, která ukládá požadavky rovnocenné těm, které jsou stanoveny touto směrnicí.
2. Členské státy informují Komisi a sebe navzájem o případech, kdy podle jejich názoru některá třetí země splňuje podmínky stanovené v odst. 1 písm. b).
Článek 17
Pokud Komise přijme rozhodnutí podle čl. 40 odst. 4, zakáží členské státy institucím a osobám, na které se vztahuje tato směrnice, aby s ohledem na plnění požadavků čl. 8 odst. 1 písm. a) až c) spoléhaly na třetí osoby z dotyčné třetí země.
Článek 18
1. Třetí osoby neprodleně zpřístupní informace vyžádané v souladu s požadavky čl. 8 odst. 1 písm. a) až c) instituci nebo osobě, na kterou se vztahuje tato směrnice a která zákazníka přijímá.
2. Příslušné kopie identifikačních a ověřovacích údajů a další příslušnou dokumentaci o totožnosti klienta nebo skutečného vlastníka zašle třetí osoba na vyžádání neprodleně instituci nebo osobě, na kterou se vztahuje tato směrnice a která zákazníka přijímá.
Článek 19
Tento oddíl se nevztahuje na vztahy s externími poskytovateli služeb nebo s agenturami, u nichž má být na základě smluvního uspořádání externí poskytovatel služby nebo agent považován za součást instituce nebo osoby, na kterou se vztahuje tato směrnice.
KAPITOLA III
OZNAMOVACÍ POVINNOSTI
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 20
Členské státy vyžadují, aby instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, věnovaly zvláštní pozornost jakékoliv činnosti, kterou podle její povahy považují za činnost, u níž je zvlášť pravděpodobné, že souvisí s praním peněz nebo financováním terorismu, a zejména složitým nebo neobvykle velkým transakcím a všem neobvyklým typům transakcí, které nemají zjevný ekonomický nebo patrný zákonný účel.
Článek 21
1. Každý členský stát zřídí finanční zpravodajskou jednotku, aby mohl účinně bojovat proti praní peněz a financování terorismu.
2. Tato finanční zpravodajská jednotka se zřídí jako ústřední vnitrostátní jednotka.
Je odpovědná za přijímání oznámení obsahujících informace, které se týkají možného praní peněz či možného financování terorismu nebo které jsou vyžadovány vnitrostátními právními předpisy, (a v možném rozsahu za vyžadování takových oznámení), jejich analyzování a předávání příslušným orgánům.
Pro plnění jejích úkolů jsou jí poskytnuty odpovídající zdroje.
3. Členské státy zajistí, aby finanční zpravodajská jednotka měla včasný, přímý nebo nepřímý přístup k informacím z oblasti finanční, správní a z oblasti trestního řízení, které potřebuje pro řádné plnění svých úkolů.
Článek 22
1. Členské státy vyžadují od institucí a osob, na které se vztahuje tato směrnice, a případně od jejich ředitelů a zaměstnanců, aby plně spolupracovali:
a) okamžitým informováním finanční zpravodajské jednotky, a to z vlastního podnětu, pokud instituce nebo osoba, na kterou se vztahuje tato směrnice, ví, má podezření nebo má přiměřené důvody pro podezření, že dochází nebo došlo k praní peněz nebo k financování terorismu nebo k pokusům o ně;
b) okamžitým poskytováním všech potřebných informací finanční zpravodajské jednotce na její žádost, a to v souladu s postupy stanovenými příslušnými právními předpisy.
2. Informace podle odstavce 1 se předávají finanční zpravodajské jednotce členského státu, na jehož území se instituce nebo osoba předávající tyto informace nachází.
Tyto informace obvykle předává osoba nebo osoby určené v souladu s postupy stanovenými v článku 34.
Článek 23
1. Odchylně od čl. 22 odst. 1 mohou členské státy v případě osob uvedených v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. a) a b) určit příslušný orgán stavovské samosprávy příslušné profese jako orgán, který má být informován v prvním stupni namísto finanční zpravodajské jednotky. Aniž je dotčen odstavec 2, předá v takových případech určený orgán stavovské samosprávy informace neprodleně a v úplném rozsahu finanční zpravodajské jednotce.
2. Členské státy nejsou povinny uplatňovat povinnosti stanovené v čl. 22 odst. 1 na notáře, samostatně výdělečně činné právníky, auditory, externí účetní a daňové poradce, pokud jde o informace, které příslušníci těchto profesí obdrží od svého klienta nebo které o klientovi získají během zjišťování jeho právního postavení, během jeho obhajoby nebo zastupování v soudním řízení nebo v souvislosti s takovým řízením, včetně poradenství ohledně zahájení soudního řízení nebo vyhnutí se soudnímu řízení, ať jsou takovéto informace obdrženy nebo získány před tímto řízením, během něj nebo po něm.
Článek 24
1. Členské státy vyžadují od institucí a osob, na které se vztahuje tato směrnice, aby se zdržely provádění transakcí, o nichž vědí nebo u nichž mají podezření, že souvisejí s praním peněz nebo financováním terorismu, dokud nedokončí nezbytné kroky podle čl. 22 odst. 1 písm. a). V souladu s právními předpisy členských států lze vydat příkaz k neprovedení operace.
2. Je-li podezření, že transakce vede k praní peněz nebo financování terorismu, a pokud se jejího provedení nelze takto zdržet nebo by takové zdržení pravděpodobně zmařilo úsilí sledovat příjemce operace podezřelé z praní peněz nebo financování terorismu, vyrozumí dotyčné instituce a osoby finanční zpravodajskou jednotku okamžitě po jejím provedení.
Článek 25
1. Členské státy zajistí, aby v případě, že příslušné orgány podle článku 37 odhalí během kontrol prováděných u institucí a osob, na které se vztahuje tato směrnice, nebo jakýmkoliv jiným způsobem skutečnosti, které mohou souviset s praním peněz nebo financováním terorismu, tyto orgány neprodleně informovaly finanční zpravodajskou jednotku.
2. Členské státy zajistí, aby orgány dohledu zmocněné právním předpisem k dohledu nad burzou, devizovým trhem a trhem s finančními deriváty informovaly finanční zpravodajskou jednotku, jestliže odhalí skutečnosti, které by mohly souviset s praním peněz nebo financováním terorismu.
Článek 26
Sdělení informací uvedených v článcích 22 a 23, provedené v dobré víře podle čl. 22 odst. 1 a článku 23 institucí nebo osobou, na kterou se vztahuje tato směrnice, nebo zaměstnancem či ředitelem takové instituce nebo osoby se nepovažuje za porušení jakéhokoliv omezení prozrazovat informace uloženého smlouvou nebo právními či správními předpisy a nezakládá jakoukoli odpovědnost dotyčné instituce nebo osoby ani jejích ředitelů nebo zaměstnanců.
Článek 27
Členské státy přijmou veškerá vhodná opatření, aby zaměstnance institucí nebo osob, na které se vztahuje tato směrnice, kteří podají oznámení o podezřeních na praní peněz nebo financování terorismu buď interně nebo finanční zpravodajské jednotce, ochránily před hrozbami nebo nepřátelskými činy.
ODDÍL 2
Zákaz sdělení informací
Článek 28
1. Instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, a jejich ředitelé a zaměstnanci nesmí sdělit dotyčnému klientovi ani jiným třetím osobám informace o skutečnosti, že byly v souladu s články 22 a 23 předány informace finanční zpravodajské jednotce, ani že je nebo může být vedeno šetření týkající se praní peněz nebo financování terorismu.
2. Zákaz uvedený v odstavci 1 nezahrnuje sdělení informací příslušným orgánům uvedeným v článku 37, včetně orgánů stavovské samosprávy, nebo sdělení informací pro účely prosazování práva.
3. Zákaz uvedený v odstavci 1 nebrání sdělování informací mezi institucemi z členských států nebo třetích zemí, které splňují podmínky stanovené v čl. 11 odst. 1, pokud tyto instituce náleží do stejné skupiny ve smyslu čl. 2 odst. 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu [17].
4. Zákaz uvedený v odstavci 1 nebrání sdělování informací mezi osobami uvedenými v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. a) a b) z členských států nebo třetích zemí, které ukládají požadavky rovnocenné s požadavky této směrnice, pokud tyto osoby vykonávají svou profesní činnost, jako zaměstnanci nebo jinak, v rámci téže právnické osoby nebo téže sítě. Pro účely tohoto článku se "sítí" rozumí širší struktura, k níž osoba patří a která sdílí společné vlastníky, společné vedení nebo společnou kontrolu dodržování příslušných předpisů.
5. U institucí nebo osob uvedených v čl. 2 odst. 1 bodě 1, 2 a bodě 3 písm. a) a b) nebrání zákaz uvedený v odstavci 1 v případech, které se týkají stejného klienta a stejné transakce a na nichž se podílí dvě nebo více institucí nebo osob, sdělování informací mezi dotyčnými institucemi nebo osobami, pokud se nacházejí v členském státě nebo třetí zemi, která ukládá požadavky rovnocenné s požadavky této směrnice, a pokud jsou ze stejné profesní kategorie a vztahují se na ně rovnocenné povinnosti o zachování profesního tajemství a ochrany osobních údajů. Sdělené informace se použijí výhradně pro účely předcházení praní peněz a financování terorismu.
6. Pokud se osoby uvedené v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. a) a b) snaží odradit klienta od zapojení do nedovolené činnosti, nepovažuje se jejich jednání za sdělení informací ve smyslu odstavce 1.
7. Členské státy informují Komisi a sebe navzájem o případech, kdy podle jejich názoru třetí země splňuje podmínky stanovené v odstavcích 3, 4 nebo 5.
Článek 29
Pokud Komise přijme rozhodnutí podle čl. 40 odst. 4, zakáží členské státy předávání informací mezi institucemi a osobami, na něž se vztahuje tato směrnice, a osobami z dotyčné třetí země.
KAPITOLA IV
UCHOVÁVÁNÍ ZÁZNAMŮ A STATISTICKÉ ÚDAJE
Článek 30
Členské státy vyžadují od institucí a osob, na které se vztahuje tato směrnice, aby uchovávaly následující dokumenty a informace, použitelné při jakémkoliv šetření nebo analýze možného praní peněz nebo financování terorismu prováděných finanční zpravodajskou jednotkou nebo jiným příslušným orgánem podle vnitrostátních právních předpisů:
a) v případě hloubkové kontroly klienta kopii nebo údaje o požadovaném dokladu, a to po dobu nejméně pěti let od zániku jejich obchodního vztahu s klientem;
b) v případě obchodních vztahů a transakcí podpůrné dokumenty a záznamy skládající se z prvopisů dokumentů nebo kopií přípustných pro účely soudního řízení podle platných vnitrostátních právních přepisů, a to po dobu nejméně pěti let od provedení transakcí nebo zániku obchodního vztahu.
Článek 31
1. Členské státy vyžadují od úvěrových a finančních institucí, na které se vztahuje tato směrnice, aby ve svých pobočkách a většinově vlastněných dceřiných společnostech nacházejících se ve třetích zemích případně uplatňovaly opatření pro hloubkovou kontrolu klienta a uchovávání záznamů, která jsou alespoň rovnocenná opatřením stanoveným v této směrnici.
Pokud právní předpisy třetí země nedovolují uplatňování takových rovnocenných opatření, členské státy od dotčených úvěrových a finančních institucí vyžadují, aby v tomto smyslu informovaly příslušné orgány domovského členského státu.
2. Členské státy a Komise se vzájemně informují o případech, kdy právní předpisy třetí země nedovolují uplatňování opatření požadovaných podle odst. 1 prvního pododstavce, a k nalezení řešení může být podniknuta koordinovaná akce.
3. Členské státy vyžadují, aby v případech, kdy právní předpisy třetí země nedovolují uplatňování opatření požadovaných podle odst. 1 prvního pododstavce, přijala úvěrová nebo finanční instituce doplňková opatření k účinnému zvládání rizika praní peněz nebo financování terorismu.
Článek 32
Členské státy vyžadují, aby jejich úvěrové a finanční instituce měly k dispozici systémy, které jim v souladu s vnitrostátním právem umožní úplně a rychle zodpovědět dotazy finanční zpravodajské jednotky nebo jiných orgánů, zda udržují nebo v předchozích pěti letech udržovaly obchodní vztah s konkrétními fyzickými nebo právnickými osobami, a o povaze tohoto vztahu.
Článek 33
1. Členské státy zajistí, že jsou schopny přezkoumávat účinnost svých systémů pro boj proti praní peněz nebo financování terorismu, a to vedením úplné statistiky o otázkách důležitých pro účinnost takových systémů.
2. Taková statistika zahrnuje alespoň počet oznámení o podezřelých transakcích, která byla podána finanční zpravodajské jednotce, následný postup na základě těchto oznámení a na ročním základě uvádí také počet šetřených případů, počet trestně stíhaných osob, počet osob odsouzených za trestné činy praní peněz nebo financování terorismu a objem zmrazeného, zadrženého nebo zabaveného majetku.
3. Členské státy zajistí zveřejňování komplexních přehledů těchto statistických zpráv.
KAPITOLA V
DONUCOVACÍ OPATŘENÍ
ODDÍL 1
Vnitřní postupy, školení a zpětná vazba
Článek 34
1. Členské státy vyžadují, aby instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, zavedly přiměřené a vhodné metody a postupy pro hloubkovou kontrolu klienta, podávání oznámení, uchovávání záznamů, vnitřní kontrolu, posuzování rizik, řízení rizik, zajišťování kontroly dodržování příslušných předpisů a komunikaci, aby předešly a zabránily operacím souvisejícím s praním peněz nebo financováním terorismu.
2. Členské státy vyžadují od úvěrových a finančních institucí, na něž se vztahuje tato směrnice, aby příslušné metody a postupy případně sdělily pobočkám nebo většinově vlastněným dceřiným společnostem ve třetích zemích.
Článek 35
1. Členské státy vyžadují, aby instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, přijaly vhodná opatření, aby jejich příslušní zaměstnanci byli obeznámeni s předpisy platnými na základě této směrnice.
Tato opatření zahrnují účast jejich příslušných zaměstnanců na zvláštních průběžných školicích programech, které jim pomohou rozpoznávat operace, jež mohou souviset s praním peněz nebo financováním terorismu, a rovněž jim poskytnout pokyny, jak v takových případech postupovat.
Pokud fyzická osoba spadající do kterékoliv z kategorií uvedených v čl. 2 odst. 1 bodě 3 provozuje svou profesní činnost jako zaměstnanec právnické osoby, vztahují se povinnosti stanovené v tomto oddíle spíše na tuto právnickou osobu než na dotyčnou fyzickou osobu.
2. Členské státy zajistí, aby instituce a osoby, na které se vztahuje tato směrnice, měly přístup k aktuálním informacím o praktikách těch, které perou peníze a financují terorismus, a o náznacích vedoucích k rozpoznání podezřelých transakcí.
3. Členské státy zajistí, aby byla, kdykoli je to možné, poskytována včasná zpětná vazba o účinnosti oznámení o podezření na praní peněz nebo financování terorismu a o následném šetření.
ODDÍL 2
Dohled
Článek 36
1. Členské státy stanoví, že směnárny a poskytovatelé služeb pro svěřenectví a obchodní společnosti musí mít licenci nebo registraci a že kasina musí mít licenci, aby mohli podnikat legálně.
Aniž jsou dotčeny budoucí právní předpisy Společenství, členské státy stanoví, že subjekty zajišťující převody nebo zasílání peněz musí mít licenci nebo registraci, aby mohly podnikat legálně.
2. Členské státy od příslušných orgánů vyžadují, aby odmítly vydání licence nebo registraci subjektů uvedených v odstavci 1, pokud nejsou přesvědčeny, že osoby, které ve skutečnosti řídí nebo budou řídit podnikání takových subjektů, nebo skuteční vlastníci takových subjektů jsou způsobilé a řádné osoby.
Článek 37
1. Členské státy od příslušných orgánů vyžadují, aby alespoň účinně sledovaly dodržování požadavků této směrnice institucemi a osobami, na které se vztahuje, a přijaly nezbytná opatření s cílem dodržování těchto požadavků.
2. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly odpovídající pravomoci, včetně pravomoci vyžadovat předložení veškerých informací potřebných ke sledování dodržování příslušných právních předpisů a provádění kontrol, a měly odpovídající zdroje pro výkon svých funkcí.
3. V případě úvěrových a finančních institucí a kasin mají příslušné orgány silnější pravomoci týkající se dohledu, zejména možnost provádět kontroly na místě.
4. V případě fyzických a právnických osob uvedených v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. a) až e) mohou členské státy povolit, aby se funkce uvedené v odstavci 1 vykonávaly na základě zhodnocení rizik.
5. V případě osob uvedených v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. a) a b) mohou členské státy povolit, aby funkce uvedené v odstavci 1 vykonávaly orgány stavovské samosprávy, splňují-li požadavky odstavce 2.
ODDÍL 3
Spolupráce
Článek 38
Komise poskytne pomoc potřebnou pro usnadnění koordinace, včetně výměny informací mezi finančními zpravodajskými jednotkami v rámci Společenství.
ODDÍL 4
Sankce
Článek 39
1. Členské státy zajistí, aby fyzické a právnické osoby, na něž se vztahuje tato směrnice, byly postižitelné za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice.
Sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
2. Aniž je dotčeno právo členských států ukládat trestní sankce, zajistí členské státy v souladu se svým vnitrostátním právem, aby vůči úvěrovým a finančním institucím mohla být v případě porušení vnitrostátních předpisů, přijatých na základě této směrnice, přijata vhodná správní opatření nebo jim v takovém případě mohly být uloženy správní sankce.
Členské státy zajistí, aby tato opatření nebo sankce byly účinné, přiměřené a odrazující.
3. Členské státy zajistí, aby právnické osoby byly postižitelné alespoň za protiprávní jednání podle odstavce 1, kterých se v jejich prospěch dopustila osoba jednající samostatně nebo jako člen orgánu této právnické osoby, která má v rámci této právnické osoby vedoucí postavení na základě
a) pravomoci zastupovat tuto právnickou osobu;
b) pravomoci přijímat rozhodnutí jménem této právnické osoby nebo
c) pravomoci vykonávat kontrolu v rámci této právnické osoby.
4. Kromě případů již upravených v odstavci 3 členské státy zajistí, aby právnické osoby byly postižitelné v případech, kdy nedostatečný dohled nebo nedostatečná kontrola ze strany osoby uvedené v odstavci 3 umožnila osobě jí podřízené dopustit se ve prospěch právnické osoby protiprávního jednání podle odstavce 1.
KAPITOLA VI
PROVÁDĚCÍ OPATŘENÍ
Článek 40
1. Aby bylo možné při boji proti praní peněz nebo financování terorismu vzít v úvahu technický rozvoj a zajistit jednotné provádění této směrnice, může Komise v souladu s postupem podle čl. 41 odst. 2 přijmout prováděcí opatření pro:
a) vyjasnění technických aspektů definic v čl. 3 odst. 2 písm. a) a d) a dále v čl. 3 odst. 6, 7, 8, 9 a 10;
b) stanovení technických kritérií pro hodnocení, zda situace představují nízké riziko praní peněz nebo financování terorismu podle čl. 11 odst. 2 a 5;
c) stanovení technických kritérií pro hodnocení, zda situace představují vysoké riziko praní peněz nebo financování terorismu podle článku 13;
d) stanovení technických kritérií pro posouzení otázky, zda je v souladu s čl. 2 odst. 2 odůvodněné neuplatňovat tuto směrnici na některé fyzické nebo právnické osoby, které se zabývají finanční činností příležitostně nebo ve velmi omezené míře.
2. V každém případě Komise přijme první prováděcí opatření týkající se odst. 1 písm. b) a d) do 15. června 2006.
3. Komise v souladu s postupem podle čl. 41 odst. 2 upraví částky uvedené v čl. 2 odst. 1 bodě 3 písm. e), v čl. 7 písm. b), v čl. 10 odst. 1 a v čl. 11 odst.5 písm. a) a d), přičemž vezme v úvahu právní předpisy Společenství, hospodářský vývoj a změny mezinárodních norem.
4. Pokud Komise zjistí, že některá třetí země nesplňuje podmínky stanovené v čl. 11 odst. 1 nebo 2, čl. 28 odst. 3, 4 nebo 5 nebo v opatřeních přijatých v souladu s odst. 1 písm. b) nebo čl. 16 odst. 1. písm. b), nebo že právní předpisy třetí země nepovolují uplatňování opatření požadovaných podle čl. 31 odst. 1 prvního pododstavce, přijme o tom v souladu s postupem podle čl. 41 odst. 2 rozhodnutí..
Článek 41
1. Komisi je nápomocen Výbor pro předcházení praní peněz a financování terorismu (dále jen "výbor").
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 tohoto rozhodnutí, a to za předpokladu, že prováděcí opatření přijatá tímto postupem nemění základní ustanovení této směrnice.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je tři měsíce.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
4. Aniž jsou dotčena již přijatá prováděcí opatření, je provádění ustanovení této směrnice týkajících se přijímání technických pravidel a rozhodnutí postupem podle odstavce 2 pozastaveno po dobu čtyř let od vstupu této směrnice v platnost.
Na návrh Komise mohou Evropský parlament a Rada příslušná ustanovení prodloužit v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy a za tímto účelem je před uplynutím tohoto čtyřletého období přezkoumají.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Do 15. prosince 2009 a alespoň každé tři roky poté vypracuje Komise zprávu o provádění této směrnice a předloží ji Evropskému parlamentu a Radě.
Do první zprávy Komise zahrne zvláštní přezkum zacházení s advokáty a jinými samostatně výdělečně činnými právníky.
Článek 43
Do 15. prosince 2010 Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě zprávu o procentuálních prazích v čl. 3 odst. 6, přičemž zejména zohlední možné výhody a následky snížení procentuálních hodnot uvedených v čl. 3 odst. 6 písm. a) podbodě i), a v čl. 3 odst. 6 písm. b) podbodech i) a iii) z 25 % na 20 %. Na základě této zprávy může Komise předložit návrh na změnu této směrnice.
Článek 44
Směrnice 91/308/EHS se zrušuje.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou uvedenou v příloze.
Článek 45
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 15. prosince 2007.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními této směrnice a přijatými vnitrostátními předpisy.
Tato opatření přijatá členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 46
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské Unie.
Článek 47
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 26. října 2005.
Směrnice Komise 2005/61/ES
ze dne 30. září 2005,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost a oznamování závažných nežádoucích reakcí a událostí
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES ze dne 27. ledna 2003 , kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, vyšetření, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES [1], a zejména na čl. 29 odst. 2 písm. a) a i) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/98/ES stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr a vyšetření lidské krve a krevních složek bez ohledu na jejich zamýšlený účel, a pro zpracování, skladování a distribuci, pokud jsou určeny pro transfuzi, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany lidského zdraví.
(2) Aby se předcházelo přenosu onemocnění krví a krevními složkami a aby se zajistila rovnocenná úroveň jakosti a bezpečnosti, vyzývá směrnice 2002/98/ES k vytvoření specifických technických požadavků týkajících se sledovatelnosti, postupu Společenství pro oznamování závažných nežádoucích reakcí a závažných nežádoucích událostí a oznamovacího formuláře.
(3) Oznamování podezření na závažné nežádoucí reakce nebo závažné nežádoucí události je třeba podávat příslušnému orgánu ihned po jeho zjištění.
Tato směrnice proto stanoví oznamovací formulář s vymezením potřebných minimálních údajů, aniž je dotčena způsobilost členského státu ponechat si nebo zavést na svém území přísnější ochranná opatření, která jsou v souladu s ustanoveními Smlouvy podle čl. 4. odst.
(4) Tato směrnice stanoví uvedené technické požadavky, přičemž se zohledňuje doporučení Rady 98/463/ES ze dne 29. června 1998 o vhodnosti dárců krve a krevní plazmy a vyšetřování darované krve v Evropském společenství [2], směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [3], směrnice Komise 2004/33/ES ze dne 22. března 2004, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES, pokud jde o některé technické požadavky na krev a krevní složky [4], a některá doporučení Rady Evropy.
(5) Krev a krevní složky dovážené ze třetích zemí, a to i krev a krevní složky používané jako výchozí materiál nebo surovina pro výrobu léčivých přípravků z lidské krve a z lidské plazmy určených pro distribuci ve Společenství, by tedy měly splňovat rovnocenné standardy Společenství a specifikace Společenství týkající se sledovatelnosti a požadavků na oznamování závažných nežádoucích reakcí a závažných nežádoucích událostí stanovených v této směrnici.
(6) Je nezbytné stanovit společné definice pro odbornou terminologii, aby se zajistilo konsistentní provedení směrnice 2002/98/ES.
(7) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného směrnicí 2002/98/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "sledovatelností" schopnost vysledovat každou jednotlivou jednotku krve nebo krevní složky z ní získané od dárce po její konečné určení, bez ohledu na to, zda jde o příjemce, výrobce léčivých přípravků nebo o znehodnocení, a naopak;
b) "oznamujícím zařízením" transfuzní zařízení, nemocniční krevní banka nebo zařízení, kde se provádí transfuze, které oznamuje závažné nežádoucí reakce a/nebo závažné nežádoucí události příslušnému orgánu;
c) "příjemcem" osoba, která obdržela transfuzi krve nebo krevních složek;
d) "vydáním" poskytnutí krve nebo krevní složky transfuzním zařízením nebo krevní bankou nemocnice příjemci pro transfuzi;
e) "přisuzovatelností" pravděpodobnost, že závažná nežádoucí reakce u příjemce může být připsána krvi nebo krevní složce z transfuze nebo že závažná nežádoucí reakce u dárce může být připsána procesu darování;
f) "zařízeními" nemocnice, kliniky, výrobci a biologicko-zdravotnické výzkumné ústavy, kterým může být dodávána krev nebo krevní složky.
Článek 2
Sledovatelnost
1. Členské státy zajistí sledovatelnost krve a krevních složek prostřednictvím přesných identifikačních postupů, udržování záznamů a vhodného systému označování.
2. Členské státy zajistí, aby systém sledovatelnosti zavedený v transfuzním zařízení umožňoval vysledování krevních složek k jejich umístění a etapě zpracování.
3. Členské státy zajistí, aby každé transfuzní zařízení mělo zavedený systém pro jednoznačnou identifikaci každého dárce, každé odebrané jednotky krve a každé připravené krevní složky bez ohledu na její zamýšlené určení, jakož i zařízení, kterým byla dotyčná krevní složka dodána.
4. Členské státy zajistí, aby všechna zařízení měla zavedený systém evidence každé přijaté jednotky krve nebo krevní složky, ať byla zpracována na místě či nikoliv, a konečného určení této přijaté jednotky, ať se jedná o transfuzi, odstranění nebo vrácení distribuujícímu transfuznímu zařízení.
5. Členské státy zajistí, aby každé transfuzní zařízení mělo jedinečný identifikační kód, který umožní, aby bylo přesně spojeno s každou jednotkou krve, kterou odebralo, a s každou krevní složkou, kterou připravilo.
Článek 3
Postup ověřování při vydávání krve nebo krevních složek
Členské státy zajistí, aby transfuzní zařízení nebo nemocniční krevní banky měly při vydávání jednotek krve nebo krevních složek k transfuzi zavedený postup ověřování toho, že každá vydaná jednotka byla použita k transfuzi pro zamýšleného příjemce nebo, pokud nebyla použita k transfuzi, toho, jak s ní bylo následně naloženo.
Článek 4
Evidence údajů o sledovatelnosti
Členské státy zajistí, aby transfuzní zařízení, nemocniční krevní banky nebo zařízení uchovávaly údaje stanovené v příloze I na vhodném a čitelném nosiči alespoň po dobu 30 let, aby se zajistila sledovatelnost.
Článek 5
Oznamování závažných nežádoucích reakcí
1. Členské státy zajistí, aby zařízení, kde dochází ke transfuzi, měla zavedené postupy pro evidenci transfuzí a pro neprodlené oznamování transfuzním zařízením veškeré závažné nežádoucí reakce pozorované u příjemců během transfuze nebo po transfuzi, které je možno přisoudit jakosti nebo bezpečnosti krve nebo krevních složek.
2. Členské státy zajistí, aby oznamující zařízení měla zavedené postupy pro oznamování příslušnému orgánu ihned, jakmile se je dozví, veškerých relevantních informací o podezřeních na závažné nežádoucí reakce.
Používají se k tomu oznamovací formuláře stanovené v části A a části C přílohy II.
3. Členské státy zajistí, aby oznamující zařízení:
a) oznamovala příslušnému orgánu veškeré relevantní informace o závažných nežádoucích reakcích stupně přisuzovatelnosti 2 nebo 3 ve smyslu části B přílohy II, jež lze přisoudit jakosti a bezpečnosti krve a krevních složek;
b) oznamovala příslušnému orgánu každý případ přenosu infekčního agens krví nebo krevními složkami, jakmile se o něm dozví;
c) popisovala opatření učiněná ohledně ostatních dotčených krevních složek, které byly distribuovány pro transfuzi nebo pro použití jako plazma pro frakcionaci;
d) hodnotila podezření na závažné nežádoucí reakce podle stupňů přisuzovatelnosti stanovených v části B přílohy II;
e) po uzavření šetření vyplnila oznámení o závažné nežádoucí reakci za použití formuláře v části C přílohy II;
f) každoročně předkládala úplnou zprávu o závažných nežádoucích reakcích příslušnému orgánu za použití formuláře v části D přílohy II.
Článek 6
Oznamování závažných nežádoucích událostí
1. Členské státy zajistí, aby transfuzní zařízení a nemocniční krevní banky měly zavedeny postupy pro evidenci všech závažných nežádoucích událostí, jimiž může být dotčena jakost nebo bezpečnost krve a krevních složek.
2. Členské státy zajistí, aby oznamující zařízení měla zavedeny postupy pro oznamování za pomoci oznamovacího formuláře stanoveného v části A přílohy III příslušnému orgánu ihned, jakmile se je dozví, veškerých relevantních informací o závažných nežádoucích událostech, jež mohou ohrozit jiné dárce nebo příjemce kromě osob přímo zúčastněných na dotyčné události.
3. Členské státy zajistí, aby oznamující zařízení:
a) hodnotila závažné nežádoucí události tak, aby identifikovala v procesu příčiny, jimž lze předejít;
b) po uzavření šetření podala oznámení o závažné nežádoucí události za použití formuláře v části B přílohy III;
c) každoročně předkládala úplnou zprávu o závažných nežádoucích událostech příslušnému orgánu za použití formuláře v části C přílohy III.
Článek 7
Požadavky na dovezenou krev a dovezené krevní složky
1. Členské státy zajistí, aby při dovozu krve a krevních složek z transfuzních zařízení ze třetích zemí byl zaveden systém sledovatelnosti rovnocenný systému stanovenému v čl. 2 odst. 2 až 5.
2. Členské státy zajistí, aby pro dovoz krve a krevních složek z transfuzních zařízení ze třetích zemí byl zaveden systém oznamování rovnocenný systému stanovenému v článcích 5 a 6.
Článek 8
Výroční zprávy
Členské státy předkládají Komisi do 30. června následujícího roku výroční zprávu o oznámení závažných nežádoucích reakcí a událostí, které obdržel příslušný orgán, za použití formulářů v části D přílohy II a části C přílohy III.
Článek 9
Sdělování informací mezi příslušnými orgány
Členské státy zajistí, aby si jejich příslušné orgány navzájem sdělovaly veškeré relevantní informace ohledně závažných nežádoucích reakcí a závažných nežádoucích událostí s cílem zaručit, aby krev nebo krevní složky, o nichž je známo, že jsou vadné, nebo u nichž je podezření, že jsou vadné, byly staženy z používání a odstraněny.
Článek 10
Provedení
1. Aniž je dotčen článek 7 směrnice 2002/98/ES, uvedou členské státy v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. srpna 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 11
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/62/ES
ze dne 30. září 2005,
kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES, pokud jde o standardy a specifikace Společenství vztahující se k systému jakosti pro transfuzní zařízení
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr, vyšetření, zpracování, skladování a distribuci lidské krve a krevních složek a kterou se mění směrnice 2001/83/ES [1], a zejména na čl. 29 odst. 2 písm. h) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2002/98/ES stanoví standardy jakosti a bezpečnosti pro odběr a vyšetření lidské krve a krevních složek bez ohledu na jejich zamýšlený účel a pro jejich zpracování, skladování a distribuci, pokud jsou určeny k transfuzi, aby byla zajištěna vysoká úroveň ochrany lidského zdraví.
(2) S cílem předcházet přenosu onemocnění krví a krevními složkami a zajistit stejnou úroveň jakosti a bezpečnosti krve a krevních složek vyzývá směrnice 2002/98/ES ke stanovení specifických technických požadavků včetně standardů Společenství a specifikací vztahujících se k systému jakosti pro transfuzní zařízení.
(3) Systém jakosti pro transfuzní zařízení by měl zahrnovat zásady řízení jakosti, zabezpečování jakosti a stálého zlepšování jakosti a měl by se vztahovat na zaměstnance, prostory a zařízení, dokumentaci, odběr, vyšetření a zpracování, skladování a distribuci, řízení smluvních vztahů, případy neshody a vnitřní inspekce, kontrolu jakosti, stahování krve a krevních složek z oběhu a vnější a vnitřní audit.
(4) Tato směrnice stanoví zmíněné technické požadavky, které zohledňují doporučení Rady 98/463/ES ze dne 29. června 1998 o způsobilosti dárců krve a plazmy a screeningu darované krve v Evropském společenství [2], směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků [3], směrnici Komise 2003/94/ES ze dne 8. října 2003, kterou se stanoví zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi pro humánní léčivé přípravky a hodnocené humánní léčivé přípravky [4], směrnici Komise 2004/33/ES ze dne 22. března 2004, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/98/ES, pokud jde o určité technické požadavky na krev a krevní složky [5], některá doporučení Rady Evropy, monografie Evropského lékopisu, zejména pokud jde o krev a krevní složky použité jako výchozí materiály pro výrobu hromadně vyráběných léčivých přípravků, doporučení Světové zdravotnické organizace a mezinárodní zkušenosti v této oblasti.
(5) S cílem zajistit co nejvyšší jakost a bezpečnost krve a krevních složek by měl být vypracován soubor pokynů pro správnou praxi, který by podporoval požadavky na systém jakosti v transfuzních zařízeních a přitom plně zohledňoval podrobné pokyny uvedené v článku 47 směrnice 2001/83/ES, aby se zajistilo, že jsou dodržovány standardy požadované pro léčivé přípravky.
(6) Krev a krevní složky dovážené ze třetích zemí, včetně těch použitých jako výchozí materiál nebo surovina pro výrobu léčivých přípravků pocházejících z lidské krve a z lidské plazmy určených k distribuci ve Společenství, by měly splňovat rovnocenné standardy a specifikace Společenství vztahující se k systému jakosti pro transfuzní zařízení, jak jsou stanoveny v této směrnici.
(7) Je třeba upřesnit, že systém jakosti se má vztahovat na všechnu krev a krevní složky v oběhu ve Společenství, a že by proto členské státy měly zajistit, aby byl pro krev a krevní složky pocházející ze třetích zemí zaveden v transfuzních zařízeních systém jakosti pro etapy předcházející dovozu, jenž by byl rovnocenný systému jakosti stanovenému touto směrnicí.
(8) Je nezbytné vymezit společné definice technických pojmů, aby se zajistilo jednotné provádění směrnice 2002/98/ES.
(9) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného směrnicí 2002/98/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Definice
Pro účely této směrnice se:
a) "standardem" rozumí požadavky, které slouží jako základ pro srovnání;
b) "specifikací" rozumí popis kritérií, která musejí být splněna, aby bylo dosaženo požadovaného standardu jakosti;
c) "systémem jakosti" rozumí organizační struktura, povinnosti, postupy, procesy a zdroje k provádění řízení jakosti;
d) "řízením jakosti" rozumí koordinované činnosti pro řízení a kontrolu organizace s ohledem na jakost na všech úrovních v rámci transfuzního zařízení;
e) "kontrolou jakosti" rozumí součást systému jakosti zaměřená na splnění požadavků na jakost;
f) "zabezpečením jakosti" rozumí veškeré činnosti od odběru krve k distribuci, které mají zajistit, že krev a krevní složky mají jakost požadovanou pro zamýšlené využití;
g) "sledováním" rozumí proces šetření zprávy o podezřeních na nežádoucí reakce související s transfuzí u příjemce s cílem identifikovat dárce, který je potenciálním původcem této reakce;
h) "písemnými postupy" rozumí kontrolované dokumenty, které popisují, jak mají být konkrétní operace prováděny;
i) "mobilní stanicí" rozumí dočasné či pojízdné prostory používané pro odběr krve a krevních složek, které se nacházejí mimo transfuzní zařízení, avšak jsou pod jeho kontrolou;
j) "zpracováním" rozumí jakýkoli krok v přípravě krevních složek, který je proveden mezi odběrem krve a výdejem krevní složky;
k) "správnou praxí" rozumí veškeré prvky zavedené praxe, které společně povedou ke konečnému produktu z krve či krevních složek, který soustavně splňuje předem definované specifikace a je v souladu s definovanými předpisy;
l) "karanténou" rozumí fyzická izolace krevních složek nebo příchozích materiálů/reakčních činidel na proměnné období, během něhož se očekává jejich přijetí, výdej či odmítnutí;
m) "validací" rozumí vypracování dokumentu a objektivního důkazu o tom, že předem definované požadavky na konkrétní postup či proces mohou být soustavně plněny;
n) "kvalifikací" jako součástí validace rozumí ověření, že všichni zaměstnanci, prostory, zařízení nebo materiál pracují a/nebo fungují správně a poskytují očekávané výsledky;
o) "počítačovým systémem" rozumí systém zahrnující zadávání údajů, elektronické zpracování a výstup informací, které se použijí buď pro podávání zpráv, automatickou kontrolu nebo dokumentaci.
Článek 2
Standardy a specifikace systému jakosti
1. Členské státy zajistí, aby systém jakosti zavedený ve všech transfuzních zařízeních odpovídal standardům a specifikacím Společenství stanoveným v příloze této směrnice.
2. Komise v souladu s článkem 28 směrnice 2002/98/ES vypracuje pokyny pro správnou praxi pro výklad standardů a specifikací Společenství uvedených v odstavci 1.
Při vypracovávání těchto pokynů Komise plně zohlední podrobné zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi uvedené v článku 47 směrnice 2001/83/ES.
3. Členské státy zajistí, aby byl pro krev a krevní složky dovážené ze třetích zemí a určené pro použití či distribuci ve Společenství zaveden systém jakosti pro transfuzní zařízení ve všech etapách před vývozem, rovnocenný systému stanovenému v článku 2.
Článek 3
Provedení
1. Aniž je dotčen článek 7 směrnice 2002/98/ES, členské státy uvedou v platnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. srpna 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Komise 2005/63/ES
ze dne 3. října 2005,
kterou se opravuje směrnice 2005/26/ES, pokud jde o seznam složek potravin nebo látek prozatímně vyřazených z přílohy IIIa směrnice 2000/13/ES
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy [1], a zejména na čl. 6 odst. 11 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Na základě stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) stanovila směrnice Komise 2005/26/ES [2] seznam složek potravin nebo látek prozatímně vyřazených z přílohy IIIa směrnice 2000/13/ES.
(2) EFSA došla ve svém stanovisku ze dne 2. prosince 2004, které se týká některých použití rybí želatiny, k závěru, že tento produkt nemůže při použití jako nosič vitaminových a karotenoidních přípravků způsobit závažné alergické reakce.
(3) Karotenoidy byly omylem opomenuty v seznamu uvedeném v příloze směrnice 2005/26/ES, a proto musejí být do tohoto seznamu doplněny,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Ve druhém sloupci přílohy směrnice 2005/26/ES se sedmý řádek nahrazuje tímto:
"— Rybí želatina použitá jako nosič vitaminových nebo karotenoidních přípravků nebo jako nosič aroma."
Článek 2
1. Členské státy přijmou a zveřejní nejpozději do 3. prosince 2005 právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů, jakož i srovnávací tabulku mezi uvedenými předpisy a touto směrnicí.
Členské státy budou tyto předpisy používat ode dne 25. listopadu 2005.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění zásadních vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 3
Tato směrnice vstupuje v platnost dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/64/ES
ze dne 26. října 2005
o schvalování typu motorových vozidel z hlediska jejich opětné použitelnosti, recyklovatelnosti a využitelnosti a o změně směrnice Rady 70/156/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností [3] by měla být stanovena vhodná opatření pro zajištění toho, aby vozidla schváleného typu, která patří do kategorie M1 a do kategorie N1, směla být uváděna na trh pouze tehdy, pokud jsou opětně použitelná nebo recyklovatelná nejméně v rozsahu 85 % hmotnosti vozidla a opětně použitelná nebo využitelná nejméně v rozsahu 95 % hmotnosti vozidla.
(2) Opětná použitelnost součástí a recyklovatelnost a využitelnost materiálů představují podstatnou část strategie Společenství v oblasti nakládání s odpady.
Je proto třeba od výrobců vozidel a jejich dodavatelů vyžadovat, aby zohlednili tato hlediska již v počátečních fázích vývoje nových vozidel a usnadnili tak zpracování vozidel po dosažení konce jejich životnosti.
(3) Tato směrnice je jednou ze samostatných směrnic v rámci systému Společenství pro schvalování typu celého vozidla, stanoveného směrnicí Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [4].
(4) Systém schvalování typu celého vozidla je nyní povinný pro vozidla kategorie M1 a v blízké budoucnosti bude rozšířen na všechny kategorie vozidel.
Je proto nezbytné zahrnout do systému schvalování typu celého vozidla opatření týkající se opětné použitelnosti, recyklovatelnosti a využitelnosti vozidel.
(5) V souladu s tím je také nezbytné stanovit opatření, která zohlední, že se na vozidla kategorie N1 dosud nevztahuje systém schvalování typu celého vozidla.
(6) Výrobce by měl dát schvalovacímu orgánu k dispozici veškeré odpovídající technické informace týkající se konstrukčních materiálů a jejich příslušných hmotností, aby bylo možné ověřit kalkulace výrobce podle normy ISO 22628: 2002.
(7) Kalkulace výrobce mohou být při schvalování typu vozidla řádně ověřeny pouze tehdy, pokud výrobce zavedl uspokojivá opatření a postupy pro zpracování veškerých informací, které získá od svých dodavatelů.
Dříve, než může být uděleno jakékoli schválení typu, by měl příslušný subjekt taková opatření a postupy předběžně zhodnotit a měl by vystavit certifikát, ve kterém uvede, že jsou uspokojivé.
(8) Důležitost různých vstupů do kalkulace míry recyklovatelnosti a využitelnosti musí být hodnocena v souladu s postupy zpracování vozidel s ukončenou životností.
Výrobce by proto měl doporučit strategii zpracování vozidel s ukončenou životností a měl by příslušný subjekt s touto strategií podrobně seznámit.
Tato strategie by měla být založena na ověřených technologiích, které jsou dostupné nebo které jsou ve vývoji v době žádosti o schválení typu vozidla.
(9) Vozidla zvláštního určení jsou navržena k výkonu zvláštních funkcí a vyžadují zvláštní úpravy karoserie, které nejsou zcela pod kontrolou výrobce.
V důsledku toho není možno dostatečně přesným způsobem vykalkulovat míru recyklovatelnosti ani využitelnosti.
Taková vozidla by měla být vyňata z požadavků na kalkulaci.
(10) Nedokončená vozidla tvoří významnou část vozidel kategorie N1.
Výrobce základního vozidla není schopen vykalkulovat míru recyklovatelnosti a využitelnosti dokončeného vozidla, protože ve fázi návrhu základního vozidla nejsou údaje o následných fázích konstrukce k dispozici.
Je proto vhodné požadovat pouze, aby požadavky této směrnice splňovalo základní vozidlo.
(11) Vozidla vyráběná v malých sériích mají velmi omezený podíl na trhu, takže by pro životní prostředí bylo jen malým přínosem, kdyby tato vozidla musela splňovat požadavky této směrnice.
Je proto vhodné vyjmout je z působnosti některých ustanovení této směrnice.
(12) Podle směrnice 2000/53/ES by měla být přijata v zájmu bezpečnosti silničního provozu a ochrany životního prostředí vhodná opatření, aby se zabránilo opětnému používání určitých součástí, které byly demontovány z vozidel s ukončenou životností.
Tato opatření by se měla omezit na opětné používání součástí při výrobě nových vozidel.
(13) Z ustanovení této směrnice vyplyne pro výrobce povinnost poskytovat ke schvalování typu nové údaje, a proto by měly být tyto údaje obsaženy ve směrnici 70/156/EHS, která stanoví vyčerpávající seznam údajů, které je nutno předložit při schvalování typu.
Je tedy nutné uvedenou směrnici odpovídajícím způsobem změnit.
(14) Opatření nezbytná pro přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku by měla být přijímána v souladu s regulativním postupem podle čl. 13 odst. 3 směrnice 70/156/EHS.
(15) Jelikož cíle této směrnice, totiž minimalizovat dopad vozidel s ukončenou životností na životní prostředí požadavkem, aby byla vozidla již od koncepční fáze navrhována s cílem usnadnit opětné používání, recyklaci a využívání, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může ho být proto z důvodu rozsahu činnosti lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedeného cíle nezbytné.
(16) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [5] budou členské státy vybízeny k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Tato směrnice stanoví správní a technická ustanovení pro schvalování typu vozidel podle článku 2 s cílem zajistit, aby jejich součásti a materiály byly opětně používány, recyklovány a využívány přinejmenším v procentním podílu stanoveném v příloze I.
Stanoví zvláštní ustanovení s cílem zajistit, aby opětné používání součástí neohrožovalo bezpečnost nebo životní prostředí.
Článek 2
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na vozidla kategorií M1 a N1 podle definice v části A přílohy II směrnice 70/156/EHS a na nové nebo opětně použité součásti těchto vozidel.
Článek 3
Výjimky
Aniž je dotčeno uplatňování článku 7, tato směrnice se nevztahuje na:
a) vozidla zvláštního určení podle definice v příloze II části A bodu 5 směrnice 70/156/EHS;
b) vozidla kategorie N1 vyráběná ve více stupních za předpokladu, že základní vozidlo splňuje požadavky této směrnice;
c) vozidla vyráběná v malých sériích podle čl. 8 odst. 2 písm. a) směrnice 70/156/EHS.
Článek 4
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "vozidlem" motorové vozidlo;
2. "součástí" jakákoli část nebo jakékoli smontované části, které jsou zamontovány do vozidla v době jeho výroby.
Pojem zahrnuje také konstrukční části a samostatné technické celky podle definice v článku 2 směrnice 70/156/EHS;
3. "typem vozidla" typ vozidla podle definice v příloze II části B bodech 1 a 3 směrnice 70/156/EHS;
4. "vozidlem s ukončenou životností" vozidlo podle definice v čl. 2 bodě 2 směrnice 2000/53/ES;
5. "referenčním vozidlem" verze typu vozidla, kterou určí schvalovací orgán po konzultaci s výrobcem a v souladu s kritérii stanovenými v příloze I jako nejproblematičtější z hlediska opětné použitelnosti, recyklovatelnosti a využitelnosti;
6. "vozidlem vyráběným ve více stupních" vozidlo, které je výsledkem vícestupňového výrobního postupu;
7. "základním vozidlem" vozidlo podle definice v čl. 2 čtvrté odrážce směrnice 70/156/EHS, které se používá v počátečním stupni vícestupňové výroby;
8. "vícestupňovou výrobou" postup, ve kterém je vozidlo vyráběno v několika stupních přidáváním součástí k základnímu vozidlu nebo změnou takových součástí;
9. "opětným použitím" opětné použití podle definice v čl. 2 bodě 6 směrnice 2000/53/ES;
10. "recyklací" recyklace podle definice v čl. 2 bodě 7 první větě směrnice 2000/53/ES;
11. "energetickým využitím" energetické využití podle definice v čl. 2 bodě 7 druhé větě směrnice 2000/53/ES;
12. "využíváním" využívání podle definice v čl. 2 bodě 8 směrnice 2000/53/ES;
13. "opětnou použitelností" možnost opětného použití součástí demontovaných z vozidla s ukončenou životností;
14. "recyklovatelností" možnost recyklování součástí nebo materiálů demontovaných z vozidla s ukončenou životností;
15. "využitelností" možnost využívání součástí nebo materiálů demontovaných z vozidla s ukončenou životností;
16. "mírou recyklovatelnosti vozidla (Rcyc)" podíl nového vozidla v procentech hmotnosti, který může být opětně použit a recyklován;
17. "mírou využitelnosti vozidla (Rcov)" podíl nového vozidla v procentech hmotnosti, který může být opětně použit a využit;
18. "strategií" rozsáhlý plán tvořený koordinovanými činnostmi a technickými opatřeními, které je třeba provést, pokud jde o demontáž, drcení nebo podobné postupy, recyklaci a využívání materiálů k zajištění cílových podílů recyklovatelnosti a využitelnosti dosažitelných v době vývojové fáze vozidla;
19. "hmotností" hmotnost vozidla v provozním stavu podle definice v příloze I bodě 2.6 směrnice 70/156/EHS, avšak bez řidiče, jehož hmotnost je stanovena na 75 kg;
20. "příslušným subjektem" subjekt, např. technická zkušebna nebo jiný existující subjekt, oznámený členským státem jako subjekt provádějící předběžné hodnocení výrobce a vydávající certifikát shody v souladu s ustanoveními této směrnice.
Příslušným subjektem může být orgán udělující schválení typu, pokud je řádně doložena jeho příslušnost v této oblasti.
Článek 5
Schvalování typu
1. Členské státy udělí ES schválení typu nebo případně vnitrostátní schválení typu z hlediska opětné použitelnosti, recyklovatelnosti a využitelnosti pouze takovým typům vozidel, které splňují požadavky této směrnice.
2. Pro uplatnění odstavce 1 poskytne výrobce schvalovacímu orgánu podrobné technické údaje nezbytné pro účely kalkulace a pro ověření podle přílohy I, týkající se povahy materiálů použitých při výrobě vozidla a jeho součástí.
Pokud se na takové informace vztahují práva duševního vlastnictví nebo pokud tyto informace tvoří zvláštní know-how výrobce nebo jeho dodavatelů, výrobce nebo jeho dodavatelé poskytnou dostatečné údaje, které umožní řádné provedení kalkulace.
3. Pokud jde o opětnou použitelnost, recyklovatelnosti a využitelnost, členské státy zajistí, aby výrobce při podání žádosti o ES schválení typu podle čl. 3 odst. 1 směrnice 70/156/EHS používal vzor informačního dokumentu, který je uveden v příloze II této směrnice.
4. Při udělování ES schválení typu podle čl. 4 odst. 3 směrnice 70/156/EHS použije schvalovací orgán vzor certifikátu ES schválení typu vozidla podle přílohy III této směrnice.
Článek 6
Předběžné hodnocení výrobce
1. Členské státy neudělí schválení typu, aniž by se předem ujistily, že výrobce zavedl uspokojivá opatření a postupy v souladu s bodem 3 přílohy IV, aby řádně uplatňoval hlediska opětné použitelnosti, recyklovatelnosti a využitelnosti podle této směrnice.
Po provedení tohoto předběžného hodnocení se výrobci udělí certifikát nazvaný "Certifikát shody s přílohou IV" (dále jen "certifikát shody").
2. V rámci předběžného hodnocení výrobce členské státy zajistí, aby byly materiály používané při výrobě daného typu vozidla v souladu s ustanoveními čl. 4 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/53/ES.
Komise stanoví postupem podle článku 9 prováděcí pravidla nezbytná pro ověření souladu s tímto ustanovením.
3. Pro účely odstavce 1 doporučí výrobce strategii k zajištění demontáže, opětného použití součástí, recyklace a využití materiálů.
Tato strategie vezme v úvahu ověřené technologie, které jsou dostupné nebo které jsou ve vývoji v době podání žádosti o schválení typu vozidla.
4. Členské státy určí příslušný subjekt podle bodu 2 přílohy IV, který bude provádět předběžná hodnocení výrobce a vystavovat certifikát shody.
5. Součástí certifikátu shody je příslušná dokumentace a popis strategie doporučené výrobcem.
Příslušný subjekt použije vzor certifikátu uvedený v dodatku k příloze IV.
6. Před provedením nového ověření zůstane certifikát shody v platnosti nejméně po dobu dvou let ode dne vystavení.
7. Výrobce informuje příslušný subjekt o jakékoli podstatné změně, která by mohla ovlivnit platnost certifikátu shody.
Příslušný subjekt po konzultaci s výrobcem rozhodne, zda jsou zapotřebí nová ověření.
8. Na konci doby platnosti certifikátu shody příslušný subjekt vystaví nový certifikát shody nebo případně prodlouží jeho platnost o další dva roky.
Příslušný subjekt vystaví nový certifikát v případech, kdy je upozorněn na podstatné změny.
Článek 7
Opětné použití součástí
Součásti uvedené v příloze V:
a) se pro účely kalkulace míry recyklovatelnosti a využitelnosti považují za opětně nepoužitelné;
b) nesmí být opětně použity při výrobě vozidel, na která se vztahuje směrnice 70/156/EHS.
Článek 8
Změny směrnice 70/156/EHS
Směrnice 70/156/EHS se mění v souladu s přílohou VI této směrnice.
Článek 9
Změny
Změny této směrnice, které jsou nezbytné pro její přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku, přijímá Komise regulativním postupem uvedeným v čl. 13 odst. 3 směrnice 70/156/EHS.
Článek 10
Termíny pro provedení
1. S účinkem od 15 prosince 2006 nesmějí členské státy pro typ vozidla, který splňuje požadavky této směrnice,
a) odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu;
b) zakázat registraci a prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu.
2. S účinkem od 15 prosince 2008 členské státy pro typ vozidla, který nesplňuje požadavky této směrnice,
a) odmítnou udělit ES schválení typu;
b) odmítnou udělit vnitrostátní schválení typu.
3. S účinkem od 15 prosince 2010 členské státy v případě, že nejsou splněny požadavky této směrnice,
a) považují prohlášení o shodě, které je přiloženo k novým vozidlům, za již neplatné pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS;
b) odmítnou registraci a prodej nových vozidel nebo jejich uvedení do provozu, s výjimkou případů, na které se vztahuje čl. 8 odst. 2 písm. b) směrnice 70/156/EHS.
4. Článek 7 se použije s účinkem od 15 prosince 2006.
Článek 11
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 15 prosince 2006.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů.
Budou tyto předpisy používat od 15 prosince 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 12
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/65/ES
ze dne 26. října 2005
o zvýšení zabezpečení přístavů
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství a zejména na čl. 80 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
s ohledem na stanovisko Výboru regionů [2],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [3],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Případy ohrožení bezpečnosti v důsledku terorismu patří mezi největší hrozby ideálům demokracie, svobody a míru, které jsou samou podstatou Evropské unie.
(2) Lidé, infrastruktura a zařízení v přístavech by měli být chráněni proti případům ohrožení bezpečnosti a jejich zničujícím účinkům.
Taková ochrana by měla být ku prospěchu uživatelům dopravy, ekonomiky a společnosti jako celku.
(3) Dne 31. března 2004 přijaly Evropský parlament a Rada nařízení (ES) č. 725/2004 o zvýšení bezpečnosti lodí a přístavních zařízení [4].
Opatření pro ochranu bezpečnosti námořní dopravy uložená uvedeným nařízením tvoří pouze část opatření nezbytných k dosažení přiměřené úrovně zabezpečení celých námořních dopravních řetězců.
Rozsah uvedeného nařízení je omezen na bezpečnostní opatření na lodích a na bezprostřední okolí, kde probíhá součinnost mezi lodí a přístavem.
(4) K dosažení co nejvyšší ochrany námořního průmyslu a přístavů by měla být zavedena opatření pro bezpečnost přístavů, vztahující se na každý přístav v rámci hranic vymezených dotčenými členskými státy a tím zajišťující, že bezpečnostní opatření přijatá podle nařízení (ES) č. 725/2004 těží ze zvýšeného zabezpečení v oblastech přístavní činnosti.
Tato opatření by se měla vztahovat na všechny přístavy, ve kterých se nachází jedno nebo více přístavních zařízení, na něž se vztahuje nařízení (ES) č. 725/2004.
(5) Bezpečnostního cíle této směrnice by mělo být dosaženo přijetím vhodných opatření, aniž jsou dotčena pravidla členských států v oblasti vnitrostátní bezpečnosti a opatření, která mohou být přijata na základě hlavy VI Smlouvy o Evropské unii.
(6) Členské státy by měly vycházet z podrobného hodnocení zabezpečení, aby mohly stanovit přesné hranice oblasti významné z hlediska zabezpečení přístavu a různá opatření, která jsou nezbytná k zajištění odpovídajícího zabezpečení přístavu.
Tato opatření by se měla lišit v závislosti na stanoveném stupni zabezpečení a odrážet rozdíly v rizikovém charakteru různých podoblastí přístavu.
(7) Členské státy by měly schválit plány zabezpečení přístavu, které by začleňovaly závěry hodnocení zabezpečení přístavu.
Účinnost bezpečnostních opatření také vyžaduje jasné rozdělení úkolů mezi všemi zúčastněnými stranami, jakož i pravidelná cvičení.
Toto jasné rozdělení úkolů a zaznamenávání postupů při cvičení v plánu zabezpečení přístavu významně přispívá ke zvýšení účinnosti preventivních a nápravných opatření pro zabezpečení přístavu.
(8) Lodě typu ro-ro jsou zvláště zranitelné případy ohrožení bezpečnosti, zejména pokud dopravují cestující i náklad.
Na základě hodnocení rizik by měla být přijata přiměřená opatření pro zajištění toho, aby osobní a nákladní automobily určené k přepravě na lodi typu ro-ro na domácích a mezinárodních linkách nezpůsobovaly ohrožení lodi, cestujících a posádky nebo nákladu.
Opatření by měla být přijata způsobem, který co nejméně narušuje plynulost provozu.
(9) Členské státy by měly mít možnost zřizovat výbory pro bezpečnost přístavu, pověřené poskytováním praktického poradenství v přístavech, na něž se vztahuje tato směrnice.
(10) Členské státy by měly zajistit, že odpovědnosti za zabezpečení přístavu jsou jasně uznány všemi zúčastněnými stranami.
Členské státy by měly sledovat dodržování bezpečnostních pravidel a pro všechny své přístavy jasně stanovit odpovědný orgán, schvalovat pro své přístavy veškerá hodnocení a plány zabezpečení, stanovovat a případně sdělovat stupně zabezpečení a zajišťovat, že opatření jsou dobře sdělována, prováděna a koordinována.
(11) Členské státy by měly schvalovat hodnocení a plány a sledovat jejich provádění ve svých přístavech. Za účelem co nejmenšího narušení chodu přístavů a co nejnižší správní zátěže inspekčních orgánů by se dohled Komise nad prováděním této směrnice měl uskutečňovat společně s inspekcemi podle čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 725/2004.
(12) Členské státy by měly zajistit, že kontaktní místo převezme úlohu styčného bodu pro zabezpečení přístavů mezi Komisí a členskými státy.
Měly by Komisi informovat, na které přístavy se na základě provedených hodnocení zabezpečení tato směrnice vztahuje.
(13) Účinné a standardní provádění opatření v rámci této bezpečnostní politiky vyvolává důležité otázky, pokud jde o jeho financování.
Financování dodatečných bezpečnostních opatření by nemělo narušovat hospodářskou soutěž.
Do 30. června 2006 by Komise měla předložit Evropskému parlamentu a Radě závěry studie o nákladech souvisejících s opatřeními přijatými podle této směrnice, v nichž se věnuje zejména způsobu sdílení financování mezi veřejnými orgány, správami přístavů a hospodářskými subjekty.
(14) Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznávané zejména Listinou základních práv Evropské unie.
(15) Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(16) Měl by být vymezen postup pro úpravy této směrnice za účelem zohlednění vývoje v mezinárodních nástrojích a za účelem úprav nebo doplnění prováděcích ustanovení příloh této směrnice s ohledem na zkušenosti, aniž by se rozšiřovala oblast působnosti této směrnice.
(17) Jelikož cílů této směrnice, totiž vyváženého zavedení vhodných opatření v oblasti politiky námořní dopravy a přístavů, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může jich být s ohledem na evropský rozměr této směrnice lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je pro dosažení uvedených cílů nezbytné.
(18) Jelikož se tato směrnice týká námořních přístavů, neměly by se povinnosti v ní obsažené vztahovat na Českou republiku, Lucembursko, Maďarsko, Rakousko a Slovensko,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
1. Hlavním cílem této směrnice je zavedení opatření Společenství pro zvýšení zabezpečení přístavů vzhledem k hrozbám výskytu případů ohrožení bezpečnosti.
Tato směrnice rovněž zajišťuje, že bezpečnostní opatření přijatá při uplatňování nařízení (ES) č. 725/2004 těží ze zvýšeného zabezpečení přístavů.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 se skládají ze:
a) společných základních pravidel pro opatření v oblasti zabezpečení přístavů;
b) mechanismu pro provádění těchto pravidel;
c) vhodných mechanismů pro kontrolu dodržování těchto pravidel.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví bezpečnostní opatření, která mají být v přístavech dodržována.
Členské státy mohou použít ustanovení této směrnice na oblasti související s přístavy.
2. Opatření stanovená touto směrnicí se použijí na všechny přístavy na území členského státu, v nichž se nachází jedno nebo více přístavních zařízení, na které se vztahuje schválený bezpečnostní plán přístavních zařízení podle nařízení (ES) č.
725/2004. Tato směrnice se nevztahuje na vojenská zařízení v přístavech.
3. Členské státy vymezí pro každý přístav hranice přístavu pro účely této směrnice, přičemž odpovídajícím způsobem zohlední informace vyplývající z hodnocení zabezpečení přístavu.
4. Jestliže byly členským státem vymezeny hranice přístavního zařízení ve smyslu nařízení (ES) č. 725/2004 tak, že ve skutečnosti zahrnují přístav, mají příslušná ustanovení nařízení (ES) č. 725/2004 přednost před ustanoveními této směrnice.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1. "přístavem" každá přesně stanovená oblast s pevninskou a mořskou částí, s hranicemi vymezenými členským státem, v němž se přístav nachází, obsahující objekty a zařízení určené k usnadnění operací obchodní námořní dopravy;
2. "součinností mezi lodí a přístavem" přímé a bezprostřední interakce způsobené jednáním, které vzniká v důsledku pohybu osob, zboží nebo při poskytování přístavních služeb směrem k lodi nebo směrem z lodi;
3. "přístavním zařízením" místo, kde dochází k součinnosti mezi lodí a přístavem: zahrnuje oblasti jako kotviště, čekací nábřeží a přístupové cesty od moře;
4. "kontaktním místem pro zabezpečení přístavů" subjekt určený každým členským státem, aby sloužil Komisi a jiným členským státům jako kontaktní místo a usnadňoval a vyhodnocoval provádění opatření pro zabezpečení přístavů stanovených touto směrnicí a informoval o něm;
5. "bezpečnostním orgánem přístavu" orgán odpovědný za otázky zabezpečení v daném přístavu.
Článek 4
Koordinace s opatřeními přijatými při uplatňování nařízení (ES) č. 725/2004
Členské státy zajistí, aby opatření pro zabezpečení přístavů zavedená touto směrnicí byla úzce koordinována s opatřeními přijatými při uplatňování nařízení (ES) č. 725/2004.
Článek 5
Bezpečnostní orgán přístavu
1. Členské státy určí bezpečnostní orgán přístavu pro každý přístav, na který se vztahuje tato směrnice.
Bezpečnostní orgán přístavu lze určit pro více než jeden přístav.
2. Bezpečnostní orgán přístavu odpovídá za přípravu a provádění plánů zabezpečení přístavu, které vycházejí z výsledků hodnocení zabezpečení přístavu.
3. Členské státy mohou bezpečnostním orgánem přístavu určit "orgán příslušný pro bezpečnost námořní dopravy" podle nařízení (ES) č. 725/2004.
Článek 6
Hodnocení zabezpečení přístavu
1. Členské státy zajistí, že se pro přístavy, na které se vztahuje tato směrnice, provede hodnocení zabezpečení přístavu.
Tato hodnocení řádným způsobem zohlední zvláštnosti různých částí přístavu a považuje-li to příslušný orgán členského státu za vhodné, rovněž jeho přilehlých oblastí, pokud tyto oblasti mají vliv na zabezpečení přístavu, a vezmou v úvahu hodnocení pro přístavní zařízení v rámci jejich hranic, provedené podle nařízení (ES) č. 725/2004.
2. Každé hodnocení zabezpečení přístavu se provede alespoň s přihlédnutím k podrobným požadavkům uvedeným v příloze I.
Hodnocení zabezpečení přístavu může být provedeno uznanou bezpečnostní organizací podle článku 11.
4. Hodnocení zabezpečení přístavu schvaluje dotyčný členský stát.
Článek 7
Plán zabezpečení přístavu
1. Členské státy zajistí, aby na základě výsledků hodnocení zabezpečení přístavu byly vytvořeny, udržovány a aktualizovány plány zabezpečení přístavu.
Plány zabezpečení přístavu odpovídajícím způsobem reagují na zvláštnosti různých částí přístavu a začleňují plány zabezpečení přístavních zařízení v rámci jejich hranic podle nařízení (ES) č. 725/2004.
2. Plány zabezpečení přístavu určí pro každý z rozdílných stupňů zabezpečení podle článku 8:
a) postupy, které se mají dodržovat;
b) opatření, které je třeba přijmout;
c) činnosti, které se mají provést.
3. Každý plán zabezpečení přístavu zohledňuje alespoň podrobné požadavky uvedené v příloze II.
Je-li to vhodné, obsahuje plán zabezpečení přístavu v potřebném rozsahu především bezpečnostní opatření, která se týkají cestujících a vozidel připravených k nalodění či naložení na námořní plavidla přepravující cestující a vozidla.
V případě mezinárodní námořní dopravy dotčené členské státy při hodnocení zabezpečení spolupracují.
4. Plány zabezpečení přístavu mohou být vypracovány uznanou bezpečnostní organizací podle článku 11.
5. Plány zabezpečení přístavu schvaluje před jejich provedením dotyčný členský stát.
6. Členské státy zajistí dohled nad prováděním plánů zabezpečení přístavu.
Tento dohled je koordinován s ostatními kontrolními činnostmi prováděnými v přístavu.
7. Členské státy musí zajistit provádění odpovídajících cvičení s ohledem na základní požadavky na bezpečnostní výcvik, uvedené v příloze III.
Článek 8
Stupně zabezpečení
1. Členské státy zavedou systém stupňů zabezpečení pro přístavy nebo části přístavů.
2. Stanoví se 3 stupně zabezpečení podle nařízení (ES) č. 725/2004:
- "stupněm zabezpečení 1" je stupeň, na kterém musí být neustále dodržována příslušná minimální ochranná bezpečnostní opatření;
- "stupněm zabezpečení 2" je stupeň, na kterém musí být dodržována příslušná dodatečná ochranná bezpečnostní opatření, a to po dobu trvání zvýšeného rizika výskytu bezpečnostní události;
- "stupněm zabezpečení 3" je stupeň, na kterém musí být dodržována další zvláštní ochranná bezpečnostní opatření, a to po omezenou dobu, kdy je vznik bezpečnostní události pravděpodobný nebo bezprostřední, ačkoli není nutné znát konkrétní cíl.
3. Členské státy určí užívané stupně zabezpečení pro každý přístav nebo část přístavu.
V závislosti na výsledku hodnocení zabezpečení přístavu může členský stát stanovit, že pro každý stupeň zabezpečení mají být v různých částech přístavu provedena různá bezpečnostní opatření.
4. Členské státy sdělí příslušné osobě nebo osobám platný stupeň zabezpečení pro každý přístav nebo část přístavu a jakékoli jejich změny.
Článek 9
Bezpečnostní technik přístavu
1. Pro každý přístav schválí dotyčný členský stát bezpečnostního technika přístavu.
Je-li to možné, má každý přístav svého bezpečnostního technika přístavu, případně může mít společného bezpečnostního technika.
2. Bezpečnostní technici přístavu plní úlohu kontaktního bodu pro otázky zabezpečení přístavu.
3. Pokud bezpečnostní technik přístavu není zároveň bezpečnostním technikem přístavního zařízení podle nařízení (ES) č. 725/2004, musí být mezi nimi zajištěna úzká spolupráce.
Článek 10
Přezkumy
1. Členské státy zajistí případný přezkum hodnocení zabezpečení přístavu a plánů zabezpečení přístavu.
Přezkum se provádí alespoň jednou za pět let.
2. Rozsah přezkumu je uveden v článku 6 nebo případně v článku 7.
Článek 11
Uznaná bezpečnostní organizace
Členské státy mohou pro účely této směrnice jmenovat uznané bezpečnostní organizace.
Uznané bezpečnostní organizace musí splňovat podmínky stanovené v příloze IV.
Článek 12
Kontaktní místo pro zabezpečení přístavů
Členské státy jmenují pro otázky související se zabezpečením přístavů kontaktní místo.
Členské státy mohou pro otázky související se zabezpečením přístavů určit kontaktní místo jmenované podle nařízení (ES) č.
725/2004. Kontaktní místo pro zabezpečení přístavů předá Komisi seznam přístavů, na které se vztahuje tato směrnice, a informuje ji o jakýchkoli změnách v tomto seznamu.
Článek 13
Provádění a kontrola shody
1. Členské státy vytvoří systém zajišťující odpovídající a pravidelný dohled nad plány zabezpečení přístavů a jejich prováděním.
2. Komise ve spolupráci s kontaktními místy uvedenými v článku 12 sleduje provádění této směrnice členskými státy.
3. Toto sledování provádí společně s inspekcemi podle čl. 9 odst. 4 nařízení (ES) č. 725/2004.
Článek 14
Úpravy
Přílohy I až IV mohou být změněny postupem podle čl. 15 odst. 2, aniž by se však rozšířila oblast působnosti této směrnice.
Článek 15
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený nařízením (ES) č. 725/2004.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použijí se články 5 a 7 rozhodnutí 1999/468/ES s ohledem na článek 8 zmíněného rozhodnutí.
Doba uvedená v čl. 5 odst. 6 rozhodnutí 1999/468/ES je jeden měsíc.
3. Výbor přijme svůj jednací řád.
Článek 16
Důvěrnost a šíření informací
1. Při uplatňování této směrnice přijímá Komise, v souladu s rozhodnutím 2001/844/ES, ESUO, Euratom [6], vhodná opatření k ochraně utajených informací, ke kterým má přístup nebo které jí byly sděleny členskými státy.
Členské státy přijmou rovnocenná opatření v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
2. Každá osoba, která vykonává bezpečnostní inspekce nebo zpracovává utajené informace, které se vztahují k této směrnici, musí mít prověrku pro příslušný stupeň utajení od členského státu, jehož je státním příslušníkem.
Článek 17
Sankce
Členské státy zajistí zavedení účinných, přiměřených a odrazujících sankcí za porušení vnitrostátních předpisů přijatých podle této směrnice.
Článek 18
Provedení
1. Členské státy přijmou právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do června 2007.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 19
Hodnotící zpráva
Do prosince 2008 a každých pět let poté Komise předloží Evropskému parlamentu a Radě hodnotící zprávu založenou mimo jiné na údajích získaných podle článku 13.
V této zprávě Komise analyzuje dodržování této směrnice členskými státy a účinnosti přijatých opatření.
Bude-li to nezbytné, předloží návrhy dodatečných opatření.
Článek 20
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/66/ES
ze dne 26. října 2005
o použití systémů čelní ochrany na motorových vozidlech a o změně směrnice Rady 70/156/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na článek 95 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Systémy zajišťující dodatečnou čelní ochranu pro motorová vozidla jsou v posledních letech stále více používány.
Některé z těchto systémů představují v případě střetu riziko pro bezpečnost chodců a dalších účastníků silničního provozu.
Je proto nutné přijmout opatření na ochranu veřejnosti před takovými riziky.
(2) Systémy čelní ochrany mohou být dodávány jako součást původního vybavení připevněná k vozidlům nebo mohou být nabízeny na trhu jako samostatné technické celky.
Technické požadavky pro schvalování typu motorových vozidel s ohledem na jakýkoli systém čelní ochrany, které lze připevnit k vozidlu, by měly být harmonizovány, aby se předešlo přijetí požadavků, jež by se v jednotlivých členských státech lišily, a aby bylo zajištěno řádné fungování vnitřního trhu.
Ze stejných důvodů je nezbytné harmonizovat technické požadavky pro schvalování typu systémů čelní ochrany jako samostatných technických celků ve smyslu směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel [3].
(3) Je nutné kontrolovat použití systémů čelní ochrany a stanovit požadavky na zkoušky, výrobu a montáž, kterým musí vyhovovat všechny systémy čelní ochrany, jež jsou dodávány jako součást původního vybavení připevněná k vozidlům nebo nabízeny na trhu jako samostatný technický celek.
Zkoušky by měly vyžadovat, aby systémy čelní ochrany byly navrženy tak, aby zlepšily bezpečnost chodců a snížily počet úrazů.
(4) Na tyto požadavky je třeba nahlížet i v kontextu ochrany chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu a v souvislosti se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/102/ES ze dne 17. listopadu 2003 o ochraně chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu před střetem a v případě střetu s motorovým vozidlem [4].
Tato směrnice by měla být revidována s ohledem na pozdější výzkum a zkušenosti získané během prvních čtyř let platnosti.
(5) Tato směrnice je jednou ze samostatných směrnic v rámci postupu ES schvalování typu stanoveného směrnicí 70/156/EHS.
(6) Komise by měla sledovat dopad této směrnice a informovat o něm Evropský parlament a Radu.
Pokud je to považováno za nezbytné pro dosažení dalšího zlepšení ochrany chodců, měla by Komise navrhnout změny této směrnice v souladu s technickým pokrokem.
(7) Na některá vozidla, jež mohou být vybavena systémem čelní ochrany a která spadají do oblasti působnosti této směrnice, se však směrnice 2003/102/ES nebude vztahovat.
Požadavky na provedení zkoušky nárazem makety kyčle podle této směrnice mohou být u takovýchto vozidel považovány za technicky neproveditelné.
Pro dosažení větší bezpečnosti chodců s ohledem na úrazy hlavy mohou být pouze u uvedených vozidel povoleny jiné požadavky na provedení zkoušky nárazem makety kyčle. Musí se však zajistit, aby montáž systému čelní ochrany nezvýšila riziko zranění nohou chodců nebo ostatních nechráněných účastníků silničního provozu.
(8) Opatření nezbytná pro provádění této směrnice a pro její přizpůsobení vědeckému a technickému pokroku by měla být přijata podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [5].
(9) Jelikož cíle této směrnice, totiž prosazování bezpečnosti chodců a ostatních nechráněných účastníků silničního provozu stanovením technických požadavků pro schvalování typu motorových vozidel s ohledem na systémy čelní ochrany, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států a může ho být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(10) Tato směrnice je součástí Evropského akčního programu pro bezpečnost silničního provozu a mohou ji doplňovat opatření na vnitrostátní úrovni, jež zakážou nebo omezí používání systémů čelní ochrany, které byly na trhu již před jejím vstupem v platnost.
(11) Směrnice 70/156/EHS by proto měla být odpovídajícím způsobem změněna,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět
Cílem této směrnice je zvýšení bezpečnosti chodců a vozidel prostřednictvím pasivních opatření.
Stanoví technické požadavky pro schvalování typu motorových vozidel s ohledem na systémy čelní ochrany dodávané jako součást původního vybavení připevněná k vozidlům nebo jako samostatné technické celky.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí následující definice a definice v příloze I bodu 1:
1. "vozidlem" se rozumí každé motorové vozidlo kategorie M1 podle definice v článku 2 směrnice 70/156/EHS a v příloze II této směrnice o celkové přípustné hmotnosti nepřevyšující 3,5 tuny a každé motorové vozidlo kategorie N1 podle definice v článku 2 směrnice 70/156/EHS a v příloze II této směrnice;
2. "samostatným technickým celkem" se rozumí každý samostatný technický celek definovaný v článku 2 směrnice 70/156/EHS a určený k montáži a použití na jednom nebo více typů vozidel.
Článek 3
Ustanovení o schvalování typu
1. S účinkem od 25. srpna 2006 nesmějí členské státy v případě nového typu vozidla vybaveného systémem čelní ochrany, který vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze I a příloze II, z důvodů souvisejících se systémy čelní ochrany:
a) odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu;
b) zakázat registraci, prodej nebo uvedení do provozu.
2. S účinkem od 25. srpna 2006 nesmějí členské státy v případě nového systému čelní ochrany, který je dodáván jako samostatný technický celek a který vyhovuje požadavkům stanoveným v příloze I a příloze II:
a) odmítnout udělit ES schválení typu nebo vnitrostátní schválení typu;
b) zakázat prodej nebo uvedení do provozu.
3. S účinkem od 25. listopadu 2006 musí členské státy v případě nového typu vozidla vybaveného systémem čelní ochrany nebo nového typu systému čelní ochrany dodávaného jako samostatný technický celek, který nesplňuje požadavky stanovené v příloze I a příloze II, odmítnout udělit jak ES schválení typu, tak vnitrostátní schválení typu.
4. S účinkem od 25. května 2007 musí členské státy v případě vozidel, která nesplňují požadavky stanovené v příloze I a příloze II, z důvodů souvisejících se systémy čelní ochrany:
a) považovat certifikáty shody, které jsou přiloženy k novým vozidlům v souladu se směrnicí 70/156/EHS, za již neplatné pro účely čl. 7 odst. 1 směrnice 70/156/EHS;
b) zakázat registraci, prodej nebo uvedení těch nových vozidel do provozu, k nimž není přiložen certifikát shody podle směrnice 70/156/EHS.
5. S účinkem od 25. května 2007 budou požadavky uvedené v příloze I a příloze II ve vztahu k systémům čelní ochrany dodávaným jako samostatné technické celky platit pro účely čl. 7 odst. 2 směrnice 70/156/EHS.
Článek 4
Prováděcí opatření a změny
1. Podrobné technické požadavky pro provádění zkoušek stanovené v bodě 3 přílohy I přijme Komise v souladu s postupem stanoveným v čl. 13 odst. 3 směrnice 70/156/EHS.
2. Změny této směrnice nezbytné pro její přizpůsobení přijímá Komise postupem podle čl. 13 odst. 3 směrnice 70/156/EHS.
Článek 5
Přezkum
Nejpozději 25. srpna 2010 přezkoumá Komise s ohledem na technický pokrok a zkušenosti technická ustanovení této směrnice a zejména podmínky pro vyžadování zkoušky nárazem makety kyčle do systému čelní ochrany, zahrnutí zkoušky nárazem makety hlavy dospělého člověka do systému čelní ochrany a stanovení podmínek zkoušky nárazem makety hlavy dítěte do systému čelní ochrany.
Výsledky tohoto přezkumu budou předmětem zprávy Komise pro Evropský parlament a Radu.
Pokud z výsledku tohoto přezkumu vyplyne vhodnost upravit technická ustanovení této směrnice, mohou být tyto úpravy provedeny postupem podle v čl. 13 odst. 3 směrnice 70/156/EHS.
Článek 6
Změny směrnice 70/156/EHS
Přílohy I, III, IV a XI směrnice 70/156/EHS se mění v souladu s přílohou III této směrnice.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy do 25. srpna 2006 přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí.
Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Budou tyto předpisy používat od 25. srpna 2006.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Samostatné technické celky
Tato směrnice však neomezuje pravomoc členských států zakázat nebo omezit používání systémů čelní ochrany uvedených na trh jako samostatné technické celky předtím, než tato směrnice vstoupila v platnost.
Článek 9
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 10
Určení
Tato směrnice je určena členským státům. Ve Štrasburku dne 26. října 2005.
Směrnice Komise 2005/67/ES
ze dne 18. října 2005,
kterou se pro účely jejich úpravy mění přílohy I a II směrnice Rady 86/298/EHS, přílohy I a II směrnice Rady 87/402/EHS a přílohy I, II a III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES týkající se schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů
(Text s významem pro EHP)
KOMISE EVROPSKÝCH SPOLEČENSTVÍ,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství,
s ohledem na směrnici Rady 86/298/EHS ze dne 26. května 1986 o zadních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů [1], a zejména na článek 12 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 87/402/EHS ze dne 25. června 1987 o předních ochranných konstrukcích chránících při převrácení úzkorozchodných kolových zemědělských a lesnických traktorů [2], a zejména na článek 11 uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/37/ES ze dne 26. května 2003 o schvalování typu zemědělských a lesnických traktorů, jejich přípojných vozidel a výměnných tažených strojů, jakož i jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků a o zrušení směrnice 74/150/EHS [3], a zejména čl. 19 odst. 1 písm. a) a b) uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice 2003/37/ES zavedla montáž kotevních úchytů bezpečnostních pásů jako nový požadavek pro schválení typu úplných zemědělských nebo lesnických vozidel podle směrnice Rady 76/115/EHS ze dne 18. prosince 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se kotevních úchytů bezpečnostních pásů motorových vozidel [4].
Jelikož se směrnice 76/115/EHS týká schválení typu různých kategorií nezemědělských motorových vozidel, je nutno určit, které požadavky této směrnice se použijí pro určité zemědělské nebo lesnické traktory.
(2) Požadavky uvedené v dodatku 1 přílohy I směrnice 76/115/EHS pro střední místa k sedění směřující dopředu ve vozidlech kategorie N3 jsou vhodné pro traktory s nejvyšší konstrukční rychlostí maximálně 40 km/h.
(3) Rada OECD dne 29. března 2005 schválila rozhodnutí C(2005) 1, kterým se stanoví nové verze kodexů OECD pro zkoušení zemědělských a lesnických traktorů.
(4) Odkazy na kodexy OECD uvedené ve směrnicích 2003/37/ES, 86/298/EHS a 87/402/EHS je vhodné upravit tak, aby bylo zohledněno rozhodnutí Rady OECD C(2005) 1.
(5) Směrnice 86/298/EHS, 87/402/EHS a 2003/37/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny.
(6) Opatření této směrnice jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 20 odst. 1 směrnice 2003/37/ES,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Přílohy I, II a III směrnice 2003/37/ES se mění v souladu s přílohou I této směrnice.
Článek 2
Přílohy I a II směrnice 86/298/EHS se mění v souladu s přílohou II této směrnice.
Článek 3
Přílohy I a II směrnice 87/402/EHS se mění v souladu s přílohou III této směrnice.
Článek 4
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 31. prosince 2005.
Neprodleně sdělí Komisi znění těchto předpisů a srovnávací tabulku mezi ustanoveními těchto předpisů a této směrnice.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musejí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení.
Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 5
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES
ze dne 16. listopadu 2005
o zajištění a o změně směrnic Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, jakož i směrnic 98/78/ES a 2002/83/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 47 odst. 2 a článek 55 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru [1],
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s postupem stanoveným v článku 251 Smlouvy [2],
vzhledem k těmto důvodům:
(1) Směrnice Rady 73/239/EHS ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu [3], směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního [4] a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění [5] upravují ustanovení týkající se přístupu k činnosti v přímém pojištění a jejího výkonu ve Společenství.
(2) Tyto směrnice stanovují právní rámec pro pojišťovny a výkon činnosti v pojištění na vnitřním trhu z hlediska práva usazovaní a volného pohybu služeb, aby se usnadnilo pojišťovnám, které mají skutečné sídlo ve Společenství, krýt své závazky v rámci Společenství a aby se pojistníci mohli obracet nejen na pojistitele usazené v jejich vlastním státě, ale rovněž na pojistitele se skutečným sídlem ve Společenství a usazené v jiných členských státech.
(3) Režim stanovený těmito směrnicemi se používá pro pojišťovny poskytující přímé pojištění s ohledem na celé jejich podnikání, a to jak na činnost v přímém pojištění, tak i na zajišťovací činnost prostřednictvím akceptací; avšak zajištění prováděné specializovanými zajišťovnami nepodléhá uvedenému režimu a ani jinému režimu podle právních předpisů Společenství.
(4) Zajišťovnictví je finanční činnost značného významu, protože usnadněním rozložení rizik na celosvětové úrovni umožňuje pojišťovnám poskytujícím přímé pojištění zvýšit kapacitu jejich výkonů v pojišťovnictví a jejich pojistného krytí a rovněž snížit jejich kapitálové náklady. Zajišťovnictví dále hraje důležitou úlohu ve finanční stabilitě, protože je základním prvkem v zabezpečení úrovně finančního zdraví a stability pojistných trhů s přímým pojištěním a celého finančního systému, poněvadž zahrnuje významné finančního zprostředkovatele a institucionální investory.
(5) Směrnice Rady 64/225/EHS ze dne 25. února 1964 o odstranění omezení svobody usazování a volného pohybu služeb v oblasti zajištění a retrocese [6] odstranila omezení svobody usazování a volného pohybu služeb s ohledem na státní příslušnost nebo sídlo zajistitele.
Neodstranila však omezení vyvolané odchylkami ve vnitrostátních předpisech upravující regulaci zajišťovnictví na obezřetnostním základě.
Tato situace vedla k výrazným rozdílům v úrovni dozoru nad zajišťovnami ve Společenství, které vytvářejí bariéry pro výkon zajišťovací činnosti, jako je povinnost zajišťovny jistit aktiva ke krytí svého podílu technických rezerv pojišťovny poskytující přímé pojištění a rovněž vyhovět rozdílným pravidlům pro dozor nad zajišťovnami v různých členských státech, ve kterých podnikají, nebo nepřímý dozor týkající se různých aspektů zajišťovnictví orgány příslušnými pro dozor nad pojišťovnami poskytujícími přímé pojištění.
(6) Zajišťovnictví je označeno v Akčním plánu pro finanční služby jako sektor, který pro dobudování vnitřního trhu pro finanční služby vyžaduje podniknutí kroků na úrovni Společenství.
Také významná mezinárodní fóra, jako jsou Mezinárodní měnový fond a Mezinárodní asociace orgánů pro dozor v pojišťovnictví (IAIS), poukázaly na absenci harmonizovaných pravidel v zajišťovnictví pro dozor na úrovni Společenství jako na významnou mezeru v regulačním rámci pro finanční služby, kterou je nezbytné zaplnit.
(7) Cílem této směrnice je zřízení obezřetnostního regulačního rámce pro výkon zajišťovací činnosti ve Společenství.
Tvoří část souboru právních předpisů Společenství v oblasti pojištění zaměřeného na vybudování vnitřního trhu v sektoru pojišťovnictví.
(8) Tato směrnice je v souladu s významnými mezinárodními aktivitami v oblasti obezřetnostních pravidel pro zajišťovnictví, zvláště pak IAIS.
(9) Směrnice následuje přístupy přijaté v právních předpisech Společenství s ohledem na přímé pojištění tím, že byla provedena důležitá, nezbytná a postačující harmonizace pro zajištění vzájemného uznávání povolení a systémů obezřetnostního dohledu, která umožní udělit jediné povolení platné v celém Společenství a používat zásadu dozoru domovským členským státem.
(10) Výsledkem je to, že přístup k zajišťovací činnosti a její následný výkon podléhají jednomu úřednímu povolení, které vydávají příslušné orgány členského státu, ve kterém má zajišťovna skutečné sídlo.
Takové povolení umožňuje zajišťovně vykonávat svou činnost v rámci celého Společenství podle práva usazování i volného pohybu služeb.
Členský stát, ve kterém se nachází pobočka nebo ve kterém jsou poskytovány služby, nesmí vyžadovat na zajišťovně, která na jeho území hodlá vykonávat zajišťovací činnost a které již bylo vydáno povolení v jejím domovském členském státě, aby žádala o nové povolení.
Zajišťovna, která již získala povolení v domovském členském státě, by dále neměla podléhat dalšímu dozoru nebo kontrole příslušnými orgány týkajících se finančního zdraví pojišťovny, která je zajištěna u této zajišťovny.
Kromě toho není povoleno, aby členské státy požadovaly, aby zajišťovna, která získala povolení, jistila aktiva pro krytí svého podílu technických rezerv cedujícího podniku.
Je potřeba definovat podmínky pro udělení nebo odnětí povolení.
Příslušné orgány by neměly udělit povolení nebo by neměly obnovit povolení zajišťovně, která nesplní podmínky stanovené v této směrnici.
(11) Tato směrnice by se měla vztahovat na zajišťovny, které vykonávají výlučně zajišťovací činnost a nezabývají se přímou pojišťovací činností; měla by se též vztahovat na takzvané "kaptivní" zajišťovny, vytvořené nebo vlastněné finančním podnikem jiným než pojišťovnou či zajišťovnou nebo jiným než skupinou pojišťoven nebo zajišťoven, na něž se vztahuje směrnice 98/78/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 27. října 1998 o doplňkovém dozoru nad pojišťovnami v pojišťovací skupině [7], nebo jedním či několika nefinančními podniky, jejichž cílem je poskytovat výhradně zajistné krytí rizik podniků, k nimž patří.
Pokud je v této směrnici uveden odkaz na zajišťovnu, měl by zahrnovat kaptivní zajišťovnu kromě případů, na něž se vztahuje zvláštní ustanovení o kaptivních zajišťovnách.
Kaptivní zajišťovny nekryjí rizika odvozená od vnější přímé pojišťovací nebo zajišťovací činnosti pojišťovny nebo zajišťovny patřící do skupiny.
Kromě toho pojišťovny nebo zajišťovny patřící do finančního konglomerátu nesmí vlastnit žádný kaptivní podnik.
(12) Směrnice by se nicméně neměla vztahovat na pojišťovny, které již podléhají směrnicím 73/239/EHS nebo 2002/83/ES; avšak ustanovení směrnice týkající se míry solventnosti zajišťoven obsažená v této směrnici se používají pro zajišťovací činnost těchto pojišťoven, pokud rozsah jejich zajišťovací činnosti tvoří významnou část celého jejich podnikání, a tím se zabezpečí finanční zdraví pojišťoven, které vykonávají rovněž zajišťovací činnost, a také to, aby se pro kapitálové požadavky na uvedené pojišťovny vzaly v úvahu specifika zajišťovací činnosti.
(13) Tato směrnice by se neměla vztahovat na poskytování zajistného krytí prováděné nebo plně zaručené členským státem, který působí, z důvodů závažného veřejného zájmu, jako zajistitel nejvyšší instance, zejména pokud není proveditelné z důvodu zvláštní situace na trhu, získat přiměřené obchodní krytí; v tomto ohledu by se mělo nedostatkem "přiměřeného obchodního krytí" rozumět hlavně selhání trhu charakterizované zřejmým nedostatkem dostatečné nabídky pojištění, ačkoli nadměrné pojistné by samo o sobě nemělo naznačovat nedostatečnost uvedeného obchodního krytí. Ustanovení čl.
1 odst. 2 písm. d) této směrnice se vztahuje také na ujednání mezi pojišťovnami, na něž se vztahují směrnice 73/239/EHS nebo 2002/83/ES a jejichž cílem je sdílení finančních plnění vyplývajících z vysokých rizik, jako je například terorismus.
(14) Zajišťovny mají omezit předmět své činnosti na zajišťovací činnost a související činnosti.
Tento požadavek umožňuje zajišťovně provozovat například takové činnosti jako poskytování statistického nebo pojistně-matematického poradenství, analýzy rizik nebo průzkumu pro klienty.
Může též zahrnovat funkci holdingové společnosti a činnosti související s činnostmi finančního sektoru ve smyslu čl. 2 bodu 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu [8].
V žádném případě tento požadavek neumožňuje provádění nesouvisejících bankovních a finančních činností.
(15) Tato směrnice by měla vyjasnit pravomoci a prostředky dozoru příslušných orgánů.
Příslušné orgány domovského členského státu zajišťovny by měly odpovídat za sledování finančního zdraví zajišťoven, včetně jejich solventnosti, zřízení odpovídajících technických a vyrovnávacích rezerv a krytí těchto rezerv kvalitními aktivy.
(16) Příslušné orgány členských států by měly mít k dispozici takové prostředky dozoru, které jsou nezbytné k zajištění řádného výkonu zajišťovací činnosti v rámci celého Společenství na základě práva usazování nebo volného pohybu služeb.
Zejména musí být schopny zavést vhodná ochranná opatření nebo ukládat sankce zaměřené na zabránění nesprávnostem a porušování právních předpisů v oblasti dozoru nad zajišťovnami.
(17) Ustanovení o převodech kmenů zajišťovacích smluv by měla vyhovovat systému jediného povolení stanovenému v této směrnici.
Měla by se vztahovat na různé druhy převodů kmenů zajišťovacích smluv mezi zajišťovnami, jako například převody kmenů zajišťovacích smluv v důsledku fúzí mezi zajišťovnami nebo jiných nástrojů obchodního práva nebo převody kmenů nevyřízených škod při dobíhajícím krytí jiné zajišťovně.
Kromě toho by měla ustanovení o převodu kmenů zajišťovacích smluv zahrnovat ustanovení, která se specificky týkají převodu kmene zajišťovacích smluv uzavřených podle práva usazování a volného pohybu služeb jiné zajišťovně.
(18) Je třeba zavést ustanovení o výměně informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty, jež vzhledem ke své funkci pomáhají posilovat stabilitu finančního systému.
Pro zachování důvěrné povahy musí být přísně vymezen okruh jejích příjemců.
Musí se proto určit podmínky, za kterých je tato výměna informací povolena; navíc, pokud je stanoveno, že informace se mohou zveřejnit jenom s výslovným souhlasem příslušných orgánů, tyto orgány mohou ve vhodných případech svůj souhlas podmínit splněním přísných podmínek.
V tomto ohledu a s cílem zajistit řádný dozor nad zajišťovnami příslušnými orgány by tato směrnice měla stanovit pravidla, která umožňují členským státům uzavírat dohody o výměně informací s třetími zeměmi za podmínky, že zveřejněné informace budou podléhat příslušným zárukám zachování profesního tajemství.
(19) Pro posílení obezřetnostního dohledu nad zajišťovnami by mělo být stanoveno, že auditor má povinnost bezodkladně informovat příslušné orgány ve všech případech, které stanoví tato směrnice, o určitých skutečnostech, jež zjistí při výkonu své činnosti a které mohou mít vážný dopad na finanční situaci nebo na řídící a účetní organizaci úvěrové instituce.
S ohledem na sledovaný cíl je žádoucí, aby členské státy stanovily, že se tato povinnost vztahuje na všechny případy, kdy auditor zjistí uvedené skutečnosti při výkonu své činnosti v podniku, který má úzká propojení se zajišťovnou.
Povinnost auditorů sdělovat příslušným orgánům, je-li to vhodné, některé skutečnosti a rozhodnutí týkající se zajišťovny, které zjistí při výkonu svých povinností v jiném podniku, než je zajišťovna, sama o sobě nemění povahu jejich činnosti v daném podniku ani způsob, kterým musí své úkoly v tomto podniku vykonávat.
(20) Je třeba zavést ustanovení pro definování použití směrnice pro existující zajišťovny, které získaly povolení dříve nebo které mohly vykonávat činnost v souladu s předpisy členských států před použitelností této směrnice.
(21) Aby mohla zajišťovna splnit své závazky, požadují domovské členské státy, aby vytvořila dostatečné technické rezervy.
Výše technických rezerv se určí v souladu se směrnicí Rady 91/674/EHS ze dne 19. prosince 1991 o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven [9].
Pro životní zajištění může domovský členský stát stanovit konkrétnější pravidla v souladu se směrnicí 2002/83/ES.
(22) Zajišťovna vykonávající zajišťovací činnost v odvětví pojištění úvěrů, jejíž podnikání v zajištění úvěrů netvoří jenom malý podíl celého zajištění, musí vytvořit vyrovnávací rezervu, která netvoří součást míry solventnosti. Daná rezerva by se měla vypočíst podle jedné z metod stanovených ve směrnici 73/239/EHS, které se považují za rovnocenné.
Kromě toho směrnice povoluje domovskému členskému státu požadovat, aby zajišťovny se skutečným sídlem na jeho území vytvořily podle pravidel stanovených dotyčným členským státem vyrovnávací rezervu pro rizika zařazená do odvětví jiných než je zajištění úvěrů.
Po zavedení mezinárodních standardů pro finanční výkaznictví (IFRS 4) by tato směrnice měla upřesnit obezřetný režim pro vyrovnávací rezervy vytvořené v souladu s touto směrnicí.
Jelikož však dozor nad zajišťovací činností je třeba znovu posoudit na základě projektu Solventnost II, tato směrnice nebrání jakémukoli budoucímu dozoru nad zajišťovací činností na základě projektu Solventnost II.
(23) Zajišťovna by měla mít aktiva ke krytí technických a vyrovnávacích rezerv, které by měly brát v úvahu typ činnosti vykonávané zajišťovnou, zvláště povahu, výši a trvání očekávaného zajistného plnění tak, aby byla zajištěna dostatečnost, likvidita, bezpečnost, kvalita, výnosnost jejích investic a investování do odpovídajících aktiv a aby zajišťovna zajistila vhodnou diverzifikaci a rozložení těchto investic, které jí umožní přiměřeně reagovat na měnící se hospodářské podmínky, zvláště na vývoj finančních trhů a trhů s nemovitostmi nebo na katastrofy velkého rozsahu.
(24) Kromě technických rezerv by měly mít zajišťovny dodatečnou rezervu, známou jako míra solventnosti, představovanou volnými aktivy a se souhlasem příslušného orgánu dalšími implicitními aktivy, která mají působit jako nárazník proti nepříznivým obchodním výkyvům.
Tento požadavek je důležitým prvkem obezřetnostního dohledu.
Až do revize stávajícího režimu pro míru solventnosti, kterou provádí Komise v rámci projektu Solventnost II s cílem určit požadovanou míru solventnosti zajišťoven, je třeba použít pravidla podle stávajících předpisů v oblasti přímého pojištění.
(25) Z hlediska podobností mezi životním zajištěním kryjícím riziko smrti a neživotním zajištěním, zejména krytím pojistných rizik a trváním životních zajišťovacích smluv, by měla být požadovaná míra solventnosti pro životní zajištění stanovena v souladu s ustanoveními této směrnice pro výpočet požadované míry solventnosti u neživotního zajištění; domovskému členskému státu by však mělo být umožněno, aby uplatnil pravidla uvedená ve směrnici 2002/83/ES na zavedení požadované míry solventnosti u činností v životním zajištění, které jsou spojené s investičními fondy nebo smlouvami s účastí na zisku.
(26) S cílem zohlednit zvláštní povahu některých typů zajistných smluv nebo odvětví je třeba zavést ustanovení pro možnost úpravy výpočtu požadované míry solventnosti. Úpravu míry solventnosti provádí Komise po konzultaci s Evropským výborem pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění zřízeným rozhodnutím Komise 2004/9/ES [10].
(27) Tato opatření by měla být přijata na základě regulativního postupu podle článku 5 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi [11].
(28) Seznam položek, ze kterých může být sestavena míra solventnosti požadovaná touto směrnicí, je tím seznamem, který je stanoven ve směrnicích 73/239/EHS a 2002/83/ES.
(29) Zajišťovny by měly rovněž mít garanční fond, aby poskytovaly jistotu, že při svém založení vlastní odpovídající zdroje a že při následné zajišťovací činnosti míra solventnosti v žádném případě nepoklesne pod minimum bezpečnosti; avšak aby se zohlednila specifika kaptivních zajišťoven, zavádí se ustanovení, které umožňuje domovskému členskému státu nastavit minimální garanční fond požadovaný pro kaptivní zajišťovny na nižší úroveň.
(30) Některá ustanovení této směrnice určují minimální požadavky.
Domovský členský stát musí být oprávněn stanovit přísnější pravidla pro zajišťovny, kterým udělily povolení jeho vlastní příslušné orgány, zvláště pokud jde o požadavek na míru solventnosti.
(31) Tato směrnice by se měla vztahovat na činnosti ve finitním zajištění; proto je pro účely této směrnice nezbytná definice finitního zajištění; vzhledem ke zvláštní povaze tohoto odvětví zajištění by měl mít domovský členský stát možnost stanovit zvláštní ustanovení pro výkon činností ve finitním zajištění.
Tato ustanovení by se mohla lišit od obecného režimu stanoveného v této směrnici v řadě specifických bodů.
(32) Tato směrnice by měla stanovit pravidla týkající se zvláštních účelových nástrojů, které přebírají rizika od pojišťoven a zajišťoven.
Zvláštní povaha těchto zvláštních účelových nástrojů, které nejsou pojišťovnami nebo zajišťovnami, vyžaduje v členských státech zavedení zvláštních ustanovení.
Kromě toho by měla tato směrnice stanovit, aby daný domovský členský stát stanovil podrobnější pravidla pro zavedení podmínek, za nichž může pojišťovna nebo zajišťovna použít nevyplacené částky ze zvláštního účelového nástroje jako aktiva na krytí technických rezerv.
Tato směrnice by měla též stanovit, že vymahatelné částky od zvláštního účelového nástroje mohou být považovány, na žádost pojišťovny nebo zajišťovny podanou příslušnému orgánu a se souhlasem tohoto příslušného orgánu, za odečitatelné položky v rámci zajišťovacích smluv nebo smluv o retrocesi do výše stanovené v této směrnici.
(33) Je třeba stanovit opatření pro případy, kdy se finanční situace zajišťovny stane takovou, že je pro ni obtížné splnit její smluvní závazky.
Za zvláštních situací je třeba, aby příslušné orgány měly pravomoc zasáhnout dostatečně včas, při výkonu těchto pravomocí však musí v souladu se zásadami řádného úředního postupu a náležitého postupu zajišťovny informovat o důvodech vedoucích k tomuto zásahu.
Po dobu, po kterou tato situace přetrvává, by příslušné orgány neměly osvědčovat, že zajišťovna má dostatečnou míru solventnosti.
(34) Je nezbytné zavést ustanovení pro spolupráci mezi příslušnými orgány členských států, aby se zajistilo, že zajišťovna, která podniká v rámci práva usazování a volného pohybu služeb, vyhovuje ustanovením pro ni platným v hostitelském členském státě.
(35) Je třeba přijmout opatření ohledně práva obrátit se na soud, pokud je povolení odmítnuto nebo odňato.
(36) Je důležité stanovit, že vůči zajišťovnám, jejichž skutečné sídlo se nachází mimo území Společenství a které vykonávají zajišťovací činnost ve Společenství, se neuplatní ustanovení, která vedou k příznivějšímu zacházení než zacházení vůči zajišťovnám se skutečným sídlem v členském státě.
(37) S cílem zohlednit mezinárodní aspekty zajišťovnictví je třeba zavést ustanovení umožňující uzavírání mezinárodních dohod s třetí zemí usilujících o určení prostředků pro dozor nad zajišťovnami, které podnikají na území každé smluvní strany.
(38) Je třeba stanovit pružný postup umožňující hodnotit vzájemnost s třetími zeměmi na úrovni celého Společenství s cílem zlepšit liberalizaci zajišťovacích služeb v třetích zemích, a to prostřednictvím usazování nebo přeshraničním poskytováním služeb.
Za tímto účelem by směrnice měla stanovit postupy pro jednání s třetími zeměmi.
(39) Komise by měla být zmocněna přijímat prováděcí opatření za předpokladu, že tato opatření nepozmění základní prvky směrnice.
Prováděcí opatření by měla umožnit Komisi zohlednit budoucí vývoj v zajišťovnictví.
Opatření nezbytná k provedení této směrnice by měla být přijata podle rozhodnutí 1999/468/ES.
(40) Je třeba přizpůsobit stávající právní rámec Společenství pro pojišťovnictví aby se tím zohlednil nový režim dozoru nad zajišťovnami stanovený touto směrnicí, a aby se zajistil konzistentní zákonný rámec pro celý sektor pojišťovnictví.
Zvláště se musí přizpůsobit stávající ustanovení, která umožňují orgánům příslušným pro dozor nad pojišťovnami poskytujícími přímé pojištění provádět "nepřímý dozor" nad zajišťovnami.
Navíc je nezbytné zrušit stávající ustanovení, která umožňují členským státům požadovat jištění aktiv kryjících technické rezervy pojišťovny, bez ohledu na formu tohoto požadavku, v případech, kdy je pojistitel zajištěn u zajišťovny povolené podle této směrnice nebo u pojišťovny.
Konečně by také mělo být stanoveno, že míra solventnosti požadovaná pro pojišťovny vykonávající zajišťovací činnost, pokud tato činnost představuje podstatný podíl jejich podnikání, podléhá pravidlům pro solventnost stanoveným touto směrnicí pro zajišťovny.
Směrnice 73/239/EHS, 92/49/EHS a 2002/83/ES by proto měly být změněny.
(41) Je třeba změnit směrnici 98/78/ES tak, aby bylo zaručeno, že zajišťovny v pojišťovací nebo zajišťovací skupině podléhají doplňkovému dozoru stejným způsobem jako pojišťovny, které jsou součástí pojišťovací skupiny.
(42) Podle bodu 34 interinstitucionální dohody o zdokonalení tvorby právních předpisů [12] by Rada měla vybízet členské státy k tomu, aby jak pro sebe, tak i v zájmu Společenství sestavily vlastní tabulky, z nichž bude co nejvíce patrné srovnání mezi touto směrnicí a prováděcími opatřeními, a aby tyto tabulky zveřejnily.
(43) Jelikož cíle této směrnice, totiž zřízení právního rámce pro přístup k zajišťovací činnosti a pro její výkon, nemůže být dosaženo uspokojivě na úrovni členských států, a proto z důvodu rozsahu a účinků této akce jej může být lépe dosaženo na úrovni Společenství, může Společenství přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy.
V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
(44) Protože tato směrnice definuje minimální normy, mohou členské státy stanovit přísnější pravidla,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
HLAVA I
OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví pravidla pro přístup k samostatně výdělečné zajišťovací činnosti a výkonu této činnosti zajišťovnami, které uskutečňují jenom zajišťovací činnosti a které jsou usazeny v členském státě nebo zamýšlejí se tam usadit.
2. Tato směrnice se nevztahuje na:
a) pojišťovny, na které se vztahují směrnice 73/239/EHS nebo 2002/83/ES;
b) činnosti a subjekty uvedené v článku 2 a 3 směrnice 73/239/EHS;
c) činnosti a subjekty uvedené v článku 3 směrnice 2002/83/ES;
d) zajišťovací činnosti, které provádí nebo plně zaručuje vláda členského státu, která tak jedná z důvodů závažného veřejného zájmu jako poslední instance v zajištění, včetně okolností, kdy tuto její roli vyžaduje taková situace na trhu, v níž nelze získat přiměřené obchodní krytí.
Článek 2
Definice
1. Pro účely této směrnice se rozumí:
a) "zajištěním" činnost sestávající z přebírání rizik postoupených pojišťovnou nebo jinou zajišťovnou.
V případě společenství zajistitelů známém jako Lloyd's se zajištěním rozumí také činnost spočívající v převzetí rizik postoupených členem Lloyd's pojišťovnou nebo zajišťovnou jinou než společenstvím zajistitelů známém jako Lloyd's;
b) "kaptivní zajišťovnou" zajišťovna vlastněná finančním podnikem jiným než pojišťovnou nebo zajišťovnou nebo jiným než skupinou pojišťoven nebo zajišťoven, na něž se vztahuje směrnice 98/78/ES, nebo nefinančním podnikem, jejímž účelem je poskytovat výhradně zajistné krytí rizik podniku nebo podniků, k nimž patří, nebo podniku či podniků dané skupiny, jejímž je kaptivní zajišťovna členem;
c) "zajišťovnou" podnik, kterému bylo vydáno úřední povolení podle článku 3;
d) "pobočkou" agentura nebo pobočka zajišťovny;
e) "místem usazení" skutečné sídlo nebo pobočka zajišťovny s ohledem na písmeno d);
f) "domovským členským státem" členský stát, v němž se nachází skutečné sídlo zajišťovny;
g) "členským státem pobočky" členský stát, v němž se nachází pobočka zajišťovny;
h) "hostitelským členským státem" členský stát, v němž má zajišťovna pobočku nebo poskytuje služby;
i) "kontrolou" vztah mezi mateřským podnikem a dceřiným podnikem, jak je vymezen v článku 1 směrnice 83/349/EHS [13], nebo podobný vztah mezi jakoukoli fyzickou a právnickou osobou a podnikem;
j) "kvalifikovaným podílem" přímá nebo nepřímá držba podílu v podniku, který představuje 10 % či více základního kapitálu nebo hlasovacích práv nebo který dává možnost vykonávat značný vliv na vedení podniku, ve kterém podíl existuje;
k) "mateřským podnikem" mateřský podnik, jak je vymezena v článcích 1 a 2 směrnice 84/349/EHS;
l) "dceřiným podnikem" dceřiný podnik, jak je vymezen v článcích 1 a 2 směrnice 84/349/EHS;
m) "příslušnými orgány" vnitrostátní orgány, které jsou správními a právními předpisy zmocněny vykonávat dozor nad zajišťovnami;
n) "úzkým propojením" situace, ve které jsou dvě nebo více fyzické nebo právnické osoby propojeny:
i) účastí, kterou se rozumí přímé nebo nepřímé držení nejméně 20 % hlasovacích práv v podniku nebo základního kapitálu podniku,
ii) kontrolou, ve všech případech uvedených v čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice 83/349/EHS nebo obdobný vztah mezi fyzickou nebo právnickou osobou a podnikem;
o) "finančním podnikem" jeden z těchto subjektů:
i) úvěrová instituce, finanční instituce nebo podnik pomocných bankovních služeb ve smyslu čl. 1 bodů 5 a 23 směrnice 2000/12/ES [14],
ii) pojišťovna, zajišťovna nebo holdingová pojišťovna ve smyslu čl. 1 písm. i) směrnice 98/78/ES,
iii) investiční podnik nebo finanční instituce ve smyslu čl. 4 odst. 1 bodu 1 směrnice 2004/39/ES [15],
iv) smíšená finanční holdingová společnost ve smyslu čl. 2 bodu 15 směrnice 2002/87/ES;
p) "zvláštním účelovým nástrojem" podnik, zapsaný do obchodního rejstříku či nikoli, jiný než existující pojišťovna nebo zajišťovna, který přebírá rizika od pojišťoven nebo zajišťoven a který plně financuje jejich vystavení těmto rizikům prostřednictvím výnosů z vydávání dluhopisů nebo jiného mechanismu financování, kdy jsou práva věřitelů z těchto dluhopisů nebo jiného mechanismu financování podřízena zajistným závazkům tohoto nástroje;
q) "finitním zajištěním" zajištění, v jehož rámci explicitní maximální možné ztráty vyjádřené jako převedené maximální ekonomické riziko, vyplývající z převodu značného pojistně-technického rizika i rizika načasování, přesáhnou pojistné po dobu trvání dané smlouvy o omezenou, avšak významnou částku, spolu s nejméně jedním z těchto dvou rysů:
i) explicitní a podstatné zvážení časové hodnoty peněz,
ii) smluvní ustanovení pro řízení rovnováhy ekonomických důsledků mezi smluvními stranami v určitém časovém úseku k dosažení převodu cílového rizika.
2. Krytí ve smyslu odst. 1 písm. a) tohoto článku, které zajišťovna poskytuje instituci pro poskytování zaměstnaneckého penzijního pojištění, spadající do působnosti směrnice 2003/41/ES [16] v případě, že právní řád domovského členského státu instituce takové poskytnutí krytí povoluje, je rovněž považováno za činnost spadající do působnosti této směrnice.
Pro účely odst. 1 písm. d) se s jakoukoli trvalou přítomností zajišťovny na území členského státu nakládá stejným způsobem jako s agenturou nebo pobočkou, i když tato přítomnost nemá formu agentury nebo pobočky, ale má podobu pouze kanceláře řízené vlastními zaměstnanci podniku nebo osobou, která je sice nezávislá, ale má trvalé pověření jednat za podnik, jaké by měla agentura.
Pro účely odst. 1 písm. j) tohoto článku a v souladu s články 12 a 19 až 23 a s jinými úrovněmi držby podílů uvedenými v článcích 19 až 23 se berou v úvahu hlasovací práva tak, jak je to uvedeno v článku 92 směrnice 2001/34/ES [17].
Pro účely odst. 1 písm. l) se dceřiný podnik jiného dceřiného podniku považuje také za dceřiný podnik podniku, který je vrcholným mateřským podnikem těchto podniků.
Pro účely odst. 1 písm. n):
- se jakýkoliv dceřiný podnik jiného dceřiného podniku považuje za dceřiný podnik mateřského podniku, který stojí v čele všech těchto podniků,
- se situace, ve kterých jsou dvě nebo více fyzické nebo právnické osoby trvale spojeny s jednou a touž osobou vztahem kontroly, také považují za úzké propojení mezi těmito osobami.
3. Odkazuje-li tato směrnice na euro, použije se na národní měnu od 31. prosince každého roku přepočítací kurs posledního dne předchozího měsíce října, pro který jsou k dispozici hodnoty přepočítacího kursu eura ve všech měnách Společenství.
HLAVA II
PŘÍSTUP K ZAJIŠŤOVACÍ ČINNOSTI A POVOLENÍ ZAJIŠŤOVNY
Článek 3
Zásada povolení
Přístup k zajišťovací činnosti podléhá předchozímu úřednímu povolení.
O toto povolení musí žádat u příslušného orgánu domovského členského státu:
a) každý podnik, který zřizuje své skutečné sídlo na území tohoto státu;
b) každá zajišťovna, která poté, co jí je vydáno povolení, rozšíří svou činnost na jiné než povolené zajišťovací činnosti.
Článek 4
Rozsah povolení
1. Povolení podle článku 3 platí pro celé Společenství.
Umožňuje dotyčné zajišťovně provozovat činnost buď v rámci práva usazování, nebo volného pohybu služeb.
2. Povolení se vydává pro neživotní zajištění, životní zajištění nebo pro různé typy zajišťovacích činností podle žádosti předložené žadatelem.
Posuzuje se na základě obchodního plánu předloženého podle čl. 6 písm. b) a článku 11 a splnění podmínek pro udělení povolení stanovených členským státem, ve kterém se o povolení žádá.
Článek 5
Forma zajišťovny
1. Domovský členský stát vyžaduje, aby každá zajišťovna, která žádá o povolení, přijala některou z forem stanovených v příloze I.
Zajišťovna také může přijmout formu evropské společnosti (SE), jak je definována v nařízení (ES) č. 2157/2001 [18].
2. Členské státy mohou případně založit podniky v jakékoli veřejnoprávní formě za předpokladu, že tyto instituce budou mít za cíl provádět zajišťovací operace za stejných podmínek, za kterých vykonávají činnost soukromoprávní podniky.
Článek 6
Podmínky
Domovský členský stát vyžaduje, aby každá zajišťovna, která žádá o povolení:
a) omezila svůj předmět činnosti na zajišťovací činnosti a s nimi související operace; tento požadavek se může rozšířit i na funkci holdingové společnosti a činnosti ve finančním sektoru ve smyslu čl. 2 bodu 8 směrnice 2002/87/ES;
b) předložila obchodní plán podle článku 11;
c) měla minimální garanční fond stanovený v čl. 40 odst. 2;
d) byla skutečně řízena bezúhonnými osobami s příslušnou odbornou kvalifikací nebo zkušenostmi.
Článek 7
Úzké propojení
1. Jestliže mezi zajišťovnou a jinými právnickými nebo fyzickými osobami existuje úzké propojení, vydají příslušné orgány povolení pouze tehdy, pokud tato propojení nebrání řádnému výkonu funkcí dozoru.
2. Příslušné orgány také odmítnou vydat povolení, pokud právní a správní předpisy třetí země vztahující se na jednu nebo více fyzických nebo právnických osob, se kterými má zajišťovna úzké propojení, nebo potíže související s jejich uplatňováním brání řádnému výkonu dozoru.
3. Příslušné orgány požadují na zajišťovnách, aby jim neustále poskytovaly informace, které potřebují ke sledování toho, zda jsou trvale dodržovány podmínky uvedené v odstavci 1.
Článek 8
Skutečné sídlo zajišťovny
Členské státy vyžadují, aby se skutečné sídlo zajišťovny nalézalo ve členském státě, ve kterém má pojišťovna sídlo.
Článek 9
Zajistné podmínky a sazby zajistného
1. Tato směrnice nebude bránit členským státům, aby ponechaly v platnosti nebo přijímaly právní a správní předpisy požadující schválení zakládací smlouvy a stanov a předávání jakýchkoli dalších dokumentů nutných pro běžný výkon dozoru.
2. Členské státy však nesmí přijímat předpisy vyžadující předchozí schválení nebo pravidelné oznamování všeobecných a zvláštních zajistných podmínek, sazeb zajistného, technických podkladů používaných zejména pro výpočet sazeb zajistného a technických rezerv nebo formulářů a jiných tiskopisů, které hodlá zajišťovna používat při svých jednáních s cedujícími nebo retrocedujícími podniky.
Článek 10
Ekonomické potřeby trhu
Členské státy nesmějí požadovat, aby byla jakákoli žádost o povolení posuzována s ohledem na ekonomické potřeby trhu.
Článek 11
Obchodní plán
1. Obchodní plán uvedený v čl. 6 písm. b) musí obsahovat údaje nebo podklady týkající se:
a) povahy rizik, které zajišťovna navrhuje krýt;
b) druhy zajišťovacích smluv, které zajišťovna hodlá uzavřít s cedujícími podniky;
c) základních zásad pro retrocese;
d) položek, z nichž sestává minimální garanční fond;
e) předpokládaných nákladů na zřízení provozního systému a organizaci obchodní sítě a finančních zdrojů, které mají tyto náklady pokrýt.
2. Kromě požadavků uvedených v odstavci 1 obsahuje obchodní plán na první tři účetní období:
a) předpoklad správních nákladů mimo zřizovací náklady, a zejména běžných režijních nákladů a provizí;
b) předpoklad zajistného nebo příspěvků a nákladů na pojistná plnění;
c) předpokládanou rozvahu;
d) předpoklad finančních zdrojů určených ke krytí přijatých závazků a míry solventnosti.
Článek 12
Akcionáři a společníci s kvalifikovanými podíly
Příslušné orgány domovského členského státu nesmějí zajišťovně vydat povolení k výkonu zajišťovací činnosti, dokud jim není sdělena totožnost jejích akcionářů nebo společníků, ať přímých nebo nepřímých, ať fyzických nebo právnických osob, které mají v uvedené zajišťovně kvalifikované podíly, a výše těchto podílů.
Příslušné orgány odmítnou vydat povolení, pokud vzhledem k potřebě zajistit zdravé a obezřetné řízení zajišťovny nejsou spokojeny s kvalifikací akcionářů nebo společníků.
Článek 13
Odmítnutí vydat povolení
Každé rozhodnutí o odmítnutí vydat povolení musí být podrobně odůvodněno a oznámeno dotyčné zajišťovně.
Každý členský stát učiní opatření pro zajištění práva obrátit se na soud proti rozhodnutí o odmítnutí v souladu s článkem 53.
To musí být umožněno i v případech, kdy příslušné orgány nevyřídí žádost o povolení do šesti měsíců ode dne obdržení.
Článek 14
Předchozí konzultace s příslušnými orgány jiných členských států
1. Před udělením povolení zajišťovně jsou konzultovány příslušné orgány jiného členského státu, pokud je zajišťovna:
a) dceřiným podnikem pojišťovny nebo zajišťovny povolené v jiném členském státě; nebo
b) dceřiným podnikem mateřského podniku pojišťovny nebo zajišťovny povoleném v jiném členském státě; nebo
c) kontrolována stejnou osobou, fyzickou nebo právnickou, která kontroluje pojišťovnu nebo zajišťovnu, která získala povolení v jiném členském státě.
2. Před udělením povolení zajišťovně jsou konzultovány příslušné orgány členského státu pověřené dozorem nad úvěrovými institucemi nebo investičními podniky, pokud je zajišťovna:
a) dceřiným podnikem úvěrové instituce nebo investičního podniku povolené ve Společenství; nebo
b) dceřiným podnikem mateřského podniku úvěrové instituce nebo investičního podniku povolené ve Společenství; nebo
c) kontrolována stejnou osobou, ať již fyzickou nebo právnickou, která kontroluje úvěrovou instituci nebo investiční podnik povolené ve Společenství.
3. Dotyčné příslušné orgány uvedené v odstavcích 1 a 2 vzájemně konzultují zejména při posuzování vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností ředitelů zúčastněných na řízení jiného subjektu ze stejné skupiny.
Vzájemně se informují o všech údajích týkajících se vhodnosti akcionářů a pověsti a zkušeností ředitelů, které mají význam pro ostatní příslušné orgány zúčastněné při vydávání povolení i při průběžné kontrole dodržování podmínek výkonu činnosti.
HLAVA III
PODMÍNKY PRO PŘÍSTUP K ZAJIŠŤOVACÍ ČINNOSTI
KAPITOLA 1
Zásady a metody finančního dozoru
Oddíl 1
Příslušné orgány a předmět dozoru
Článek 15
Příslušné orgány a obecná pravidla
1. Finanční dozor nad zajišťovnou, včetně dozoru nad činností, kterou zajišťovna vykonává buď prostřednictvím poboček, nebo v rámci volného pohybu služeb, náleží do výhradní pravomoci domovského členského státu.
Pokud mají příslušné orgány hostitelského členského státu důvod domnívat se, že činnosti zajišťovny mohou ovlivnit její finanční zdraví, informují o tom příslušné orgány domovského členského státu zajišťovny.
Orgány domovského členského státu zajišťovny rozhodnou, zda zajišťovna dodržuje obezřetnostní zásady stanovené v této směrnici.
2. Finanční dozor podle odstavce 1 zahrnuje ověřování veškeré činnosti zajišťovny, její míry solventnosti, tvorby technických rezerv a aktiv, která je kryjí, v souladu s předpisy nebo obvyklou praxí v domovském členském státě podle předpisů přijatých na úrovni Společenství.
3. Domovský členský stát zajišťovny neodmítne smlouvu o retrocesi uzavřenou zajišťovnou se zajišťovnou povolenou v souladu s touto směrnicí nebo pojišťovnou povolenou v souladu se směrnicí 73/239/EHS nebo 2002/83/ES z důvodů přímo se týkajících finančního zdraví této zajišťovny nebo pojišťovny.
4. Příslušné orgány domovského členského státu vyžadují od každé zajišťovny, aby měla řádné administrativní a účetní postupy a odpovídající vnitřní kontrolní mechanismy.
Článek 16
Dozor nad pobočkami usazenými v jiném členském státě
Členský stát pobočky stanoví, že pokud zajišťovna, jíž bylo vydáno povolení v jiném členském státě, provozuje činnost prostřednictvím pobočky, mohou příslušné orgány domovského členského státu, poté co nejprve informují příslušné orgány členského státu pobočky, samy nebo prostřednictvím osob, které pro uvedený účel jmenují, na místě ověřovat informace nutné k zajištění finančního dozoru nad zajišťovnou.
Orgány členského státu pobočky se mohou uvedeného ověřování účastnit.
Článek 17
Informace týkající se účetnictví, obezřetnosti a statistiky: pravomoci dozoru
1. Každý členský stát požaduje po každé zajišťovně, jejíž skutečné sídlo se nachází na jeho území, aby předkládala výroční zprávu uvádějící všechny druhy operací, její finanční situaci a solventnost.
2. Členské státy ukládají zajišťovnám se skutečným sídlem na jejich území, aby pravidelně předkládaly výkazy spolu se statistickými dokumenty, které jsou nutné pro účely dozoru.
Příslušné orgány si navzájem poskytují veškeré dokumenty a informace užitečné pro účely dozoru.
3. Každý členský stát přijme všechna nezbytná opatření k zajištění toho, aby příslušné orgány měly pravomoci a prostředky nutné pro dozor nad činností zajišťoven se skutečnými sídly na jejich územích, včetně činností vykonávaných mimo tato území.
4. Příslušným orgánům se zejména umožní:
a) provádět podrobná šetření týkající se situace zajišťovny a veškeré její činnosti, mimo jiné shromažďováním informací nebo vyžadováním předložení dokumentů o její zajišťovací a retrocesní činnosti a prováděním vyšetřování na místě v prostorách zajišťovny;
b) přijímat veškerá opatření týkající se zajišťovny, jejích ředitelů nebo osob, které ji řídí, vhodná a nutná k zajištění toho, aby činnost zajišťovny trvale odpovídala právním a správním předpisům, které musí zajišťovna splňovat v každém členském státě;
c) zajistit, aby byla uvedená opatření prováděna, případně i jejich vymáháním soudní cestou.
Členské státy mohou také stanovit, že příslušné orgány mohou získávat veškeré informace o smlouvách, které mají zprostředkovatelé.
Článek 18
Převod kmene zajistných smluv
Za podmínek stanovených vnitrostátními právními předpisy vydá každý členský stát zajišťovnám se skutečným sídlem na jeho území povolení k převodu celého kmene zajistných smluv nebo jeho části, včetně smluv uzavřených na základě práva usazování nebo volného pohybu služeb na přejímající podnik se sídlem ve Společenství, pokud příslušné orgány domovského členského státu přejímajícího podniku potvrdí, že po započtení převodu má přejímající podnik nutnou míru solventnosti uvedenou v kapitole 3.
Oddíl 2
Kvalifikované podíly
Článek 19
Nabývání účastí
Členské státy stanoví, že všechny fyzické a právnické osoby, které hodlají přímo nebo nepřímo držet kvalifikovaný podíl v zajišťovně, musí nejprve informovat příslušné orgány domovského členského státu a uvést přitom velikost zamýšleného podílu.
Tato osoba musí také informovat příslušné orgány domovského členského státu, když hodlá zvýšit svůj kvalifikovaný podíl tak, že by její podíl na hlasovacích právech nebo základním kapitálu dosáhl nebo překročil 20 %, 33 % nebo 50 % nebo tak, že se zajišťovna stane dceřiným podnikem této osoby.
Příslušné orgány domovského členského státu mohou ve lhůtě nejvýše tří měsíců ode dne oznámení podle prvního pododstavce vyslovit nesouhlas s tímto úmyslem, nejsou-li přesvědčeny, že osoby uvedené v prvním pododstavci vyhovují nárokům kladeným v zájmu zajištění řádného a obezřetného řízení zajišťovny.
Pokud nevysloví nesouhlas s úmyslem uvedeným v prvním pododstavci, mohou stanovit lhůtu pro jeho uskutečnění.
Článek 20
Nabývání účastí finančními podniky
Když je nabyvatelem podílů uvedených v článku 19 pojišťovna, zajišťovna, úvěrová instituce nebo investiční podnik, která získala povolení v jiném členském státě, nebo mateřský podnik takového subjektu, nebo fyzická nebo právnická osoba, která takový subjekt kontroluje, a když se v důsledku tohoto nabytí účasti stane podnik, ve kterém nabyvatel hodlá získat podíl, dceřiným podnikem nabyvatele nebo bude kontrolován nabyvatelem, posuzování nabytí účasti se musí stát předmětem předchozí konzultace podle článku 14.
Článek 21
Pozbývání účastí
Členské státy požadují od všech fyzických a právnických osob, které se chtějí přímo nebo nepřímo vzdát kvalifikovaného podílu v zajišťovně, aby o tom nejprve informovaly příslušné orgány domovského členského státu a uvedly přitom výši zamýšleného podílu.
Tato osoba musí také informovat příslušné orgány domovského členského státu, jestliže hodlá snížit svůj kvalifikovaný podíl tak, že by její podíl na hlasovacích právech nebo na základním kapitálu poklesl pod 20 %, 33 % nebo 50 % a nebo že by zajišťovna přestala být jejím dceřiným podnikem.
Článek 22
Informování příslušných orgánů zajišťovnou
Zajišťovny neprodleně informují příslušné orgány svých domovských členských států o všech nabytích nebo prodejích podílů na svém základním kapitálu, které způsobí, že podíly překročí jednu z hranic uvedených v článcích 19 a 21 nebo pod ni klesnou.
Alespoň jednou ročně také informují příslušné orgány domovského členského státu o jménech akcionářů a společníků držících kvalifikovaný podíl a o výši těchto podílů, jak vyplývá například z informací obdržených na výročních valných hromadách akcionářů a společníků nebo z informací získaných na základě povinností pro společnosti kotované na burze cenných papírů.
Článek 23
Kvalifikované podíly: pravomoci příslušných orgánů
Členské státy požadují, aby v případech, kdy by vliv, který mají osoby uvedené v článku 19, mohl způsobit újmu obezřetnému a zdravému řízení zajišťovny, přijaly příslušné orgány členského státu vhodná opatření k ukončení uvedené situace.
Tato opatření mohou například spočívat v soudních zákazech, sankcích ukládaných ředitelům a řídícím pracovníkům nebo pozastavení výkonu hlasovacích práv spojených s akciemi vlastněnými danými akcionáři nebo společníky.
Podobná opatření se uplatňují na fyzické i právnické osoby, které nesplní povinnost předem poskytnout informace stanovené v článku 19.
Pokud je podíl získán přes nesouhlas příslušných orgánů, přijmou členské státy bez ohledu na jakékoli další přijaté sankce opatření, kterými se buď pozastaví výkon odpovídajících hlasovacích práv, nebo zajistí, že odevzdané hlasy jsou neplatné, nebo zajistí možnost jejich zrušení.
Oddíl 3
Profesní tajemství a výměna informací
Článek 24
Povinnost
1. Členské státy zajistí, aby všechny osoby, které pracují nebo pracovaly pro příslušné orgány, jakož i auditoři nebo experti jednající jménem příslušných orgánů, byli povinni zachovávat profesní tajemství.
Znamená to, že kromě případů, na které se vztahuje trestní právo, nesmějí být žádné důvěrné informace, které uvedené osoby mohou získat při plnění svých povinností, prozrazeny žádné osobě ani orgánu, kromě informací v celkové nebo souhrnné formě, kde není možno identifikovat jednotlivé pojišťovny.
2. Avšak v případech, kdy je na zajišťovnu vyhlášen konkurs nebo u ní byla nařízena nucená likvidace, mohou být v občanskoprávním nebo obchodním řízení sdělovány důvěrné informace, které se netýkají třetích osob zapojených do pokusů zajišťovnu zachránit.
Článek 25
Výměna informací mezi příslušnými orgány členských států
Článek 24 nebrání příslušným orgánům různých členských států vyměňovat si informace v souladu se směrnicemi vztahujícími se na zajišťovny.
Tyto informace podléhají profesnímu tajemství stanovenému v článku 24.
Článek 26
Dohody o spolupráci s třetími zeměmi
Členské státy mohou uzavírat dohody o spolupráci upravující výměnu informací s příslušnými orgány třetích zemí nebo s orgány nebo subjekty třetích zemí definovanými v čl. 28 odst.
1 a 2 pouze tehdy, pokud sdělované informace podléhají profesnímu tajemství, které odpovídá alespoň zárukám uvedeným v tomto oddílu. Tato výměna informací je určena pro výkon dozoru uvedenými orgány nebo subjekty.
Pokud informace pocházejí z jiného členského státu, nesmějí být zveřejněny bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
Článek 27
Použití důvěrných informací
Příslušné orgány, které obdrží důvěrné informace podle článků 24 a 25, je mohou používat jen při plnění svých povinností pro:
a) kontrolu, zda jsou plněny podmínky pro přístup k zajišťovací činnosti, a pro usnadnění sledování výkonu této činnosti, zvláště s ohledem na sledování technických rezerv, míry solventnosti, správních a účetních postupů a vnitřních kontrolních mechanismů,
b) ukládání sankcí,
c) opravný prostředek ve správním řízení proti rozhodnutím příslušných orgánů, nebo
d) soudní řízení zahájené podle článku 53 nebo podle zvláštních podmínek stanovených v této směrnici a jiných směrnicích přijatých v oblasti pojišťovnictví a zajišťovnictví.
Článek 28
Výměna informací s jinými příslušnými orgány
1. Články 24 a 27 nebrání výměně informací v členském státě, pokud ve stejném členském státě existuje více příslušných orgánů, nebo mezi členskými státy, mezi příslušnými orgány a:
a) orgány příslušnými pro úřední dozor nad úvěrovými institucemi a jinými finančními organizacemi a orgány pověřenými dozorem nad finančními trhy,
b) orgány, jež se zabývají likvidací a konkursem pojišťoven a zajišťoven a jiným podobným řízením, a
c) osobami příslušnými k provádění zákonem stanovených auditů účtů pojišťoven, zajišťoven a jiných finančních institucí,
při plnění jejich funkcí dozoru nebo sdělování orgánům, které řídí nucené likvidační řízení nebo spravují systémy pojištění vkladů, informací nutných k plnění jejich úkolů.
Informace obdržené těmito orgány, subjekty a osobami podléhají profesnímu tajemství stanovenému v článku 24.
2. Bez ohledu na články 24 až 27 mohou členské státy povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a:
a) orgány zodpovědnými za dohled nad subjekty, jež se zabývají likvidací a konkursem pojišťoven a zajišťoven a jiným podobným řízením, nebo
b) orgány zodpovědnými za dohled nad osobami pověřenými prováděním zákonem stanovených auditů účtů pojišťoven a zajišťoven, úvěrových institucí, investičních podniků a ostatních finančních institucí, nebo
c) nezávislými znalci pojišťoven a zajišťoven provádějícími právními předpisy upravený dozor nad uvedenými pojišťovnami a orgány příslušnými pro dohled nad těmito znalci.
Členské státy, které si přejí využít možnosti stanovené v prvním pododstavci, vyžadují, aby byly splněny alespoň tyto podmínky:
a) výměna informací je určena k výkonu dohledu nebo dozoru podle prvního pododstavce;
b) informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství stanovenému v článku 24;
c) pokud informace pocházejí z jiného členského státu, nesmějí být sdělovány bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům jména orgánů, osob a subjektů, které smějí obdržet informace podle tohoto odstavce.
3. Bez ohledu na články 24 až 27 mohou členské státy s cílem posílení stability finančního systému, včetně jeho integrity, povolit výměnu informací mezi příslušnými orgány a orgány nebo subjekty podle právních předpisů příslušnými pro odhalování a vyšetřování porušování práva společností.
Členské státy, které si přejí využít možnosti stanovené v prvním pododstavci, vyžadují, aby byly splněny alespoň tyto podmínky:
a) informace jsou určeny k výkonu úkolů podle prvního pododstavce;
b) informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství stanovenému v článku 24;
c) pokud informace pocházejí z jiného členského státu, nesmějí být sdělovány bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které je poskytly, a případně výhradně pro účely, pro které uvedené orgány udělily svůj souhlas.
Pokud členský stát, orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci provádějí svůj úkol odhalování nebo vyšetřování s pomocí osob jmenovaných pro tento účel kvůli zvláštní způsobilosti těchto osob, avšak které nejsou zaměstnány ve veřejné správě, lze možnost výměny informací stanovené v prvním pododstavci rozšířit na tyto osoby za podmínek stanovených v druhém pododstavci.
Pro účely uplatňování druhého pododstavce písm. c) sdělí orgány nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci příslušným orgánům, které poskytly informace, jména a přesné pověření osob, kterým mají být informace předány.
Členské státy sdělí Komisi a ostatním členským státům jména orgánů nebo subjektů, které smějí obdržet informace podle tohoto odstavce.
Článek 29
Předávání informací centrálním bankám a měnovým orgánům
Tento oddíl nebrání příslušným orgánům, aby centrálním bankám nebo jiným subjektům s funkcí podobnou měnovým orgánům a případně jiným veřejným orgánům odpovědným za dohled nad platebními systémy předávaly informace potřebné pro výkon jejich úkolů.
Také těmto orgánům a subjektům nebrání povolit sdělovat příslušným orgánům informace, které potřebují pro účely článku 27.
Informace obdržené v této souvislosti podléhají profesnímu tajemství uloženému v tomto oddílu.
Článek 30
Sdělování informací orgánům ústřední státní správy odpovědným za právní předpisy v oblasti financí
Bez ohledu na články 24 a 27 mohou členské státy na základě právních předpisů povolit sdělování určitých informací jiným orgánům své ústřední správy, které odpovídají za právní předpisy týkající se dozoru nad úvěrovými institucemi, finančními institucemi, investičními službami a pojišťovnami nebo zajišťovnami a inspektorům působícím jménem uvedených orgánů.
Tyto informace je však možné sdělit pouze tehdy, pokud je to nutné z důvodu obezřetnostního dohledu.
Členské státy však zajistí, aby informace obdržené podle článku 25 a čl. 28 odst. 1 a informace obdržené prostřednictvím ověřování na místě, které je uvedeno v článku 16, nebyly nikdy sdělovány v případech uvedených v tomto článku bez výslovného souhlasu příslušných orgánů, které informace poskytly, nebo příslušných orgánů členského státu, ve kterém se ověřování na místě provádělo.
Oddíl 4
Povinnosti auditorů
Článek 31
Povinnosti auditorů
1. Členské státy alespoň stanoví, aby každá osoba, které bylo vydáno povolení ve smyslu směrnice 84/253/EHS [19], provádějící v zajišťovně úkol popsaný v článku 51 směrnice 78/660/EHS [20], článku 37 směrnice 83/349/EHS nebo v článku 31 směrnice 85/611/EHS [21] nebo jiný zákonem stanovený úkol měla povinnost neprodleně oznámit příslušným orgánům jakoukoli skutečnost nebo rozhodnutí týkající se uvedené zajišťovny, které zjistila při výkonu tohoto úkolu a které by mohly:
a) představovat závažné porušení právních a správních předpisů stanovících podmínky pro povolení, nebo konkrétně upravujících provozování činností pojišťovnami nebo zajišťovnami, nebo
b) ovlivnit pokračování činnosti zajišťovny, nebo
c) vést k tomu, že bude odmítnuto ověření účtů nebo k nim budou vyjádřeny výhrady.
Tato osoba má také povinnost oznámit jakékoli skutečnosti a rozhodnutí, které zjistí při výkonu úkolu popsaného v prvním pododstavci v zajišťovně mající úzké propojení vyplývající z řídícího vztahu se zajišťovnou, v níž uvedená osoba plní výše uvedený úkol.
2. Sdělení skutečností nebo rozhodnutí uvedených v odstavci 1 tohoto článku příslušným orgánům v dobré víře osobami oprávněnými ve smyslu směrnice 84/253/EHS nepředstavuje porušení žádného omezení sdělování informací uloženého smluvně nebo jakýmikoli právními nebo správními předpisy a nezakládá pro tyto osoby žádnou odpovědnost.
KAPITOLA 2
Pravidla pro technické rezervy
Článek 32
Tvorba technických rezerv
1. Domovský členský stát vyžaduje, aby každá zajišťovna vytvořila dostatečné technické rezervy na veškerou svou činnost.
Výše těchto technických rezerv se určuje podle zásad stanovených ve směrnici 91/674/EHS.
Domovský členský stát může případně stanovit zvláštní pravidla v souladu s článkem 20 směrnice 2002/83/ES.
2. Je-li zajistitelem zajišťovna povolená v souladu s touto směrnicí nebo pojišťovna, která má povolení v souladu se směrnicí 73/239/EHS nebo směrnicí 2002/83/ES, členské státy nebudou zachovávat nebo nezavedou systém tvorby hrubých technických rezerv, který požaduje jištění aktiv pro krytí dlužného zajistného a nezlikvidovaných zajistných událostí.
3. Pokud domovský členský stát povolí, aby určité technické rezervy byly pokryty pohledávkami vůči zajistitelům, kteří nemají povolení v souladu s touto směrnicí, nebo pojišťovnám, které nemají povolení v souladu se směrnicí 73/239/EHS nebo směrnicí 2002/83/ES, stanoví podmínky pro akceptování těchto pohledávek.
Článek 33
Vyrovnávací rezervy
1. Domovský členský stát vyžaduje, aby každá zajišťovna, která pojišťuje rizika zařazená do odvětví 14 uvedeného v bodě A přílohy směrnice 73/239/EHS, vytvořila vyrovnávací rezervu pro vyrovnání jakékoli technické ztráty nebo nadprůměrného škodného průběhu vzniklého v tomto odvětví v daném účetním období.
2. Vyrovnávací rezerva pro zajištění úvěrů musí být vypočtena podle pravidel stanovených domovským členským státem podle jedné ze čtyř metod uvedených v bodě D přílohy směrnice 73/239/EHS, které se považují za rovnocenné.
3. Domovský členský stát může osvobodit zajišťovny od povinnosti vytvářet vyrovnávací rezervu pro činnost v odvětví pojištění úvěrů, pokud předepsané zajistné nebo příspěvky ze zajištění pojištění úvěrů činí méně než 4 % jejich celkového předepsaného pojistného nebo předepsaných příspěvků a méně než 2500000 EUR.
4. Domovský členský stát může vyžadovat, aby každá zajišťovna vytvořila vyrovnávací rezervy pro rizika zařazená do odvětví jiných než zajištění úvěrů.
Vyrovnávací rezervy se vypočtou podle pravidel určených domovským členským státem.
Článek 34
Aktiva kryjící technické rezervy
1. Domovský členský stát požaduje na každé zajišťovně, aby investovala aktiva kryjící její technické a vyrovnávací rezervy uvedené v článku 33 v souladu s následujícími pravidly:
a) aktiva musí zohledňovat typ činnosti vykonávané zajišťovnou, zejména povahu, výši a trvání předpokládaných zajistných plnění tak, aby byla zajištěna dostatečnost, likvidita, bezpečnost, kvalita, ziskovost jejích investic a investování do odpovídajících aktiv;
b) zajišťovna musí zajistit, aby byla aktiva diverzifikovaná a dostatečně rozložená a umožnila zajišťovně odpovídajícím způsobem reagovat na měnící se ekonomické okolnosti, zvláště na vývoj na finančních trzích a trzích s nemovitostmi nebo na katastrofy velkého rozsahu.
Zajišťovna musí vyhodnocovat dopad nezvyklých okolností na trhu na svá aktiva a diverzifikovat aktiva tak, aby tento dopad snížila;
c) investice do aktiv, jejichž obchodování na regulovaném finančním trhu není povoleno, musí být v každém případě udržovány na obezřetné úrovni;
d) investice do derivátů jsou možné, pokud přispívají ke snižování investičních rizik nebo usnadňují efektivní správu portfolia.
Musí být obezřetně oceněny s ohledem na podkladová aktiva a zahrnuty do ocenění aktiv dané instituce.
Instituce se také vyhne vystavení se nadměrnému riziku jediné protistrany a jiným operacím s deriváty;
e) aktiva musí být náležitě diverzifikovaná a rozložená tak, aby nedošlo k nadměrné závislosti na určitém aktivu, emitentovi nebo skupině podniků a nahromadění rizika v kmeni zajišťovacích smluv jako celku.
Investice do aktiv vydaných stejným emitentem nebo emitenty patřícími do stejné skupiny nesmí vystavit zajišťovnu nadměrnému riziku koncentrace.
Členské státy se mohou rozhodnout neuplatňovat požadavky uvedené v bodu e) na investice do státních dluhopisů.
2. Členské státy nesmí na zajišťovnách umístěných na jejich území požadovat, aby investovaly do určitých kategorií aktiv.
3. Členské státy nesmí požadovat, aby investiční rozhodnutí zajišťovny umístěné na jejich území nebo jejího investičního správce podléhala jakékoliv formě předchozího schválení nebo pravidelného oznamování.
4. Bez ohledu na odstavce 1 až 3 může domovský členský stát stanovit pro každou zajišťovnu, která má skutečné sídlo na jeho území, tato kvantitativní pravidla za předpokladu, že budou obezřetně odůvodněny:
f) investice hrubých technických rezerv v měnách jiných než měny, v nichž jsou stanoveny technické rezervy, by měly být omezeny na 30 %;
g) investice hrubých technických rezerv do akcií a ostatních obchodovatelných cenných papírů obdobných akciím a do dluhových cenných papírů, jejichž obchodování není povoleno na regulovaném trhu, by měly být omezeny na 30 %;
h) domovský členský stát může požadovat po každé zajišťovně, aby investovala ne více než 5 % svých hrubých technických rezerv do akcií a ostatních obchodovatelných cenných papírů obdobných akciím, dluhových cenných papírů a do jiných nástrojů peněžního a kapitálového trhu od stejného podniku a ne více než 10 % svých celkových hrubých technických rezerv do akcií a ostatních obchodovatelných cenných papírů obdobných akciím, dluhových cenných papírů a do jiných nástrojů peněžního a kapitálového trhu od podniků, které jsou členy stejné skupiny.
5. Kromě toho domovský členský stát stanoví podrobnější pravidla podmínek použití nevyplacených částek ze zvláštního účelového nástroje jako aktiva na krytí technických rezerv podle tohoto článku.
KAPITOLA 3
Pravidla pro míru solventnosti a garanční fond
Oddíl 1
Disponibilní míra solventnosti
Článek 35
Obecné pravidlo
Každý členský stát požaduje po každé zajišťovně, jejíž skutečné sídlo se nachází na jeho území, aby měla stále dostatečnou disponibilní míru solventnosti pro veškerou svou činnost rovnající se alespoň požadavkům této směrnice.
Článek 36
Položky
1. Disponibilní míra solventnosti se skládá z aktiv zajišťovny očištěných od všech předvídatelných závazků po odečtení položek nehmotného majetku a zahrnuje i:
a) splacený základní kapitál, nebo, jedná-li se o vzájemnou zajišťovnu, splacený skutečný počáteční kapitál včetně účtů společníků, které splňují tato kritéria:
i) v zakládací smlouvě a ve stanovách je stanoveno, že platby společníkům lze provádět z uvedených účtů jen tehdy, nezpůsobí-li to pokles disponibilní míry solventnosti pod požadovanou úroveň, nebo po zrušení podniku, když byly vyrovnány všechny ostatní dluhy zajišťovny,
ii) v zakládací smlouvě a ve stanovách je stanoveno, že co se týče plateb uvedených v bodě i) prováděných z důvodů jiných než je individuální ukončení členství, musí být alespoň jeden měsíc předem informovány příslušné orgány, které mohou během této doby platbu zakázat,
iii) odpovídající ustanovení zakládací smlouvy a stanov smějí být změněna pouze po prohlášení příslušných orgánů, že nemají ke změně žádné námitky, aniž jsou dotčena kritéria uvedená v bodech i) a ii);
b) zákonné rezervní fondy a dobrovolné rezervy, které se ani nevztahují k přijatým závazkům, ani nejsou zařazeny jako vyrovnávací;
c) převedený zisk nebo převedená ztráta po odečtení splatných dividend.
2. Disponibilní míra solventnosti se snižuje o částku vlastních akcií přímo držených zajišťovnou.
U těch zajišťoven, které provádějí diskontování nebo odpočty u svých technických rezerv pro krytí nevyřízených pojistných událostí v neživotním pojištění za účelem zohlednění výnosů z investic tak, jak to povoluje čl. 60 odst.
1 písm. g) směrnice 91/674/EHS, se disponibilní míra solventnosti snižuje o rozdíl mezi technickými rezervami před diskontováním nebo před odpočty, jak je uvedeno v příloze k účetní závěrce, a technickými rezervami po diskontování nebo po odpočtech.
Tyto úpravy se provádějí pro všechna rizika vyjmenovaná v bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS, vyjma rizik v odvětvích 1 a 2 v bodu A uvedené přílohy. U odvětví jiných než odvětví 1 a 2 v bodu A uvedené přílohy, není potřeba provádět žádné úpravy související s diskontováním anuit zahrnutých do technických rezerv.
Kromě položek uvedených v prvním a druhém pododstavcích se disponibilní míra solventnosti sníží o tyto položky:
a) účasti, které má zajišťovna v následujících subjektech:
i) pojišťovnách ve smyslu článku 6 směrnice 73/239/EHS, článku 4 směrnice 2002/83/ES nebo čl. 1 písm. b) směrnice 98/78/ES,
ii) zajišťovnách ve smyslu článku 3 této směrnice nebo zajišťovnách z třetích zemí ve smyslu čl. 1 písm. l) směrnice 98/78/ES,
iii) holdingových pojišťovnách ve smyslu čl. 1 písm. i) směrnice 98/78/ES,
iv) úvěrových institucích a finančních institucích ve smyslu čl. 1 bodů 1 a 5 směrnice 2000/12/ES,
v) investičních podnicích a finančních institucích ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice 93/22/EHS [22] a čl. 2 bodů 4 a 7 směrnice 93/6/EHS [23];
b) každou z položek zajišťovny ve vztahu se subjekty vyjmenovanými v písmenu a), ve kterých má účast:
i) kapitálové částky uvedené v odstavci 4,
ii) kapitálové částky uvedené v čl. 27 odst. 3 směrnice 2002/83/ES,
iii) podřízené pohledávky a kapitálové částky uvedené v článku 35 a čl. 36 odst. 3 směrnice 2000/12/ES.
Pokud dočasně vlastní akcie v jiné úvěrové instituci, v investičním podniku, finanční instituci, pojišťovně nebo zajišťovně nebo holdingové pojišťovně za účelem finanční pomoci s cílem ozdravení a záchrany tohoto subjektu, může příslušný orgán poskytnout výjimku z ustanovení týkajících se odečtu podle třetího pododstavce písm. a) a b).
Jako alternativu k odečtu položek podle třetího pododstavce písm. a) a b), které zajišťovna drží v úvěrových institucích, investičních podnicích a finančních institucích, mohou členské státy povolit, aby jejich zajišťovny obdobně použily metody 1, 2 nebo 3 přílohy I směrnice 2002/87/ES.
Metoda 1 (účetní konsolidace) se použije v případě, kdy příslušný orgán považuje úroveň integrovaného řízení a vnitřní kontroly subjektů zahrnutých do konsolidace za spolehlivé.
Zvolená metoda se musí používat konzistentně po celou dobu.
Členské státy mohou stanovit, že při výpočtu míry solventnosti podle této směrnice nemusí zajišťovna podléhající doplňkovému dozoru v souladu se směrnicí 98/78/ES nebo doplňkovému dozoru v souladu se směrnicí 2002/87/ES odečítat položky uvedené v třetím pododstavci písm. a) a b), které drží v úvěrových institucích, investičních podnicích, finančních institucích, pojišťovnách nebo zajišťovnách nebo holdingových pojišťovnách také podléhajících doplňkovému dozoru.
Pro účely odečtu účastí uvedených v tomto odstavci se účastí rozumí účast ve smyslu čl. 1 písm. f) směrnice 98/78/ES.
3. Disponibilní míra solventnosti se může také skládat z:
a) kumulativního prioritního akciového kapitálu a podřízeného dluhového kapitálu až do výše 50 % disponibilní míry solventnosti nebo požadované míry solventnosti, podle toho, co je nižší, z čehož nejvýše 25 % může připadat na podřízený dluhový kapitál se stanovenou dobou splatnosti nebo na kumulativní prioritní akciový kapitál se stanovenou dobou splatnosti, pokud existují závazné dohody, podle kterých se v případě konkursu nebo likvidace zajišťovny podřízený dluhový kapitál nebo prioritní akciový kapitál řadí za nároky všech ostatních věřitelů a nemají být zaplaceny, dokud nejsou vyrovnány všechny ostatní dosud nevyrovnané dluhy.
Podřízený dluhový kapitál musí také splňovat tyto podmínky:
i) v úvahu lze brát pouze skutečně zaplacené prostředky,
ii) u přijatých úvěrů se stanovenou dobou splatnosti je původní doba splatnosti alespoň pět let.
Nejpozději jeden rok přede dnem splatnosti předloží zajišťovna příslušným orgánům ke schválení plán, který ukazuje, jak bude udržena disponibilní míra solventnosti nebo jak bude uvedena na požadovanou úroveň ke dni splatnosti, pokud se rozsah, v jakém je úvěr zařazen jako součást disponibilní míry solventnosti, postupně nesnižuje během nejméně posledních pěti let přede dnem splatnosti.
Příslušné orgány mohou povolit předčasné splacení těchto úvěrů, pokud o to emitující zajišťovna požádá a její disponibilní míra solventnosti nepoklesne pod požadovanou úroveň,
iii) u přijatých úvěrů bez stanovené doby splatnosti je dodržena pětiletá výpovědní lhůta, ledaže tyto dluhy nadále nejsou považovány za součást disponibilní míry solventnosti nebo pokud je pro dřívější splatnost výslovně požadován předchozí souhlas příslušných orgánů.
V druhém případě informuje zajišťovna příslušné orgány nejméně šest měsíců před navrhovaným datem splacení, přičemž musí uvést disponibilní a požadovanou míru solventnosti před a po splacení.
Příslušné orgány povolí splacení pouze tehdy, neklesne-li disponibilní míra solventnosti zajišťovny pod požadovanou úroveň,
iv) smlouva o úvěru neobsahuje doložky, podle kterých se za určitých okolností, vyjma likvidace zajišťovny, úvěr stane splatným před dohodnutými dny splatnosti,
v) smlouvu o úvěru lze změnit pouze tehdy, prohlásí-li příslušné orgány, že nemají proti změně námitky;
b) cenných papírů bez stanoveného data splatnosti a ostatních nástrojů, včetně kumulativních prioritních akcií jiných, než které jsou uvedeny v písmenu a), a to až do výše 50 % disponibilní míry solventnosti nebo požadované míry solventnosti, podle toho, co je nižší, pro celkový součet těchto cenných papírů a podřízeného dluhového kapitálu uvedeného v písmenu a) za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
i) nesmějí být splaceny na podnět držitele nebo bez předchozího souhlasu příslušného orgánu,
ii) emisní smlouva umožňuje zajišťovně odložit platbu úroků z úvěru,
iii) pohledávky věřitele z úvěru vůči zajišťovně se řadí v plném rozsahu až za pohledávky všech nepodřízených věřitelů,
iv) doklady, jimiž se řídí emise cenných papírů, obsahují ustanovení o schopnosti absorbovat ztráty z dluhů a nezaplacených úroků, přičemž zajišťovně musí být umožněno pokračovat v činnosti,
v) v úvahu lze brát pouze skutečně zaplacené částky.
4. Na žádost zajišťovny doprovázenou podklady a podanou příslušnému orgánu domovského členského státu a se souhlasem tohoto příslušného orgánu může disponibilní míra solventnosti zahrnovat také:
a) jednu polovinu nesplaceného základního kapitálu nebo počátečního kapitálu, jakmile splacená část dosáhne 25 % tohoto základního kapitálu nebo počátečního kapitálu, až do 50 % disponibilní míry solventnosti nebo požadované míry solventnosti podle toho, která je nižší;
b) každý doplňkový příspěvek, který asociace vzájemných pojišťoven nebo na principu vzájemnosti spolupracujících pojišťoven v neživotním pojištění s proměnnými příspěvky požaduje od svých členů v daném účetním obdobím až do výše poloviny rozdílu mezi maximálními příspěvky a skutečně požadovanými příspěvky, nesmí však překročit 50 % disponibilní míry solventnosti nebo požadované míry solventnosti podle toho, která je nižší.
Příslušné orgány vypracují pokyny stanovující podmínky, za kterých se doplňkové příspěvky mohou povolit;
c) každá skrytá čistá rezerva vznikající ze zhodnocení aktiv, pokud tato skrytá čistá rezerva není mimořádné povahy.
5. V souvislosti se zajišťovací činností v životním zajištění může disponibilní míra solventnosti se souhlasem příslušného orgánu domovského členského státu na odůvodněnou žádost zajišťovny tomuto příslušnému orgánu zahrnovat také:
a) do dne 31. prosince 2009 částku rovnající se 50 % budoucích zisků zajišťovny, ale nepřevyšující 25 % disponibilní míry solventnosti nebo požadované míry solventnosti, podle toho, která je nižší. Částka budoucích zisků se získá vynásobením předpokládaného ročního zisku koeficientem představujícím průměrnou zbývající dobu trvání zajistných smluv.
Použitý koeficient nesmí převýšit šest.
Předpokládaný roční zisk nesmí překročit aritmetický průměr zisků vytvořených během posledních pěti účetních období v činnostech uvedených v čl. 2 odst.
Příslušné orgány mohou souhlasit se zahrnutím této částky pro disponibilní míru solventnosti, pouze:
i) pokud je příslušným orgánům předložena zpráva pojistného matematika potvrzující pravděpodobnost těchto zisků v budoucnosti a
ii) pokud dosud tato část budoucích zisků ze skrytých čistých rezerv zmíněných v odst. 4 písm. c) nebyla vzata v úvahu;
b) pokud se nepoužívá zillmerování, nebo pokud se používá a je nižší než akviziční přirážka obsažená v zajistném, rozdíl mezi nezillmerovanou nebo částečně zillmerovanou matematickou rezervou a matematickou rezervou zillmerovanou podílem rovnajícím se akviziční přirážce obsažené v zajistném. Tato hodnota však nesmí převýšit 3,5 % součtu rozdílů zajistných částek životních pojištění a matematických rezerv pro všechna pojištění, pro která je zillmerování možné. Rozdíl se sníží o částku všech neodepsaných pořizovacích nákladů zahrnutých do aktiv.
6. Změny odstavců 1 až 5 tohoto článku ke zohlednění vývoje, který odůvodňuje technickou úpravu položek přicházejících v úvahu pro disponibilní míru solventnosti, se přijímají postupem podle čl. 55 odst. 2.
Oddíl 2
Požadovaná míra solventnosti
Článek 37
Požadovaná míra solventnosti pro neživotní zajištění
1. Míra solventnosti se stanoví buď na základě celoroční výše zajistného nebo příspěvků, nebo na základě průměrné výše zajistných plnění za poslední tři účetní období.
Avšak v případě zajišťoven, které převážně pojišťují jen jedno nebo více z těchto rizik – vichřice (bouře), krupobití, mrazy – se za referenční období pro stanovení průměrné výše zajistných plnění bere posledních sedm účetních období.
2. S výhradou článku 40 se celková výše míry solventnosti rovná vyššímu z dvou výsledků stanovených v odstavcích 3 a 4 tohoto článku.
3. Index zajistného se vypočte s použitím vyšší hodnoty z hodnot celkového předepsaného zajistného nebo příspěvků vypočtených postupem uvedeným níže a celkového vybraného zajistného nebo příspěvků.
Zajistné nebo příspěvky v odvětvích 11, 12 a 13 vyjmenovaných v bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS se zvýší o 50 %.
Zajistné nebo příspěvky v odvětvích jiných než v odvětvích 11, 12 a 13 vyjmenovaných v bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS se mohou pro některé zajistné činnosti nebo typy smluv zvýšit až o 50 %, aby se tím zohlednila specifika těchto činností nebo smluv v souladu s postupem uvedeným v čl. 55 odst.
2 této směrnice. Zajistné nebo příspěvky včetně příplatků k zajistnému nebo příspěvkům předepsaným za zajištění v posledním účetním období se sečtou.
Od tohoto součtu se pak odečte celková částka zajistného nebo příspěvků stornovaných v posledním účetním období a celková částka daní a poplatků spojených se zajistným nebo příspěvky zahrnutými do výše uvedeného součtu.
Takto vypočítaná částka se rozdělí na dva díly, z nichž první díl činí až 50000000 EUR a druhý díl tvoří zbytek; vypočítá se 18 % z prvního dílu a 16 % z druhého dílu a obě výsledné částky se sečtou.
Takto získaná částka se vynásobí poměrem objemu zajistných plnění za poslední tři účetní období, které nese zajišťovna po odečtení úhrad za retrocese, k celkovému objemu zajistných plnění za poslední tři účetní období; tento poměr nesmí být v žádném případě menší než 50 %.
Na žádost zajišťovny doprovázenou podklady podanou příslušnému orgánu domovského členského státu a se souhlasem tohoto příslušného orgánu mohou být částky vymahatelné od zvláštních účelových nástrojů, jak jsou uvedeny v článku 46, také odečteny jako retrocese.
Pro vyměření zajistného nebo příspěvků se mohou použít se souhlasem příslušných orgánů statistické metody.
4. Vypočte se škodový index, přičemž se v odvětvích 11, 12 a 13 vyjmenovaných v bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS zvýší zajistné plnění, rezervy a příjmy z regresů o 50 %.
Zajistné plnění, rezervy a příjmy z regresů v odvětvích jiných než v odvětvích 11, 12 a 13 vyjmenovaných v bodu A přílohy směrnice 73/239/EHS se mohou pro některé zajistné činnosti nebo typy smluv zvýšit až o 50 %, aby se tím zohlednila specifika daných činností nebo smluv v souladu s postupem uvedeným v čl. 55 odst. 2 této směrnice.
Sečtou se částky vyplacených zajistných plnění, bez odečtení zajistných plnění uhrazených retrocesionáři, za období uvedená v odstavci 1.
K tomuto součtu se připočte částka rezerv na nevyplacená zajistná plnění vytvořená na konci posledního účetního období.
Od tohoto součtu se odečte částka příjmů z regresů během období uvedených v odstavci 1.
Od zbývající částky se odečte částka rezerv na nevyřízené zajistné události vytvořená na počátku druhého účetního období předcházejícího poslednímu účetně uzavřenému účetnímu období.
Jestliže referenční období stanovené v odstavci 1 představuje sedm účetních období, odečte se částka rezerv na nevyřízené zajistné události, vytvořená na počátku šestého účetního období předcházejícího poslednímu účetně uzavřenému účetnímu období.
Jedna třetina nebo jedna sedmina takto získané částky, podle referenčního období stanoveného v odstavci 1, se rozdělí na dva díly, z nichž první činí až 35000000 EUR a druhý tvoří zbytek; vypočítá se 26 % z prvního dílu a 23 % z druhého dílu a výsledné částky se sečtou.
Takto získaná částka se vynásobí poměrem objemu zajistných plnění za poslední tři účetní období, které nese zajišťovna po odečtení úhrad za retrocese, k celkovému objemu zajistných plnění za poslední tři účetní období; tento poměr nesmí být v žádném případě menší než 50 %.
Na žádost zajišťovny doprovázenou podklady podanou příslušnému orgánu domovského členského státu a se souhlasem tohoto příslušného orgánu mohou být částky vymahatelné od zvláštních účelových nástrojů, jak jsou uvedeny v článku 46, také odečteny jako retrocese.
Pro vyměření zajistného plnění, rezerv a příjmů z regresů se mohou použít se souhlasem příslušných orgánů statistické metody.
5. Jestliže je požadovaná míra solventnosti vypočtena podle odstavců 2, 3 a 4 nižší než požadovaná míra solventnosti rok předtím, požadovaná míra solventnosti se rovná nejméně požadované míře solventnosti vynásobené poměrem mezi částkou technických rezerv na nevyplacená zajistná plnění na konci posledního účetního období a částkou technických rezerv na nevyplacená zajistná plnění na začátku posledního účetního období.
Při těchto výpočtech se technické rezervy očistí od retrocesí, ale poměr nesmí být v žádném případě nižší než 1.
6. Procentní sazby uplatňované na díly uvedené v odst. 3 pátém pododstavci a v odst. 4 sedmém pododstavci se snižují na třetinu v případě zajištění zdravotního pojištění provozovaného na technických zásadách podobných technickým zásadám životního pojištění, pokud:
a) přijaté zajistné je počítáno na základě tabulek nemocnosti podle matematických metod uplatňovaných v pojišťovnictví;
b) je vytvářena rezerva na stárnutí;
c) se vybírá dodatkové zajistné s cílem vytvořit bezpečnostní rozpětí v přiměřené výši;
d) pojišťovna může vypovědět smlouvu nejpozději před koncem třetího roku pojištění;
e) smlouva stanoví možnost zvýšení zajistného nebo snížení plnění i pro platné smlouvy.
Článek 38
Požadovaná míra solventnosti pro životní zajištění
1. Požadovaná míra solventnosti pro činnosti životního zajištění bude stanovena podle článku 37.
2. Bez ohledu na odstavec 1 tohoto článku mohou domovské členské státy stanovit, že u odvětví zajištění pojišťovací činnosti, na něž se vztahuje čl. 2 odst. 1 písm. a) směrnice 2002/83/ES, spojených s investičními fondy nebo smlouvami s účastí na zisku a u operací uvedených v čl. 2 odst. 1 písm. b), čl. 2 odst. 2 písm. b), c), d) a e) směrnice 2002/83/ES je požadovaná míra solventnosti stanovena v souladu s článkem 28 směrnice 2002/83/ES.
Článek 39
Požadovaná míra solventnosti zajišťovny provozující současně neživotní a životní zajištění
1. Domovský členský stát požaduje, aby každá zajišťovna provozující současně neživotní i životní zajištění měla disponibilní míru solventnosti na úrovni celkového součtu požadované míry solventnosti pro činnosti jak v neživotním, tak i v životním pojištění, které se stanoví v souladu s články 37 a 38.
2. Pokud disponibilní míra solventnosti nedosahuje úrovně požadované odstavcem 1 tohoto článku, příslušné orgány uplatní opatření ustanovená v článcích 42 a 43.
Oddíl 3
Garanční fond
Článek 40
Výše garančního fondu
1. Jedna třetina požadované míry solventnosti, jak je vymezena v článcích 37, 38 a 39, tvoří garanční fond. Tento fond se skládá z položek uvedených v čl. 36 odst. 1, 2 a 3 a po souhlasu příslušného orgánu domovského členského státu z položek uvedených v čl. 36 odst. 4 písm. c).
2. Garanční fond nesmí být nižší než 3000000 EUR.
Každý členský stát může stanovit, že pokud jde o kaptivní zajišťovny, garanční fond nesmí být nižší než 1000000 EUR.
Článek 41
Přezkum výše garančního fondu
1. Částka v EUR stanovená v čl. 40 odst. 2 se každoročně přezkoumává počínaje 10. prosincem 2007, aby se vzaly v úvahu změny v evropském indexu spotřebitelských cen zahrnujícím všechny členské státy, který zveřejňuje Eurostat.
Částka se automaticky upravuje zvýšením základní částky v EUR o procentní změnu uvedeného indexu během období mezi dnem vstupu v platnost této směrnice a dnem přezkoumání a zaokrouhluje se směrem nahoru na násobek 100000 EUR.
Pokud je změna od poslední úpravy menší než 5 %, žádná úprava se neprovede.
2. Komise každoročně informuje Evropský parlament a Radu o přezkumu a upravené částce uvedené v odstavci 1.
KAPITOLA 4
Zajišťovny v potížích nebo v protiprávním postavení a odnětí povolení
Článek 42
Zajišťovny v potížích
1. Pokud zajišťovna nevyhoví článku 32, může jí příslušný orgán jejího domovského členského státu zakázat volné nakládání s aktivy poté, co svůj záměr sdělí příslušným orgánům členského státu závazku.
2. Pro účely obnovy finanční situace zajišťovny, jejíž míra solventnosti poklesla pod minimum požadované podle článků 37, 38 a 39, požaduje příslušný orgán domovského členského státu, aby mu byl ke schválení předložen ozdravný plán finanční situace.
Za výjimečných okolností, pokud se příslušný orgán domnívá, že se finanční situace zajišťovny bude dále zhoršovat, může také omezit nebo zakázat volné nakládání s aktivy zajišťovny.
Informuje orgány ostatních členských států, na jejichž území zajišťovna vykonává činnost, o veškerých podniknutých opatřeních, a ty na jeho žádost přijmou stejná opatření.
3. Pokud míra solventnosti poklesne pod garanční fond definovaný v článku 40, požaduje příslušný orgán domovského členského státu, aby zajišťovna předložila ke schválení plán krátkodobého financování.
Příslušný orgán také může omezit nebo zakázat volné nakládání s aktivy zajišťovny.
Informuje o tom vhodným způsobem příslušné orgány ostatních členských států, a ty na jeho žádost přijmou stejná opatření.
4. Každý členský stát přijme opatření nutná k tomu, aby mohl v případech stanovených v odstavcích 1, 2 a 3 v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy zakázat volné nakládání s aktivy umístěnými na svém území na žádost domovského členského státu zajišťovny, který označí aktiva, jichž se mají tato opatření týkat.
Článek 43
Ozdravný finanční plán
1. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly pravomoc vyžadovat ozdravný finanční plán od těch zajišťoven, u kterých je podle názorů příslušných orgánů ohroženo plnění závazků ze zajišťovacích smluv.
2. Ozdravný finanční plán obsahuje alespoň údaje nebo doklady pro tři následující účetní období s ohledem na:
a) odhady předpokládaných správních nákladů, zejména běžných režijních nákladů a provizí;
b) plán uvádějící podrobné odhady předpokládaných příjmů a výdajů, s ohledem na převzaté zajištění a postoupené zajištění;
c) předpokládanou rozvahu;
d) odhad předpokládaných finančních zdrojů určených ke krytí přijatých závazků a požadované míry solventnosti;
e) celkovou politiku zajištění.
3. Zhoršuje-li se finanční situace zajišťovny a jsou-li ohroženy smluvní závazky zajišťovny, členské státy zajistí, aby měly příslušné orgány pravomoc vyžadovat od zajišťoven vyšší požadovanou míru solventnosti, aby bylo zajištěno, že zajišťovna bude schopna požadavky na solventnost v blízké budoucnosti plnit.
Úroveň této vyšší požadované míry solventnosti bude založena na ozdravném finančním plánu uvedeném v odstavci 1.
4. Členské státy zajistí, aby měly příslušné orgány pravomoc snížit hodnotu všech položek přicházejících v úvahu pro disponibilní míru solventnosti, zejména pokud došlo k podstatné změně tržní hodnoty těchto položek od skončení posledního účetního období.
5. Členské státy zajistí, aby příslušné orgány měly pravomoc snížit úlevu u snižování míry solventnosti s ohledem na retrocesi určenou podle článků 37, 38 a 39, pokud:
a) se od posledního účetního období podstatně změní obsah nebo kvalita retrocesních smluv;
b) neexistuje nebo existuje pouze omezený přenos rizika podle retrocesních smluv.
6. Pokud příslušné orgány požadovaly ozdravný finanční plán zajišťovny v souladu s odstavcem 1 tohoto článku, zdrží se vydávání osvědčení podle článku 18, pokud mají za to, že je ohroženo plnění závazků ze zajišťovacích smluv ve smyslu uvedeného odstavce 1.
Článek 44
Odnětí povolení
1. Povolení vydané zajišťovně příslušným orgánem jejího domovského členského státu může být uvedeným orgánem odňato, pokud tato zajišťovna:
a) nezačne využívat povolení ve lhůtě 12 měsíců, výslovně se jej vzdá nebo přestane vykonávat činnost na déle než šest měsíců, ledaže dotyčný členský stát stanoví, že v těchto případech povolení propadá;
b) nadále nesplňuje podmínky pro vydání povolení;
c) nebyla schopná v povolené lhůtě učinit opatření uvedená v ozdravném plánu finanční situace nebo plánu krátkodobého financování uvedeném v článku 42;
d) závažným způsobem poruší povinnosti podle předpisů, jež se na ni vztahují.
V případě odnětí nebo propadnutí povolení to příslušný orgán domovského členského státu oznámí příslušným orgánům ostatních členských států, a ty učiní vhodná opatření, aby zabránily zajišťovně v zahájení nových operací na svých územích, ať již v rámci práva usazování, nebo volného pohybu služeb.
2. Jakékoli rozhodnutí o odejmutí povolení musí být podrobně odůvodněno a oznámeno dotyčné zajišťovně.
HLAVA IV
USTANOVENÍ TÝKAJÍCÍ SE FINITNÍHO ZAJIŠTĚNÍ A ZVLÁŠTNÍCH ÚČELOVÝCH NÁSTROJŮ
Článek 45
Finitní zajištění
1. Domovský členský stát může stanovit zvláštní ustanovení pro výkon činností ve finitním zajištění týkající se:
- povinných podmínek pro začlenění do všech vydaných smluv,
- řádných správních a účetních postupů, přiměřených mechanismů vnitřní kontroly a požadavků řízení rizik,
- požadavků účetních, obezřetných a statistických informací,
- zavedení technických rezerv tak, aby byly přiměřené, spolehlivé a objektivní,
- investice aktiv kryjících technické rezervy tak, aby bylo zajištěno, že zohledňují typ činnosti vykonávané zajišťovnou, zejména povahu, výši a trvání předpokládaných zajistných plnění tak, aby byla zajištěna dostatečnost, likvidita, bezpečnost a ziskovost jejích aktiv a investování do odpovídajících aktiv,
- pravidel týkajících se dostupné míry solventnosti, požadované míry solventnosti a minimálního garančního fondu, který zajišťovna udržuje pro účely činností ve finitním zajištění.
2. V zájmu průhlednosti zašlou členské státy bezodkladně znění všech opatření stanovených vnitrostátními předpisy pro účely odstavce 1 Komisi.
Článek 46
Zvláštní účelové nástroje
1. Pokud se členský stát rozhodne umožnit zřízení zvláštních účelových nástrojů na svém území ve smyslu této směrnice, musí vyžadovat úřední povolení těchto nástrojů.
2. Členský stát, kde je zřízen zvláštní účelový nástroj, stanoví podmínky, za nichž bude tento podnik provozovat činnost.
Členský stát stanoví zejména pravidla týkající se:
- rozsahu povolení,
- povinných podmínek pro začlenění do všech vydaných smluv,
- dobré pověsti a příslušné odborné kvalifikace osob provozujících zvláštní účelový nástroj,
- odpovídajících a náležitých požadavků na akcionáře nebo členy mající kvalifikovaný podíl ve zvláštním účelovém nástroji,